ישיבת מליאה, כנסת 21, פרוטוקול מספר 7, 2019-05-20 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ו באייר התשע"ט, 20 במאי 2019.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) (ביטול המגבלה על מספרם המרבי של השרים וסגני השרים).

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/1/21 וכלה בהצעת חוק פ/201/21: הצעת חוק החזר גביית יתר (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות נוספים לשוהים במוסדות לילדים ונוער בסיכון), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת אזרח ותיק לשכר הממוצע במשק), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אבי ניסנקורן; הצעת חוק רכש מערכת הביטחון ורכש גומלין ביטחוני, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור הפליה בשל מקום מגורים), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – גביית תשלומים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק חובת תשלום בשוברים, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק לקידום שירותי הרפואה בעיר אילת (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, מאיר כהן, פנינה תמנו, יואב סגלוביץ', עפר שלח, אלעזר שטרן, עידן רול, בועז טופורובסקי ורם בן-ברק; הצעת חוק שלילת תקצוב מוסדות חינוך המפלים תלמידים ברישום אליהם (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית מצומצמת ביום המנוחה השבועי, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, עפר שלח, אלעזר שטרן, יואב סגלוביץ', עידן רול, בועז טופורובסקי ורם בן-ברק; הצעת חוק הגבלת פעולות אנשי דת בלתי מורשים בצבא הגנה לישראל ובמשטרת ישראל, התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – איסור פיטורים של עובד שהוא מפרנס יחיד ואשתו בהיריון), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות לתלמיד), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – הסמכת מבקרים רשמיים לביקור במקום משמורת), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הקמת מערך מידע וניתוח נתונים לשיפור התחבורה הציבורית), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח שאירים לאלמן), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – ייצוג נישום על ידי רואה חשבון), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – חישוב עליית מחירי הארנונה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת חילי טרופר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה מתמשכת), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום ריבית על גמלאות המשולמות באיחור), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שמירה חקלאית כעבודה מועדפת), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת יואב סגלוביץ'; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכאות לאימהות יחידניות המקבלות מזונות ילדים), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תגמול למשרתים במילואים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות לעניין סככות המתנה בתחנות אוטובוס), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק אחריות לעבודות שיפוצים, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, קרן ברק וקטי (קטרין) שטרית; הצעת חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין) (תיקון – הארכת תקופת ההתיישנות), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת יואב סגלוביץ'; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום קצבת ילדים לאחר גיל 18 בעד ילד המשרת בשירות צבאי, לאומי או אזרחי), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הגבלת מספר התיקים בטיפול עובד סוציאלי המטפל במשפחות), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק) (תיקון – סימון ביצים), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק המים (תיקון – הנחות לאוכלוסיות זכאיות), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הגבלת פרסומות ושיווק של הלוואות (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית (תיקון – קבורה דתית חלופית), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק זכויות מבצעים ומשדרים (תיקון – הגנה על זכויות מבצעים בשל יצירותיהם מקום המדינה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מאגר מידע של ניקוד מסוכנות לעניין נהגים מקצועיים), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעה באמבולנס לקשישים), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת המועד לתביעת גמלת כסף), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק השוואת תנאי שכר לקבוצות שאסור להפלותן (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות להטבות הניתנות לזכאים לגמלת הבטחת הכנסה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק זכויות נפגעי מערכות ישראל ופעולות איבה בהליכי חקירה, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפרדה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – חוברת זכויות), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הזכות לפיצויי פיטורים בעת סיום יחסי עבודה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק העונשין (תיקון – הוספת עילות לעבירות הסתה ופשע שנאה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – החרגת הכנסה מעבודה או ממשלח יד ממבחן ההכנסה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – הצהרת מחלה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מתן שירות טלפוני חינם למשתמשי רשת חברתית מקוונת), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הטבות למי שמקבל גמלה לפי חוק הביטוח הלאומי וקיבל גמלת הבטחת הכנסה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק ביטול עונש המוות (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הנגשת שירותים ממשלתיים לאזרח), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן ויעל גרמן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הקלטה של עסקה טלפונית), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מירב כהן ועמיר פרץ; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – תשלום פיצויים בעד תשלום שכר עבודה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – טיפול בזמן סביר), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הסדרי הבחירה), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק אדמות נסיגת ים המלח, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן ואלעזר שטרן; הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – הגבלות על יצוא ביטחוני לכוחות ביטחון שביצעו הפרות חמורות של זכויות אדם), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת זכאות רטרואקטיבית לקצבת שאירים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול החרגת תאגידים בנקאיים וביטוחיים), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מירב כהן ועמיר פרץ; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לרופאים מתמחים בפריפריה), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק המועצה הלאומית לחינוך, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, מיכל רוזין ועיסאווי פריג'; הצעת חוק הקמת חדרי מיון בקריית שמונה ושדרות, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שכר הוגן לחיילי מילואים שעובדים במשרה חלקית), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הביטוח לאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק שמצוי בפשיטת רגל או בפירוק), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – איסור גביית עמלה בעד טיפול בירושות ובעיזבונות), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ומיקי לוי; הצעת חוק השירותים החשאיים, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון – הנפקת אגרות חוב על ידי מי שאינו תאגיד בנקאי), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן ושלמה קרעי; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על משיכה הונית מקופת גמל), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון – עידוד תחרות בשוק האשראי), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן ושלמה קרעי; הצעת חוק להנצחת מורשת המחתרות, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק זכאות לאבחון לקויות למידה לילדים ממשפחות מעוטות יכולת, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – סמכות שר הכלכלה והתעשייה לעניין משקאות משכרים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות לגמלה למי שמצוי בהכשרה מקצועית), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – מניעת העסקה במיקור חוץ בשירות הציבורי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק המטה לביטחון לאומי (תיקון – פיקוח הכנסת על מינוי ראש המטה לביטחון לאומי), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הודעה לעובד ולמועמד לעבודה (תנאי עבודה והליכי מיון וקבלה לעבודה) (תיקון – הגברת השקיפות בעניין הפרשות לפנסיה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון הסכום הבסיסי לפי שכר המינימום לעניין קצבת שירותים מיוחדים), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – עוולה נזיקית וקובלנה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – זכאות למימון טיפול על ידי רופא שאינו כלול בהסדר הבחירה של קופת החולים), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה (תיקון – תקציב הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת יזהר שי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מתן שירות טלפוני חינם על ידי מבטח), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק זכויות ושירותים לילדים ובני נוער עם קשיים נפשיים, התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מאריכות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לקצבת נכות למי שמשתלמת לו קצבת אזרח ותיק), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עסקים בתחום ההסעדה והבילוי), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – מילוי מקום ראש רשות שהושעה מכהונה בשל הגשת כתב אישום ושב ונבחר), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול תקופת אכשרה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק מעונות יום שיקומיים (תיקון – פעוטות עם צרכים רפואיים וחלופה ביתית), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת תיק רפואי במעבר בין קופות חולים), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה מארנונה לעסק חדש בשנת פעילותו הראשונה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שינוי המונח נכה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק דמי נסיעה לסטודנטים בתחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק חובת הדיווח של מוסדות פיננסים על כספים ללא דורש, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – ארנונה על מבנה מגורים שאינו בשימוש) (הוראת שעה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חובת יידוע מבוטחים), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (תקופת צינון למפקח על הבנקים), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק השוואת תשלומים לחיילים בודדים ילידי ישראל וחיילים בודדים שנולדו מחוץ לישראל, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הפנסיה (מועד תחילת הביטוח הפנסיוני), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (עמלת פירעון מוקדם), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבאות הביטוח הלאומי לשכר הממוצע במשק), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכפלת קצבת נכות בהגעה לגיל הזכאות לקצבת זקנה), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכאות לדיור ציבורי להורה עצמאי המקבל מהמוסד לביטוח לאומי תשלום מזונות ואינו זכאי להבטחת הכנסה או השלמת הכנסה), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (עיסוק בייעוץ מימון דיור), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – הכרה באחוזי נכות של נפגע פוליו לצורך דינים אחרים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג) (תיקון – הרחבת התחולה על חברות ציבוריות), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ'; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הסמכת אדריכלים רשויים לשמש כמורשים להיתר), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – הגבלת דמי רישום), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – מידע על עומס תנועה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הצמדת תשלומים לחיילים בודדים למדד המחירים לצרכן, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חילוט כלי עבודה על ידי רשות מקומית), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – נגישות להורה ולתלמיד במוסד חינוך), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק החזר דמי נסיעה במונית לבית החולים (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – ביטוח עבור קטינים חסרי מעמד), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – סיוע לתלמידים במימון טיולים שנתיים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קבלת חוות דעת היועץ המשפטי לממשלה לעניין טוהר המידות ברשות מקומית טרם הכרזתה כרשות איתנה), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – מטרת שירות המילואים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפני סגירת עסק באזורים מוכי אבטלה, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מענק עבודה) (תיקון – גיל העובד), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק הגנה על כספי ציבור (איסור מימון ומתן שירותים למאחזים בלתי מורשים), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מענק עבודה) (תיקון – גיל העובד), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ניכוי הכנסה חודשית שלא מעבודה או ממשלח יד), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק מערך החוץ וההסברה, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עפר שלח ויאיר לפיד; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הכרה בניכוי הפקדות לביטוח סיעודי), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי, התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגבלת פיטורים של אישה השוהה במקלט לנשים מוכות), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת נשיאת לוחית זיהוי באופניים ממונעים ובקורקינט ממונע), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – פיצוי בשל אפליית תלמידים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – דיור בקהילה וסיוע אישי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – פיקוח על סוגי עמלות ושיעוריהן), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-הפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון – יישום המלצות הוועדה הציבורית לבחינת חוק הביקורת הפנימית), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פסילת רישיון לנהיגה ברכב מקצועי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – פרסום מדד עמלות למשקי בית), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – סעיף נוקשות), מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – בירור תלונות ופיקוח על שמירת זכויות של אנשים עם מוגבלות במסגרות מגורים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – ביטול גיל פרישת חובה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – פרסום מחירון לרכישת קבר), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק זכויות למשפחות של אנשים עם מוגבלות, התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק בתי משפט לעניינים מינהליים (תיקון – החזרת סמכות השיפוט לבית המשפט הגבוה לצדק בהחלטות מינהליות), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום פרטי עוסק באינטרנט), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (התאמת תקציב הרווחה), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת חירום (תיקון – צוותי חירום וחוסן יישוביים), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – צמצום הפערים בין הפריפריה למרכז), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת יזהר שי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (התאמת תקציב החינוך), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק מס עיזבון, התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ'; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת אזרח ותיק ראויה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – תנאים לזכאות להטבות במס לחברה מועדפת), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר המינימום), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (עידוד צמיחה לעסקים עצמאיים קטנים ובינוניים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות וקצבת שאירים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – קציבת מועדים לקבלת טיפול רפואי או פארה-רפואי), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעל גרמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (הגבלת השימוש בחומצות שומן טראנס), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הרשות לוועדות ערר רפואיות, התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת ילד נכה לילד החולה במחלה או בתסמונת נדירה), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק קרן פיצויים לנזקי הפשיעה החקלאית, התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מאיר כהן ויעל גרמן; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – זכות מטופל לקבל רשומות רפואיות), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – סייג לגרימת מוות בפעילות מבצעית), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק המועצה הארצית לביטחון תזונתי (תיקון – תקציב), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (כהונת חבר מועצה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק עידוד השקעות הון (דיור בר-השגה – תעודות מס), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – חובת נגישות באוטובוסים בין עירוניים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק פנייה לגופים ציבוריים באמצעי קשר דיגיטליים (תיקון – קביעת תור באמצעות האינטרנט), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת יזהר שי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ניהול סיכונים תאגידי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חניה חינם לאזרח ותיק שמלאו לו 70 שנים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – הגבלה לסך השינויים התקציביים בשנת כספים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פעילות תאגידים זרים בישראל באמצעות האינטרנט), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פשעי שנאה), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה (תיקון – עיצום כספי בשל אי-תשלום שכר שווה לעובדת ולעובד), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (עידוד צמיחה לעסקים עצמאיים קטנים ובינוניים), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון – תחולת החוק על עובדי מחשוב), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ועמיר פרץ; הצעת חוק קרן קיימת לישראל (תיקון – החברה החדשה – גוף מבוקר), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון קצבת אזרח ותיק בהתאם לשכר המינימום), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור הפליה על רקע מעמד חברתי-כלכלי), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – השקעה של גוף מוסדי בתעשייה עתירת ידע בישראל), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת חירום (תיקון – תשלום שכר עבודה לעובד שנעדר עקב סגירת מוסד הלימוד של ילדו), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עידן רול; הצעת חוק דמי הבראה, התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (הוספת חומר קנבוס כחומר בעל תועלת רפואית), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, מיכל רוזין ועיסאווי פריג'; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות לעקרת בית), התשע"ט–2019, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – חיוב קופות החולים לשלב את רופאי השיניים בין נותני השירותים לקופות), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ויבגני סובה; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – איסור פיטורים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הגדרת קרוב משפחה לעניין ההסכם בדבר גמלת ניידות), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הקרן הקיימת לישראל (תחולת דיני המס), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הוספת מפעלי תעשייה חקלאית), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודות מלצרות, טבחות, תחזוקה וניקיון במסעדות ובתי אוכל כעבודה מועדפת), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תרומה למוסד ציבורי באזורי עדיפות לאומית), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת עידן רול; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-שלילת זכאות לקצבת שאירים בשל הכנסה מפנסיה), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לסטודנטים על בסיס הכנסות ההורים), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים (תיקון – סייגים לעסקאות בציוד צבאי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – זכות למכשיר ניידות קלנועית), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – רכישת דירה על ידי ילד יתום), התשע"ט–2019, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, אורי מקלב ויצחק פינדרוס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מיסוי ההכנסה מהשכרת יחידות דיור לטווח קצר), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – חסינות בפני דין פלילי), התשע"ט–2019, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה לצורך ההרשמה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין יכול להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנסור עבאס, אתה יכול לפתוח בינתיים את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: עוד מעט יביאו לי את הרשימות.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שוב ברצוני להעלות את הנושא של הפשיעה בחברה הערבית.

מנסור עבאס: אתמול עמדתי כמעט חצי שעה לנחם משפחה בעיר טמרה, והתבשרנו בזמן ההלוויה שיש עוד רצח אחד, בעיר באקה אל-גרבייה.

מנסור עבאס: אז דיברתי על הנושא של הקשר בין פשיעה לריבונות ואמרתי שמדינת ישראל כנראה מוותרת על חלק מהריבונות שלה בחברה הערבית.

מנסור עבאס: היום ניצב ג'מאל חכרוש דיבר על זה שיש חוסר בכוח המשטרתי בכפרים הערביים ושהמשטרה מתכוונת לספק עוד כמעט 200 תקנים לשוטרים.

מנסור עבאס: בינתיים, אחרי 20 שנה של פשיעה במגזר הערבי, שהגיעה לרמה מאוד מאוד גבוהה יחסית לרמה של החברה היהודית או לחברה בכלל, עדיין המשטרה מתכוונת – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מנסור עבאס: אין – אוקיי, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת מנסור עבאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: עמ' 1 מתוך תיק 1000: "במשך שנים ארוכות אתה נושא בתפקידים בכירים בשירות הציבורי.

מיקי לוי: בשנים 1996–1999, ומאז שנת 2009 כיהנת ועודך מכהן כראש ממשלת ישראל – – – להלן יפורטו חשדות לביצוע עבירות על ידך בשלושה תיקים במהלך התקופות בהן היית עובד ציבור".

מיקי לוי: תיק 1000, עיקרי החשדות: "מאז 1999 אתה מקיים עם מילצ'ן קשר בעל זיקות שונות, שהעמיד אותך בניגוד עניינים חריף ומתמשך.

מיקי לוי: מחודש אוקטובר 2011 ועד לחודש דצמבר 2016 – – – לצד מערכת היחסים האישית שהתקיימה ביניכם, קיבלת טובות הנאה שונות, לעיתים כמענה לבקשתך, שעיקרן אספקת טובין באופן רציף ובהיקף כספי ניכר.

מיקי לוי: בתקופה הרלוונטית טובות ההנאה ניתנו לך בזיקה לתפקידך הציבורי ולמעמדך כראש ממשלת ישראל – – – במהלך התקופה הרלוונטית, במסגרת מילוי תפקידיך הציבוריים פעלת לטובת מילצ'ן, וזאת תוך שאתה מצוי בניגוד עניינים חריף – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיקי לוי: – – בין מחויבותך האישית למילצ'ן לבין מחויבותך לציבור".

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, איאד אסמאעיל רזאלה, מסבאח עבד אזהור, צ'ן הונבינג, אבי אדרעי, ח'ליל אבו טביח', מחמד חאתם עספארה, מאג'ד עבדאללה סלים, אמין בסול, ג'ול טאטור, רוסלאן צ'ורטן, אזרח סיני ששמו לא פורסם, איציק כהן, רוני עווני מטאנס, פיראס יאסין, אזרח מולדובי שהשם שלו לא פורסם, אזרח מסין שהשם שלו לא פורסם, גיל חזאזי, ועוד שלושה שנהרגו אתמול באסון עבודה ביבנה.

אוסאמה סעדי: אלה שמותיהם של 20 הרוגים, חללים בתאונות עבודה.

אוסאמה סעדי: מאז תחילת השנה, אדוני היושב-ראש, נהרגו 34 – 20 מהם בתאונות עבודה.

אוסאמה סעדי: בנוסף, חברי הזכיר את שמותיהם של ויסאם יאסין מטמרה, שנרצח שלשום בעיר טמרה – הוא השאיר אישה בהיריון, הוא התחתן לפני תשעה חודשים, ואחמד דראכמה מבאקה אל-גרבייה, נשוי ואב לארבעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אוסאמה סעדי: המשותף לכולם, אדוני היושב-ראש, שהממשלה הזאת מפקירה חיי אדם, גם באלימות ובפשיעה בחברה הערבית וגם בתאונות עבודה.

אוסאמה סעדי: די למרחץ הדמים הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

בועז טופורובסקי: אני ממשיך את חבר הכנסת מיקי לוי.

בועז טופורובסקי: תיק 1000, עמ' 2: "להלן פירוט החשדות בעניינך כפי שעולה מחומר הראיות – – – בשנת 1996, או בסמוך לכך, הכרת את מילצ'ן לראשונה, וזאת בתקופה בה כיהנת כראש ממשלת ישראל – – – לאורך השנים, ולרבות לאורך התקופה הרלוונטית לחשד זה, מילצ'ן סיפק לך ולרעייתך, שרה נתניהו, טובות הנאה שעיקרן קופסאות סיגרים ומארזים של בקבוקי שמפניה בסכום מצטבר של מאות אלפי שקלים, באופן מתמשך, במספר רב של מקרים, לעיתים לפי דרישתכם, ובאופנים שונים".

בועז טופורובסקי: מילצ'ן "שימש עבורך איש אמון שביצע בשליחותך משימות תיווך רגישות בתחום התקשורתי.

בועז טופורובסקי: כך למשל, פעל מילצ'ן בשנת 2009 בשליחותך מול ארנון מוזס" ומול שלדון אדלסון "כדי לקדם הסכמה לפיה אדלסון יגביל את תפוצת מהדורת סוף השבוע של העיתון ישראל היום, ואילו מוזס יימנע מפרסומים שליליים בעניינך.

בועז טופורובסקי: בנוסף, במהלך השנים, ובמועדים שאינם ידועים במדויק, פנה מילצ'ן בשליחותך למוזס וביקש ממנו להימנע מפרסומים נקודתיים בעניינך או בעניין משפחתך".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חברים, במדינת ישראל יש שתי מדינות – מדינה שמדברת על שחיתות, על מי הולך להיות מבקר מדינה, ואם מתקיימת הפגנה של כל כוחות השמאל בשבת.

עיסאווי פריג': וישנה מדינה אחרת, שנמצאת בחצר האחורית של מדינת ישראל, ששם אין ערך לחיי אדם, ששם אין ערך לאנשים ואין ביטחון אישי.

עיסאווי פריג': ומי שמרגיש הכי ביטחון בחצר האחורית הזו, שהיא חלק אינטגרלי ממדינת ישראל, אלו ארגוני הפשע.

עיסאווי פריג': בתקופתך, אדוני ראש הממשלה, הרצח הפך להיות דרך חיים בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': בתקופתך הגענו לשיא של תאונות עבודה, שברובן המכריע נפגעו ערבים.

עיסאווי פריג': בתקופתך השחיתות הפכה לדרך חיים.

עיסאווי פריג': אני פונה לכל עמיתיי ואחיי היהודים: במדינת ישראל האזרחים הערבים גרים ביפו, בחיפה, בכפר קאסם ובכל מקום.

עיסאווי פריג': לכל אחד ואחד מכם יש חבר ערבי.

עיסאווי פריג': אל תשאירו אותנו לבד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עיסאווי פריג': החברה הערבית, אדוני היושב-ראש, מדממת.

עיסאווי פריג': כל יום יש רצח, והביטחון האישי הפך להיות בגדר חלום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: חבריי וחברותיי, תיק 1000, מתוך עמ' 2–3: "נוכח שלל הזיקות שלך למילצ'ן, היית מצוי במחויבות אישית עמוקה כלפיו, אשר בעטייה אסור היה לך לעסוק בעניינים הנוגעים אליו במסגרת מילוי תפקידיך הציבוריים – – – במחצית שנת 2013 מילצ'ן ערך היכרות בינך לבין פאקר – – – לאורך שנות היכרות

יעל גרמן: כם – – – פאקר נתן לך ולרעייתך, שרה נתניהו, טובות הנאה בהיקפים ניכרים באופן מתמשך במספר רב של מקרים ובאופנים שונים, כפי שיפורט להלן – – – בשנת 2003, סמוך לאחר שחזרת לכהן בתפקיד ציבורי, החל מילצ'ן לתת לך טובות הנאה, שעיקרן קופסאות סיגרים לשימושך ובקבוקי שמפניות לשימוש רעייתך.

יעל גרמן: בתחילה קיבלתם את טובות ההנאה במסגרת מפגשים חברתיים, אולם במהלך השנים אופני הקבלה השתנו והתחלתם לקבל את טובות ההנאה גם במשלוחים באמצעות עובדיו של מילצ'ן, בין היתר בתקופות שבהן מילצ'ן כלל לא שהה בישראל".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, תודה לך.

אלעזר שטרן: תיק 1000, מתוך עמ' 3: "ככלל משלוחי השמפניות הועברו לדרישות רעייתך, ואתה היית מודע לכך שמתקבלות שמפניות עבורה בהיקפים משמעותיים.

אלעזר שטרן: כמו כן, לעיתים משלוחי הסיגרים הועברו לדרישתך.

אלעזר שטרן: הדרישות הופנו למילצ'ן או לעוזרת האישית שלו – – – וכללו גם התייחסות לסוג ולאיכות טובות ההנאה – – – בכל אחת מהפעמים ובכל אחת מדרכי הקבלה קיבלת ממילצ'ן קופסה או קופסאות של סיגרים, ולא סיגר בודד.

אלעזר שטרן: כל קופסה הכילה 10–25 סיגרים, ושווייה של כל קופסה נע בין 2,000 ל-3,000 ש"ח".

אלעזר שטרן: כל קופסה.

אלעזר שטרן: "באופן דומה, ככלל, בכל אחת מהפעמים ובכל אחת מדרכי הקבלה, ניתן מארז של שישה בקבוקי שמפניה, ולעיתים גם שני מארזים שכאלה, ולא בקבוק בודד.

אלעזר שטרן: עלות כל בקבוק שמפניה נע בין 250 ל-350 ש"ח, וממילא העלות של כל שישיית בקבוקים נעה בין 1,500 ל-2,100 ש"ח".

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, הפשע ממשיך להשתולל בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: שלשום נרצח צעיר בעיר טמרה.

יוסף ג'בארין: התקיימה שביתה, והערב מתקיימת גם הפגנה.

יוסף ג'בארין: אתמול נרצח צעיר ביישוב באקה אל-גרבייה, והתקיימה גם שביתת מסחר.

יוסף ג'בארין: מחר מתכנסת ועדת המעקב לדיון חירום אל מול המצב הזה.

יוסף ג'בארין: היום באום אל-פחם נורו יריות על רכב, והאלימות והפשיעה ממשיכות לגדול.

יוסף ג'בארין: אנחנו, מהמקום הזה, מהמשכן הזה, אומרים די.

יוסף ג'בארין: די לאלימות, די לפשיעה הגואה, די להשתוללות הנשק.

יוסף ג'בארין: אנחנו בחברה הערבית לא יכולים לעבור לסדר-היום אל מול מה שקורה, ולכן אנחנו מתארגנים לפעילויות מחאה, להפגנות ברחובות, להקמת אוהלי מחאה ביישובים הערביים ואולי גם כאן בירושלים.

יוסף ג'בארין: אם נצטרך, כמובן, גם נחסום צירים ראשיים במדינה.

יוסף ג'בארין: אולי רק כך הקול שלנו יישמע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קארין אלהרר, ואחריה – חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל בברכה, כאן ביציע, קבוצת סטודנטים מקורס מנהיגות, ניהול ואסטרטגיה במסגרת תוכנית MBA מרופין בהובלת עמיתנו לשעבר חבר הכנסת והשר לשעבר מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: תיק 1000, מתוך עמ' 3–4: "טובות ההנאה ניתנו לך ברציפות ובאופן תדיר לאורך התקופה הרלוונטית, עד כדי כך שניתן לומר שהן היו בבחינת 'קו אספקה' של סיגריות ושמפניות – – – בתקופה הרלוונטית לחשד זה שווי והיקף טובות ההנאה שקיבלתם, אתה ורעייתך ממילצ'ן, היו בסכומים ניכרים וסך שוויין הגיע לכדי 477,973 ש"ח.

קארין אלהרר: אתה היית מודע למלוא היקף הסיגרים ולקבלת התכשיטים, כמו גם לקבלת השמפניות בהיקף ניכר ובאופן שיטתי.

קארין אלהרר: טובות ההנאה ניתנו לך לפי החלוקה הבאה: סיגרים 274,254.

קארין אלהרר: שמפניות 199,819.

קארין אלהרר: תכשיטים 10,900.

קארין אלהרר: סך הכול 477,973 שקלים.

קארין אלהרר: את טובות ההנאה האמורות קיבלת ממילצ'ן בזיקה לתפקידיך הציבוריים ולמעמדך כראש הממשלה".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבי ניסנקורן, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תיק 1000, מתוך עמ' 4: "בשנים 2014–2016 קיבלתם, אתה ורעייתך, מפאקר טובות הנאה שכללו קופסאות סיגרים ומארזים של בקבוקי שמפניה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: טובות הנאה אלו הצטרפו לטובות ההנאה מאותו הסוג שקיבלת ממילצ'ן, באותן שנים ממש – – – השמפניות הועברו לדרישות רעייתך, ואתה היית מודע לכך שמתקבלות שמפניות עבורה בהיקפים משמעותיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כמו כן, לעיתים הסיגרים הועברו לדרישתך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חלק מטובות ההנאה ניתנו לך ולרעייתך גם כאשר פאקר כלל לא שהה בישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ככלל, דרישותיך ודרישות רעייתך הופנו לקליין, ששימשה גם כעוזרת האישית של פאקר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: טובות ההנאה ניתנו לך ברציפות ובאופן תדיר לאורך התקופה הרלוונטית לחשד זה, עד כדי כך שניתן לומר שהן היו בבחינת 'קו אספקה' של סיגרים ושמפניות".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת רם שפע.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: תיק 1000, מתוך עמ' 5: "שווי טובות ההנאה שקיבלתם, אתה ורעייתך, מפאקר היה משמעותי ביותר והצטרף לטובות ההנאה מאותו הסוג שקיבלת ממילצ'ן באותן שנים – – – סך שווי טובות ההנאה שקיבלתם, אתה ורעייתך, מפאקר, בתקופה הרלוונטית לחשד זה, הגיע לכדי 229,174 שקלים.

מיכל רוזין: אתה היית מודע למלוא היקף הסיגרים שקיבלת, כמו גם לקבלת שמפניות בהיקף ניכר ובאופן שיטתי.

מיכל רוזין: טובות ההנאה ניתנו לך על פי החלוקה הבאה: סיגרים 145,577 שקלים.

מיכל רוזין: שמפניות 83,597 שקלים.

מיכל רוזין: סך הכול 299,174 שקלים – – – טובות ההנאה ניתנו לך מפאקר לתפקידך ולמעמדך כראש ממשלת ישראל".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רם שפע, בבקשה אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

רם שפע: תיק 1000, מתוך עמ' 5: "למרות הזיקות האמורות בינך לבין מילצ'ן, עסקת במסגרת תפקידיך הציבוריים בענייניו האישיים והעסקיים של מילצ'ן.

רם שפע: עוד טרם התקופה הרלוונטית לחשד זה, החל משנת 2009, פנה אליך מילצ'ן, בעניינים שונים הנוגעים לאינטרסים כלכליים או אישיים שלו, כדי שתפעל במסגרת תפקידיך הציבוריים לקידומם.

רם שפע: בחלק מהמקרים נענית לבקשותיו.

רם שפע: כל זאת כמפורט להלן – – – לאורך השנים לא נמנעת מלעסוק בעניינים הנוגעים לערוץ 10 למרות שידעת כי מילצ'ן מחזיק במניותיו.

רם שפע: כך למשל, בשנת 2009 שוחח איתך מילצ'ן, בהיותך ראש הממשלה, בנוגע לאפשרות קידום חוק שיגביל את גובה העמלות שגובים משרדי הפרסום מאמצעי התקשורת.

רם שפע: בכוחו של חוק כאמור היה כדי להיטיב כלכלית באורח ניכר עם ערוץ 10.

רם שפע: בשיחה התחייבת בפני מילצ'ן שתפעל לעשות כן".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת רם שפע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת רם בן-ברק.

מאיר כהן: "על פי החשד, במעשים המתוארים לעיל עשית במילוי תפקידך מעשי הפרת אמונים הפוגעים בטוהר המידות ובאמון הציבור, בשתי דרכים, כמפורט להלן: פגעת בדימוי השירות הציבורי ובאמון הציבורי בו, בכך שבעת שמילאת תפקידים ציבוריים, ובראשם תפקידך כראש הממשלה, קיימת במשך שנים מערכת יחסים פסולה עם מילצ'ן ופאקר, במסגרתה קיבלת מהם טובות הנאה בזיקה לתפקידיך הציבוריים ולמעמדך כראש ממשלת ישראל, בדרכים שונות, לעיתים על פי דרישה, באופן רציף, בכמויות ובהיקפים משמעותיים, או בדרכים שפורטו לעיל, אשר סכומם המצטבר בתקופה הרלוונטית הגיע לכדי" – תקשיבו – "707,146 שקלים.

מאיר כהן: פעלת במסגרת מילוי תפקידיך הציבוריים, ובראשם תפקידך כראש ממשלה, לטובת איש העסקים מילצ'ן כשאתה מצוי בניגוד עניינים חריף בין מחויבותך האישית למילצ'ן לבין מחויבותך לציבור".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רם בן-ברק, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

רם בן ברק: אני אמשיך את חברי מאיר.

רם בן ברק: את מעשי הפרת האמונים "ביצעת במסגרת כהונתך בתפקידך הרם כראש ממשלת ישראל וכשר הממונה על תחום התקשורת בממשלת ישראל.

רם בן ברק: היקף טובות ההנאה שקיבלת בתקופת בת חמש השנים היה גבוה מאוד.

רם בן ברק: התערבת בטיפול משרדי הממשלה שעליהם היית מופקד בעניינים שנגעו למילצ'ן, כשאתה מצוי בניגוד עניינים חריף ומתמשך בין מחויבותך האישית למילצ'ן, הנובעת מהקשר האישי שלך אליו ומטובות ההנאה שהוא סיפק לך, לבין מחויבותך לציבור", שאותה שכחת.

רם בן ברק: "פעלת להסתרה טובות ההנאה שאותן קיבלת ממילצ'ן ומפאקר, ובכלל זה נמנעת מלהצהיר בפני מבקר המדינה על ניגוד העניינים בו היית מצוי כתוצאה מקבלת טובות ההנאה והקשרים האישיים שלך עם מילצ'ן.

רם בן ברק: במעשיך אלו עשית על פי החשד שימוש לרעה בתפקידך ובמעמדך ופגעת פגיעה מהותית וקשה בתקינות פעולותיו של המנהל הציבורי, בטוהר המידות של עובדי הציבור ובאמון הציבור בעובדי הציבור ומשרתיו.

רם בן ברק: בשל המעשים המפורטים לעיל אני שוקל להעמידך לדין בגין עבירות של מרמה והפרת אמונים – לפי סעיף 284 לחוק העונשין".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת רם בן-ברק.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

תמר זנדברג: תיק 2000, מתוך עמ' 10: "ארנון מוזס – – – הוא בעל השליטה בקבוצת ידיעות אחרונות", העורך האחראי של העיתון ו"בעל השפעה ניכרת על תוכני העיתון והאתר – – – לאורך השנים שררה בינך לבין מוזס יריבות עמוקה.

תמר זנדברג: לצד זאת, כל אחד מכם החזיק באינטרס שהיה בכוחו של האחר לקדם: אתה חפצת לשפר את אופן הסיקור שלך ושל משפחתך בקבוצת ידיעות אחרונות, במיוחד בתקופה של מערכת בחירות, וידעת שלמוזס השפעה מהותית על התכנים ב'ידיעות אחרונות' וב-ynet.

תמר זנדברג: מוזס רצה להביא להטלת מגבלות על ישראל היום על מנת להיטיב עמו כלכלית באופן משמעותי.

תמר זנדברג: על פי החשד, על רקע קיומם של אינטרסים אלה, בשנים 2008–2014 קיימת עם מוזס שלוש סדרות של פגישות – – – במהלך כל אחת מסדרת הפגישות האמורות קיימת עם מוזס שיח, שבו דנתם על אופן סיקורך בכלי התקשורת בקבוצת ידיעות אחרונות ועל צמצום הפגיעה של ישראל היום בקבוצת ידיעות אחרונות".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, ואחריה – חבר הכנסת עידן רול.

ע'דיר כמאל מריח: תיק 2000, מתוך עמ' 10–11.

ע'דיר כמאל מריח: "על פי החשד, בשיח בינך לבין מוזס, באחת הפגישות – – – ולקראת מערכת הבחירות לכנסת העשרים – – – הציע לך מוזס שוחד, בכך שיביא לשינוי ניכר לטובה באופן הסיקור שלך בכלי התקשורת מקבוצת ידיעות אחרונות, בתמורה לכך שתפעל במסגרת תפקידך הציבורי לקדם חקיקה שתטיל מגבלות על ישראל היום, בגרסה מרוככת של הצעת חוק שהונחה על שולחן הכנסת על ידי ח"כ איתן כבל – – – עוד על פי החשד, בפגישה הזו, למרות שלא ביקשת ולא התנית שוחד, הרי שלא סירבת להצעתו של מוזס, אלא המשכת לנהל עמו שיחה ארוכה ומפורטת על מרכיבי הצעת השוחד שהביא בפניך – – – הגם שלא נענית להצעת השוחד, עשית את הפעולות המפורטות לעיל, על מנת לגרום למוזס להשפיע על אופן סיקורך בכלי התקשורת בקבוצת ידיעות אחרונות ולהימנע מפרסומים שליליים שיפגעו בך או במשפחתך, למצער כל עוד השיחות ביניכם נמשכות".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מריח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

עידן רול: אני אמשיך.

עידן רול: זאת "עשית כאמור תוך ניצול מובהק של תפקידך הציבורי, אשר בגינו פנה אליך מוזס בהצעת שוחד, והצגת בפניו כוונה לבחון את האפשרות שתעשה שימוש בכוחך השלטוני על מנת לקדם את החקיקה המיטיבה עמו, גם אם לא התכוונת לעשות כן".

עידן רול: "הפגישות נערכו ביוזמתך, התקיימו בחשאיות ולא תועדו ביומנך וביומנו של מוזס.

עידן רול: בפגישות אלו אתה ומוזס הגעתם להבנה לפיה מוזס ישפיע על אופן סיקורך בכלי התקשורת מקבוצת ידיעות אחרונות, ובתמורה, אתה תפעל לשכנע את אדלסון לבלום את העלאת מהדורת סוף השבוע של ישראל היום.

עידן רול: בעקבות זאת פנית לאדלסון וביקשת ממנו לדחות את העלאת מהדורת סוף השבוע.

עידן רול: בחלוף כשנה, פורסמה לראשונה המהדורה.

עידן רול: בעקבות מסרים שהעביר מוזס כי המשך הפצתה יביא לפרסומים שליליים נגדך ונגד בני משפחתך בידיעות אחרונות, פנית לאיש העסקים מילצ'ן ולראש מערך הדוברות במשרד ראש הממשלה – – – וביקשת להביא להסכמות בין אדלסון למוזס".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת רול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

אנטאנס שחאדה: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת נכבדים, בשבוע שעבר זיכה בית המשפט המחוזי בנצרת את המשוררת דארין טאטור מאשמת הסתה.

אנטאנס שחאדה: עצירתה של דארין והעמדתה לדין היא דוגמה מובהקת לפעילות השיטור הפוליטי ולמהירות הפעילות כאשר מדובר בדיכוי חופש הביטוי בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: מאידך, רק ביומיים האחרונים נרצחו עוד שני צעירים ערבים ביישובים הערביים: ויסאם יאסין, בן 46 מטמרה, ואחמד דראכמה, בן 35 מבאקה אל-גרבייה.

אנטאנס שחאדה: והיום בבוקר היו עוד מקרי ירי ביישובים ערביים.

אנטאנס שחאדה: הפשיעה בחברה הערבית מגיעה לממדים מבהילים, והמשטרה לא עושה מאומה.

אנטאנס שחאדה: וכאשר אנחנו טוענים שהמשטרה אינה עושה כלום, יש על מה להתבסס.

אנטאנס שחאדה: כך, לדוגמה, ב-10 במרץ פורסם באתר ynet: "תוכנית המאבק בפשיעה הערבית תקועה – – – כבר לפני כמה חודשים הציג ממלא מקום המפכ"ל לארדן את ארגוני הפשיעה החזקים במגזר הערבי וקיבל ממנו אור ירוק להכנת תוכנית אופרטיבית.

אנטאנס שחאדה: מפקד להב 433 הציג את תוכנית העבודה, אבל זו נשארה במגירה.

אנטאנס שחאדה: 'כנראה לא רוצים לעצבן אוכלוסיות מסוימות', אמר בכיר במשטרה".

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אנטאנס שחאדה: ועוד ב-17 במרץ, גם כן פורסם, בדה-מרקר: "ארדן הסיט מאות מיליוני שקלים שנועדו לחיזוק המשטרה בחברה הערבית".

אנטאנס שחאדה: עוד פעם החלטה פוליטית לא לטפל בפשיעה ובארגוני הפשע בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: כדי לשנות את זה צריך החלטה פוליטית של המשרד לביטחון פנים.

אנטאנס שחאדה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שחאדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני ממשיכה וקוראת מתוך תיק 2000, מתוך עמ' 14: "בכל הנוגע למתת המוצעת דנת עם מוזס בנושאים הבאים: האפשרות להביא לשינוי ניכר באופן ההתייחסות של כלי התקשורת מקבוצת ידיעות אחרונות אליך ולמשפחתך במהלך העבודה הרגיל ובעת דיווח על ידיעות חדשותיות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שינוי זה כונה על ידיכם 'סיבוב הספינה'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האפשרות לשנות לרעה את קו הסיקור של ידיעות אחרונות כנגד מי שנתפסו על ידך כיריבים פוליטיים, בהם יו"ר מפלגת כולנו, משה כחלון, ומי שכיהן בעת הרלוונטית כיו"ר מפלגת הבית היהודי, נפתלי בנט – – – בנוסף, מוזס הציע קו ישיר בינך, או מי מטעמך, לבין עורך ידיעות אחרונות, רון ירון, ועורך ynet, ערן טיפנבורן, על מנת שתוכל להשפיע על תוכנן של ידיעות פרטניות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן הציע כי יעסיק כותבי מאמרים מטעמך ולפי בחירתך בעיתון ידיעות אחרונות".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת חיימוביץ'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב סגלוביץ', בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת פנינה תמנו.

יואב סגלוביץ': תיק 4000, מתוך עמ' 18.

יואב סגלוביץ': "מתוקף תפקידך כראש ממשלה, ולאחר מכן גם מתוקף תפקידך כשר התקשורת, היית בעל סמכות להעניק אישורים והיתרים לפעולות עסקיות שונות שבוצעו על ידי בזק חברה ישראלית לתקשורת בע"מ, וחברות קשורות לה – – – וכן היית בעל יכולת להשפיע על נושאים שלטוניים הנוגעים לקבוצת בזק.

יואב סגלוביץ': במהלך התקופה הרלוונטית לחשד זה תחום הסיקור התקשורתי היה בעל משמעות רבה עבורך ועבור רעייתך שרה נתניהו, וייחסתם לו חשיבות מכרעת.

יואב סגלוביץ': בתקופה הרלוונטית ניהלת את תחום התקשורת והדוברות באופן ריכוזי, נהגת לאשר ואף לנסח בעצמך חלק מההודעות שהופצו לכלי התקשורת, והנחית את אנשיך באופן פרטני באשר לפעולות שונות שעליהם לנקוט בתחום התקשורת והדוברות.

יואב סגלוביץ': שיפור הסיקור התקשורתי ואיתור אמצעים להפצת מסריך היו אינטרסים משמעותיים מאוד עבורך".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סגלוביץ'.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פנינה תמנו, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת יזהר שי.

פנינה תמנו: תיק 4000, מתוך עמ' 18–19: "שאול אלוביץ' – – – היה, בתקופה הרלוונטית לחשדות, בעל השליטה בקבוצת יורוקום, באמצעותה הוא החזיק בשליטה במספר חברות ציבוריות, וקבוצת בזק ביניהן.

פנינה תמנו: בתקופה הרלוונטית חברות מקבוצת יורוקום שבשליטת אלוביץ' היו נתונות בחובות של כ-800 מיליון ש"ח לבנקים שונים".

פנינה תמנו: "עסקת בזק-יס דרשה את אישורך כשר התקשורת.

פנינה תמנו: השלמת העסקה הביאה לכך שבזק שילמה לקבוצת יורוקום שבשליטת אלוביץ' סך כולל של כמיליארד ש"ח.

פנינה תמנו: כספים אלה שימשו את אלוביץ' לתשלום לבנקים עבור חובות יורוקום שבשליטתו.

פנינה תמנו: הקשר בינך ובין אלוביץ' החל – – – לאחר בחירות 1999.

פנינה תמנו: את ההיכרות ביניכם ערך זאב רובינשטיין – – – שהיה מקורב לשניכם ועבד בעבר תחת אלוביץ' – – –"

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת פנינה תמנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יזהר שי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת אורלי פרומן.

יזהר שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יזהר שי: מתוך כתב האישום נגד ראש ממשלת ישראל, בכפוף לשימוע, תיק 4000, עמ' 19: "בחודש דצמבר 2012, בתוך תקופת הבחירות הכלליות שעתידות היו להתקיים ביום 22 בינואר 2013, הזמנתם, אתה ורעייתך שרה נתניהו, את בני הזוג אלוביץ' לארוחת ערב משותפת במעון הרשמי.

יזהר שי: במהלך ארוחת הערב המשותפת, העליתם אתה ורעייתך שרה נתניהו בפני הזוג אלוביץ' תלונות שונות ביחס לסיקור התקשורתי לו זכיתם מכלי התקשורת בישראל בכלל, ומאתר וואלה בפרט.

יזהר שי: בארוחת הערב סוכם ביניכם כי תוכלו להפנות לבני הזוג אלוביץ', בעצמכם ובאמצעות אנשיכם, דרישות הנוגעות לסיקור התקשורתי באתר וואלה.

יזהר שי: כאמור, במועד ארוחת הערב, כמתואר לעיל, כיהנת כראש ממשלת ישראל.

יזהר שי: עוד קודם לכן, ומכוח דברי החקיקה הרלוונטיים, נדרש אלוביץ' לאישורך לצורך ביצוע מהלכים הנוגעים לעסקיו.

יזהר שי: כך, בין היתר, חתמת על היתר העברת שליטה במניות בזק שאפשר את העברת השליטה בקבוצת בזק לאלוביץ' בשנת 2010".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יזהר שי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת אלון שוסטר.

אורלי פרומן: תיק 4000, מתוך עמ' 19–20: "בנקודת הזמן בה התקיים המפגש בינך ובין רעייתך שרה נתניהו לבין בני הזוג אלוביץ' החזיק כל אחד מכם באינטרס משמעותי, שהצד השני היה בעל יכולת לקדמו.

אורלי פרומן: אתה ידעת שאלוביץ' ואתר וואלה יכולים לשפר את הסיקור התקשורתי שלך ושל משפחתך, שהיה משמעותי מאוד בעיניך, ולשמש אמצעי להעברת מסרים, וזאת על רקע האינטרס הכללי שלך כמתואר לעיל, ועל רקע אינטרס הספציפי שלך לשפר את הסיקור בתקופת מערכת בחירות.

אורלי פרומן: מנגד, ידע אלוביץ' שיש ביכולתך לקדם את האינטרסים שלו ושל קבוצת יורוקום, הן מכוח תפקידך הפורמלי כראש ממשלה – – – והן מכוח מעמדך והשפעתך על שר התקשורת.

אורלי פרומן: על רקע אינטרסים אלו, הפכה מערכת היחסים ביניכם בתקופה הרלוונטית למערכת יחסים הדדית של 'תן וקח', אשר כללה טובות הנאה שונות שנתן לך אלוביץ' בתחום הסיקור התקשורתי, כנגד ציפייה שתקדם בעבורו אינטרסים שונים הקשורים בקבוצת יורוקום ובו אישית".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת פרומן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלון שוסטר, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת מירב כהן.

אלון שוסטר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שימו לב, מתוך ענן החשדות שמתקדר מעל שמיו של נתניהו.

אלון שוסטר: תיק 4000, מתוך עמ' 20: "חריגות הקשר באה לידי ביטוי בדרישות אינטנסיביות רבות על פני מספר שנים, מאות דרישות" – מודגש – "לעיתים דרישות יום-יומיות, שהועברו לא פעם בשעות יוצאות דופן, לסיקור או למניעת סיקור כזה או אחר – – – דרישות אלה נגעו לסיקור יזום שלך ושל רעייתך באתר וואלה, לסיקור שלילי של יריביך הפוליטיים ולשינוי פרסומים שהועלו לאתר והיו למורת רוחכם – – – לאורך התקופה הרלוונטית פעלו בני הזוג אלוביץ' בהתאם לדרישותיכם ועל מנת לממש אותן הם התערבו באופן בוטה ומתמשך בתוכני אתר וואלה והביאו, כדי לרצותכם, לשינוי תוכנם ומיקומם של פרסומים הנוגעים לך ולמשפחתך בוואלה, ולסיקור שלילי כלפי יריביך הפוליטיים – – – דרישות הסיקור שלכם והיענותם החריגה של בני הזוג אלוביץ' פגעו ממשית בשיקול הדעת המקצועי של עיתונאי האתר ועורכיו תוך השפעה על אופן הסיקור באתר".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שוסטר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב כהן, בבקשה, גברתי – איננה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גדי יברקן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיכאל ביטון.

דסטה גדי יברקן: תיק 4000, מתוך עמ' 20–21: "אתה ורעייתך דרשתם מבני הזוג אלוביץ' להתערב בתוכני האתר והם נענו לדרישותיכם אף על פי שבתקופה הרלוונטית היה אלוביץ' בעל השליטה באתר ולא מו"ל או בעל רקע עיתונאי, ולא נשא בתפקיד מקצועי כלשהו באתר – – – לנוכח מערכת היחסים האמורה, ובהתאם לציפיותיו של אלוביץ', הפעלת את כוחך וסמכויותיך כעובד ציבור כדי לקדם נושאים שאלוביץ' חפץ ביקרם, בעבורו ובעבור חברות שונות מקבוצת יורוקום.

דסטה גדי יברקן: בתוך כך, ובמקביל לדרישות הסיקור שפורטו לעיל, עסקת במספר מקרים בענייניו הרגולטוריים של אלוביץ', וביצעת פעולות של ממש, מתוקף תפקידך שהיה בהן כדי לקדם אינטרסים משמעותיים של אלוביץ', כפי שיפורט בהמשך.

דסטה גדי יברקן: את פעולותיך לטובת אלוביץ' עשית כנגד טובות הנאה שנתן לך אלוביץ' בתחום הסיקור, תוך שנהגת במשוא פנים והעמדת את עצמך בניגוד עניינים בין תפקידיך הציבוריים לבין ענייניך הפרטיים".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יברקן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל ביטון, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

מיכאל ביטון: תיק 4000: "בתקופה הרלוונטית וכחלק ממערכת יחסים הדדית של 'תן וקח' שנרקמה ביניכם דרשתם, אתה ורעייתך, במישרין ובאמצעות אחרים, מבני הזוג אלוביץ' להתערב בתכנים ובפרסומים באתר וואלה ולשנות אותם בהתאם לאינטרסים האישיים שלכם ולאינטרסים הציבוריים והפוליטיים שלך.

מיכאל ביטון: לאורך התקופה הרלוונטית נענה, ככלל, אלוביץ' לדרישותיכם באמצעות הפעלת לחץ על מנכ"ל האתר אילן ישועה – – – ובאמצעותו על העורכים והכתבים באתר, גרם אלוביץ' לכך שאתר וואלה נתן לך ולרעייתך שרה נתניהו דריסת רגל חריגה והשפעה מהותית על תוכני האתר שהיה לך ולרעייתך עניין בהם ועל אופן פרסומם – – – הקשר החריג בנושא הסיקור בינך לבין בני הזוג אלוביץ' נמשך עד לתחילת שנת 2017.

מיכאל ביטון: במועד זה הפסיק ישועה לשתף פעולה עם דרישותיכם להטיית הסיקור, זאת על רקע פניותיהם של בני הזוג אלוביץ' אליו בדרישה לתאם עדויות ולשבש ראיות הנוגעות לדרישות הסיקור ולהיענות להן, לאור חששם מפני חקירה צפויה בעניין".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל ביטון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה, אדוני, ואחריו – אחרון הדוברים בנאומים בני דקה יהיה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יוראי להב-הרצנו: מתוך תיק 4000, עמ' 23: "דרישותיכם בהתערבות בתוכני האתר היו מגוונות, אולם בבסיסן עמדו המטרות המשותפות הבאות: להטיב את הסיקור שלך, של רעייתך שרה נתניהו ושל בני משפחתכם ולהבליט אותו; לצמצם ככל האפשר סיקור שלילי שלך, של רעייתך ושל בני משפחותיכם, וככל שפורסם, להקהות את עוקצו ולהגביל את החשיפה אליו; לקדם סיקור שלילי באתר ביחס ליריביך הפוליטיים; ולעשות שימוש בוואלה ככלי להעברת מסריך הפוליטיים בתפוצה רחבה.

יוראי להב-הרצנו: דרישות אלו נועדו לשרת את האינטרס התקשורתי הכללי שלך, לקבל סיקור חיובי לך ולמשפחתך, את האינטרס הספציפי שלך כראש ממשלה להיבחר מחדש לתפקיד ולהמשיך לכהן בו, ואת האינטרס של רעייתך שרה נתניהו לקבל סיקור חיובי שיתרום לתדמיתה הציבורית".

יוראי להב-הרצנו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חצר אחורית – הדבר הנורא ביותר לאדם שחי בביתו הוא להרגיש שהוא חצר אחורית, שהוא לא קיים, שהוא אזרח נחות, שחייו, שערך החיים שלו פחות משל אחרים.

אחמד טיבי: כך גם מרגיש הציבור הערבי לגבי יחס הממשלה, רשויות אכיפת החוק, למעשי הרצח.

אחמד טיבי: ויסאם יאסין ואחמד דראכמה בטמרה ובאקה אל-גרבייה נרצחו בדם קר.

אחמד טיבי: כך גם מעשי הירי באום אל-פחם, מג'דל כרום, כפר כנא, כפר קאסם, טירה – איפה לא.

אחמד טיבי: מאז שנת 2000, אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת החדשים, נהרגו, חבר הכנסת בני גנץ, 1,340 ערבים, אזרחים ערבים, על ידי אלימות פנימית.

אחמד טיבי: 70% ממעשי הרצח בוצעו בנשק חם.

אחמד טיבי: חלק גדול מהרציחות האלה בוצעו ביישובים שיש בהם תחנות משטרה.

אחמד טיבי: בחלק מהיישובים שיש בהם תחנות משטרה יש עלייה בפשיעה, בסחר בנשק – ש-90% ממנו מגיע ליישובים הערביים מבסיסי הצבא.

אחמד טיבי: ושואל אדם, אחרי שהוא רואה את הסרטון – אני מקווה שראיתם, למרות שאני מצר על פרסומו, את הסרטון של הרצח הנורא של ויסאם יאסין, וידוא הריגה בסגנון מאפיה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: מי שביצעו את זה, מוגי הלב, הרוצחים, אל-ג'ובנה, הרגישו ביטחון, הרגישו חופשיים לעשות את זה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: – – כי שיעור הפענוח של מעשי הרצח אצלנו קטן יותר מאשר ביישובים היהודיים.

אחמד טיבי: בזה אני אסיים אדוני, כי הנושא כואב: יש שני מקרים, שתי סיבות, שבהם מפענחים במהירות מעשה רצח בחברה הערבית: אם הנרצח במקרה הוא יהודי – והיו מקרים כאלה; תוך יממה, יומיים, היה עצור – או אם הירי היה על רקע ביטחוני.

אחמד טיבי: אנחנו לא רוצים שיהודים ייהרגו או יירצחו אצלנו ביישובים, אבל אנחנו מאוד לא רוצים שערבים ימשיכו להירצח, והמשטרה, שהיא משטרה יעילה, הצליחה בנתניה ובנהריה ונכשלת בטמרה ובבאקה אל-גרבייה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מי שעוקב אחרי סדר-היום, שימו לב, ברשותכם, לשינוי.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע מה איתכם, אבל אני לא מרגיש נוח להזכיר את זכרם של אנשים כמו מישה ארנס או רפי איתן, כפי שכתוב בסדר-היום, במצב הנוכחי של אולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי יסוד סביר להניח שכשנבוא להצביע על החוק יהיו פה 100 ומשהו חברי כנסת, ואז נעלה את זכרם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפני המשפחות אם הן צופות כרגע בטלוויזיה, אבל אני חושב שזה פשוט לא לכבודם.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי סיעת הליכוד – 90% נעדרים, תודה לשלושה שנמצאים כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שלמישה ארנס מגיע יותר.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נמשיך בסדר-היום: נאומי בכורה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אבי גבאי לנאום בכורה.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם אבי גבאי נאם לא פעם מעל הדוכן הזה בתור שר, אבל כחבר כנסת זה אכן נאום בכורה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד עשר דקות לרשות אדוני.

אבי גבאי: צודק היושב-ראש.

אבי גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני שמח מאוד וגאה לעמוד בפניכם היום כחבר הכנסת, חבר בכנסת ישראל.

אבי גבאי: גדלתי בירושלים בשנות השבעים והשמונים.

אבי גבאי: באותה תקופה היה נהוג לומר גם שם, כמו במקומות אחרים בארץ ובעולם, שארצות הברית היא ארץ האפשרויות הבלתי-מוגבלות.

אבי גבאי: עבורי כילד זאת הייתה אמירה משמעותית על ארץ רחוקה, מרתקת, מרגשת, מעוררת תקווה, שבה כל אחד יכול להצליח ולשנות את מעגל חייו.

אבי גבאי: אני זוכר שכצעיר קינאתי בהם מאוד.

אבי גבאי: לימים בגרתי והבנתי שארץ האפשרויות הבלתי-מוגבלות היא ישראל.

אבי גבאי: אחד הפלאים של החלום הציוני הוא שבתוך פרק זמן קצר גם אנחנו הפכנו לארץ של אפשרויות.

אבי גבאי: גם כאן הכול יכול לקרות.

אבי גבאי: למדתי את זה גם דרך הסיפור האישי שלי, ואני אספר: את משכן הכנסת יצא לי לפגוש, אדוני היושב-ראש, ולהכיר מזוויות שונות לאורך כל חיי.

אבי גבאי: זה התחיל בקיץ 1985.

אבי גבאי: לאחר סיום התיכון ולפני הגיוס לצבא נכנסתי לכאן לראשונה כמלצר במזנון הכנסת.

אבי גבאי: אז היו מלצרים במזנון הכנסת, לא כמו היום.

אבי גבאי: היה מלצר, מגיש את האוכל לאנשים.

אלעזר שטרן: שלא תיתן לו רעיונות.

אבי גבאי: שירתי והגשתי אוכל לדמויות שעד אז רק קראתי עליהן: אריק שרון ואברהם שפירא, זיכרונם לברכה, שנהגו לסעוד במשך שעות ארוכות ביחד.

אבי גבאי: אתם יכולים לתאר לעצמכם את הארוחה.

אבי גבאי: הם התחילו בגפילטע פיש, וזו הייתה הפעם הראשונה שראיתי מה זה גפילטע פיש; הגעתי לגיל 18 כדי לראות בפעם הראשונה מה זה.

אבי גבאי: עבורי הוא היה אריק מה-101, האיש שעליו קראתי מגיל צעיר.

אבי גבאי: גם את שמעון פרס, שהיה אז ראש הממשלה, פגשתי לראשונה, אוכל כאחד האדם.

אבי גבאי: הסתובבנו בין הוועדות, היינו מחלקים שתייה עם עגלות והייתי הולך לאט-לאט כדי להקשיב, כי זה מאוד עניין אותי.

אבי גבאי: חיכיתי ליום שייתנו לנו להיכנס ולחלק שתייה גם בדיונים של ועדת החוץ והביטחון, כי לשם אסור היה לנו להיכנס.

אבי גבאי: תשע שנים לאחר מכן נכנסתי לכאן שוב, כרפרנט באגף התקציבים באוצר – חוויה מסוג אחר לגמרי.

אבי גבאי: הייתי אז אדם צעיר בראשית הקריירה המקצועית המוצא את עצמו מול חברי כנסת ושרים, מסביר, מנסה לשכנע על העברות תקציביות, על רפורמות, חוטף בראש שלא באשמתי.

אבי גבאי: הייתה העברה תקציבית לרשות השידור, אני זוכר, ותפס אותי הרב רביץ, זכרו לברכה, ותקף אותי על משהו ששלי יחימוביץ' אמרה בהכול דיבורים.

אבי גבאי: הוא תוקף אותי ותוקף אותי ותוקף אותי, ואחד מחברי הכנסת אומר לו: מה אתה רוצה ממנו, הוא מאגף תקציבים, מה הוא קשור לזה?

אבי גבאי: הוא אמר: אני לא מדבר אליו, אני מדבר לעיתון.

אבי גבאי: למוחרת היה כתוב ביתד נאמן שהותקפתי בגלל שלי יחימוביץ' על ידי הרב רביץ.

אבי גבאי: אבל במבט לאחור אני באמת זוכר גם את העובדה שהיינו צריכים ככה להתגונן ולהגן על עמדות שלא האמנו בהן, כמו הצעת חוק לסבסד מכשירי פקסימיליה לחירשים.

אבי גבאי: זה היה דבר שקשה היה מאוד להסביר למה אתה מתנגד לו, אבל היינו צריכים לעשות את זה.

אבי גבאי: אבל העיקר, היו דיונים על רפורמות ושינויים במשק, וכל פתיחת שוק התקשורת לתחרות נעשתה כאן בכנסת, בכנסת ישראל, כולל חוקים מאוד מאוד מורכבים, מאוד מאוד קשים, בדרך כלל במסגרת חוק ההסדרים.

אבי גבאי: כשהרפורמה שאני חושב שהייתה הקשה מכולם, צביקה, הרפורמה של הכבלים, לפתוח את שוק הכבלים לתחרות, חבר הכנסת צביקה האוזר, יושב-ראש מועצת הכבלים דאז, ואני, שנינו עוד לא בני 30, יזמנו ונלחמנו מלחמת שוחות מול כל אנשי העסקים ובעלי העיתונים ששלטו אז בחברות הכבלים.

אבי גבאי: מי שמתרגש מהכוח של הטייקונים היום לא ראה את חבורת הבעלים של חברות הכבלים, את הבעלים של העיתונים, של העסקים הגדולים בישראל; כולם אנשים חזקים בליכוד – לא נגיד את שמותיהם – חזקים מאוד בליכוד, שהיו בעלי עסקים.

אבי גבאי: ולימור לבנת הייתה שרת התקשורת – עכשיו היא הפכה להיות השמאלנית החדשה – היא הייתה שרת התקשורת שהובילה את המהלך הזה.

אבי גבאי: בניגוד לבאז הציבורי, וגם לזה ששלט במסדרונות האוצר, אני הסתכלתי בהערכה רבה על תהליכי החקיקה, על חברי כנסת מעולים כמו מיקי איתן, כמו חיים אורון – ג'ומס, כמו בייגה שוחט, כמו אברהם פורז, כמו אברהם רביץ, זכרו לברכה, שלא פחדו ואישרו חוקים עם מתנגדים רבים, כאלה שיש להם הרבה מאוד כוח והשפעה.

אבי גבאי: הפעם השלישית שהגעתי לכנסת הייתה כסמנכ"ל ולאחר מכן מנכ"ל של בזק.

אבי גבאי: פגשתי אז את הכנסת לא מהצד החזק של משרד האוצר אלא כמי שמייצג חברה.

אבי גבאי: למדתי אז את העוצמה של משמעת קואליציונית.

אבי גבאי: אתה מסביר ומשכנע ובסוף מצביעים הפוך ממה ששכנעת, כי יש משמעת קואליציונית שמחייבת אותם.

אבי גבאי: הפעם הרביעית כאן הייתה בקיץ 2015.

אבי גבאי: הגעתי לכאן והושבעתי כשר שאינו חבר כנסת.

אבי גבאי: ישבתי במליאה שעות כשר תורן.

אבי גבאי: לתורנות הראשונה שלי, אדוני היושב-ראש, הגעתי עם מחברת כדי לרשום מה צריך לעשות, מה אומרים על הממשלה.

אבי גבאי: יעל צוחקת, היא הייתה שרה תורנית.

אבי גבאי: חשבתי שצריך לרשום מה אומרים, מה צריך לעשות.

אבי גבאי: אז התברר שזה בעצם זקיף.

אבי גבאי: אתה זקיף במשכן הכנסת, אתה לא אמור לעשות שום דבר, רק להראות נוכחות.

אבי גבאי: לא כך הבנתי את הקונספט הזה, אבל ישבתי.

אבי גבאי: כשר העברתי חוקים בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אבי גבאי: היושב-ראש אז היה חבר הכנסת דודי אמסלם, ולמדתי להעריך מאוד את היכולת שלו לנהל דיון ענייני, לקבל החלטות ולהתקדם.

אבי גבאי: ראיתי גם שם ועדה רצינית, וענייני קואליציה ואופוזיציה לא היו חלק מהדיונים בחוקים שהעברנו; ועדה שבה דב חנין, יעל כהן-פארן, תמי זנדברג, בצלאל סמוטריץ' ויעל גרמן יכולים לקבל החלטות ולהסכים ביניהם על הדברים.

אבי גבאי: והיום אני כאן, נואם לראשונה כחבר כנסת וסוגר מעגל מאוד מאוד גדול עם כנסת ישראל.

אבי גבאי: אני שמח מאוד להיות חבר בכנסת ישראל, אני מאמין בכנסת ישראל, אני מאמין בחשיבותה, אני מאמין בהשפעה העצומה שלה על חיי האזרחים ועל עתיד המדינה, ועבורי זאת זכות וכבוד עצום להיות אחד מחבריה.

אבי גבאי: נותרתי אופטימיסט, ואני מאמין ויודע שאפשר לעשות רבות עבור הציבור כחבר הכנסת גם מהאופוזיציה.

אבי גבאי: גם מהאופוזיציה אני מתכוון להיות שותף לעשייה בוועדות השונות, בעיקר בנושאים הכלכליים; להביא מניסיוני גם בממשלה וגם בעולם העסקי, ולעשות טוב עבור הציבור.

אבי גבאי: מומחים בעיני עצמם – כך אני קורא להם – הסבירו לי בחודש האחרון שאין בזה הרבה קרדיט ציבורי.

אבי גבאי: אז קרדיט ציבורי פחות מרגש אותי, להיות שותף לשינוי בחיי האזרחים מרגש אותי.

אבי גבאי: וכנסת ישראל היא מקום לעשות זה.

אבי גבאי: לצד העשייה והחקיקה, החובה שלנו כחברי כנסת באופוזיציה היא להיות אופוזיציה לשלטון, ובימים האלה, אדוני היושב-ראש, כשהחסינות היא הנושא היחיד שנמצא על סדר-יומו של ראש הממשלה, אנחנו חייבים להיות גם אופוזיציה ברורה, להתנגד ולהיאבק בכל הכוח נגד פגיעה אמיתית בדמוקרטיה שלנו.

אבי גבאי: רבות נאמר על הפגיעה העצומה של חוקי החסינות בחוסנה ובאופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל, וזאת אכן שעה אפלה לדמוקרטיה שלנו, שנבנית במשכן הזה זה 71 שנה.

אבי גבאי: אבל לחוקי החסינות והפגיעה בדמוקרטיה יש גם צד מעשי, מסוכן לא פחות, וזהו הצד של הפגיעה במשק, בכלכלה, במנועי הצמיחה של המשק הזה.

אבי גבאי: ודווקא כמי שמתכוון לעסוק בנושאים הכלכליים חשוב לומר שפגיעה בדמוקרטיה תגרום לפגיעה ולנזק עצום לכלכלה שלנו.

אבי גבאי: רבותיי, חסינות לפוליטיקאים היא מדרון חלקלק.

אבי גבאי: אחרי חסינות לנתניהו תגיע חסינות גם לטייקונים שלו, לאלה שמלווים אותו ותומכים בו ונתמכים על ידו; תגיע חסינות ממעשים פליליים; חסינות מתשלומי מס; חסינות מתחרות; חסינות שתאפשר לפגוע בצרכנים; תאפשר לזהם לנו את האוויר, אולי גם חסינות לקבלן שאתמול נהרגו אצלו ארבעה פועלים.

אבי גבאי: רבותיי, תרבות של חסינות היא תרבות של שחיתות; של הפקרות; תרבות שתפגע ביכולת של כל אחד מאיתנו לחנך את ילדינו, להבחין בין טוב ורע, בין חוקי ולא חוקי, בין מותר ואסור.

אבי גבאי: זאת המשמעות של תרבות החסינות שתיווצר כאן.

אבי גבאי: מה תעשה הפגיעה בדמוקרטיה לכלכלה שלנו?

אבי גבאי: אדוני היושב-ראש, ההצלחה הכלכלית של מדינת ישראל מתחילת שנות השמונים נשענת על כלכלת הייטק, על טכנולוגיה, על אנשים מוכשרים שיוזמים ועושים, אנשים שיכולים להצליח ולעשות את אותו דבר בכל מקום אחר בעולם, עם רגולציה נוחה יותר, עם חיים בתוך שוקי היעד של המוצרים שלהם, עם כוח אדם זול יותר.

אבי גבאי: אבל לא, מרביתם מקימים ועושים כאן את העסקים.

אבי גבאי: הם עושים את זה במדינה שלהם; הם משלמים מיסים למדינה שלהם; הם מגשימים את החזון הציוני לעצמאות ולחיים מעמל ידיך.

אבי גבאי: מישהו פה באמת מאמין שהם יישארו כאן

אבי גבאי: אם חס וחלילה נהפוך לפסאדה של דמוקרטיה, כמו טורקיה או רוסיה?

אבי גבאי: מישהו פה באמת מאמין שעשרות מרכזי הפיתוח הבין-לאומיים יישארו כאן כשלא תהיה פה דמוקרטיה?

אבי גבאי: התשובה, רבותיי, היא לא, הם לא יהיו כאן.

אבי גבאי: אנחנו נאבד חלק הולך וגדל של האנשים הכי חשובים לכלכלה שלנו, אנחנו נאבד את האנשים שמרוויחים טוב, משלמים מיסים ומייצרים את ההבדל בין הכלכלה של מדינת ישראל לכלכלה של שכנינו במזרח התיכון.

אבי גבאי: וכשהם ילכו, וישלמו מיסים במדינות אחרות ויעסיקו חברות שירותים במדינות אחרות, מאיפה נממן 60 מיליארד שקל לתקציב הביטחון?

אבי גבאי: מאיפה נממן 60 מיליארד שקל לתקציב החינוך?

אבי גבאי: מאיפה יהיה כסף לתקן את מערכת הבריאות?

אבי גבאי: ואפילו, מאיפה יהיה כסף לכל הפנטזיות שמתרקמות עכשיו בהסכמים הקואליציוניים?

אבי גבאי: אז שלא נטעה: פגיעה בדמוקרטיה היא לא רק פגיעה באורחות חיינו, במי שאנחנו, היא גם פגיעה בכלכלה, בחלום הציוני וביכולת שלנו להיות מוקד של ידע, של טכנולוגיה ושל חדשנות לעולם.

אבי גבאי: חברים, מהשנים שאני נמצא כאן ראיתי שלהרבה קבוצות בישראל יש ייצוג בממשלה ובכנסת: לעולים החדשים, לחקלאים, למתנחלים, לתעשיינים, לאזרחים הוותיקים, לחברות ולטייקונים, להסתדרות ולוועדים הגדולים, לראשי הערים, לבנקים ולגילדות השונות – לכולם יש ייצוג כאן.

אבי גבאי: ייצוג לגיטימי, אגב, לגיטימי לחלוטין, גם באמצעות חברי כנסת שמייצגים ומחויבים לנושא או לקהילה וגם באמצעות לוביסטים, שעבודתם לגיטימית לחלוטין – אגב, למי שלא יודע, הלוביסטים האמיתיים, אלה שבאמת משפיעים, לא מגיעים לכאן, ואין להם חוט כתום, תאמינו לי, הם לא יודעים מה זה.

אבי גבאי: אבל יש קבוצה אחת, שבאמת לא יוצגה בכנסות הקודמות ולטעמי גם לא מיוצגת בממשלה ולא במקום אחר, ואף אחד לא באמת סופר את האינטרסים שלה, לא בממשלה ולא בכנסת.

אבי גבאי: אני מדבר על הצעירים והצעירות הנפלאים שלנו, דור נפלא, שעושה שירות צבאי, שירות אזרחי, שנות שירות, מכינות קדם-צבאיות, תורמים לקהילה; אנשים נפלאים שקמים בכל בוקר ועובדים קשה בכל יום, ושהמערכות הציבוריות במדינת ישראל פשוט פועלות נגדם.

אבי גבאי: הם אלה שנושאים בעול ויישאו בו בהמשך.

אבי גבאי: בנינו כאן מדינה מצליחה, אבל כזאת שהצעירים שלה משלמים היום את מחיר הצלחתה.

אבי גבאי: הם משלמים את מחיר הצלחתה בהיבט הביטחוני, הכלכלי, בכפייה דתית או בכפייה של תפיסות עבר שכבר לא רלוונטיות עבור הציבור הזה.

אבי גבאי: הצעירים האלה הם אלה שישלמו את החובות של הגירעון המתפתח בתקציב המדינה, הם אלה שישלמו את החוסרים בקרנות הפנסיה, הם אלה שמשלמים היום עבור פנסיה שהם לא יקבלו.

אבי גבאי: הצעירים האלה, אדוני היושב-ראש, הם אלה שמשלמים את המחיר של אין משא-ומתן מדיני, אין אופק מדיני ואין שום תקווה מדינית.

אבי גבאי: הם אלה ששילמו וישלמו בחייהם ובגופם את מחיר הסבבים הבאים ואת המלחמות שעוד תהיינה, אם לא נעשה כאן שינוי.

אבי גבאי: הם גם אלה שמשלמים את המחיר של שלטון הרבנות באזרחי ישראל; הם אלה שמשלמים את מחיר יוקר המחיה; את יוקר הדיור; את השכר הנמוך בישראל.

אבי גבאי: הם אלה שמשלמים שכר דירה לדור הבוגר יותר והם אלה שהפסיקו לחלום על קורת גג משלהם.

אבי גבאי: הם דור ב' ודור ג' בהסכמי השכר במשק, הם הפרילנסרים – מכורח ולא מרצון – והם חלק לא קטן מעובדי הקבלן.

אבי גבאי: הם אלה שמתמודדים עם מבחני כניסה בלתי אפשריים למקצועות החופשיים, מבחנים של לשכת עורכי הדין וגילדות אחרות במשק, שלא באמת נועדו לבחון אותם אלא לחסום אותם מלהיכנס ולהתחרות על תעסוקה טובה יותר.

אבי גבאי: כל זה, אדוני היושב-ראש, מתרחש באופן חוקי ומסודר בחוקים ובתקנות שהכנסת מאשרת.

אבי גבאי: אגב, הם אלה שמקימים עסקים קטנים ונשחקים תחת גלגלי הביורוקרטיה הנוראית, שגובה מהם אגרות, קנסות ומיסים שונים – מצעירים שעוד לא הרוויחו שקל אחד.

אבי גבאי: הם גם אלה שהמדינה מתערבת להם בחיים גם כשאין צורך בכך.

אבי גבאי: רבותיי, כל העולם מתקדם ללגליזציה של קנאביס, ואת הצעירים שלנו אנחנו משאירים מאחור ומכריחים אותם לחיות חיים עברייניים.

אבי גבאי: אני מתכוון לעסוק בהם, בזכויות שלהם, בחיים של הצעירים והצעירות הנפלאים האלה, לפני שיקרסו.

אבי גבאי: אין לי ספק שאם נשים את הצעירים מול עינינו בכל דיון ובכל חקיקה, נוכל להזיז את השינוי שהם מייחלים לו; להחזיר להם את התקווה; את התחושה שמישהו שם למעלה רואה אותם; שמישהו שם למעלה אכפת לו מהם ומישהו שם למעלה עושה עבורם.

אבי גבאי: רבותיי, לצעירים אין סבלנות לפוליטיקה של היום ולכן הם מתרחקים.

אבי גבאי: הם רוצים פוליטיקה שעוסקת בחיים שלהם.

אבי גבאי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני מאחל לעצמנו כנסת יותר עניינית ופחות פוליטית; כנסת שמסתכלת גם על הטווח הארוך; כנסת שמרבית זמנה לא מתחלק בין אופוזיציה לקואליציה; כנסת שתעבוד הרבה יותר בשביל הציבור ופחות בשביל להיבחר מחדש.

אבי גבאי: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבי גבאי.

יולי יואל אדלשטיין: אני משאיר כרגיל הפסקה מתודית לחיבוקים וברכות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת צבי האוזר יברך את אבי גבאי.

מאיר כהן: חברים, תודה רבה.

מאיר כהן: יברך את חבר הכנסת גבאי חבר הכנסת הוותיק יותר, צבי האוזר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, לכבוד ולעונג לי לברך את ידידי אבי גבאי.

צבי האוזר: אמרת פה, בתור חבר כנסת ותיק, אז נאום הבכורה שלי היה לפני פחות משבוע – הווי אומר, לא חבר כנסת ותיק עומד כאן מעל הדוכן אלא ידידות ותיקה עומדת כאן.

מאיר כהן: חברים, אני מבקש.

צבי האוזר: כולם מכירים את אבי גבאי כשר להגנת הסביבה וכיושב-ראש מפלגת העבודה, אבל כפי שאבי אפילו זכר לציין בנאומו, אני מכיר אותו למעלה מ-20 שנה, 23 שנים, למען הדיוק.

צבי האוזר: היכרותנו הראשונה הייתה אי שם באמצע שנות התשעים.

צבי האוזר: היינו אז, אפשר להגיד, צעירים וחולמים, שותפים לחלום, כנגד כל הסיכויים, לעשות את המקום הזה מקום טוב יותר לחיות בו.

צבי האוזר: התחום שבו הצטלבו דרכינו היה תחום התקשורת.

צבי האוזר: אבי היה אז רכז תקשורת באגף תקציבים, אגף תקציבים ששמו אז נודע מאוד למרחוק.

צבי האוזר: אני הייתי ראש המועצה לשידורי כבלים.

צבי האוזר: אבי, מי היה מאמין שיגיע יום שניפגש שנינו כאן באולם הזה – מה שנקרא ההיסטוריה מחייכת.

צבי האוזר: אבי פעל אז לפתיחת שוק התקשורת, שוק הטלוויזיה הרב-ערוצית, ליצירת תחרות בין שידורי הכבלים לשידורי הלוויין.

צבי האוזר: הייתי אומר שהחדווה של אבי לשינוי מציאות לטובה ניכרה כבר אז, בקידומת 2 של הגיל.

צבי האוזר: אני גיליתי אז אדם, קודם כול ציוני אמיתי, אוהב את עמו ואת מדינתו, ומתוך כך פועל.

צבי האוזר: האכפתיות – תמיד היה אכפת לו מה יהיה כאן, איך יסתכלו עלינו הדורות הבאים, בכל דיון, בכל תחום שהוא נגע בו.

צבי האוזר: אבל בנוסף גיליתי אדם שאינו ממצמץ מול האתגר ואינו מרכין ראש מול הבלתי-אפשרי ולא מוותר.

צבי האוזר: בצה"ל יש תובנה צה"לית שאומרת: דבקות במשימה – אם כל ניצחון.

צבי האוזר: אבי לקח את זה לחיים הציבוריים, אבל יותר מכול, אדוני היושב-ראש, גיליתי משרת ציבור שהוא קודם כול מענטש, אדם וחבר.

צבי האוזר: אבי פעל כנגד אינטרסים, הייתי אומר, של הגופים הכלכליים החזקים במשק דאז – וחזקים אז היו הרבה יותר מחזקים היום.

צבי האוזר: היכולת שלו להתמודד עם הלחצים מצד אנשי עסקים, מצד טייקונים, מצד פוליטיקאים, מצד עורכי דין, גורמים בממשלה ומחוץ לממשלה, ייעוץ משפטי מאתגר, הייתי אומר – אם אתה זוכר ויודע על מה מדברים – ההתמודדות הזאת, אבי, הייתה מעוררת השראה.

צבי האוזר: אני למדתי מאבי באותם ימים דבר שמלווה אותי עד היום: שהכול אפשרי.

צבי האוזר: מאז אני עוקב אחריך, אבי, בדרך הארוכה והמרשימה שלך.

צבי האוזר: בשנים האחרונות אבי גילה את האמת – מפלגת העבודה.

צבי האוזר: לטעמי, אבי, הלכת שמאלה מדי, אבל גם בשמאל צריך אנשים טובים.

צבי האוזר: ואגלה לכם סוד גלוי: אבי הוא קודם כול ומעל הכול אדם ענייני.

צבי האוזר: פיו וליבו שווים.

צבי האוזר: לא ימינה, לא שמאלה – ישר.

צבי האוזר: אי-אפשר שלא להעריך את המסע האישי והלאומי שלו.

צבי האוזר: ואני שמח, אבי, שאתה כאן, כמו שציינתי בנאום הבכורה שלי, בין 1,000 המחוקקים הראשונים של המדינה העברית, ממשיך לשרת את עם ישראל ואת מדינת ישראל בדרכך שלך.

צבי האוזר: אני בטוח שנוכחותך כאן, בבית הזה, תהווה תרומה משמעותית, גם אם היא מהאופוזיציה, ומי ייתן וירבו כמוך בכנסת ישראל.

צבי האוזר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת משה ארבל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, נאום בכורה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עומד אני כאן היום מעל במה חשובה זו ומבקש בעצמי להישיר מבט אליכם, אזרחי מדינת ישראל, ולהודות לכם על האמון שנתתם בי ועל הפיקדון שהפקדתם בידי: הזכות והחובה לעמוד ולהיות משרת ציבור.

משה ארבל: מבחינתי זו הזדמנות לעשות כל יום את הדבר הכי גדול בעולם, כדברי רבי קלונימוס קלמן מפיאסצנה, האש קודש, השם ייקום דמו, כפי שהיטיב לתאר תלמידו, מנקה הרחובות הידוע, "הגיבן הקדוש" מרחוב הירקון בתל אביב, את שאמר לתלמידיו מתוך האש במחנה ההשמדה אושוויץ: הדבר הכי גדול בעולם הוא לעשות טובה למישהו אחר.

משה ארבל: במחקר שבוצע באוניברסיטת וושינגטון על ידי מומחי ביו-סטטיסטיקה נקבע כי המיקוד בדואר, ה-zip code שלך, הוא המנבא בצורה הטובה ביותר את מצב הבריאות שלך בעתיד, יותר מאשר הקוד הגנטי שלך.

משה ארבל: משמעות הדברים היא שיש השלכה ישירה בין מקום המגורים של האזרח לבין מצבו הרפואי והשירות הרפואי שהוא עתיד לקבל.

משה ארבל: פרופ' קונלי, סוציולוג מפרינסטון בניו ג'רזי, אמר שאם נולדת עם גנים של אלימות בשכונת פשע, אם תישאר בחיים אולי תמצא את עצמך בכלא; אבל אם נולדת עם גנים של אלימות בשכונת פאר, ככל הנראה תגיע לדירקטוריון.

משה ארבל: במדינת ישראל, ששטחה הוא כשטח מחוז בקליפורניה, לא הגיוני ולא נכון שתישאר פריפריה.

משה ארבל: אחרי 71 שנים אנחנו צריכים לעשות הכול: להמשיך לחתור לצמצום פערים בחברה, להאמין ולהפנים, ללא קשר לקואליציה ולאופוזיציה: שירותי בריאות, שירותי חינוך ושירותי רווחה, חייבים להיות שווים לכל נפש; לחלוקה ההיסטורית של הכנסות בין רשויות מקומיות אין מקום בשנת 2019; אין שום היגיון בכך שילד בבאר שבע או בבית שאן או בפזורה הבדואית יקבל שירותי חינוך, בריאות ורווחה באופן שונה מילד בתל אביב, בגבעתיים או בכפר שמריהו.

משה ארבל: עלינו לעשות הכול כדי שמחקר ה-zip code לא יחול על ישראל – לא בבריאות, לא בחינוך ולא ברווחה.

משה ארבל: אבקש היום, ברשותכם, לפתוח את נאומי הראשון ולספר עליי כמתמחה בעריכת דין לפני כשש שנים.

משה ארבל: אחרי תקופת לימודי התואר הראשון והשני במשפטים התמחיתי בבית משפט השלום ברמלה אצל רשמת ההוצאה לפועל.

משה ארבל: לשכת ההוצאה לפועל ברמלה ריכזה בקרבה את תמצית הקושי הכלכלי האנושי עלי אדמות – אזרחים רבים תושבי לוד והסביבה, יהודים וערבים, עניים ועניים עוד יותר, אשר הגיעו בדרך כלל בצו הבאה לחקירת יכולתם הכלכלית.

משה ארבל: בכל בוקר הייתי פוגש את השוטר מעודה – ועוד לפני עיון בשאלונים של החייב הייתי מקבל ממנו פרופיל של החייב.

משה ארבל: אך הפרופיל אשר חזר על עצמו כמעט כל פעם באופן מזעזע היה התיעוד של השוטר מעודה, שסיפר כי ממרום שנותיו במשטרה הוא כבר "זכה", במירכאות, להביא לחקירת יכולת לחייב את הסבא של החייב, את ההורים שלו – וזהו דור שלישי של חייבים.

משה ארבל: התחושה הקשה הזו, שליוותה אותי, מהכרונולוגיה של העוני, היא זו שהביאה אותי לבניין זה.

משה ארבל: מייד עם כניסתי כעורך דין מתחיל וכיועץ חקיקה של חבר הכנסת הרב יואב בן צור פעלנו רבות לקידום חקיקה לאימוץ דוח הוועדה למלחמה בעוני, שיזמת אתה, אדוני היושב-ראש, בכובעך הקודם כשר הרווחה, לביטול ריבית פיגורים לחייב משלם ועוד.

משה ארבל: יש לי חלום.

משה ארבל: בחלומי האופק של כל ילדי ישראל יהיה אין-סופי, ובו תהיה הזדמנות שווה לכל ילד לממש את עצמו ואת הפוטנציאל שלו גם אם הוא נולד בחורה, בביתר עילית או בקריית שמונה.

משה ארבל: מורי ורבי הרב שלום משאש פירש על פי דברי חז"ל בהגדה של פסח "ואת עמלנו אלו הבנים", את דברי חז"ל האחרים "אשרי מי שעמלו בתורה" – היינו אשרי מי שבניו בתורה; שאין לך נחת רוח גדולה מאב הרואה את בנו מצליח בלימודו, עולה ומתעלה.

משה ארבל: והיזהרו בבני עניים, שמהם תצא תורה.

משה ארבל: תושבי עיירות הפיתוח, תושבי הרשויות החלשות, זכאים וראויים, דווקא בשם השוויון, לכל כלי שיוציא אותם ממעגל העוני – הן לכפל תמיכות והן לתקצוב דיפרנציאלי בחינוך, בריאות ורווחה.

משה ארבל: ההשקעה הממשלתית בפריפריה החברתית והגיאוגרפית חייבת להיות כזאת שתביא לאורך זמן שינוי אמיתי, השקעה שתטפח מנהיגות מקומית ותעצים את התושבים.

משה ארבל: אני רוצה מעל במה זו לשלוח איחולי רפואה שלמה לכבוד השר הרב אריה דרעי, ולומר לך, השר דרעי: אם תמשיך במגמות שאותן התחלת, אין לי ספק שנצליח בעוד ארבע שנים להגיע למצב שבו לא תהיה משמעות לפריפריה במדינת ישראל, ונצליח להביא לתושבים בשורה של צדק חלוקתי.

משה ארבל: חבריי חברי הכנסת, בספר "סולם יעקב", שיצא לאור לאחרונה, ובו מתוארים סיפורים קטנים רבים על אדם גדול אחד, הגאון הרב יעקב אדלשטיין, הרב של רמת השרון, מסופר כי בעת מחלתו, כאשר לא היה מסוגל לדבר והתבקש מקלינאית התקשורת לבחור שתי מילים שבהן יתאמן כדי להשיב את דיבורו שאבד, היו המילים שבחר: "אמן" ו"תודה".

משה ארבל: ניתן ללמוד מכך את תמצית אורחות חיינו בהכרת הטוב בין אדם למקום ובין אדם לחברו.

משה ארבל: וכך ברצוני להודות לשר הרב אריה מכלוף דרעי, אשר בשנים האחרונות זכיתי לשרת כראש המטה בלשכתו.

משה ארבל: בתקופה זו למדתי ממנו המון על כיצד נראית מסירות לצורכי הציבור ועל התמסרותו הרבה לצמצום פערים בחברה ללא פשרות.

משה ארבל: בעומדי כאן ביום זה כשלוחהּ של מועצת חכמי התורה בנשיאות מרן חכם שלום הכהן ושליחם של רבבות עמך בית ישראל, אשא תפילה כי יתקיים בי מאמרו של רבן גמליאל בפרקי אבות: "כל העמלים עם הציבור יהיו עמלים עמהם לשם שמיים, שזכות אבותם מסייעתן", כפי שפירש במדרש שמואל שזכות האבות של כל הציבור היא זו שמסייעת עבור העוסקים בצורכי ציבור.

משה ארבל: ויהי רצון שזכות מרן רבנו עובדיה יוסף תגן בעדנו, שחפץ ה' בידינו יצלח לקדש שם שמיים.

משה ארבל: ועתה אבקש לייחד תודה, בהכרת תודה וטובה, למורי הראשון, חבר הכנסת הרב יואב בן צור, אשר לפני כחמש שנים התחלתי לשמש כיועצו, והוא אשר אפשר לי ללמוד מניסיונם ותבונתם של ותיקי המשכן המנוסים.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: כמו כן, אביע תודתי להוריי היקרים, אבי רבי רחמים ואימי אילנה, חמי וחמותי שיחיו, רעייתי קרן, אשר אך ורק שותפות האמת וטוב ליבה הם אלה שאפשרו לי לעמוד כאן היום.

משה ארבל: יהי רצון שנזכה יחד לראות את כל צאצאינו, יחד עם כל ילדי ישראל, מרכז ופריפריה, למודי השם בתורה ובמידות טובות, אמן.

משה ארבל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, תודה רבה.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת רועי פולקמן.

מאיר כהן: אבל ניקח חצי דקה ותעלה לברך אותו.

מאיר כהן: חבר הכנסת בן צור, הצליח לך, הצליח לך.

מאיר כהן: יפה.

מאיר כהן: בבקשה, אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: אנחנו רוצים להמשיך בסדר-היום.

מאיר כהן: אנא מכם, חבר הכנסת בן צור, אני יודע שיש ביקוש למשרד שלך עכשיו.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת פולקמן.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: חבריי חברי הכנסת, אני לא גדלתי עם משה ארבל, והאמת, גם לא שירתנו יחד בסיירת וגם לא למדנו באותה ישיבה גבוהה.

רועי פולקמן: אבל יש בינינו חיבור שבנפש ואני אספר על זה בכמה מילים.

רועי פולקמן: אז קודם כול, על הביוגרפיה של משה, אני כן אגיד כמה דברים: אחד, הוא בן 36, מהצעירים של חברי הכנסת כאן; חלק מהדור הצעיר של ש"ס – אני אתייחס גם לזה; מתגורר בפתח תקווה; רב קהילה.

רועי פולקמן: הזכרת את הוריך, אני אזכיר גם את אשתך קרן ואת ילדיך, הרשה לי להזכיר גם את זה, כי יש לך חמישה ילדים, נכון?

רועי פולקמן: נעמה הגדולה, בת 14 וחצי, חגי, גילי, הדס ומלאכי, נכון?

רועי פולקמן: הקטן.

רועי פולקמן: אז כבר תצטרך לחלק את הזמן איכשהו, כי אתה גם איש משפחה.

רועי פולקמן: אז כמו שאמרתי, משה – זה חיבור שבנפש, חיבור לאדם שאני רואה בו את מעלת משרת הציבור ומעלת המתינות, ואת המצב הנפשי שמאפשר לאדם להיות חיבור וגשר בהוויה שלו.

רועי פולקמן: אנחנו מצאנו את עצמנו בשנים האחרונות לא מעט מתדיינים סביב חקיקה וסוגיות קואליציוניות, סביב השבת או סביב הכשרות, ושם ארבל היה נציג ש"ס, בוועדות האלה – זה בסדר, הוא צריך להגיד שלום לאנשים ותודה; וגם בנושא חוק האשכולות האזוריים, ביטוי מעשי לחיזוק הפריפריה, שכמובן הוביל שר הפנים והייתה לי הזכות, לצידך ולצד אחרים, לקדם את זה כאן בכנסת.

רועי פולקמן: ובכל דיון מצאתי אותך, משה, לא רק אדם חריף ומבין עניין אלא גם בעל אחת התכונות הכי חשובות שאפשר לצפות לה מפוליטיקאי: אדם שמוכן להקשיב ומחפש פתרונות פרגמטיים, ומוכן לראות פתרונות במקום שאחרים עסוקים בלראות הצדקות.

רועי פולקמן: אני קורא לזה איש של גילוי ולא רק של צידוק, ועם הזמן נוצר בינינו חיבור.

רועי פולקמן: ומשה בהווייתו – ואני מספר למי שלא מכיר אותו כאן – הוא איש של חיבור בין עולמות.

רועי פולקמן: הוא גדל והתחנך על תפיסתו של הרב עובדיה, ולימים היה תלמידו של הרב משאש מירושלים.

רועי פולקמן: מה שאתם לא יודעים על משה ארבל זה שהוא הוציא חיבור הלכתי, "וישמע משה", בגיל 16 – לא יודע מי בגיל 16 מוציא חיבורים הלכתיים – כשאת ההסכמה לחיבור ההלכתי קיבלת מהרב משאש.

רועי פולקמן: מה שאני שמעתי על הרב משאש, שבאמת היה אישיות מיוחדת – במסכת אבות אומר הלל: "אוהב את הבריות ומקרבן לתורה", ותקן אותי, אני שמעתי על הרב משאש שהוא היה אומר:

רועי פולקמן: אני קודם כול אוהב את הבריות, ומקרבן לתורה – יוצא משכך, מזה שאני אוהב את הבריות.

רועי פולקמן: ואתה כזה – קודם כול אוהב את הבריות; אחר כך – מה שאחר כך יבוא אחר כך.

רועי פולקמן: כן יש משהו דומה במסלול החיים של משה ארבל ושלי, והוא כן קצת מיוחד בכנסת, והוא המעבר מהפוזיציה המקצועית לפוליטית.

רועי פולקמן: ואני רוצה להגיד משהו על זה.

רועי פולקמן: זה אדם שמתקדם לא רק בזכות מרפקים ומוטיבציה להגיע לכאן אלא בזכות כישרון אמיתי.

רועי פולקמן: והרב דרעי, לא בפעם הראשונה, מוכיח שכשהוא רוצה לבנות את דור העתיד של ש"ס, ואתם שלושתכם יושבים כאן – ויצלמו אתכם: מלכיאלי וינון אזולאי ואתה, משה ארבל, כמובן לצד חברי הכנסת הוותיקים והנפלאים שהיו מורי הדרך שלכם, שיושבים כאן:

רועי פולקמן: מרגי וכמובן בן צור ונהרי – אתם דור העתיד.

רועי פולקמן: באמת, אני מאחל רפואה שלמה לרב דרעי, אבל אתם שלושתכם יושבים כאן בזכות כישרון, ולא רק בזכות מרפקים ובזכות רצון להגיע לפוליטיקה.

רועי פולקמן: ואני כן אומר שהחיבור בין המקצועי לפוליטי הוא עוד מרכיב ביכולת לעשות אותך איש מעשה שיצליח בבניין הזה.

רועי פולקמן: זה לא מובן מאליו.

רועי פולקמן: עוד אנקדוטה קטנה – שנינו ניסינו להתחיל דוקטורט ובשל העבודות המקצועיות נעצרנו, אבל שלך הרבה יותר מעניין.

רועי פולקמן: הדוקטורט של משה ארבל הוא על הרקע של שופטים – האם הרקע של שופטים משפיע על הפסיקות שלהם?

רועי פולקמן: תתחיל את הדוקטורט.

רועי פולקמן: יכול להיות שאתה תעשה אותו כאן, במעשה.

רועי פולקמן: משה הוא גם אדם מחולל שיח.

רועי פולקמן: בקבוצה של החברים מתוכנית המנהיגות מעוז קצת ריכלתי עליך, שאלתי.

רועי פולקמן: אז אני שמעתי שאתה לעיתים די קרובות זורק ציטוטים, טריגרים, פסיקות, כל מיני דברים, ונותן לאנשים לשוחח.

רועי פולקמן: אני מניח שזאת גם הסיבה שאתה בצוות המו"מ של ש"ס.

רועי פולקמן: כן, אתה נושא ונותן מתוחכם.

רועי פולקמן: אבל בראש ובראשונה אתה אדם של אנשים – אני באמת מקצר.

רועי פולקמן: סיפור אחד קטן על הבחירות – דיברנו על זה קודם, שמעתי על זה לא ממך: כשהוכרזו בחירות ובסקרים ש"ס קיבלה שבעה מנדטים, הדבר הראשון – לא נסעת לחגיגות.

רועי פולקמן: חבר הכנסת אזולאי בשל שנת האבל לא יכול היה להגיע לחגיגות של סיום הבחירות, ומכיוון שבסקרים הייתם שבעה, הדבר הראשון זה שנסעת אליו, כיוון שהוא במקום השמיני, כדי להיות איתו ברגעים האלה.

רועי פולקמן: וזה גם אומר משהו על פוליטיקה – ואני שמח מאוד, באמת, ששניכם נמצאים כאן היום.

רועי פולקמן: כמובן, הייתי שמח למנדטים גם למפלגה נוספת, אבל זה שגם אתה וגם אזולאי כאן, זה גם צדק פואטי מסוים וזה גם מראה משהו על מי שאתה.

רועי פולקמן: אז באמת אני שמח ששניכם פה.

רועי פולקמן: באחד הראיונות הראשונים – קצת הסתכלתי על ראיונות שאתה נתת מאז שנבחרת – המשפט הראשון, חברים, שהוא אמר: צריך להקשיב גם לאופוזיציה.

רועי פולקמן: לא יודע למה חבר כנסת שרק נבחר אמר את זה – כי זה משה ארבל.

רועי פולקמן: והוא אמר את זה בתחנת רדיו חרדית, לא כדי לקבל איזה קרדיט פוליטי אלא כי הוא מאמין שצריך להקשיב לכולם.

רועי פולקמן: זה מה שהוא אמר אולי בריאיון הראשון שלו.

רועי פולקמן: באמת לסיום, היום בטקס הפרידה מאלי אלאלוף בוועדת העבודה והרווחה, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שאתה אמרת שבעשייה חברתית אין פוליטיקה.

רועי פולקמן: ארבל הוא שותף אמיתי לעשייה חברתית, לקידום רפורמות עמוקות ויסודיות.

רועי פולקמן: ושני הדברים אני יכול להגיד גם לכם, חבריי באופוזיציה: אחד, הוא פרטנר, ואמרתי זה היום בפגישה שהייתה לי עם התאחדות הסטודנטים; שאלו אותי עם איזה חבר כנסת לדבר, ואמרתי להם: לכו למשה ארבל – בין השאר, למשה ארבל – כיוון שהוא איש מעמיק, הוא איש שיעשה עבודה יסודית, ובשבילו בעשייה חברתית אין קואליציה ואופוזיציה, יש רק מעשים.

רועי פולקמן: היועצת הפוליטית שלי איילה אמרה לי – היא, ככה, הלכה לדבר עם משה היום, ואמרה לי: בוא'נה, איזה בן אדם מעניין.

רועי פולקמן: והיא לא אומרת את זה על כל בן אדם.

רועי פולקמן: אז אתה אדם מעניין כי אתה אדם – אני אגיד את זה כך: אותי לימדו שהשפעה באה מהמילה "שפע", ואתה מלא בשפע.

רועי פולקמן: ואני מאושר הן כאזרח, הן כחבר והן כחבר כנסת על זה שאתה פה.

רועי פולקמן: ואני אסיים ואומר: וכל אשר הוא עושה ה' מצליח עימו.

רועי פולקמן: ואני מדגיש, "עושה" – איש של עשייה, ה' יצליח עימך.

רועי פולקמן: זכות גדולה והמון הצלחה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: להזכיר למברכים – קצרה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת אורנה ברביבאי, בבקשה, נאום בכורה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

אורנה ברביבאי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, למה לי פוליטיקה עכשיו?

אורנה ברביבאי: כשרומי, נכדתי בת השבע, שאלה אותי למה אני רוצה להיות בממשלה – תסלחו לה, היא לא בדיוק צפתה את תוצאות הבחירות – השבתי בעיקר לעצמי שאין לי את הפריבילגיה לעמוד מהצד.

אורנה ברביבאי: סיפור חיי: כצעירה שגדלה בפריפריה, הבכורה במשפחה בת תשע נפשות מעפולה, אשר במשך שנים רבות הייתה תלויה במדיניות הרווחה שאפשרה לנו קורת גג בדיור הציבורי – אימא שלי עדיין גרה שם – וקבלת שמיכות לחורף, אני יודעת היטב להעריך את משמעות הדאגה של המדינה ואת ההשפעה שהייתה לכך עליי גם בהבנת צורכי הפרט וברגישות למי שחסר את הדברים הבסיסיים ביותר לקיומו.

אורנה ברביבאי: זה עתה חגגנו 71 שנות עצמאות.

אורנה ברביבאי: מצאתי את עצמי מסבירה, שוב, לרומי, על ההישגים האדירים שלנו ועד כמה עליה להיות גאה במדינה.

אורנה ברביבאי: התקבצנו כאן מכל תפוצות העולם לאחר שנים של רדיפה וניסיון מתמיד לפגוע בנו כעם וכבני אדם.

אורנה ברביבאי: כנגד כל הסיכויים הקמנו מדינה קטנטונת עם הישגים מופלאים בכל תחומי החיים, והצלחנו ליצור כאן רוח ישראלית מיוחדת שאין דומה לה בעולם כולו.

אורנה ברביבאי: אך לא בשל כך הגעתי לפוליטיקה.

אורנה ברביבאי: הסיבה העיקרית היא הפער ההולך וגדל בין מה שרצינו להיות לבין מה שהפכנו להיות בשנים האחרונות.

אורנה ברביבאי: ממדינה שחרתה על דגלה זהות יהודית ודמוקרטית – כן, גם וגם – הפכנו למדינה המקדמת חקיקה הפוגעת באחר, מעבירה אותנו על דעתנו ומאפשרת לנו לחוקק חוק לאום פוגעני, שבו ערך השוויון הוא זכות הניתנת לאדם רק מתוקף הדת והלאום שאליהם הוא שייך.

אורנה ברביבאי: לי ברור שישראל צריכה להיות מדינת הלאום של העם היהודי, זה הבית היחידי שיש לנו.

אורנה ברביבאי: אבל מתי החלטנו להזניח את הערכים ההומניים המאפיינים אותנו כיהודים וכישראלים?

אורנה ברביבאי: דווקא אנחנו יותר מאחרים צריכים להתייחס לכל אדם כשווה בין שווים.

אורנה ברביבאי: עם נבחר, מבחינתי, הוא לא עם שיש לו זכויות יתר.

אורנה ברביבאי: עם נבחר הוא עם שיש לו חובות יתר, המחויב לערכי מוסר, אמת ודרך ארץ בכל מקום ובכל זמן.

אורנה ברביבאי: מתי בדיוק הפכנו לחברה שבה הפער בין העשיר ביותר לעני ביותר הוא מהגבוהים בעולם?

אורנה ברביבאי: מי דואג לאותם ילדים הגדלים כיום בפריפריה ומסייע להם לממש את הפוטנציאל שלהם?

אורנה ברביבאי: רק לאחרונה פורסם מחקר קרן רש"י, מחקר המראה קשר ישיר בין מקום לידתך לסיכוי שלך להשכיל, להתפרנס ולחיות בכבוד.

אורנה ברביבאי: הייתכן שבמדינה כל כך קטנה המשאב המשמעותי ביותר להצלחת המדינה – האנשים – יטופל ברשלנות כל כך?

אורנה ברביבאי: ב-33 שנות שירותי בצה"ל, בוודאי כראש אגף כוח אדם, עסקתי אך ורק באנשים.

אורנה ברביבאי: הייתה לי הזכות לתרום למאמץ שעשה את צה"ל למה שהוא – צבא המבין שהצלחה במשימה, מורכבת ככל שתהיה, תלויה ביכולת שלנו להיות צבא העם ולתת הזדמנות לכל אדם, תוך התעקשות על ערכים ללא פשרות.

אורנה ברביבאי: כן, כי בצבא שלנו הוכחנו שאפשר לנצח ולהישאר בני אדם.

אורנה ברביבאי: אך מיהו המבוגר האחראי שרואה זאת ברמה הלאומית?

אורנה ברביבאי: מי עוסק בכך חוץ מאין-ספור עמותות של חסד ופילנתרופיה שהולכות וגדלות בזכות האנשים הנפלאים כאן, כשהמדינה הולכת ונסוגה מהאחריות שלה לאזרחיה?

אורנה ברביבאי: אני סבורה שחובת המדינה להכיר בפוטנציאל האנושי כנכס המשמעותי ביותר שלה, ולעודד שוויון הזדמנויות בכל מקום ובכל מגזר.

אורנה ברביבאי: לאורך השנים ראיתי מערכות ציבוריות שכל תכליתן להיטיב עם האזרח מנציחות חוסר הוגנות כלפי אזרחים רבים שבסך הכול מבקשים את הזכות לביטחון, לחינוך, לבריאות, לדיור ולהורדת יוקר המחיה לרמה שתאפשר להם להרגיש מספיק חשובים למקבלי ההחלטות; ואת מחויבות המדינה כלפיהם, מחויבות שתעמוד בהלימה עם הנכונות שלהם לתרום למדינה בכל דרך.

אורנה ברביבאי: רוצים הוכחה?

אורנה ברביבאי: בדקו כיצד מדיניות הדיור הציבורי פוגעת בזכאים ומקשיחה קריטריונים באופן מכוון רק מתוך צורך כלכלי קצר טווח, הגם שברור כי בראייה ארוכת טווח התועלת הכלכלית עולה על כל השקעה.

אורנה ברביבאי: דוגמה נוספת?

אורנה ברביבאי: מדוע מדינה מתוקנת מתעלמת מקריסתה של מערכת הבריאות כשיש לה את הפוטנציאל להיות המובילה בעולם?

אורנה ברביבאי: בשנים האחרונות הובלתי מיזם לצמצום התמותה, מקרי המוות, מזיהומים הנרכשים בבתי חולים, יוזמה פרטית של אנשים טובים שהחליטו כי אינם מוכנים עוד להתעלם מבעיות האזרחים ברמה הלאומית והתגייסו בשיתוף פעולה בין המגזר העסקי, בין המגזר הציבורי – היה שותף לזה משרד הבריאות – ובין המגזר האזרחי השלישי כדי לחולל שינוי.

אורנה ברביבאי: בבתי החולים שבהם הובלנו את המיזם, בשיבא ובנהריה, הצלחנו להוריד את הזיהומים ב-50% במינימום משאבים.

אורנה ברביבאי: תקשיבו לנתון – 50%.

אורנה ברביבאי: דוח מבקר המדינה מדבר על 6,000 אנשים, עד 6,000, סדר גודל של בין 4,000 ל-6,000 שמתים בשנה; לקחנו כפיילוט שני בתי חולים, הורדנו בשני בתי החולים האלה ב-50%.

אורנה ברביבאי: תעשו את ההקבלה לכלל בתי החולים בארץ, במינימום משאבים, ותשאלו את עצמכם מה שווים חיי האדם ב-2019 במדינת ישראל.

אורנה ברביבאי: לכן, איני מוכנה לקבל את הטיעון התקציבי.

אורנה ברביבאי: זה לא עניין של כסף בכלל.

אורנה ברביבאי: הפער הגדול ביותר שלנו הוא פער במנהיגות אחראית, משבר ערכי עמוק שבו אנחנו מצויים.

אורנה ברביבאי: המשמעות היא התרחקות מואצת מאותה זהות שהגדרנו לעצמנו כחברה נאורה "המושתתת על יסודות החירות, הצדק והשלום, לאור חזונם של נביאי ישראל" – הינה עוד הוכחה, אפשר גם וגם – "שתקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין".

אורנה ברביבאי: לא המצאתי את זה, אני מקריאה את זה בדיוק ממגילת העצמאות.

אורנה ברביבאי: נכון שעם קום המדינה לא היה הכול מושלם, אך למרות הטעויות שנעשו בדרך הייתה כאן מנהיגות ממלכתית – בכל הקשת הפוליטית, אגב, בלי דעות פוליטיות – אשר ראתה את חשיבות תפקידה ההיסטורי ביצירת אחדות ומכנה משותף רחב לפני שיקול פוליטי אחר.

אורנה ברביבאי: כור היתוך, אגב, נולד כמושג כבר אז.

אורנה ברביבאי: מדינת ישראל ידעה מלחמות רבות, ואלפי אנשים נהרגו ונפגעו כדי להבטיח לנו את הזכות לחיות כאן.

אורנה ברביבאי: גם היום ישנם הרוצים לפגוע בנו מקרוב ומרחוק.

אורנה ברביבאי: רק לפני שבועיים הסתיים סבב קשה שבו החמאס ירה ללא מורא, ללא מורא, מעל 600 טילים לעבר ישראל, וגרם לנו לפגיעות בנפש וברכוש.

אורנה ברביבאי: האזרחים מוכנים לספוג מציאות ביטחונית קשה, והם נותנים לממשלה אשראי בלתי מוגבל כדי למצוא פתרון לאיום המתמשך שבצילו הם חיים, למרות הפגיעה שהם נושאים בשל ההשפעה ההרסנית שיש לכך על חייהם.

אורנה ברביבאי: שנים ארוכות הם לא מקבלים מענה ראוי מהנהגת המדינה.

אורנה ברביבאי: המדיניות היחידה היא ההחלטה שלא להחליט.

אורנה ברביבאי: אתגרי הביטחון הרבים שעימם אנחנו נדרשים להתמודד מצריכים צבא חזק, כפי שאכן יש לנו, אך כוח בלבד אינו מספיק.

אורנה ברביבאי: למען העתיד שאני מדמיינת עבור נכדותיי רומי ונעם ובני דורן נדרשת מנהיגות המעוניינת לתרגם את היתרון הביטחוני המובהק שלנו לשיפור יכולת ההרתעה ולקידום הסדרים מדיניים בראייה אסטרטגית ארוכת טווח.

אורנה ברביבאי: לצערי, נושאים אחרים הם שמעניינים את העומד בראש המדינה.

אורנה ברביבאי: ניסיונו לחמוק מהעמדתו לדין זוכה במפתיע לגיבוי גם מאנשים הגונים בסביבתו, שמשום מה מוכנים להעדיף שיקולים פוליטיים על פני טובת הכלל.

אורנה ברביבאי: אני קוראת לכם מכאן – כל מי שנותרה בו יושרה – להבין את ההשלכות המצטברות של הפגיעה במוסדות החוק, הפגיעה במערכות השלטון, הפגיעה בדמוקרטיה, שאותה בנינו בעמל רב.

אורנה ברביבאי: זוהי פגיעה של ממש ביסודות המחזיקים את הפסיפס החברתי הרגיש שלנו, שבנינו אותו לאורך כל כך הרבה שנים.

אורנה ברביבאי: השלכות הפגיעה ושינוי האיזונים אינן רק עניין פוליטי.

אורנה ברביבאי: יש להן קשר ישיר לעיצובה של תרבות קלוקלת, שלא לומר עבריינית, בקרב אנשים מהשורה, אשר בצדק, מבחינתם, עלולים לתרגם את היעדר הדוגמה האישית לנורמה שחלה גם עליהם בכל הנוגע לאי-כיבוד החוק וללגיטימיות שלהם להימלט מאימת הדין; שהרי אם לראש הממשלה ולנבחרי ציבור נוספים מותר, מדוע להם אסור?

אורנה ברביבאי: הציניות בניצול הכלים הדמוקרטיים כדי לפגוע בדמוקרטיה והצבעת

אורנה ברביבאי: כם עבור חוקים הפוגעים בצביון המדינה ובמוסדותיה הן באחריותכם המלאה.

אורנה ברביבאי: לא תימלטו מזה.

אורנה ברביבאי: הגדלת היקף מספר השרים, שאתם מביאים היום להצבעה, תכף, היא הוכחה לשיקולים אישיים פסולים לעומת החובה שלכם כשליחי ציבור להעדיף את האינטרס הציבורי על פני טובתכם האישית.

אורנה ברביבאי: אז בכל זאת, למה לי פוליטיקה עכשיו?

אורנה ברביבאי: משום שנדרשת מנהיגות אחרת.

אורנה ברביבאי: מנהיגות אמיצה אשר תישא באחריות לעיצוב המציאות ולא תחשוש להוביל, ליזום ולקדם סדר-יום לטובת כלל אזרחי המדינה; מנהיגות מכבדת, שתפעל באחריות כדי לקדם הסדר מדיני, לא על חשבון הביטחון של אזרחי המדינה, בכל חבל ארץ שבו הם חיים.

אורנה ברביבאי: זאת לא דיכוטומיה – אפשר, צריך רק לרצות; מנהיגות ממלכתית הרואה את המחבר והמשותף בין אזרחי המדינה ולא מעצימה במכוון את המפלג והמפריד ביניהם; מנהיגות המאפשרת מתן הזדמנות שווה לכל ילד הגדל כאן; מנהיגות המודדת את עצמה לא רק במדד התקציב – בסדר, למרות אילוצי התקציב, הסברתי, טווח קצר, טווח ארוך, אפשר גם להתכנס לזה – אלא גם במדד החמלה.

אורנה ברביבאי: אפשר, היינו כאלה פעם; מנהיגות שבה כל האזרחים שווים בפני החוק ואין שווים יותר או פחות; מנהיגות המאפשרת לכל אדם לחיות כאן על פי אמונתו והעדפתו, תוך שהיא שומרת על מרחב ציבורי שוויוני ומכבד לכלל האזרחים; מנהיגות המקדמת נשים, שומרת על ביטחונן ומסייעת להן בהסרת חסמים מערכתיים, כדי שנשים תוכלנה לתרום ולהיתרם, באופן מלא ושוויוני, בכלל תחומי החיים; מנהיגות המעודדת יוזמות, חדשנות, נאורות וקדמה בארץ ובעולם; מנהיגות הראויה לאמון הציבור – ציבור אשר מוכיח שוב ושוב את נכונותו לשאת מחירים כבדים מתוך אהבה גדולה למדינה ולמה שהיא מייצגת עבורו; מנהיגות שתהיה מחויבת לשלומם של כל מי שנושאים בגופם ובנפשם את מחיר קיומה של המדינה ואשר תעשה כל שביכולתה כדי להשיב בנים לגבולם – אזרחים וחללים, ובהם חללי צוק איתן אורון שאול והדר גולדין, זכרם לברכה.

אורנה ברביבאי: הייתי שם, היינו שם ביחד – בוגי, שהיה שר ביטחון, הרב רפי פרץ, שהיה רבצ"ר – כשהבטחנו בשם המדינה להביאם לקבורה מלאה, ולא עמדנו עדיין בהבטחה; מנהיגות המכבדת את זקני השבט ולא דנה אותם להישאר מאחור, לחיות חיים משפילים לאורך זמן – אלה הם ההורים של כולנו וזה העתיד שלו אנחנו צפויים אם לא נוביל שינוי עמוק בגישתנו לגיל השלישי; מנהיגות העוסקת בחיזוק הקשר עם יהודי העולם, מתוך הכרה בחשיבותם, מספיק להעליב אותם; מנהיגות הרואה בחינוך ערך עליון ופועלת כדי להתאים את הכישורים והמיומנויות של בוגרי מערכת החינוך הממלכתי בכל המגזרים – כן, בכל המגזרים – למציאות החיים ולשוק העבודה שאותו הם צפויים לפגוש שירותי הצבאי במערך משאבי אנוש אפשר לי לקלוט מדי שנה – ככה נשארתי צעירה – את הנוער הנפלא שלנו ולהכיר בכך כי הבעיה היא לא בצעירים, אשר אינם נופלים במאומה מאיתנו, ההפך הוא הנכון: הם מוכיחים כי הם מעוניינים ליצוק משמעות לחייהם, ועלינו מוטלת החובה להבטיח זאת עבורם בכל גיל; מנהיגות שיש לה אחריות לדורות הבאים, בדיוק כמו במרוץ שליחים.

אורנה ברביבאי: בחלק שלנו אנחנו נדרשים לעשות את המקסימום, כדי לוודא שמצד אחד יש לנו חיבור הדוק לדרך שעשו מייסדי המדינה, ומצד שני עלינו לפעול במלוא המאמץ ובתנופת עשייה כדי להגיע לתוצאות שיועברו לבאים אחרינו.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת מכאן בעיניהם של כל ילד וילדה החיים כיום בפריפריה, הגיאוגרפית והחברתית, ואני אומרת לכם – זה אפשרי.

אורנה ברביבאי: אפשר לחלום, אפשר לעבוד קשה, אפשר להצליח.

אורנה ברביבאי: אל תוותרו לעצמכם על ההזדמנות להיות הטובים ביותר, ואל תוותרו לנו, המנהיגים, להיות הטובים ביותר עבורכם.

אורנה ברביבאי: היום אני מצהירה כאן שוב על המחויבות המלאה שלי לעשות הכול כדי לגרום לכך לקרות.

אורנה ברביבאי: כפי שהיטיב לתאר המשורר אהוד מנור, זכרו לברכה: "אין לי ארץ אחרת / גם אם אדמתי בוערת – – – // לא אשתוק, כי ארצי / שינתה את פניה.

אורנה ברביבאי: / לא אוותר לה, / אזכיר לה / ואשיר כאן באוזניה, / עד שתפקח את עיניה".

אורנה ברביבאי: בעזרת השם, נעשה ונצליח.

מאיר כהן: תודה רבה לחברת הכנסת אורנה ברביבאי.

מאיר כהן: לאחר החיבוקים והנשיקות והברכות יעלה חבר הכנסת יאיר לפיד לברך אותה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יאיר לפיד, אתה עולה לברך אותה.

מאיר כהן: כשיראו שעלית, הם יתפזרו.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: חברים, מי שסיים – אנא מכם, תחזרו.

מאיר כהן: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

מאיר כהן: חברים, אני מבקש.

יאיר לפיד: הייתי לא מזמן בביתה של אימא של אורנה, צילה, בעפולה.

יאיר לפיד: דירת שיכון של פעם, לא גדולה, מטרז' כזה של דירות שיכון.

יאיר לפיד: וכשנכנסתי כבר חיכו לי האחיות – אני ספרתי חמש או שש אחיות ועוד שני גיסים, ועוד חברה שבאה, ועוד שתי נכדות.

יאיר לפיד: והכול בדירה סטנדרטית של שיכונים של פעם.

יאיר לפיד: אבל היה שם מין נס פך השמן הנדל"ני, כי היה מקום לכולם; כי כשיש אהבה בלי הגבלה אז יש מקום לכולם.

יאיר לפיד: ושם, בדירה ההיא, הבנתי, אולי בפעם הראשונה, מהם החומרים שהפכו את אורנה לאלופה הראשונה בצה"ל, לאישה הראשונה שהייתה חברה קבועה במטכ"ל: אין ביטחון עצמי גדול יותר מאשר זה שיש לילד או לילדה שיודעים שאוהבים אותם ללא תנאי.

יאיר לפיד: אורנה נולדה ברמלה.

יאיר לפיד: מי שראה אותה מטיילת בשוק של רמלה יודע איך נראית גאווה.

יאיר לפיד: ומשם הם עברו לעפולה, ואחר כך היא למדה בפנימיית כפר גלים, והתגייסה לצבא ב-1981 – אני מניח שזה היה בגיל שנתיים.

יאיר לפיד: היא התקדמה והתקדמה והצטיינה בכל תפקיד שהיא עשתה, עד שב-2011 מונתה לאלופה הראשונה בדרגת קבע בצה"ל.

יאיר לפיד: ב-2014 היא הדליקה משואה ביום העצמאות.

יאיר לפיד: והיא סיימה שם את דבריה במילים: לכבוד המפקדות והחיילות בים ובאוויר וביבשה, הממלאות תפקיד מרכזי בהגנה על ביטחון המדינה, ולתפארת מדינת ישראל.

יאיר לפיד: לאורנה יש תואר שני במינהל עסקים, תואר שני במדעי החברה.

יאיר לפיד: היא נשואה למשה, היא אימא של טל ומור וישי; יש לה שתי נכדות – אחת מטל, אחת ממור, נכון?

יאיר לפיד: ויש לה עוד דבר: יש לה כבוד בכל חדר שהיא נכנסת אליו, בלי שום מאמץ; מתוקף האינטלקט שלה ומתוקף הביוגרפיה שלה ומתוקף כוח האישיות שלה ומתוקף העובדה שזה בא ממקום נקי לגמרי.

יאיר לפיד: היא תגיד מה שהיא חושבת, מפני שהיא מאמינה שלהגיד את האמת זו דרך היחידה לתקשר בין בני אדם.

יאיר לפיד: ויהיו כאלה, אורנה, שיגידו לך בגלל זה שאת במקום הלא-נכון; שהפוליטיקה היא עסק לציניקנים, לא לאנשים שצמודים כל כך לסולם הערכים שלהם.

יאיר לפיד: והם טועים, כי זו התכונה שהפכה אותך לאלופה הראשונה בעולמם של גברים: זה שלא ניסית להיות כמוהם.

יאיר לפיד: בשנה הראשונה פה בכנסת יהיו הרבה אנשים שיגידו לך: ככה זה.

יאיר לפיד: ככה זה בכנסת, ככה זה בפוליטיקה, ככה זה בעולם האמיתי.

יאיר לפיד: ככה זה.

יאיר לפיד: ואת תגידי להם את מה שאמרת כל חייך: שאם זה ככה, אז הגיע הזמן לשנות את זה; שאת פה ואת באת הנה לא כדי שהכול יהיה אותו דבר, אלא את באת לשנות ואת תשני, כמו שבכל מקום בחייך שבו היית תמיד שינית גם את עצמך וגם את סביבתך.

יאיר לפיד: אז אני שמח גם בשביל עצמי וגם בשביל כולנו שיש מישהי כמוך פה בכנסת ישראל, וברוכה הבאה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אנחנו מזמינים את חברת הכנסת קרן ברק.

מאיר כהן: גברתי, נאום ראשון, נאום בכורה, בבקשה.

מאיר כהן: יברך אותה לאחר הנאום חבר הכנסת אמסלם.

מאיר כהן: דודי.

מאיר כהן: בבקשה.

קרן ברק: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת החדשים והוותיקים, עובדי הכנסת, כנסת נכבדה, ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהחיינו וקיימנו והגענו לזמן הזה.

קרן ברק: מזה שנים ארוכות אני חולמת להגיע למעמד המחייב הזה ולשרת את עם ישראל כשליחת ציבור.

קרן ברק: מעמד ציבורי זה, הכרוך במחויבות רבה ובאחריות כבדה, הוא השאיפה שלי והייעוד שלי מאז שאני זוכרת את עצמי.

קרן ברק: גדלתי בחיפה, בבית שבו חונכתי לעצמאות ולעוצמה נשית.

קרן ברק: סבתי האהובה טניה, זכרה לברכה, גילתה אומץ רב, תושייה ויכולת ראיית הנולד בהימלטה מציפורני הנאצים.

קרן ברק: היא סחבה על גבה את אחותה לאורך קילומטרים רבים, בשלג מקפיא, והצילה אותן ממוות בטוח.

קרן ברק: יתר המשפחה שלנו נרצחה בשואה.

קרן ברק: דבריו של ראש ממשלת פולין נגעו בנקודה מאוד כואבת בהיסטוריה המשפחתית שלי.

קרן ברק: אני רוצה לנצל במה זו ולשאול אותך, מר מורבייצקי:

קרן ברק: איך אתה מעז להצדיק את העלמת הרכוש של היהודים שנספו ושל אלה שניצלו וברחו?

קרן ברק: אני לא כואבת את האובדן החומרי כמו את העוול שאתה ומפלגתך גורמים לזיכרון השואה.

קרן ברק: דווקא אתה צריך לגלות אומץ לב ולעמוד בפני הניאו-נאצים באירופה ובפולין, שמנסים לשכתב את ההיסטוריה.

קרן ברק: נכון הוא שבין הפולנים ישנם גם חסידי אומות העולם שסיכנו את חייהם למען היהודים, אך היו גם כאלה ששיתפו פעולה עם הצורר הנאצי והעלו באש יהודים בעודם בחיים.

קרן ברק: ואילו אתה, מר מורבייצקי, העזת להגיד כי היו בשואה פושעים יהודים כפי שהיו פושעים פולנים?

קרן ברק: הנאצים רצו לרצוח יהודים, הפולנים שיתפו פעולה עם הנאצים כדי לרצוח יהודים.

קרן ברק: היהודים עשו כל מה שביכולתם כדי להציל את חייהם מידי המרצחים.

קרן ברק: רכושם של היהודים הוא שלהם.

קרן ברק: אי-החזרתו לא מהווה ניצחון להיטלר אלא ניצחון לתאוות הבצע של מי שמחזיקים ברכוש שלא כדין.

קרן ברק: סבתי טניה וסבי צבי, זכרם לברכה, שנישאו במהלך המלחמה, הותירו את כל רכושם מאחור, עלו לישראל והביאו לעולם שני ילדים: את אימי האהובה ציפי, שנוכחת כאן היום, ואת אחיה יחיאל.

קרן ברק: אימי, אשת חינוך וטיפול מופלאה, פורצת דרך, נתנה לי את הכוח להאמין בעצמי כבר מינקות.

קרן ברק: אימי העניקה לי כנפיים ואפשרה לי לעוף הכי גבוה והכי רחוק שאפשר.

קרן ברק: אימי ואבי יוסי היו שם כדי לכוון, לסייע, להדריך ולתמוך בכל מה שבחרתי לעשות.

קרן ברק: סבתי ואימי הן מודל לחיקוי בשבילי.

קרן ברק: בזכותן הצלחתי להגיע לעמדות הנהגה כבר מילדות: בבית הספר, בתנועת הצופים, כשחקנית תחרותית וכמדריכת חי"ר בצבא, כאשת עסקים שהקימה וניהלה במשך כשני עשורים עסק מצליח וכפוליטיקאית.

קרן ברק: והחשוב מכול, כאם חד-הורית לעידו בני האהוב בן התשע.

קרן ברק: בני הוא ילד נמרץ, שמגיל קטן מאוד אוהב לנסוע בתחבורה ציבורית ולרכוב על אופניים ברחבי תל אביב, גם אם לא ליעד ספציפי.

קרן ברק: סתם בשביל הכיף.

קרן ברק: אני מוצאת את עצמי עם רב-קו בארנק והרבה סיפורים מעניינים שאספתי בדרך.

קרן ברק: יוצא לי לפגוש אנשים רבים, אזרחים שעסוקים בחיי היום-יום, בהמתנה בתחנת האוטובוס, בתור לקופת חולים, בגני המשחקים ובבתי הספר.

קרן ברק: אני חייבת לומר שלמדתי המון מהמפגשים האקראיים הללו: מה מטריד את הציבור הישראלי; מה חשוב לו; על מה אני צריכה להיאבק למענו.

קרן ברק: הבנתי מהן המשימות והמטרות שעליי להגשים כשליחת ציבור וכחברת כנסת.

קרן ברק: אני מתחייבת בזאת לפעול באחריות ובמסירות למען הציבור הרחב, ובין היתר לקידום הנושאים שנמצאים בבסיס זהותי האישית והציבורית: שיפור מערכת הבריאות; העצמת נשים לשוויון זכויות והזדמנויות; מלחמה בלתי מתפשרת על זכויותיהם וחינוכם של ילדים בכל תחום; חיזוק מעמדם וחוסנם של העסקים הקטנים, המנוע הכלכלי האמיתי של המשק הישראלי.

קרן ברק: מערכת הבריאות בישראל סובלת ממחסור חמור במשאבים והפערים בה גדולים.

קרן ברק: כל אחד מאיתנו נתקל בשלב כלשהו בחיים בכשלים של המערכת.

קרן ברק: תמיד זה פוגש אותנו ברגעים הכי קשים שלנו.

קרן ברק: המערכת החלשה פוגעת הן בחולים אשר נאלצים לחכות זמן רב לטיפול, והן בצוותים הרפואיים, שקורסים תחת הנטל.

קרן ברק: בישראל של שנת 2019 אין מקום לחולים במסדרונות או לאנשים שממתינים חודשים לטיפול.

קרן ברק: אנו מוכרחים לשנות את סדר העדיפויות הלאומי שלנו, ובכוונתי להיכנס בעובי הקורה ולפעול למען שינוי הליקויים ולשיפור המערכת.

קרן ברק: אשר להעצמת נשים: אני מתנגדת בתוקף להדרת נשים, מכל סוג ובכל תחום.

קרן ברק: אין מקום להדרת נשים בצבא; אין מקום להדרת נשים בפוליטיקה; אין מקום להדרת נשים לא במגזר הפרטי ולא במגזר הציבורי.

קרן ברק: חשוב לי לציין שאני אומרת את הדברים האלה דווקא ממקום של אישה חילונית פמיניסטית, שגם מדליקה נרות שבת ומחנכת את בנה על ערכים של המסורת היהודית וההיסטוריה של העם היהודי, שלנשים היה חלק גדול בה.

קרן ברק: אני מתחייבת מעל במה זו להילחם בתופעת ההדרה בכל כוחי, וכן לפעול, בין היתר, להכנסת שיעורי חינוך לשוויון מגדרי כחובה לתוכנית הלימודים בבתי הספר, ולמניעת תופעות של אלימות פיזית ואלימות כלכלית כלפי נשים, תופעות חמורות שיש לפעול נגדן ביד קשה.

קרן ברק: אדוני היושב-ראש, מריה מונטסורי, הוגת שיטת החינוך המונטסורי, אמרה: לך בעקבות הילד, הוא יראה לך מה הוא צריך לעשות, מהן דרכי ההתפתחות שלו ואיזה תחום הוא זקוק לאתגר גדול יותר".

קרן ברק: לפני למעלה מ-40 שנה, כאשר אני הייתי ילדה, אימי הייתה מספיק חכמה כדי לאמץ את השיטה הזו, ובזכותה כך ראו אותי, גידלו אותי וחינכו אותי.

קרן ברק: לצערי התפיסה הזו לא חלחלה הלאה, לא למערכת החינוך ולא למרבית ציבור ההורים.

קרן ברק: אני מאמינה שבכל ילד טמון הפוטנציאל להיות גאון.

מאיר כהן: ששש.

מאיר כהן: חברים.

מאיר כהן: חבריא.

קרן ברק: כל ילד יכול לגדול להיות האדם הבוגר שמחולל שינוי, שעושה היסטוריה.

קרן ברק: לשם כך ילדים צריכים שיראו אותם כאינדיבידואל ולא כמוצר מדף שניתן לשכפל אותו.

קרן ברק: לכל ילד ישנם המאפיינים הייחודיים לו ואת היכולות והפוטנציאל המרכיבים את אישיותו.

קרן ברק: מערכת החינוך שלנו תקועה מאחור ונדרשים שינויים רבים כדי להתאים אותה למאה ה-21, באופן שכל ילד ימצא את המסגרת החינוכית עם שיטת החינוך המתאימה לו.

קרן ברק: שינוי שכזה נועד למצות את הפוטנציאל של הילדים כאזרחים בוגרים.

קרן ברק: הוא נכון למען הדורות הבאים אך הוא גם נכון לנו ולמדינה שלנו, כי הילדים של היום הם דור העתיד.

קרן ברק: ההסתכלות על הילדים צריכה להיות בכל אחד מתחומי החיים ובכל חקיקה ומדיניות המקודמת בבית הזה.

קרן ברק: תפיסה זו נובעת לא רק מנקודת המבט האישית שלי אלא גם מתוך אמנת האו"ם בדבר זכויות הילד משנת 1990 – – ביטן, אני משעממת אותך?

דוד ביטן: לא, הכיסא נשבר.

קריאות: – – –

קרן ברק: – – שמדינת ישראל חתומה עליה.

מאיר כהן: שנייה, סליחה שאני מפריע לך.

מאיר כהן: חברים, הכיסא נשבר, אז או שתצאו החוצה ומישהו יתקן את זה, אבל תפסיקו עם ההפרעות האלה.

מאיר כהן: זה לא מקובל, זה הנאום הראשון.

מאיר כהן: לא נוהגים כך גם כשכיסא נשבר.

מאיר כהן: לא מפריעים.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

קרן ברק: תפיסה זו נובעת לא רק מנקודת המבט האישית שלי אלא גם מתוך אמנת האו"ם בדבר זכויות הילד משנת 1990, שמדינת ישראל חתומה עליה – אמנה המעגנת את הזכויות הפוליטיות, האזרחיות, הכלכליות והתרבותיות של ילדים ומתבגרים.

קרן ברק: בכוונתי להניע מחדש את החקיקה להקמת נציבות זכויות הילד, שתפעל באופן רוחבי להבטיח מדיניות זו.

קרן ברק: כפי שרבים מכם יודעים, וכפי שציינתי בתחילת דבריי, לפני שני עשורים הקמתי עסק קטן שעם הזמן צמח והפך למשגשג, מוביל ומצליח בתחומו.

קרן ברק: אבל גם כאשר העסק מצליח לאורך זמן, המתחים, האתגרים והסיכונים ממשיכים לרחף באופן יום-יומי מעל בעל העסק, עובדיו ומשפחותיהם המתפרנסות ממנו.

קרן ברק: חשוב לזכור, ושלא נטעה: מגזר העסקים הקטנים הוא המפרנס העיקרי במשק המקומי; הוא המנוע העיקרי בכלכלה הישראלית; הוא הרוח במפרשי היזמות והחדשנות הישראלית.

קרן ברק: כמי שחוותה את אתגרי העסקים הקטנים על בשרה, אני מתכוונת לפעול ולקדם שורה של חקיקות והחלטות שיסייעו ליזמים להקים עסקים קטנים חדשים, ושידחפו את אלה הקיימים לגדול ולהצליח.

קרן ברק: כמו כן, אפעל ככל הניתן להסרת ביורוקרטיה וחסמים מיותרים שמכבידים על בעלי העסקים ומונעים מהם לממש את מלוא הפוטנציאל שלהם.

קרן ברק: הממשלה הקודמת החלה לפעול בכיוון הנכון כאשר הכריזה על מדיניות הפחתת הנטל הרגולטורי וקידמה בחקיקה הקלות במתן רישיונות עסק.

קרן ברק: בכוונתי להמשיך בכיוון זה, ואני מקווה שעד סוף כהונת הכנסת העשרים-ואחת נראה הרבה יותר עסקים קטנים שנפתחים והרבה פחות עסקים קטנים שנסגרים.

קרן ברק: כנסת נכבדה, על מנת להגיע למעמד מרגש זה זכיתי באמונם של אלפי בוחרים בבחירות המקדימות בליכוד, אחת מהמפלגות הבודדות היום במשכן זה שמקיימות בחירות חופשיות ודמוקרטיות.

קרן ברק: אני רוצה להודות לכל אחת ואחד מחברי הליכוד שבחרו בי ונתנו בי את אמונם – 15,306 במספר – ולכמעט 1.2 מיליון הבוחרים שנתנו את אמונם בליכוד בבחירות לכנסת העשרים-ואחת.

קרן ברק: אני מודעת לכובד המשקל ולאחריות שמגיעים עם התפקיד ומתחייבת להצדיק את האמון שניתן בי ולפעול למען כלל אזרחי מדינת ישראל.

קרן ברק: לסיום, אני רוצה להודות למשפחתי האהובה.

קרן ברק: להוריי יוסי וציפי ברק, לאחיי איל ואורן ברק ובני משפחותיהם, ולכל משפחתי המורחבת וחבריי הטובים, שהם כמו משפחה עבורי.

קרן ברק: מעל במה זו אני מבקשת לפנות לעידו בני: כאשר נולדת חיי השתנו.

קרן ברק: לא רק חיי, אלא גם הפרספקטיבה שלי לחיים.

קרן ברק: היום אתה מקור האהבה והכוח שלי.

קרן ברק: לך, אהוב, יש תפקיד משמעותי ומכריע באופן שבו עיצבתי ועודני מעצבת את תפיסת עולמי ואת מדיניותי כאשת ציבור.

קרן ברק: אתה מבין ומודע היטב לאחריות המוטלת עליי כחברה בכנסת ישראל ולהקרבה הגדולה הנדרשת לשם כך ממך וממני.

קרן ברק: הלב שלי נמצא במקום הנכון ואני אעשה הכול כדי שתהיה גאה בי ואעשה הכול כדי להצדיק את האמון שהציבור נתן בי.

קרן ברק: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת דודי אמסלם.

מאיר כהן: חברים, מי שסיים, אנא מכם, לשבת, אנחנו רוצים להמשיך בסדר-היום.

מאיר כהן: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: חברים, אנא מכם, בבקשה, נא לשבת.

מאיר כהן: כן, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא, קרן, את יודעת, חבר כנסת חדש בנאום הראשון שלו בוחר בעצם מי מברך אותו.

דוד אמסלם: כשאני קיבלתי את הבשורה שאני אמור לברך אותך מאוד התרגשתי ובאמת התמלאתי גאווה גדולה.

דוד אמסלם: באמת, התרגשות מאוד מאוד מאוד גדולה.

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, דרך אגב, את נתת פה נאום עם תוכנית עבודה מסודרת מאוד, שבאמת ריגשה גם אותי.

דוד אמסלם: גם בזה.

דוד אמסלם: תראו, את קרן אני מכיר למעלה מ-20 שנה, ואם הייתי יכול לסכם במילה אחת את קרן, אז קרן היא באמת אישה עם נשמה עצומה; אישה עם כושר נתינה בלתי רגיל; אישה עם מצפן מאוד מאוד מדויק; עם הרבה חוכמה, הרבה נחישות והרבה חברות, ובעיקר הרבה חום.

דוד אמסלם: לפעמים היא הולכת עד הקצוות כמעט, כשהיא מאמינה במשהו.

דוד אמסלם: זה מה שאני אוהב אצלך.

דוד אמסלם: אני רואה אותך כמעט – לא כמעט, ממש כבת משפחה.

דוד אמסלם: קרן, גם באמת מתארחת בביתי ואני באמת ממש מתרגש במעמד הזה, בגלל שחיכיתי לזה הרבה שנים.

דוד אמסלם: היו הרבה ניסיונות.

דוד אמסלם: כל פעם, לדעתי לפחות שלוש או ארבע, כשלא צלחנו, תמיד הייתה נפילה, עצבות, היינו מדברים הרבה ובסופו של דבר קמים על הרגליים ומתקדמים קדימה.

דוד אמסלם: תראו, אני אספר לכם טיפה פרטים על קרן.

דוד אמסלם: לקרן יש בן בשם עידו.

דוד אמסלם: ילד מדהים, מקסים.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשהבאת אותו להשבעה ואחרי זה לישיבת הסיעה, הלבשת אותו, באמת, דיגמת אותו.

דוד אמסלם: מה זה גאווה גדולה.

דוד אמסלם: הוא ישב איתנו בסיעה.

דוד אמסלם: אני באמת ראיתי את זה והתמוגגתי.

דוד אמסלם: קרן נולדה בחיפה בשנת 1972.

דוד אמסלם: היא שירתה בצה"ל כמדריכת חי"ר ומפקדת נגמ"שים.

דוד אמסלם: ככה בעצם קוראים לתפקיד.

דוד אמסלם: אני הבנתי ממנה שהכוונה היא שהיא הייתה מדריכה של נהגי נגמ"שים.

דוד אמסלם: היא בעלת תואר שני במינהל עסקים, והיא גם הייתה מרצה בבין-תחומי בהרצליה.

דוד אמסלם: קרן הייתה עוזרת פרלמנטרית בכנסת והיא דירקטורית – הייתה דירקטורית בנמל חיפה כבר בגיל צעיר מאוד.

דוד אמסלם: בבחירות האחרונות היא באמת קיבלה מספר מצביעים בלתי רגיל – היא עברה את ה-15,000 איש.

דוד אמסלם: אני לא זוכר את המספר המדויק, אבל באמת זה היה הישג בלתי רגיל בפריימריז בתוך הליכוד.

דוד אמסלם: זה דבר שבאמת די הרשים אותי, ואני מאוד שמחתי על התוצאה הזאת.

דוד אמסלם: קרן, האמת היא שהיא מגיעה לכנסת ולא צריך להסביר לה הרבה.

דוד אמסלם: כשאני הגעתי אני שאלתי אותה.

דוד אמסלם: היא כבר כמעט 20 שנה במקום הזה, היא מכירה את כל המבוכים ואת כל הוועדות, היא משתתפת בהרבה מאוד דיונים, ובאמת בסך הכול קיבלנו כאן חברת כנסת חדשה שלא צריך להכשיר אותה – היא כבר באה מההכשרה המקצועית.

דוד אמסלם: אז כפי שאמרתי, אנחנו שמענו אותך כאן – וגם אני אישית יודע איך תפעלי.

דוד אמסלם: יש הרבה אנשים שיושבים כאן ומנסים אבל לפעמים לא מצליחים, אבל אני מכיר את העיקשות שלך ואת הנחישות שלך, בעיקר בדברים שאת מאמינה בהם, כפי שהצגת אותם בנאום שלך.

דוד אמסלם: באמת אני חושב שעם ישראל יכול ליהנות מפרלמנטרית שאני משוכנע לחלוטין שהיא תשאיר חותם על כנסת ישראל.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אני בטוח שאת תצליחי.

דוד אמסלם: אני לרשותך בכל דבר ועניין.

דוד אמסלם: אני מניח שרוב האנשים – חברי הכנסת שיושבים כאן – גם יסייעו לך בכל דבר שתרצי לקדם, בגלל שבסופו של דבר האג'נדות שלך הן בעיקר אג'נדות שקשורות באמת לנושאים האזרחיים, בעיקר גם – כפי שהצגת קודם – בתחומי הילדים וכו' וכו'.

דוד אמסלם: כל מה שעברתי איתך בסיפור חזקת הגיל הרך – באמת עד עכשיו אני זוכר את כל האמוציות שהפעלת עלינו בעניין הזה – כשהיית אזרחית מן השורה, בכלל לא עמדו על הפרק הבחירות, אבל זה בדמך.

דוד אמסלם: אז באמת, קרן, אני רוצה לאחל לך בהצלחה, אני גם בטוח שתצליחי.

דוד אמסלם: ולעידו, אימא עכשיו תהיה קצת פחות בבית, אבל סבתא ציפי גם תשים כתף בעניין הזה.

דוד אמסלם: ובאמת, אני אוהב אותך.

קרן ברק: ואני אוהבת אותך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: ואני מזמין לנאום בכורה, אחרון לערב זה, את חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: ביטן, בזהירות.

מאיר כהן: זהו.

מאיר כהן: כן, חברים, בבקשה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אני מגיע לכאן, לכנסת ישראל, בחרדת קודש ובענווה גדולה.

איתן גינזבורג: המקום הזה הוא סמל עבורי.

איתן גינזבורג: הוא מקדש הדמוקרטיה של העם, עבור העם.

איתן גינזבורג: המקום שאליו שלחו אזרחי המדינה אותנו, את נציגיו, כדי שנקבע מדיניות ונעשה טוב, שנדאג להם, שננהיג אותם.

איתן גינזבורג: את כניסתי לפוליטיקה אני חב ליצחק רבין, עליו השלום.

איתן גינזבורג: פגשתי אותו לראשונה בנעוריי, כשהייתי בן 16, בעצרת בחירות ברעננה.

איתן גינזבורג: רבין, חמוש בכריזמה שקטה, בביטחון ובענווה, היה מוקף באנשים, ללא שום אמצעי אבטחה וגינוני כבוד.

איתן גינזבורג: האמת שבו דיברה אליי והיא זו שהכניסה אותי לעולם הזה, לעולם האפשרויות הבלתי-נגמרות של העשייה הציבורית, של הפוליטיקה; עולם שבו אפשר לעשות טוב ואפשר גם למנוע טוב מאחרים.

איתן גינזבורג: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, לבית הזה תפקידים שונים.

איתן גינזבורג: אחד מתפקידיו הוא להתקדם עם רוח הזמן, לעשות טוב ולא למנוע טוב מאחרים; לשרת את הציבור ולספק את החלומות מצד אחד, וגם את הצרכים הכי פשוטים של החיים, הצרכים הבסיסיים, מהצד השני.

איתן גינזבורג: יושבי הבית הזה ידעו לאורך השנים להסתכל קדימה ולקבל החלטות נועזות על אף המחלוקות, כאלו שהיו לאבני דרך משמעותיות במדינה.

איתן גינזבורג: כך היה בשנת 1952, עם ההחלטה שהובילה להסכם השילומים עם גרמניה; הסכם ששם את חייהם ורווחתם של האנשים שורדי השואה ומשפחותיהם לפני הכול.

איתן גינזבורג: כך היה בשנת 1979, כאשר רוב הכנסת הצביעה בעד הסכם השלום עם מצרים שהשיג ראש הממשלה מנחם בגין, זכרו לברכה; הסכם שהורה על סיום מצב המלחמה עם האכזרית והגדולה שבאויבותינו; הסכם שקבע את הגבול הקבוע בין שתי המדינות ואת הכינון של יחסי שכנות נורמליים.

איתן גינזבורג: כמה חיי אדם, כמה חיי ישראלים הצילה הכנסת בהצבעה על ההסכם הזה.

איתן גינזבורג: כך היה גם בשנת 1988, כאשר על הדוכן הזה עמד יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת אוריאל לין מהליכוד, ויחד עם חבר הכנסת אמנון רובינשטיין וחברת הכנסת שולמית אלוני ממפלגת רצ הם תיקנו את חוק העונשין והאיסור לקיים יחסים בין שני גברים – החוק הראשון לטובת הקהילה הגאה, שיעצב את חייהם של רבים ויפרוץ דרך בהכרה בזכויות הפרט שלהם.

איתן גינזבורג: הייתי בן עשר באותם ימים, ראיתי את מעשיהם, ועוד לא הבנתי כמה עוד אודה להם על כך בעתיד.

איתן גינזבורג: התקדמנו.

איתן גינזבורג: כך היה גם בשנת 1991, כאשר הבית הזה חוקק, והתקדם, וחוקק חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, והכניס לראשונה לחוקה המתגבשת שלנו עקרונות העוסקים באדם ולא רק במדינה.

איתן גינזבורג: כך היה גם ב-1994, כאשר חבר הכנסת חיים רמון – באומץ – סיכן את עתידו הפוליטי ואת הקואליציה כולה כדי להעביר את חוק בריאות ממלכתי, שידאג שלכל אזרח במדינת ישראל תהיה בריאות, יהיה לו ביטוח בריאות, ועשה בכך מהפכה בזכויות תושבי ישראל לקבלת שירותי בריאות.

איתן גינזבורג: כן, חברים, מותר לחבר מן הקואליציה לקחת סיכונים כדי לממש חזון, כדי לעשות טוב דרך האולם המכובד הזה.

איתן גינזבורג: וכך היה רק בכנסת שעברה, כאשר חבר הכנסת אבי דיכטר ורבים אחרים הובילו את חקיקת חוק הלאום.

איתן גינזבורג: כן, זה חוק חשוב, חוק שמגדיר את ערכיה הלאומיים היהודיים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: אבל גם כאן עלינו להתקדם, עלינו לתקן את העוול ההיסטורי שנעשה לאחינו הדרוזים ולבני מיעוטים אחרים ולעגן בחוק-יסוד גם את ערכי הדמוקרטיה והשוויון לאזרחי המדינה.

איתן גינזבורג: עם השבעתנו הונחו בפני הבית הזה מאות הצעות חוק ויוגשו לבטח עוד מאות ואולי אלפים.

איתן גינזבורג: אנחנו נעסוק בהצעות הללו בארבע השנים הקרובות, נצלול לעומקן ולעומק סוגיות כואבות רבות.

איתן גינזבורג: בואו נזכור שאת המחלוקות ואת הריבים, את הצעקות בוועדות, את הוויכוח האין-סופי על קוצו של סעיף, אף אחד בהיסטוריה לא יזכור; אבל את ההשפעה, את השינוי הגדול, את היום שייעשה קל יותר לאזרח – את זה יזכרו.

איתן גינזבורג: ולשם כך אנחנו נמצאים כאן, ועל זה עלינו להיבחר.

איתן גינזבורג: עלינו לזכור כי נועדנו להוביל, לשרת ולקחת אחריות.

איתן גינזבורג: אני הגעתי לכאן, לכנסת ישראל, אחרי למעלה מ-15 שנות שליחות ציבורית בשלטון המקומי.

איתן גינזבורג: כיהנתי כחבר מועצת העיר רעננה, בית הנבחרים של רעננה, כסגן וכראש העירייה, ולקחתי חלק בכל מרכיבי פיתוחה ושגשוגה של אחת הערים המובילות בישראל.

איתן גינזבורג: למדתי רבות על האחריות שמוטלת עלינו כנבחרי ציבור להעניק לתושבים את השירות הטוב ביותר שאפשר.

איתן גינזבורג: זו ההזדמנות גם להודות לידידי חבר הכנסת לשעבר זאב בילסקי, ראש עיריית רעננה המיתולוגי, על שלימד, הדריך והיה עבורי מודל לשליח ציבור ומורה דרך בפוליטיקה המקומית לאורך שנים.

איתן גינזבורג: את מערכת הבחירות האחרונה העברתי בניסיון, שלצערי לא צלח, להיות ראש העיר לקדנציה הקרובה.

איתן גינזבורג: אין לי בטן מלאה על אותה המערכת.

איתן גינזבורג: בחירות הן בחירות.

איתן גינזבורג: אנחנו מכירים את זה.

איתן גינזבורג: כולנו חלק מאותו משחק פוליטי.

איתן גינזבורג: אבל גיליתי לראשונה בחיי, אני מודה, משהו קשה באותה מערכת בחירות.

איתן גינזבורג: גיליתי אנשים לא מעטים שלא רצו אותי על כיסא ראש העיר מסיבה אחת פשוטה: מכיוון שיש לי בן זוג, מכיוון שיש לנו משפחה.

איתן גינזבורג: אנחנו מגדלים זוג ילדים, אוהבים אותם, מכיוון שיש לנו אהבה.

איתן גינזבורג: כן, בשנת 2018, אנשים יצאו מהבית כדי למנוע ממני את ההזדמנות להנהיג ולהוביל בגלל אורח החיים שלי, בגלל שאני חלק מהקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: "ברעננה לא יהיה ראש עיר הומו" – בין הקריאות שהוטחו בי כשהסתובבתי בין הקלפיות עם אחי ועם החברים.

איתן גינזבורג: הפחד – ואני חייב, ברשותכם, לשתף אתכם כאן בנושא הזה – הפחד שלהם היה שיגידו בגני הילדים שיש אבא ואבא ושיש אימא ואימא, שיש יותר מדרך אחת להקים משפחה, שיש יותר מדרך אחת לאהוב.

איתן גינזבורג: אז הרשו לי לומר, בגאווה גדולה, בכנסת עם הכי הרבה נציגים מהקהילה הגאה שהיו מאז ומעולם: יש יותר מדרך אחת לאהוב.

איתן גינזבורג: יש אימא ואימא ויש אבא ואבא, ולכל אדם מגיע החופש לאהוב ולהקים משפחה.

איתן גינזבורג: יותם ואני נאלצנו לנדוד רחוק, לקצה השני של העולם, ולשלם סכום עתק כדי להביא את ילדינו, אמה ואיתי, כדי להקים את משפחתנו שלנו.

איתן גינזבורג: אני זכיתי לכך, אבל רבים אחרים עדיין לא, ועכשיו הגיע הזמן לומר: לא עוד.

איתן גינזבורג: לומר ולעשות.

איתן גינזבורג: גם הכנסת הזו צריכה להתקדם.

איתן גינזבורג: אנחנו צריכים לתקן את העוול הזה, לתקן חוק פונדקאות, להקל את החיים של אזרחים שומרי חוק, משלמי מיסים, משרתים בצבא, שממלאים את כל חובותיהם לחברה ולמדינה – לאפשר להם זכות כל כך בסיסית: להביא ילדים, להקים את משפחתם כאן, בבית שלהם, במדינה שלהם.

איתן גינזבורג: החברה הישראלית כבר מזמן מקבלת את חברי הקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: היא מחבקת אותנו, היא מבינה שאנחנו חלק מהחברה, ואפילו המדינה על מוסדותיה כבר מקבלת אותנו, את ילדינו, את משפחתנו; הכול, אגב, בזכות מערכת המשפט – זו שרוצים להצר את צעדיה כי לפעמים החלטותיה לא נעימות למישהו.

איתן גינזבורג: רק הכנסת עוד לא השכילה לתקן את האפליה הקיימת היום ולעגן את הזכויות המובנות מאליהן בחוק.

איתן גינזבורג: יש פער מאוד מאוד מטריד בין הציבור לבין הכנסת, והתפקיד שלנו זה לגשר ולהשלים את הפער.

איתן גינזבורג: אבל יותר מזה, הכנסת הזאת, הבית הזה, חברי הכנסת, כולנו – אנחנו צריכים לעשות הכול כדי לצמצם את ממדי השנאה, הפחד, החשש מפני האחר, מפני השונה, מפני מי שאינו בצבע שלך, מפני מי שאינו בנטיית המין שלך, במגדר שלך, בתפיסות העולם שלך, במוצא שלך, בדת שלך, באמונה שלך, מפני מי שאינו יכול להתנייד כמוך על שתי רגליו או שאינו יכול לראות כמוך בשתי עיניו.

איתן גינזבורג: הפחד והחשש מפני האחר הם המחלה הקשה ביותר של החברה הישראלית, והיא מונעת מרבים מאיתנו, מימין ומשמאל, מהליברלים ומהשמרנים, לממש את עצמם ולחיות כאזרחים שווים ומאושרים במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתחייב לזכור בכל מעשיי בבניין המכובד הזה את דרכם של האמיצים, את אלו ששמו בצד את הפוליטיקה והציבו את האדם במרכז.

איתן גינזבורג: אני מתחייב לעשות כמיטב יכולתי ללכת בדרכם, לעשות דברים טובים ולעשות טוב בדברים קטנים ובדברים גדולים; טוב שישנה לא את פני האומה אלא את פני האדם; שיעלה חיוך על שפתיו, שייתן לו רוח, כוח, כבוד; שייתן לו את החשק להמשיך הלאה בחייו בראש מורם ובגאווה גדולה כאן, במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: יעלה לברך שר האוצר משה כחלון.

מאיר כהן: אדוני, רק ניתן איזו דקה.

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: אני מבקש ממי שסיים: אנא לשבת, ממשיכים.

מאיר כהן: עוד חצי דקה, אדוני.

משה כחלון: מה שתגיד, אדוני היושב-ראש, מה שתגיד.

מאיר כהן: כן, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אנא מכם, לשבת.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני יושב-ראש כחול לבן – אי-אפשר עדיין להגיד יו"ר האופוזיציה, כי עדיין אין ממשלה.

משה כחלון: שמע, אני רואה פה חברי כנסת חדשים.

משה כחלון: הם אומרים: שלום, אני חבר כנסת, ואני אומר:

משה כחלון: נכון שאתה מכחול לבן?

משה כחלון: הוא אומר: איך אתה יודע?

משה כחלון: אמרתי לו: את הליכוד אני מכיר, את כולנו אני מכיר, כל היתר זה אתם – אז ברכות על ההישג.

משה כחלון: חברי הכנסת, אני פה באמת כדי לברך את חבר הכנסת איתן גינזבורג, ובטח, הרבה גם שואלים אותי: מה לך ולו?

משה כחלון: אז קודם כול אני רוצה לומר לכם שאנחנו מיודדים הרבה מאוד זמן.

משה כחלון: הכרתי אותו גם כשהוא כיהן כראש עיר ואפילו תמכתי בו.

משה כחלון: לא עזר, כמובן, אבל ניסיתי, מה אני אעשה?

משה כחלון: כל מה שהיה לי.

משה כחלון: היה לנו שיתוף פעולה בלתי רגיל.

משה כחלון: כראש רשות התעסקת גם בתכנון ובנייה, מחיר למשתכן ברעננה.

משה כחלון: כשאמרו שיש רק באופקים, הראינו להם שיש ברעננה – עם טוחן אשפה, אתה זוכר?

קריאה: ממש.

משה כחלון: אז לכל המלעיזים הראינו גם שאנשים כמו איתן גינזבורג, שדואג לצעירים של רעננה ואכפת לו מהצעירים של רעננה ונאבק עבור הצעירים של רעננה, מקדם תוכניות בנושא בניין עיר.

משה כחלון: איתן, אתה נבחרת לחבר מועצה בגיל 26.

משה כחלון: אני לא רוצה לספר לך מה אני עשיתי בגיל 26.

משה כחלון: באמת, בוא נאמר שהדרך שלנו היא לא משותפת אלא דרך אחת ליד השנייה, אבל אני עדיין מרגיש חבר שלך, מרגיש מאוד קרוב אליך ומרגיש שאתה הולך לעשות פה עבודה גדולה.

משה כחלון: אתה הולך לעשות פה עבודה גדולה.

משה כחלון: אני הרבה שנים פה, ואני לא רוצה להיות שחצן אבל אני יודע מה דרוש, איזה כישורים, איזה תכונות, איזה מודל, ומה מאפיין חבר כנסת טוב.

משה כחלון: יש לך, אתה ניחן בתכונות האלה – אתה ניחן בחריצות, אתה ניחן ביסודיות.

משה כחלון: אני אומר את זה מתוך עבודה איתך; עשינו ביחד פרויקטים בעיר – אני כשר אוצר, אתה כראש עיר.

משה כחלון: אתה ניחן ביסודיות, ואתה אדם ישר, וזה מה שצריך כאן, למרות שהשם שלנו לא מי יודע מה בשוק היום.

משה כחלון: כולנו יודעים שבתוך-תוכך הגעת לכאן כדי לעשות, כדי לקדם.

משה כחלון: שלא תתרשם, ממש לא משעמם כאן.

משה כחלון: אני לא מדבר, חלילה, במובן של להתנגח או לדקור אחד את השני.

משה כחלון: אני נכנסתי לכנסת ב-2003, ואני רוצה לומר לך – יש לי עוד דוגמה לחברת כנסת, שלי יחימוביץ'; היינו בכנסת והוכחנו שאפשר לעשות, כחברי כנסת, גם מהאופוזיציה.

משה כחלון: החוקים המרכזיים שהעברתי בקריירה שלי היו דווקא מהאופוזיציה.

משה כחלון: אבל כמו שאמרת קודם, אלה חוקים צודקים ונכונים.

משה כחלון: אפילו את הנושא של חשמל לנזקקים העברתי מהאופוזיציה; ועדת חקירה לעמלות הבנקים העברתי מהאופוזיציה.

משה כחלון: זאת אומרת שאפשר לעשות הרבה גם כחבר כנסת באופוזיציה.

משה כחלון: ממש לא משעמם.

משה כחלון: זה אחד המקומות שגם יעניקו לך כלים להמשך.

משה כחלון: קשה להיות שר טוב בלי להיות חבר כנסת, קשה.

משה כחלון: וכמה שאתה עולה בדרגות אתה זקוק יותר לכנסת, להבין מה זה ועדה ואיך זה עובד, איך מעבירים חוקים ואיך מעבירים רפורמות.

משה כחלון: הכנסת היא כלי בלתי רגיל, ואני אומר לך שאחד הדברים שתרם לי זה שהיינו גם כמה שנים באופוזיציה.

משה כחלון: הייתי חבר כנסת באופוזיציה והייתי חבר כנסת בקואליציה ולאחר מכן שר.

משה כחלון: זאת אומרת, אף אחד, אני לא חושב שזה נכון – אני מדבר פה לכל חברי הכנסת החדשים, ותסלחו לי, אין מה לעשות, הוותק מדבר: יש מה לעשות, וגם מהאופוזיציה אפשר לעשות הרבה מאוד דברים.

משה כחלון: אפשר לקדם, אפשר לקדם הרבה מאוד נושאים מהאופוזיציה.

משה כחלון: אני בטוח, איתן – אני מדבר כאילו כבר הקמנו ממשלה, אבל אתה יודע מה, גם אם לא, אז לצד הזה: אני רוצה לברך אותך ואני רוצה לאחל לך הרבה מאוד הצלחה, עבודה פרלמנטרית פורייה.

משה כחלון: וכמובן מילה אישית, ואני לא יכול שלא להתייחס, למרות שאני לא נוהג לדבר: יש לך אחלה משפחה, משפחה צעירה, אתה משמש דוגמה ומופת למשפחות גאות רבות.

משה כחלון: תמשיך להיות איש משפחה טוב, תמשיך להאמין בדרכך.

משה כחלון: אין לי ספק שתצליח, בן הזוג שלך יצטרך לשלם פה מחירים, אבל מה לעשות, זה מבחירה.

משה כחלון: שיהיה בהצלחה.

מאיר כהן: תודה רבה, סיימנו עם פרק הנאומים, נאומי הבכורה.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1288).

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) (ביטול המגבלה על מספרם המרבי של השרים וסגני השרים), לקריאה ראשונה, בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

מאיר כהן: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק השר אופיר אקוניס.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: ברכות חמות לחברות וחברי הכנסת החדשים, ונאומי בכורה – באמת, אני מוכרח להגיד לך, אדוני היושב-ראש – יפים, טובים, מרגשים ותמיד הם יותר טובים מאלה של הכנסת הקודמת, כולל שלנו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עומדים לאשר הלילה את מה שאישרו כל ממשלות ישראל ב-20 השנים האחרונות – כולן, חבר הכנסת לפיד, וללא יוצא מן הכלל.

יאיר לפיד: זה לא נכון.

אופיר אקוניס: השינוי המדובר הוא בחוק-יסוד: הממשלה.

אופיר אקוניס: לא מדובר, בנסיבות העניין, בחשש של מעשה מחטף של ממשלה יוצאת לממשלה נכנסת.

קארין אלהרר: זה מחטף.

אופיר אקוניס: אני ידעתי שמישהו ייפול פה.

אופיר אקוניס: המשפט הזה, חברת הכנסת אלהרר, הוא ציטוט מדויק, מילה במילה, מהחלטת בית המשפט העליון שניתנה אתמול על ידי השופטים סולברג, מזוז – – –

קארין אלהרר: אני, בניגוד אליך, לא רוצה לסגור אותו.

קארין אלהרר: אני יכולה להתווכח איתו, לא לסגור אותו.

אופיר אקוניס: אני אפילו לא סיימתי להגיד את שמות השופטים המכובדים.

אופיר אקוניס: אתם הרי מגיני בית המשפט העליון.

קארין אלהרר: לא, אתה מגן בית המשפט העליון.

קארין אלהרר: אתה מגן הדמוקרטיה.

קארין אלהרר: שכחתי.

אופיר אקוניס: אל תדאגי להגנתי את בית המשפט העליון.

אופיר אקוניס: תאמיני לי, תתייצבי כמוני מול בית המשפט העליון ותגני על עמדותייך בעוצמה, ביושר.

יאיר לפיד: אקוניס, זה עלבון להגן על בית המשפט העליון?

אופיר אקוניס: תעמדי מול שופטי בג"ץ פעם אחת ותראי מה זה לעמוד מול בית המשפט העליון, לכבד אותו ולחלוק עליו.

קארין אלהרר: אני אלמד אותך איך לעמוד מול בית המשפט העליון.

אופיר אקוניס: אני תמיד אשמח ללמוד מגדולים ממני.

קארין אלהרר: אולי לא בעמידה, אבל מול בית המשפט העליון.

אופיר אקוניס: אכן כך, חברת הכנסת אלהרר.

מאיר כהן: חברת הכנסת אלהרר, יש שלוש דקות אחרי זה לכל אחד מאיתנו.

קארין אלהרר: אני אנצל אותן.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, את השינוי הראשון, חבר הכנסת גבאי, בחוק-יסוד: הממשלה, פרצה – איך לא, היא תמיד פורצת דרך – מפלגת העבודה, כדי להקים את ממשלת השמאל של אהוד ברק.

אופיר אקוניס: זה התקדים המסוכן.

אופיר אקוניס: מדוע, אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: משום שמר ברק, הצייצן הלאומי – בטח יצייץ עוד מעט, לא צייץ בזמן האחרון כמה דברים – רמס את חוק-יסוד: הממשלה.

אופיר אקוניס: חוק-יסוד: הממשלה, חבר הכנסת זמיר, שנקבע כאן ב-1992, מתייחס לחוק הבחירה הישירה לראשי ממשלות.

רם בן ברק: איפה הוא עכשיו?

אופיר אקוניס: תכף אני אגיד לך.

אופיר אקוניס: מי אמר את זה?

אלון שוסטר: זה לא אני, זה הוא.

אופיר אקוניס: לא חשוב, מי שאמר יקבל תשובה.

אופיר אקוניס: לי לכל דבר יש תשובה, תאמינו לי.

אופיר אקוניס: בדרך כלל מפה, לא משום מקום אחר.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, אהוד ברק פרץ את החוק הזה כדי להקים את ממשלתו ביולי 1999.

אופיר אקוניס: פעם אחת בלבד – לכולם כדאי לדעת, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, פעם אחת בלבד נשמר חוק-יסוד: הממשלה עם 18 שרים; חבר הכנסת אשכנזי, היה זה בממשלתו הראשונה של בנימין נתניהו, בשנים 1996–1999.

אופיר אקוניס: חבל שחברת הכנסת חיימוביץ' יצאה, אני לא רואה אותה כאן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': היא לא יצאה.

אופיר אקוניס: שלום לך, כיסא עור הצבי זה ביטוי שמוכר לך.

אופיר אקוניס: אז אריאל שרון, יו"ר האופוזיציה, הוא אמר לאהוד ברק כמה דברים על כיסאות עור הצבי שהוא הקים לעצמו כאשר הוא הקים את ממשלתו הראשונה, זאת שהתרסקה, זאת שסיימה את דרכה פה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שלכם לא מעור צבי.

אופיר אקוניס: אגב, זה לא אומר שממשלה גדולה היא ארוכת שנים, כי הממשלה הזאת סיימה אחרי שנה וארבעה – – –

אסף זמיר: אתה תמכת בהגדלת מספר השרים של אהוד ברק?

אופיר אקוניס: אני חייב להגיד לך, אני ישבתי – אתה רואה את חבר הכנסת לפיד שם?

אופיר אקוניס: שם היה מקומי כדובר הליכוד.

אופיר אקוניס: זה היה המקום שלי.

אסף זמיר: הליכוד תמך?

אופיר אקוניס: ודאי שלא.

אסף זמיר: למה?

מיקי לוי: יו"ר האופוזיציה.

אופיר אקוניס: משום שהיינו אז – כן, חבר הכנסת לוי צודק.

אופיר אקוניס: זאת הייתה עובדה, אריאל שרון קיבל אז את ראשות האופוזיציה.

אופיר אקוניס: ומה עשה אריאל שרון?

אופיר אקוניס: אחרי שנה וחצי, אחרי שעמד כאן ודיבר, חברת הכנסת חיימוביץ' – העושה ליד חברת יחימוביץ', שעסקה בזה רבות בתוכניתה המהוללת הכול דיבורים; היא עסקה רבות באייטם הזה, בצדק – הוא שינה את חוק-יסוד: הממשלה, חבר הכנסת זמיר, לחלוטין שינה אותו, והחזיר, אדוני היושב-ראש, את השיטה הקואליציונית הפרלמנטרית על ידי ביטול חוק הבחירה הישירה.

צבי האוזר: הצליחו לקיים אותו.

אופיר אקוניס: אפשר לחלוק על זה, אפשר לדון על זה.

אופיר אקוניס: אגב, זה באמת דיון מעניין, מרתק, בכלל, כל שיטת הממשלה בישראל: אם צריך להחזיר בחירה ישירה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת האוזר היה מזכיר הממשלה שאומנם בראשה היה בנימין נתניהו, אבל גם היא הייתה מאוד גדולה.

אופיר אקוניס: לא הפריע לך להיות מזכיר הממשלה כשבנימין נתניהו הקים את ממשלתו הראשונה עם 30 שרים, נדמה לי.

צבי האוזר: הייתי פקיד.

אופיר אקוניס: כולל אותם אלה, חבר הכנסת גנץ, שבימים אלה, או לפחות ערב הבחירות, הודיעו על תמיכה בכחול לבן, וזאת זכותם – מרידור ואחרים, מופז, כל אלה.

אופיר אקוניס: הכול בסדר.

אופיר אקוניס: כאשר זה קשור אליהם, חבר הכנסת אמסלם, זה בסדר.

אופיר אקוניס: כשזה קשור לאחרים, זה לא בסדר.

אופיר אקוניס: אז אותו הדבר חבר הכנסת האוזר – נאה דורש, נאה מקיים.

קארין אלהרר: הם הבינו את הטעות.

אופיר אקוניס: ואריאל שרון, בלי שום בעיה – חבר הכנסת האוזר, וחבר הכנסת אמסלם, לידך חבר הכנסת שמולי וחבר הכנסת רוסו, כמה שרים וסגני שרים היו לאריאל שרון?

אופיר אקוניס: אבל בשם ההתנתקות וסיבוב הפרסה שמאלה, זה מותר.

אופיר אקוניס: אם אתה מפנה שטח, אם אתה מחליף את עמדותיך המדיניות, האידיאולוגיות, שעליהן הגעת להיות ראש ממשלה, כפי שקרה במקרה של אריאל שרון, זה מותר.

אופיר אקוניס: ובכן, שימו לב, בשיאה – – –

אבי גבאי: – – –

אופיר אקוניס: רק רגע, אתה רוצה לדבר רגע על ההתנתקות – – –

דוד אמסלם: לא, לא – – –

אופיר אקוניס: לא עכשיו, חבר הכנסת אמסלם.

אופיר אקוניס: ובכן, שימו לב למספר, חבר הכנסת האוזנר, זה לא ייאמן, 30 שרים ועשרה סגני שרים – –

קארין אלהרר: מה אתה רוצה להגיד בזה?

אופיר אקוניס: – – בממשלתו של אריאל שרון – לא, בוודאי, בשם ה-U-turn, בשם פניית הפרסה שמאלה זה מותר.

קארין אלהרר: אז עכשיו זה יהיה בשם מה?

אופיר אקוניס: וזה שיא של כל הזמנים.

קארין אלהרר: עכשיו זה יהיה בשם מה?

אופיר אקוניס: וגם, איפה חבר הכנסת לפיד?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לפיד, שלום לך.

אופיר אקוניס: כמו שאתה אומר, שלום לך.

יאיר לפיד: שלום לך.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גנץ, אתמול חולק לשרי הממשלה, ואני מניח שגם לכם, חברי הכנסת, נייר של המכון הישראלי לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ואני קורא בו בעיון בזמן ישיבת הממשלה, אדוני היושב-ראש, והינה – –

קארין אלהרר: היה לך מעניין?

אופיר אקוניס: – – שימו לב – חברת הכנסת אלהרר, אני לא הייתי מציע לך לשאול שאלות רטוריות היום, כי בפעם הראשונה שענית בשאלה כלשהי לא הלך כל כך.

קארין אלהרר: הלך לי נהדר.

אופיר אקוניס: שימי לב – ממש לא הלך לך.

קארין אלהרר: אתם עושים – – –

מאיר כהן: אדוני, אדוני השר, זה פשוט לא נהוג.

קארין אלהרר: אתם עושים מחטף בזמן ממשלת מעבר.

אופיר אקוניס: שימו לב – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אה, רק הצגתי את הטבלה.

אופיר אקוניס: אני מבין, כפי שאתה מעיר, ובצדק – על פי המכון הישראלי לדמוקרטיה הממשלה שבה חבר הכנסת לפיד היה שר, ואיתו ארבעה שרים נוספים ממפלגת יש עתיד, מנתה, לפי הטבלה של המכון הישראלי לדמוקרטיה, 22 שרים, ואילו הממשלה היוצאת – – –

פנינה תמנו: ומה עשו – – – צמצמו את הממשלה.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: למה להתווכח, חברת הכנסת תמנו, עם המכון הישראלי לדמוקרטיה?

פנינה תמנו: צמצמו.

אופיר אקוניס: למה לך?

אופיר אקוניס: בדרך כלל הם יותר בעמדה שלך.

אופיר אקוניס: אז לא כדאי להתווכח.

יעל גרמן: אנחנו חוקקנו – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת גרמן.

קריאה: 26.

יעל גרמן: אנחנו חוקקנו יחד איתך, אקוניס.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: מה?

יעל גרמן: חוקקנו – – – בחוק מספר שרים.

קארין אלהרר: אה, אבל לו מותר לעשות את זה.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

יעל גרמן: למה אתה מסלף את העובדות?

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת גרמן, זה יכול להיות.

מיקי לוי: מה יכול להיות – – – חוק.

פנינה תמנו: – – –

אופיר אקוניס: אבל הגרף של המכון הישראלי לדמוקרטיה מראה שממשלת נתניהו-לפיד-לבני, שהוקמה במחצית 2013, מנתה יותר שרים מן הממשלה היוצאת.

קארין אלהרר: להזכירך, זה רק – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: 22 מול 21.

אופיר אקוניס: ומה אנחנו למדים?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני שומע בקשב רב רבים מן הדוברים בבית הזה, שמקבלים כמובן במה אדירה בכלי התקשורת – וזה בסדר גמור; אפשר לאזן קצת יותר, אבל לא ניגע בזה כרגע, גם זה דיון נפרד.

אופיר אקוניס: מה אנחנו למדים על משטר קואליציוני?

אופיר אקוניס: גם ממשלותיהם של יצחק שמיר, זכרו לברכה, שמעון פרס, זכרו לברכה, וממשלתו הראשונה של יצחק רבין, זכרו לברכה, היו בכולן מעל 20 שרים, ולעיתים, חבר הכנסת האוזר, הרבה יותר מ-20 שרים.

אופיר אקוניס: אז מה הם היו?

אופיר אקוניס: מה היה יצחק שמיר?

אופיר אקוניס: מה היה שמעון פרס?

אופיר אקוניס: מה היה יצחק רבין?

אופיר אקוניס: מה, הם היו מושחתים?

אופיר אקוניס: הם שיחדו פוליטיקאים?

אופיר אקוניס: הם קנו את שלטונם בכסף?

אופיר אקוניס: מוטב לא לענות, חברת הכנסת אלהרר, כי ודאי התשובה היא שלילית.

אופיר אקוניס: ואתם – השרה שאשא ביטון – – –

קארין אלהרר: אתה יכול לספר מה שאתה רוצה.

קארין אלהרר: אתם ממשלת מעבר שמשנה חוק-יסוד דקה לפני כתב אישום.

קארין אלהרר: תמשיך לספר מה שאתה רוצה.

אופיר אקוניס: אני הקראתי לך את התשובה של בית המשפט העליון.

קארין אלהרר: אתה יכול להקריא מה שאתה רוצה.

קריאה: לא, הוא מסביר למה – – –

אופיר אקוניס: ואדוני היושב-ראש, מי מדבר על דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: מדברים על דמוקרטיה, גילו את הדמוקרטיה, ממש המגנה כרטה, ממש.

אופיר אקוניס: יקום אדם אחד, אדוני היושב-ראש, אדם אחד, אחד או אחת, מן הספסלים הללו מסיעת כחול לבן, חבר הכנסת קיש, ויגיד לציבור שהוא קיבל את מקומו במליאת הכנסת באופן דמוקרטי.

אופיר אקוניס: איש מכם לא נבחר על ידי הציבור.

אופיר אקוניס: אף אחת או אחד לא עמדו למבחנם – –

קארין אלהרר: הפיות הביאו אותנו בלילה.

אופיר אקוניס: תסלחי לי.

אופיר אקוניס: – – של 120,000 או 80,000 – –

קריאה: 1.1 מיליון איש.

אופיר אקוניס: – – או אפילו לא 40,000 – –

קריאה: 1.1 מיליון איש בחרו בנו.

אופיר אקוניס: – – חברות וחברי המפלגה המתפקדים.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אתם מדברים על דמוקרטיה?

קארין אלהרר: 1.1 מיליון.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת תמנו-שטה, למה לך?

פנינה תמנו: 35 מנדטים.

יואב קיש: אבל יש שיפור – – –

פנינה תמנו: 35 מנדטים, לא פחות.

יואב קיש: – – –

אופיר אקוניס: כן, זה בסדר, אנחנו לא נכנסים לעניינן של מפלגות אחרות.

פנינה תמנו: יש פה אמירה ברורה של הציבור.

אופיר אקוניס: אני מציע לך, חברת הכנסת תמנו-שטה, אין בידי כרגע את התקנון הטוטליטרי של מפלגת יש עתיד.

אופיר אקוניס: הרי שם היושב-ראש מבטיח את בחירתו ל-40 השנים הקרובות.

אופיר אקוניס: אין בחירות מקדימות, אין דמוקרטיה, אין מוסדות.

אופיר אקוניס: את מדברת על דמוקרטיה?

קארין אלהרר: זה שונה מדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: את לא מתביישת לדבר על דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: תלמדו מהי דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: תאמיני לי, היה לי קשה מאוד להתמודד בפריימריז של הליכוד.

פנינה תמנו: למה אתה בורח מהנושא?

אופיר אקוניס: היה לי קשה.

פנינה תמנו: למה אתה בורח מהנושא?

אופיר אקוניס: לא נעים, קשה מאוד.

אופיר אקוניס: אני מודה לכל אחד מ-24,000 הבוחרות והבוחרים.

אופיר אקוניס: לא היה קשה?

אופיר אקוניס: היו ניסיונות חיסול, היו ניסיונות להוריד את ראשי.

קארין אלהרר: בגלל הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: והגעתי, ברוך השם, בלי דילים ובלי שטיקים ובלי טריקים.

קארין אלהרר: בטח.

אופיר אקוניס: גברתי, גם בזה – תעשי לי טובה, על הידידות בינינו, אל תתווכחי.

קארין אלהרר: לא, זה הורס, הדמוקרטיה.

פנינה תמנו: תעשי לו טובה – – –

אופיר אקוניס: אל תתווכחי.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, ברוך השם, העם אמר את דברו בבחירות – –

מיקי לוי: מיליארד שקל זה יעלה.

מיקי לוי: מיליארד שקל.

אופיר אקוניס: – – בצורה ברורה וחד-משמעית – –

מיקי לוי: תעשו חשבון מה אפשר היה לקנות במיליארד שקל.

אופיר אקוניס: – – בצורה ברורה וחד-משמעית בעד הקמת ממשלה לאומית, חבר הכנסת לוי, בראשות בנימין נתניהו.

אופיר אקוניס: כך העם רצה וכך יהיה.

אופיר אקוניס: אני מציע – ובכלל, באופן כללי, תכבדו את רצון העם.

אופיר אקוניס: אני יודע שזה קשה.

קארין אלהרר: זהו, זה רק שלטון – – –

אופיר אקוניס: אני יודע.

אופיר אקוניס: אני יודע שאתם עדיין המומים, חגגתם את חגיגות הניצחון – –

קארין אלהרר: זה רק שלטון הרוב?

אופיר אקוניס: – – הייתי אומר שבשעה קצת מוקדמת.

אופיר אקוניס: אגב, אדוני היושב-ראש – חבר הכנסת זמיר מחייך לו, זה באמת חיוך משעשע; אני רוצה להגיד לך, תראה סרטונים ממערכות בחירות קודמות, ב-30 השנים האחרונות.

אופיר אקוניס: זה מאוד דומה.

אופיר אקוניס: מאוד דומה.

אופיר אקוניס: לא מתבססים על המדגם של מינה צמח.

אופיר אקוניס: יש מדגמים אחרים, לא מתבססים על מדגמים בכלל, לא מתבססים.

אופיר אקוניס: אז חגגתם, התוצאות האמיתיות היו אחרות לגמרי, אתם עדיין המומים, כפי שאמר מנחם בגין, ועוד אמר: תתרגלו.

אופיר אקוניס: פשוט תתרגלו.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים לדיון.

מאיר כהן: עכשיו, אנא מכם, חברי הכנסת, ראו, בדיון האישי מוקצבות לכל אחת ואחד שלוש דקות.

מאיר כהן: לוחצים על השעון, שלוש דקות מסתיימות, יורדים למטה.

מאיר כהן: לא מעבר לשלוש דקות.

מאיר כהן: אנחנו מקפידים, יש כ-60 דוברים, אז אנא מכם, הקפידו על הזמן.

יעל גרמן: אפשר לקבל את רשימת הדוברים על המסך?

מאיר כהן: כן, כן, כן, תכף זה יופיע.

מאיר כהן: ראשון הדוברים – חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה – לא נמצא כאן.

מאיר כהן: מי שלא נמצא כאן לא מקבל אפשרות שנייה.

מאיר כהן: כמובן, חבר הכנסת יאיר לפיד, אדוני.

יאיר לפיד: השר אקוניס, הקשבתי בקפידה לדבריך.

אופיר אקוניס: אין ספק.

יאיר לפיד: זה מקרה נדיר שבו הייתה לך ברירה להיות ראש לשועלים או זנב לאריות, והחלטת להיות זנב לשועלים.

אופיר אקוניס: מאוד יצירתי.

אופיר אקוניס: תכתוב על זה שיר.

יאיר לפיד: אנחנו נתכנסנו – –

אופיר אקוניס: תכתוב על זה שיר.

יאיר לפיד: – – לקבור את העמדת הפנים שזה לטובת המדינה, מה שמתרחש באולם הזה.

יאיר לפיד: היה איזה רגע שחשבנו שאולי אתם תקימו ממשלה לטובת המדינה אבל החלטתם לקבור את זה כבר ביום הראשון, כי הדבר הראשון שאתם עושים זה להעביר משרדים מיותרים.

יאיר לפיד: כל אזרח ישראלי יודע שלא מעניינים אתכם, השר אקוניס, חייו ורווחתו.

אופיר אקוניס: – – –

יאיר לפיד: אפשר היום לתלות שלט בעפולה ליד בית החולים: פה לא יקנו מכשיר MRI, כי הכסף הלך למשרד ממשלתי מיותר.

מכלוף מיקי זוהר: כמה כסף?

אופיר אקוניס: – – –

יאיר לפיד: ואפשר ללכת לבקו"ם, חבר הכנסת זוהר – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יאיר לפיד: – – ולתלות שם שלט שאומר: לא תקבלו מענק שחרור, כי הכסף הלך למשרד ממשלתי מיותר.

קריאות: – – –

יאיר לפיד: ואפשר ללכת למכון ויצמן ולאסוף את המדענים שמחפשים תרופה לסרטן ולהגיד: לא תקבלו מענק מחקר, כי הכסף הלך למשרד ממשלתי מיותר.

מכלוף מיקי זוהר: כמה כסף?

מכלוף מיקי זוהר: כמה?

יאיר לפיד: התכנסנו להקים פה – בדיוק, אני אגיד לך בדיוק.

מכלוף מיקי זוהר: תגיד מספר.

יאיר לפיד: שמונה משרדי ממשלה – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה יכול להגיד מספר?

יאיר לפיד: – – מיותרים.

מכלוף מיקי זוהר: כמה, כמה, כמה – – –

יאיר לפיד: נהגים, לשכות, תקציבים, ג'ובים.

מכלוף מיקי זוהר: קבעת שיש 30 שרים?

מכלוף מיקי זוהר: מאיפה אתה יודע שיש 30 שרים?

יאיר לפיד: לא צריך, חבר הכנסת זוהר – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא יהיו 30 שרים.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, אתה תיאלץ לתת לי לדבר.

יאיר לפיד: לא צריך במדינת ישראל – –

מכלוף מיקי זוהר: אבל אתה ממציא מספרים.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי זוהר, זהו.

מכלוף מיקי זוהר: אבל – – –

יאיר לפיד: – – משרד לענייני תפוצות.

מאיר כהן: זהו, תפסיק, אל תפריע.

יאיר לפיד: לא צריך משרד לענייני תפוצות, זאת מחלקה במשרד החוץ שעושה עבודתה נאמנה.

יאיר לפיד: לא צריך משרד לענייני תפוצות, ולא צריך משרד לענייני מודיעין, יש משרד הביטחון.

יאיר לפיד: מעולם לא ראינו, באף ישיבה שעוסקת במודיעין – אני הייתי גם חבר קבינט, גם חבר ועדת המשנה למודיעין – מישהו מהמשרד לענייני מודיעין.

יאיר לפיד: לא צריך את זה, זה מיותר.

יאיר לפיד: כל מה שצריך זה את הכיסאות שלכם והג'ובים של החבר'ה שלכם, והתקציבים שלכם והנהגים שלכם והלשכות שלכם.

יאיר לפיד: לא צריך להיות במדינת ישראל משרד לענייני ירושלים.

יאיר לפיד: איך אני יודע?

יאיר לפיד: כי חבר הכנסת החדש ניר ברקת סיפר לי.

יאיר לפיד: כי כשהוקם המשרד לענייני ירושלים ראש עיריית ירושלים דאז ניר ברקת אמר, אני מצטט: "ההחלטה על הקמתו מחדש של המשרד לענייני ירושלים התקבלה בניגוד לדעתי"; "ירושלים אינה פרס ניחומים לאף אחד.

יאיר לפיד: צר לי כי שיקולים פוליטיים צרים יביאו לבזבוז של כספי ציבור וביורוקרטיה מיותרת שיקשו על העבודה המשותפת של הממשלה והעירייה בפיתוחה וקיומה של ירושלים".

יאיר לפיד: את זה אומר ניר ברקת.

יאיר לפיד: ועכשיו הוא ייכנס הנה לאולם, וההצבעה הראשונה שלו על החוק הראשון שלו כחבר כנסת תהיה להקים משרד ממשלתי שהוא אמר שגורם נזק לירושלים.

יאיר לפיד: וכשניר ברקת יחזור לאולם, מישהו יצטרך לשאול אותו את השאלה: איך קורה שבדרך כלל לוקח לחברי כנסת חודש, חודשיים, שלושה, שישה, שנה, שנתיים לפני שהם הופכים לציניקנים גמורים ובמקרה שלו הוא הופך לציניקן ביום הראשון.

יאיר לפיד: כי רק אדם ציני לוחץ על הכפתור ומחוקק חוק – –

מאיר כהן: תודה.

יאיר לפיד: – – שהוא יודע שגורם נזק.

יאיר לפיד: אין יותר העמדת פנים בבניין הזה – אני מסיים – שזה נעשה לטובת המדינה.

יאיר לפיד: הבושה מתה, והיא חיה בבלפור.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: רשימת הדוברים סגורה.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: הקשבתי רוב קשב לשר אקוניס שהציג את החוק הזה, ויש לדוברי הממשלה משהו חדש לאחרונה.

תמר זנדברג: ככל שיותר מושחת מה שהם מציעים, ככה יותר אחורה בהיסטוריה הם הולכים כדי להגיד איפה זה כבר היה.

תמר זנדברג: עכשיו, זה היה ב-2005 וזה היה אצל רבין וזה היה אצל בן-גוריון, ועוד רגע אנחנו ב"לול": איפה אתה היית ב-48' ואיפה אתה היית ב-32'.

קארין אלהרר: בתקופת המקרא.

תמר זנדברג: לאן לא הולכים בשביל להצדיק דבר – בואו, צריך לומר את האמת: זה דיל מושחת בתוך חבילה מושחתת, שהיום זה הצעד הראשון שלה.

תמר זנדברג: ולדיל הזה יש שם, וצריך לנקוב בשם הזה: ג'ובים תמורת חסינות.

תמר זנדברג: ברגעים אלה ממש מתרקמת לה קואליציה שכל מה שהיא עושה זה למלט ראש ממשלה מהעמדה לדין.

תמר זנדברג: יש אישה בורחת מבשורה, ויש ראש ממשלה בורח מכתב אישום.

תמר זנדברג: זה מה שקורה כאן.

תמר זנדברג: בשביל זה הכול מותר ואין פוצה פה ומצפצף.

תמר זנדברג: לא בשורות הליכוד, לא בשורות המפלגות.

תמר זנדברג: לכולנו נגמר הכוח, כי הם קטנים מדי; וסמוטריץ' – הם ימנים מדי; לחרדים זה לא אכפת, ויאללה, דוהרים להרכבת ממשלה, שעצם הימים הראשונים שלה, הולדתם בדיל מושחת ורקוב.

תמר זנדברג: וככה הולכים להיות כל ימיה, כי על זה היא מבוססת, על זה היא בנויה: ג'ובים תמורת חסינות.

תמר זנדברג: זה מה שקורה פה.

תמר זנדברג: אי-אפשר לברוח מזה.

תמר זנדברג: זה מה שעומד.

תמר זנדברג: אחר כך קורצים בעין שזה לא מה שעומד – לא מדברים על זה בשיחות; לא מדברים, רק קורצים בעין.

תמר זנדברג: לא יגישו את זה במסגרת ההסכמים הקואליציוניים, אבל מייד לאחר מכן חבר הכנסת מיקי זוהר, יחד עם חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', יגישו את הצעות חוק החסינות.

קארין אלהרר: הגישו, הגישו.

תמר זנדברג: בשביל לאפשר את כל הטוב הזה צריך להרחיב את הממשלה.

תמר זנדברג: ציטטנו היום בוועדה, תיקנו אותי שזה אורי אורבך שאמר, "שר ה-" ו"שר ל-".

תמר זנדברג: ומה ההבדל ביניהם?

תמר זנדברג: "שר ה-" זה שר שצריך אותו: שר הביטחון, שר הבריאות, שר הרווחה, שר החינוך.

תמר זנדברג: "שר ל-" זה שר שלא צריך אותו: השר לעניינים מיוחדים, השר לנושאים אסטרטגיים.

תמר זנדברג: אז כאן זה השר לכלום והשר לשום דבר, ושניהם ביחד הם ההתחלה של חבילת שחיתות שמתחילה היום, והתשובה לזה – החברים שלנו מכחול לבן, ממפלגת העבודה, ממפלגות האופוזיציה כולן, מהארגונים האזרחיים – במוצאי שבת, בהפגנה אזרחית, שתתחיל את המאבק האזרחי והציבורי והפרלמנטרי והמשפטי הגדול ביותר שזכרו כאן, כי באמת למדינת ישראל מגיע יותר מאשר הדיל המושחת הזה.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אוסאמה סעדי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת תמנו-שטה.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן, הרשימה מופיעה אצלכם?

יעל גרמן: כן.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אדוני.

אוסאמה סעדי: זה נאום בכורה שלי, עשר דקות?

אוסאמה סעדי: אני חבר כנסת חדש, לא?

מאיר כהן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשעה זו, שבה אנחנו מקיימים את הדיון הזה על הגדלת מספר חברי הממשלה, ולמעשה על ביטול חוק-יסוד, מתקיימת הלווייתו של אחמד דראכמה, תושב באקה אל-גרבייה, שנורה אתמול למוות ונרצח בדם קר מנשק על ידי אלמוני, והשאיר אלמנה ושלושה ילדים.

אוסאמה סעדי: בשעה זו מתקיימת הפגנה של תושבי טמרה מול משטרת שפרעם בגין הרצח של ויסאם יאסין, שנרצח שלשום בעירו טמרה, שהתחתן לפני תשעה חודשים ואשתו בהיריון.

אוסאמה סעדי: בשעה זו גם מתקיימות הלוויותיהם של הרוגי האסון ותאונת העבודה אתמול ביבנה, ואנחנו היום דנים בביטול חוק-יסוד ובהגדלת מספר חברי הממשלה, שעולה למשק ולכלכלה מאות מיליונים במשך הקדנציה.

אוסאמה סעדי: ואנחנו תוהים ושואלים: כאשר הממשלה עוד לא קמה, כאשר אנחנו עוד לא יודעים מה מספר השרים, כאשר לא יודעים מה מספר סגני השרים, כאשר לא יודעים אילו משרדים, הממשלה – אצה לה הדרך והיא מגיעה לכאן ומבקשת לבטל חוק-יסוד.

אוסאמה סעדי: אחרי זה באים בביקורת על בית המשפט העליון ועל בג"ץ: אסור לכם לבטל חוק-יסוד.

אוסאמה סעדי: כאשר אנחנו מדברים ועוסקים בחוק-יסוד, חוק הלאום הגזעני, אז אומרים: אסור לבית משפט עליון, אדוני היושב-ראש, לבטל חקיקת-יסוד.

אוסאמה סעדי: אבל הממשלה, שרק חוקקה את חוק-היסוד הזה – והוא נשאר כמו שהוא, כאבן שאין לה הופכין, כי בכנסת הקודמת באו ואמרו:

אוסאמה סעדי: אנחנו עכשיו מבטלים את החוק הזה כהוראת שעה רק לכנסת העשרים.

אוסאמה סעדי: אבל אז אמרו: הינה, הגיעה הכנסת העשרים-ואחת, ואז אמרו, אתם יודעים מה, כל פעם הוראת שעה, אז כבר נבטל את כל חוק-היסוד הזה.

אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במקום שמאות המיליונים האלה ילכו לעוד ג'ובים ולעוד משרדים ועוד לשכות, אנחנו מבקשים להפנות את התקציבים האלה למקום הטבעי שלהם, שזה לאזרחים, לאזרחים החלשים, לחברה שאני מייצג, לחברה הערבית, שסובלת – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אוסאמה סעדי: – – מאפליה תקציבית כבר עשרות שנים.

אוסאמה סעדי: אנחנו נגד החוק הזה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמנו-שטה, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מאיר כהן: להזכירכם, שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה מנחם בגין, זכרו לברכה, אמר ששלטון ממושך מוביל להתנשאות על ציבור, ובהכרח מוביל גם, בסוף, לשחיתות.

פנינה תמנו: כשאנחנו רואים שהחוק הזה הוא אחד מחוקיה הראשונים של הממשלה הזאת – שנזכיר היא ממשלת מעבר – אנחנו מבינים שאנחנו מדברים על חוק של ג'ובים; על חלוקת הטבות ומנעמים וכיסאות לממשלה שהולכת להיות מוקמת.

פנינה תמנו: אני מסתכלת סביב השולחן הזה ואני אומרת, איפה יהיה לכם בדיוק מקום?

פנינה תמנו: אז אתם יודעים מה, לצערנו כבר התרגלנו לשר ללא תיק.

פנינה תמנו: אבל עכשיו יהיה גם שר ללא עבודה.

פנינה תמנו: אני בטוחה שיש לכמה מכם עוד רעיונות לשרים, כי אני לא בטוחה שבכלל הממשלה הזאת – שנתניהו יודע איך הוא הולך להמציא כל כך הרבה תיקים.

פנינה תמנו: אולי ייקחו את שר הגליל והנגב, יעשו שר גליל, שר נגב, שר תרבות, שר ספורט.

פנינה תמנו: אני באמת מתביישת, כי בסופו של דבר זה לבוא ולומר: אנחנו לא סופרים את הציבור.

פנינה תמנו: מחר, שתדעו חברי הכנסת, ייצאו מאות ואלפי אזרחים ותיקים, הם הולכים למחות על השחיקה בפנסיות שלהם, על כך שהם בקושי מסיימים את החודש.

פנינה תמנו: תראו במה עוסקת הממשלה הזאת, ושוב אני אומרת: ממשלת מעבר, שהייתה אמורה לנהוג באיפוק ובריסון, ולקחה סמכות לא לה, כי חוות הדעת המלומדת של היועץ המשפטי, וגם פסיקה שיצאה מבית המשפט העליון, מלמדות על כך שממשלת מעבר אמורה לעשות את המינימום שבמינימום, בטח בשינוי חוקתי.

פנינה תמנו: ולכן, הבוקר אני הגשתי הצעת חוק שאומרת שממשלת מעבר אינה יכולה לעשות תיקונים בחוקי-יסוד.

פנינה תמנו: לא ייתכן שתעשו מחטף כדי לכבד את החברים שישבו כאן בהמשך.

פנינה תמנו: בעיניי יש פה סכנה אמיתית בהתנהלות, כתוצאה משלטון ממושך.

פנינה תמנו: תסתכלו על עצמכם; הבוקר היינו בוועדה בכנסת, בוועדה המסדרת.

פנינה תמנו: אנשים זלזלו, אמרו: מה, זה לא 6 מיליון, זה פה, זה שם.

פנינה תמנו: וכולנו מבינים שזה הולך לעלות לנו כמה עשרות מיליוני שקלים מדי שנה מכספי הציבור, ממשלמי המיסים; אנשים שקמים בבוקר, עובדים ומאמינים שהם נמצאים במדינה מתוקנת, בממשלה שמסתכלת עליהם ולא על עצמה.

פנינה תמנו: לצערי זה כל כך לא נכון.

פנינה תמנו: הם לא רואים את זה שברווחה עדיין צריך יותר תקציבים; בחסות הנוער אנחנו רואים קריסה; אנחנו רואים עובדות סוציאליות שבקושי מצליחות לסיים את החודש ועדיין מטפלות במאות תיקים בממוצע.

פנינה תמנו: אם אנחנו הולכים לחינוך, אנחנו מבינים שיש פערים שהולכים ומעמיקים.

פנינה תמנו: אם אנחנו הולכים לבריאות, אנחנו מבינים שבתי החולים שלנו קורסים כתוצאה מעומס.

פנינה תמנו: אבל זמן לחלק תיקים יש לממשלה הזאת.

פנינה תמנו: ושלא תחשבו שזה יעבור בשתיקה, כי אנחנו כאופוזיציה נגיש מאות הסתייגויות, ואנחנו נעשה הכול כדי למנוע את ההשתוללות הזאת.

פנינה תמנו: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, עלות הגדלת הממשלה ללא הגבלת מספר שרים ללשכות היא לפחות 250 מיליון שקל.

אחמד טיבי: ללשכות השרים בלבד.

אחמד טיבי: יש הוצאות נוספות.

אחמד טיבי: זה יכול להכפיל את הסכום.

אחמד טיבי: ואני שואל את עצמי במה היינו יכולים לטפל, איזה מצוקות היינו יכולים לפתור, מול האמירה הכללית "אין תקציב".

אחמד טיבי: תאונות עבודה – יותר פקחים, פחות הרוגים.

אחמד טיבי: מאבק באלימות ופשיעה ביישובים הערביים – פחות הרוגים.

אחמד טיבי: פנסיה לזקנים.

אחמד טיבי: תרופות שלא נמצאות בסל – יש קבוצות של חולים במחלות מסוימות שהסכום הזה היה יכול לשנות את איכות החיים שלהם.

אחמד טיבי: אני אדבר על אחד מהנושאים האלה וזה המאבק בפשיעה בחברה הערבית.

אחמד טיבי: אני אתן מספרים.

אחמד טיבי: מאז שנת 2000 ועד היום נהרגו-נרצחו 1,340 קורבנות במאבק הפנימי הזה באלימות והפשיעה בתוך החברה הערבית.

אחמד טיבי: אני חוזר על המספר: 1,340 מאז שנת 2000 ועד היום.

אחמד טיבי: מתחילת השנה: 24.

אחמד טיבי: עכשיו, אמר לי מישהו היום בריאיון: יכול להיות שאצלכם זה תרבות.

אחמד טיבי: איזה קשקוש.

אחמד טיבי: איזה תרבות?

אחמד טיבי: אז אני אתן מספרים כדי להוכיח שהנושא הזה של התרבות הוא לא נכון.

אחמד טיבי: אנחנו והפלסטינים בעזה ובגדה – אותו עם, פלסטינים.

אחמד טיבי: בגדה ובעזה יש יותר נשק.

אחמד טיבי: אז תקשיבו למספרים.

אחמד טיבי: לכל מיליון אזרחים בכל שנה, מספר ההרוגים: בגדה – עשרה הרוגים, בגדה המערבית.

אחמד טיבי: בעזה – 11 הרוגים למיליון.

מאיר כהן: אתה מדבר על נרצחים באירועים פליליים.

אחמד טיבי: באירועים פליליים – ירי בתוך החברה הפלסטינית.

אחמד טיבי: באירופה – עשרה; בירדן – 18 נרצחים למיליון אזרחים בשנה.

אחמד טיבי: בישראל, יהודים – שמונה למיליון בשנה.

אחמד טיבי: ערבים בישראל – כמה, מכובדי הרמטכ"ל לשעבר?

אחמד טיבי: 46.

אחמד טיבי: הקו האדום לפי האו"ם זה מעל 42, נדמה לי.

עיסאווי פריג': למה 46?

עיסאווי פריג': בשנה זה יותר מ-100.

אחמד טיבי: 40 זה הממוצע, עיסאווי.

אחמד טיבי: ממוצע – 46.

אחמד טיבי: ותראה מה קורה באותה קבוצת אוכלוסין של אותו עם.

אחמד טיבי: זה לא תרבות; משהו קורה פה, בחברה הערבית.

אחמד טיבי: עכשיו, נבדק המספר הזה של הגדה ועזה.

אחמד טיבי: בגדה המערבית עשו בדיקה באוניברסיטאות ובמכוני מחקר.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: למה זה מעט?

מאיר כהן: ששש.

מאיר כהן: חברים בצד שמאל, סליחה.

אחמד טיבי: מתברר שההסבר הראשון זה היענות מיידית של המשטרה הפלסטינית.

אחמד טיבי: היענות מיידית, אדוני היושב-ראש, וטיפול מיידי של המשטרה הפלסטינית.

אחמד טיבי: ולכן, אני שואל: ההאשמות והטענות שלנו כלפי משטרת ישראל, שהצליחה בנתניה ונהרייה – היא משטרה מקצועית, אגב, משטרת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אבל היא נכשלת בטמרה, בבאקה אל-גרבייה, במג'ד אל-כרום, בכפר כנא, בטייבה, בטירה, בכפר קאסם, ברהט.

אחמד טיבי: למה היא נכשלת?

אחמד טיבי: זה כישלון ידוע מראש, והנכשלים לא כועסים על הכישלון – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: הקורבנות מתקוממים על הכישלון הזה, כי הכנופיות האלה צבעו את הרחובות ביישובים הערביים באדום, בדם.

אחמד טיבי: הדם הזה הוא של כולנו, ואנחנו מתקוממים.

אחמד טיבי: ויש קריאות לצאת לרחובות – וזה נכון.

אחמד טיבי: יש קריאות ללחוץ על הממשלה – וזה נכון.

אחמד טיבי: תקציב לא אמור להיות חסם, תקציב לא אמור להיות הסבר.

אחמד טיבי: זה לא תקציב – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, תודה רבה.

אחמד טיבי: צריך החלטת הממשלה רב-משרדית – וההחלטה הזאת, למרות הבטחות ראש הממשלה והשרים, בוששה לבוא.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אבי ניסנקורן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יזהר שי.

מאיר כהן: אנא תקפידו על שלוש דקות, גם אם הנושא כואב מאוד ודבריכם צודקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש תכונה לשחיתות, שאם אתה לא נזהר, אתה לאט-לאט מתרגל אליה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מתחיל במשהו קטן, ואז אתה מסכים, ואז זה גדל וגדל, וזה מתחיל להיות אורח חיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה יכול להתחיל מסיגר אחד ואחר כך זה הופך להיות אספקה שוטפת של סיגרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ומבקבוק אחד לאספקה שוטפת של בקבוקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואז גם נורמות משתנות, לאט-לאט, הנורמות הופכות להיות יותר ויותר מקולקלות, ואתה מתרגל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואז באים ואומרים: הוצאה חריגה של כמה מאות מיליוני שקלים בשביל לקנות ובשביל לבנות ממשלה ולעשות אתנן פוליטי – אתה מתרגל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ובצד זה יש את החיים, יש את החיים של האנשים הרגילים – אלו שאנחנו באנו לשרת אותם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מרכז חוסן בעוטף עזה, כל מרכזי חוסן, 12 מיליון שקל לבסיס – משרד האוצר נלחם שלא ייכנס לבסיס.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל בהרף עין להוציא מאות מיליוני שקלים בשביל לקנות שלטון, לקנות ממשלה – זה מייד: בשלוש קריאות, תוך שבוע, רק להעביר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו חיים חיי מציאות הזויה; אנחנו נעמדים פה וצריכים להסביר למה חסינות מפני כתב אישום זה דבר שלילי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך להסביר את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למה הוצאת אנשים מהקבוצה: משטרה, פרקליטות, שופטים – למה צריך להסביר, חס וחלילה, שיש שופט בקרב עמנו?

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם השופטים הפכו להיות איזושהי אסקופה נדרסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואנחנו בסיטואציה הזאת ממשיכים וממשיכים וממשיכים, והאדישות גדלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הבעיה הגדולה היא שיש גם פה אנשים ישרי דרך, בכנסת ובקואליציה המסתמנת, ישרי דרך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל כחלק מקבוצה קל לעצום עיניים, וכחלק מקבוצה קל להסכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז כל אחד שהיום מרים את היד, שידע: הוא מרים את היד לשחיתות, והוא מרים את היד כחלק מהכנה להגנה על שחיתות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הוא מרים את היד כי הוא שותף לזה – ובעתיד הוא צריך לתת את הדין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני גם לא יכול להתעלם ממה שקרה אתמול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתמול חווינו מוות של ארבעה אנשים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מוות מיותר של ארבעה אנשים באסון – עוד אסון – בענף הבנייה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עוד זלזול ועוד זילות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היה אפשר להביא חיסכון ענק ולהשקיע את הכסף בענף הבנייה בבטיחות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני אסיים במילים ממדרש על מגדל בבל: "אם נפל אדם ומת לא היו שמים את ליבם עליו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם נפלה לבנה היו יושבים ובוכים ואומרים: מתי תעלה אחרת אחריה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: " חברה שבה לא אכפת מאדם שנופל ומת נמצאת בבעיה קשה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, חבר הכנסת יזהר שי.

מאיר כהן: אחריו – חבר הכנסת יועז הנדל.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום זה 20 במאי 2019, אבל אני מדבר אליכם, למי שצופים בקליפ, בווידיאו הזה בעוד 30 שנה.

יזהר שי: בואו ניקח את 20 במאי 2049; סטודנט למדעי המדינה, עיתונאי חוקר, תלמידה לאזרחות, מנסים להבין מי במאי 2019 יכול היה להגן על הדמוקרטיה במדינת ישראל, מי הגן ומי לא עשה את זה, מי נלחם ומי לא, מי העדיף את מנעמי השלטון.

יזהר שי: עכשיו, אתם יודעים, יש קטע כזה, יש אנשים שהצביעו בעד החלטות משמעותיות ביותר בכנסת ישראל ואחרי זה מתכחשים להן כי לא נעים להם מהבייס.

יזהר שי: אתם מכירים את הקטע הזה?

יזהר שי: אפילו הבן שלהם אחרי זה הולך ומכפיש את אלה שהצביעו בעד, כי הוא לא למד היסטוריה.

יזהר שי: אז בשביל ההיסטוריה, בשבילכם, מי שצופים בקליפ הזה ב-20 במאי 2049, הינה חברי הכנסת, אחד לאחד, שיכלו להילחם על הדמוקרטיה הישראלית.

יזהר שי: בואו תבדקו, אני לא יודע מה הולך לקרות בשבועות הקרובים, אבל הינה הם: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, אמיר אוחנה, זאב אלקין, דוד אמסלם, אופיר אקוניס, גלעד ארדן, דוד ביטן, אלי בן-דהן, קרן ברק, ניר ברקת, מאי גולן, יואב גלנט, גילה גמליאל, עוזי דיין, אבי דיכטר, צחי הנגבי, שרן השכל, מיקי מכלוף זוהר, ציפי חוטובלי, אופיר כץ, ישראל כץ, חיים כץ, יריב לוין, אוסנת הילה מארק, פטין מולא, בנימין נתניהו, גדעון סער, חוה (אתי) עטייה, יואב קיש, אריאל קלנר, שלמה קרעי, מירי רגב – אני עובר דף – יובל שטייניץ, קטרין שטרית, מיכל שיר, ישראל אייכלר, יעקב אשר, משה גפני, יעקב טסלר, יעקב ליצמן, אורי מקלב, יצחק זאב פינדרוס, מאיר פרוש, ינון אזולאי, משה ארבל, יואב בן צור, אריה מכלוף דרעי, יצחק כהן, מיכאל מלכיאלי, יעקב מרגי, משולם נהרי – אל תדאגו, אני תכף מסיים, כי יש פה הרבה לוחמי דמוקרטיה – מרדכי מוטי יוגב, אופיר סופר, עידית סילמן, בצלאל סמוטריץ', רפאל – הרב רפי פרץ, אלי אבידר, אביגדור ליברמן, יוליה מלינובסקי, יבגני סובה, עודד פורר, אלי כהן, משה כחלון, רועי פולקמן ויפעת שאשא ביטון.

יזהר שי: שלום לכם, כל הצופים בנו היום, מאי 2049, אלה שמות האנשים שנלחמו, או שלא נלחמו, על הדמוקרטיה הישראלית.

יזהר שי: אלה שמות האנשים שהעדיפו את מנעמי השלטון; שעמדו פה וקשקשו על כל מיני חוקים וכל מיני עקרונות וכל מיני דברי מוסר והבל; נלחמו, או לא נלחמו, על עקרונות השלטון והדמוקרטיה במדינת ישראל.

יזהר שי: בואו תבדקו אותם.

יזהר שי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: יש לך דקה, יזהר.

יזהר שי: אני מוותר עליה הפעם.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת יזהר שי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יועז הנדל, בבקשה.

יועז הנדל: תודה, אדוני היושב-ראש.

יועז הנדל: אני מצטער לגלות שהשר לענייני חלל לא נמצא כאן, כי רציתי להגיד לו כמה דברים שקשורים לחלל ולדברים ארציים.

יועז הנדל: תראו, אנחנו עסוקים כאן – היום עוסקים בדיון שאין לו שום קשר – או אני אגיד את זה אחרת: זה דיון על הגדלת העוגה.

יועז הנדל: אלא שזו לא עוגת התקציב אלא עוגת הכיבודים.

יועז הנדל: ובין לבין, בדיון שמתקיים כאן היום עולה שאלת חסינות ראש הממשלה וגם שאלת המבקרים שלו.

אוסנת הילה מארק: מה הקשר בין חסינות ראש ממשלה לבין הגדלת העוגה?

יועז הנדל: אם תקשיבי עד הסוף אז תביני.

אוסנת הילה מארק: – – – ועדה מסדרת, בלי סוף וכל הכיבודים.

יועז הנדל: כבר שמעת אותי?

יועז הנדל: אני מעריך מאוד את היכולת שלך לשמוע נאום לפני שהוא התחיל, אבל תלמדי אותי אחרי זה איך עושים את זה.

יועז הנדל: מה עושים עם מי שמצייץ, חלילה, ומי שאמר מילה נגד השחיתות, או בעד מערכת החוק והמשפט?

יועז הנדל: ואני שואל: בסבך העיסוקים החשובים האלה שבין נתניהו לנתניהו, לאן נעלמה האידיאולוגיה?

יועז הנדל: מילא אנשים שמקשיבים לנאום עוד לפני שהוא התחיל – – –

אוסנת הילה מארק: – – –

יועז הנדל: אבל מה הליכוד – מפלגה מפוארת ומכובדת, עם היסטוריה אדירה, ומספיק אנשים הגונים שגם ידעו פעם להקשיב לנאומים של אחרים – מה המפלגה הזאת רוצה, חוץ מחסינות לנתניהו?

יועז הנדל: כשירו עלינו מאות רקטות – – –

אוסנת הילה מארק: – – –

יועז הנדל: אני גבר טיפוסי, אני לא מצליח להקשיב לך ולדבר במקביל.

יועז הנדל: זה קשה לי.

אוסנת הילה מארק: – – –

יועז הנדל: כשירו עלינו מאוד רקטות מעזה לא מזמן, הפך הליכוד – שמנהיגו כתב את הספר "מקום תחת השמש" – לתנועת שלום עכשיו: הכיל את הירי וסגר איזו עסקה של העברת מיליונים לחמאס.

יועז הנדל: מה האידיאולוגיה?

יועז הנדל: נתניהו צודק.

יועז הנדל: תמיד צודק.

יועז הנדל: אם היה מגיב כמו שצריך, כי מדינה לא יכולה לקבל שיורים על האזרחים שלה מאות רקטות, הוא היה צודק.

יועז הנדל: וכשהגיב הפוך להצהרות שלו, הוא גם צדק.

יועז הנדל: תמיד צודק.

יועז הנדל: כך גם בנושא החסינות.

יועז הנדל: אני מזכיר לכם שב-2008 הייתה הצעת חוק של נתניהו שראש ממשלה עם כתב אישום לא יוכל לכהן מרגע שהוגש כתב האישום.

יועז הנדל: מה האידיאולוגיה בחסינות אישית?

יועז הנדל: חסינות מביקורת, או ממערכת החוק והמשפט?

יועז הנדל: את מי היא נועדה לשרת?

יועז הנדל: האם את הציבור שבחר בליכוד או בכחול לבן או את אנשי השררה?

יועז הנדל: כך גם כמות השרים שעכשיו מנסים להעביר.

יועז הנדל: את מי אמורה לשרת כמות כזאת גדולה של שרים?

יועז הנדל: מישהו פה יכול לענות?

יועז הנדל: וזו, גבירותיי ורבותיי, הצרה של כולנו, כלל אזרחי מדינת ישראל, לא משנה מאיפה הם ומיהם.

יועז הנדל: הממשלה הזאת פרסונלית, ולא ציבורית.

יועז הנדל: הקו המנחה את הממשלה הזאת הוא הישרדות ולא אידיאולוגיה; לא ארץ ישראל ושלמותה, אלא שלמות נתניהו המאוחדת.

יועז הנדל: וכשזה המצב, אז בעיקר צועקים ולא מקשיבים, כי אין מה להגיד מבחינה אידיאולוגית.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יועז הנדל: תפקיד חברי הממשלה הזו הוא לקיים את הבטחות הבחירות שפיזרו כאן רק לפני מעט יותר מחודש.

יועז הנדל: זה המנדט היחיד שניתן להם.

יועז הנדל: הוא ולא אחר.

יועז הנדל: דרך ארץ קדמה לשררה, ועוד לא מאוחר לגלות דוגמה אישית.

יועז הנדל: ודוגמה אישית זה לא לצעוק סתם כך במליאה.

יועז הנדל: יש פה הזדמנות יוצאת דופן: חברי כנסת – חלקם לפחות – עם שיעור קומה, מכל המפלגות.

יועז הנדל: אני יודע מה הערכים שלהם, אני יודע מה הם חושבים.

יועז הנדל: אל תפחדו, אלה שעדיין מסוגלים לא לצעוק אלא לחשוב – – –

ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת יועז הנדל.

יועז הנדל: אל תפחדו.

יועז הנדל: לא עם השררה.

יועז הנדל: גלו מנהיגות, גלו אחריות.

יועז הנדל: אל תעצמו עיניים.

יועז הנדל: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת יועז הנדל.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.

עידן רול: לפני כשבועיים הושגה הפוגה בלחימה בדרום.

עידן רול: אנחנו קוראים לזה סבב לחימה, כך גם התקשורת נוהגת לכנות את זה, אבל אני מעדיף – באמת מתוך כבוד לחבריי תושבי הדרום – לא לקרוא לזה סבב, כי כמו שהם אומרים: סבב – זה אומר שהפעם זה נגמר ועוד שנייה זה מתחיל שוב.

עידן רול: הסבב הזה היה קשה.

עידן רול: נורו מעל 700 רקטות על תושבי הדרום והוא עלה לנו בחיי אדם.

עידן רול: אבל כשמושגת הפסקת אש, ההתמודדות הנפשית עם החרדה, עם הטראומה, עם כל ההשלכות של חיים במציאות כמו שתושבי הדרום מתמודדים איתה, בעצם ממשיכה.

עידן רול: אני מסתובב בדרום.

עידן רול: אני מסתובב בדרום, אני פוגש משפחות.

עידן רול: אני שומע, אני רואה את החיים, את הדברים הקטנים, ולומד על אותה שגרת חיים.

עידן רול: הם קוראים לזה שגרת חירום – אני חושב שזה עוד מושג עדין, כי בעיניי זו פשוט שגרת חיים בלתי נסבלת.

עידן רול: זה מתחיל בדברים הכי קטנים, זה מתחיל בהורים שמעדיפים לא לחגור את הילדים שלהם למקרה שתישמע אזעקה והם יצטרכו לצאת מהר ולמלט את הילדים מהרכב.

עידן רול: זה ממשיך בדלתות בתי העוטף שנשארות פתוחות למקרה שמישהו יעבור בחוץ ויצטרך להגן על חייו ולהיכנס לממ"ד שלהם.

עידן רול: וזה אפילו בדברים הכי הכי קטנים, של בני נוער בבתי ספר שתמיד שומעים מוזיקה עם אוזנייה אחת, פשוט כי אתה תמיד תמיד צריך להיות בהיכון.

עידן רול: אבל זה ממשיך גם בדברים הרבה יותר גדולים מזה.

עידן רול: זה ממשיך בהתמודדות נפשית שתלווה אותם כל ימי חייהם.

עידן רול: זה מתבטא בילדים בתיכון, נערים בתיכון, שחוזרים להרטיב בלילה בגלל החרדה; בילדים וילדות קטנים שהתחרות שהם מכירים היא מי מגיע ראשון לממ"ד, או ילדה קטנה שבכל פעם שהיא שומעת אזעקה של רכב היא ישר רצה לממ"ד כי היא חושבת שאולי זה צבע אדום.

עידן רול: עכשיו, סיוע נפשי עולה כסף.

עידן רול: אז בואו ניתן לכם כמה מספרים: לתושבי העוטף ושדרות יש מרכזי חוסן שמציעים להם סיוע נפשי, למי שפונה.

עידן רול: כל אזרח או אזרחית מקבלים עד 24 מפגשים של סיוע נפשי.

עידן רול: עלות כל מפגש 250 שקלים למדינה.

עידן רול: נעשה חשבון פשוט, מתמטיקה – המדינה, למעשה, משקיעה בכל תושב ותושבת הדרום 6,000 שקלים.

עידן רול: כמה מרכזי חוסן יש?

עידן רול: יש בשדרות, עיר של 25,000, 25,000 תושבים שמתמודדים עם מציאות חיים של רקטות, של פחד, של להסביר לילדים שלהם למה יש מצב ששוב יחזור ומה עושים בפעם הבאה ואיך נותנים תקווה.

עידן רול: 25,000 איש על מרכז חוסן אחד, שעלותו בשנה 3.5 מיליון ש"ח.

עידן רול: אגב, עובד סוציאלי – העלות שלו זה כ-160,000 ש"ח בשנה; אותם אנשים שמטפלים בכל הפניות האלה, הכואבות.

עידן רול: והינה, אנחנו נמצאים פה עכשיו – –

ישראל אייכלר: נא לסיים.

עידן רול: – – כדי לאשר חוק שכל מטרתו היא לחלק תפקידי שרים לא נחוצים, עוד יותר לא נחוצים מאלו הקיימים בממשלה הקודמת, שכבר הוסיפה.

עידן רול: משרדים לא נחוצים, סגני שרים לא נחוצים – עלות מוערכת למדינה, לאותם תושבי ותושבות הדרום מכספי המיסים שלהם ושלנו, של מאות מיליוני שקלים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

עידן רול: אני כבר אסיים.

עידן רול: אני רוצה להשאיר אתכם עם המחשבה כמה מרכזי חוסן יכולנו להציע לתושבי הדרום במאות מיליוני שקלים, כמה טיפולים חדשניים, כמה מענה.

עידן רול: אם הממשלה לא יודעת לתת ביטחון ולא יודעת לתת להם אופק מדיני, היא לפחות חייבת להם את הסיוע הנפשי הכי טוב שאפשר לתת.

עידן רול: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עמיר פרץ נמצא?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת אורית פרקש-הכהן.

אורית פרקש הכהן: ההסתייגות שלי נוגעת לעלות של הצעת החוק הזאת.

אורית פרקש הכהן: 20 שנה עסקתי בנושאים שנוגעים לכיס של הציבור, ואני אפילו מוכנה להניח שיש צורך – מסיבות קואליציוניות – שממשלה תעבוד טוב, ולמען הציבור היא רוצה להגדיל את מספר השרים.

אורית פרקש הכהן: לכן, ההסתייגויות שלי נוגעות לזה שאם כל כך חשוב לממשלה, ששמה את הציבור לפני הכול, להגדיל את מספר השרים ולשכות השרים, אז שהדבר הזה ייעשה במסגרת אותו תקציב מקורי של 18 שרים.

אורית פרקש הכהן: כלומר, העלות הכוללת שעולה להחזיק 18 שרים, לשכות שרים, סגני שרים, תתחלק בין מספר של 26 שרים.

אורית פרקש הכהן: בואו נראה, בעולם שבו נוהגים לדבר – ולהתהדר – על יוקר מחיה, ובמציאות שאנחנו נמצאים בה, בחריגה של מיליארדים מיעד הגירעון, בואו נראה מה העלויות של ההצעה הזאת בתקופה שהיד על הכיס, דוחקת.

אורית פרקש הכהן: לפי משרד האוצר, וזה כתוב גם בהצעת החוק, עלות שר בממשלה היא בין 5 עד 6.5 מיליון שקל בשנה.

אורית פרקש הכהן: עלות לשכת סגן היא 2 עד 2.5 מיליון שקלים בשנה.

אורית פרקש הכהן: יש פער גם בין עלויות של לשכות.

אורית פרקש הכהן: הפער בין 18 שרים ל-26 שרים הוא בערך 48 מיליון שקלים בשנה, והפער, העלויות לציבור, לציבור, במינוי סגני שרים, צפויות להיות כ-10 מיליון שקלים בשנה.

אורית פרקש הכהן: שר בלי תיק, כלומר שר שיש לו רק לשכה, עולה כ-3 מיליון בשנה.

אורית פרקש הכהן: בואו לא ניתמם, הגדלת שרים בממשלה גוררת אחריה פתיחת משרדים; כל משרד ממשלתי כולל אגפים, מחלקות, מנכ"ל, סמנכ"ל, עובדים נוספים, מבנה, אבטחה, מכוניות, מימון פעילויות, נסיעות לחו"ל, אירוח גורמים רשמיים, אירועים, סיורים ועוד.

אורית פרקש הכהן: על פי הערכות שפורסמו בתקשורת, המשמעות היא לפחות בין 5 ל-10 מיליון שקלים בשנה למשרד קטן ועד 30 מיליון שקלים למשרד גדול, ובסך הכול עוד למעלה מ-100 מיליוני שקלים מתקציב המדינה שלא לצורך, ובקדנציה מלאה מדובר בעלות של לפחות כחצי מיליארד שקלים.

אורית פרקש הכהן: שוב, אני מזכירה, אנחנו נמצאים בתקופה שבה כבר יש יעד, יש חריגה מיעד הגירעון של מיליארדי שקלים.

אורית פרקש הכהן: עכשיו בואו נראה מה אפשר היה לעשות בכל הכסף הזה.

אורית פרקש הכהן: העלות השנתית שצפויה ממינוי שרים חדשים עולה על כמות הכסף שהוציאה המדינה על מיגון שדרות.

אורית פרקש הכהן: בשנת 2018 הוציאה הממשלה 90 מיליון שקלים על מיגון שדרות.

אורית פרקש הכהן: בסכום הזה, של 100 מיליון ש"ח בשנה, אפשר להעסיק כל שנה עוד 1,700 מורות ומורים בבתי הספר היסודי שלנו.

אורית פרקש הכהן: בסכום הזה ניתן לממן – –

ישראל אייכלר: לא, אני מבקש לסיים.

אורית פרקש הכהן: – – משכורת ממוצעת שנתית של יותר מ-1,500 גננות, וגנים, במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לך שסיימת.

ישראל אייכלר: אז תסיימי.

אורית פרקש הכהן: שתי דקות.

ישראל אייכלר: לא שתי דקות.

אורית פרקש הכהן: עוד 1,500 עובדים סוציאליים שחסרים – – –

ישראל אייכלר: כל זכות הדיבור היא שלוש דקות.

אורית פרקש הכהן: בסדר, אני מסיימת.

אורית פרקש הכהן: עוד 1,400 משכורות ממוצעות של מחנכות ומחנכים בטיפול המיוחד.

אורית פרקש הכהן: עוד למעלה מ-1,000 רופאים חדשים – וכולנו יודעים על המשבר בתחום הבריאות.

אורית פרקש הכהן: אפשר להכפיל את דמי הליווי לעיוורים ועוד ועוד.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת אורית פרקש-הכהן.

אורית פרקש הכהן: לכן ההצעה שלי היא בעצם שהחוק הזה יעבור, אבל בלי תוספת תקציבית לצידו, ושהממשלה עצמה תישא את העלות התקציבית שכרוכה בהגדלת מספרי השרים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איתן גינזבורג נמצא?

ישראל אייכלר: אם איתן גינזבורג לא נמצא – – –

איתן גינזבורג: נמצא גם נמצא.

ישראל אייכלר: נמצא.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לפנות מכאן לספסלי האופוזיציה היתומים – סליחה, לחבר הכנסת אמסלם – – –

דוד אמסלם: – – –

איתן גינזבורג: הקואליציה, נכון, סליחה.

דוד אמסלם: שכחת שאתה באופוזיציה – – –

איתן גינזבורג: סליחה, סליחה, ספסלי הקואליציה, הקואליציה, היתומים.

איתן גינזבורג: סליחה כבוד השרה, אבל אנחנו רק נבחרנו, ומה שמאוד מאוד משתקף וברור בתוך המליאה הזאת הוא שיש צד אחד באולם שכמעט שלא רואים אותו.

איתן גינזבורג: הוא כמעט שלא מגיע.

איתן גינזבורג: הוא נלחם כדי להיבחר – הם רצו בפריימריז, השקיעו את מרצם, אבל הם לא כאן, כי זה לא מעניין אותם.

איתן גינזבורג: אני פונה בעיקר לחברי הכנסת החדשים, 20 יום בכהונה של הכנסת, והחוק הראשון שאתם הולכים להצביע עליו הוא לא חוק חברתי, הוא לא דאגה לטיפול בעוטף עזה, הוא לא על קצבאות הנכים, והוא לא על שיפור מערכת הבריאות או הדיור.

איתן גינזבורג: הוא גם לא על שוויון הזדמנויות בחינוך או על ערכים ועל אידיאולוגיה.

איתן גינזבורג: ההצעה הראשונה של חברי הקואליציה, שנעדרים מכאן, זו הצעה שרק מחלקת ג'ובים.

איתן גינזבורג: אתם הולכים להצביע על תפקידים לחברים שלכם, על הרחבת ממשלה שכולם יודעים שהיא הרחבה לא נחוצה, מיותרת, מבזבזת.

איתן גינזבורג: זו הצבעה שמחלישה את הכנסת.

איתן גינזבורג: אתם מדברים על משילות ועל חיזוק בית המחוקקים – אתם מחלישים את בית המחוקקים, כי ברור שהחוק הבא שלכם יהיה החוק הנורווגי המורחב ושכל מי שייבחר להיות חבר ממשלה המנופחת הזאת יפנה את המקום שלו לבא בתור ברשימה.

איתן גינזבורג: זה נראה לכם שלטון תקין?

איתן גינזבורג: עבור זה נבחרתם?

איתן גינזבורג: עבור זה נאבקתם?

איתן גינזבורג: על איזו משילות אתם מדברים?

איתן גינזבורג: אומרים משהו אחד לפני הבחירות ועושים משהו הפוך לגמרי כשמתיישבים כאן, בכנסת ישראל.

איתן גינזבורג: מבטיחים למוטט את שלטון החמאס ומעבירים לו מיליארדים של דולרים.

איתן גינזבורג: מבטיחים שראש ממשלה יכהן רק שתי קדנציות ופתאום אומרים שהוא יכהן עד כלות.

איתן גינזבורג: מבטיחים להעביר חוק פונדקאות ומצביעים נגדו.

איתן גינזבורג: מבטיחים לא לעסוק בחסינות ולא מפסיקים לפרפר סביבו.

איתן גינזבורג: אני הייתי איתכם, חברי הכנסת, בפאנלים במערכת הבחירות, בבתי הספר מול בני הנוער, כולכם דיברתם על החוקים הראשונים שתצביעו עליהם, החוקים הראשונים שאתם רוצים לקדם.

איתן גינזבורג: הינה, החוק הראשון שלכם הוא החוק לניפוח הממשלה כדי לדאוג לתפקידים לחברים שלכם.

איתן גינזבורג: מה קרה, כבר לא נאה לשבת בוועדות הכנסת?

איתן גינזבורג: זה לא סטייל להיות חבר כנסת מן המניין?

איתן גינזבורג: חייבים ממשלה מנופחת בשרים וסגני שרים ולשכות ועוזרים?

ישראל אייכלר: איתן.

איתן גינזבורג: אני מסיים.

איתן גינזבורג: כולם יודעים שהרחבת הממשלה תוביל ליצירת משרדים חדשים ופיצול משרדים קיימים.

איתן גינזבורג: זה לא משרת את אף אחד מלבד את עצמכם, את החברים שלכם, וזה בטח לא יעזור לציבור.

איתן גינזבורג: זה לא לעשות טוב, זה לא לעשות טוב לציבור – זה להיות ציניים.

איתן גינזבורג: אבל אתם יודעים מה, אולי זו הפכה להיות התרבות הפוליטית שלכם.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: ואולי זו גזרת הגורל שלכם.

איתן גינזבורג: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת איתן גינזבורג.

ישראל אייכלר: יעלה חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה.

ישראל אייכלר: שלוש דקות.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו היום מדברים על הגדלת מספר השרים בממשלה הבאה.

דסטה גדי יברקן: אני משוכנע שאם כמה מהם לא יהיו שרים הם לא יבכו ולא יתאבלו, אבל בזמן שהממשלה מנסה להגדיל את חבריה בממשלה, יש אזרחים שהממשלה לא מתייחסת אליהם.

דסטה גדי יברקן: אתמול נהרגו ארבעה פועלי בניין.

דסטה גדי יברקן: בדיוק באותו מקום לפני חודש נהרג איציק כהן.

דסטה גדי יברקן: זה נראה כאילו שממשלת ישראל – חייהם של סוג מסוים של אנשים, עובדי כפיים, כמעט ולא מעניינים.

דסטה גדי יברקן: זו לא סוגיה של שמאל וימין, אופוזיציה או קואליציה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שלפעמים גם אפשר לעצור ולחשוב מה היה קורה אם אותם אנשים היו בני המשפחה שלנו; האנשים האלה, ככל הנראה חלקם לפחות אנונימיים לגמרי, ערבים, סינים, וכשקורה שישראלים נהרגים, כולנו קופצים, וזה מגיע לחדשות.

דסטה גדי יברקן: מוות הוא מוות, וממשלת ישראל לא שומרת על העובדים שלה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, שההתעלמות הזאת מדוחות מבקר המדינה וגם מזה שלפני שנה ההסתדרות כמעט – איימה בשביתה על זה שאנשים יוצאים לעבודה לפרנס את הילדים שלהם ולא חוזרים הביתה – נראה כאילו מדברים אל הקיר.

דסטה גדי יברקן: בין לבין, אותה ממשלה מנסה לשבור את השיאים של עצמה, להגדיל את מספר חבריה בממשלה ולחלק כספי ציבור סתם.

דסטה גדי יברקן: ואם היו מחלקים את הכספים שהולכים להשקיע בשרים ובמשרדים העתידיים לפיקוח בענף הבנייה, יכול להיות שיכולנו להציל חיי אדם.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן שממשלת ישראל תתייחס אל אזרחיה כאל ראויים יותר ממה שהיא נותנת להם.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: עכשיו חבר הכנסת אסף זמיר.

אסף זמיר: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, נאום הבכורה שלי הוא מוחרתיים, זאת הפעם הראשונה שאני עומד פה ומדבר.

אסף זמיר: אני רוצה להתחיל ובלי קשר ולומר שזה יום ההולדת של אימא שלי היום, ואני רוצה לאחל לה מזל טוב, כי אתה לא מגיע לאן שאתה מגיע בלי אימא ואבא או זוג הורים שתומכים בך מהיום הראשון.

אסף זמיר: אז מזל טוב, אימא.

אסף זמיר: אנחנו עומדים לדבר כאן היום על תיקון, הצעת החוק שתגדיל למספר בלתי מוגבל את מספר השרים וסגני השרים.

אסף זמיר: במהלך קמפיין הבחירות שאלו אותי: אסף, אם תזכו, מה תרצה להיות?

אסף זמיר: אמרתי: אני מקום 19 במפלגה, לאן אני אוכל כבר להגיע?

אסף זמיר: אני רוצה להיות סגן שר החלל.

אסף זמיר: אמרו לי: אין משרד כזה משרד החלל, ואמרתי בצחוק: נקים.

אסף זמיר: חשבתי שזה נשמע נורא מצחיק, בראש שלי, אבל הינה, עבר חודש ואנחנו הולכים להקים משרד חלל, אנחנו הולכים להקים הרבה מאוד משרדים.

אסף זמיר: וכמה עצוב לי שאנחנו לא מרכיבים את הקואליציה, כי החלום שלי להיות סגן שר החלל בתוך משרד המדע של אופיר אקוניס הולך ומתרחק בגלל תוצאות הבחירות, למרות החוק הזה.

אסף זמיר: שמעתי אתמול את זאב אלקין מסביר שהרכבת הממשלה מתעכבת כי לשותפות הקואליציוניות יש דרישות בלתי סבירות.

אסף זמיר: אבל דרישות בלתי סבירות לא קורות בחלל ריק; כשהבסיס להרכבת הקואליציה מלכתחילה הוא הדרישה המופרכת, המסוכנת והקיצונית לאפשר לראש ממשלה חסינות מפני חוק, לאפשר לו להימלט מפני הדין, אז השותפות הקואליציוניות מבינות שבתמורה לזה הן יכולות לבקש מה שהן רוצות.

אסף זמיר: אין לי ספק שאנחנו יכולים לקום למציאות שבה רוב חברי הקואליציה הם שרים וסגני שרים, ולא משנה העובדה שזה יעלה לנו ולמשק חצי מיליארד עד מיליארד שקלים בקדנציה הזאת, שאין לי ספק שיכולים היו להיות מנותבים לדברים חשובים בהרבה; ואין לי ספק – ופה זה לא עניין של ימין ושמאל ולא של קואליציה ושל אופוזיציה – שגם המצביעים של המפלגות שהולכות להרכיב את הקואליציה היו שמחים שהכספים הללו ינוצלו למלחמה ביוקר המחיה, לשיפור מערכת החינוך, לשיפור מערכת הבריאות.

אסף זמיר: כשאתה לא בפוליטיקה ואתה נמצא בחוץ, מסתכל על מדינת ישראל על 71 שנותיה, אתה מניח שכל כנסת מקדמת אותנו צעד אחד קדימה; מי יותר, מי פחות, פעם שמאלה, פעם ימינה, אבל בכל מקרה תמיד קדימה.

אסף זמיר: אחרי שבועיים כאן אני עד לתופעה שלא חשבתי שיכולה לקרות, והיא ממשלה שתפעל יום ולילה כדי לקחת מדינה שלמה אחורה ולא קדימה, תיקח דברים שתוקנו וליקויים שהוסרו ותחזיר אותם לשולחן.

אסף זמיר: כבר היינו עם 18 שרים, אפשר אפילו פחות, ואת זה אנחנו מחזירים.

אסף זמיר: שמענו את חברי איתן גינזבורג מדבר היום בנאום הבכורה שלו על הצורך בזכות הבסיסית לשוויון.

אסף זמיר: אז גם את הזכות הזאת הממשלה הזאת לא תקדם.

אסף זמיר: אני אסיים בזה.

אסף זמיר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לאסף זמיר.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

ישראל אייכלר: אני מבקש להציץ בשעונים, כדי שלא נצטרך לעצור אתכם, לא נעים.

ישראל אייכלר: יש שלוש דקות לכל אחד, הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה, אבל תנו גם לאחרים, כי נעשה פה עוד לילה ארוך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, הנתונים שהשר אקוניס שכח לציין מהמסמך של המרכז הישראלי לדמוקרטיה הם שבנורבגיה יש 15 משרדי ממשלה, בדנמרק – 18, בשבדיה, שיש בה עשרה מיליון, כמעט כמונו – רק 12 משרדי ממשלה, בפורטוגל – 16, באוסטריה – 11, וכן הלאה.

יעל גרמן: אנחנו השיאנים – 26 משרדי ממשלה.

יעל גרמן: שיא בין כל מדינות המערב.

יעל גרמן: את זה הוא שכח לציין, ולא בכדי.

יעל גרמן: למה אנחנו מתנגדים לכך?

יעל גרמן: מפני שברור שמשרדי ממשלה מרובים שאין צורך בהם הם בזבוז כספי ציבור.

יעל גרמן: אנחנו, הציבור, צריך היום תקציבים למיגון הרכבת לשדרות, לאיוש 36 התקנים החסרים בבית חולים ברזילי, ל-36 מיטות השיקום.

יעל גרמן: אנחנו זקוקים לכסף למרכזי התפתחות הילד, לביטול סגירת חמשת ההוסטלים של הנערות במצוקה, שקיבלו הודעה שסוגרים אותם כי אין תקציב.

יעל גרמן: זה מה שצריך, ולא לחלק כספי ציבור לשרים מיותרים, זוהי שחיתות ציבורית.

יעל גרמן: אבל בואו לא נשלה את עצמנו, אנחנו נמצאים במחזה בן שלוש מערכות, והיום זוהי המערכה הראשונה, ובמערכה הראשונה צריך לחלק הטבות, צריך לחלק מתנות לאותם מצביעים שאחר כך יצביעו עבור החוקים הבאים.

יעל גרמן: ולכן מוסיפים שרים, מפצלים את התרבות מהספורט, את העבודה מהרווחה, את המדע מהטכנולוגיה.

יעל גרמן: כל שר יקבל לשכה, מכונית ונהג ושש משרות אמון.

יעל גרמן: כך יוצרים מחויבויות לשליט ולהצבעות שיבואו לאחר מכן.

יעל גרמן: מערכה ב' – פסקת ההתגברות.

יעל גרמן: כן, זו תהיה מערכה ב' במחזה שאנחנו בו שחקנים, סטטיסטים.

יעל גרמן: בוודאי שצריך את פסקת ההתגברות, כדי שבג"ץ לא יוכל לפסול את ההחלטה או את החוק, תלוי מה שיחליטו, על הסרת החסינות.

יעל גרמן: ותוך כדי כך רומסים את המערכת החוקית ואת האפשרות לערער על החלטות לא סבירות.

יעל גרמן: ומי זוכר בכלל את מנחם בגין, ראש הממשלה, שאמר "למדנו כי רוב פרלמנטרי נבחר יכול להיות מכשיר בידי קבוצת שליטים ומסווה לעריצותם"?

יעל גרמן: ומערכה ג', חברים, וחברות יקרות, זהו חוק החסינות.

יעל גרמן: מערכה ג' זהו שלטון יחיד.

יעל גרמן: המסך יורד.

יעל גרמן: סוף, חושך.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת איתן גינזבורג על נאום מרגש שיצא מן הלב ונכנס אל הלב.

איציק שמולי: באמת, אני מאוד מקווה שלמרות שהכנסת הזאת הולכת להיות מאוד מקוטבת ומאוד קשה ומאוד מפולגת, מעת לעת נוכל למצוא את המשותף ואת המאחד ואת המלכד שסביב הנושאים הללו, בין שמדובר בהבטחת הזכות לשוויון, בין שמדובר בטיפול באוכלוסיות מוחלשות, והכנסת הזאת, כפי שידעה לעיתים לעשות גם הכנסת הקודמת, תוכל להתעלות מעל עצמה, ולהוביל יחד חקיקה למען מדינת ישראל ולמען עם ישראל.

איציק שמולי: אבל המהלך הזה, אדוני היושב-ראש, עומד בסתירה לדברים האלו, כיוון שהניפוח של אותה ממשלה, המהלך שבו מדובר, זה חלק ממערכה יותר רחבה, וכפי שאמרה חברת הכנסת גרמן, זה רק הצעד הראשון במהלך מסוכן ומושחת של חסינות והתגברות, שבמסגרתן מה שעומד על הפרק זה איום ממשי על שלטון החוק והדמוקרטיה במדינת ישראל.

איציק שמולי: הרי מה מונח לפתחנו – יש ראש ממשלה שמקדם משוואה מאוד מאוד ברורה: בתמורה להרחקתו מהדין, ואולי גם מהכלא, יתקרבו כמה שיותר אנשים בבית הזה לצלחת ולמנעמים של השלטון.

איציק שמולי: והכול, הכול, עומד למכירה: משאבים לאומיים, תפקידים מיניסטריאליים, אפילו אינטרסים לאומיים כמו שמירה על מערכת משפט עצמאית, כמו הניסיון להשאיר בחיים את הצורך שלנו להיפרד מהפלסטינים – הכול יעמוד למכירה בתמורה לדבר אחד: שכולם יתחייבו לפסקת התגברות ברוב של 61.

איציק שמולי: ואני הייתי יכול לכבד את זה שהיה מתקיים בבית הזה, אדוני היושב-ראש, דיון אמיתי על פסקת ההתגברות.

איציק שמולי: יכול להיות שבמקרים מסוימים גם בית המשפט העליון יכול לטעות.

איציק שמולי: יכול להיות שבאמת ברוב של 70 או 75 חברי כנסת, שמשקפים כמובן הסכמה רחבה, אפשר יהיה גם לבטל או להסיג לאחור החלטה של בית המשפט העליון, אבל לא על זה מדובר.

איציק שמולי: מדובר על זה שברוב של 61 חברי כנסת נוכל לבטל פסיקה של בית המשפט העליון.

איציק שמולי: ומה זה, אדוני היושב-ראש, אם לא הכפפה של שלטון החוק ושל כל האדנים שעליהם נשענת המדינה הזאת מתחת להכרעת הרוב?

איציק שמולי: נכון, הליכוד ניצח בבחירות, אבל הניצחון בקלפי לא נותן לאף אחד רשות להחריב את הדמוקרטיה ואת שלטון החוק במדינת ישראל.

איציק שמולי: ואני מקווה מאוד שבזכות שיתוף הפעולה של האופוזיציה גם בתוך הבית הזה וגם מחוצה לו אנחנו נקים כזו התנגדות שתוכל לבלום את המהלך המסוכן הזה.

איציק שמולי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון.

ישראל אייכלר: אחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, שלוש תובנות על המצב הנוכחי: ראש הממשלה, כמו כל מנהיג ציבורי, נדרש להיות עקבי במעשים שלו ובאמירות שלו ובהתחייבויות שלו לציבור.

מיכאל ביטון: אז ראינו את הפליק-פלאק: אני לא אחוקק חוקים אישיים – ופתאום מקדמים חקיקה אישית.

מיכאל ביטון: אבל סביב ביטול המגבלה על מספר השרים בממשלה – שלוש תובנות.

מיכאל ביטון: אחת, אותו ראש ממשלה נתן לנו שיעור בכלכלה, כשר אוצר, שהממשלה היא השמן והמגזר העסקי הוא הרזה, וצריך לעשות דיאטה.

מיכאל ביטון: כן, אני והממשלה צריכים לעשות דיאטה, ולהיות יעילים ולא להוציא סתם כספים.

מיכאל ביטון: ועכשיו הוא קל על ההדק, ורוצה כספי ממשלה על ריבוי שרים.

מיכאל ביטון: אז עקביות בשמן והרזה.

מיכאל ביטון: הדבר השני, ראש הממשלה הוכיח לנו שהוא יודע לעבוד קשה, ולזמן מסוים הוא הספיק להיות ראש הממשלה, שר הביטחון, שר החוץ, שר התקשורת, שר הבריאות.

מיכאל ביטון: לפי שיטתו, מספיקים חמישה אנשים שינהלו את הממשלה – כל אחד חמישה תיקים, ויאללה לעבודה.

מיכאל ביטון: והנקודה השלישית, ואולי הכי חשובה – הסתכלתי על איך החלה ההיסטוריה של מספר שרים בממשלה.

מיכאל ביטון: בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון, מינה 18 שרים.

מיכאל ביטון: ראש הממשלה הנוכחי מתקרב במשך זמן כהונתו לזמן הכהונה של בן-גוריון.

מיכאל ביטון: אבל בן-גוריון הקים מדינה עם 18 שרים באפס כסף, במיעוט תקציבים, בתנאים לא תנאים.

מיכאל ביטון: ואנחנו תוהים: האם ראש הממשלה, שכבר צבר עשור בהנהגה של המדינה, ילך וייכנע לעצמו, ייכנע לאווירה ולשרידותו, ימכור את כל הערכים שגם הוא מאמין בהם, וימנה עשרות שרים, חלקם מיותרים, וסגני שרים?

מיכאל ביטון: עכשיו, לא נהיה צדקנים ולא נהיה טהרנים.

מיכאל ביטון: גם השמאל מינה הרבה שרים, וזה קרה, אבל כשאתה עשור בשלטון ולא ידוע עוד כמה זמן תהיה, אולי הגיע הזמן לעשות מעשים נכונים.

מיכאל ביטון: אולי הגיע הזמן להיות עקבי במנהיגות שלך.

מיכאל ביטון: ואם אתה קפיטליסט שחוסך כסף בממשלה, אז תחסוך לנו כסף גם במספר השרים שתמנה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת ביטון.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני רק רוצה לחזור על כמה פונקציות יש בלשכה של שר.

מאיר כהן: אז ניחא, אנחנו מקבלים את זה כשבאמת יש ללשכה צידוק, ולכן באנו ודיברנו על 18 ח"כים והעברנו את החוק הזה, שהיום רוצים לשנות.

מאיר כהן: אז אני רוצה להזכיר לחבר'ה החדשים, שלא ידעו.

מאיר כהן: לשר יש ככה – תשימו לב, תנסו לעשות מכפלות של משכורות: לשר יש חמישה יועצים, כל אחד עם שכר וכל אחד עם רכב.

מאיר כהן: לשר יש חמש מזכירות.

יפעת שאשא ביטון: שתיים.

מאיר כהן: לא נכון.

מאיר כהן: בלשכת שר יש חמישה יועצים.

מאיר כהן: אני הייתי שר.

יפעת שאשא ביטון: לא כל אחד עם רכב.

יפעת שאשא ביטון: לא שזה משנה, אבל סתם, אם אתה כבר אומר.

מאיר כהן: שימו לב, ויועצים, מי שאין לו רכב – יש לו אחזקת רכב.

מאיר כהן: המינהל הממשלתי נותן שני רכבים, אבל היינו הך.

מאיר כהן: אז אני חוזר: חמישה יועצים, חמש מזכירות, נהג אחד שהוא צמוד, ונהג אחד ממינהלת הרכב שעומד לרשותו.

מאיר כהן: יש לו בבית שלו – שימו לב – שני מאבטחים 24 שעות כפול 7.

מאיר כהן: המאבטחים האלה עולים המון כסף.

מאיר כהן: יש לו כמובן רכב שרד.

מאיר כהן: ויש לו עוד נהג שעומד לרשותו אם הנהג שלו עייף, במיוחד לשרים שנמצאים רחוק מהבית, והוצאות לשכה.

מאיר כהן: אז שמעתי היום אנשים מדברים, חברי כנסת שאומרים: זה זניח.

מאיר כהן: חבריא, כשלוקחים את כל הדבר הזה ומכפילים אותו ב-10, ועוד סגני שרים, הסכומים שאנחנו מגיעים אליהם זה בין 400 מיליון ל-500 – חצי מיליארד שקלים בקדנציה.

מאיר כהן: עכשיו בוודאי כל אחד מכם יודע מה אפשר לעשות עם הכסף הזה.

מאיר כהן: אבל כל אחד מדבר מד' אמותיו, מהדברים שקרובים אליו.

מאיר כהן: אני מנסה לחשוב: כשהייתי שר הרווחה אנחנו הוספנו עוד 45,000 ילדים מהדרום ומהצפון למעגל התזונה.

מאיר כהן: ילדים שמקבלים כל יום ארוחת צוהריים.

מאיר כהן: ב-400 מיליון שקלים אפשר להוסיף עוד 250,000 ילדים שכל יום יקבלו ארוחת צוהריים.

מאיר כהן: אני מדבר על ילדים שברגע שאנחנו נאפשר להם את זה, הם ייקחו את זה בשמחה גדולה.

מאיר כהן: מי שמטייל בדרום ומי שמטייל בצפון, במיוחד באוכלוסייה הערבית, ומי שנמצא במרכז הארץ, בפריפריה החברתית, יודע שיש מאות אלפי תלמידים שמגיעים הביתה כשהם רעבים.

מאיר כהן: במקומות שיש יום לימודים ארוך הסיפור הוא קשה מאוד.

מאיר כהן: ולכן אני אומר לחבריי: 18 שרים, ניחא, הכול בסדר, כך צריך להתנהג.

מאיר כהן: אבל בכדי למלא את ארגז האתנן שלך בעוד כל מיני תופינים ומתנות?

מאיר כהן: אז אנחנו צריכים לתת דוגמה אישית.

מאיר כהן: דגמה אישית.

מאיר כהן: ולכן אני מציע לראש הממשלה – והמאבק שלנו הוא לא מאבק של שמאל נגד ימין ושל אנשי אופוזיציה, כמו שהחבר'ה אומרים כאן, שמתוסכלים כנגד השלטון, הוא ממש לא.

מאיר כהן: הוא מאבק של אזרחים הגונים, שבאים ואומרים, במקום שיש ילדים עניים, ובמקום שיש אוכלוסייה שזקוקה לכל שקל, ובמקום שיש ראשי ערים שיספרו לכם כמה הם מתמודדים על כל מיליון שקלים או 100,000 שקלים, במקום כזה מן הראוי שבאמת אנחנו נשמור על צניעות.

מאיר כהן: לכן, מעבר לכל הוויכוח הפוליטי, אדוני היושב-ראש, ראוי ורצוי שהממשלה שמורכבת במדינת ישראל – שראש ממשלה שמרכיב ממשלה יהיה נחוש, ויגיד: 18 שרים ולא אף אחד יותר.

מאיר כהן: אנחנו הולכים ל-32, זאת אומרת, בין 26 ל-28 ועוד ארבעה סגנים או שישה סגנים.

מאיר כהן: תעשו את החשבון.

מאיר כהן: זה מביש.

מאיר כהן: לא כך אנחנו צריכים להתנהג.

מאיר כהן: דודי אמסלם, עם הלב הגדול שלך, ואני יודע שיש לך לב גדול, אני חושב שזה בדיוק הזמן שתלחש באוזניים של אלה שאתה יושב לידם: חבריא, תהיו קצת יותר מאופקים, חבל על הכסף.

מאיר כהן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מרדכי יוגב.

ישראל אייכלר: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההצעה שמונחת לפנינו היא שחיתות ציבורית לכל דבר ועניין, והגיע הזמן לומר את זה באופן ברור: שחיתות.

מיקי לוי: לוקחים מאות מיליוני שקלים מכספי הציבור ומשתמשים בהם כדי לסדר ג'ובים במקום להגדיל את סל התרופות או להרחיב את פרויקט בתי הספר של החופש הגדול לרווחת הציבור.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, גם נתניהו והשרים יודעים שזהו בזבוז כספי ציבור.

מיקי לוי: כסף ציבורי שיכול ללכת לכל כך הרבה מקומות שמשוועים להם.

מיקי לוי: כסף שפשוט נשפך לחינם.

מיקי לוי: שחיתות ציבורית לכל דבר ועניין – אין לזה שום הגדרה אחרת.

מיקי לוי: ולמה?

מיקי לוי: כי במסגרת המסחרה המכוערת ראש הממשלה מוכן למכור הכול לשותפיו הקואליציוניים כדי להימלט מאימת הדין.

מיקי לוי: אין לו ולראשי הקואליציה שום גבולות ושום קווים אדומים.

מיקי לוי: לפני 20 שנה, בהקמת ממשלת ברק, התנגדו חברי הכנסת מהמפלגה הזו, מפלגת הליכוד, שבדיוק הולכים להצביע על אותו חוק.

מיקי לוי: אני מבקש להביא את דבריו של כבוד הנשיא ריבלין – שבאותם ימים כיהן כחבר כנסת – בהתייחסו להרחבת הממשלה של ברק: אנחנו מביאים לחקיקת חוקי-יסוד שיש בהם שיקולים של פוליטיקה מפוקפקת ושלא מן העניין של חוקי-יסוד.

מיקי לוי: זה היסוד של חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה, שאמר: אני לא אומר שאי-אפשר, אלא אסור לשנות חוק-יסוד בגלל צורך פוליטי.

מיקי לוי: מעניין, כי אותה מפלגה שלפני 20 שנה הובילה את המאבק המוצדק הזה בחוק, בדיוק כמו שאנחנו היום מובילים את המאבק הזה כמפלגת כחול לבן – לפני 20 שנה נבחר ברק לראשות הממשלה וביקש להגדיל את מספר השרים ל-24, ואת המאבק לפני 20 שנה הובילו ארבעה חברי כנסת מכובדים, דומיננטיים, מהליכוד: יובל שטייניץ – היום שר בממשלת נתניהו; צחי הנגבי – היום שר בממשלת נתניהו; לימור לבנת – מצביעת ליכוד שלא מצטרפת למהלך הזה, על פי הפרסומים.

מיקי לוי: 20 שנה לאחר מכן, אותם שרים שהתנגדו להצעת החוק הזהה לחלוטין צפויים לתמוך בה במליאה.

מיקי לוי: הסיעה, סיעת הליכוד, שהסבירה מדוע הצעת החוק תפגע בציבור ובכנסת, מקדמת אותה ומעריכה אותה.

מיקי לוי: ומאידך, טומי לפיד ז"ל שוב באותו צד שהיה בו טומי לפיד – סליחה; ומאידך, יאיר לפיד, ייבדל לחיים ארוכים, שוב באותו הצד שהיה אביו, טומי לפיד, לפני 20 שנה, מתנגד חריף לחוק הבעייתי, חוק השחיתות הציבורית.

מיקי לוי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עפר שלח.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אלון שוסטר.

ישראל אייכלר: לא, החלפתם.

עפר שלח: אני רשום אחרי – – –

ישראל אייכלר: כן, אבל המזכירה אמרה שהחלפתם, שמיקי לוי לפני כן.

עפר שלח: אני אהיה אחריו.

ישראל אייכלר: אתה אחרי אלון שוסטר.

עפר שלח: אני אחרי אלון שוסטר.

ישראל אייכלר: אז זה מה שהתכוונתי.

עפר שלח: מאה אחוז.

אלון שוסטר: בחומר שקיבלנו – אני תלמיד חדש ושקדן, קראתי את ההסבר שהופיע לפני כמה שנים בדברי ההסבר להוראת השעה שתוקנה: "ביסוד תיקון מס' 1 לחוק-היסוד עמד הנימוק שלפיו לממשלה גדולה מדי יש חסרונות, ובהם קשיים בתפקוד ובקבלת החלטות של הרשות המבצעת, צמצום יתר של מספר חברי הכנסת הנושאים בעבודת החקיקה והפיקוח על עבודת הממשלה, וכן בזבוז כספי ציבור ופגיעה באמון הציבור ברשות המבצעת.

אלון שוסטר: עם זאת, צוין בדברי ההסבר" – אני קורא מתוך הנייר שקיבלנו היום – "להוראת השעה כי בשל האילוצים הפוליטיים הכרוכים בהקמת הממשלה ה-34 המתבססת על סיעות ומפלגות רבות, לא ניתן ליישם את ההסדרים שנקבעו בתיקון" וכו', בשל "הצורך לתת את הייצוג המתחייב לחברות הקואליציה ולקיים ממשלה יציבה לקראת המשימות והאתגרים הניצבים בפניה".

אלון שוסטר: ובכן, אני רוצה לקבוע ככה: עצם הרעיון של ממשלה רחבה יותר, שהיא כמובן בזבזנית והיא נוגסת במספר חברי הכנסת שיעשו את העבודה החיונית בבית הזה, היא חלופה רעה, אבל יש בה סוג של היגיון – אם אין ברירה, אם זה נעשה למען טובת המדינה – כהוראת שעה.

אלון שוסטר: אבל חבריי, כבוד היושב-ראש, הממשלה הקרובה תתקשה לתפקד, כי ראש הממשלה הוא כבר חלש, והוא יהיה חלש והוא מזמין לחץ פוליטי.

אלון שוסטר: ויש פתרון.

אלון שוסטר: אני רוצה להציע פתרון קסם למי שמגבש את הממשלה.

אלון שוסטר: פשוט נורא: כל מה שצריך זה שראש הממשלה המיועד יתפטר, יתפטר, כמו שראוי בסיטואציה הקיימת, לא נחזור עליה, ויסלול את הדרך לממשלה רחבה מבחינה ציבורית, וקומפקטית בהרכבה.

אלון שוסטר: זה הרעיון.

אלון שוסטר: ואני רוצה לומר, חבריי, שהדמוקרטיה היא מערכת חברתית עדינה של יחסים בין רשויות שהעם נתן להן את הרשות למשול בתחומים שונים בחיים.

אלון שוסטר: הבסיס או העיקרון המכונן הוא לייצר סדר חברתי של הוגנות, ובכך לבטא, אדוני היושב-ראש, את הערכים הכי בסיסיים שטמונים בה, באותה חברת מופת: שוויון ערך האדם, כבוד האדם, חירות האדם.

אלון שוסטר: כאשר אנחנו מאפשרים – או כאשר אנחנו נאפשר, כאשר יובאו הצעות שיאפשרו – את הפגיעה בשוויון ערך האדם, בכבוד האדם, בחירות האדם, ואנחנו ניתן מדרגה מיוחדת לראש הממשלה ואולי לאחרים, אנחנו נעשה מהלך שעושים אותו והוא קיים רק במשטרים שאנחנו לא רוצים להידמות אליהם.

אלון שוסטר: אני מבקש להתריע בפני חבריי, חברי הכנסת מהקואליציה המסתמנת: אנא מכם, ראו את הקושי הגדול שילך וייווצר בעם.

אלון שוסטר: לא נוכל לקבל את המשטר שאתם מכינים לנו כמובן מאליו.

אלון שוסטר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת שוסטר.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: חבריי חברי הכנסת, פעמיים בחייו הפוליטיים הצביע בנימין נתניהו בעד הקטנת הממשלה ל-18 שרים.

עפר שלח: פעם אחת, שהוא מאוד התגאה בה לימים, הייתה בימים של חוק הבחירה הישירה; פעם שנייה הייתה כשיש עתיד, המפלגה שאני חבר בה, הכריחה אותו לעשות את זה, לאחר בחירות 2013 – אבל הוא עשה.

עפר שלח: נכון, חבר הכנסת אמסלם?

עפר שלח: הצביע, הצביע בלב שלם.

עפר שלח: זה היה כשבנימין נתניהו, עוד היו לו עקרונות; זה היה כשבנימין נתניהו עוד עשה חשבון של מה שנכון למדינה; זה היה כשבנימין נתניהו הסתכל על מדינות אחרות בעולם, מדינות יותר גדולות ממדינת ישראל, שיכולות להתנהל עם 16 שרים ו-18 שרים, ואין בהן משרדים מיותרים ואין בהן שרים מיותרים ואין בהם ביזוי של מוסד הממשלה.

עפר שלח: היום לבנימין נתניהו יש יעד אחד: להימלט מבית המשפט.

עפר שלח: בשם היעד הזה אין עיקרון ואין מחשבה ואין להסתכל החוצה.

עפר שלח: מסתכלים רק פנימה, מסתכלים רק לכיוון של מעשיהו ומתבצרים בבלפור.

עפר שלח: בשם ההתבצרות הזאת אנחנו מתבקשים היום, עוד לפני שהכנסת קמה, בתהליך שבו יקימו ועדה מיוחדת – חברי ניר ברקת, אתה תלמד את הביטוי "ועדה מיוחדת", זה דבר שקם ויהיה כמו פרפר; הוא יקום, יתדיין עם עצמו וימות באותו לילה.

עפר שלח: הכול כדי להעביר תיקון לחוק-יסוד.

עפר שלח: עכשיו זה הממשלה.

עפר שלח: אמרתי את זה היום גם בוועדה.

עפר שלח: הממשלה הזאת תיכנס כנראה לתפקידה, אם היא אכן תקום, כשהגירעון התקציבי של מדינת ישראל מתקרב ל-4% תוצר.

עפר שלח: את הגירעון הזה יצטרכו לכסות בקיצוצי שירותים; את הגירעון הזה יצטרכו לכסות בהעלאת מיסים; בגירעון הזה הדברים החברתיים – שאני יודע, חבר הכנסת אמסלם, שאתה מאמין בהם – ספק אם יהיה להם מקום.

עפר שלח: אבל עשרות מיליונים, מאות מיליונים כדי להקים משרדי ממשלה מיותרים – אומרים לנו שזה כורח.

עפר שלח: היום בא נציג משרד המשפטים והודיע לנו שבלי זה פשוט לא תקום ממשלה, מפני שכששותפים קואליציוניים מריחים חולשה, כשהם רואים שכל מה שראש הממשלה רוצה זה חסינות, אז הם לוקחים.

עפר שלח: והוא נותן.

עפר שלח: אז הוא נותן לשותפים שלו בליכוד, 17 תיקים לפחות יהיו בליכוד בכנסת הזו.

עפר שלח: אני מברך את כל מי שיהיה שר, חלקכם ידידיי; אתם יודעים שאתם תהיו שרים מיותרים במשרדים מיותרים, שיקימו אותם רק בשביל שלבנימין נתניהו תהיה חסינות.

עפר שלח: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: הבא בתור – חבר הכנסת צבי האוזר.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, ב-9 באפריל הסתיימה מערכת הבחירות אחרי קמפיין אינטנסיבי של מפלגת הליכוד, וחלק מהחברים יושבים כאן.

צבי האוזר: הליכוד, תנועה לאומית ליברלית ולבטח אנחנו כולנו והצופים בבית עדיין זוכרים: הקמפיין היה תחת "ימין חזק".

צבי האוזר: זאת הייתה הסיסמה שהובילה.

צבי האוזר: הוויכוח בין ימין ושמאל בנושאים מדיניים וביטחוניים הוא ויכוח חשוב, אבל גם על הוויכוח בנושאים כלכליים ראוי להתעכב כאן, בבית הזה; אני בטוח שחבריי כאן מהקואליציה הפוטנציאלית העתידית יסכימו לכך.

צבי האוזר: אני קיבלתי לידי את הצעת החוק שהגישה הממשלה ושאלתי את עצמי אם זה שינוי חוק-יסוד לצורך הקמת ממשלת ימין או ממשלת שמאל.

צבי האוזר: ממשלת ימין או ממשלת שמאל?

צבי האוזר: כי נדמה שהתבלבלו היוצרות כאן.

צבי האוזר: אני מתפלא באיזה גאווה וחירוף נפש חברי כנסת מהצד הלכאורה-ימני של הבית, דוחפים את ההגדלה ללא מגבלה של ממשלה ואת הגדלת הסקטור הציבורי.

צבי האוזר: זה לא ימין, אי-אפשר לקרוא לזה ימין.

צבי האוזר: אז תרשו לי קצת, חבריי משמאל ומימין, להתרפק על מורשת הימין שהייתה כאן, בבית הזה, שנים רבות.

צבי האוזר: אחד מחברי הבית הזה, אותו אחד, אותו חבר כנסת שהוטלה עליו המשימה להקים ממשלה, לימד אותנו פעם שיעור חשוב על מהו ימין כלכלי, ימין כלכלי חזק.

צבי האוזר: השיעור הזה היה תחת הנאום שנכנס להיסטוריה של ישראל, היסטוריה בדיון הכלכלי הזה בין ימין לשמאל.

צבי האוזר: אני ארענן את זיכרונכם, קוראים לנאום: נאום השמן והרזה.

צבי האוזר: חבריי מחייכים, אני מניח שאתם זוכרים את הנאום.

צבי האוזר: אבל מכיוון שהבנתי – חבר כנסת חדש אני – שאסור להביא לכאן אמצעי עזר לדוכן, אסור להציג אמצעי עזר, אז כדי לוודא בכל זאת – לאלה שלא זוכרים את הנאום של השמן והרזה, יש פה גם כמה חברי כנסת חדשים – ביקשתי עכשיו מעוזריי, ברגע זה, אדוני, להעביר לכל אחד שיושב כאן בצג הטלפון שלו – אני רואה כמה, ככה, מבטם רכון וממוקד בצג הטלפון – את התמונה מפורסמת מאותו שיעור מפורסם של השמן והרזה.

צבי האוזר: אתם זוכרים, ראש הממשלה – – –

יפעת שאשא ביטון: בפעם הבאה שיכתוב שזה הוא.

יפעת שאשא ביטון: לקח לנו זמן להבין מי – – –

צבי האוזר: לא הבנתם מי שלח את התמונה, אבל התמונה מעוררת זיכרונות וגעגועים.

צבי האוזר: ולמי שבכל זאת עיקרי הנאום לא זכורים לו, אני אצטט: הסקטור הציבורי, הפקידות שמקבלת שכר מהמדינה עושה פונקציות חשובות.

צבי האוזר: אבל הם לא מייצרים כסף, הם צורכים כסף.

צבי האוזר: אני מבקש מכם – אמר אז אותו מי שנתן את הנאום – לדמיין את התמונה הבאה:

צבי האוזר: דמיינו אדם ששוקל 45 קילו – –

ישראל אייכלר: זה ממש מרתק, מה שאתה אומר, וגם היצירתיות שבמשלוח, אבל הזמן תם.

צבי האוזר: הזמן תם, אז אני אעשה את זה מהר.

צבי האוזר: – – סוחב אדם ששוקל 55 קילו.

צבי האוזר: הוא מתרחב, וזה שלמטה, שנאנק לסחוב אותו, מתכווץ.

צבי האוזר: ובשלב מסוים הוא לא יכול.

צבי האוזר: קודם הוא מאט, אחר כך הוא עוצר, וכאשר המשקל כבד מנשוא הוא פשוט קורס.

צבי האוזר: ולכן מה שאנחנו חייבים לעשות – אמר מורי ורבי בנימין נתניהו, ב-17 במרץ 2003 – זה להקטין את הסקטור הציבורי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת צבי האוזר.

צבי האוזר: אנחנו – במילה אחרונה – מפטמים את השמן.

ישראל אייכלר: רק נגיד שאת כל השאר הם יוכלו לקרוא בסמ"סים שלהם.

צבי האוזר: אז אכן, מפטמים את השמן בחצי מיליארד שקל בקדנציה הצפויה.

צבי האוזר: זאת לא ממשלת ימין, זאת ממשלת שמאל.

צבי האוזר: זה שמאל חזק.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת צבי האוזר.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: ערב טוב, אדוני היושב-ראש.

ע'דיר כמאל מריח: אני משתפת אותך בתחושתי האישית.

ע'דיר כמאל מריח: מעציב ואף מצער אותי שאת הפעם הראשונה – את הזכות הראשונה שלי לנאום פה בדוכן הזה כח"כית דרוזית ראשונה בכנסת ישראל, אני אצטרך להקדיש לנושא אבסורדי: ביטול הגבלת השרים בארץ ישראל.

ע'דיר כמאל מריח: ואני תוהה מה השתנה ב-20 השנים האלה.

ישראל אייכלר: על פי התקנון את יכולה להגיד מה שאת רוצה.

ישראל אייכלר: את לא מוגבלת.

ע'דיר כמאל מריח: אני יודעת.

ע'דיר כמאל מריח: ההגבלה, צריך להחזיר את ההגבלה, לשמור על ההגבלה.

ע'דיר כמאל מריח: אני תוהה: ב-1996 ראש הממשלה התנהל היטב עם ממשלה שבה היו בדיוק 18 שרים.

ע'דיר כמאל מריח: מה השתנה?

ע'דיר כמאל מריח: מישהו יכול להסביר לי?

יפעת שאשא ביטון: שיטת המשטר.

יפעת שאשא ביטון: היא הייתה ישירה ועכשיו היא כבר לא ישירה.

יפעת שאשא ביטון: זה סתם, כאילו, אם את שואלת, אז אני עונה.

ע'דיר כמאל מריח: אני מציעה לכולכם לבוא לבקר בכפר שלי, בדאלית אל-כרמל – –

ישראל אייכלר: לא נהוג להפריע לדוברת בפעם הראשונה.

ע'דיר כמאל מריח: – – ולראות איך אנחנו חיים.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, לא.

יפעת שאשא ביטון: היא שאלה.

ע'דיר כמאל מריח: לראות שהיכל תרבות אחד לא קיים בכפר שלי, בדאלית אל-כרמל; לראות שהתכנון תקוע; לראות שאנחנו לא משגשגים בדיוק, לא בחינוך, לא בתרבות, לא בבניינים, לא במוסדות.

ע'דיר כמאל מריח: וכשאנחנו דורשים כסף, התשובה היא שאין כסף.

ע'דיר כמאל מריח: הכסף קיים והשאלה לאן הכסף הזה מיועד.

ע'דיר כמאל מריח: האם הוא מיועד כדי להגדיל את הממשלה הזו ולצ'פר אנשים?

ע'דיר כמאל מריח: כי זה בדיוק מה שקורה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מגיעים למצב שבו אדם מצ'פר את השני.

ע'דיר כמאל מריח: ראש הממשלה מחליט, או מתחייב, לצ'פר את הח"כים.

ע'דיר כמאל מריח: הח"כים – בתחרות, יש לציין – בהמוניהם, הם רודפים וממלאים את האולפנים בלהגן על ראש הממשלה, ועוד להגן עליו מפני מי?

ע'דיר כמאל מריח: מפני מערכת המשפט, שאמורה לשפוט אותו כפי שהיא שופטת כל אחד מאיתנו, כאזרחים, קודם כול.

ע'דיר כמאל מריח: ואולי לא צריך פסיכולוג חברתי כדי שיסביר לנו, אולי פשוט ראש הממשלה כל כך רגיל לשלם דמי פרוטקשן, כפי שהוא עושה לחמאס, אז עכשיו הוא ישלם גם דמי פרוטקשן לח"כים כדי שיגנו עליו, כדי שיהללו אותו בכל הזדמנות.

ע'דיר כמאל מריח: אז אנחנו ניאבק בזה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו לא ניתן לאבסורד הזה להימשך, כי אנחנו, אילו היינו עכשיו במדינת עולם שלישי, אילו היינו תחת משטר דיקטטורי שבו שליט, עריץ, מתנהל כרצונו ומחליט להרחיב, להגביל, לבטל, אז היינו מבינים; אבל לא ניתן לזה לקרות בישראל, במדינה המתוקנת, הליברלית, בעידן המודרני, בשנת 2019.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', ואחריה – חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, גברתי הרשמת, איזו חגיגה, ראש הממשלה בנימין נתניהו, החשוד בשוחד, מרמה והפרת אמונים – בכפוף לשימוע – נמצא בלחץ, והשותפות הקואליציוניות חוגגות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמועה פשטה בעיר כי ראש הממשלה עושה הכול לבנות לו קואליציה של מבצר משפטי בכנסת ותמורת זה אפשר לקבל מה שרוצים, ואת החשבון של החגיגה הזו משלמים מכספי משלם המיסים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בדקתי קצת כמה מקומות אחרים בעולם; סתם ככה, כדי שתהיה לנו השוואה, אם חייבים לנהל מדינה עם כזה מספר מופרך של שרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': צ'כיה, שיש לה עשרה מיליון אזרחים – 14 משרדי ממשלה; הולנד – 11 משרדי ממשלה; שבדיה, גם עם אוכלוסייה של כעשרה מיליון איש, מסתפקת ב-12 משרדי ממשלה, אבל אצלנו על כמעט תשעה מיליון אזרחים תהיה לנו כנראה ממשלה של 26 משרדי ממשלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': וזה במקרה הטוב, יכול להיות עוד יותר, הרי אין לזה סוף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי הקואליציה, אתם מבינים את המשמעות התקציבית של המהלך המקומם הזה שלכם?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו הרי יודעים שאנחנו אמורים ללכת לקראת מהלך של קיצוץ במשרדי הממשלה ולא של הגדלה שלהם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': על פי דוח בין-משרדי של משרד האוצר משנת 2015, משרד ראש הממשלה ומשרד המשפטים, יש צורך לסגור – לסגור – 12 משרדי ממשלה, מהלך שהיה מביא לחיסכון של 300 מיליון שקלים בשנה הבאה, ובשלוש השנים הבאות – לחיסכון של 800 מיליון שקלים בשנה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ואתם מבקשים להגדיל את מספר משרדי הממשלה בזמן שיש גם, נזכיר, בור תקציבי של מעל 10 מיליארד שקלים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעצם אם הייתם עושים משהו אחר היה אפשר לחשוב שאתם חושבים על האזרחים, על משלמי המיסים, בזה שאתם תחסכו בתקציב לשכות השרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הרי למה צריך את משרד המודיעין והמשרד לירושלים ומשרד התפוצות, שאפשר לאחד אותם לתוך משרד ראש הממשלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': למה צריך את משרד הפריפריה, הנגב והגליל והמשרד לשירותי דת, אם אפשר למזג אותם למשרד הפנים, ואת המשרד לשוויון חברתי לתוך משרד הרווחה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל במקום זה, כאן, בממשלה שמבקש לרקום ראש הממשלה בנימין נתניהו, במקום לחסוך משרדים, מגדילים, מפצלים, מרחיבים, ואנחנו נקבל ממשלה עצומה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הנוסחה ברורה – ג'ובים תמורת חסינות; בזבוז כספים תמורת כרטיס חילוץ מהכלא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ויש כל כך הרבה דברים חשובים וטובים שאפשר לעשות עם הכסף הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מנו פה לא מעט רעיונות, אני לא אחזור על זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לכל הדברים האלה לא יהיה כסף, אבל לממשלה שלכם לעוד ועוד משרדים דווקא כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רבותיי, החוק שאנחנו נתבקש להצביע עליו עוד מעט כאן במליאה הוא חוק מושחת, וזה אך סמלי שבתקופה כזו, עם ראש ממשלה, שרים וחברי כנסת שמבקשים להימלט מאימת הדין, זה החוק שאיתו בחרתם להתחיל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה אני אגיד לכם, סחתיין עליכם.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יואב סגלוביץ', ואחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה מדברת הרבה על משילות, מסבירה שיש בעיה במשילות, יש לשפר אותה, ומי שבעיקר מפריע למשילות הם עובדי הציבור – חבריי אוהבים לכנות אותם פקידים – יועצים משפטיים במשרדים, ביחידות הסמך ובממשלה.

יואב סגלוביץ': והאמת היא שהם לא פקידים; הם שומרי סף, הם עובדי מדינה, הם עובדי ציבור.

יואב סגלוביץ': אבל עכשיו הגיע הזמן להקים ממשלה, ובמקום ממשלה קטנה והדוקה, מרחיבים אותה, כדי שיהיה מקום לכולם.

יואב סגלוביץ': זה לא רק תפקידים.

יואב סגלוביץ': אני מניח שיפוצלו סמכויות וישונו משרדים, כך שלא מדובר רק בהוצאות כספיות על לשכות השרים והסגנים אלא גם בעלויות גבוהות בממשקים חדשים בתוך המשרדים.

יואב סגלוביץ': וכמובן עם כל השינויים המבניים נקבל עוד עיצורי תקשורת ביניהם ובעיות בזרימה הניהולית והעבודה השוטפת.

יואב סגלוביץ': מרחיבים את הממשלה על מנת שיהיו עבודה ותפקידים לממשלת החסינות, אשר תיבנה בלבנים שחורות של המבצר של נתניהו; שחס וחלילה לא יישאר מישהו לא מרוצה מסידור העבודה ושלא ייווצר חוסר במשרד, תפקיד, רכב, לשכה, כבוד וגינונים ולא יגרמו למישהו להעלות נושא או להביע דעה שלא מתיישבת עם הקול האחד והמשתק.

יואב סגלוביץ': התירוץ הוא שזה היה תמיד, אך רק בשנים האחרונות הממשלה הזאת, והקודמת, של נתניהו מדברת כל כך הרבה על משילות אבל עושה את ההפך בדיוק.

יואב סגלוביץ': לא ממשלה של משילות תהיה פה אלא ממשלה של דיבורים, כיסאות, בזבוז ושחיתות.

יואב סגלוביץ': הרחבת הממשלה מתכתבת עם נושא נוסף שנמצא על סדר-היום, המאבק החוקתי לכאורה בין הרשויות.

יואב סגלוביץ': מלינים, מתלוננים כי יש עודף כוח לרשות השופטת אל מול הרשות המחוקקת וטוענים טענות שונות על מיהו הריבון ולמי נתונה המילה האחרונה.

יואב סגלוביץ': אך גם זה בשקר יסודו, ושקר זה נטוע גם בהצעה זו.

יואב סגלוביץ': הרי על מה מדובר כאן?

יואב סגלוביץ': מדובר על מינוי של שרים רבים וסגני שרים, שסביר להניח שישבו במשרדיהם, אומנם לא רחוק מכאן אבל בוודאי לא בבית הזה, בכנסת.

יואב סגלוביץ': חוסר האיזון בין הממשלה לכנסת הוא אחת הרעות החלות של הממשל בישראל.

יואב סגלוביץ': בישראל יש שלוש רשויות.

יואב סגלוביץ': אנחנו שומעים רק על ויכוחים עם הרשות השופטת.

יואב סגלוביץ': התרגלנו שהממשלה והכנסת חד הן.

יואב סגלוביץ': הפיקוח הפרלמנטרי על פעולות הממשלה הוא לא רק עניינה של האופוזיציה.

יואב סגלוביץ': מי שמחליש את הכנסת הוא בעיקר הממשלה.

יואב סגלוביץ': האיזון בין הרשויות הופר.

יואב סגלוביץ': שכחתם מהו באמת תפקידה של הכנסת, וההפרה גלומה בהצעה רעה ומושחתת זו.

יואב סגלוביץ': לא בתי המשפט הם הבעיה.

יואב סגלוביץ': בתי המשפט הם המגן לפרט ולאזרח מול עריצות הרוב.

יואב סגלוביץ': עריצות הרוב מונצחת גם בהצעה זו, שמרוקנת את התפקיד המשמעותי של הכנסת.

יואב סגלוביץ': כשאתם תתיישבו אחר כבוד בכיסאות השרים וסגני השרים, אולי תקבלו כבוד ממישהו, אבל לקחתם גם את הכבוד והעוצמה מהמשכן הזה, קידשתם את עצמכם וחיללתם את חובתכם.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת סתיו שפיר, ואחריה – חבר הכנסת מנסור עבאס.

ישראל אייכלר: שלוש דקות.

סתיו שפיר: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: ברגעים אלה מתרחש אירוע היסטורי במדינת ישראל.

סתיו שפיר: כשדמוקרטיות נופלות, הן לרוב לא משמיעות קול תרועה.

סתיו שפיר: זה תהליך איטי, כל כך איטי שהוא מאפשר לאזרחים להסתגל.

סתיו שפיר: וככה כל המערכות – בתי המשפט, התקשורת, הכנסת, הפרלמנט – כולם לאט-לאט מסתגלים למצב החדש.

סתיו שפיר: מדינת ישראל נמצאת כבר זמן ארוך, כבר שנים, בכניסה להרגל החדש, אבל מאז הבחירות עברנו למצב חדש לחלוטין.

סתיו שפיר: ראש הממשלה, אפשר כבר לקרוא לו ראש המשטר, נמצא בפרויקט פוליטי אישי, פרויקט אחד: להשתחרר מהכלא.

סתיו שפיר: זה הפרויקט שלו, אבל שליט אחד לא יכול להפיל דמוקרטיה לבדו, חייבים להיות לו שותפים.

סתיו שפיר: והינה, בכיסאות אלה יושבים חלק מהשותפים הפוטנציאליים להפלת הדמוקרטיה הישראלית.

סתיו שפיר: אנשים, חלקכם הגעתם לכאן למשכן עם כל הכוונות הטובות, עם רצון אמיתי לשרת את הציבור.

סתיו שפיר: וגם עכשיו בטח חלקכם חושבים: אולי בתור שר אני אצליח.

סתיו שפיר: אבל הג'ובים האלה והכסף הזה, כסף ציבורי שראש הממשלה מעמיד עכשיו כשוחד, יש לכך מחיר.

סתיו שפיר: המחיר הוא להסכים כרגע לשורה של חוקים – חלקם, אני אומר לכם מראש, לא יעברו, אבל את האפקט שלהם הם יעשו.

סתיו שפיר: הם יחלישו את בתי המשפט עוד ועוד; הם יחלישו את הכנסת הזו עוד ועוד, הם גם יחלישו את היכולת שלכם כשרים לעשות את הדברים שאתם רוצים לממש.

סתיו שפיר: כי כשהפרויקט הפוליטי היחידי הוא להציל את השליט ממשפט, אז כל דבר אחר יכול לעלות באש.

סתיו שפיר: וכאן אתם חייבים לשאול את עצמכם איפה הקווים האדומים שלכם, איפה עובר הגבול.

סתיו שפיר: בחסינות עובר הגבול?

סתיו שפיר: בהתגברות עובר הגבול?

סתיו שפיר: כשאתם רואים הסתה נגד ערבים, נגד נשים, נגד אנשי שמאל, נגד כל מי ששייך לאופוזיציה – באמת, אפילו גדעון סער כבר חווה את ההסתה הזאת על הבית שלו – כשאתם רואים את הדברים האלה קורים, אז שם עובר הגבול?

סתיו שפיר: ומה, כשמתפרצים לאוניברסיטאות ארגונים שהולכים להפחיד מרצים, כשבבתי הספר מנסים להפחיד את המורים לאזרחות, כשבתנועת נוער מפחדים כבר לדבר על פוליטיקה, כשאנשים צעירים במדינה הזאת, המילה המקבילה לפוליטיקה מבחינתם זה שחיתות, כשהאדישות משתלטת ונעלם כל זכר לנורמליות בשיח הזה שבין ימין ושמאל – שיח שאמור להתבסס על ממלכתיות ועל הכרה בכך ששני הצדדים אוהבים את המדינה – איפה עובר הקו האדום שלכם?

סתיו שפיר: ועכשיו, כשמציעים לכם כסף – כסף – –

ישראל אייכלר: רק תסתכלי על השעון, כן.

סתיו שפיר: אני מייד אסיים, אדוני.

סתיו שפיר: – – כסף שהיה יכול ללכת עכשיו כדי לממן מיטות בבתי החולים הקורסים שלנו, אלה העלויות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

סתיו שפיר: ב-900 מיליון שקלים אפשר עכשיו – עכשיו – להוסיף 500 מיטות בבתי החולים.

סתיו שפיר: זה עוד כלום לעומת מה שנדרש.

סתיו שפיר: ואתם מוכנים להקריב את הכספים האלה, בשביל מה?

סתיו שפיר: כדי לשמור על אדם אחד?

סתיו שפיר: אתם מוכנים להקריב את כל מה שנבנה כאן בשביל אדם אחד?

סתיו שפיר: אתם מוכנים להקריב את האחדות בינינו, את השותפות בינינו, את העתיד של הילדים ושל הנכדים שלנו בשביל איש אחד?

ישראל אייכלר: תודה רבה.

סתיו שפיר: זה הפרויקט הפוליטי שאתם משתפים איתו פעולה?

ישראל אייכלר: תודה רבה.

סתיו שפיר: אני – רק עוד עשר שניות, ברשותך.

ישראל אייכלר: לא, את פשוט לוקחת זמן של אנשים אחרים.

ישראל אייכלר: איפה ההגינות?

סתיו שפיר: אני בטוחה שגם היו אנשים שוויתרו על זכותם.

סתיו שפיר: אני מייד אסיים.

ישראל אייכלר: לא, אני רוצה – – –

סתיו שפיר: אני מבקשת מכם להסתכל בהצבעה הזו על המצפון שלכם.

ישראל אייכלר: את דורשת הגינות מהממשלה – תהיי הגונה.

סתיו שפיר: לקחת עוד כמה שניות בנאום זה באמת המעט שניתן לעשות.

ישראל אייכלר: לקחת כבר יותר מדקה.

ישראל אייכלר: נתתי לך גם.

סתיו שפיר: אחרי שכוחה של המליאה הזאת כבר הוחלש עד כדי כך שהיום אפילו בוועדות הכנסת כבר לא ניתנים שום קול ושום סמכות באמת להצביע כמו שצריך.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

סתיו שפיר: אני מבקשת מכם, יש כאן אנשים שאני יודעת שהמדינה באמת חשובה להם: שימו לב בהצבעה הזאת מה אתם עושים; תציבו גבולות, תציבו קווים אדומים.

סתיו שפיר: אתם מסוגלים לעשות את זה, ולאפשר לכולנו להתחיל ולהתקדם ולצאת מהמצב האיום הזה, שבו מדינה שלמה עומדת תקועה בגלל הפרויקט הפוליטי של אדם אחד שהמדינה לא מעניינת אותו.

סתיו שפיר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מנסור עבאס, בבקשה.

ישראל אייכלר: אני אוסיף לך, למנסור עבאס, דקה נוספת, כי לא יכול להיות שמי שתופס את המיקרופון לוקח עוד דקה ועוד דקה וחברי כנסת הגונים בורחים אחרי שלוש דקות בדיוק.

ישראל אייכלר: אז למען השוויון עם חברת הכנסת שפיר אני אוסיף לך עוד דקה.

מנסור עבאס: אני לא אזדקק לזה.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הקואליציה הסתדרה יפה מאוד במשך ארבע שנים בממשלה צרה יחסית.

מנסור עבאס: ראש הממשלה אפילו לא ניצל את מכסת השרים שעמדה לרשותו בקדנציה שעברה.

מנסור עבאס: ולכן הטענה שהעלו מגישי הצעת החוק, שהם חפצים בהקמת ממשלה יציבה, לא עומדת במבחן המציאות והניסיון ואינה משכנעת על רקע התחזית על גירעון תקציבי גדול.

מנסור עבאס: בכסף שהממשלה תבזבז על משרות שרים ולשכות שרים וסגני שרים היא יכולה להציל חיים.

מנסור עבאס: היא הייתה יכולה להציל חיי אזרחים אם הייתה משקיעה את הכסף הזה בסל התרופות או במערכת החינוך; היא הייתה יכולה להציל חיים אם הייתה משקיעה את הכסף הזה בהוספת משרות לפקחים באתרי העבודה, על רקע העלייה התלולה באחוז תאונות העבודה, שגובות חיי פועלים תמימים; היא גם הייתה יכולה להציל חיים אם הייתה משקיעה את המשאבים האלו במיגור הפשיעה בחברה בכלל ובחברה הערבית בפרט.

מנסור עבאס: כנראה שראש הממשלה מכין תשלומי עתק כדי לסדר לעצמו לא ממשלה יציבה אלא מקלט מפני שלטון החוק.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת מנסור עבאס.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת דוד אמסלם – רוצה לדבר?

ישראל אייכלר: לא נמצא.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

עיסאווי פריג': תני להם בראש, מיכל.

מיכל רוזין: ככה, בלי להודיע?

עיסאווי פריג': תני להם בראש, לעורר את המליאה.

מיכל רוזין: הם לא פה.

מיכל רוזין: הם לא פה.

יפעת שאשא ביטון: למה ככה, מיכל?

יפעת שאשא ביטון: תראי.

מיכל רוזין: את פה, את פה.

מיכל רוזין: תקשיבי, מה שעשו לך היום – בל ייעשה.

מיכל רוזין: פשוט לא לעניין מה שעשו לך, הכותרת בעיתון, אני חייבת לומר.

מיכל רוזין: אין לתאר.

מיכל רוזין: מה שנקרא אין לתאר.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה כתוב בעיתון.

מיכל רוזין: אבל כתוב בעיתון, כן.

מיכל רוזין: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת, קצת קשה לעורר את הכנסת הזאת, כי היא כבר מיואשת, עיסאווי.

מיכל רוזין: היא מיואשת, היא עוד לא התחילה והיא כבר מיואשת.

מיכל רוזין: תראה, איפה חברי הכנסת?

מיכל רוזין: לאן הם נעלמו?

מיכל רוזין: כבר קשה להם, כבר הם שואלים: מה זה, אנחנו צריכים להישאר עד 23:00-22:00?

מיכל רוזין: באמת, נשבעת לכם, חברי כנסת חדשים הופתעו שיש לנו ערב כזה ארוך.

מיכל רוזין: ועוד דבר, אתם יודעים, כאילו הקואליציה נורא מופתעת שהציבור לא איתם.

מיכל רוזין: הציבור הצביע להם, זה נכון, נתן להם אמון במנדטים, אבל כשבודקים אמיתית:

מיכל רוזין: האם הציבור איתם, האם הציבור תומך בחסינות לנתניהו, שהוא לא יועמד לדין, שלא יהיה כתב אישום – הציבור לא איתם.

מיכל רוזין: לא רק הציבור לא איתכם, גם מתוככם, מקרבכם, כל מיני אנשים פתאום אמיצים, ועם קצת עמוד שדרה קמים ואומרים: רגע, רגע, רגע, אני תומך בימין, אני אולי אפילו תומך בנתניהו, אני בוודאי לא תומך בשינוי חוק החסינות, אני בוודאי לא תומך בפסקת ההתגברות, אני בוודאי לא תומך בפגיעה בשלטון החוק במדינת ישראל.

מיכל רוזין: בסקר שנעשה היום, שהיום פורסם באתר וואלה, 56% מהציבור מתנגדים למתן חסינות לראש הממשלה ולחברי כנסת מהעמדה לדין עד לסיום כהונתם.

מיכל רוזין: עכשיו, זה לא רק מי שהצביע לכחול לבן ולמרצ ולעבודה ולחד"ש-תע"ל ולרע"מ-בל"ד – לא, כנראה שה-56% הם קצת, קצת – אתם יודעים, תעשו חשבון מתמטי – הם גם מקרב מצביעי הקואליציה; שזה מאוד הגיוני, כי יש אנשים, כן, שתפיסת עולמם היא תפיסת עולם של ימין ועדיין הם מאמינים בשלטון החוק, עדיין הם מאמינים שאם אדם לכאורה פשע, לקח שוחד וכדומה, אז צריך לחקור וצריך להעמידו לדין, גם אם הוא ראש ממשלה.

מיכל רוזין: יותר מזה, 51% מהציבור מתנגדים להמשך כהונתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו אם יוגש כתב אישום לאחר שימוע.

מיכל רוזין: ואלה לא תוצאות מפתיעות כל כך, כי באמת יש היגיון וצריך להקשיב לציבור.

מיכל רוזין: הציבור – נכון, הוא בוחר, הוא בוחר מפלגות, אנחנו בשלטון פרלמנטרי קואליציוני, ובוחרים מפלגות על פי תפיסת עולם; האם כל מי שהצביע ליהדות התורה רוצה לתת חסינות לנתניהו?

מיכל רוזין: אני לא בטוחה, לא היה משאל עם כזה.

מיכל רוזין: האם כל מי שהצביע למפלגת כולנו רוצה לתת?

מיכל רוזין: אז הינה, התוצאות של היום של הסקר של וואלה אומרות בדיוק ההפך: רוב ברור ומפורש של מצביעי כולנו לא רוצים את חוק החסינות ולא רוצים לתת חסינות לנתניהו.

מיכל רוזין: אתם קיבלתם אמון מהציבור אולי לשלוט, אבל לא קיבלתם אמון לשנות את חוקי-היסוד של המדינה כדי לשמר איזשהו סיכוי להקים ממשלה; אתם לא קיבלתם אמון להפוך כל חבר כנסת שני בקואליציה לשר או סגן שר ולהרחיב את זה עד בלי קץ; ולא קיבלתם אמון לאפשר מהלך מסוג כלשהו כדי למנוע את העמדתו לדין של נתניהו.

מיכל רוזין: ונתניהו עצמו, מעל כל במה במערכת הבחירות, ובוודאי בתקשורת, חזר ואמר והתחייב שהוא לא יקדם חוק חסינות או כל מהלך אחר שימנע את העמדתו לדין.

מיכל רוזין: עכשיו, זה לא חוכמה לשאול אותי, כי אני לא מאמינה לנתניהו כשאני שומעת אותו, אבל ציבור הבוחרים שבחר בו בוודאי האמין לאמירות שלו: האמין לאמירות שלו בנושאים מדיניים; האמין לאמירות שלו בנושאים כלכליים – אם היו כאלה בכלל במערכת הבחירות, מודה שלא שמעתי – אבל הוא בוודאי האמין לו כאשר הוא שמע אותו מתחייב שהוא לא יפעל להגן על עצמו בחסינות מפני העמדה לדין.

מיכל רוזין: ולכן כל השימוש הזה בהצבעת הציבור וברוב ובאמון הציבור – צריך לקחת אותו – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיכל רוזין: – – באמצעים הנכונים ובדרך הנכונה.

מיכל רוזין: כן קיבלתם אמון לשלוט; לא קיבלתם אמון לרמות את הציבור ולהביא אותו לכדי כך שהוא באמת נתן הכשר למי שעובר על החוק להישאר ולשלוט.

מיכל רוזין: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

ישראל אייכלר: ואחריה – עופר כסיף.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת ובמיוחד חברי וחברות הכנסת החדשים והחדשות, ברוכים הבאים ללילות הלבנים של כנסת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר התרגלנו.

עאידה תומא סלימאן: התרגלנו לכל הגחמות של הקואליציה, שתמיד אוהבת לגרור אותנו ללילות כאלה, אז תתחילו להתכונן.

עאידה תומא סלימאן: לא שאנחנו נדון בדברים חשובים ולא שאנחנו ננסה לקדם בלילות האלה, חס וחלילה, את הנושאים שחשובים באמת לאזרחי מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: כנראה נעסוק הרבה לילות עכשיו, בהתחלה, בנושאים כמו לאפשר לראש הממשלה ולאפשר לקואליציה להרחיב את מספר השרים, כדי שיהיו כמה שיותר ג'ובים לכמה שיותר חברי כנסת, ואפשר לשחק ולחלק את זה בין הקואליציה כך שכל אלה שמתמהמהים להיכנס לקואליציה יהיה להם ממה להתפתות ולהיכנס לקואליציה, ובדרך יחתמו על כל מיני הסכמים ונספחים משפטיים וכו', כדי שהקואליציה הזו, בהנהגת ראש הממשלה העתידי מר נתניהו, תוכל להתקדם בתוכניות, גם הפוליטיות וגם הכלכליות שלה.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך יהיה לנו עוד לילה כזה כאשר יביאו את הצעת החוק הנורבגי, כדי שייצרו עוד ג'ובים לעוד חברי כנסת ולאלה שלא הצליחו להיכנס לכנסת; כי הבוחר החליט שהוא לא רוצה לתת אמון כך שמספר, אני לא יודעת כמה, 37 או 36 במפלגה מסוימת ייכנס, אבל החוק הנורבגי ומספר השרים שאפשרה הקואליציה ייתן לעוד חברי כנסת להיכנס.

עאידה תומא סלימאן: כי אחרי הכול, מי יעשה את העבודה של הקואליציה בכנסת ובוועדות אם לא חברי כנסת שלא התמנו כבר להיות שרים או יושבי-ראש ועדות אחרים.

עאידה תומא סלימאן: ואחר כך יהיה לנו עוד לילה כזה, או לילות, כמו משחק הכיסאות ששיחקנו בקדנציה האחרונה: כל יומיים הביאו לנו העברת סמכויות, כך שאנחנו כחברי כנסת לא הצלחנו באמת להבין: הסמכות הזו, היא שייכת למשרד הזה או למשרד הזה?

עאידה תומא סלימאן: פתאום תכנון ובנייה שייך לאוצר, וכל מיני שינויים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: כל הקדנציה הקודמת עסקנו, עד הרגע האחרון, בהעברת סמכויות.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית שנשאלת: בכמה תיקים מתוך אלה שירחיבו יחזיק ראש הממשלה, גם כן כמו שקרה בקדנציה הקודמת, כולנו זוכרים, או שהמספר יהיה בדיוק אותו מספר שנקב בג"ץ – של כמה ראש ממשלה יכול להחזיק; כמובן, זה לא כמו בפעם הקודמת, היו לו שבעה תיקים או שישה תיקים שהוא החזיק.

עאידה תומא סלימאן: חברים, חברי הכנסת, אנחנו הגענו למצב שאנחנו משחקים בכאילו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר כמה שבועות בכנסת ואנחנו עוד לא העלינו הצעה אחת קונקרטית שאכפת לציבור ממנה.

עאידה תומא סלימאן: אני מגיעה עכשיו מהפגנה.

עאידה תומא סלימאן: נסעתי לצפון, חזרתי מהפגנה של האוכלוסייה הערבית, ובמיוחד אזרחי טמרה, נגד הפשיעה המשתוללת ומקרי הרצח.

עאידה תומא סלימאן: האם יש זמן לכנסת לדון בזה?

עאידה תומא סלימאן: האם יש זמן לראש הממשלה לדון במכתב שהפניתי אליו, וביקשתי תוכנית מלאה למלחמה בפשיעה?

עאידה תומא סלימאן: כמובן שלא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין עסוקים בליצור את הממשלה שתגן בראש ובראשונה על ראש הממשלה, שלא יוגשו נגדו כתבי אישום ולא ייכנס לכלא.

ישראל אייכלר: תודה, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: מטרה מאוד טובה לכנסת ישראל.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: יכולת לנצל את כל שלוש הדקות על ההפגנה בטמרה.

עאידה תומא סלימאן: עוד אנצל, אל תדאג.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עופר כסיף.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הנואמים הקודמים התמקדו בדברים חשובים.

עופר כסיף: כל מה שהוזכר הוא כמובן רלוונטי גם להתנגדות שלנו להצעת החוק, אבל אני רוצה לנצל את הזמן כדי להתייחס בקצרה להיבט אחר, שאליו לא התייחסו מספיק.

עופר כסיף: בהצעת החוק מודגשת החשיבות של היציבות השלטונית.

עופר כסיף: עכשיו, אין חולק על זה שממשלה יציבה היא אינטרס חשוב, אבל לא בכל מחיר.

עופר כסיף: השאלה היא מה עומד על כף המאזניים אל מול הצורך ביציבות.

עופר כסיף: ביולי 1991 אמר חבר הכנסת דאז דן מרידור, ואני מצטט אותו: "המשטר בישראל אינו סובל מחוסר יציבות.

עופר כסיף: אני חושב שהוא יציב.

עופר כסיף: השאלה היא מה מחיר היציבות הזו.

עופר כסיף: האם לא הגענו בזמן האחרון למצב שהיציבות נקנית במחיר כבד מדי?

עופר כסיף: שהרכבות ממשלה נקנות במחירים כבדים מדי?

עופר כסיף: " סוף ציטוט.

עופר כסיף: גם אם נניח שהרחבה של מספר השרים בממשלה אכן תורמת ליציבות – ואם היה לי זמן הייתי מוכיח שזה לא כך, אבל זה לא העניין כרגע – הרי שהמחיר אכן כבד מדי.

עופר כסיף: לא מדובר רק במחיר כלכלי שאכן צוין קודם, והוא כבד, אלא גם במחיר פוליטי: הגדלת הממשלה פוגעת למעשה בעקרון הפרדת הרשויות וביכולת של הכנסת, המוחלשת ממילא, לפקח על הממשלה ולרסן אותה.

עופר כסיף: לפני 20 שנה כתב כך פרופ' אשר אריאן, מחשובי מדעני המדינה בישראל: אחד המיתוסים החשובים בחיים הפוליטיים של ישראל הוא שבמערכת קיימים בלמים ואיזונים, אך המציאות שונה.

עופר כסיף: בישראל תמיד שימשה הכנסת כבימה לפעילותם של הממשלה ושל שריה.

עופר כסיף: סוף ציטוט.

עופר כסיף: אז נשאלת השאלה מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות.

עופר כסיף: אם תמיד הכנסת הייתה בימה, ההרחבה של הממשלה והגדלת מספר שריה כמוצע בחוק יהפכו את הכנסת לבימת קרקס שעליה ירקדו לולייני הממשלה ויבטלו למעשה את העיקרון הדמוקרטי של הגבלת הממשלה וריסונה.

עופר כסיף: החוק הוא חלק מתוכנית מקיפה וארוכת טווח, והתוכנית הזו היא כינונה של ממשלה כל-יכולה, שאפקט הצינון יהיה נר לרגליה, שיפגע בחברה האזרחית, במערכת המשפט, באקדמיה, בתקשורת, באופוזיציה, וכפי שאמרתי – בכנסת.

עופר כסיף: לסיום, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, גם אני אינני יכול להתעלם מהאסון שהתרחש אתמול ביבנה, שבו נהרגו שוב פועלי בניין.

עופר כסיף: 20 הרוגים מתחילת השנה בתחום הבניין בלבד.

עופר כסיף: כפי שכתב הבוקר ד"ר אריה קרמפף מהמכללה האקדמית תל אביב-יפו: מדובר בסחר בבני אדם.

עופר כסיף: הוא כותב, הקבלנים לוקחים בחשבון אחוז מסוים של פציעות ומוות כחלק מהתחשיב הכלכלי.

עופר כסיף: בשיקולי הרווח שלהם עדיף להם מוות של פועל על השקעה באמצעי בטיחות.

עופר כסיף: זה עולה להם פחות.

עופר כסיף: אני תוהה אם סיעה אחת, אחת, דרשה יישום של ההסכם שנחתם בין ההסתדרות לממשלה לפני כחצי שנה בנושא תאונות הבניין במסגרת המשא ומתן הקואליציוני, או שהרחבת הממשלה ומספר שריה יותר חשובים.

עופר כסיף: לסיום, ברשותך, אדוני – –

ישראל אייכלר: משפט סיום, כן.

עופר כסיף: – – אני רוצה לצטט דבר שנכתב לפני כ-1,000 שנה וקשור לנושא של תאונות הבניין, וזה מדרש דרבי אליעזר, פרק כ"ד.

עופר כסיף: הוא כותב כך – חברי חבר הכנסת ניסנקורן ציטט קודם חלק קטן ממנו, תרשו לי לצטט את כולו: "שבע מעלות היו לו למגדל ממזרחו ושבע ממערבו.

עופר כסיף: מעלים את הלבנים מכאן ויורדים מכאן.

עופר כסיף: אם נפל אדם ומת לא היו שמים ליבם אליו, ואם נפלה לבנה אחת היו יושבים ובוכים ואומרים: אוי לנו, אימתי תעלה אחרת תחתיה.

עופר כסיף: ועבר אברהם בן תרח וראה אותם בונים את העיר וקיללם בשם אלוהיו ואמר:

עופר כסיף: בלע ה' פלג לשונם".

עופר כסיף: להצעת החוק שלפנינו, חברים, ולתאונות בבניין יש משהו – – –

ישראל אייכלר: לא, חבר הכנסת כסיף, אני לא הפסקתי אותך באמצע מדרש – –

עופר כסיף: משפט אחרון, באמת.

ישראל אייכלר: – – כי מדובר בדור הפלגה, אבל עברת את כל הזמנים.

עופר כסיף: אני מודה לך.

עופר כסיף: אם תרשה לי, באמת משפט אחרון.

ישראל אייכלר: בבקשה, משפט אחד.

עופר כסיף: אני אומר:

עופר כסיף: להצעת החוק שלפנינו ולתאונות בבניין יש משהו משותף, והוא רווח לפני טובת האדם.

עופר כסיף: במקרה של החוק – רווח פוליטי, במקרה של התאונות – רווח כלכלי.

ישראל אייכלר: תודה רבה, תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואחריו – חבר הכנסת רם בן-ברק.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: היום בנאומי הדקה אפשר היה בעצם לזהות כאילו שתי כנסות בתוך הכנסת.

יוסף ג'בארין: חברי הכנסת שהתמקדו בסוגיית כתבי החשדות – – –

ישראל אייכלר: בפינת מפלגת חד"ש, אתם מפריעים לחבר הכנסת ג'בארין.

ישראל אייכלר: אתם לא שומעים?

יוסף ג'בארין: אפילו לא שומעים.

ישראל אייכלר: סיעת חד"ש, אל תפריעו ליוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: זה גם אוחנה שם.

קריאה: מרצ.

עאידה תומא סלימאן: מרצ והעבודה.

יוסף ג'בארין: אין קיזוז, אוחנה.

יוסף ג'בארין: טוב, נתחיל מחדש, תריץ את השעון.

ישראל אייכלר: תמשיך, תמשיך.

יוסף ג'בארין: חבריי חברי הכנסת, מי שהקשיב היום לנאומים בני דקה בשעה 16:00 – אפשר היה לזהות כאילו שיש שתי כנסות בכנסת:

יוסף ג'בארין: חברי כנסת שהתמקדו בכתב החשדות כלפי ראש הממשלה, בוודאי נושא חשוב שיעסיק אותנו כנראה לפחות בתחילת הקדנציה, וחברי כנסת, בעיקר חברי הכנסת הערבים, שהתמקדו בסוגיית האלימות בתוך הציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: איך אפשר שלא, כאשר בתוך יומיים נרצחים שני צעירים ערבים בטמרה ובבאקה אל-גרבייה; כאשר כל הזמן היום אנחנו מקבלים דיווחים על ירי – ירי בנשק חי בתוך שכונות מגורים בתוך היישובים הערביים שלנו.

יוסף ג'בארין: כנראה שמה שמחבר בין שני הנושאים זאת ההפקרות, זאת ההיעלמות של שלטון החוק ושל היכולת בעצם לתת לאזרחים חיים תקינים וראויים בתוך מדינה מתוקנת.

יוסף ג'בארין: ואגב סוגיית כתבי החשדות והדיבור על פסקת ההתגברות, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך שבשבוע האחרון הרבה פוגשים אותי ושואלים אותי מה זה פסקת ההתגברות.

יוסף ג'בארין: יודעים שאני משפטן ורוצים להבין סוף-סוף במה מדובר.

יוסף ג'בארין: אני אומר להם: תשמעו, אגיד לכם את האמת, ישר לעניין, פסקת ההתגברות אמורה לאפשר לעבריין להתגבר על החוק.

יוסף ג'בארין: יש יותר פשוט מכך?

יוסף ג'בארין: היא אמורה לאפשר לשחיתות להתגבר על שלטון החוק.

יוסף ג'בארין: פסקת ההתגברות אולי אמורה לאפשר לשוחד להתגבר על ניקיון הכפיים.

ישראל אייכלר: אבל אין פסקת התגברות על השעון.

יוסף ג'בארין: פסקת ההתגברות אולי תאפשר גם לעשן של הסיגרים – אתם יודעים מה זה העשן של הסיגרים – להתגבר על ראייה נכונה של התמונה.

יוסף ג'בארין: פסקת ההתגברות אולי מאפשרת לראש הממשלה להתגבר על ההחלטה להישלח לכלא.

יוסף ג'בארין: ואולי פסקת ההתגברות אמורה לאפשר לראש הממשלה להתגבר גם על המדינה, תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת ג'בארין.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת רם בן-ברק, ואחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ'.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה להסכים עם חבר הכנסת ג'בארין.

רם בן ברק: אכן, ההפקרות שולטת במדינה הזו בעשור האחרון ויש להם אכן בעיה של משילות, כי יש כאן הפקרות.

רם בן ברק: תראה, אדוני היושב-ראש, בארצות הברית של אמריקה יש 15 שרים על אוכלוסייה של 330 מיליון תושבים; בצרפת – 16 שרים ואוכלוסייה של 67 מיליון תושבים; ספרד – 16 שרים; הולנד – 15 שרים; הרפובליקה של גרמניה – 11 שרים על 80 מיליון תושבים; ברוסיה, ששם גם יש דיקטטור, שלא נדע – 22 שרים על אוכלוסייה של 140 מיליון תושבים.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, אתמול אישרה ממשלת ישראל את בקשתו של ראש הממשלה נתניהו לבטל את ההגבלה על מספר השרים בממשלה כדי להקל עליו את מלאכת הרכבת הממשלה.

רם בן ברק: בואו נגיד את האמת, זה בעיקר על מנת שראש הממשלה יוכל לתת אתנן פוליטי, בלשון המעטה, לחברי קואליציית היציאה מהכלא, או במילים לא מכובסות: מדובר בשוחד פוליטי לשמו.

רם בן ברק: אני בספק אם יש לממשלת מעבר את הסמכות החוקית להעביר חוק שכזה – כנראה שכן, כי בית המשפט אישר, אבל בטוח שאין את הסמכות המוסרית לעשות מעשה כזה.

רם בן ברק: מדינת ישראל, המונה תשעה מיליון תושבים, לא צריכה ממשלה של 26 או 30 שרים, כשלכולנו ברור שמספר השרים עוד יעלה ככל שהמשא ומתן הקואליציוני יתקדם.

רם בן ברק: ראש הממשלה נתניהו נמצא בלחץ כי הוא יודע שזו תהיה ממשלתו האחרונה.

רם בן ברק: נתניהו עושה הכול על מנת לחלץ עצמו מאימת המשפט, וכל זה במחיר של הגדלת מספר השרים המיותרים בממשלתו, הגדלת הביורוקרטיה הממשלתית, ניפוח וסיאוב משרדי הממשלה, וכל זאת על חשבון משלם המיסים הקטן, שממילא קורס מנטל המיסים והתשלומים המיותרים.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, לביבי לא אכפת, אנחנו משעממים אותו, מי אנחנו, האזרחים, בכלל.

רם בן ברק: מה ביבי לא יעשה על מנת להתחמק מלתת את הדין על מעשי השוחד והשחיתות שלו.

רם בן ברק: חבריי חברי הכנסת, מדינת ישראל מתהדרת בתעשייה והייטק מהטובים בעולם.

רם בן ברק: ישראל ללא ספק ניצבת בחוד החנית בטכנולוגיה בעולם.

רם בן ברק: אין תאגיד טכנולוגי בין-לאומי שאין לו מרכז מחקר ופיתוח במדינת ישראל, החל בגוגל ואפל, דרך מיקרוסופט ואינטל, עליבאבא ו-eBay, ועוד ועוד.

רם בן ברק: החברות הללו מגיעות לישראל כיוון שאנחנו יודעים לייצר יש מאין.

רם בן ברק: תמיד ידענו לעשות את הבלתי-ייאמן במעט המשאבים שהיו לנו, בכל התחומים – ביטחון, הייטק, חקלאות, כלכלה וחינוך.

רם בן ברק: אבל מה שטוב לסקטור הפרטי רע לממשלה; במקום לייעל את השירות הציבורי, נתניהו רוצה לסאב ולהגדיל את הביורוקרטיה, רק על מנת לשמר קואליציה רזה של 61 חברי כנסת עם ממשלה שמנה של 26, 28, 30 שרים וסגני שרים – זאת מציאות הפוכה.

רם בן ברק: נתניהו, הוא ולא אחר, השתמש בדימוי של האדם הזה ששוקל 45 קילוגרם הנושא על גבו אדם שמן במשקל 55 קילוגרם, כשהאחרון כל הזמן משמין והראשון כל הזמן מתכווץ.

ישראל אייכלר: יש לך עוד דפים?

ישראל אייכלר: כי הזמן נגמר.

רם בן ברק: הזמן נגמר, אז אני חושב שאמרתי מספיק.

רם בן ברק: מדובר כאן בשחיתות שלטונית שכדאי שחברי הקואליציה לא יאשרו אותה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת שלי יחימוביץ', ואחריה – חבר הכנסת איימן עודה.

פנינה תמנו: אה, השרה התורנית, איזה שבחים – – –

ישראל אייכלר: שקט.

יפעת שאשא ביטון: לי מגיע בלי שום קשר.

שלי יחימוביץ': ברכות למבקרת המדינה החדשה.

אלעזר שטרן: רק – – –

שלי יחימוביץ': רק לי מותר.

אלעזר שטרן: אני כמעט – – – אחרי זה הלכתי אחורה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במסגרת המבצע להשמדת בית המשפט העליון והדמוקרטיה ישראלית כדי למלט ראש ממשלה מושחת מהכלא עולים קולות בכי ונהי מכיוון מפלגות הקואליציה המיועדות, והם אומרים: לא יכול להיות שחבר כנסת או שר יסתובבו מאוימים מאימת החוק.

שלי יחימוביץ': זה לא יכול להיות שהם כל הזמן יחשבו: אולי יתפרו להם תיק, אולי חוקרים אותם, אולי יש עליהם משהו.

שלי יחימוביץ': למה לא? סליחה, למה לא להיות מאוימים מאימת החוק כמו כל אזרח רגיל?

שלי יחימוביץ': מה, אזרח רגיל חושב שהוא יכול לעבור על החוק כמה שמתחשק לו, לעשות כל עבירה פלילית ותהיה לו עיר מקלט שהוא יוכל להיאחז בה בקרנות המזבח?

שלי יחימוביץ': מה כל כך נורא בלהיות מאוימים מאימת החוק, אם אתם לא אנשים מוסריים, ששומרים על החוק ממילא?

שלי יחימוביץ': ואגב, לכל המושחתים שנורא נורא מודאגים שכל הזמן יתפסו אותם ומתבכיינים על זה שיש יותר מדי כוח לזרועות שלטון החוק, יש לי הצעה נורא נורא פשוטה, ותאמינו לי, היא תמיד עובדת: אל תהיו מושחתים.

שלי יחימוביץ': נורא נורא פשוט.

שלי יחימוביץ': אל תיקחו שלמונים ואל תיתנו; אל תעברו על החוק, אל תפרו אמונים, אל תעשו עבירות מרמה, אל תיקחו שוחד.

שלי יחימוביץ': מה כל כך קשה בזה, יהיה לכם הרבה יותר קל בחיים.

שלי יחימוביץ': אתם לא תצטרכו להתעורר בבוקר ולחשוב אם אולי יתפסו אתכם.

שלי יחימוביץ': תחשבו על זה, זה סוג של סטרטאפ.

שלי יחימוביץ': עולה גם טיעון אחר, מופרך לחלוטין, שמעיד על חוסר הבנה עמוק במהות הדמוקרטיה, והוא הטענה הכוזבת שהעם החליט, העם החליט שביבי זכאי.

שלי יחימוביץ': אז קודם כול, לא העם – זה 25% מהעם.

שלי יחימוביץ': שנית, העם שבחר בביבי האמין לו, כנראה, כיוון שהוא כנראה בוטח בו, שאכן אין לו שום כוונה לחוקק חוקים פרסונליים שימלטו אותו מהכלא.

שלי יחימוביץ': אבל מעבר לזה, נגיד שבאמת הייתה הצבעה על עצם השאלה אם נתניהו צריך לעמוד לדין כאחד האדם אחרי שימוע, בהינתן שכבר הונח כתב אישום בכפוף לשימוע; ובהצבעה הזאת, שאולי הייתה מתקיימת בסמ"סים – אני לא יודעת, כמו באירוויזיון – העם היה מחליט שהוא זכאי.

שלי יחימוביץ': ככה עובדת דמוקרטיה?

שלי יחימוביץ': אנשים נותנים את הדין על מעשיהם הרעים על פי פופולריות?

שלי יחימוביץ': אז כדורגלנים לא היו עומדים למשפט, ומנחות טלוויזיה פופולריות ודוגמניות לא היו מסתבכות עם מס הכנסה.

שלי יחימוביץ': ובכלל, למה בתי משפט ולמה משטרה ולמה פרקליטות?

שלי יחימוביץ': אפשר להעמיד את הכול להצבעה בציבור, או בכיכר העיר, לפי עוצמת העידוד של קולות העידוד לנאשם, או בסמ"סים.

שלי יחימוביץ': נבטל את כל מוסדות שלטון החוק.

שלי יחימוביץ': מאיפה עולה רעיון העוועים שהעם יכול להחליט מי ילך לכלא ומי לא?

שלי יחימוביץ': הרי זאת מהות הדמוקרטיה, שהעם שולח אותנו לכאן, לבית הזה, לא נותן לנו חסינות מפני כלום.

שלי יחימוביץ': בדיוק ההפך, אנחנו מחויבים להיות שומרי חוק יותר מכל אדם אחר, לא פחות מכל אדם אחר.

שלי יחימוביץ': ולסיום, לאותם חברי הכנסת שימצאו את עצמם בתפקידי שרים לענייני כלום ושום דבר: אתם אפילו לא חלק מהמשחק.

שלי יחימוביץ': אתם המעות שמשלמים כדי למלט את ראש הממשלה מהדין.

שלי יחימוביץ': ואם לא מזיז לכם שאתם חלק מההשחתה הזאת, אולי יזיז לכם שאתם פשוט עושים מעצמכם צחוק.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איימן עודה.

ישראל אייכלר: אחריו – חבר הכנסת אבי גבאי.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני מאמין שהאינטרסים האמיתיים והעמוקים של שני העמים הם אינטרסים משותפים.

איימן עודה: כלומר, מה שקורה בקרב כלל החברה חשוב גם לאוכלוסייה הערבית, וגם ההפך הוא נכון.

איימן עודה: הרי אנחנו חיים באותו מקום.

איימן עודה: הדמוקרטיה והצדק החברתי, השוויון, בוודאי השלום, הם אינטרס עמוק ואמיתי של כולנו.

איימן עודה: אבל אני, איימן עודה הערבי, אין לי את הפריבילגיה עכשיו לדבר על הנושא החשוב כל כך הזה בגלל הרצח בקרב האזרחים הערבים.

איימן עודה: כי אין דבר יותר חשוב מחיי האדם; אין דבר בעולם יותר חשוב מחיי האדם.

איימן עודה: חברים, אנחנו חיים במלחמה יום-יומית בקרב האזרחים הערבים.

איימן עודה: אתמול בלילה ישבנו בטמרה ודיברנו על איך להפגין; איך להשפיע בעקבות הירצחו של ויסאם יאסין.

איימן עודה: באותה ישיבה שמענו שאחמד דראכמה מבאקה אל-גרבייה, גם הוא נהרג, וגם שמענו שאחד משפרעם באותו רגע נפצע, ואחד מריינה נפצע באותו רגע.

איימן עודה: היום היינו בהפגנה.

איימן עודה: באמצע ההפגנה שמענו ששלושה אנשים מאום אל-פחם נפצעו מירי.

איימן עודה: אנחנו חיים במלחמה, ואין מדינה ואין משטרה.

איימן עודה: מדובר על כנופיות פשע; מדובר על פרוטקשן, על שוק אפור; מדובר על נשק בלתי מורשה.

איימן עודה: מאיפה מגיע הנשק הזה?

איימן עודה: גבי אשכנזי, אתה יודע מאיפה?

איימן עודה: 70% מהצבא.

איימן עודה: 70% מהנשק שמגיע אלינו, נשק בלתי מורשה, מהצבא.

איימן עודה: תתארו לעצמכם שהנשק הזה מגיע מהערבים אבל רוצחים בו יהודים או מאיימים על ביטחון המדינה; כל ילד ערבי יודע: אם הנהרג והנרצח היה יהודי, בתוך שעות מגיעים לרוצח.

איימן עודה: אז מה יש פה?

איימן עודה: יש משטרה גזענית.

איימן עודה: יש משטרה גזענית.

איימן עודה: אני בטוח שכשהשר לביטחון פנים מקבל הודעה שיש רצח באזור מסוים, כשהוא שומע את שם האזור, אם הוא ערבי, הוא מרגיש הקלה, שזה פחות חשוב.

איימן עודה: אז תגידו לנו, מה אנחנו צריכים לעשות?

איימן עודה: אני חושב שאנחנו צריכים לעמוד פה להפריע לכם, לא לתת לדיונים להתנהל פה בכנסת.

איימן עודה: צריך לעשות הכול: לסגור צירים ראשיים, לסגור את חוצה ישראל, כביש 6, לעמוד שם שעות, שיהיה מה שיהיה, לא חשוב.

איימן עודה: העיקר חיי בני האדם.

איימן עודה: אני מצפה מכם, אתם באופוזיציה: תהיו שותפים לנו.

איימן עודה: תהיו שותפים לנו במאבק נגד הפשיעה והפושעים, נגד כנופיות הפשע ברחוב הערבי.

איימן עודה: אנחנו, מנהיגי הציבור הערבי, קוראים למשטרה להיכנס ליישובים שלנו, לאסוף את הנשק, לעשות את הכול.

איימן עודה: אנחנו רוצים לחיות בחברה ללא נשק.

איימן עודה: אין שום דבר טוב בנשק הזה, אין שום דבר מועיל, לא אם הם רוצחים ערבים ולא אם הם רוצחים יהודים ולא אם הם מאיימים על מישהו.

איימן עודה: אנחנו רוצים לחיות בחברה ללא נשק.

איימן עודה: אז תגידו לנו, איפה הכתובת שלנו?

איימן עודה: אני מדבר עם ראש מנגנון הביטחון בגדה המערבית, ושואל אותו: כמה רציחות יש לכם בשנה?

איימן עודה: הוא אומר לי: 24.

איימן עודה: ושם, בגדה, יש 3 מיליון פלסטינים.

איימן עודה: אני מדבר עם העזתים – אומרים לי: 22, ויש שם 2 מיליון עזתים.

איימן עודה: שואל בירדן – 10 לכל מיליון.

איימן עודה: רק אצל הערבים בישראל אין מדינה, אין משטרה.

איימן עודה: האם זה חוק הלאום?

איימן עודה: האם המדינה היא רק ליהודים בכל המובנים?

איימן עודה: אין מדינה, אין משטרה?

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, אני מצפה מכל בן אדם – מכל בן אדם בהיותו בן אדם – לעמוד לצידנו במאבק הצודק כל כך הזה.

איימן עודה: אין נושא יותר חשוב מהמאבק בפשיעה בקרב האזרחים הערבים.

איימן עודה: אין.

איימן עודה: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת איימן עודה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אבי גבאי, בבקשה.

עיסאווי פריג': אבי, אני מבקש שתגלה סולידריות ותדבר על הפשע בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': יותר חשוב מהחסינות, יותר חשוב מכל דבר אחר.

עיסאווי פריג': 20% מאזרחי המדינה לא ישנים בלילה ואין להם ביטחון אישי.

עיסאווי פריג': רוצים סולידריות של יהודים.

אבי גבאי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת איימן עודה, חבר הכנסת עיסאווי – –

ישראל אייכלר: עיסאווי, אתה כבר עולה לדבר.

אבי גבאי: – – הדברים שלך יוצאים מהלב ומגיעים ללב.

אבי גבאי: אין ספק שמדובר באחת מהבעיות הכי גדולות במדינת ישראל.

אבי גבאי: אנחנו נוהגים לדבר הרבה על ביטחון.

אבי גבאי: על הביטחון של מדינת ישראל, ביטחון, ביטחון, ביטחון, ביטחון, ביטחון.

אבי גבאי: המקום היחידי שאין היום ביטחון בו הוא בחברה הערבית.

אבי גבאי: אומנם אלה כביכול נושאים פנימיים, לא טרור, אבל בסוף, אם בן אדם לא יכול ללכת ברחוב, אם בן אדם מפחד ללכת ברחוב, אם בן אדם מפחד שיירו בו, אז הביטחון שלו כמובן לא קיים.

אבי גבאי: אנחנו איתך בעניין הזה, אנחנו איתכם בעניין הזה.

אבי גבאי: דיברתי על זה לפני כמה חודשים בכנס בנצרת, המספרים מטורפים.

אבי גבאי: אני זוכר שהמספרים היו אז 1,060 ומשהו נרצחים במשך 15 שנה – זה מספר מטורף.

אבי גבאי: אני אומר זה, והבנתי שעכשיו זה כבר עלה ל-1,200, 1,300, מספרים שאי-אפשר לדמיין.

אבי גבאי: אני כן רוצה עכשיו להתייחס גם לנושא שעליו אנחנו מדברים, החוק הזה.

ישראל אייכלר: אני אוסיף לך דקה, כי הקדשת לעניין הזה.

אבי גבאי: תראה, 18 שרים או 22 שרים, זה לא באמת משנה, זאת לא דרמה.

אבי גבאי: 22 או 27 – זה כבר באמת משנה.

אבי גבאי: אני יודע שכולם מדברים על העלות של עוד שר: כמה עולה לנו עוד שר בממשלה, עם הלשכה שלו וכו'.

אבי גבאי: אז גם עם זה אפשר לחיות, אנחנו כבר מכירים בזבוזים יותר גדולים של הממשלה מכמה שרים יש לה מבחינת עלות הלשכות וכו'; אבל מה שאי-אפשר לחיות איתו, אדוני היושב-ראש, זה הזלזול באזרחים.

אבי גבאי: אני רוצה לדבר על העניין הזה רק מהזווית של האזרחים: איך משפיעה החלטה על הוספת משרדים על האזרחים של מדינת ישראל.

אבי גבאי: עוד משרדי ממשלה, עוד ביורוקרטיה, עוד אזרחים שעוברים מפקיד לפקיד ולא מקבלים תשובה.

אבי גבאי: כולנו מכירים את זה שאנחנו הולכים לפקיד והוא אומר לך: זה לא אצלי, זה אצלו, זה לא אצלו.

אבי גבאי: עכשיו, אם עד היום עברנו בין פקיד לפקיד ועברנו פעמיים, יהיו עוד משרדים ונעבור ארבע פעמים וחמש פעמים, ומשרד שלישי ומשרד רביעי וחמישי ונצטרך להסתובב ביניהם בלי לקבל שום פתרון.

אבי גבאי: עכשיו, בשביל עוד משרדים צריך עוד מיסים.

אבי גבאי: זאת אומרת שאנחנו האזרחים גם נשלם יותר מיסים וגם נקבל פחות.

אבי גבאי: את זה עוד לא ראיתי, שאומרים לבן אדם:

אבי גבאי: תשלם יותר כדי לקבל פחות.

אבי גבאי: בדרך כלל אומרים: תשלם פחות, תקבל יותר.

אבי גבאי: פחות שירות, יותר ביורוקרטיה.

אבי גבאי: יותר משרדים, אגב, זה יותר בעיות סנכרון.

אבי גבאי: המשרדים רבים על הטריטוריה שלהם.

ישראל אייכלר: חברי הכנסת בצד ימין, אתם מפריעים לנואם.

אבי גבאי: המשרדים רבים על טריטוריה, הפרויקטים מתפצלים, בלגן.

אבי גבאי: בעיקר בעיקר בעיקר הרבה משרדים – אף אחד לא אחראי, אף אחד לא אחראי על כלום.

אבי גבאי: ראש הממשלה ירצה לדעת, לומר: רבותיי, מה קורה בחברה הערבית עם האלימות?

אבי גבאי: עם עשרה שרים צריך לדבר.

אבי גבאי: אף אחד לא אחראי על כלום.

אבי גבאי: במקום שראש הממשלה באמת יבוא ויאמר: רבותיי, נבחרתי; עם ישראל, נבחרתי; נהדר, נפלא, עכשיו בואו נעשה סדר, בואו נעשה מה שטוב לאזרחים, נעשה סדר במשרדי הממשלה, נדאג לעשות רפורמות חשובות; במקום דיון רציני על מבנה המשרדים – אם צריך להעביר את החינוך לגיל הרך למשרד החינוך או לא, אם צריך להעביר את החינוך הטכנולוגי למשרד החינוך, כן או לא; במקום הדברים האמיתיים, במקום שרים שיכולים לקבל החלטות שהתחום שלהן ברור, נקבל שרים שלא יכולים להחליט.

אבי גבאי: במקום מה שטוב לפוליטיקאים, לראש הממשלה ולשרים שלו, שיעשו מה שטוב לאזרחים.

אבי גבאי: את האזרחים לא מעניין כמה משרדים יש, מעניין אותם לקבל שירות, ואת זה אפשר לעשות.

אבי גבאי: פשוט מאוד להפסיק עם ההרחבה הבלתי-מתקבלת על הדעת הזאת של משרדי ממשלה.

אבי גבאי: אף בעל עסק פרטי לא היה עושה את זה.

אבי גבאי: אף בעל עסק לא עושה דברים כאלה.

אבי גבאי: לניר ברקת, בתור ראש עיריית ירושלים, אני מניח שהיו 12, 14 חברי הנהלה.

אבי גבאי: תאר לך שהיו לך 24 חברי הנהלה – ירושלים הייתה נראית הרבה פחות טוב ממה שהיא נראית היום.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אבי גבאי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת אבי גבאי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'; ואחריו – עבד אל חכים חאג' יחיא.

ישראל אייכלר: תפדל.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אומנם ראש הממשלה התחיל היום לבשל דייסה חמה, מתוקה, כדי לדאוג לחלק לכל חברי הבית, חברי הממשלה – הוא ייתן צלחת מלאה של דייסה לזה, ייתן חצי לאחר, ימצא את הדרך, ישכח אחרים באמצע – אבל, חברים, בינינו, הראש שלי, כערבי, כישראלי, כאזרח מדינת ישראל, במקום אחר.

עיסאווי פריג': החברה שלי, החברה הערבית, מדממת, סובלת, צועקת ומבקשת סולידריות.

עיסאווי פריג': אני מודה, לפני שאני מתחיל להיכנס לנושא:

עיסאווי פריג': החברה שלי במשך עשרות שנים טעתה – ואני אומר את זה בקול ברור וצלול.

עיסאווי פריג': היא התייחסה למשטרה כאל גורם עוין ולא רצוי.

עיסאווי פריג': למשטרה יש חלק בכך, כי היא התעמתה עם האוכלוסייה הערבית וגרמה לריחוק ולא לחיבוק.

עיסאווי פריג': ההתנהלות הזאת במשך עשרות שנים הולידה מצב של משטרה לא רצויה.

עיסאווי פריג': שני הגורמים, הן החברה הערבית והן המדינה והמשטרה, סובלות מהתוצאה שאליה הגענו.

עיסאווי פריג': החברה הערבית מדממת; בכל יום יש הרג, רצח, ירי, חוסר ביטחון.

עיסאווי פריג': אתמול זה היה בטמרה, בסרט שהופץ לכל אזרחי מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אבל הבעיה היא לא טמרה.

עיסאווי פריג': הבעיה היא לא החברה הערבית.

עיסאווי פריג': הבעיה היא החברה הישראלית.

עיסאווי פריג': כי מה שקורה בטמרה ובבאקה ובחצר האחורית, יגיע בהקדם – והוא הגיע – לחצר הקדמית.

עיסאווי פריג': אנחנו, ואני כחבר כנסת ערבי, כאזרח ישראלי, אני אומר לכם, חבריי היהודים: אני ואתם נמצאים בשותפות גורל בבית הזה במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכם סולידריות.

עיסאווי פריג': לא יכול להיות מצב של מערב פרוע בתוך מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': כפר קאסם ויפו וחיפה זה מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אנחנו חיים בחוסר ביטחון אישי, צועקים את צעקתנו, ואתם – צ'פחות ולא יותר.

עיסאווי פריג': מגלים אמפתיה במילים יפות – אני מסיים, אדוני – מגלים אמפתיה במילים יפות.

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם.

עיסאווי פריג': יש רמטכ"לים, יש אנשי צבא, אנשי משטרה, בעלי מקצוע מעולים בבית הזה.

עיסאווי פריג': אני מושיט לכם את היד, אחיי; את היד, אחיי: אנחנו זקוקים לעמידה שלכם לצידנו.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': על סדר-היום הציבורי צריך להיות הפשע בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': הטרור, טרור הפשע בחברה הערבית, זועק לשמיים.

עיסאווי פריג': חייב להיות מצב חירום.

עיסאווי פריג': אנחנו זקוקים לעזרתכם, זקוקים לסולידריות איתכם.

עיסאווי פריג': תבינו את זה לבד.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בשנה שיש הודעות על גירעון, וגירעון גדול, באים להוסיף עוד הוצאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל השאלה היא מתי יהיה הקיצוץ, או במה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אפילו לא אדבר על זה שאפשר היה להעביר את הכסף לצרכים אחרים; הכסף הקיים היום יקוצץ, ואנחנו לא נדע בינתיים מי יסבול יותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כאוכלוסייה ערבית במדינה אנחנו כל הזמן סבלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל קיצוץ אנחנו אלה שסבלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השר לביטחון פנים, אפילו שיש תוכנית 9226 עם תקציב למשטרה, כדי לטפל – לכאורה, כי היא עדיין מתייחסת אלינו כאויבים – כדי לטפל הוא גזל יותר מ-400 מיליון שקל מהכסף הזה, והעביר אותו, על דעתו, למקום אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא גנב לנו את הכסף הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אנחנו רואים את הפשע המשתולל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבריי דיברו על הרצח בטמרה, דיברו על הרצח בבאקה אל-גרבייה, אבל אני אומר לכם, עוד היום יש פצוע בריינה, פצוע בינוני, שלושה פצועים באום אל-פחם מירי, פצוע אחד בעכו ועוד פצוע ברהט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה רק היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אפילו לא מדבר על הרציחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בואו נשמע ביחד – – –

אחמד טיבי: עכשיו בסח'נין ירי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זה העדכון, עוד אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בואו נשמע את המילים של אשתו של ויסאם יאסין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה היא אומרת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה הילדים שלי ישאלו אותי: איפה אבא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לה ילדים קטנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבן שלי הוא עדיין עובר בתוך הבטן שלי, בתוך הרחם; כשהוא ייוולד הוא ישאל: למה לילדים אחרים יש אבא ולי אין?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אחראי על זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם, ראש הממשלה והשר לביטחון הפנים לא יוכלו להגיד: ידיי לא שפכו את הדם הזה, כי היו יכולים לעשות יותר ולא עשו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תאונות העבודה בבניין, כבוד היושב-ראש, אתה יודע כמה עשיתי בקדנציה הקודמת בנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול נהרגו – או נרצחו, גם – ארבעה עובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אחראי על זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקציב הזה שצריך להעביר לשרים וללשכות שלהם, יכולנו לנצל אותו לביטחון באוכלוסייה הערבית, לבטיחות בבניין, להדרכות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אתה יודע שיש רק חמישה בודקים למנופים האלה בכל הארץ?

עבד אל חכים חאג' יחיא: רוב המנופים האלה עובדים ללא בדיקה, ללא כשירות לעבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, בהפגנה של היום בשפרעם הייתה סיסמה ברורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אומרים: לא נקבל את המשך הזנחת בטיחותנו; אנחנו רוצים את ביטחוננו; אנחנו רוצים את הביטחון שלנו; והביטחון – אחרי חוק הלאום או לפניו – לא מתייחסים אלינו כאל חלק מהמדינה אלא כאויבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מגיע לנו הביטחון הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משפטים אחרונים, כבוד היושב-ראש:

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקדנציה הקודמת היו סחיטות, אבל כנראה עכשיו הסחיטות יגדלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היו סחיטות, וגם היו מורדים בתוך מפלגת השלטון שקיבלו כסף פרסונלי וקיבלו ועדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שאחרי החוק הזה, שהוא פרוץ לגמרי ואפשר להוסיף שרים, אנשים ימרדו עד שהם יקבלו עוד שר בלי תיק, כי יש אחד שמובטל והשני שיעזור לו – ולאלה יקראו שרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת אורלי פרומן.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההגדרה הלשונית של המילה נרקיסיזם מתייחסת לתופעה חברתית או תרבותית של אהבה עצמית מופרזת או עיסוק עצמי מופרז.

יוראי להב-הרצנו: נרקיסיזם מפורש לרוב כאנוכיות, יהירות או שחצנות.

יוראי להב-הרצנו: אתם מבינים, החוק הראשון שהממשלה הזאת בוחרת להביא בפני הכנסת הזו מתעסק בממשלה עצמה; בפריצת המסגרת החוקתית והחוקית הקיימת כדי לספק את הגחמות של הפוליטיקאים עצמם; במעמד של הפוליטיקאים: בשכר מוגדל עבורם בלשכה גדולה יותר, בצוות עובדים גדול יותר, בתקציב נסיעות לחו"ל גדול יותר, בממשלה גדולה יותר.

יוראי להב-הרצנו: החוק הראשון של הממשלה הזאת עוסק, איך לא, בפוליטיקאים.

יוראי להב-הרצנו: החוק הראשון של הממשלה לא עוסק באחריות של המדינה כלפי אנשים עם מוגבלויות; הוא לא עוסק בהורדת יוקר המחיה כדי שזוגות צעירים יוכלו לסיים כאן את החודש בכבוד; הוא גם לא עוסק בחיילים בודדים או במה שקורה בקמפוסים בישראל; החוק הראשון של הממשלה הזאת לא עוסק בשינשינים וגם לא במכינות הקדם-צבאיות; הוא לא עוסק בחייהם של ניצולי השואה החיים בישראל, כדי שיוכלו לקיים חיים של כבוד ורווחה; הוא גם לא עוסק במתן שוויון זכויות מלא לקהילה הגאה בישראל; ודאי שהוא לא עוסק באוכלוסיות מוחלשות וביישום מסקנות דוח העוני.

יוראי להב-הרצנו: הממשלה הזאת התקלקלה עוד לפני שהיא נולדה.

יוראי להב-הרצנו: מדובר בהפיכת חוק-יסוד לבדיחה גרועה של שלטון זחוח דעת, שעוד לא עשה שום דבר מלבד לזרוק החוצה עשרות מיליוני שקלים בשנה, רק כדי שלחבר'ה יהיה טוב.

יוראי להב-הרצנו: כשאני חושב על החוק הראשון שהממשלה הזאת בוחרת להביא בפני הכנסת, אני כועס, אבל אני בעיקר מובך.

יוראי להב-הרצנו: אולי אנשי הקואליציה אומרים לי: יוראי, אתה לא באמת מבין.

יוראי להב-הרצנו: החוק הזה נוגע למשילות.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו זקוקים לעוד משילות, אנחנו זקוקים ליציבות שלטונית, כי רק אז נוכל להתעסק בכל האתגרים שעומדים בפני עם ישראל.

יוראי להב-הרצנו: אבל בראש שלי אני גם יודע שבן-גוריון הצליח להתמודד עם האתגרים הקשים שעמדו אז, ועומדים גם היום, בפני מדינת ישראל עם 15 שרים; ואשכול הצליח עם 18 שרים; ושרת הצליח עם 16 שרים.

יוראי להב-הרצנו: מילא.

יוראי להב-הרצנו: ואז אני חושב גם על תוכנית העבודה שמסרטטת הממשלה הזאת.

יוראי להב-הרצנו: אין שם שום דיבור על יוקר מחיה, אין אזכור לדוח העוני, אין שם אנשים עם צרכים מיוחדים, אין ניצולי שואה.

יוראי להב-הרצנו: האתגר המרכזי שהממשלה הזאת מסמנת כמכשול שצריך להתגבר עליו הוא מערכת המשפט ושומרי הסף של מדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: היעד המרכזי שהיא מבקשת לכבוש הוא חסינות עבור ראש הממשלה.

יוראי להב-הרצנו: להפוך את כנסת ישראל – את היכל הדמוקרטיה הישראלית – לעיר מקלט לעבריינים.

יוראי להב-הרצנו: ומה עם הציבור הישראלי?

יוראי להב-הרצנו: שילכו לחפש.

יוראי להב-הרצנו: במיתולוגיה היוונית, כבוד היושב-ראש, נגזר על הנרקיס להעביר את ימיו מהופנט בהשתקפותו באגם, עד שמת מרוב ערגה לעצמו.

יוראי להב-הרצנו: רק שבמקרה הזה לא הממשלה ולא הפוליטיקאים ישלמו את המחיר הכבד על הנרקיסיזם שלהם אלא כלל הציבור בישראל.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, תקרא לזה נרקיסיזם, תקראו לזה אנוכיות, תקראו לזה שחצנות, תקראו לזה הפקרות, תקראו לזה שחיתות.

יוראי להב-הרצנו: אני בעיקר מתבייש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מבצע ההתחמקות מאימת הדין הולך ומתעצם.

אורלי פרומן: ראש הממשלה, במסגרת המשא ומתן הקואליציוני, דורש משותפיו לתמוך בחוק החסינות תמורת תפקידים בממשלה.

אורלי פרומן: זהו מהלך פסול, מסוכן, בלתי מוסרי וקרוב למתן שוחד תמורת תמיכה פוליטית.

אורלי פרומן: אתמול אישרו השרים את הגדלת מספר שרי הממשלה ללא הגבלה, החלטה הנעדרת כל אמת מידה ערכית, וגם היגיון מקצועי אין בה.

אורלי פרומן: תוכנית כזאת תגרום לכפל סמכויות, לחוסר יעילות, לפזרנות ולהוצאות מיותרות על חשבון הציבור.

אורלי פרומן: היועץ המשפטי פרסם את כוונתו להגיש נגד ראש הממשלה כתבי אישום בעבירות של שוחד, מרמה והפרת אמונים, בכפוף לשימוע.

אורלי פרומן: או אז התכנסו שרי הממשלה, ובמטרה להשיג את החסינות ויהי מה, החליטו: תיקים תמורת תמיכה בחוק החסינות.

אורלי פרומן: רבותיי, לציבור הישראלי מגיע הרבה יותר.

אורלי פרומן: הציבור יודע שריבוי תיקים משמעו בזבוז של מאות מיליוני שקלים, שאותם ראוי להשקיע למשל בחינוך, בבריאות, ברווחה.

אורלי פרומן: הציבור הזה הם הילדים שמתחנכים לאור סטנדרטים בזויים, שהם פשיטת רגל ערכית.

אורלי פרומן: הציבור הזה הם ההורים שילדיהם ישאלו יום אחד: איזה עולם השארתם לנו?

אורלי פרומן: הציבור הזה הם המורים ואנשי החינוך, המוכרים לי היטב משנותיי הרבות במערכת החינוך, ששואלים את עצמם וגם אותנו, נבחרי הציבור, כיצד יוכלו לחנך לערכים, לדמוקרטיה, לאזרחות טובה ולמינהל תקין מול ההתנהלות השלטונית הזאת.

אורלי פרומן: אתמול התארגנו מאות מורות ומורים לאזרחות, מתוך תחושת אחריות ותקווה לשינוי, וחתמו על מכתב פתוח במחאה על חקיקת הבזק והסיכון שבנטילת סמכותו של בג"ץ.

אורלי פרומן: כמנכ"לית משרד ממשלתי לשעבר ראיתי מקרוב את התוצאות של ריבוי משרדי הממשלה ופיצוליהם: רמת היעילות יורדת, רמת הפזרנות עולה, גבולות העשייה המטושטשים בין המשרדים מחבלים בעבודה.

אורלי פרומן: ראיתי את החפיפה המיותרת בין תחומי הפעולה והפיצול באחריות המדינה על נושאים ועל אזורים בארץ.

אורלי פרומן: אין בכך טוב של ממש.

אורלי פרומן: התוכנית להגדלת מספר שרי הממשלה ללא הגבלה חייבת להיגנז.

אורלי פרומן: היא מקפיאה ומחלישה את מסד הערכים במדינה.

אורלי פרומן: לא ניתן לדמוקרטיה להפוך כלי שרת של אינטרסים.

אורלי פרומן: הציבור נושא אלינו את עיניו.

אורלי פרומן: הוא מצפה מאיתנו, כנבחריו, לשמור על המוסר, הצדק, ועל הכסף הציבורי – הכסף של כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורלי פרומן: עלינו לעצור את פשיטת הרגל הערכית במערכת הפוליטית כדי שנוכל לשמור על המוסר והערכים במערכות כולן.

אורלי פרומן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורלי פרומן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני זוכר שעוד בכנסת התשע-עשרה ישבנו כאן, חלק מחברי הכנסת, חלק מהשרים וכמובן אותו בנימין נתניהו, והצבענו על הגבלת מספר השרים.

בועז טופורובסקי: והיום, היום נתניהו מגדיל.

בועז טופורובסקי: הוא מגדיל, הוא לא מגביל.

בועז טופורובסקי: הוא מגדיל את כמות השרים.

בועז טופורובסקי: והסיבה – זה רשום בהסברים להצעת החוק, הם לא מסתירים את זה – הסיבה היא ג'ובים.

בועז טופורובסקי: צריך לשלם שוחד בשביל ידיים, בשביל הצבעות.

בועז טופורובסקי: זו הסיבה.

בועז טופורובסקי: ועוד יותר, אף אחד לא מופתע, כי כולם יודעים שבשביל כרטיס יציאה מהכלא ביבי מוכן למכור את המדינה – והוא מוכר.

בועז טופורובסקי: 100 מיליון שקל עולה רק הצעת החוק הזו של הגדלת מספר השרים.

בועז טופורובסקי: 100 מיליון שקל בשנה.

בועז טופורובסקי: אבל זה לא רק זה.

בועז טופורובסקי: מבטלים את חוק הגיוס; מגדילים את הגירעון וממשיכים וממשיכים, וזה כי כל ממשלות הקואליציה המסתמנת יודעות טוב מאוד מה ביבי רוצה.

בועז טופורובסקי: הוא לא רוצה הגדלת קצבאות הנכים; הוא לא רוצה הגדלת קצבאות הקשישים; הוא לא רוצה לשפר את החיים של האזרחים.

בועז טופורובסקי: לא מעניינת אותו קדמה; לא מעניין אותו מאבק בתאונות הדרכים; לא מעניין אותו צמצום הביורוקרטיה.

בועז טופורובסקי: רק דבר אחד: כרטיס יציאה מהכלא.

בועז טופורובסקי: לכן ביבי נותן ונותן ונותן.

בועז טופורובסקי: ומה אנחנו מקבלים בתמורה?

בועז טופורובסקי: אנחנו מקבלים את ישראל נוסח טורקיה של ארדואן.

בועז טופורובסקי: תתבייש לך, ביבי; תתביישו לכם בקואליציה.

בועז טופורובסקי: מה השלב הבא?

בועז טופורובסקי: השלב הבא – שאם מישהו כאן מחברי הכנסת יקבל דוח חניה, הוא יבוא, יעלה הצעה, ונבטל דוחות חניה לחברי כנסת; ואם חלילה מישהו מחברי הכנסת יכה איזה אזרח, נגיד: לא נורא, חוק החסינות יכסה גם את זה.

בועז טופורובסקי: וככה אנחנו מידרדרים ומידרדרים, ולא פחות חמור: העם רואה.

בועז טופורובסקי: העם רואה – רואה איך ראש ממשלה לא צריך לעמוד במילה שלו ובהבטחה שלו; רואה איך אנחנו יכולים לשקר לשוטרים, איך אנחנו יכולים לשקר לבתי משפט, איך אנחנו יכולים לא לשלם מיסים, איך אנחנו יכולים לא לכבד חוקים שאנחנו פשוט לא אוהבים.

בועז טופורובסקי: ולזה אנחנו לא ניתן יד.

בועז טופורובסקי: בזה אנחנו נילחם.

בועז טופורובסקי: על זה אנחנו נצא לרחובות ואנחנו נפגין, ואנחנו לא נוותר על המדינה שלנו, על מדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: אנחנו נמשיך ונפגין, כי הגיע הזמן שפוליטיקאים ידעו שהבטחות צריך לקיים.

בועז טופורובסקי: אם אני חותם כאן על חוזה למכירת האוטו שלי עם מישהו מחברי הכנסת ואני לא מקיים אותו, למוחרת אתם יכולים לתבוע אותי בבית משפט, אבל אם מישהו מכם יבטיח הבטחה לפני הבחירות, יצביעו לו על סמך ההבטחה ולאחר מכן הוא יפעל בניגוד להבטחה – לא יקרה כלום.

בועז טופורובסקי: למה חוזה צריך לקיים והבטחה מהותית של פוליטיקאים לא צריך לקיים?

בועז טופורובסקי: אולי הגיע הזמן שכמו שאם אזרח מהשורה יפר חוזה הוא יצטרך לשלם – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בועז טופורובסקי: – – אז אולי גם חבר כנסת או שר או ראש ממשלה, אם הוא יפר הבטחת בחירות גם הוא יצטרך לשלם באמת, ואז אולי, אולי, הוא יפחד.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, בקדנציה הראשונה שלי בכנסת הזאת, בממשלה שבראשה עמד בנימין נתניהו, אחד החוקים המשמעותיים שאותם תיקנו היה חוק-יסוד: הממשלה.

קארין אלהרר: היינו כאן, בדיוק בבית הזה, באולם הזה, ואותו בנימין נתניהו דיבר על משילות, וגם התכוון לכך שהממשלה תהיה צרה ויעילה.

קארין אלהרר: אני לא רוצה לחזור על כל הנתונים ועל כל המספרים שידועים כבר לכולם.

קארין אלהרר: אפשר לטמון את הראש בחול ולא לראות אותם, אבל הם נכונים ואמיתיים.

קארין אלהרר: אלה אותם מספרים שאליהם משוועים אזרחים ואזרחיות בבתי חולים, אלה שמחכים למיטות פנויות; אלה אותם מספרים שאותם היו צריכות הנשים המוכות ואותן נשים שנרצחו כי לא עברה התוספת לתוכנית – התוכנית שממשלת ישראל רקמה, אבל לא העבירו את הכסף.

קארין אלהרר: לזה אין כסף.

קארין אלהרר: לממשלה מנופחת?

קארין אלהרר: יש ויש.

קארין אלהרר: נתניהו של שנת 2009 היה נבוך ממה שנהיה מנתניהו של שנת 2019.

קארין אלהרר: הוא היה נבוך מהעובדה שהוא נותן יד להוצאה של חצי מיליארד שקלים מהקופה הציבורית.

קארין אלהרר: ולמה?

קארין אלהרר: למה כל הדבר הזה?

קארין אלהרר: מה יצא מזה חוץ מעוד משרדים מנופחים שעובדים בצורה הכי לא יעילה, ובטח ובטח שלא לטובת הציבור?

קארין אלהרר: חבריי וחברותיי, אתם זוכרים למה הגענו לכאן?

קארין אלהרר: זה לא היה מזמן.

קארין אלהרר: ממש לא מזמן עמדתם על במות והבטחתם לעבוד למען הציבור.

קארין אלהרר: בואו נראה רגע מה ההצעה הזאת באמת עושה.

קארין אלהרר: במקום שמשרד אחד יקבל את ההחלטה, נידרש להחלטה של ארבעה משרדים – על אותו עניין ממש.

קארין אלהרר: איפה היעילות?

קארין אלהרר: אדוני השר אלקין, למה צריך את המשרד לענייני ירושלים?

זאב אלקין: את רוצה – אני אסביר לך.

קארין אלהרר: תשאל את ניר ברקת, הוא היה כאן לפני כמה דקות.

קארין אלהרר: הוא בעצמו אמר שלא צריך.

ניר ברקת: אני פה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת ברקת, זוכר שבקדנציה הקודמת אמרת שלא צריך את המשרד לענייני ירושלים?

קארין אלהרר: זוכר את זה?

קארין אלהרר: מה תצביע עכשיו?

קארין אלהרר: תצביע בעד?

קארין אלהרר: זה נורא מעניין, באמת זה מעניין.

קארין אלהרר: מעניין איך שוכחים כל כך מהר, ובממשלה הזאת – מהר יותר משניתן לדמיין; איך לא עובדים עבור האזרחים – עובדים עבור עצמכם.

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואם לא נראה אותו, אז חבר הכנסת יואב קיש.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש – אין שרים?

אלעזר שטרן: לא נורא, נסתדר בלי.

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: השר אלקין כאן.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אתה לא היית קודם.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת איימן עודה וחבר הכנסת עיסאווי פריג' דיברו מדם ליבם על הרציחות ועל האלימות בחברה הערבית וקראו לסולידריות, ואני חושב שטוב תעשה הכנסת אם תמצא דרך להביע סולידריות, מעבר לכאב ליבם של הח"כים הערבים.

אלעזר שטרן: אני חושב שאכן זאת בעיה משותפת לכולנו, והיא כואבת לכולנו.

אלעזר שטרן: אני רוצה לדבר על הסיבה שלשמה התכנסנו כאן:

אלעזר שטרן: חוק-יסוד – לא יודע איך קוראים לו, אבל אם יורשה לי, יש חוק-יסוד חסינות, והתגברות, ועכשיו, אדוני היושב-ראש – קשה לי להגיד את המילה הזאת – יש גם חוק חזירות.

אלעזר שטרן: אני מתפלא על החברים הטובים שלי, שכאילו – מה זה נקרא שלראש הממשלה יש צרכים פוליטיים?

אלעזר שטרן: מה זה צרכים פוליטיים?

אלעזר שטרן: איך לא מתבייש שר לדעת שבשבילו המציאו משרד?

אלעזר שטרן: מישהו הבטיח את זה – חבר הכנסת חברי ניר ברקת, תדע: כשבאים למליאה כשאופוזיציה מדברת, יכולות להיות היתקלויות, כאילו.

ניר ברקת: בכיף, אני פה.

אלעזר שטרן: אז אני אשאל אותך: היו לכם פריימריז.

אלעזר שטרן: אמרת פעם למישהו שאתה תבוא לפוליטיקה רק אם תהיה שר?

אלעזר שטרן: אני לא אמרתי, בחיים.

אלעזר שטרן: אמרת פעם למישהו, בפריימריז המפוארים שהיו לכם, מישהו מכם אמר: אני בא בשביל להיות שר, בשביל שיוציאו 400 מיליון, 500 מיליון שקל, רק כדי שנגיד שאנחנו שרים?

אלעזר שטרן: האם ראש הממשלה רוצה לתפקד עם ממשלה של 26?

אלעזר שטרן: יש איזה מקום שזה מתפקד טוב יותר מאשר ממשלה של 18?

אלעזר שטרן: אתה יודע מה זה קורס טג"ח?

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני אגיד לך; אולי בזמנים האלה אתה נלחמת בחזיתות אחרות: טג"ח זה טיפוס, גלישה וחילוץ.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת אמסלם – ימציאו לו משרד; איך הוא יטפס על הקירות בלי קורס טג"ח?

אלעזר שטרן: הוא יבוא בבוקר, יהיו לו חמישה יועצים, אמר קודם חברי חבר הכנסת מאיר כהן, וחמישה נהגים.

אלעזר שטרן: מה עושים עם זה כשיש משרד שהמציאו לכבודך, בשביל הכבוד שלך, כדי שתגיד שאתה שר?

אלעזר שטרן: איך נראה הבית הזה כשראש הממשלה אומר: בגלל צרכים קואליציוניים – לא משנה מה הקואליציה הזאת צריכה להשיג, לזה עוד נגיע כאן – אני מוכרח עוד שרים?

אלעזר שטרן: באמת, איך זה נשמע?

אלעזר שטרן: כאילו, הלכנו לבחירות – מה אמרנו לעם?

אלעזר שטרן: מה אתם אמרתם לעם?

אלעזר שטרן: חבר הכנסת אלקין עבד קשה בפריימריז.

אלעזר שטרן: אתה חושב שהוא אמר למישהו פעם: אנחנו נגדיל ממשלה ל-26?

אלעזר שטרן: אתה חושב שמישהו מהמועמדים אמר: אני בא לפוליטיקה רק אם אני שר.

אלעזר שטרן: אם לא – אני הולך הביתה?

אלעזר שטרן: אתם כאילו אומרים: איך הח"כים הבכירים של כחול לבן יהיו באופוזיציה.

אלעזר שטרן: אתם לא יודעים להיות ח"כים בקואליציה; לא באופוזיציה, בקואליציה אתם לא יודעים להיות ח"כים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אלעזר שטרן: אדוני, רק משפט אחד.

אלעזר שטרן: כיושב-ראש הכנסת, באמת, תראה, תהיה אופוזיציה, נגיד, של 55 ח"כים, וקואליציה של 65.

אלעזר שטרן: אתה יודע שעומדים להוריד לנו, ולך במיוחד, כ-32 חברי כנסת מדיונים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה, אדוני.

יואב קיש: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, תמה רשימת הדוברים ואני אבקש – מטעם הממשלה, השר זאב אלקין יסכם את הדיון, ואז נוכל להצביע בקריאה ראשונה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, יצא לי להקשיב לחלקים מהדיון הער הזה, וכרגיל, מי שמכיר את ההיסטוריה של הבית הזה וגם את ההיסטוריה של הממשלות האחרונות וגם את התהפוכות, מבין עד כמה בקלות הדוברים יכלו לשנות את עמדותיהם לו המצב הפוליטי היה קצת שונה.

זאב אלקין: אני בקלות רבה יכול לראות חלק מהנואמים שנאמו כאן בלהט ובשצף-קצף כנגד החקיקה הזאת עומדים על הדוכן הזה ומסבירים למה זה חוק נכון.

זאב אלקין: יותר מזה, כבר חווינו הרי חוויה דומה: חוק כזה, אומנם כהוראת שעה – אדוני, אני בקושי יכול לשמוע את עצמי מרוב ההתלהבות של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: חברות הכנסת חיימוביץ' ושפיר, אם תוכלנה לשבת, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ההתקהלות של חברי וחברות הכנסת בליכוד, השר לא יכול להמשיך לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, חברת הכנסת מאי גולן, השר לא יכול לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

זאב אלקין: תודה רבה לאדוני.

זאב אלקין: אני חוזר ואומר שאני בקלות יכול לראות חלק מאלה שנאמו כאן, מעל הדוכן הזה, כנגד החקיקה הזאת, עומדים על אותו דוכן ומצדיקים אותה.

זאב אלקין: אני רוצה להזכיר לכולנו את המחזות מלפני ארבע שנים.

זאב אלקין: הרי כבר אז הובאה החקיקה הזאת – –

קריאה: בהוראת שעה.

זאב אלקין: – – בהוראת שעה, נכון מאוד, ועמדו כאן על הדוכן והסבירו לנו איך כתוצאה מהביטול של המספר הזה, הקדוש, 18 שרים, הממשלה תתנפח בלי הכר ותגיע למספרים, לממדים עצומים.

זאב אלקין: כשהיה דיון בהצעת החוק הזאת בממשלה הוצג לנו גודל הממשלות השונות בכמה עשרות השנים האחרונות.

זאב אלקין: מאוד עניין אותי להשוות את גודל הממשלה היוצאת לממשלה שחלק לא קטן מאלה שנאמו כאן היום על הדוכן ויושבים בצד הזה של האולם כיהנו בה.

זאב אלקין: למשל, אני שמעתי את חברי יש עתיד גם אז, לפני ארבע שנים, נואמים כמה זה אסוני וכמה זה נורא ואיום שינוי החקיקה הזה, וכמה זה ינפח את הממשלה לממדים שאי-אפשר לחיות בתוכה, ואנחנו שמענו אותם גם היום.

זאב אלקין: אתם יודעים כמה שרים היה במקסימום בממשלה היוצאת?

זאב אלקין: היא עדיין מכהנת, אגב.

זאב אלקין: 23.

זאב אלקין: אגב, זה המקסימום.

זאב אלקין: רוב הזמן הממשלה הייתה פחות מ-23, למרות שביטלנו את המגבלה.

זאב אלקין: אתם יודעים כמה שרים היו בממשלה שיאיר לפיד כיהן בה כשר אוצר ואפשר את ההרכב שלה, הוביל, היה חלק מהדמויות המובילות במשא ומתן קואליציוני להקמתה, שילם את כל העלויות של הממשלה הזאת?

זאב אלקין: אתם יודעים מה היה המספר?

זאב אלקין: 23.

זאב אלקין: בדיוק אותו מספר.

זאב אלקין: בדיוק אותו מספר – 23.

קארין אלהרר: – – –

מיקי לוי: אבל נקבע – – – ולאחר מכן יהפוך ל-18, אבל לא נוח לך להתייחס לזה.

זאב אלקין: 23 היה מספר קדוש.

זאב אלקין: היה בסדר גמור.

זאב אלקין: הכול היה בסדר.

מיקי לוי: השר אלקין, אני מציע לך ללכת ל-1999 לשמוע מה צחי הנגבי, מה – – – ושטייניץ והנשיא ריבלין אמרו על הקמת ממשלתו של ברק.

מיקי לוי: אותם אנשים נלחמים עכשיו להקים ולהרחיב ממשלה.

מיקי לוי: הם טענו ב-1999 כמה זה רע.

מיקי לוי: פתאום הכול בסדר.

מיקי לוי: פתאום הכול חוקי.

מיקי לוי: איפה השר שטייניץ, שדיבר על מקיאוולי, והנשיא ריבלין.

מיקי לוי: שיבואו, יגידו את זה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אדוני ימשיך.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול מדוכן היושב-ראש להעיר שאתה מביך כמה חברים מהאופוזיציה לגבי הדיון ההוא, שאני זוכר היטב, אבל בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, דווקא לא אכפת לי לענות על ההערה העוקצנית ששמענו כרגע מספסלי האופוזיציה.

זאב אלקין: אתה יודע מה היה ההבדל בין אז להיום?

זאב אלקין: הינה, שאלת אותי שאלה.

זאב אלקין: אתה אפילו לא שומע את התשובה.

זאב אלקין: אתה יודע מה היה ההבדל בין אז להיום?

זאב אלקין: אז, ב-1999, הייתה ממשלה יוצאת בהרכב של 18 שרים.

זאב אלקין: אתם יודעים מי ראש ממשלה היחידי בכמה עשרות השנים האחרונות שהקים כאן ממשלה של 18 שרים?

זאב אלקין: אתם יודעים איך קוראים לו?

זאב אלקין: קוראים לו בנימין נתניהו.

זאב אלקין: ראש הממשלה היחידי בכמה עשרות השנים האחרונות – – –

יאיר לפיד: רק כי אני הכרחתי אותו, בוא.

יאיר לפיד: כי אני הכרחתי אותו.

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא מדבר על 1996.

זאב אלקין: חבר הכנסת לפיד, אני יודע שהיית תמיד, ואני יודע שגם ב-1996 אתה הכרחת אותו להקים ממשלה של 18 שרים, אין לי ספק, ואי-אפשר לתאר את העולם הפוליטי בלעדיך, אבל נדמה לי שהעובדות הפוליטיות וההיסטוריות היו קצת שונות.

זאב אלקין: קצת שונות.

יאיר לפיד: לא קלטתי שזה 1996.

יאיר לפיד: I stand corrected.

זאב אלקין: זו הייתה הפעם היחידה שבאמת הוקמה כאן ממשלה של 18 שרים, דווקא על ידי בנימין נתניהו.

זאב אלקין: אגב, היו גם סיבות למה אז היה אפשר לעשות את זה והיום זה הרבה יותר קשה: כי היה חוק לבחירה ישירה, ואז באמת ראש ממשלה נבחר בבחירה ישירה, ולכן ידיו היו הרבה יותר חופשיות במשא-ומתן קואליציוני, ולכן היה אפשר לעמוד במגבלה הזאת.

זאב אלקין: ואז, ב-1999 בא ראש ממשלה – שגם הוא נבחר בבחירה ישירה; שום דבר לא הגביל אותו, בדומה לנתניהו, אבל הוא, הדבר הראשון שהוא עשה זה לשנות את החוק ולהקפיץ את מספר השרים מ-18 למספר הרבה יותר גדול.

זאב אלקין: אז באו אותם חברי ליכוד וביקרו אותו, ובצדק, כי הם ידעו לעמוד במגבלה של 18.

זאב אלקין: אבל מאיפה החוצפה?

זאב אלקין: מאיפה החוצפה?

מיקי לוי: ב-1996 לא עמדו בשום מתכונת של 18.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מיקי לוי: זה פשוט לא נכון.

זאב אלקין: מה לא נכון?

מיקי לוי: ככה, כי הם נלחמו בברק על ההגבלה של ההרחבה, כולל כבוד הנשיא ריבלין.

זאב אלקין: אמת.

זאב אלקין: אז אני מזכיר לך, אני חוזר ומזכיר לך – – –

מיקי לוי: שטייניץ – – –

זאב אלקין: להם הייתה זכות לעשות את זה, כי כשהם היו בשלטון קודם הם ידעו להצטמצם ל-18 שרים בדיוק באותם תנאים שהיו לברק.

זאב אלקין: הם ידעו וברק לא, וזאת הייתה הסיבה.

מיקי לוי: אז תמשיכו.

מיקי לוי: אתם אלופים, תמשיכו עם זה.

זאב אלקין: אז, כפי שאמרתי, היו תנאים אחרים; היה חוק לבחירה ישירה.

זאב אלקין: אבל מאיפה החוצפה שלכם?

זאב אלקין: במיוחד הח"כים הוותיקים יותר באופוזיציה שכיהנו כשרים בממשלה שהייתה בדיוק באותו גודל כמו הממשלה היוצאת, אחד לאחד.

זאב אלקין: אפילו רוב הזמן הממשלה היוצאת הזאת הייתה פחות מ-23, הייתה פחות מהממשלה הקודמת, שאתם ישבתם בה.

מיקי לוי: הסכמנו בהסכמים על 18.

זאב אלקין: אז, כשישבתם על הכיסאות האלה, 23 היה מספר בסדר.

זאב אלקין: לא ראיתי אף שר מיש עתיד קם ואומר: אתם יודעים מה?

זאב אלקין: אני מיותר.

זאב אלקין: אנחנו לא רוצים חמישה, אנחנו נסתפק בארבעה.

זאב אלקין: בואו נקטין את היקף הממשלה.

זאב אלקין: איפה הייתם?

זאב אלקין: הייתם חלק מהממשלה.

מיקי לוי: – – – הסכמנו שבממשלה הבאה יהיו 18.

זאב אלקין: כשבאתם לתקן את החוק – – –

עפר שלח: אנחנו היינו על המפתח הכי נמוך, זאב.

עפר שלח: אנחנו היינו חמישה על 19.

מיקי לוי: אנחנו – – –

זאב אלקין: ומה?

עפר שלח: היחידים שוויתרו אז על מקומות זה אנחנו, אתה יודע את זה.

זאב אלקין: וכיהנתם בממשלה של 23, ולא הפריע לכם.

זאב אלקין: ולא הפריע לכם.

עפר שלח: מה זה?

עפר שלח: וכמה יש עתיד לקחה מתוך זה?

עפר שלח: תביא במספרים.

עפר שלח: אחד לארבעה אנחנו לקחנו.

עפר שלח: אחד לארבעה.

בועז טופורובסקי: – – –

זאב אלקין: עם שר האוצר ממפלגתכם, לא שמענו אותו אז נואם כאן נאומים על כמה חשוב לטפל באופן מיידי במספר השרים.

זאב אלקין: יכולתם לוותר גם על שר חמישי.

זאב אלקין: לא התנדבתם.

זאב אלקין: ולכן, כשאתם באים כאן ומטיפים לנו מוסר זה נראה צבוע, כי זה צבוע; כי לא עשיתם את זה אף פעם כשאתם הייתם בשלטון – בשונה מהבן אדם שאותו אתם תוקפים, והוא היחידי שהצליח לעשות את זה.

זאב אלקין: אז אני מציע לכם, קצת צניעות.

זאב אלקין: אגב, יושבים כאן, בחלק הזה של האולם גם חברים שכיהנו בממשלה שהיו בה 30 שרים, כולל באותם משרדים שאתם מציעים לוותר עליהם.

זאב אלקין: שמעתי פה הרבה טענות על המשרדים הקטנים: למה צריך אותם?

זאב אלקין: צריך לסגור אותם, בואו נסגור אותם וכו'.

זאב אלקין: מישהו שאל פה על משרד ירושלים.

זאב אלקין: מי שלמשל יסתכל כמה כסף הביא משרד ירושלים לעיר ירושלים בארבע השנים האחרונות – 4 מיליארד שקל.

זאב אלקין: זה מה שאתם רוצים לסגור?

זאב אלקין: זה הסיוע לירושלים שאתם רוצים לוותר עליו?

זאב אלקין: זאת הבעיה שלכם, המשרדים הקטנים?

קארין אלהרר: – – –

זאב אלקין: אני לא זוכר, בכל השנים – עוד פעם, אני לא שומע את עצמי, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קצת שקט באולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: השר גלנט.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: השר יואב גלנט, חבר הכנסת רפי פרץ, כבוד שר האוצר, חבר הכנסת טיבי, שבו נא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת לפיד, ניסנקורן, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת ולשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

זאב אלקין: אז כפי שאמרתי, נשמעו כאן הרבה טענות נגד משרדי ממשלה שונים, קטנים, וטענות איך יכול להיות ששר מכהן במשרד ממשלתי קטן, כביכול, ומה הוא כבר תורם, ולמה צריך אותו וכו' וכו', ולמה הממשלה הזאת בכלל שוקלת להפוך אותם למשרדים נפרדים.

זאב אלקין: הביאו פה דוגמאות, הזכירו פה את משרד ירושלים – כבר עניתי לגבי משרד ירושלים, אבל יש עוד משרד אחד, אדוני היושב-ראש – – –

קארין אלהרר: למה ירושלים?

קארין אלהרר: לא שמעתי.

זאב אלקין: מה?

קארין אלהרר: מה משרד ירושלים?

זאב אלקין: חבל שלא שמעת.

זאב אלקין: אמרתי שהמשרד הזה בארבע השנים האחרונות הביא לטובת העיר ירושלים 4 מיליארד שקל.

זאב אלקין: אז אולי הוא משרד קטן במספר העובדים, זה נכון – יש בו כ-20 עובדים בלבד – אבל תאמין לי שהעיר ירושלים זקוקה לסיוע הזה וזקוקה לכסף הזה, ואת יכולה לשאול את ראש העיר לשעבר שיושב כאן מה המשמעות של הכסף הזה לפיתוח ירושלים.

זאב אלקין: אבל עוד משרד אחד – קשה לי, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: אני מאבד את הריכוז.

זאב אלקין: אני יכול להפריע ליושב-ראש האופוזיציה, אבל לא נעים.

יולי יואל אדלשטיין: כן, לא נעים.

קארין אלהרר: האמת היא שהעיר תל אביב צריכה שר.

קארין אלהרר: למה לא?

זאב אלקין: לא, אני פשוט לא מעז להפריע ליושב-ראש האופוזיציה.

זאב אלקין: זה לא מנומס.

קארין אלהרר: אה – – –

זאב אלקין: אני יכול להמשיך?

זאב אלקין: אלא אם כן – תדאג לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, המשימה של אדוני ידועה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא – אם יש לך עוד הרבה דברים לומר, אני מוכן לעשות שקט.

זאב אלקין: יש לי מה לומר.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

זאב אלקין: יש לי, אבל בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לא הבנתי.

זאב אלקין: לשיקול דעתך.

קארין אלהרר: למי אתה מחכה – מחכה למישהו?

קארין אלהרר: להצבעה?

זאב אלקין: אני מחכה.

קריאה: תן לי רק – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אגלה לכם סוד: השר מוכן להמשיך לעמוד על הדוכן ולשמור על הקול שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק לא בטוח שזה אינטרס של החברים במליאה – – –

זאב אלקין: לא, אני מברך על שיתוף פעולה בין האופוזיציה לקואליציה בעניין הזה.

זאב אלקין: אם האופוזיציה רוצה לעזור לקואליציה בגיוס, זה תמיד יתקבל בברכה, לכן, בהחלט, אין לי שום בעיה עם זה.

קארין אלהרר: מה זה, אם הוא סיים, שירד.

יולי יואל אדלשטיין: ששש.

קארין אלהרר: סיים.

קארין אלהרר: מה זה?

קארין אלהרר: אין לו מה להגיד יותר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, הינה, אנחנו משתפרים.

יולי יואל אדלשטיין: משתפרים – –

זאב אלקין: או, יופי.

זאב אלקין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: – – נכון?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת יוגב וסמוטריץ', אנחנו משתפרים מבחינת השקט במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אתם יכולים לשבת ולהמשיך לדבר בלחש, אפילו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מרשה לכם לדבר.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חבריי השרים וחברי הכנסת, אני מודה על היכולת להמשיך את דבריי.

זאב אלקין: אני מקווה שאני לא אאבד את חוט המחשבה.

זאב אלקין: אני דיברתי על כך שאחת מהטענות כנגד שינוי החוק הזה שאנחנו מובילים כרגע – אחת הטענות שנשמעו הייתה כנגד המשרדים הקטנים.

זאב אלקין: דיברו כאן על משרד ירושלים – אמרתי על משרד ירושלים.

זאב אלקין: אבל עוד משרד קטן אחד – – –

קארין אלהרר: למה לא תל אביב?

קארין אלהרר: גם תל אביב צריכה משרד.

זאב אלקין: עוד משרד קטן אחד שהרבה פעמים מדברים עליו בשיח הפופוליסטי – למה צריך אותו, צריך לסגור אותו, בוודאי לא צריך שם שר במשרה מלאה – הוא משרד שנקרא המשרד לאיומים אסטרטגיים; הפעם דווקא יש לו שם אחר: המשרד לאיומים אסטרטגיים והסברה.

זאב אלקין: קודם כול, מי שתוקף את פעילות המשרד הזה לדעתי לא מודע לעשייה הרבה של המשרד הזה, למלחמה ב-BDS, שמוביל השר גלעד ארדן.

זאב אלקין: ואני ממליץ לכם, למי שככה רוצה ללמוד קצת יותר לעומק על פעילות המשרד הזה, לגשת לשר ארדן בזמנכם החופשי, בשעות הארוכות שאנחנו מבלים כאן, וללמוד ממנו את מה שאפשר לספר – לא הכול אפשר לספר – על הפעילות החשובה של המשרד הזה.

זאב אלקין: אבל מה שהכי מפריע לי, אדוני היושב-ראש, הוא שבאה מפלגה גדולה, חשובה, הכי גדולה באופוזיציה, וטוענת בשצף-קצף נגד משרדים מהסוג הזה, ואיזו בושה להיות שר במשרד כזה קטן, ואיך אתם בכלל – הם פונים אלינו, אנשי ליכוד: בשביל זה התמודדתם בפריימריז?

זאב אלקין: הרי אין בושה יותר גדולה מלהיות שר במשרד כזה קטן.

זאב אלקין: איך אתם בכלל מעיזים לחשוב על זה?

זאב אלקין: אז אני אגלה לכם סוד, סוד היסטורי קטן.

קארין אלהרר: זה לא מה שאמרנו.

זאב אלקין: אתם יודעים שהייתה פעם ממשלה – –

קארין אלהרר: אל תיתן לנו – – –

זאב אלקין: – – שלא היו בה 23 שרים – היו בה 30 שרים.

זאב אלקין: ובממשלה הזאת, שהיו בה 30 שרים, היה משרד לאיומים אסטרטגיים.

קריאה: – – –

זאב אלקין: בוודאי.

זאב אלקין: היה משרד לאיומים אסטרטגיים.

זאב אלקין: נדמה לי אפילו – אולי השר לוין, הזיכרון שלו יותר טוב משלי – אולי זו הפעם הראשונה שהוא הוקם בכלל, בשנת 2009.

קריאה: זה היה שטייניץ.

זאב אלקין: לא, לא.

זאב אלקין: זה היה לפני השר שטייניץ.

זאב אלקין: ב-2009 השר שטייניץ היה שר האוצר.

זאב אלקין: אתם יודעים מי היה השר לאיומים אסטרטגיים בשנת 2009 במשך ארבע שנים ולא חשב שזאת בושה ולא חשב לרגע להתפטר?

זאב אלקין: אתם יודעים מה היה שמו של השר הזה?

זאב אלקין: הוא היום אחד משלושת המנהיגים של המפלגה שלכם.

זאב אלקין: תמונה שלו הייתה בכל הפוסטרים בכל מערכת הבחירות.

זאב אלקין: השר משה בוגי יעלון, במשך ארבע שנים, כיהן בממשלה כשר לאיומים אסטרטגיים.

זאב אלקין: הוא לא חשב שזאת בושה, הוא לא חשב שזה משרד מיותר – הוא חשב שזה משרד חשוב, ואגב תרם לא מעט.

משה יעלון: אם זה היה תלוי בי, זה לא היה.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: זה היה תלוי בך, בוגי, יכולת להגיד: לא רוצה.

זאב אלקין: אני הולך להיות יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

זאב אלקין: לא רוצה להיות שר בממשלה אם אין לי משרד אמיתי.

זאב אלקין: יכולת לא לקבל את המינוי הזה.

זאב אלקין: מה זאת אומרת אם זה היה תלוי בך?

אמיר אוחנה: מי היה המנכ"ל של המשרד הזה?

אמיר אוחנה: רם בן-ברק.

אמיר אוחנה: אני חושב שהוא גם יושב פה.

קריאות: – – –

קריאה: מי היה מזכיר הממשלה?

זאב אלקין: יש כאן כמה גיבורים של הסאגה הזאת, אבל אני קודם מדבר על השר במשרד.

זאב אלקין: מה זאת אומרת אם זה היה תלוי בך?

זאב אלקין: מה, אנחנו אנוסים לקבל את התפקידים שמציעים לנו?

זאב אלקין: זה הכרח?

זאב אלקין: הרי אם חושבים באמת, עם האמת כלפי הציבור, שזה משרד מיותר ומשרה מיותרת ובזבוז כספי ציבור, אז אומרים: אני לא רוצה לכהן בתפקיד הזה.

זאב אלקין: אפשר להיות גם חבר כנסת, אפשר להיות יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, תפקיד מאוד חשוב ומאוד משפיע, לא חסרים תפקידים בכנסת, אף אחד לא מכריח אף אחד לקחת משרד מהסוג הזה.

זאב אלקין: מה זאת אומרת אם זה היה תלוי בך?

יועז הנדל: אנחנו רק מציעים הצעות ייעול – – –

רם בן ברק: הוא היה צריך להיות במשרד החוץ.

זאב אלקין: אז במי זה היה תלוי?

יועז הנדל: כל מיני תפקידים חדשים.

זאב אלקין: אבל אז, כשדובר על השר בוגי יעלון, הוא חשב שזה בסדר.

זאב אלקין: אגב, אני תומך בעמדתו של השר בוגי יעלון אז, לא היום.

זאב אלקין: אני חושב שהוא צדק.

זאב אלקין: אני חושב שכשר לאיומים אסטרטגיים הוא תרם אז תרומה חשובה לדיוני הקבינט ולדיוני הממשלה, והמשרד הזה גם עשה דברים חשובים בחלק מהנושאים שלא נכון לדבר עליהם מהדוכן הזה ובחלק מהנושאים שאפשר לדבר עליהם מהדוכן הזה.

זאב אלקין: הוא עשה עבודה חשובה.

זאב אלקין: אבל בואו לא נהיה צבועים: אם זה היה בסדר במשך ארבע שנים, ואם זה היה חשוב אז, אז מאיפה הרעיון שמישהו אחר לא יוכל לתרום תרומה במשרד הזה בממשלה העתידית?

זאב אלקין: מה קרה?

זאב אלקין: מתברר שכשעל הכיסא יושב השר משה בוגי יעלון זה בסדר, אבל כשעל אותו כיסא ישב מישהו אחר, זה כבר לא בסדר – זה כבר בושה חסרת תקדים, ואסור לקחת על עצמך את התפקיד הזה, ולא בשביל זה התמודדתם בפריימריז.

זאב אלקין: איך אמרתם לנו?

זאב אלקין: אתם יודעים מה, אנחנו לפחות התמודדנו בפריימריז.

קארין אלהרר: מה קרה?

קארין אלהרר: פגענו בכם?

זאב אלקין: התמודדנו בתהליך דמוקרטי.

מיקי לוי: אל תעשה עלינו רוח.

מיקי לוי: אתה בקדימה לא התמודדת בדיוק בפריימריז – – –

זאב אלקין: אמת, והעדפתי לסכן את עצמי, ועברתי למפלגה שיש בה פריימריז, והתמודדתי ונבחרתי פעם אחר פעם – – –

מיקי לוי: מה אתה מספר לנו סיפורים?

מיקי לוי: אתה חושב ששכחנו שהיית בקדימה?

זאב אלקין: אני מעדיף שיטה.

מיקי לוי: בקדימה התמודדת בפריימריז?

זאב אלקין: אז אני אומר לך, העדפתי ללכת לשיטה אחרת, שהיא הרבה יותר קשה.

זאב אלקין: אני מעדיף שיטה שבה מועמד נכנס לחדר עם 100 אנשים ומעמיד את עצמו לבחירה ומציג את עצמו, מה שהוא עשה, מאשר שיטה שבה 100 אנשים עומדים בתור לחדר עם בן אדם אחד, ואז בסוף הוא בוחר את מי לקחת ואת מי לא.

זאב אלקין: תאמין לי, אתם לא תלמדו אותנו מה זה דמוקרטיה, קודם תיישמו אותה במתכונת הפנים-מפלגתית, אחר כך תלמדו אותנו ותטיפו לנו מוסר.

יעל גרמן: אין קשר – – –

זאב אלקין: לא רק השר משה בוגי יעלון יכול לספר לכם, כפי שכבר העירו לי חבריי, מה החשיבות של המשרד לאיומים אסטרטגיים.

זאב אלקין: כל מי שייכנס לאתר הכנסת ויסתכל על קורות החיים של חבר הכנסת החדש רם בן-ברק, שאני מאחל לו הרבה הצלחה, ימצא בקורות החיים האלה שאחד מהתפקידים שלו זה מנכ"ל של המשרד הזה.

רם בן ברק: השר אלקין, הייתי ב-2014 מנכ"ל המשרד לענייני אסטרטגיה ומודיעין.

רם בן ברק: חשבתי שהמשרד הזה יכול להיות במשרד החוץ ואת המודיעין לא צריך.

רם בן ברק: ב-2015 פיצלתם אותו לשני משרדים, כשגם אז חשבתי שאת האסטרטגיה לא צריך, ואמרתי את זה גם לשר, והמודיעין – אפשר לוותר עליו.

רם בן ברק: אבל בתור מנכ"ל היו לי אחלה תנאים שם, זה נכון.

זאב אלקין: עוד פעם, אני מניח שכל איש ציבור אמיתי, אם הוא חושב שהוא מנכ"ל מיותר במשרד מיותר, גם אם יש לו אחלה תנאים, כמו שאמרת, הוא היה מוותר על הדבר הזה והיה אומר:

זאב אלקין: אני הולך לעשות משהו אחר.

זאב אלקין: אני מניח שלאחר הקריירה המפוארת שהייתה לך במוסד לא היו חסרות לך הצעות אחרות.

זאב אלקין: בחרת להיות שם כי חשבת – אני מניח, לא בגלל אחלה תנאים בחרת את זה – אלא כי חשבת שאתה יכול לתרום – – –

רם בן ברק: – – – המשרדים היו – – –

זאב אלקין: לדעתי תרמת שם.

זאב אלקין: אין לי אף טענה נגד מה שעשית שם – עשית שם דברים חשובים, אבל אי-אפשר להיות צבוע.

זאב אלקין: אי-אפשר במשך תקופה ארוכה לשבת על הכיסא, להגיד: אני עושה דברים חשובים, לקחת משכורת מהציבור ולהגיד שזה בסדר גמור, ואז כשהכול מתהפך ואתה פתאום יושב באופוזיציה, להסביר לנו איזה בושה שיש משרדים מסוג כזה וכמה חשוב לסגור אותם, וכמה אסור לנו בכלל לחשוב על ההצעה לקחת על עצמנו משרד מהסוג הזה.

זאב אלקין: הרי בסוף כולם יודעים, חבל.

זאב אלקין: חבל, הכול כתוב.

זאב אלקין: היום בגוגל מייד אפשר למצוא את כל ההיסטוריה.

יאיר לפיד: כתוב בגוגל שהיית בקדימה – –

זאב אלקין: אני לא מסתיר את זה.

זאב אלקין: חבר הכנסת לפיד – – –

יאיר לפיד: – – שאתה פינית את עמונה – – –

זאב אלקין: אף פעם לא הסתרתי.

יאיר לפיד: יש בגוגל – –

זאב אלקין: אף פעם לא הסתרתי את זה.

יאיר לפיד: – – שהיית בקדימה – –

זאב אלקין: אף פעם לא הסתרתי את זה שהייתי בקדימה – –

יאיר לפיד: – – ושהיית אחד מאדריכלי פינוי עמונה – –

זאב אלקין: – – וגם אף פעם – – –

יאיר לפיד: – – ושפינית את עמונה.

זאב אלקין: ואף פעם – – –

יאיר לפיד: למה פינית את עמונה, אלקין?

זאב אלקין: את מה פיניתי?

יאיר לפיד: את עמונה.

יאיר לפיד: היית ממפני עמונה.

זאב אלקין: אני פיניתי את עמונה?

יאיר לפיד: בטח.

יאיר לפיד: בקדימה פיניתם את עמונה – כן או לא?

זאב אלקין: פיניתי את עמונה בדיוק כפי שאתה ב-1996 כפית על ביבי שיהיו לו 18 שרים.

יאיר לפיד: אתה ממפני עמונה, מאדריכלי הפינוי.

זאב אלקין: אם תיכנס לגוגל, שאתה כל כך אוהב, אתה תגלה שפינוי עמונה – –

יאיר לפיד: למה הלכת לקדימה?

יאיר לפיד: למה עזבת את הליכוד?

זאב אלקין: – – היה לפני שנבחרתי לכנסת.

זאב אלקין: חבר הכנסת לפיד, מה לעשות – –

יאיר לפיד: אלקין, למה עזבת את הליכוד?

יאיר לפיד: מה היה לך רע בליכוד שהלכת לקדימה?

זאב אלקין: – – יש עובדות היסטוריות.

יאיר לפיד: מה היה רע בליכוד?

יאיר לפיד: ולמה לפנות את עמונה?

יאיר לפיד: לא יפה.

זאב אלקין: פינוי עמונה היה לפני הבחירות לכנסת ולא הייתי חבר כנסת.

זאב אלקין: אני מזמין אותך לבדוק.

יאיר לפיד: למה עזבת את הליכוד, אלקין?

זאב אלקין: אני מזמין אותך לבדוק.

יאיר לפיד: אבל אתה מדבר כל כך יפה על הליכוד.

יאיר לפיד: למה עזבת?

יאיר לפיד: למה הלכת לקדימה?

זאב אלקין: דווקא לא הייתי חבר ליכוד, חבר הכנסת לפיד.

יאיר לפיד: למה הלכת לקדימה אם אתה כל כך אוהב את הליכוד?

זאב אלקין: חבר הכנסת לפיד, תדייק בעובדות ההיסטוריות אם אני כל כך מעניין אותך, אבל אני שמח שמשכתי את תשומת ליבך.

קריאות: – – –

מירי רגב: מה שחשוב זה מה שקורה היום, לא מה שהיה בעבר.

זאב אלקין: לא, למה, אני דווקא מאוד שמח לדבר על העבר.

זאב אלקין: שמענו פה הרבה הטפות מוסר של חלק מהאנשים – – – גדולים בעבר הזה, למה לא.

יאיר לפיד: אם מדברים על ההיסטוריה, אני סקרן למה הלכת לקדימה.

זאב אלקין: את התשובה למה הלכתי לקדימה תמצא, חבר הכנסת לפיד, אם תבדוק מה קרה בתום הקדנציה הזאת, לאחר שלוש שנים, שבגלל האצבע שלי המדינה הזאת הלכה לבחירות וציפי לבני לא הקימה ממשלה.

זאב אלקין: ואם תרצה פרטים היסטוריים – – –

יאיר לפיד: אם אתה כל כך אוהב את הליכוד, למה הלכת לקדימה?

זאב אלקין: ואם תרצה פרטים היסטוריים על התקופה הזאת, יש פה כמה אנשים שהיו אז בסוד העניינים.

יאיר לפיד: כי אנשים שנאמנים לליכוד, נשארים נאמנים לליכוד.

זאב אלקין: למשל תוכל להתעניין אצל חבר הכנסת סער.

זאב אלקין: תוכל להתעניין אצל חבר הכנסת סער, שמכיר לא רע את מה שקרה אז, באותם הימים, ואצל עוד כמה חברים.

זאב אלקין: אבל אני רואה ששעממתי אתכם, ואנחנו יכולים כבר לסיים.

קארין אלהרר: אתם בלחץ.

זאב אלקין: ולכן, בסיום דבריי אני רוצה להגיד לכם רק דבר אחד: לפני שאתם מטיפים לנו על משרדים מיותרים, תתייעצו עם החברים שלכם, שהתפרנסו מהמשרדים האלה לא רע תקופה ארוכה, ואגב בצדק, כי עשו שם עבודה חשובה, והם יוכלו לשתף אתכם בעבודה החשובה הזאת.

זאב אלקין: לפני שאתם מספרים לנו על ממשלות גדולות, תתייעצו עם מזכיר הממשלה לשעבר, שיושב בצד שלכם של האולם, שהיה מזכיר ממשלה בממשלה שהיו בה 30 שרים, והוא יספר לכם שהיא דווקא הייתה הרבה יותר יציבה, והיציבות הזאת חסכה הרבה כסף לציבור, יותר מכמה ממשלות צרות.

זאב אלקין: ודבר אחרון, ובזה אני מסיים – כל משפט שאמרתם כאן וכל מילה, כל מי שהקשיב לכם היה יכול לשמוע כמה קנאה הייתה בדברים שאמרתם.

זאב אלקין: הייתם מתים לעמוד על הדוכן הזה כאן במקומי ולהגן על הרחבת הרכב הממשלה שאתם רציתם להקים.

מיקי לוי: אתה רציני?

מיקי לוי: אתה מדבר שטויות.

זאב אלקין: הייתם מתים להיות כאן במקומנו, והציבור הישראלי החליט אחרת – –

מיקי לוי: השר אלקין, אלה שטויות.

זאב אלקין: – – ולכן אתם יושבים כאן, ואנחנו יושבים כאן, ונקים ממשלה, ותמשיכו לשבת כאן – – –

מיקי לוי: אתה בחור רציני, מה השטויות האלה?

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: השר יריב לוין, אתה אחראי למשא ומתן קואליציוני בממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לבקש מינוי אישי בממשלה בשביל חבר הכנסת מיקי לוי?

יולי יואל אדלשטיין: כי אני לא מסתדר עם קריאות הביניים שלו, והוא חבר כנסת שפעיל ונוכח ומעורב, אז אם תוכלו לסדר משרד.

דוד אמסלם: אפשר להוציא אותו מהרשימה בפעם הבאה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: בגלל שיש פה פרוטוקול – הדברים נאמרו ודאי בחיוך ובהומור – שיהיה רשום בפרוטוקול.

אלעזר שטרן: מה אני אגיד?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שאנחנו נעבור להצבעות, היה לנו סעיף בסדר-היום שהחלטתי לא לקיים אותו במקום שבו הוא היה רשום מכיוון שהמצב במליאה באותו רגע לא אפשר את קיומו, והוא – – –

יואב קיש: אם אפשר – אני חשבתי כמוך, אבל אז יצאתי החוצה וראיתי שהיו הרבה מאוד חברי כנסת בחוץ, ולכן אני חושב שהאשמה פה לא בהכרח בחברי הכנסת.

יואב קיש: הם היו נכנסים ברגע שזה היה קורה.

יולי יואל אדלשטיין: גם אלה שהיו בחוץ היו מוסיפים אולי כמה בודדים.

יולי יואל אדלשטיין: כך לא נוהגים, במיוחד שמדובר בשני האנשים שאנחנו הולכים להזכיר הערב, ולא במישהו שבמקרה נכנס בשלהי איזו קדנציה לכמה ימים ואנחנו מחויבים על פי התקנון להזכיר את זכרו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, במהלך הפגרה הלכו לעולמם חברי הכנסת והשרים לשעבר רפי איתן ומשה ארנס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לכבד את זכרם בקימה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, במהלך הפגרה הלך לעולמו, כאמור, חבר הכנסת והשר לשעבר רפי איתן, והוא בן 92.

יולי יואל אדלשטיין: רפי איתן נולד בארץ בימי העלייה השלישית, וכבר בצעירותו התגייס לפלמ"ח והיה שותף למבצעים נועזים רבים בימים שקדמו להקמת המדינה ובמלחמת העצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: את עיקר שליחותו הציבורית מילא איתן בקהילת המודיעין הישראלית, במבצעים והפעולות רבות, חלקן ידועות וחלקן יישארו עלומות לעד, שתרמו תרומה חשובה לחוסנה של ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: כשהוא כבר בגיל גבורות עמד איתן בראש מפלגת גיל, וכיהן מטעמה כחבר הכנסת השבע-עשרה וכשר לענייני גמלאים.

יולי יואל אדלשטיין: באותן שנים "והדרת פני זקן" – זו הייתה סיסמתו ,שלאורה הלך, וזוהי גם מורשתו, שתישאר אחריו.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תנחומינו הכנים למשפחה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, במהלך הפגרה – ורבים כאן גם השתתפו בהלוויה – הלך לעולמו חבר הכנסת והשר לשעבר משה ארנס, והוא בן 93.

יולי יואל אדלשטיין: משה ארנס היה איש חזון ומעש, שמימי נעוריו ועד יומו האחרון פעל בכל נפשו ומאודו למען תחיית עם ישראל בארצו.

יולי יואל אדלשטיין: כחבר כנסת, כשר – בין היתר, חוץ וביטחון – כשגריר, כסופר וכהוגה דעות הוא תרם לביטחונה של מדינת ישראל ולמעמדה הבין-לאומי תרומה שלא תסולא בפז.

יולי יואל אדלשטיין: משה ארנס היה חבר כנסת במשך קרוב לשני עשורים מטעם מפלגת הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: במשך תקופה ארוכה הוא היה מעמודי התווך של הבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא האמין בשליחות הפרלמנטרית והתמסר לה, ובין השאר עמד בראש ועדת החוץ והביטחון בשנים מכריעות בעיצוב דרכה של המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: משה ארנס ייזכר בתולדות עמנו גם כמי שהציל מתהום הנשייה וההדרה את תולדות אנשי בית"ר בימי מרד גטו ורשה, אנשי אצ"י, ובראשם את מפקדם פאוול פרנקל.

יולי יואל אדלשטיין: ספרו "דגלים מעל הגטו" הוא לא רק מחקר היסטורי מן המעלה הראשונה אלא גם תיקון היסטורי מן המעלה הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: עבורי משה ארנס היה תמיד דוגמה ומופת של הדר בית"רי, כפי שהיה לרבים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: מעשיו הרבים ומעשי תלמידיו אחריו יהיו לו מזכרת נצח שתיחקק בדברי ימיה של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה ראשונה)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין, גברתי מזכירת הכנסת, שיש בקשה להצבעה שמית, אז אני רק מזכיר לחברים שמדובר בחוק-יסוד, ובכל שלוש הקריאות דרוש רוב של 61 על מנת שהחוק יאושר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ערוכים?

יולי יואל אדלשטיין: אז בואו נתחיל את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד רם בן-ברק – נגד אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד אבי גבאי – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח מאי גולן – בעד אילן גילאון – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – נגד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד מיקי חיימוביץ' – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – נגד דסטה יברקן – נגד מרדכי יוגב – בעד היבה יזבק – אינה נוכחת שלי יחימוביץ' – נגד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – נגד משה כחלון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – נגד אוסנת הילה מארק – בעד פטין מולא – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד ע'דיר כמאל מריח – נגד אבי ניסנקורן – נגד משולם נהרי – בעד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה (אתי) עטייה – בעד רועי פולקמן – בעד עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – בעד אורית פרקש-הכהן – נגד יואב קיש – בעד אריאל קלנר – בעד שלמה קרעי – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד עידן רול – נגד טל רוסו – נגד יואל רזבוזוב –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון נתן שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי (קטרין) שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – נגד מיכל שיר – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד רם שפע – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי וחברות הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יוסף ג'בארין – נגד היבה יזבק – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – נגד

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברות הכנסת, האם יש מישהו או מישהי שמעוניין להצביע ולא קראו בשמו?

יולי יואל אדלשטיין: אין חברי כנסת כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לתשומת ליבכם, המצב הוא כדלקמן: עוד מן הכנסת הקודמת, במצב דומה, זהה – אתה זוכר את זה היטב, אדוני – פסקה הלשכה המשפטית בכנסת שהוועדה המסדרת לא תוכל לחוקק, להכין את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: לכן יש צורך בהקמת ועדה מיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, מה שיקרה כרגע, בתום ספירת הקולות וההכרזה על ההצבעה, ובהנחה שהחוק עבר ב-61 קולות בקריאה ראשונה – אנחנו עדיין לא יודעים את זה – אני אכריז על הפסקה בפעילות המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה המסדרת, חבר הכנסת זוהר, תוכל להתכנס ולהחליט על הקמת ועדה מיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שתהיה החלטה, תודיע, בבקשה, למזכירות הכנסת ואנחנו נפתח את המליאה לצורך אישור הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אז כרגע, לאחר ההכרזה על תוצאות ההצבעה, תהיה הפסקה בפעילות המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תוצאות ההצבעה על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) (ביטול המגבלה על מספרם המרבי של השרים וסגני השרים) (קריאה ראשונה): 65 בעד הצעת החוק, 54 מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן הצעת החוק אושרה כנדרש, ולכן אני מכריז על הפסקה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה ודאי תועבר בינתיים לוועדה המסדרת למשמרת.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שהיא תקבע את הוועדה המיוחדת, לשם תישלח הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר, חבר הכנסת זוהר, יש לך – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בשעה 22:20 תתכנס הוועדה המסדרת.

יולי יואל אדלשטיין: הפסקה.

בשעה 22: << נושא >> הודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת << נושא >>

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, אתה מוזמן, כיושב-ראש הוועדה המסדרת, לבוא ולמסור הודעה.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה נמצאת גם בפני חברי הכנסת על השולחן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר, הזמנתי אותך לדוכן.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הוועדה המסדרת קבעה, אחרי דיון מעמיק ומעניין – –

קארין אלהרר: מה זה מעמיק.

מכלוף מיקי זוהר: – – כי הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) (ביטול המגבלה על מספרם המרבי של השרים וסגני השרים) תועבר לדיון בוועדה לעניין מסוים, לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מכלוף מיקי זוהר: להלן הצעת הוועדה המסדרת בדבר הקמת הוועדה האמורה: שם הוועדה – הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) (ביטול המגבלה על מספרם מרבי של שרים וסגני שרים), מ/1288; סמכויות הוועדה – הוועדה תכין לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק-היסוד.

מכלוף מיקי זוהר: להלן הרכב הוועדה: הוועדה תמנה 14 חברי כנסת.

מכלוף מיקי זוהר: לסיעת הליכוד חמישה חברים – אנוכי, מיקי מכלוף זוהר, יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אריאל קלנר, חברת הכנסת אוסנת מארק, חברת הכנסת אתי עטייה וחבר הכנסת שלמה קרעי; לש"ס חבר אחד – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; לסיעת יהדות התורה חבר אחד – חבר הכנסת יצחק פינדרוס; לסיעת איחוד מפלגות הימין חבר אחד – חבר הכנסת מרדכי מוטי יוגב; לסיעת כחול לבן שלושה חברים – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, חבר הכנסת צביקה האוזר וחבר הכנסת אסף זמיר; לסיעת חד"ש-תע"ל חבר אחד – חבר הכנסת אוסאמה סעדי; לסיעת מרצ חבר אחד – חברת הכנסת מיכל רוזין; לסיעת רע"ם-בל"ד חבר אחד – חבר הכנסת מנסור עבאס.

מכלוף מיקי זוהר: כמו שציינתי, אנוכי אשמש כיושב-ראש הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: אני כמובן מבקש את אישורה של הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו רשימת דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין – מוזמן.

יולי יואל אדלשטיין: מי שלא – אנחנו נעריך את זה.

יולי יואל אדלשטיין: יאיר לפיד – מוותר; משה יעלון – מוותר; גבי אשכנזי; אבי ניסנקורן; מאיר כהן; מיקי חיימוביץ'; עפר שלח; יועז הנדל; אורנה ברביבאי; מיכאל ביטון; חילי טרופר; יעל גרמן; צבי האוזר; אורית פרקש.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מעוניין לדבר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צבי האוזר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

צבי האוזר: אני לא יודע אם זאת, אפשר להגיד, אשמורת תיכונה כבר – – –

קריאה: – – –

צבי האוזר: נושקת לשלישית, בדיוק.

צבי האוזר: לכאורה, אנחנו דנים כאן דיון טכני על ועדה והרכבי ועדה, אבל מאחורי העניינים הטכניים עומד עניין מהותי.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, הכנסת כאן – שאריות הכנסת – יושבת בשבתה כרשות מכוננת ולא כרשות מחוקקת, שכן אנחנו דנים בשינוי חוק-יסוד, יש שאומרים חוקה.

צבי האוזר: וככה נראית רשות מכוננת, במעין קואליציה דורסנית שלא מבחינה בין תהליך מהותי לתהליך טכני, איננה צועדת בדרך המלך, איננה אפילו צועדת בדרך צדדית אלא עוברת דרך קירות, כאילו היו פה סמטאות שכם או מובלעות שג'אעיה – יש פה אנשים שמכירים את זה, היו נכנסים בחומת מגן דרך הקירות.

צבי האוזר: הבעיה כשעוברים דרך הקירות היא שלפעמים התקרה מתמוטטת, ואל תמוטטו את התקרה עלינו, על הבית הזה ועל הדמוקרטיה הישראלית.

צבי האוזר: דנים כאן בביצה שלא נולדה.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, אין עדיין הסכם קואליציוני, אין קצה-קצהו של הסכם קואליציוני.

צבי האוזר: ראש הממשלה הודיע לפני כמה ימים לנשיא המדינה שלא עלה בידו עדיין להקים קואליציה.

צבי האוזר: אגב, זה לא ראש ממשלה, זה חבר הכנסת בנימין נתניהו, שבמקביל הוא אכן מכהן כראש הממשלה היוצאת, ונדמה כאילו אותו חבר כנסת שהוטלה עליו הקמת ממשלה פורץ למחסן הכלים של הממשלה, נוטל את ה-D9, את ה-D9, ומנסה לעשות בו שימוש מפלגתי.

צבי האוזר: אולי, מי יודע, אם ראש הממשלה לא יצלח לעמוד במשימה שהנשיא הטיל עליו, אולי הנשיא יטיל על חבר כנסת אחר – אולי זה יהיה סמוטריץ' – ולכן אנחנו ממהרים ומשנים בחשכת ליל, ככה, בהליכים מזורזים, חוק-יסוד במדינת ישראל, הוראה נורמטיבית, מעין חוקה ישראלית, בשעות קצרות.

צבי האוזר: לכן, ראש הממשלה – אני רואה שאיננו כאן

צבי האוזר: בשביל להבין למה הכנסת הזאת מתכנסת.

צבי האוזר: לדעתי יש עוד אפשרות למשוך את הצעת החוק הזאת, להקים ממשלה, להקים ועדת חוקה, לדון כמו שצריך בהצעת החוק הזאת בוועדת חוקה, בשבתה של הכנסת כרשות מכוננת, ולעשות את זה בדרך המלך.

צבי האוזר: שום דבר לא יקרה, התוצאה המקווה יכולה להיות אותה תוצאה.

צבי האוזר: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת האוזר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת אורית פרקש-הכהן; קארין אלהרר; מירב כהן; יואל רזבוזוב; אסף זמיר; יזהר שי; אלעזר שטרן; מיקי לוי.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: לא, קודם יזהר.

יולי יואל אדלשטיין: יזהר שי, רוצה לדבר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אפשר לעדכן את סדר הדוברים במסכים?

יולי יואל אדלשטיין: סדר הדוברים במסכים – גברתי המזכירה, אם את יכולה לטפל בזה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

יזהר שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יזהר שי: מאוחר בלילה ואתה עובד קשה.

יזהר שי: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אני רגיל לזה, זה בסדר.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, בדיון שהיה פה קודם עמד פה השר לענייני חלל ועוד כל מיני דברים ודיבר בעברית רהוטה ובחוש הומור אינטליגנטי ונימק לעצמו בכל מיני נימוקים את המעשה הרע והלא-נכון שחבורה של אנשים אינטליגנטיים הולכת לעשות לעצמה ולמדינת ישראל.

יזהר שי: לאחר מכן עמד פה השר אלקין, וגם בשפה מנומקת היטב, עם כל מיני טיעונים וכל מיני הנמקות גרם לחבורה של אנשים אינטליגנטיים שיושבים בצד הזה של האולם לרגע אחד להאמין לעצמם שאכן הם עושים את המעשה הדמוקרטי, הנכון, הראוי – שלום, השר אלקין, תודה שאתה מקשיב.

יזהר שי: הינה, זה פשוט נורא, חבר'ה.

יזהר שי: אתם יכולים לנמק ולהתפלפל בכל מיני שיקולים היסטוריים ולדבר על מה שהיה לפני 20 שנה ועשר שנים, 15 שנים.

יזהר שי: האמת היא פשוטה מאוד, השר אלקין, אתם לוקחים לעצמכם את מנעמי השלטון, אתם פותחים את תקציב המדינה ושופכים את ברז הכספים כדי לסדר למי שמרכיב את הממשלה הקרובה את ממשלת החסינות שלו; אתם הולכים לעזור לו אחרי שהוא הונה את הציבור בישראל, אמר שאין לו בעיה למוסס כל האשמה שתלויה נגדו.

יזהר שי: הוא מתחמק.

יזהר שי: אתם תעזרו לו גם אחרי זה, אתם תעזרו לו הרי בעוד שבוע-שבועיים בחוק נוסף, ואתם תנמקו את זה לעצמכם בכל מיני דברים שקשורים באידיאולוגיה ודברים אחרים.

יזהר שי: חברים, תפתחו את העיניים.

יזהר שי: האמת היא פשוטה מאוד: האמת היא שאתם מעניקים חסינות תמורת מנעמי שלטון.

יזהר שי: ורק דבר אחד אחרון לך, השר אלקין.

יזהר שי: עמדת פה, ובלעג מסוים אמרת לנו שהקנאה מדברת מגרוננו.

יזהר שי: אדוני השר, אנחנו לא מקנאים, אנחנו פשוט מרחמים עליכם.

יזהר שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יזהר שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן; מיקי לוי; עומר ינקלביץ'.

מיקי לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, ודאי ודאי, איך לא ניחשתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני לא מבין מה בוער לכם.

מיקי לוי: מה קרה לכם?

מיקי לוי: מה, אי-אפשר לחכות?

קריאות: – – –

מיקי לוי: ממשלת מעבר?

מיקי לוי: אתם לא יכולים להקים את הממשלה ואחר כך להבטיח את הג'ובים האלה?

מיקי לוי: לא היה מעולם שממשלת מעבר שינתה חוק-יסוד.

מיקי לוי: תכבדו את עצמכם.

מיקי לוי: לאן אתם ממהרים, מה קרה?

מיקי לוי: זה לא יכול לחכות?

קריאה: – – –

מיקי לוי: מה בוער לכם?

מיקי לוי: אפשר שראש הממשלה יסכם עם הסיעות האחרות מי מקבל מה, חלוקת שלל, ואחר כך נבוא ונעביר חוק-יסוד בצורה מסודרת בוועדת חוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: מקימים ועדה מיוחדת – אין לכם בושה?

מיקי לוי: פרצתם את הכול מהיום הראשון.

מיקי לוי: לאן אתם הולכים, לאן אתם מובילים?

מיקי לוי: שאלוהים ישמור אותנו.

אוסנת הילה מארק: מיקי, לא היית סגן שר אוצר – – – סגן שר אוצר – – –

מיקי לוי: הייתי גם הייתי, ואני מכיר היטב ואל תלמדי אותי מה לעשות.

מיקי לוי: אני מדבר על חוק-יסוד בממשלה זמנית – –

אוסנת הילה מארק: – – –

מיקי לוי: – – זה לא קרה מעולם.

מיקי לוי: מעולם זה לא קרה.

מיקי לוי: אבל אתם שוברים את כל השיאים, את כל השיאים.

מיקי לוי: יכול להיות שגם הייעוץ המשפטי אמר שאולי זה בסדר.

מיקי לוי: אני לא מסכים עם זה.

מיקי לוי: אני חושב שזה לא בסדר, שצריך לנהוג בדרך אחרת.

מיקי לוי: ותראו מה אומר הנשיא ריבלין בהיותו חבר כנסת מטעם הליכוד בשנת 1999 אל מול ממשלת ברק.

מיקי לוי: הסכיתו ושמעו.

מיקי לוי: אני מבקש להביא את דבריו של כבוד הנשיא ריבלין, עת כיהן כחבר כנסת, בהתייחסו להרחבת הממשלה של ברק: אנחנו מביאים לחקיקת חוקי-יסוד שבהם שיקולים של פוליטיקה מפוקפקת ושלא ממין העניין של חוקי-יסוד.

מיקי לוי: זה היסוד של חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה, שאמר: אני לא אומר שאי-אפשר, אלא אני אומר:

מיקי לוי: אסור לשנות חוק-יסוד בגלל צורך פוליטי.

מיקי לוי: ולא רק שאתם משנים את חוקי-היסוד – אתם עושים את זה בהיחבא, בגנבה, ביום הראשון, ועדה זמנית.

מיקי לוי: אין לכם בושה?

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אולי זה חוקי, אבל בהחלט מסריח.

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, רק לגבי המושגים, אנחנו גם, לצערי הרב, מלמדים אחרים להשתמש לא נכון במושגים המקצועיים שלנו – אין בספר החוקים הישראלי ממשלת מעבר.

יולי יואל אדלשטיין: אין מושג כזה בספר החוקים.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: על אחת כמה וכמה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אז בואו נשתמש נכון במושגים על מנת שבאמת אחר כך לא נבוא לאחרים בטענות.

מיקי לוי: הממשלה הזאת לא קיבלה עדיין את אמון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה יוצאת אתה יכול לומר – כן, נכון – אבל אין ממשלת מעבר.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה פעם, אין דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: עומר ינקלביץ'; פנינה תמנו; ע'דיר כמאל מריח; רם בן-ברק; אלון שוסטר; יואב סגלוביץ'; רם שפע.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: יואב סגלוביץ'?

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב סגלוביץ' מוזמן.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להזמין את חברי הקואליציה העתידית להפגנה ב-25 בחודש, במוצאי שבת.

מירי רגב: עדכנת את המשטרה רק?

יואב סגלוביץ': את גם מוזמנת, גב' רגב.

מירי רגב: אני אשמח.

יואב סגלוביץ': תוכלו לבוא.

יואב סגלוביץ': אתם לא צריכים להתחבא, אבל כדאי שלא תבלטו.

יזהר שי: מירי, תבואי עם שרה ביחד.

יואב סגלוביץ': ההפגנה מתחילה ב-20:30.

מירי רגב: – – –

יזהר שי: תצטלמו, תחייכו למצלמות.

יואב סגלוביץ': ב-20:30, ברחבה של המוזיאון.

יואב סגלוביץ': כולם מוזמנים – אני בטוח שרובכם תגיעו להביע את המחאה שלכם על ההתנהגות המכוערת שלכם.

יואב סגלוביץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

יולי יואל אדלשטיין: רם שפע.

יולי יואל אדלשטיין: בועז טופורובסקי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד שלוש דקות.

בועז טופורובסקי: לילה טוב, שלום לכולם.

בועז טופורובסקי: עכשיו שאתם מנסים להסיר את המגבלות על מספר השרים בממשלה, אני רוצה להציע משרדים חדשים שבראשם יעמדו שרים, שאני בטוח שתדעו לאייש אותם באנשים ראויים יותר או ראויים פחות.

בועז טופורובסקי: אז שר ראשון שאני מציע לקואליציה המתגבשת זה שר הצעירים – שר שידאג לצעירים במדינת ישראל, שהיום רואים איך הממשלה שלהם מבטיחה הבטחות ולא מקיימת, מלמדת איך לשקר, אם זה למשטרה, אם זה בבית משפט, איך להעלים מיסים, איך לקחת שוחד, ואיך בעצם להוות דוגמה לדור הצעיר.

בועז טופורובסקי: אני מקווה שיהיה שר שיעשה בדיוק ההפך.

בועז טופורובסקי: שר הדורות הבאים.

בועז טופורובסקי: ממשלה שבאה, והיום רוצה, או מחר, לקבל החלטה על 100 מיליון שקל תקציב שנתי בשביל עוד ועוד שרים, ועל גירעון עצום שהדורות הבאים יצטרכו לשלם אותו – אולי כדאי שיהיה שידאג לדורות הבאים, כי הממשלה המתגבשת בטח שלא תעשה את זה.

בועז טופורובסקי: שר – או שרה – למען אנשים עם מוגבלויות.

בועז טופורובסקי: אתם יודעים, יש הרבה אנשים שקשה להם להגיד עד כמה קשה להם; שקשה להם בחיים האלה הרבה יותר מרוב האנשים, ויש לי הרגשה שהקואליציה המתגבשת, לא כל כך מעניין אותה לדאוג לאותם אנשים.

בועז טופורובסקי: הלוואי שיהיה כזה שר שידאג להם.

בועז טופורובסקי: שר למען הזוגות הצעירים.

בועז טופורובסקי: זוגות צעירים – גם אני, רוצה להאמין, עדיין צעיר – עם ילדים, עם פעוטון, שמשלמים עליו הרבה מאוד כסף כי המדינה לא מסבסדת אותו ואפילו לא מכירה בו כהוצאה המוכרת, כקיזוז במיסים.

בועז טופורובסקי: אולי כדאי שיהיה שר או שרה שידאגו לזוגות הצעירים.

בועז טופורובסקי: שר למלחמה בביורוקרטיה.

בועז טופורובסקי: אני יודע שרוב האנשים כאן, רוב חברי הקואליציה המתגבשת והממשלה המתגבשת לא באמת נלחמו בגלגלי השיניים של הביורוקרטיה עם ביטוח לאומי, עם משרד הרווחה, עם עמידר – עם הרבה מאוד גופים שאנשים שבאמת נזקקים צריכים להיעזר בהם, ומשום מה הביורוקרטיה יודעת איך לגרום להם לאבד כל תקווה.

בועז טופורובסקי: אולי יהיה שר למלחמה בביורוקרטיה שיעזור לאותם האנשים.

בועז טופורובסקי: שר למלחמה בתאונות הדרכים, כי לדבר כאן על מלחמות כולם יודעים, אבל אנשים שנהרגים סתם, סתם, בתאונות דרכים – כי לא היו תנאי כביש כמו שצריך, או לא היו רכבים אוטונומיים בגלל ביורוקרטיה או רגולציה או איך שתקראו לזה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

בועז טופורובסקי: – – אותם אנשים מתים סתם.

בועז טופורובסקי: שר החדשנות, בשביל שנקדם מדינה קצת יותר מתקדמת, בשביל שנציל אנשים ושיהיה כאן מקום יותר טוב.

בועז טופורובסקי: שר שידאג לעתיד, או שרה שתדאג לעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בועז טופורובסקי: ולבסוף, סתם בגלל שזה התפקיד הקודם שלי – שר השטח וההפגנות, שר המאבקים החברתיים.

בועז טופורובסקי: שר שידאג שההפגנה במוצ"ש תשפיע כמה שיותר על הממשלה המתגבשת, כי אנחנו לא נוותר עד אשר אנחנו נהפוך את המקום הזה למקום טוב יותר, בטח טוב יותר ממה שאתם הולכים לעשות ולהרוס לנו.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: מיכאל ביטון, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת ביטון, עד שלוש דקות לרשותך.

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, אנחנו 49 חברי כנסת חדשים, הלכנו לשיעור בכנסת בוועדה המסדרת.

מיכאל ביטון: איזה שיעור רע.

מיכאל ביטון: איזו שפה רעה.

מיכאל ביטון: היו שם קללות, אנשים קיללו אחד את השני.

מיכאל ביטון: שעה וחצי בזבזנו על דיבור רע וקללות.

מיכאל ביטון: ופתאום הייתה שעת חסד והתחלנו לשאול שאלות.

מיכאל ביטון: והיה שם יועץ משפטי, ככה, דרוויש, צנוע.

אוסנת הילה מארק: – – –

מיכאל ביטון: שאלנו אותו שאלה ראשונה.

מיכאל ביטון: שאלנו אותו: תגיד – – –

אוסנת הילה מארק: – – –

מיכאל ביטון: תגיד – לא להפריע לי, אני מבקש.

אוסנת הילה מארק: – – –

מיכאל ביטון: תגיד, הזמן של הדיבור זה נטו או ברוטו?

מיכאל ביטון: כאילו, ההפרעות – נקבל תוספת?

יולי יואל אדלשטיין: עליי, עליי.

מיכאל ביטון: עליך.

מיכאל ביטון: שאלנו אותו: תגיד, יכול להיות שממשלה שלא קמה וכנסת שלא הקימה ועדות מחוקקת לעצמה באמצע הלילה חוק-יסוד?

מיכאל ביטון: אז הוא אמר: תראה, היה תקדים דומה אבל שונה, אבל לא בדיוק לקבע, לצו שעה, מצד אחד, מצד שני.

מיכאל ביטון: אז אמרתי לו: יש לי שאלה אחרת בשבילך: תגיד, בעולם מתוקן ככה צריך לחוקק חוק-יסוד?

מיכאל ביטון: האיש בא להגיד משהו, והיושב-ראש אמר לו: אני אוסר עליך להשיב.

מיכאל ביטון: מנעו ממנו את הזכות הדמוקרטית להסביר לנו איך ראוי לחוקק חוק-יסוד במדינת ישראל.

מיכאל ביטון: וכפי שהכנסת הזאת והממשלה העתידית בוחרת לחוקק חוק-יסוד, זה סימן לבאות, פירות באושים של חוק לילי ראשון, שכל עניינו שלמונים קואליציוניים לביסוס ממשלה, לביסוס עתידו האין-סופי של ראש ממשלה.

מיכאל ביטון: הדרך הזאת, שבה החלטתם לפעול, היא לגנותכם, והיא כתובה בדפי ההיסטוריה.

מיכאל ביטון: היא תהיה סימן לבאות, כי אחרית

מיכאל ביטון: כם תבייש את ראשיתכם.

מיכאל ביטון: והלילה הזה הוא מביש.

מיכאל ביטון: אם היה תהליך מכובד של מינוי ועדות הכנסת תוך שבוע, והסכמים קואליציוניים, וועדת החוקה, חוק ומשפט מתכנסת ומקימה ועדת משנה מיוחדת לחוק-יסוד אי-הגבלת הממשלה במינוי שרים, ויש רוב – עלא כיפאק.

מיכאל ביטון: אבל כפי שזה נעשה זאת בושה גדולה.

מיכאל ביטון: לצערי, זה כרגע נרשם בפרוטוקול.

מיכאל ביטון: אני מאמין שגם חוקתית-משפטית היה אפשר להיאבק על הנושא הזה, אבל עוד נכונו לנו מאבקים גדולים.

מיכאל ביטון: אולי נפסיד בקרבון הזה, אבל בטוח ננצח במלחמה.

מיכאל ביטון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל ביטון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים בהליך שהוא לא תקין.

איתן גינזבורג: הוא אולי חוקי אבל הוא בטח לא מוסרי.

איתן גינזבורג: ואנחנו נמצאים, כפי שאמר פה חבר הכנסת מיכאל ביטון בכישרון רב, במדרון חלקלק ומדרון מסוכן.

איתן גינזבורג: יש כללים בכנסת, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: יש נוהג, יש תקנון, ופה אנחנו עושים דבר שהוא לא ראוי.

איתן גינזבורג: הכנסת העשרים-ואחת יצאה לדרכה לפני 20 יום, והיא עוד לא התחילה לתפקד, עוד לא הוקמו ועדות קבועות, כל הכנסת נמצאת על בלימה כי מישהו לא מצליח להרכיב ממשלה.

איתן גינזבורג: יש עוד שבוע, מה קרה?

איתן גינזבורג: בואו נחכה, בואו נקים ועדות קבועות, בוא ניתן לוועדות לעשות את תפקידן.

איתן גינזבורג: נדון בחוקים – כל חוק במקום הנכון לו.

איתן גינזבורג: מה פתאום מקימים ועדה לנושא מיוחד?

איתן גינזבורג: ועוד על מה?

איתן גינזבורג: תקנון הכנסת מכיר את המוסד הזה, ועדות לעניין מסוים, ולמה הוא הקים אותן?

איתן גינזבורג: הוא הקים אותן לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי, לבעיית העובדים הזרים, לפניות ציבור, לזכויות הילד.

איתן גינזבורג: אבל להקים ועדה לתיקון שמיני בחוק-יסוד: הממשלה מאז קום המדינה, שבא לתקן תת-סעיף להגבלת מספר השרים – בשביל זה מקימים ועדה מיוחדת?

איתן גינזבורג: בשביל זה התקנון אפשר לנו להקים ועדה לעניין מסוים?

איתן גינזבורג: זו מהות החוק?

איתן גינזבורג: זו מהות התקנון?

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לנהוג, בטח בשינוי חוקי-היסוד, בחילו ורעידו – – –

אוסנת הילה מארק: בדחילו ורחימו.

איתן גינזבורג: זה ממש בנפשנו.

איתן גינזבורג: חוק-יסוד הוא לא עוד חוק.

איתן גינזבורג: חוק-יסוד הוא חוק שלא צריך לנהוג בו כדבר שמעבירים אותו ככה סתם.

איתן גינזבורג: ואני אסיים במה שקבע בית המשפט העליון ביחס לחוקים, ביחס לוועדות מיוחדות.

איתן גינזבורג: ככלל, קובע בית המשפט העליון, שהשימוש בכלי הוועדות המיוחדות ראוי לו שיהיה מדוד וזהיר וענייני, ויש להישמר מאוד מפני השימוש בכלי הזה כאמצעי לעקיפת הוועדות הקבועות, האמורות לשמש כאכסניה טבעית לדיונים בהצעות חוק ובתיקוני חקיקה המצויים בתחום מומחיותן.

איתן גינזבורג: חוק-יסוד, אדוני היושב-ראש, חוק-יסוד – ככה מעבירים?

איתן גינזבורג: בשעת לילה מאוחרת אחרי חצות, אחרי דיון מבזה שעברנו בוועדה המסדרת?

איתן גינזבורג: אני מציע לחברי הקואליציה המתגבשת לחשוב שוב, האם זו הצעת חוק הראשונה שאתם רוצים לחוקק?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איתן גינזבורג: האם זהו העתיד שאתם מתווים לציבור?

איתן גינזבורג: האם בשביל זה נשלחתם לכאן?

איתן גינזבורג: תחשבו על זה שוב.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גינזבורג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת יברקן; עידן רול; יוראי להב הרצנו.

יולי יואל אדלשטיין: מיכל רוזין – כן, מיכל רוזין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הכנסת, אני שמחה שאתה מנהל את הישיבה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני שמח.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש שני דברים מהותיים שחשוב לציין הלילה.

מיכל רוזין: דבר אחד קטן ודבר אחד משמעותי יותר – הינה, וטוב שנכנס גם יושב-ראש הוועדה המסדרת מיקי מכלוף זוהר, הידוע בכינויו הממ"ז.

מיכל רוזין: אנחנו קודם כול רוצים להגיד לכל חברי הכנסת החדשים וחברות הכנסת החדשות: תתרגלו, ככה עובדים בכנסת, זוהי עבודת הכנסת.

מיכל רוזין: זה לא בגלל שהאופוזיציה רוצה להישאר עד אמצע הלילה, זה בגלל שהקואליציה לא רוצה לבוא בימי שלישי, והיא מעדיפה לא להגיע פעמיים בשבוע, ולכן כן, הלילות בימי שני הם לילות ארוכים.

מיכל רוזין: תודיעו בבית לאישה, לבעל, לילדים, תודיעו שבימי שני אתם לא חוזרים הביתה.

מיכל רוזין: קחו את זה בחשבון, אל תחפשו קיזוזים מהקואליציה, אל תרדפו אחרינו מ-17:00 אחר הצוהריים, אנחנו פה כי אנחנו עושים את עבודת הדמוקרטיה, זה קודם כול.

מיכל רוזין: הדבר השני, והוא יותר מהותי, למרות שזה היה מהותי לא פחות ממה שאני הולכת להגיד: כללי המשחק הדמוקרטיים הם שבסופו של דבר יש פה 120 מנדטים, ובין אם אתם קיבלתם מספר כזה או אחר של מנדטים כמפלגה, וגם אם אתם השלטון, בסופו של דבר כל חבר כנסת הוא מנדט שווה לחבר כנסת אחר, לא משנה מאיזו מפלגה הוא ואם הוא קואליציה או אופוזיציה.

מיכל רוזין: תזכרו את זה, זה חלק מהדמוקרטיה, וחשוב מאוד לשמור על כללי המשחק הנכונים של דמוקרטיה, של קואליציה ואופוזיציה.

מיכל רוזין: וכל פעם שאנחנו מותחים את הקווים האלה, כל פעם שאנחנו מותחים את הגבולות האלה, אנחנו שוב ושוב מאפשרים לעצמנו לפגוע בדמוקרטיה.

מיכל רוזין: דמוקרטיה בעיניי היא לא רק משטר דמוקרטי, היא לא רק כללי משחק, היא לא רק מה עושות אופוזיציה וקואליציה ואיך זה בנוי.

מיכל רוזין: זה הרבה יותר מכך: זה שוויון, זה מהות, זה חירויות הפרט, זה אי-התעמרות של השלטון באזרחים – זה הרבה מאוד דברים.

מיכל רוזין: אבל צריך לזכור שבבית הזה, אם אנחנו לא נשמור על הכללים האלה של קואליציה ואופוזיציה – וחלק מזה זה כן לאפשר לאופוזיציה, בין אם זה לעשות פיליבסטר, בין אם לטעון את הטיעונים, בין אם להשתמש בכל הכלים שעומדים לרשותנו, אם זה שאילתות והצעות לסדר-היום והצעות אי-אמון, וכל דבר וכל תרגיל שאפשרי על פי החוק ועל פי תקנון הכנסת.

מיכל רוזין: אני חושבת שזאת צריכה להיות גאוותנו בכנסת, בכללי המשחק של הדמוקרטיה.

מיכל רוזין: ובואו תתמכו בזה, תקדמו את זה, כי אתם יודעים, תמיד גם הכול יכול להתהפך.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג היא אחרונת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן הסיכום של יושב-ראש הוועדה.

סתיו שפיר: תודה, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: שיעור המיטות במחלקות פנימיות בבתי החולים בישראל הגיע השנה לשפל של שלושה עשורים.

סתיו שפיר: 1995 – היו 2.3 מיטות ל-1,000 נפש; 2017 – ירדנו ל-1.7 מיטות ל-1,000 נפש.

סתיו שפיר: הכלכלה של מדינת ישראל מתחזקת – הבריאות של הציבור יורדת לשפל.

סתיו שפיר: 5,000 איש בשנה בישראל מתים מזיהומים שהם חוטפים בבית החולים שאליו הם באו לקבל טיפול.

סתיו שפיר: בגלל הצפיפות הזאת, בגלל חוסר היכולת של בתי החולים לענות על הצרכים שלהם.

סתיו שפיר: ועכשיו כמעט סוף חודש מאי, ובבתי החולים במדינת ישראל החזקה, הסטרטאפיסטית, המוכשרת, היצירתית, עדיין בתי החולים לא יודעים מה הולך להיות התקציב השנתי שלהם.

סתיו שפיר: אין מושג עם איזה תקציב הם הולכים להתמודד.

סתיו שפיר: לא משנה כמה קשה הם ינסו לעשות את עבודתם, אי-אפשר לעשות עבודה בצורה כזאת.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, אני בקושי שומעת את עצמי כשככה יש רעש.

סתיו שפיר: אף שמאוחר בלילה, ראוי שחברי הכנסת יצליחו להקשיב.

סתיו שפיר: גם השר התורן – אה, יש שרה, בערך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בואו נקשיב.

סתיו שפיר: ובכל זאת, על אף 5,000 המתים מזיהומים בבתי החולים, אף שאלה יכולים להיות סבא וסבתא שלכם או ההורים שלכם מחר, שמאושפזים במסדרון כי אין מספיק מיטות – אני שש שנים נמצאת בכנסת הזאת ופעם אחת לא ראיתי את הקואליציה מכנסת ועדה מיוחדת באמצע הלילה כדי להידרש למצבם של בתי החולים הקורסים במדינת ישראל.

סתיו שפיר: אפילו לא פעם אחת.

סתיו שפיר: לילה אחד בשש השנים הללו לא ראיתי אתכם מקדישים בכזה מרץ, בכזאת עוצמה, עם ויתור כזה על כל הכללים הדמוקרטיים, כדי לשאול את עצמכם מה קורה לתקציב בתי החולים; איך יכול להיות שמדינת ישראל החזקה והטובה, שבה הערבות ההדדית והאחריות היא הבשר, היא עצם, היא לב-ליבה של החברה שלנו, ופעם אחת לא התכנסתם ככה כדי לנסות ולהציל את מערכת הבריאות?

סתיו שפיר: פעם אחת.

סתיו שפיר: על מה כן מתכנסים?

סתיו שפיר: על מה?

סתיו שפיר: על להגדיל את הממשלה למספר אין-סופי של שרים.

סתיו שפיר: לא הסברתם הסבר אחד נורמלי לאזרחי ישראל בשביל מה צריך לעשות את זה, בעלות אין-סופית של משאבים – שאתם לא הולכים בכלל לציין בפני הוועדה המיוחדת – כשכל המהלך הזה, ספק אם הוא חוקי.

סתיו שפיר: אנחנו לא קיבלנו לכך הסבר בוועדה.

סתיו שפיר: אפילו את הייעוץ המשפטי של הכנסת כבר החלשתם לרמה כזאת שקשה לקבל תשובות אמיתיות בנושאים הללו.

סתיו שפיר: אבל הדבר האמיתי הוא שעובר לילה אחרי לילה וגם בלילה הזה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד אבקש, גברתי, גם בלהט הוויכוח, לא לפגוע בעובדים מקצועיים בכנסת.

סתיו שפיר: אני מציינת עובדות ואת עמדתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני ממש לא מוכן שמעל הדוכן הזה יפגעו בעובדים המקצועיים.

סתיו שפיר: עובדים מקצועיים של הכנסת, שאנחנו מעריכים אותם הערכה רבה, לצערי הותקפו.

יולי יואל אדלשטיין: כן, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: זמנך תם, גברתי.

סתיו שפיר: רגע, אבל אני אסיים את המשפט.

יולי יואל אדלשטיין: זמנך תם, גברתי, עברו שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לרדת, גברתי, זמנך תם.

סתיו שפיר: לא, סליחה, אני אעמוד על זכותי להגיד את הדבר הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

סתיו שפיר: כי העובדים המצוינים של הכנסת מותקפים על ידי הקואליציה הזאת בלי סוף, מה שמחליש אותם – כן, מחליש אותם ופוגע ביכולתם לעשות את עבודתם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לסיים ולרדת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג.

סתיו שפיר: ואני אסיים ברשותך, כי הפריעו לי באמצע דבריי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לרדת.

יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי לרדת.

יולי יואל אדלשטיין: זמנך תם.

סתיו שפיר: גם בלילה הזה יש אנשים שיושבים במסדרונות, שמאושפזים במסדרון בבית החולים, כי אין שם מספיק תקציב.

סתיו שפיר: גם בלילה הזה.

יולי יואל אדלשטיין: יש גבול למה שאני מוכן לסבול מעל הדוכן הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תתייחסו אחד לשני ולא לעובדים של הכנסת.

סתיו שפיר: והיה ראוי שבלילה הזה אתם תידרשו לטפל בהם ולא לנסות – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: נא לנתק את המיקרופון.

יולי יואל אדלשטיין: יש גבול להתנהגות כאן.

יולי יואל אדלשטיין: תתייחסו לנבחרי ציבור ולא לעובדים של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הם כאן בשבילך, בין היתר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לרדת.

סתיו שפיר: כולנו צריכים להגן עליהם.

יולי יואל אדלשטיין: נא לרדת, ביקשתי לרדת.

יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי לרדת מן הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: ממש אין גבול כבר.

יולי יואל אדלשטיין: אין גבול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: איבדתם כל רסן.

מירי רגב: תורידו אותה, פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: את מעוניינת לדבר, חברת הכנסת זנדברג, או לא? את מעוניינת לדבר?

תמר זנדברג: למה אתה צועק עליי?

יולי יואל אדלשטיין: קראתי לך לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: קראתי לך לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

סתיו שפיר: למה לקואליציה אין שום – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע לך להירגע ולהתנצל בפני הלשכה המשפטית של הכנסת.

סתיו שפיר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: פשוט חוצפה.

יולי יואל אדלשטיין: תרדי מכאן כבר.

יולי יואל אדלשטיין: תרדי מכאן.

יולי יואל אדלשטיין: תרדי מכאן כבר, את תופסת זמן של אחרים.

סתיו שפיר: אני לא ארד עד שאקבל – – –

יולי יואל אדלשטיין: את לא תקבלי.

יולי יואל אדלשטיין: תתלונני עליי לוועדת האתיקה כשתקום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: שאני אקרא לסדרנים להוריד אותך?

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שאת מחפשת?

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שאת מחפשת?

סתיו שפיר: אחרי שהקימו פה ועדה שבה לא ניתן לייעוץ המשפטי לדבר, אותי מאשימים?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: את מוכנה לרדת?

סתיו שפיר: – – – הוראות – – –

יולי יואל אדלשטיין: את מוכנה לרדת או שאקרא לסדרנים להוריד אותך?

סתיו שפיר: תקרא.

סתיו שפיר: מה זה, כל אחד פה מקבל – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אל תלמדי אותי שיעורים, תרדי מכאן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מתנצל בפני עובדי הלשכה המשפטית על הדברים שנאמרו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות גברתי.

יואב קיש: ארבע שנים לא ראיתי התנהגות כזאת.

יואב קיש: ארבע שנים.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זהו, הדיון תם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: לדעתי יש כמה חברים בקואליציה שחושבים שהם יבואו כאן למליאה או לוועדה בשעה 23:00, 24:00 או 01:00 כדי לשנות חוק-יסוד בממשלה שעדיין לא קמה ולהקים ועדה מיוחדת לשם כך, והאופוזיציה תשתוק.

תמר זנדברג: וכשמנסים – כן, זה יהיה לכם קשה, זה יהיה בלילה.

תמר זנדברג: אנחנו לא ניתן קיזוזים ואנחנו נעשה פיליבסטר – היום יש כאלה שלמדו מילה חדשה: פיליבסטר.

תמר זנדברג: זה לא יעבור בקלות.

תמר זנדברג: מי שחושב שעיוות הדמוקרטיה הישראלית בדיל המושחת שמתרקם כאן יעבור בשקט, טועה.

תמר זנדברג: הוא יגלה את הזכות המינימלית שיש לחברי אופוזיציה: לדבר.

תמר זנדברג: מי שחושב שישתיק אותנו ומי שחושב שיבוא וישאל אותנו: נו, מה אתם לא רוצים ללכת הביתה?

תמר זנדברג: ומי שחושב שיבוא ויגיד: מה, אין לכם ילדים?

תמר זנדברג: למה אתם לא מתקזזים?

תמר זנדברג: מי מכם הולך?

תמר זנדברג: יש פה עלייה לרגל.

תמר זנדברג: חברי כנסת חדשים, כמה קשה עבדתם בפריימריז בשביל להגיע למקום שלכם?

תמר זנדברג: אז הגעתם לפה, עכשיו רוצים ללכת?

תמר זנדברג: מה קרה?

קרן ברק: לא ביקשנו כלום.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: תשבו ותשמעו, זה לא נעים וזה לא כיף.

תמר זנדברג: מנופפים בידיים.

תמר זנדברג: כל אלה שבאים לפה לספסלים האחוריים לבקש ממנהלות הסיעה להתקזז עכשיו מנופפים בידיים וברגליים.

תמר זנדברג: חברים, זה לא נעים, זה לא נחמד, השעה מאוחרת, אבל זה כלום לעומת הדיל המושחת שאתם באים לחוקק כאן, ועוד חושבים שזה יעבור לכם בקלות.

תמר זנדברג: לא, זה לא יעבור לכם בקלות.

תמר זנדברג: ההצבעה של החסינות שאתם תצביעו פה וההצבעה של פסקת ההתגברות שתצביעו פה הן הדבר הבעייתי, הן הדבר הקשה, הן הדבר הפוגעני, הן הדבר הנורא.

תמר זנדברג: זה הדבר שאזרחי ישראל מסתכלים עליו ושואלים: מי אתם?

תמר זנדברג: מה אתם עושים כאן?

תמר זנדברג: בשביל זה הגעתם לפה?

תמר זנדברג: בשביל לחוקק חוקים כאלה?

תמר זנדברג: באתם לעשות טוב לבוחרים שלכם – במיוחד חברי הכנסת החדשים, אתם נבחרתם במחוזות, נכון?

קרן ברק: לא.

קרן ברק: לא במחוזות.

קרן ברק: עשרות אלפי קולות, לא במחוזות.

תמר זנדברג: זה מה שהציבור שלכם ביקש מכם?

תמר זנדברג: שתבואו לפה בשביל לפגוע בעצמאות בתי המשפט?

תמר זנדברג: בשביל לצאת ולהיכנס ולחפש מועמד למבקר המדינה בשביל שישרת את הדילים המושחתים שלכם?

תמר זנדברג: תתביישו לכם.

תמר זנדברג: לא, לא בשביל זה באנו לפה.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: באנו לפה בשביל משהו אחר לגמרי.

תמר זנדברג: ובסוף הכהונה, כשלא תיבחרו לרשימה הארצית, כל אחד יסתכל בראי וישאל את עצמו: איפה הייתי כשהיה צריך לעמוד באומץ, כשהיה צריך לזכור מי שלח אותי ולא מי ייתן לי ג'וב?

תמר זנדברג: זה הרגע שבו אתם תעמדו מול עצמכם ותשאלו את עצמכם אם תוכלו לישון בלילה בידיעה שבאתם לכאן כדי לשרת את ראש הממשלה הראשון בתולדות מדינת ישראל שמכהן תחת כתב אישום בשוחד ומרמה ובהפרת אמונים.

תמר זנדברג: בסוף בסוף בסוף, זה הדבר היחיד שיישאר מכל הכהונה הזאת.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, יושב-ראש הוועדה, לסיכום הדיון.

אמיר אוחנה: מיקי, קח את הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת זוהר, נא לסכם את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מאחר ששמעתי חלק מהדברים, אז אומר כך: לגבי הדיון שהתקיים היום, כל מה שרצינו זה לקיים דיון ענייני על מהות מאוד מאוד ברורה שהייתה: הקמת ועדה מיוחדת.

תמר זנדברג: מה עם השמאלנים?

מכלוף מיקי זוהר: הגיעו חברי כנסת מהאופוזיציה, ומתוך רצון לייצר פיליבסטר – –

קארין אלהרר: איזה פיליבסטר?

מכלוף מיקי זוהר: – – שבסופו של דבר הוא על חשבון עובדי הכנסת, לא על חשבון חברי הכנסת, והתחילו לומר דברים שאינם קשורים לדיון.

קארין אלהרר: על חשבון הזמן שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: מהרגע שאני זיהיתי את זה החלטתי לנקוט את הצעדים שאני נקטתי, וכך הפיליבסטר קצת השתנה, כשאני הייתי עורך הפיליבסטר.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא חוזר בי.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזאת הייתה החלטה נכונה מהסיבה הפשוטה, שאני לא אתן יד ולא אסכים לשתף פעולה עם תהליכים שלא תורמים לדמוקרטיה הישראלית – –

קארין אלהרר: אתה מלך הדמוקרטיה.

מכלוף מיקי זוהר: – – שרק פוגעים בה, אבל הם בעיקר פוגעים בעובדי הכנסת, שצריכים להישאר פה עד שעות כאלה על לא עוול בכפם.

קארין אלהרר: מלך הדמוקרטיה.

מכלוף מיקי זוהר: לגבי הטענות שהועלו כלפי היועץ המשפטי: גברתי חברת הכנסת שפיר, צר לי, צר לי על דברייך, כי נוח לך לפעמים להיסמך על עמדות היועץ המשפטי – –

סתיו שפיר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – ונוח לך לפעמים לחשוב שההחלטות שלו אינן מקובלות, הזויות וכדומה.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא מכובד.

מכלוף מיקי זוהר: יועץ משפטי – יש לו עמדה.

מכלוף מיקי זוהר: לא צריך לקבל אותה רק כשנוח לך.

סתיו שפיר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אפשר לקבל את עמדתו גם כשלא נוח לך.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ולכן, באופן הגיוני, בעיניי, אפשר להקשיב בקשב רב לדברים שהוא אמר.

מכלוף מיקי זוהר: אני שמעתי מה הוא אמר.

מכלוף מיקי זוהר: הוא הסביר הסברים מאוד מאוד מאוד ברורים שהצדיקו למה אנחנו יכולים לקיים את החוק.

מכלוף מיקי זוהר: ואת, גברתי, בוחרת לתקוף איש מקצוע, ובעיניי הדבר לא מכובד.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק אבהיר שהחוק הזה שהוצבע היום בוועדה המסדרת יבוא לדיון בוועדה המיוחדת.

מכלוף מיקי זוהר: כן, הוא יבוא לדיון בוועדה המיוחדת, וגם על זה כמובן אנחנו מצביעים כאן.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע יכול לשבת במקומו, יכולה לשבת במקומה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הקמת ועדה מיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) (ביטול המגבלה על מספרם המרבי של השרים וסגני השרים).

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הוועדה המסדרת – 48 נגד – 39 נמנעים – אין הצעת הוועדה המסדרת בדבר הקמת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) (ביטול המגבלה על מספרם המרבי של השרים וסגני השרים), נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 48 בעד, 39 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת השרה מירי רגב ניסתה להצביע בעד, אבל הייתה לה תקלה במחשב, זה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי מליאת הכנסת אישרה את הקמת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, ט"ז באייר התשע"ט, 21 במאי 2019, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.