ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 394, 2018-12-26 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ח בטבת תשע"ט, 26 בדצמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח עם שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן – שכדרכו נמצא כאן בזמן – להשיב על שאילתה דחופה מס' 599, של חברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: מדד הצפיפות בבתי החולים מגלה עומס בלתי נסבל.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו שואלים נוספים שהגישו נושא דומה, שהם חברי הכנסת איציק שמולי ודב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לנדבר, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

סופה לנדבר: בוקר טוב.

סופה לנדבר: לאחרונה פורסם דוח של משרד הבריאות על נתוני התפוסה במחלקות השונות ואת המספרים של האשפוז במסדרון.

סופה לנדבר: אני שואלת אותך, אדוני סגן השר: איך המשרד מתכוון לפעול בנושא?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת לנדבר, משרד הבריאות – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי יכולה לשבת בינתיים.

סופה לנדבר: לא, אבל יש עוד.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה, אנחנו נגיע לשם.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות עוסק רבות ומפעיל תוכניות לאומיות לצמצום העומס והצפיפות הקיימים בבתי החולים ופועל לפתרון הבעיה.

יעקב ליצמן: ב-2017 פורסמה תוכנית הקצאת המיטות לבתי החולים הכללים לשנים 2017–2022, לחמש שנים.

יעקב ליצמן: תוכנית זו כוללת 1,200 מיטות כלליות שהוקצו לבתי החולים.

יעקב ליצמן: בנוסף, תוכנית המיטות כוללת כ-150 מיטות פסיכיאטריה, 600 מיטות גריאטריה ו-150 מיטות שיקום, המוקצות בנפרד, חוץ מה-1,200 מיטות שדיברתי עליהן.

יעקב ליצמן: הקצאת המיטות הכלליות לשנים 2017 2018–הסתיימה.

יעקב ליצמן: בתי החולים בשלבי התארגנות לאיוש צוותים ופתיחת המיטות.

יעקב ליצמן: המשרד עוקב אחר פתיחת המיטות בהלימה לתוכנית ואחר רישומן בתעודת הרישום של בית החולים, בכפוף לאיוש התקנים בגינן.

יעקב ליצמן: בשנת 2019 תימשך הקצאת המיטות המתוכננת לאחר בחינת מימוש פתיחת המיטות של השנים 20172018–.

יעקב ליצמן: בנוסף, מתבצעת פעילות ומושקעים תקציבים בתוכניות שמטרתן צמצום אשפוזים באמצעות פעולות רפואה מונעת ויצירת חלופות אשפוז.

יעקב ליצמן: צעדים אלו יביאו להקלת העומס ולמתן טיפול נאות יותר לחולים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת לנדבר, ולאחר מכן – חברי הכנסת שמולי וחנין.

סופה לנדבר: תוספת המיטות שהמשרד מתכוון להוסיף למיטות האשפוז שקיימות היום במדינת ישראל – האם אתה מתכוון להוסיף מיטות בבית החולים שנפתח באשדוד?

סופה לנדבר: נפתח שם בית חולים – ואתה מכיר את החוק ואתה מכיר את המצב – אבל 300 מיטות נכון להיום, אחרי שהחוק הזה בוצע, עם יישום החוק, זה בוודאי לא מספיק, ולא רק לאשדוד, לא רק לסביבה – זה לא מספיק במערכת האשפוזים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאתה צריך לדאוג לכך שעל בסיס של 300 מיטות, המדינה תאפשר לבית חולים באשדוד מיטות נוספות, לפחות עוד 300 מיטות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי.

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת אם משרד הבריאות מתכוון להוסיף לשם עוד 300 מיטות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, ראשית, צריך להגיד מילה טובה על התוכנית של משרד הבריאות להוספת מיטות וגם להגדלת סל הבריאות.

איציק שמולי: אני מבין שלקר

איציק שמולי: את סוף החודש אנחנו כבר נתבשר על – – –

יעקב ליצמן: אנחנו בסוף החודש.

איציק שמולי: בימים הקרובים.

יעקב ליצמן: בשבוע הבא.

יולי יואל אדלשטיין: – – – בחודש העברי.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, המציאות בבתי החולים ידועה לכולנו.

איציק שמולי: שיעורי התפוסה הם באמת יוצאי דופן, בעיקר עכשיו, בחודשי החורף.

איציק שמולי: יש בעיה של עומס, של צפיפות וגם של זיהומים.

איציק שמולי: לכן המהלכים שדיברת עליהם הם נדרשים – גם הוספת מיטות וגם הסטת פעילות לרפואת הקהילה, שהיא לא מספיק חזקה היום במדינת ישראל.

איציק שמולי: אני רוצה לשאול אותך, אדוני סגן השר: ראשית, האם התוכנית שעליה דיברת, כאשר משווים את מספר המיטות שאמורות להתווסף לגידול באוכלוסייה, האם מדובר בגידול ריאלי או בגידול נומינלי?

איציק שמולי: הדבר השני, אדוני סגן השר – עמדת והתרעת, ובצדק, על הקיצוצים הקשים, התקציביים, שנעשו בשבועות האחרונים, בחודשים האחרונים, בתקציב משרדך, במסגרת קיצוצים רוחביים שעשתה הממשלה.

איציק שמולי: האם התוכניות לתוספת המיטות ולמניעת הזיהומים בבתי החולים עלולות להיפגע או להצטמצם מאותם הקיצוצים?

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חנין, בבקשה, ואז נשמע את סגן השר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: לפני שאני אשאל את שאלתי לסגן השר, אני רק רוצה להביע תקווה, אדוני היושב-ראש, שמהלך פיזור הכנסת שעליו סיכמנו יתקדם בצורה מכובדת ומסודרת, ושלא נהיה עדים כאן לתהליכים של משיכת חבל.

דב חנין: לפעמים תהליכים מוזרים של משיכת חבל בסופו של דבר מסיבים חוסר כבוד לכנסת ולתהליכים הפרלמנטריים.

דב חנין: כולנו עושים מאמץ גדול, עם כל הוויכוחים שיש בינינו, לסיים את הכנסת בצורה מכובדת ומוסכמת, ואני פונה מפה לכל חבריי, בקואליציה ובאופוזיציה, לעשות את המאמץ המשותף הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ייעשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה על ההערה.

יולי יואל אדלשטיין: הסר דאגה מליבך.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שסוכם בין כל סיעות הבית, היום יחוקק החוק בשלוש קריאות, וכפי שסיכמנו, נקיים את הבחירות הכלליות ב-9 באפריל.

יעקב ליצמן: זה לא המצב כרגע למטה.

יולי יואל אדלשטיין: זה המצב כרגע למטה, ואני לא אתייחס למשחקים פרלמנטריים כאלה או אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: זה המצב, אני אומר את זה במלוא האחריות.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני חושב שההבהרה הזאת חשובה מאוד, ואני חושב שהיא מעבירה מסר לכנסת שאנחנו נמצאים במסלול מוסכם, מסודר, ובו כולנו נפעל כדי לעשות את זה מכובד ככל האפשר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, התמונה שמצטיירת בבתי החולים היא תמונה קשה.

דב חנין: אני מכיר את עבודתך ואת המסירות הגדולה שבה אתה מתייחס לתפקיד של שר וסגן שר הבריאות, אבל מה שקורה בבתי החולים זה כנראה לא באחריותך, כי זה שאלות של כסף, הרבה כסף, ואם אין כסף, אין מיטות; ואם אין מיטות, אנחנו נמצאים במצוקה שבה הצפיפות בבתי החולים הולכת ועולה.

דב חנין: אנחנו מגיעים לזה שיותר ויותר חולים נמצאים במסדרונות.

דב חנין: יש בשלוש השנים האחרונות עלייה בשיעור התפוסה בבתי החולים.

דב חנין: כולנו זוכרים את הסיפורים על הזקנה במסדרון.

דב חנין: קראתי מאוד בכאב את המאמר המרגש שכתב מנכ"ל משרד הבריאות לשעבר, פרופ' איתן חי-עם, על איך מרגיש קשיש מוזנח שנמצא במסדרון ולא זוכה לטיפול רפואי.

דב חנין: אבל היום יש לנו גם מצוקה חדשה, של ילדים שנמצאים במסדרונות כי אין להם מקום.

דב חנין: למשל בשיבא התפוסה בילדים היא 166%.

דב חנין: אדוני סגן השר, אני יודע שזו הולכת להיות ממשלת מעבר, אבל גם בממשלת מעבר צריך להילחם על כך שלא יהיה אפשר להמשיך לקצץ בתקציב הבריאות.

דב חנין: זה ממש עניין של פיקוח נפש.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת לנדבר, חוק בית חולים אשדוד חשוב לכולנו.

יעקב ליצמן: ביצענו ביחד – את יזמת את זה, עזרתי לך.

יעקב ליצמן: לא פעם ולא פעמיים בחוק ההסדרים, ביטלנו, כשרצו לבטל את החוק הזה.

יעקב ליצמן: בית החולים קיים, אבל בית החולים כרגע נכנס לחובות גדולים.

יעקב ליצמן: זה לא רק בגלל המיטות; בית החולים אומר שיש הרבה סיבות.

יעקב ליצמן: אנחנו הכנסנו רואה חשבון שיבדוק את זה, ואנחנו בודקים.

יעקב ליצמן: צריך לעשות שם תוכנית הבראה.

יעקב ליצמן: אנחנו נעשה תוכנית הבראה, אבל בתנאים שמשרד הבריאות ידרוש מהם.

יעקב ליצמן: מה שהדגשת, שאת רוצה לפחות 300 מיטות – אני רוצה להגיד לך שבכל השנה לכל בתי החולים יש לי רק 200, אז איך אני אתן להם 300 מיטות?

סופה לנדבר: לתת להם אישור לקנות עוד 300 מיטות, עד שזה – – – יעבור זמן, זה דבר אחד.

סופה לנדבר: ודבר שני, כאשר המדינה לפי החוק נתנה אפשרות לאסותא לקנות את בית החולים – ואתה יודע בדיוק – המדינה גם התחייבה על כספים שהיא צריכה להזרים לאסותא.

סופה לנדבר: בינתיים הם עשו – – –

יעקב ליצמן: אני כסגן שר הייתי כמעט מההקמה והייתי אחר כך, ואני אומר לך שלא רק שהם קיבלו את מה שהבטיחו להם – הם קיבלו ממני פי שלושה ממה שהבטיחו להם.

יעקב ליצמן: אני אומר לך באחריות.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לפירוט.

יעקב ליצמן: אנחנו נבדוק את הדברים.

יעקב ליצמן: יושבים על זה חזק, רואה חשבון.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים את זה.

יעקב ליצמן: אנחנו לא ניתן לבית החולים ליפול, אבל יצטרכו לעשות כל מיני שינויים שם.

יעקב ליצמן: שמולי, בזיהומים בבתי חולים יש היום ירידה דרסטית, ממש דרסטית, בשנה האחרונה במיוחד, ואנחנו מברכים על כך.

יעקב ליצמן: צריך להשקיע יותר.

יעקב ליצמן: שאלת אם תוספת המיטות לעומת האוכלוסייה – אם זה משווה.

יעקב ליצמן: בהחלט לא, צריך יותר מיטות, אבל זה המצב, אז אני מקבל קיצוצים.

יעקב ליצמן: מה שכן – ואת זה אני כרגע אומר – פגיעה לא תהיה.

יעקב ליצמן: אני אשלב את זה עם תשובה לדב חנין.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות עובד חזק לקבל מיטות.

יעקב ליצמן: התפוסה בבתי חולים – זה עונתי.

יעקב ליצמן: יש שפעת כרגע.

יעקב ליצמן: זה חזק, נכון, אבל יש ירידה בתפוסה.

יעקב ליצמן: יש ירידה.

יעקב ליצמן: יש ירידה גם בנושא הזה של הזיהומים, ולכן די שולטים.

יעקב ליצמן: שאני אגיד לכם שאני מרוצה?

יעקב ליצמן: חד-משמעית לא.

יעקב ליצמן: שאני אגיד לכם שהקיצוץ האחרון לא פגע בי?

יעקב ליצמן: בהחלט כן.

יעקב ליצמן: אף שיש משא ומתן כרגע עם האוצר לראות איך מסתדרים עם הקיצוץ – ואני מקווה שנגיע להסכמה – ברור שהקיצוץ הזה פוגע.

יעקב ליצמן: אני ציפיתי, חבר הכנסת דב חנין, שהאוצר יעשה פעם קיצוץ flat עבור בריאות.

יעקב ליצמן: הוא עושה לכולם קיצוץ מהבריאות; רק למשרד הבריאות – הוא לא עושה עבור זה.

יעקב ליצמן: לכן, זה מה שיש.

יעקב ליצמן: אני משתדל לחיות ממה שיש לי.

יעקב ליצמן: הפעלנו לחץ גדול על משרד האוצר שיחזיר.

יעקב ליצמן: אנחנו במשא ומתן די בסדר, מתקדמים יפה.

יעקב ליצמן: אני מקווה שיסתיים היום או מחר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, סגן שר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נשאר איתנו על מנת להשיב גם על השאילתה הבאה, שמספרה 600, והיא מאת חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: המדינה לא תקצבה את המוסדות הסיעודיים והקשישים ייפגעו.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו גם כאן שואל נוסף, חבר הכנסת נחמן שי, אם יהיה פה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אנחנו ממש ערב פיזור הכנסת, ו"אל תשליכני לעת זקנה, ככלות כֹחי אל תעזבני" זה ציווי שהוא על-דורי, ואנחנו מחויבים בו גם ברגע הזה של פיזור הכנסת.

עליזה לביא: לאחרונה, אדוני סגן השר, פרסם משרד הבריאות את המכרז של שירותי האשפוז הסיעודי, שמכוחו רוכשת המדינה שירותים עבור החולים הסיעודיים במאות מוסדות ברחבי הארץ.

עליזה לביא: זה מכרז שהוא קריטי, אדוני סגן השר; הוא קובע את פני הענף כולו ואת המגמות לשנים הקרובות.

עליזה לביא: כמו שאתה יודע טוב, התעריף שנקבע לא מכסה את העלויות בפועל.

עליזה לביא: למעשה, הוא רק שני-שלישים מהעלות האמיתית.

עליזה לביא: מדינת ישראל ואתה – זאת המשמרת שלך, אתה סגן השר – שכחתם לתקצב את המוסדות הסיעודיים, שעושים עבודת קודש שאף אחד לא רוצה לבצע.

עליזה לביא: לכן המדינה בעצם פוגעת ביציבות הענף, ברמת איכות הטיפול בקשישים, בחימום, באוכל, בטיפול.

עליזה לביא: אסור לתת למצב הזה להימשך, ואסור לנו להפקיר את הקשישים הסיעודיים בערוב ימיהם.

עליזה לביא: אדוני, מה אתה מתכוון לעשות על מנת למנוע את הפגיעה בקשישים?

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, צריך לקרוא את נוסח השאילתה כלשונה וככתבה.

עליזה לביא: כן, זאת השאלה, אדוני.

עליזה לביא: אני אחזור על השאלה שהעברתי: מה מתכוון סגן השר לעשות על מנת למנוע את הפגיעה בקשישים?

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: לשאלת חברת הכנסת עליזה לביא – התגמול בגין אשפוז סיעודי מבוצע במסגרת מכרז הקודים 20122016–.

יעקב ליצמן: התעריף הבסיסי מכסה את עלויות כוח האדם, התפעול וההון הנדרשות במכרז, ואליהן מתווספים בונוסים על מתן שירות איכותי יותר ועל עמידה בתנאים פיזיים ונרחבים יותר.

יעקב ליצמן: בונוסים אלו עשויים להעלות את התעריף ביותר מ-10%.

יעקב ליצמן: מכרז חדש היה אמור לצאת כבר בשנת 2016, אך הוא התעכב בגלל עתירות חוזרות ונשנות של ארגון א.ב.א בגין התעריף לבתי המשפט, וזאת על אף שבית המשפט דחה את הטענות מכול וכול בשתי ערכאות – מחוזי ועליון.

יעקב ליצמן: התעריף של המכרז החדש גבוה מהמכרז הקיים, כך שהמכרז משפר את המצב, הן של הקשישים והן של בתי האבות.

יעקב ליצמן: מעבר לכך, על ידי הרחבת סלי האיכות – בונוסים הניתנים על מתן שירותים לתשושי הנפש, בונוסים על שטחי רווחה למחלקות גדולות יותר וסטנדרטים מעבר לתנאי המכרז – תעריף זה צפוי להיות גבוה אף יותר.

יעקב ליצמן: כמו כן, המכרז מעלה את תקינת כוח האדם לעומת המצב הקיים על מנת להפחית את העומס המוטל על המטפלים ולשפר את השירות.

יעקב ליצמן: משרדי הבריאות והאוצר ערים לעלייה בשיעורי התחלואה הכרונית והקשישים, ולכן, מלבד מכרז הקודים החדש, המשרדים פועלים להרחבת המענים בנושא.

יעקב ליצמן: בתוך כך, ב-1 בינואר 2019 תיכנס לתוקפה הרפורמה בסיעוד, אשר תוסיף לגמלת הסיעוד לקשישים הסיעודיים, תפחית את ההשתתפות העצמית של בן המשפחה במימון עלות הקוד הסיעודי ותכניס לסל הבריאות טיפולים משמרים לשיניים לאזרחים מעל גיל 75.

יעקב ליצמן: הרחבת השירותים הניתנים לקשישים בקהילה ובבית – הקצאה של מעל 100 מיליון שקל נוספים לקופות החולים לטובת הרחבת שירותים באמצעות שיקום מרחוק, שירותי אשפוז בבית ובקהילה, הרחבת המענים לרפואה דחופה בקהילה ופיתוח שירותים חדשים בתחום זה.

יעקב ליצמן: נוסף על כך פועלים המשרדים להרחבת התשתית האשפוזית בגריאטריה פעילה, הנשמה ממושכת ושיקום, תוך השקעת כ-210 מיליון ש"ח בפיתוח מחלקות אשפוז חדשות בתחומים אלו ברחבי הארץ, בדגש על אזורי הצפון והדרום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת, גברתי?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת עליזה לביא, שאלה נוספת.

עליזה לביא: אדוני, אני מקווה שהדברים אכן יבוצעו.

עליזה לביא: האוצר הרי מעכב את כל מה שאנחנו מבקשים לגבי עובדים זרים.

עליזה לביא: התחום הולך אחורה – פחות מיטות, פחות עובדים סיעודיים.

עליזה לביא: אבל אני רוצה לנצל את זה שאני יכולה לשאול אותך עוד שאלה ולשאול אותך לגבי המציאות שקורית כאן במדינת ישראל.

עליזה לביא: רבים מהמתמחים, מהילדים שלנו שלומדים רפואה בחו"ל, חוזרים לארץ ומגיעים להתמחות בבתי החולים בישראל.

עליזה לביא: יש להם בחלקים מבתי החולים עדיפות על פני מי שלמד כאן בארץ.

עליזה לביא: הטענות שנשמעות הן שהרמה שלהם מאוד מאוד ירודה.

עליזה לביא: איך מתכונן המשרד להתמודד עם הרמה הירודה של הסטודנטים שמגיעים מחו"ל?

עליזה לביא: בעבר היה מבחן.

עליזה לביא: אני לא יודעת איך המספר שלהם רק הולך וגדל.

עליזה לביא: האם תוכל בבקשה לפרט את התוכנית של המשרד?

עליזה לביא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן, כפי שאמרתי, העלה נושא דומה לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אדוני השר, מכרז שירותי הסיעוד של משרד הבריאות מביא את ענף הסיעוד לקריסה בשל תקציבו הלקוי.

נחמן שי: 1.

נחמן שי: מדוע המכרז אינו מתוקצב באופן שישקף את הוצאות הטיפול?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: מדוע המשרד אינו מאפשר לעובדים זרים לעסוק בענף שחסרים בו מטפלים?

נחמן שי: 3.

נחמן שי: מה אתם עושים כדי לפתור את המשבר הזה, שכבר גורם להפגנות וגם לתסיסה גדולה בענף הזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, סגן השר, מה שרציתי לשאול מתחבר לנושא של הכשרת רופאים והיעדר אופציות להכשרת רופאים ורופאות במדינת ישראל.

ענת ברקו: אנחנו רואים הרבה מאוד אנשים שלא מקבלים קדימות, גם חיילים משוחררים, ונאלצים לצאת לאחר שלוש, ארבע שנים של שירות צבאי לחו"ל כדי לחזור להיות כאן רופאים, והאופציות הן מאוד מצומצמות.

ענת ברקו: יש מחסור ברופאים צבאיים.

ענת ברקו: יש לימודים קדם-צבאיים שמכשירים רופאים צבאיים.

ענת ברקו: רציתי להציע לאדוני לקחת משוחררי צה"ל, מילואימניקים, לשים אותם על מסלולים של לימודי רפואה ולהחזיר אותם, שיוכלו לשמש גם כרופאים במילואים, כי להערכתי, במצב חירום אנחנו נהיה בבעיה קשה מאוד.

ענת ברקו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת לביא, אנחנו לא שכחנו את הסיעודיים.

יעקב ליצמן: מה שכן, יש ויכוח על המחיר.

יעקב ליצמן: שום דבר לא יותר.

יעקב ליצמן: במסגרת הדברים שעשינו, שיפרנו בהרבה גם את המחיר וגם את השירות, גם לקשיש שנמצא או מי שצריך סיעוד וגם למוסד שהוא נמצא בו.

יעקב ליצמן: אז עשינו הכול ביחד.

יעקב ליצמן: נכון שלא מקבלים סתם מחיר.

יעקב ליצמן: הם צריכים לשפר כל מיני שירותים, ואנחנו עומדים על כך, וזה די טוב.

יעקב ליצמן: לא יעזור שהם מסרבים לקבל את המחיר החדש, את המכרז החדש.

יעקב ליצמן: הם נכשלו כבר פעמיים, כפי שאמרתי קודם, בבג"ץ.

יעקב ליצמן: לא נראה לי שהם יקבלו שום מענה – זה בעצם גם עונה לנחמן – לא נראה לי שהם יקבלו שום סיוע בבג"ץ אחרי שכבר פעמיים נדחו.

יעקב ליצמן: ועשינו את הכול, אבל התנינו את השיפור בתשלומים, את העלאת המחיר, בזה שהם יעלו גם את השירותים.

יעקב ליצמן: אנחנו עומדים על כך, ואני בטוח שבסופו של דבר זה יבוצע.

יעקב ליצמן: זו אותה תשובה בעצם גם לנחמן, אלה פחות או יותר אותן שאלות, אותם הדברים – שהעלינו את המחיר והעלינו את הדרישה לשירות.

נחמן שי: לא פחות?

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: שום דבר לא פחות.

יעקב ליצמן: רק מה – הם צריכים לתת שירות יותר טוב, אז העלינו את זה בהרבה.

יעקב ליצמן: נתנו להם הרבה בונוסים, כפי שאמרתי בתשובה, ואני עומד על כך.

יעקב ליצמן: הכול בסדר מבחינה זו.

יעקב ליצמן: ענת, אני אגיד לך את האמת, גם בהכשרת רופאים – אני צריך רופאים, אני רוצה רופאים.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח שזה הפתרון.

ענת ברקו: אתה יודע שזה לא הפתרון.

יעקב ליצמן: היות שאנחנו היום, עוד שעה, מתפזרים – לא יודע עוד כמה זמן; היום מתפזרים, לפי שהיושב-ראש אומר לי.

יעקב ליצמן: אני הייתי סקפטי.

יעקב ליצמן: הוא אומר לי שזה נראה בסדר.

יעקב ליצמן: גם אני רוצה בחירות, כמו כולם כאן.

עליזה לביא: מה עם המתמחים?

יעקב ליצמן: רגע, תני לי.

יעקב ליצמן: זה – אני אגיד לך.

ענת ברקו: הוא באמצע התשובה.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: לכן אני אומר, זה יישאר לקדנציה הבאה.

יעקב ליצמן: נצטרך להילחם גם על תוספת מיטות, וזה אוטומטי – תוספת רופאים.

יעקב ליצמן: תקן מיטה זה לא הברזל של מיטה או העץ – זה גם תקן של רופאים ותקן של אחיות.

יעקב ליצמן: נעלה את זה – לא יכול להיות שיש לי 200 מיטות בשנה – וזה ייתן לי פתרון לכל בתי החולים בארץ.

יעקב ליצמן: אז זו התשובה לזה.

יעקב ליצמן: מה השאלה לגבי המתמחים, גברתי?

עליזה לביא: הסטודנטים לרפואה, הישראלים, שחוזרים לארץ – – –

יעקב ליצמן: הם נסעו לחוץ לארץ, חלק מהם, שלא התקבלו בארץ, כנראה גם בגלל הציונים.

יעקב ליצמן: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: אני לא נכנס לזה.

עליזה לביא: מה אתה יודע לגבי הטענות שנשמעות?

יעקב ליצמן: אנחנו משתדלים לעשות הכול כדי לקלוט את המתמחים.

יעקב ליצמן: עושים את הכול.

יעקב ליצמן: לא הכול בידי, אגב אבל כפי שאמרתי, זה גם תקציבי, גם ביחד עם ההסתדרות הרפואית.

יעקב ליצמן: עושים את המקסימום.

יעקב ליצמן: כרגע אני לא יכול להילחם על שום דבר, כי אנחנו לפני בחירות.

עליזה לביא: – – –

יעקב ליצמן: לא שומעים אותך.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, אנחנו כבר נכנסנו לנושאים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה מאוד להודות לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש להשיב על שאילתה דחופה מס' 596, מאת חבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: מטפלי השירות הפסיכולוגי-ייעוצי.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, זו הפעם הרביעית בשנתיים האחרונות שמטפלים בשירות הפסיכולוגי-ייעוצי אינם מקבלים משכורת בזמן.

חיים ילין: לאחרונה התחלף הזכיין, ועדיין ישנן בעיות עם התשלומים.

חיים ילין: רצוני לשאול: 1.

חיים ילין: מתי יקבלו המטפלים משכורת?

חיים ילין: 2.

חיים ילין: האם לא הגיע הזמן להעסיקם כעובדי משרד החינוך ולא כעובדי קבלן?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת והשואל חבר הכנסת חיים ילין, לשאלה 1: השירות הפסיכולוגי-ייעוצי במשרד החינוך מופעל בדרך השגרה באמצעות יועצים חינוכיים העובדים במוסדות החינוך ופסיכולוגים חינוכיים העובדים בשפ"חים.

מאיר פרוש: צוות זה מדריך באופן שוטף את צוותי החינוך – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, גברתי השרה, אנחנו שומעים אותך.

מאיר פרוש: צוות זה מדריך באופן שוטף את צוותי החינוך בהטמעת תוכניות חוסן, בשיח רגשי עם תלמידים ובהדרכת הורים.

מאיר פרוש: זאת, לצד העבודה השוטפת המתקיימת בליווי התפתחותם של התלמידים בכל שכבות הגיל.

מאיר פרוש: נוסף על כך, מערכת החינוך נדרשת לקבלת שירותים תוספתיים בתחומים של אבחון, טיפול, הדרכה במצבי מצוקה ועוד.

מאיר פרוש: שירותים אלה המשרד רוכש מספק חיצוני אשר מעסיק אנשי מקצוע מיומנים בתחומים הנדרשים בהתאם לצרכים המשתנים של השירות הפסיכולוגי-ייעוצי במשרד החינוך.

מאיר פרוש: כך, למשל, נדרש משרד החינוך לתת שירותי טיפול מתקציב תוספתי לתלמידים ביישובי עוטף עזה בשנים האחרונות, וזאת אף במסגרת החלטות ממשלה ייעודיות לאזור זה.

מאיר פרוש: תקציבים לעניין זה אינם נמצאים בבסיס התקציב, וניתנים למשרד מתוקף החלטות ממשלה.

מאיר פרוש: בחודשים האחרונים התחלף הספק אשר מספק למשרד את השירותים המקצועיים כאמור בעקבות מכרז חדש שפורסם.

מאיר פרוש: למרבה הצער, מתברר שבמסגרת החילופים וההתארגנות במסגרת ההתקשרות החדשה לא שולמה מלוא התמורה לחלק מאנשי המקצוע.

מאיר פרוש: עניין זה מטופל על ידי היחידה המקצועית בסיועה של חשבות המשרד.

מאיר פרוש: לשאלה 2: כפי שצוין, מדובר בשירות מקצועי תוספתי לשירות הרגיל שניתן במערכת החינוך על ידי יועצים חינוכיים המועסקים על ידי המשרד ועל ידי עובדי השפ"חים, המועסקים על ידי הרשויות, ומאותרים בהתאם לצרכים ובכפוף לתקציב.

מאיר פרוש: על כן, לא מדובר במי שנדרשת העסקתם התדירה במערכת החינוך או כעובדי משרד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת חיים ילין, וגם חבר הכנסת מסעוד גנאים ביקש לשאול שאלה נוספת.

חיים ילין: כבוד סגן השר, המצב בעוטף עזה הוא כבר 18 שנה ללא שינוי.

חיים ילין: כבר היה אפשר – – –

מאיר פרוש: ארבע שנים ודאי שיש שינוי.

מאיר פרוש: מאז שאתה פה – הרי באת לפה בגלל הסיבוב הקודם.

מאיר פרוש: אתה ארבע שנים פה ואין שינוי?

מאיר פרוש: לא יכול להיות.

חיים ילין: 18 שנים אין שינוי בעוטף עזה.

חיים ילין: אין שינוי.

חיים ילין: אין שקט ואין שלווה, ומי שמשלם את המחיר זה הילדים.

חיים ילין: כלומר כשאתה עונה לי, כבוד סגן השר – אתה עונה לי ואתה עונה לעם ישראל – שאתה מעסיק קבלנים או חברות קבלן שמתמחים בסיטואציה מסוימת, כי זה אירוע זמני או נקודתי, אז אני קודם כול מתווכח איתך על הנקודה הזאת.

חיים ילין: עוטף עזה והשכנים שלנו זה לא אירוע חולף, הלוואי שזה יהיה, אבל מול ארגון טרור שמעבירים לו 15 מיליון דולר עדיין אין שקט, שיהיה ברור.

חיים ילין: האנשים האלה עושים עבודה נאמנה.

חיים ילין: הם נתנו שירות ולא שילמו להם, וזו לא בעיה של כסף.

חיים ילין: הקבלן הראשון היה אוניברסיטת אריאל, והיא לא העבירה את הכסף ושמרה אותו אצלה.

חיים ילין: עכשיו יש לנו חברה קבלנית חדשה, וגם היא שומרת את הכסף.

חיים ילין: אז יש שתי סיטואציות: שמשרד החינוך לא מעביר לקבלן, והסיטואציה השנייה – שהקבלן שומר את הכסף ולא מעביר לפסיכולוגים שעושים את עבודתם נאמנה.

חיים ילין: אני חושב שאנחנו עוברים כמחוקקים כל עבירה אפשרית מבחינת החוק, אבל גם מבחינת האנושיות אל האנשים שמטפלים במטפלים – אנחנו לא מסוגלים לטפל בהם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, שאלתך לסגן שר החינוך.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, פורסם לפני יומיים שמשרד החינוך דחה בשבועיים את פרסום תוצאות מבחני המיצ"ב שנערכו בבתי ספר יסודיים, כיתות ה', כי התברר שמנהלי בתי ספר יסודיים ניסו להטות את תוצאות המבחן והם רימו.

מסעוד גנאים: האם זה נכון?

מסעוד גנאים: ואם זה נכון, האם יש חקירה בנושא הזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר החינוך, בבקשה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת ילין, אני בטוח שהאזנת, אבל אני ציינתי ואמרתי כך בתשובה: בחודשים האחרונים התחלף הספק שמספק למשרד את השירותים המקצועיים בעקבות מכרז חדש שפורסם – אמרתי, דבר שהמשרד מבקש ממני לומר מעל במת הכנסת.

מאיר פרוש: המשרד מבקש לומר מעל במת הכנסת.

מאיר פרוש: למרבה הצער, מתברר שבמסגרת החילופים וההתארגנות להתקשרות החדשה, למרבה הצער לא שולמה מלוא התמורה לחלק מאנשי המקצוע – –

חיים ילין: כבודו, אני – – –

מאיר פרוש: – – ועניין זה מטופל.

חיים ילין: קראתי את השאילתה.

מאיר פרוש: אני אומר דברים שאמרתי לפני ששאלת את השאילתה השנייה.

מאיר פרוש: בתוך השאילתה השנייה שאלת שני דברים.

מאיר פרוש: הדבר השני ששאלת היה: מה, המשרד מתעלם מכך?

מאיר פרוש: הוא לא משלם?

מאיר פרוש: אז אני מקריא מה שאמרתי לפני השאילתה השנייה שלך: בחודשים האחרונים התחלף הספק אשר מספק למשרד את השירותים המקצועיים כאמור, בעקבות מכרז חדש שפורסם.

מאיר פרוש: למרבה הצער – כתוב בתשובה של המשרד – מתברר שבמסגרת החילופים וההתארגנות להתקשרות החדשה לא שולמה מלוא התמורה – לא שזה בסדר, המשרד מצטער על כך, מצר על כך – לא שולמה מלוא התמורה לחלק מאנשי המקצוע, ועניין זה מטופל על ידי היחידה המקצועית בסיוע של חשבות המשרד.

מאיר פרוש: המשרד בודק את עצמו, ואתה יודע בדיוק איך משרדי ממשלה עובדים היום.

מאיר פרוש: לא יודע אם זה ככה אמור לעבוד, אבל כל אחד היום מפחד על עצמו והוא לא יודע לגבי מה שהוא עושה, מי יחקור אותו מחר, ואז בודקים, וכן ולא.

מאיר פרוש: זה לא שכר שנותנים – –

חיים ילין: בתי המשפט – – –

מאיר פרוש: – – זה הרי דברים תוספתיים – שעוד מעט נדבר עליהם – אלה הם דברים תוספתיים, ואז בודקים, כל אחד בודק את עצמו, והחשב צריך לאשר, והייעוץ המשפטי צריך לאשר, והאגף שמטפל בזה צריך לאשר.

מאיר פרוש: כך זה עובד בכל משרד ממשלתי.

מאיר פרוש: לא באתי לומר לך שהמשרד מתחמק מזה, שהמשרד, לא מעניין אותו.

מאיר פרוש: הוא שילם, והוא מצר על כך – –

חיים ילין: – – – הקודם – – –

מאיר פרוש: – – הוא אומר שהוא יודע שלחלק מהאנשים הוא לא שילם את מלוא התמורה, והוא לא בורח מזה.

חיים ילין: אבל זה כבר שלוש שנים כך.

מאיר פרוש: אבל כדי לתת תשובה סופית ולתת את המענה למה שאתה רוצה שנגיע אליו – כך אני מקווה – הדברים האלה לוקחים זמן.

מאיר פרוש: למדיניות של הממשלה, מה בדיוק קורה בעוטף עזה – זה אירוע חד-פעמי, זה אירוע חריג, אירוע מתמשך, אירוע קבוע – אחד יאמר לך שכל העניין פה במזרח התיכון עם הסיפור הזה של הערבים והיהודים זה לא עניין של 70 שנה מדינה, זה עניין מאז הכרזת הציונות, לך תדע ממתי, וכל הזמן מאלתרים.

מאיר פרוש: אז אתה הרי יודע שבאת לפה לפני ארבע שנים, על סמך צוק איתן, שכולנו שמענו אותך היטב מסביר מדי יום את המצב בעוטף עזה, ולכן גם בחרו בך מיש עתיד שתבוא ותייצג.

מאיר פרוש: אל תבוא ותאמר פה שלא השתנה שום דבר ארבע שנים.

מאיר פרוש: עד כמה שאני לא רוצה שיש עתיד יצליחו, לפחות פה, בכנסת, אל תגיד את הדבר הזה.

חיים ילין: לא השתנה כלום ארבע שנים – – –

מאיר פרוש: ארבע שנים אתה פה ולא שינית שום דבר?

חיים ילין: לא – – –

מאיר פרוש: לא יכול להיות.

חיים ילין: אתם לא נותנים.

מאיר פרוש: לא יכול להיות.

חיים ילין: פרוש, אתם לא נותנים.

מאיר פרוש: חבר הכנסת ילין, תכבד את המעמד – –

חיים ילין: לא נותנים, כבודו.

מאיר פרוש: – – תכבד את הסיעה, תכבד את הכנסת.

מאיר פרוש: להצהיר פה ביום התפזרות הכנסת שאתה ארבע שנים פה ולא השתנה שום דבר – לא שיניתם?

חיים ילין: לא השתנה – – – שאתם לא מעבירים את הכסף.

מאיר פרוש: בשביל מה צריכים לבחור חברי כנסת ביש עתיד אם לא שינית ארבע שנים – –

חיים ילין: אני אענה לך.

מאיר פרוש: – – בנושא כזה קריטי?

חיים ילין: אני לא יכול לענות לך, זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: ולמסעוד גנאים, בבקשה.

מאיר פרוש: לחבר הכנסת מסעוד גנאים, זה חמור מאוד מה שאתה אומר כאן.

מאיר פרוש: אני לא שמעתי.

מאיר פרוש: אני חייב לומר – – –

מסעוד גנאים: – – – אל תדאג – – –

מאיר פרוש: אני חייב לומר שאני חזרתי מחוץ לארץ אתמול בערב – הייתי ארבעה ימים בחוץ לארץ ואני לא הייתי במשרד בארבעת הימים האלה.

מאיר פרוש: שישי-שבת אני אף פעם לא במשרד, אבל חמישי, ראשון ושני לא הייתי במשרד.

מאיר פרוש: אני לא שמעתי.

מאיר פרוש: אתה אומר פה דברים חמורים, אם זה נכון.

מאיר פרוש: אני אבדוק את זה, ועד כמה שאני אוכל לעדכן אותך אז אני אשמח לענות.

מסעוד גנאים: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר, שנשאר איתנו כאן על הדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 598, מאת אותו חבר הכנסת, מסעוד גנאים, אבל עכשיו כדין, בנושא אחר: הנחיות חדשות שמגבילות ועדי הורים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, חוזר מנכ"ל שפורסם לאחרונה קובע הגבלות חדשות בנוגע לוועדי הורים, לרבות על כהונת הורים, ומקנה סמכויות נרחבות למנהלי בתי ספר ועוד דברים אחרים.

מסעוד גנאים: רצוני לשאול: 1.

מסעוד גנאים: האם נכון הדבר?

מסעוד גנאים: 2.

מסעוד גנאים: אם כן – למה? 3.

מסעוד גנאים: מה המטרה והרציונל מאחורי מגבלות אלו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת מסעוד גנאים, משרד החינוך רואה חשיבות רבה בקשר עם ההורים ומטפח שיח רצוף וקבוע ושיתוף פעולה מתמשך עם נציגי ההורים, הן ברמת בית הספר והן ברמה הארצית, במטרה לשמוע את קולם, למען רווחת ילדיהם התלמידים, ועל מנת לקדם את מטרות החינוך בישראל.

מאיר פרוש: יחסי הכבוד ההדדי וערוצי התקשורת הפתוחים והטובים בין אנשי החינוך לבין נציגי הורים לדורותיהם היוו לאורך השנים בסיס איתן לשיתופי פעולה רבים.

מאיר פרוש: יש חשיבות רבה להסדרת הכללים להיבחרות ועדי ההורים, מתוך רצון לאפשר את קיומן של בחירות תקינות בבתי הספר, מתוך הכרה בחשיבות שיתוף ההורים והמעורבות של נציגויות ההורים בחיי בית הספר.

מאיר פרוש: משרד החינוך פרסם לאורך השנים כללים לבחירה ולהתנהלות של ועדי ההורים במוסדות החינוך באמצעות חוזרי מנכ"ל, כבר מאז משנות ה-50.

מאיר פרוש: חוזר המנכ"ל שבנדון מחדד את הפרוצדורה לאופן הבחירה ולהתנהלות ועדי ההורים במוסדות החינוך לאור ניסיון העבר והתלונות שהתקבלו במהלך השנים, וגם מחדד את המסגרת המאפשרת את פעילות נציגות ההורים בתוך המוסד החינוכי, וזאת בלי להתייחס לתוכן שיתוף הפעולה ובלי להתערב בשיח המהותי בין ההורים לבין עצמם ובין ההורים לבית הספר.

מאיר פרוש: כמו כן, החוזר אינו מתייחס ואינו מתערב בכל הפעילות וההסדרה של פורום ההורים הארצי, המתנהל כעמותה עצמאית.

מאיר פרוש: ועכשיו כתשובות על השאלות.

מאיר פרוש: לשאלה 1: משרד החינוך ומנהלי בתי הספר נושאים באחריות לכל פעילות המתקיימת בתחומי מוסד החינוך, לרבות ניהול הקשר עם ההורים, ועל כן, החוזר מטיל על מנהל בית הספר את האחריות לקיום הליך בחירות מסודר בהתאם להנחיות החוזר.

מאיר פרוש: לשאלה 2: חוזר המנכ"ל מגביל את בחירתו של מי שמשמש בתפקידים העלולים להעמיד אותו בניגוד עניינים, בהתאם לדין, בהתאם למהות התפקיד שלו או בהתאם להשפעה זרה, חלילה, שעלולה להיות על המוסד החינוכי בהיותו חבר בוועד ההורים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מסעוד גנאים, וגם לחבר הכנסת עודד פורר יש שאלה נוספת.

מסעוד גנאים: כבוד סגן השר, ועדי הורים, יש להם סמכויות המוקנות להם בחוק.

מסעוד גנאים: התפקיד שלהם הוא קונסטרוקטיבי, לטובת מערכת החינוך ובתי הספר, והם המרכיב החשוב והבסיסי בין בית הספר לבין הקהילה והחברה, וגם הרשות המקומית.

מסעוד גנאים: לכן, על משרד החינוך לחזק את ועדי ההורים, ולא להחליש אותם.

מסעוד גנאים: לפי התקנות, לפי חוזר מנכ"ל – אתה לא הזכרת, כבוד סגן השר, שלפי חוזר מנכ"ל חדש מגבילים ראש ועד הורים לשלוש שנים; מנהל בית הספר הוא שמכנס את ישיבת ועד ההורים; מנהל בית ספר ומנהל מחוז יכולים שלא לאשר – לפסול – חברות של חבר בוועד הורים.

מסעוד גנאים: זה מחליש את ועדי ההורים, בזמן שלנוכח כל האלימות וכל הבריונות בבתי הספר ובסביבה אנחנו זקוקים לוועדי הורים חזקים.

מסעוד גנאים: אמרתי שהתפקיד שלהם מאוד חיובי ומאוד חיוני, במיוחד בתקופה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, בדיון שקיימנו בוועדת החינוך של הכנסת על תקצוב תלמידים נחשפו, אדוני סגן השר – אני מניח ששמעת גם אתה על הנתונים – הפערים בין החינוך הממלכתי-דתי לחינוך הממלכתי: התקציב לתלמיד בחינוך עולה ב-30% בחינוך הממלכתי-דתי, 30% יותר לעומת החינוך הממלכתי, כך שהיום מקבל תלמיד בחינוך הממלכתי-דתי 37,700 שקלים, לעומת רק 29,000 שקלים בחינוך הממלכתי.

עודד פורר: זה קרה בקדנציה הזאת, ואמר מנהל אגף התקציבים במשרד החינוך שזה קרה בזכות כספים שהזרימה מפלגת הבית היהודי ספציפית לטובת העניין הזה.

עודד פורר: אני רוצה לשאול אותך, אדוני סגן השר – בעיקר, אולי, בגלל שהחינוך החרדי מופלה לרעה בתוך המשוואה הזאת, והוא לא קיבל את כל התוספות האלה: האם יכול להיות שבמדינת ישראל היום משרד החינוך, ברמה סקטוריאלית, מתקצב יותר תלמיד אם הוא לומד בממלכתי-דתי לעומת בתי ספר לא-דתיים?

עודד פורר: איך זה עומד בתוך האג'נדה שהמשרד אמון עליה, שהיא להעניק חינוך לכל ילדי ישראל?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: חבר הכנסת גנאים, רנאים.

יולי יואל אדלשטיין: רנאים.

מאיר פרוש: עם רי"ש או גימ"ל?

יולי יואל אדלשטיין: כותבים עם גימ"ל; אומרים עם רי"ש.

מאיר פרוש: הבנתי, תודה.

מאיר פרוש: כשמו כן יבורך.

מאיר פרוש: חבר הכנסת גנאים, המשרד – ואמרתי את זה גם בתשובה הרשמית שהתבקשתי למסור מעל במת הכנסת – הוא מעוניין; הוא מעוניין ביחסים האלה שיש להורים, להנהלת בית ספר ולמנהל בית ספר.

מאיר פרוש: לא ידעתי להיכנס לפרטים וגם לא נכנסתי לפרטים, ואני לא חושב שזה נכון להיכנס לפרטים, כאשר אתה מציין שאחד, לא נותנים לו להיות יושב-ראש, והשני, לא נותנים לו להיות חבר.

מאיר פרוש: אני עניתי על דברים כלליים, ספציפיים, שעליהם אני יכול להגן.

מאיר פרוש: אם נניח יש חשש שיכול להיווצר ניגוד עניינים, בסמכותו של מנהל בית הספר או האחראי לכך לדאוג לכך שלא יהיה מצב של ניגוד עניינים.

מאיר פרוש: יכול להיות שהדברים שאתה ספציפית מדבר עליהם הם בדיוק הנקודות – לא רוצה לחבר ביניהן.

מאיר פרוש: אני אמרתי את מה שאמרתי, וכנראה שהמשרד ידע שאתה יכול להעלות גם שאלות כאלה.

מאיר פרוש: על זה אמרתי שאם יש דברים – ואנחנו כולנו מעוניינים בזה – אם יש דברים שהם בניגוד עניינים, אנחנו נזהרים; לא משתתפים בפגישות.

מאיר פרוש: כל אחד יש לו את הדברים האלה.

מאיר פרוש: יש דבר שאני יכול להיות בו בניגוד עניינים – לא נמצא במשרד, לא דן, לא מדבר, לא מתייחס, לא מדבר עם אף פקיד בעניין הזה.

מאיר פרוש: זאת התשובה על מה שאתה שאלת בשאלות הספציפיות שלך.

מאיר פרוש: לחבר הכנסת פורר, לשאלה שלך, קודם כול, אתה חבר בסיעה שהייתה בקואליציה במהלך קדנציה; לפחות בקדנציה הזאת היית, אם אני לא טועה, שנתיים וחצי בקואליציה.

מאיר פרוש: אתה יודע שיש מושג כזה.

מאיר פרוש: על החרדים זה נשמע לא יפה – כספים קואליציוניים – אבל כל מפלגה שנמצאת בקואליציה – יש כסף.

מאיר פרוש: אחד מקדיש את הכסף לבית חולים באשקלון, אחד מעביר את זה – כל אחד עם הצרכים שהוא חושב – –

עודד פורר: בית חולים באשקלון – – –

מאיר פרוש: – – כל אחד לצרכים שהוא חושב שחשובים.

מאיר פרוש: מה שאני כן יכול לומר לך – ואני יודע את זה לגבי דברים שהנציגות החרדית, כמו יהדות התורה, ואני חבר בסיעת יהדות התורה, אגודת ישראל ודגל התורה, שאנחנו כולנו ביהדות התורה – שיש דברים שאנחנו חושבים שהמדינה כמדינה צריכה לתת לילדי ישראל מהתקציב שלה ולא נותנים את זה במגזר החרדי.

מאיר פרוש: אז אנחנו מבקשים את הדברים התוספתיים האלה, שמביאים את זה באמצעות תקנה כזאת או אחרת; אני מדבר ספציפית על משרד החינוך.

מאיר פרוש: אני יכול לומר שאין את המושג הזה, ודאי שהיום.

מאיר פרוש: בשנים האחרונות אני רואה את זה.

מאיר פרוש: אין מושג כזה שאתה מביא כסף ואתה יכול לתת כאוות נפשך, בלי שיש ייעוץ משפטי שבוחן את זה ובודק את זה ורואה אם הכסף שהבאת כאילו כקואליציוני לא מפלה לרעה סקטורים אחרים, שווים, בעניין הזה.

עודד פורר: אפילו הסקטור החרדי – – –

מאיר פרוש: לכן אני יוצא מתוך הנחה שכל כסף שנותנים, אם נותנים – אתה אומר שזה היה בוועדת החינוך – אם נותנים לממלכתי-דתי יותר כסף, לטענתך, מאשר לממלכתי, אלה הם דברים שעברו את הבדיקה הדקדקנית של הייעוץ המשפטי במשרד החינוך.

מאיר פרוש: יכול להיות שבממלכתי-דתי יש דברים שעושים במסגרת הבית-ספרית שלא עושים בממלכתי.

מאיר פרוש: אבל אני לא בא לענות, כי אין לי תשובות על זה.

מאיר פרוש: אני רק יודע לומר לך בוודאות: כל כסף שעובר, גם אם הוא בא קואליציוני וכאילו הבית היהודי אחראי לכך – אלה דברים שעוברים את המבחן המשפטי.

מאיר פרוש: גם כאשר הבית היהודי מביא כסף לממלכתי-דתי, הוא יודע היטב שחלק גדול מההורים של אלה שלומדים בבתי הספר הממלכתיים-דתיים לא מצביעים לבית היהודי, כך שאין גם את ניגוד העניינים הזה.

עודד פורר: אני יכול לומר לך – – –

מאיר פרוש: כתשובה שאני חושב שצריכה לספק אותך, התשובה היא ברורה לצורך העניין: כסף, אם הוא נקרא קואליציוני והוא בא באמצעות סיעה כזאת או אחרת בקואליציה לדברים – אני יודע להגיד במשרד החינוך, ודיברת על חינוך – הוא עובר את הבדיקה המשפטית.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך.

מאיר כהן: עוד מעט תבקשו כסף קואליציוני לחייל דתי בצבא.

מאיר פרוש: למי?

מאיר פרוש: למי?

מאיר פרוש: אולי יש עוד זמן לומר.

מאיר פרוש: מה?

מאיר כהן: אמרתי שעוד מעט יהיה כסף קואליציוני לחייל דתי בצבא.

מאיר כהן: כסף קואליציוני במשרד החינוך – – –

מאיר פרוש: תשמע, אני בטוח שאם אתם תהיו בקואליציה פה, למרות שיש קשיים – – –

מאיר כהן: לא יהיה.

ענת ברקו: הם לא יהיו בקואליציה.

מאיר פרוש: לא יהיו, הא? גנץ?

מאיר פרוש: בני גנץ?

מאיר כהן: לא ניתן כספים קואליציוניים.

מאיר פרוש: בני גנץ גם לא מממש את התחזיות.

מאיר כהן: לא ניתן כספים קואליציוניים.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, תודה לסגן שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מאיר כהן: לא ניתן כספים קואליציוניים בחינוך.

מאיר פרוש: יהיה בסדר.

מאיר פרוש: אני בטוח שאם תוכלו להיכנס לקואליציה, תרצו להיכנס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: מסעוד, חבר הכנסת גנאים, בבל"ד יש פריימריז?

יולי יואל אדלשטיין: איך הם בוחרים את הרשימה?

מסעוד גנאים: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, כי פשוט אישרתי שאילתה במקום לאשר ל-20 אחרים שביקשו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זועבי כנראה בפריימריז.

ענת ברקו: היא לא הייתה חצי מהזמן.

ענת ברקו: למה שהיא תהיה עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפני חבר הכנסת ושר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ.

חיים כץ: למה אתה מתנצל?

חיים כץ: אני לא עולה?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אין חבר כנסת, אז אתה לא חייב לעלות.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו שמנו לב שאתה נמצא כאן בזמן לענות על השאילתה, כפי שהכנסת תמיד דורשת – –

חיים כץ: מודה לך, אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: מודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: – – וכנראה חברי כנסת מסוימים לא מעוניינים.

חיים כץ: מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מכריז על הפסקה בישיבה עד להודעה חדשה.

בשעה 11: << נושא >> מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת << נושא >>

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מחדש את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 8), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יוסף ג'בארין ויוסי יונה בנושא: אי-הקמת מועצה מייעצת לחינוך הערבי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אבקש את תשומת ליבכם לרגע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ילין, יכול להיות שזה ידרוש ממך גם איזושהי היערכות אישית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני יומיים כינסתי בלשכתי, בעקבות הדיבורים על פיזור הכנסת, את כל ראשי המפלגות של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: סיכמנו דברים מאוד ברורים: הבחירות הכלליות יתקיימו ב-9 באפריל, ד' בניסן.

יולי יואל אדלשטיין: זה התאריך שהוסכם על כל המפלגות.

יולי יואל אדלשטיין: דבר שני שסוכם הוא שבמהלך יום רביעי, קרי, היום, החוק לפיזור הכנסת – הן ההצעה הממשלתית והן ההצעות הפרטיות של סיעות האופוזיציה – יעלו למליאה, ירדו לוועדה ויחוקקו בקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מודיע כאן ועכשיו – בגלל גלי שמועות למיניהן – שהישיבה הזאת לא תינעל ולא ישתנה סדר-יומה לעומת מה שפורסם בכל הנוגע לחקיקה כל עוד חוק פיזור הכנסת לא יחוקק סופית בקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יהיה היום – יהיה היום; יהיה מחר – יהיה מחר; יהיה בעוד שבוע – יהיה בעוד שבוע.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הישיבה הזאת לא תינעל ולא יהיו שום תוספות לסדר-היום מבחינת החקיקה כל עוד החוק לפיזור הכנסת לא יחוקק בקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1287); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין להציג את הצעת החוק הממשלתית לפיזור הכנסת.

עיסאווי פריג': אדוני, גם בשבוע הבא, כל עוד החוק לא עובר – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני בעבודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל משכורת.

יולי יואל אדלשטיין: אני אמרתי שלא תהיה שום חקיקה בכנסת לפני שהחוק לפיזור הכנסת יחוקק בקריאה שנייה ושלישית.

עיסאווי פריג': אחלה – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני המליאה את הצעת החוק הממשלתית להתפזרות הכנסת העשרים, שקובעת כי הכנסת תתפזר לפני גמר תקופת כהונתה, וכי הבחירות לכנסת העשרים ואחת תתקיימנה ביום ד' בניסן התשע"ט, 9 באפריל 2019.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אנחנו משלימים כאן כהונה של ארבע שנים מלאות – ארבע שנים של תנופה גדולה, של עשייה גדולה, של הישגים עצומים, גם של הממשלה וגם של כלל הקואליציה שפעלה כאן בכנסת.

יריב לוין: אני רוצה לפתוח ולהזכיר, אדוני, את חוק הלאום, אחד מהחוקים החשובים ביותר שחוקקה כנסת ישראל אי-פעם, מסד ויסוד לקיומה של המדינה ולאופייה כבית הלאומי של העם היהודי.

יריב לוין: חוק הלאום הוא ביטוי נאמן למורשת ולדרך הציונית, שבזכותה מדינת ישראל קמה והגיעה להישגים האדירים שאנחנו מתברכים בהם.

יריב לוין: ארבע השנים האחרונות התאפיינו בעשייה ענפה בכל תחומי החיים.

יריב לוין: הישג יוצא דופן היה האירוע ההיסטורי של העברת השגרירות האמריקנית לירושלים, דבר שייחלנו לו שנים רבות, ובעקבותיו גם הגעתה של שגרירות נוספת לעיר, השגרירות של גואטמלה.

יריב לוין: אין לי ספק שפריצת הדרך ההיסטורית הזאת וההכרה של הגדולה במעצמות תבל, ארצות הברית, בירושלים כבירתה של ישראל תחזק עוד יותר את מעמדה של עיר הבירה שלנו כבירתה המאוחדת של מדינת ישראל לנצח-נצחים.

יריב לוין: לצד ההישג המדיני הכביר הזה הושגו הישגים חשובים מאוד וחסרי תקדים בקידום היחסים הבילטרליים בין ישראל לבין שורה ארוכה של מדינות בעולם.

יריב לוין: מעולם לא חוותה ישראל פריחה מדינית כפי שאנחנו עדים לה בשנים האחרונות.

יריב לוין: לצד העשייה המדינית הענפה עמדו הממשלה וראש הממשלה איתן וללא שום פשרות על זכותנו הבלתי-ניתנת לערעור לבנות ולהתיישב בכל חלקי ארצנו, ארץ ישראל.

יריב לוין: אנחנו עדים לתנופה גדולה של חיזוק ההתיישבות היהודית, של העמקתה ושל חיזוק האחיזה שלנו בחלקי המולדת שאליהם שבנו לאחר שנים כה רבות.

יריב לוין: במסגרת הזאת השכלנו להעביר בכנסת הזאת גם את חוק ההסדרה ושורה של מהלכים נוספים אשר נועדו לבצר את ההתיישבות ולמנוע עוולות שלא ניתן להשלים עימן שנגרמו למתיישבים.

יריב לוין: אלה היו ארבע שנים של צמיחה כלכלית חסרת תקדים, שהיטיבה עם כל שדרות העם, ובפרט עם האוכלוסיות המוחלשות, הנזקקות לסיוע, לתמיכה ולחיזוק.

יריב לוין: הציבור חש את זה היטב בכל דבר שנוגע לחיי היום-יום, אבל צריך גם כאן להזכיר במיוחד את העובדה ששיעורי האבטלה הם, אדוני היושב-ראש, הנמוכים ביותר – לא רק שידעה ישראל מזה עשורים, אלא גם בהשוואה למה שנהוג וקיים ברוב המוחלט של מדינות העולם, כולל המתקדמות שבהן, ובפער ניכר.

יריב לוין: אפשר לדבר הרבה על נושאים כלכליים, אבל כאשר לאדם אין עבודה וכאשר אין לו פרנסה להביא הביתה, נשלל ממנו כבודו, נפגעת המשפחה כולה, מתערערים היחסים בתוך המשפחה, והנזק הוא נורא.

יריב לוין: ולכן ההישג העצום הזה, והלא-מובן מאליו הזה, הוא הישג שמדליק אור יום-יום ושעה-שעה בבתיהם של כלל אזרחי ישראל.

יריב לוין: הממשלה הזאת השקיעה מאמץ יוצא דופן בחיזוק ובצמצום פערים.

יריב לוין: מדד העוני ומדד האי-שוויון החברתי, כל אלה מעידים על השינויים ועל ההישגים המשמעותיים שהושגו.

יריב לוין: וכן, יש עוד הרבה מה לעשות, וצריך להמשיך בדרך הזאת כדי להשלים את המהלכים החשובים שנעשים.

יריב לוין: הושקע הרבה מאוד בחיזוק אוכלוסיות המיעוטים.

יריב לוין: זו ההזדמנות, מעל הבמה הזאת, לברך את אזרחי ישראל בני העדה הנוצרית בשנה טובה ולהזכיר את החלטות הממשלה הדרמטיות שהפנו משאבים בהיקפים חסרי תקדים לאחינו בני העדה הדרוזית ולאוכלוסיות המיעוטים בכלל, באופן שמאפשר לאחר שנים ארוכות לא רק צמצום משמעותי של הפערים אלא תנופה גדולה של פיתוח תשתיות ושגשוג בכלל היישובים.

יריב לוין: היינו עדים למהפכה ולשינוי גדול בשורה ארוכה של תחומים – מהשינויים שהובילה חברתי שרת התרבות והספורט, בתחומים שעד היום היו במידה רבה נחלת ציבורים מסוימים בלבד בחברה הישראלית והפכו היום לנחלת כלל אזרחי ישראל, כפי שהיה צריך להיות מלכתחילה, דרך המהפך והשינוי העצום בתחום התיירות, עם הגעה ללמעלה מ-4 מיליון תיירים השנה – יותר ממיליון מעל מה שהיה כאן רק לפני שנתיים – עם תוספת הכנסות למשק של 6 מיליארד שקל מעל מה שהיה כאן רק בתקופה המקבילה לפני שנתיים, ועם תרומה עצומה להסברה הישראלית.

יריב לוין: ראינו הישגים עצומים בתחום התחבורה.

יריב לוין: מדינת ישראל השתנתה בלא הכר: רכבות, כבישים, וכמובן המוני הישראלים שעבורם החופשה בחו"ל הפכה מחלום רחוק לעניין שהם יכולים לעמוד בו, ואפילו יותר מפעם אחת בשנה.

יריב לוין: אנחנו רואים שורה ארוכה של הישגים בשיפור ביטחון הפנים, בתחום איכות הסביבה, בהנגשת עולם המדע לכלל ילדי ישראל, וכמובן גם בהורדה של מחירים בתחום התקשורת.

יריב לוין: ראינו טיפול ייעודי ונקודתי, כפי שלא ראינו בעבר, באוכלוסיית הקשישים, פעולות שלא היו כמוהן לקידום מעמדן וייצוגן של הנשים, וכמובן פעולה לשילובם של בני הציבור החרדי בכל החברה הישראלית, על כל מרכיביה, לרבות כמובן בשירות בצה"ל.

יריב לוין: כל הדברים האלה נעשים כאשר מעל הכול עומדת לעיני הממשלה המחויבות המוחלטת לביטחונה של מדינת ישראל ולביטחון אזרחיה.

יריב לוין: המחויבות הזאת היא מחויבות ללא פשרות, בזירה סוערת ומורכבת, במציאות שבה כל האזור סביבנו עובר טלטלות קשות מאוד.

יריב לוין: המדיניות שהוביל ראש הממשלה בנושא הזה הוכיחה את עצמה פעם אחר פעם אחר פעם.

יריב לוין: המבצע בצפון וההשמדה והנטרול של מנהרות החיזבאללה הם רק דוגמה אחת נוספת לשרשרת ארוכה של פעולות ביטחוניות – ייחודיות וכאלה שנעשות דרך שגרה – תוך גיבוי מלא לאנשי כוחות הביטחון העוסקים בהם, על מנת להבטיח את ביטחונם של כלל אזרחי ישראל ואת שלומה של מדינת ישראל כולה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש – גברתי היושבת-ראש, אנחנו מסכמים היום ארבע שנים, ואני מוכרח לומר בגילוי לב: חשבתי ואני חושב גם היום שאפשר היה וצריך היה – וזו דרך המלך – שהממשלה והכנסת ישלימו את מלוא תקופת כהונתן.

יריב לוין: עשינו מאמץ גדול שזה יקרה.

יריב לוין: בסך הכול הצלחנו להשלים ארבע שנים מלאות, דבר שלצערי הוא נדיר במחוזותינו, ואני משוכנע ומקווה גם יחד שלא רק נאשר את תהליך התפזרות הכנסת באופן כזה שמערכת הבחירות תהיה קצרה ומהירה וחוסר הוודאות שנלווה אליה יסתיים בהקדם, אלא שנוכל לראות את הממשלה החדשה נכנסת לתפקידה כמה שיותר מהר וממשיכה בדרך, בעשייה ובהישגים של הממשלה הנוכחית.

יריב לוין: אומר עוד דבר אחד לסיום.

יריב לוין: אני רוצה לומר מכאן תודה עמוקה לציבור עצום מקרב אזרחי ישראל שנתן לנו גיבוי ותמיכה, לא רק באמון שהביא אותנו לכנסת הזאת ואפשר את הרכבת הממשלה ואת כהונתה, אלא נתן לנו גיבוי ותמיכה בלתי מתפשרים ומתמשכים לאורך כל השנים האלה.

יריב לוין: אנחנו אסירי תודה על האמון הזה; אסירי תודה על התמיכה הזאת.

יריב לוין: ללא האמון והתמיכה של כל אזרח ואזרחית שהתייצבו, ותמכו, והביעו את עמדתם, גם ברשתות החברתיות, גם בשיחות הסלון, גם בכתיבה, גם בדיבור, לא ניתן היה להגיע לתוצאות שאליהן הגענו.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, נוכח הדברים האלה אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק.

יריב לוין: ואני מקווה, וגם מבקש מכלל המפלגות – אלה שמיוצגות בכנסת או כאלה שתתמודדנה – לקיים מערכת בחירות הוגנת, לשמור על שיח מכבד ולזכור שמדינת ישראל שלנו היא המדינה היחידה שיש לנו, ושאנחנו מצווים לחיות יחד, זה עם זה, גם כשישנן מחלוקות וגם כאשר אנחנו מבקשים, כל אחד בדרכו ובשיטתו, את אמון הציבור.

יריב לוין: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לשר יריב לוין.

רויטל סויד: אין ספק שלאמירה שלך לגבי מערכת בחירות מכובדת אפשר להצטרף.

רויטל סויד: [הצעת חוק פ/2934/20; נספחות.

רויטל סויד: ]

רויטל סויד: להצעת החוק הממשלתית מצורפות הצעות חוק, והצעת החוק הראשונה היא הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת רוברט אילטוב.

רויטל סויד: בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד יושבת-ראש הוועדה, כבוד השר יריב לוין – ידידי וחברי, למרות שאנחנו באופוזיציה – אני מקבל את קריאתך לערוך מערכת בחירות הוגנת.

רוברט אילטוב: זה דבר חשוב בדמוקרטיה הישראלית.

מירי רגב: הוגנת וחושפת – –

רוברט אילטוב: גם אני – – –

מירי רגב: – – את הפרצוף האמיתי של מפלגות כאלה ואחרות.

רוברט אילטוב: בואי, תרגיעי, תרגיעי.

מירי רגב: לא רק הוגנת – –

רוברט אילטוב: תרגיעי.

מירי רגב: – – גם חושפת.

מירי רגב: מי החליט להצביע עם טיבי – – –

רוברט אילטוב: גברתי היושבת-ראש – –

מירי רגב: – – – גם פוליטי – – –

רוברט אילטוב: – – לא נהוג שהשרה מפריעה לדוברים.

רוברט אילטוב: זה נהוג אולי בשכונה מסוימת – –

רויטל סויד: השרה מירי רגב – –

רוברט אילטוב: – – לא בכנסת.

רויטל סויד: – – לא מכובד שאני צריכה להעיר לך.

רוברט אילטוב: דרך אגב – –

מירי רגב: למה, אפשר ההפך?

רוברט אילטוב: – – כל פעם שאת מדברת תבדקי את התנהלות הקואליציה בכל הטענות שלך, גברתי השרה.

רוברט אילטוב: אבל, כבוד היושבת-ראש, כבוד השרים, אני רוצה להציג את חוק פיזור הכנסת מטעם סיעת ישראל ביתנו, וכמובן, אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק – כמובן, פה אחד.

רוברט אילטוב: אנחנו מבינים שהקואליציה הזאת והממשלה הזאת הגיעו לסוף דרכן.

רוברט אילטוב: מיותר לציין שיש בעיה בכל תחומי המשק והכלכלה: בריאות, תחבורה, השכלה גבוהה, דיור, תרבות, ועוד הרבה מאוד דברים – – –

מירי רגב: קליטה.

רוברט אילטוב: נכון, נכון.

מירי רגב: קליטה.

מירי רגב: הקליטה הייתה אצל ישראל ביתנו, לא?

רוברט אילטוב: הרי אתם לקחתם גם את הקליטה.

רוברט אילטוב: עכשיו גם בקליטה יש בעיה.

רוברט אילטוב: ואני גם רוצה להגיד לך, כבוד היושבת-ראש, וגם לך, כבוד השרה, שבמקום להתעסק כל אחד, כל שר בתחומו, כל אחד התעסק רק בביטחון, וכולם הפכו להיות מר ביטחון.

רוברט אילטוב: כל אחד יודע להדליף מהקבינט כדי להכפיש שר אחר; כל אחד יודע לעשות את הסיבוב הפוליטי הצר והקטן כדי להכפיש מישהו, כדי לעשות רווח פוליטי בשביל הפריימריז.

רוברט אילטוב: לנו אין פריימריז, לכן אנחנו לא מודאגים – יש לנו ועדה מסדרת.

רוברט אילטוב: אבל בשביל הפריימריז אפשר ללכת נגד העקרונות, לעשות סיבוב פוליטי זול, לבוא ולצעוק, להתנהג כמו בשכונה, כמו בשוק.

רוברט אילטוב: זה לא אומר שזה רע, לפעמים, אבל אני חושב שזה לא המקום, בכנסת, להתנהג בצורה כזאת.

רוברט אילטוב: ועדיין אני – אם כבר קוראים להתנהגות הוגנת, אז זו בדיוק הדוגמה, חברתי מירי רגב, איך לא מתנהגים.

רוברט אילטוב: ובאמת, אני שמרתי על יחסים ידידותיים איתך, גם כשאני באופוזיציה, ואני באמת אף פעם לא הלכתי ברמה האישית, אבל ההתנהגות שלך לא הולמת אותך.

רוברט אילטוב: לא הולמת אותך.

מירי רגב: לא, היא הולמת אתכם.

מירי רגב: כשאתה מחליט להצביע עם אחמד טיבי – זה הולם אתכם.

רוברט אילטוב: אני חושב שהגיע הזמן – –

מירי רגב: תכל'ס, ליברמן – – –

רוברט אילטוב: – – שגם כשרת התרבות תתנהגי בצורה תרבותית – גם בכנסת, גברתי.

מירי רגב: תכל'ס, נאמנות זה נאמנות.

סופה לנדבר: כאשר אין תרבות אז – – –

מירי רגב: זה פוליטיקה קטנה.

מירי רגב: פוליטיקה קטנה, זה מה שאתם עשיתם.

סופה לנדבר: אין תרבות.

רוברט אילטוב: גם בכנסת.

רוברט אילטוב: אני מבקש שאם אני לא אספיק יתווסף לי זמן, כי השרה הפריעה פה.

רויטל סויד: לא, אבל אתה פונה אליה.

רויטל סויד: אתה פונה לשרה ואתה מצפה שהיא לא תענה לך.

רוברט אילטוב: כן.

רויטל סויד: אז אולי תנאם את הדברים בלי לפנות אליה, ואז אני אוכל לקרוא לה.

רוברט אילטוב: אז גם את, דרך אגב, לא צריכה להעיר לי אם אני פונה.

רוברט אילטוב: מותר לי לפנות לשרים בממשלה כשאני נואם.

רוברט אילטוב: זה לא אומר – –

רויטל סויד: תמשיך, בבקשה.

רוברט אילטוב: – – שזה נותן להם את הזכות להפריע לי.

רויטל סויד: תמשיך, בבקשה.

רוברט אילטוב: ואני חושב שעל הזכות שלי את צריכה להגן – –

רויטל סויד: תמשיך, בבקשה.

רוברט אילטוב: – – גם כחברת האופוזיציה, אם כי – עכשיו, הממשלה הלאומית הזאת, שקוראת לעצמה ממשלה לאומית, היא ממשלת דיבורים.

רוברט אילטוב: בעצם, אין שום דבר שהוא באמת לאומי.

רוברט אילטוב: הכול הולך ברמה פוליטית צרה, זולה, על מנת באמת להשיג את הרוב בפריימריז, במפלגה כזאת או אחרת.

רוברט אילטוב: והדבר הזה באמת לא נותן כבוד לממשלה לאומית.

רוברט אילטוב: ממשלה לאומית צריכה לעשות מעשים, ולא דיבורים.

רוברט אילטוב: רק מעשים – הם אלה שיוכיחו אם אנחנו באמת ממשלה לאומית, אם הקואליציה הזאת היא ממשלה לאומית או שזה רק דיבורים.

רוברט אילטוב: אני אתן דוגמה מאוד פשוטה: רק לפני כחודש, כשפרשנו מהקואליציה, אמר ראש הממשלה שבתקופה ביטחונית רגישה – ציטוט – אסור ללכת לבחירות.

רוברט אילטוב: ומה השתנה עכשיו?

רוברט אילטוב: המצב הוא לא רגיש?

רוברט אילטוב: עכשיו המצב הוא יותר פוליטי, פחות רגיש, אפשר ללכת לבחירות, רצוי וצריך ללכת לבחירות.

רוברט אילטוב: אבל בואי ננתח, כבוד השרה, אם את כבר הולכת – – –

מירי רגב: אתה רוצה באמת שננתח?

רוברט אילטוב: כן.

מירי רגב: אתה רוצה באמת שננתח?

רוברט אילטוב: אז בואי – – –

רויטל סויד: אז רגע, סליחה.

מירי רגב: – – – מי השתתף – – – באמת שננתח – – –

רויטל סויד: השרה מירי רגב, כל עוד הוא לא פנה אלייך, אז בבקשה.

רוברט אילטוב: גם אם אני פונה לשרה שנמצאת פה, כשרה שמייצגת את – – –

רויטל סויד: לא – – –

רוברט אילטוב: כן.

רויטל סויד: אתה פונה אליה, אז היא יכולה לענות לך.

רוברט אילטוב: אני גם לא רואה את השרים; הם הולכים.

רוברט אילטוב: אז גברתי, באמת, לעשות סדר במליאה.

רוברט אילטוב: גם השרים צריכים לשבת ליד השולחן; בחוק חשוב זה הם צריכים לשבת פה.

רוברט אילטוב: ואם אנחנו ננתח גם את חוק הגיוס, שבגללו הלכנו לבחירות – וטוב שהלכנו לבחירות, אבל בואי, אנחנו ננתח, הרי חשבון אנחנו יודעים לעשות, נכון?

רוברט אילטוב: המפלגות הערביות אמרו שהן לא ישתתפו בהצבעה על חוק הגיוס, ובעצם לאופוזיציה יש מינוס 13.

רוברט אילטוב: וכאשר אנחנו אומרים, ישראל ביתנו, שאנחנו נתמוך בחוק הגיוס, כי החוק הוא חשוב, והוא טוב, וזאת השקפת העולם שלנו, שכולם צריכים לשאת בנטל, אז זה מוסיף חמישה מנדטים, חמישה קולות לקואליציה.

רוברט אילטוב: בסופו של דבר, אנחנו לוקחים ומקזזים את המפלגות החרדיות, שלא רצו להצביע בעד החוק – את החשבון הזה עושים בכיתה ב', לא בכיתה א' – אז יוצא 53 בעד החוק בלי יש עתיד ו-41 נגד החוק עם יש עתיד.

רוברט אילטוב: אז למה הלכנו לבחירות?

רוברט אילטוב: באמת, למה הלכנו לבחירות?

רוברט אילטוב: כי מישהו החליט שצריך ללכת לבחירות, לא בגלל חוק הגיוס.

רוברט אילטוב: דרך אגב, אנחנו לא נכנסנו לקואליציה בתחילת הדרך, בגלל שהקואליציה הזאת החליטה להפר את ההבטחה שלהם לציבור – חלק גדול מהציבור החילוני הצביע לליכוד, והליכוד, יום למוחרת, עשה דיל עם המפלגות החרדיות וביטל את השוויון בנטל, שעמלנו עליו שנים, שנים.

רוברט אילטוב: עוד לפני שיש עתיד הצטרפה אלינו, ישראל ביתנו עמלה על חוק שוויון בנטל שנים, והצלחנו בסופו של דבר להעביר בקואליציה הקודמת – – –

רויטל סויד: סליחה, אם אפשר שם בתאים, בבקשה.

רוברט אילטוב: בקדנציה של הקואליציה הקודמת הצלחנו להעביר את החוק הזה.

רוברט אילטוב: אבל מה עשה הליכוד יום למוחרת ההסכם הקואליציוני – אפילו לפני ההסכם הקואליציוני?

רוברט אילטוב: לכן אנחנו פרשנו – אחת הסיבות החשובות ביותר היא ביטול השוויון בנטל.

רוברט אילטוב: אז מי באמת בתוך הקואליציה הזאת מייצג את הימין החילוני – אף אחד חוץ מישראל ביתנו?

רוברט אילטוב: אז למה אתם מקבלים את הקולות שלהם?

רוברט אילטוב: למה אתם משקרים להם, עושקים אותם?

רוברט אילטוב: כ-15 מנדטים קיבלתם מהחילונים הימנים כדי שתגנו על האינטרס שלהם, כדי שכולם ילכו לצבא.

רוברט אילטוב: בסוף מסתבר שמי שהוא באמת ימין חילוני בקואליציה הזאת זה ישראל ביתנו, כי כל השאר התקפלו.

רוברט אילטוב: וגם כשהחוק הזה הגיע על ידי המפלגות החרדיות, החוק הפרטי של גיוס חרדים, אנחנו הודענו שאנחנו נצביע נגד, וגם השרים הודיעו שהם יצביעו נגד, והשרה הצביעה נגד.

רוברט אילטוב: והקואליציה, כדי לשמור על עצמה, השאירה אותנו, והגענו להישג: עצרנו את הסחף של החקיקה הדתית, האנטי-חילונית; עצרנו מתוך הקואליציה עם חמישה מנדטים, ובסופו של דבר אנחנו רואים שאנחנו מוצאים את עצמנו בחוץ, כי הקואליציה הזאת היא רק דיבורים.

רוברט אילטוב: ראש הממשלה אמר שאנחנו העוצמה הצבאית השמינית בעולם לפני כמה ימים, פה, על הדוכן הזה.

רוברט אילטוב: רק שהוא לא אמר מה העוצמה של ההרתעה שלנו בעולם – שהיא שואפת לאפס אחרי שהתגלתה ההתנהלות שלנו, אחרי 500 רקטות ושוחד, פרוטקשן לחמאס.

רוברט אילטוב: פעימות, פעימות, 15 מיליון כל פעימה, ושתי פעימות כבר עברו.

רוברט אילטוב: עוד כמה ימים תעבור עוד פעימה אחת.

רוברט אילטוב: מעניין מאוד מה ראש הממשלה והשרים של הקבינט יעשו עכשיו במערכת הבחירות כשהם יעבירו כסף מזומן לחמאס.

רוברט אילטוב: דרך אגב, אחרי שהם העבירו כסף מזומן, הטרור זלג ליהודה ושומרון.

רוברט אילטוב: אנחנו כבר לא במשרד הביטחון.

רוברט אילטוב: אנחנו כבר לא בממשלה.

רוברט אילטוב: מה קרה, הגעתם להסדרה?

רוברט אילטוב: שילמתם על השקט?

רוברט אילטוב: דרך אגב, כשהיה פה נשיא צ'כיה הוא אמר: הסכמי מינכן מכרו את צ'כיה.

רוברט אילטוב: מכרו גם את היהודים באותה הזדמנות.

רוברט אילטוב: אבל מה הוא עשה פה כדי לקבל שקט?

רוברט אילטוב: זה בדיוק אותו הדבר, הממשלה שלו והקבינט שלו והשרים שלו, רק כדי להישאר בכיסאות.

רוברט אילטוב: וחבל שראש הממשלה לא החליט ללכת לבחירות כשזה התחיל לקרות, והלך לבחירות על סוגיה שאין עליה מחלוקת בציבור הישראלי: החרדים צריכים להגיע לצה"ל.

רוברט אילטוב: והיה לו רוב להעביר איתנו את החוק, אבל הוא חיפש את הסיבה ללכת לבחירות, ומצא את השעיר לעזאזל: יש עתיד.

רוברט אילטוב: אני חושב שיש עתיד עשו טעות, אבל זה באמת לא חשוב.

רוברט אילטוב: לקואליציה היה רוב איתנו להעביר את החוק כאשר המפלגות הערביות התקזזו – בהסכם ארוך טווח של יותר משנה וחצי – הם התקזזו עם החרדים בחקיקה הזאת, והיה לו רוב.

רוברט אילטוב: לכן כבוד היושבת-ראש, אני לא אגע בהרבה מאוד נושאים נוספים של כלכלה, ואנחנו רואים מה קורה בבורסה, ואנחנו רואים מה קורה במשק, ואנחנו רואים מה קורה בסוגיית הדיור: שום דבר באמת לא זז.

רוברט אילטוב: אנחנו נכנסו לקואליציה כדי לתת את הגיבוי והחיזוק לכל הרפורמות של הממשלה הזאת.

רוברט אילטוב: לצערנו, הממשלה הזאת, במקום לנצל את המצב של היציבות הקואליציונית, חיפשה את הדברים הזולים, הפוליטיקה הזולה בתוך הקואליציה, הירי בתוך הנגמ"ש, ופירקה את הממשלה הלאומית, שיכלה להגיע להישגים.

רוברט אילטוב: לכן, אני קורא לכנסת ללכת לבחירות, וכמה שיותר מהר, ולתת את המנדט לעם.

רוברט אילטוב: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

רויטל סויד: [הצעת חוק פ/5320/20; נספחות.

רויטל סויד: ]

רויטל סויד: להצעת החוק הזאת מוצמדת הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, של חברת הכנסת ציפי לבני וקבוצת חברי הכנסת.

רויטל סויד: בבקשה.

רוברט אילטוב: אין פה שר.

רויטל סויד: השרה רגב פה.

רויטל סויד: עשר דקות, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה מדקדק בפרטים.

ציפי לבני: חבריי חברי הכנסת, סגנית יושב-ראש הכנסת, זאת שעת חירום למדינת ישראל, לא פחות.

ציפי לבני: אני לא יודעת מה יהיה בבחירות.

ציפי לבני: אני יודעת מה צריך לקרות בבחירות ולמה ישראל זקוקה.

ציפי לבני: ישראל זקוקה למהפך.

ציפי לבני: הוא אפשרי והוא קריטי לעתידה של מדינת ישראל, כדי להציל את מדינת ישראל מפני הממשלה ששלטה פה בשנים האחרונות.

ציפי לבני: בשנה הבאה, כשיהיו הבחירות, אני פחות או יותר אסגור 20 שנה בכנסת.

ציפי לבני: אני ניהלתי כאן מאבקים קשים על אלף ואחד דברים, לפעמים מהקואליציה, לפעמים מהאופוזיציה, אבל מעולם זה לא היה כל כך קשה כמו בשנים האחרונות.

ציפי לבני: וזה לא היה יותר קשה בגלל צדקת הדרך.

ציפי לבני: להפך, אני משוכנעת היום יותר מתמיד בצדקת הדרך שלנו.

ציפי לבני: זה היה קשה בגלל שלראשונה, יום-יום, שעה-שעה, אני מרגישה שהממשלה שלנו, ממשלת ישראל, חוצה כל קו אדום, יורקת על כל דבר שהחזיק את מדינת ישראל 70 שנה כמדינת העם היהודי וכדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, והדברים שהיו מובנים מאליהם כל כך הרבה שנים כבר לא מובנים מאליהם.

ציפי לבני: אני גדלתי על האתוס הציוני.

ציפי לבני: ההורים שלי נלחמו להקים את המדינה הזאת.

ציפי לבני: אני ידעתי גם כילדה שיהיה קשה.

ציפי לבני: ככה חינכו אותנו; תהיו חזקים – אמרו לנו – הולך להיות קשה.

ציפי לבני: אבל הבעיה היום היא לא ההתמודדות עם אויבים מבחוץ.

ציפי לבני: ישראל חזקה מספיק להתמודד עם האויבים שלה מבחוץ.

ציפי לבני: הבעיה היום היא הקואליציה הזאת, שכבר הובטח לנו שזו תהיה הקואליציה אם נתניהו ינצח – והוא לא ינצח, כי אסור לתת לו לנצח, בשביל כל מה שאנחנו מאמינים בו.

ציפי לבני: כי במשך שנים חינכו אותי שהמאבק הזה הוא מאבק ראוי, שווה, וצריך להילחם עבורו.

ציפי לבני: הפוליטיקה זאת שליחות.

ציפי לבני: שווה אפילו להיהרג בשביל מה שהמדינה הזאת מייצגת, ורבים גם שילמו בחייהם עבור זה.

ציפי לבני: וזה לא בגלל שאין לנו ארץ אחרת, גם אם זה נכון, אלא בגלל מה שיש לנו כאן, ועל זה אנחנו צריכים לשמור.

ציפי לבני: הרי יש לנו מדינה נפלאה, מדינה שהוקמה כמדינת העם היהודי, מדינה שהכריזה על עצמה כדמוקרטיה שיש בה שוויון לכל אחד.

ציפי לבני: איזה גאווה, כשאני מתרגשת בהתקווה, כשאני רואה את הדגל עולה.

ציפי לבני: זה לא הסמלים הטכניים שכתובים בחוק, זה מה שהם מייצגים.

ציפי לבני: זאת מערכת הערכים של היהדות ומערכת הערכים של הדמוקרטיה שהתחברו כאן יחד למדינה אחת, שהיא המדינה שלנו.

ציפי לבני: ועכשיו אולי מכריחים להניף דגל, אבל הם משנים את התכנים ואת הערכים שהדגל הזה, שכל כך יקר לנו, מייצג.

ציפי לבני: בשנים האלה שאני רואה את מה שקורה כאן אני אומרת לפעמים שאני רוצה לצרוח, ולפעמים אני גם עושה את זה.

ציפי לבני: אני כמעט מתקשה לנשום לפעמים.

ציפי לבני: שלא יובן – יש ביננו מחלוקות, וזה בסדר.

ציפי לבני: זאת המשמעות של דמוקרטיה.

ציפי לבני: כל אחד חופשי שתהיה לו דעה משלו.

ציפי לבני: יש בה דעות שונות, ולא כולם צריכים לחשוב כמוני.

ציפי לבני: אבל מעולם, במשך 70 שנה, לא הייתה מחלוקת על הדמוקרטיה עצמה.

ציפי לבני: ראיתי אתכם, ממשלת ישראל, לועגים לכל מה שהדמוקרטיה מייצגת.

ציפי לבני: ראיתי אתכם, ממשלת ישראל, מניחים יום-יום, שעה-שעה, חוקים שמבקשים להרוס את כל המוסדות שעליהם הדמוקרטיה הישראלית נשענת.

ציפי לבני: ראיתי אתכם תוקפים את התקשורת העצמאית והחופשית – ובלי תקשורת חופשית אין דמוקרטיה.

ציפי לבני: ראיתי אתכם מתעלקים על מערכות אכיפת החוק והמשפט – ובלי מערכת משפט עצמאית אין דמוקרטיה, או כפי שאמר מנחם בגין, במילים האלמותיות שלו: ובמדינתנו פנימה יהיה הצדק השליט העליון, שליט על כל שליטיה; אדוני ראש הממשלה – בינתיים – שליט על כל שליטיה.

ציפי לבני: לא רק זכותן אלא חובתן של מערכות המשפט ואכיפת החוק לבדוק גם אותך.

ציפי לבני: וחובתה של התקשורת, לא רק זכותה, לדווח על מה שאתה עושה.

ציפי לבני: וזכותם של אזרחי ישראל לקבל את האמת, לא את ההצגות שאתה עושה; את האמת הנקייה על שלטון לא נקי.

ציפי לבני: וזכותם – ואני רוצה לומר אפילו חובתם – להחליט שבבחירות הבאות הם בוחרים קודם כול מנהיגות נקייה, מנהיגות שמייצגת את הערכים של מדינת ישראל.

ציפי לבני: וגם אם יש לנו מחלוקות בינינו, אנחנו שותפים לדבר הבסיסי הזה שנמצא בכל חדר, גם במשרדי ממשלה, גם בכיתות הלימוד, גם בצה"ל: מגילת העצמאות, שהממשלה הזאת הצביעה נגדה; ש-70 שנה אחרי הקמתה של מדינת ישראל, שרי חינוך ומשפטים וראש ממשלה יוצאים נגד השוויון, נגד מגילת העצמאות.

ציפי לבני: על זה המאבק.

ציפי לבני: למה מחנכים את הילדים שלנו עכשיו, כשמשרד החינוך נמצא בידיים האלה?

ציפי לבני: כן, לא רק שאני לא אתבייש בדמוקרטיה הישראלית, אני גאה בה; וכן, אני גאה בזה שצבא ההגנה לישראל הוא צבא מוסרי; ולא, שר החינוך, זאת לא משפטיזציה, זאת מערכת הערכים שבה אנחנו מחנכים את הילדים שלנו, שהולכים להילחם עבור המדינה הזאת ועבור הערכים האלה; ולא, הם לא מפחדים לא מהאויב ולא מהפצ"ר, הם מסתכלים פנימה אל המצפן הפנימי הזה – כל מה שגידלנו אותם עליו – והם מקשיבים גם לו.

ציפי לבני: אבל אתה רוצה לשנות את המצפן הפנימי הזה, שהוא גם המצפן אצל כל ילד שגדל כאן במדינה בינתיים, וגם המצפן שאמור להוביל את ההחלטות של כל מי שישב בכיסא ראש הממשלה.

ציפי לבני: לכן, אם דיברתי על עד כמה היה קשה לי לנשום בשנים האלה, ביום שבו הוכרזו הבחירות, באמת התחלנו לנשום לרווחה, כי יש סיכוי ויש תקווה.

ציפי לבני: אנחנו יכולים לעשות את המהפך, כי כמו שיש כאן שעת חירום, וכמו שאתם כבר הצהרתם שהקואליציה הזאת זה מה שאתם רוצים שיישאר, אנחנו צריכים לאחד כוחות ואנחנו צריכים לפעול ביחד ולהתחבר למכנה המשותף שהוביל כל אחד מאיתנו לכנסת – השליחות הזאת, הערכים האלה, הדבר הזה שאנחנו נאבקים עליו.

ציפי לבני: אנחנו צריכים לחבר את מי שיושב כאן, בצד הזה, גם אם הם במפלגות שונות.

ציפי לבני: אנחנו צריכים לאחד את כל הכוחות שרוצים לבוא היום לפוליטיקה לא לעוד שברי מפלגות אלא לחבירה אחת גדולה, כדי שנוכל לעשות את המהפך.

ציפי לבני: ואנחנו יכולים לעשות אותו – להרכיב ממשלה עם המחנה הציוני, בוודאי, ועם כל הכוחות שיצטרפו ושותפים לדרך שלנו, לערכים שלנו.

ציפי לבני: כי אתם מבינים שיום אחרי הבחירות פתאום כל אזרח בישראל יוכל לדבר, והוא יוכל לבקר, והוא יוכל לומר במה הוא מאמין, ואף אחד לא יאשים אותו בבגידה.

ציפי לבני: ארגוני החברה הישראלית יוכלו לעזור לחלשים בלי שיגידו להם ממי וממה הם ממומנים.

ציפי לבני: ואפשר יהיה להיאבק על הדמוקרטיה, אבל לא יהיה צורך להיאבק עליה, כי תחזור להיות הדבר שבשגרה, שכולנו חיים בתוכו וממנו, ולפעמים לא מרגישים איך לוקחים אותו, כי דמוקרטיה היא כמו חמצן: לא מרגישים בה כשהיא נמצאת, אבל קשה לנשום כשהיא נעלמת.

ציפי לבני: אנחנו ניתן לכל אזרח במדינת ישראל את הזכות לא רק לאהוב אלא גם להינשא ולחיות ולגדל ילדים, בלי קשר לשאלה אם הוא עולה חדש או חבר בקהילה הלהט"בית.

ציפי לבני: אנחנו יכולים להתווכח עם בית המשפט, אבל לעולם נקבל את החלטתו ונחזק אותו, גם כשבית המשפט ידאג לאזרח מן השורה, למרות שאנחנו נהיה בממשלה, וזה יהיה בסדר.

ציפי לבני: כשיועץ משפטי לממשלה יגיד – אם מישהו מאיתנו יחשוב לעשות משהו ויועץ משפטי לממשלה יגיד: It's not done, זה לא חוקתי, אנחנו נאמר: אתה היועץ המשפטי לממשלה.

ציפי לבני: אנחנו נקשיב.

ציפי לבני: אנחנו נחזיר את מדינת ישראל בדיוק בדיוק בדיוק למה שהאבות המייסדים חלמו כשהם נלחמו עליה; למה שהם חתמו עליו ביום הקמתה, על מגילת העצמאות.

ציפי לבני: נחבר אליה מחדש את העם היהודי, שמרגיש היום מנותק ממה שקורה כאן.

ציפי לבני: זה תלוי גם בנו, אבל גם בכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל.

ציפי לבני: יש תקווה.

ציפי לבני: תנצלו אותה, תממשו אותה.

ציפי לבני: ההצבעה בקלפי היא כמו תפילה, והתפילה הזאת יכולה להתממש.

רויטל סויד: תודה רבה ליושבת-ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

רויטל סויד: [הצעת חוק פ/5322/20; נספחות.

רויטל סויד: ]

רויטל סויד: הצעת חוק נוספת שהוצמדה: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, של חברת הכנסת תמר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת.

רויטל סויד: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: אנחנו מפזרים היום את הכנסת הגרועה ביותר בתולדות מדינת ישראל, כנסת שבמשך ארבע שנים – וככל שהלך והתקרב סופה זה הלך והתגבר – נבנתה על הסתה, על אטימות, על רמיסה, על גזענות; כנסת שייצגה את השוליים הימניים הסהרוריים והקיצוניים ביותר, וצפצפה על כל שאר שמונת מיליון האזרחים.

תמר זנדברג: האמת, אני שמחה מאוד להגיד היום "ברוך שפטרנו מהקואליציה הזאת", שבראשה עומד אדם מושחת, שקוע עד צוואר בחקירות, עם שלוש המלצות משטרה על שוחד, לא פחות ולא יותר; שבחסות הצרות המשפטיות שלו התנהלה פה בשנתיים האחרונות מכירת החיסול הגדולה ביותר בתולדות הפוליטיקה הישראלית, בלי שום בושה.

תמר זנדברג: לא היה אף אחד פה מהקואליציה שאמר: די, מספיק, הגזמתם, השתגעתם.

תמר זנדברג: לא היה פה מבוגר אחראי אחד שקם ביושר ואמר: לא כך.

תמר זנדברג: בקואליציה הזאת לא היו לא אחראים ולא ישרים.

תמר זנדברג: כל מי ששתק וכל מי שהצביע בעד החוקים האלה היה כאן שותף לפשע.

תמר זנדברג: חברות וחברים, הציבור הישראלי אמר את דברו פעם אחר פעם, והכנסת הזאת שאנחנו מפזרים היום פעם אחר פעם עשתה את ההפך.

תמר זנדברג: הייתה כאן שורה של חוקים שהציבור הישראלי דחה, הוא לא רצה.

תמר זנדברג: הוא לא רצה חוק המלצות והוא לא רצה את חוק הלאום – בטח לא בתצורה הזאת; הוא לא רצה שראש הממשלה יכהן תחת המלצות לשוחד – זה עלה בשורה ארוכה של סקרים, בדיקות ומשאלים; הוא לא רצה מלחמה בעזה, אבל הכנסת הזאת הלכה נגד הציבור.

תמר זנדברג: מצד שני, שורה ארוכה של דברים שהציבור רצה ותמך בהם, הכנסת הזאת חסמה ואמרה להם: לא.

תמר זנדברג: הכנסת חסמה את חוק הפונדקאות וזכויות להט"ב; היא חסמה את העלאת קצבאות הנכים; היא חסמה תחבורה ציבורית בשבת.

תמר זנדברג: כל הדברים האלה הם דברים עם רוב עצום בציבור שהכנסת הזאת אמרה עליהם: לא, וגרמה למחאות.

תמר זנדברג: מפיזור המושב הקודם היו לנו קיץ וסתיו וחורף מלאים במחאות, בהתקוממות ציבורית נגד מהלכים שהקואליציה והממשלה הזאת הובילו.

תמר זנדברג: ובזמן שהכנסת הפקירה את הנכים, את הקשישים, את המיעוטים, את הערבים, את השמאלנים, את העיתונאים – את מי לא?

תמר זנדברג: היא חזרה ונתנה עוד ועוד כסף, עוד ועוד סכומים; העבירה אותם למיעוט סקטוריאלי קטן וקיצוני; הקימה עוד התנחלויות ועוד מאחזים.

תמר זנדברג: כל הדברים האלה היו בניגוד מוחלט למה שהציבור הישראלי רוצה.

תמר זנדברג: ובסוף, כשהדברים הגיעו לשיא, גם יצאו כאן שרי ממשלה והפגינו נגד הממשלה של עצמם.

תמר זנדברג: אז הינה, הצליח לכם – הפלתם את הממשלה והכנסת התפזרה.

תמר זנדברג: אבל, חברות וחברים, לאופוזיציה ולציבור ולמאבקים שהובלו כאן היו גם הישגים והיו גם הצלחות, והיו לא מעט דברים שבהם הכנסת הזאת נכשלה: היא נכשלה בניסיון העלוב לגרש אלפי מבקשי מקלט מישראל; היא נכשלה בלהעביר רק השבוע חוקים להכשרת עוד 60 מאחזים בלתי חוקיים – פרס לעבריינים לגנוב ולהשתלט על עוד קרקעות בגדה המערבית; היא נכשלה בחוק הג'ובים ובחוק היועמ"שים; היא נכשלה בחוק התרבות והאומנות – חוקי צנזורה; היא נכשלה בפסקת ההתגברות, שהבטיחה לנו לעלות עם D9 על בית המשפט; והיא נכשלה בשורה של חוקים פרסונליים, עלובים, שכל מטרתם היה לאתרג ראש ממשלה מושחת ולשמור אותו רחוק מהכלא, כלוא בתוך אולם המליאה הזה, באמצעות עיוות כללי המשחק של הדמוקרטיה הישראלית.

תמר זנדברג: אז לא נשקר, אני שמחה שהכנסת הזאת מתפזרת, שהמשחק הזה נגמר.

תמר זנדברג: אני גאה על כל המאבקים שהובלנו, על אלה שניצחנו בהם, ואני מאוד מצטערת על אלה שנכשלנו בהם – וכן, גם כאלה היו.

תמר זנדברג: חברות וחברים, בתוך כל הכהונה הארוכה, המייגעת והמזיקה הזאת, אני גאה מאוד שהייתה סיעה אחת שלא נסחפה אחרי כל העולב והסחי הזה, שעמדה על המשמר – על משמר הדמוקרטיה, על משמר שלטון החוק, על הערכים הצודקים והנכונים של החברה הישראלית.

תמר זנדברג: הייתה לי הזכות להיכנס כחברה מן המניין לסיעה הזאת, ועכשיו לצאת לבחירות כמי שעומדת בראש המפלגה הזאת, מפלגה שהיא הרבה פעמים מגדלור בודד באפלה.

תמר זנדברג: הייתה לי הזכות, יחד עם חברים שלי, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, מוסי רז, זהבה גלאון, שהתחילה איתנו את הכנסת הזאת ועזבה במהלכה, להוביל כאן מאבקים.

תמר זנדברג: כל מאבק ערכי שהובל בכנסת הזאת, מרצ לקחה בו חלק מוביל ומשמעותי.

תמר זנדברג: היו לנו מאבקים כמעט בלתי נגמרים.

תמר זנדברג: בטח ובטח בלתי מתפשרים, והם היו לא רק נגד הימין הפופוליסטי, הגזעני, הקיצוני; הרבה פעמים גם נגד המרכז – כאלה שניסו לקרוץ, להתחנף לימין, להגיד אחד בפה ואחד בלב, אולי כן ואולי לא ואולי כאילו.

תמר זנדברג: מרצ, חברות וחברים, לא זגזגה, לא קרצה, לא התחנפה, ורק כך במאבקים האלה ניצחו.

תמר זנדברג: הרבה מהחברים שלנו פה לאופוזיציה – הסיעה שלך, אדוני היושב-ראש, הצבעתם בעד חוק גירוש משפחות.

תמר זנדברג: בשבוע שעבר – לפני שבועיים ראינו את המחנה הציוני עולים על הברקה: במקום להתנגד לחוק הלאום בואו נתנגד לביטול שלו.

תמר זנדברג: טוב שעשיתם סיבוב פרסה, חברים, מצוין שעשיתם את זה, אבל כל זה לא היה קורה בלי מרצ.

תמר זנדברג: זאת הסיבה שאני יוצאת מהכנסת הזאת לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת עם תקווה ועם אופטימיות ועם ידיעה וביטחון שאפשר לשנות; שב-9 באפריל 2019 תחזור לכאן כנסת אחרת, כנסת טובה יותר; נבחרי ציבור שבאו לשרת את האזרחים ולא קומץ מתנחלים; כאלה שלא אומרים: לא היה כלום כי אין כלום וגם לא יהיה כלום אף פעם, ושלא מסתתרים מאחורי "אין היתכנות פוליטית".

תמר זנדברג: ואני יכולה להבטיח לכם שגם בכנסת הבאה מרצ תמשיך להיות המצפון הערכי לא רק של הכנסת אלא גם של החברה הישראלית, של הציבור הישראלי ושל מדינת ישראל.

תמר זנדברג: היום יותר מכל יום אחר בעבר אני בטוחה ומשוכנעת שהבחירות האלה יהיו קרב על איזו ישראל אנחנו רוצים לראות פה: ישראל מושחתת, גזענית, מספחת ומצנזרת, או ישראל צודקת, שוויונית, דמוקרטית-ליברלית, פלורליסטית, פתוחה, ובמילים אחרות: ישראל של מרצ.

תמר זנדברג: אין לי ספק שנחזור לכאן עם הרבה יותר ישראל כזאת והרבה פחות ישראל שראינו כאן במהלך השנים האחרונות.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/5376/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק מס' 6 – הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת עפר שלח.

מאיר כהן: אדוני.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: ארוכים ורעים היו ימי חייה של הממשלה הזאת.

עפר שלח: ארוכים מדי ורעים מדי.

עפר שלח: תחילתה בעסקה האפלה של בנימין נתניהו עם המפלגות החרדיות, שהיא שהביאה לנפילתה של הממשלה הקודמת – נכון, יואב?

עפר שלח: לא חוק ישראל היום, שאחר כך ראש הממשלה נצמד אליו כחלק מההגנה המשפטית שלו, כי אצל ראש הממשלה הזה ההגנה המשפטית שלו והעניינים הפוליטיים של מדינת ישראל – הכול כרוך אחד בשני – אלא העסקה המאוד-פשוטה ומאוד אפלה: אתם תחזיקו אותי בשלטון – אני אתן לכם מה שאתם רוצים; בעיקר, כמו שאת יודעת, יעל, דברים שיש עתיד הכריחה אותי לעשות.

עפר שלח: מה אתם רוצים?

עפר שלח: ביטול החובה ללמוד לימודי ליבה שבלעדיהם לבן אדם אין כישורי חיים בסיסיים בעולם העבודה והוא יתקשה להתפרנס באופן מכובד?

עפר שלח: קיבלתם; ביטול חוק הגיוס שהעברנו בכנסת הקודמת שהיה עובר את בג"ץ והיה מביא חרדים גם לצבא וגם לשוק העבודה?

עפר שלח: קיבלתם.

עפר שלח: מכאן, כמובן, זה היה רק במדרון: חוק המרכולים, ביטול עבודות בשבת, כספים קואליציוניים במיליארדים.

עפר שלח: מיקי, כמה פעמים הרמת את היד נגד?

עפר שלח: מה שאתם רוצים.

עפר שלח: איך אמר ליצמן לנתניהו בוועידת המודיע?

עפר שלח: אנחנו הרי מצביעים איתך, ראש הממשלה, בדברים שלא מעניינים אותנו: ביטחון, התאגיד, ואתה נותן לנו מה שאנחנו רוצים.

עפר שלח: אף פעם לא הואשם סגן שר הבריאות בזה שהוא לא אומר אמת.

עפר שלח: אחר כך באה הרכבת הממשלה.

עפר שלח: התיקים הכי חשובים ניתנו בכוונת מכוון למפלגות הסקטור, לזנבות הקואליציוניים שכשכשו בנתניהו לאורך כל הקדנציה.

עפר שלח: בנט ואיתו סמוטריץ קיבלו את התיק המדיני ואת מערכת החינוך; איילת שקד ומוטי יוגב קיבלו D9.

עפר שלח: יש מי שמקבל בכספים הקואליציוניים כסף ויש מי שמקבל שווה כסף; הם קיבלו D9 לעלות איתו על מערכת המשפט.

עפר שלח: ליצמן ודרעי קיבלו את השבת שלנו ואת השולחן שלנו ואת הנישואין שלנו ואת הגירושין שלנו וגם את אחרי מותנו – גם את זה הם קיבלו.

עפר שלח: כי הדבר היחיד שחשוב בשיטה של בנימין נתניהו זה שהוא עצמו יהיה ראש הממשלה.

עפר שלח: כל השאר אלה זוטות, עניינים לחמוצים, דברים שמשעממים אותו.

עפר שלח: אחר כך באו החקירות.

עפר שלח: ארבע שנים אנחנו מסתובבים סביב פרשיות השחיתות של ראש הממשלה, אלה שהוא יגיע בגינן לבית המשפט, והוא כבר יודע שהוא יגיע.

עפר שלח: הרי על זה הבחירות נערכות עכשיו – על זה שהוא כבר יודע שהוא יגיע, וגם על אלה שהוא לא יגיע: היחסים המושחתים עם בעלי ההון; הסחר המגונה בתקשורת, שמגיע לשיאו במתן טובות הנאה במיליארדים כדי לקבל סיקור לו ולרעייתו; ומעל כולן פרשת הצוללות – דווקא זאת שלא תגיע לבית המשפט, הפרשה שבה האנשים הקרובים ביותר לראש הממשלה, המוציא והמביא שלו בעניינים הפוליטיים והמוציא והמביא שלו בעניינים המדיניים, מקבלים מיליונים על העסקה הכי חשובה, הכי חשאית, הכי אסטרטגית של מדינת ישראל.

עפר שלח: ונתניהו, כמובן, לא ידע, כי נתניהו, מה הוא יודע?

עפר שלח: הוא יודע שהוא ראש ממשלה.

עפר שלח: מעבר לזה הוא לא יודע; הוא לא רוצה לדעת.

עפר שלח: אחר כך בא זלזול בכל חובה שלטונית.

עפר שלח: ראשית לקחו את משרד החוץ, ניסרו אותו לשישה חלקים שלא שווים כלום.

עפר שלח: הם לא שווים.

עפר שלח: הם לא שווים כלום.

עפר שלח: העבירו את הסמכויות שלו למשרדים שאותם המציאו רק כדי שלמישהו יהיה תואר ליד השם שלו.

עפר שלח: לקחו את אחד המשרדים החשובים בישראל, דיכאו אותו עד עפר.

עפר שלח: הדברים נאמרו.

עפר שלח: הם הגיעו עד כדי זה שעובדי משרד החוץ, שהם קהילה די צייתנית בדרך כלל, כבר אמרו את הדברים לראש הממשלה בפניו בזמן האחרון.

עפר שלח: ההחזקה שלו עצמו באין-ספור תיקים, שאנחנו הלכנו בגינה לבג"ץ, ובג"ץ אמר מה שהוא אמר – האם בג"ץ העלה בדעתו, ידידי אלעזר שטרן, שאנחנו נגיע לבחירות כשראש הממשלה הוא גם שר החוץ וגם שר הביטחון?

עפר שלח: כל המשולש מוחזק אצלו בכיס, ובנוסף הוא שר הבריאות.

עפר שלח: ושר הקליטה – איפה יריב לוין?

עפר שלח: הוא לא פה.

עפר שלח: הוא קיבל את זה במעבר, כי אצל נתניהו לא רק תפקידים ממשלתיים, לא רק שרות במעבר.

עפר שלח: את ראש המל"ל – אחרי שנתיים שלא היה ראש מל"ל במדינת ישראל, שהיה ממלא מקום – הוא נתן לאיש מצוין, מאיר בן שבת, אבל נתן לו את זה לחצי שנה על תנאי; אם מפכ"ל המשטרה שהוא עצמו מינה, זה שעכשיו הוא והשר ארדן לא היו מוכנים להאריך את כהונתו כי הוא עשה את העבודה שלו כמו שצריך, כולל חקירות ראש הממשלה – למפכ"ל המשטרה הזה הוא הציע עסקה מגונה, שהיא שוחד לכל דבר: אתה תהיה מפכ"ל משטרה לרצוני – אומר ראש ממשלה שהוא תחת חקירה – ואני אסדר לך את ראש השב"כ.

עפר שלח: מה לעשות, רוני אלשיך איש ישר, לא רואה בעיניים, צנחן טמבל כמונו, אלעזר – נגמר כמו שנגמר.

עפר שלח: בכל תפקיד, בכל מינוי ממשלתי, בנימין נתניהו ביטא את הזלזול העמוק שלו.

עפר שלח: חצי שנה, אני מזכיר לכם, עוד בכנסת הקודמת, בגלל התנגדותו, לא היה נגיד לבנק ישראל.

עפר שלח: נציב שירות המדינה לדעתי לא מונה עד היום, אם אני לא טועה; סליחה, מונה – מונה בסופו של דבר במינוי פוליטי, אחרי המינוי הלא-ראוי שאותו הוא רצה בהתחלה; הזלזול המוחלט הזה במערכות שאמורות לנהל את חיינו, במערכות שאזרחי מדינת ישראל בחרו את בנימין נתניהו להוביל ולהנהיג.

עפר שלח: ומכאן התחיל הזלזול בנושאים עצמם.

עפר שלח: דובר פה על הרבה מאוד דברים.

עפר שלח: אני רוצה, ברשותכם, לדבר איתכם על הדבר שבו אני עוסק בכנסת הזאת כחבר ועדת החוץ והביטחון – על הביטחון.

עפר שלח: הקבינט המדיני-ביטחוני הגיע בימי הממשלה הזאת לשפל שלא היה כמוהו.

עפר שלח: זה הגיע עד כדי כך שראש הממשלה, בשביל לעצור את ההדלפות ואת הפוליטיקה, הוריד את הקבינט הזה 150 מטר מתחת לפני הקרקע.

עפר שלח: ואז גילינו את הפיתוח הביטחוני האחרון של הקבינט בישראל: אפשר להדליף גם במקום שאין קליטה סלולרית.

עפר שלח: אין דבר כזה.

עפר שלח: בתיק הביטחון הוא סחר וספסר.

עפר שלח: הוא לקח אותו ממי שהתנגד לעסקת הצוללות ונתן אותו לאביגדור ליברמן – שאני לא חושד בו, אבל הוא הסכים לעסקת הצוללות, שוב, בזמן שהקרובים אליו מקבלים לזה כסף.

עפר שלח: ועכשיו הוא לקח את זה לעצמו, כי תיק הביטחון זה משהו שעושים בזמן שאתה פנוי מהפריימריז או מכל דבר אחר שאתה מתעסק בו.

עפר שלח: הרי מה כולל תיק הביטחון?

עפר שלח: אתה לובש יוניקלו, אתה נוסע לצפון, אתה מצטלם עם חיילים – זה תיק הביטחון.

עפר שלח: אפס מדיניות בענייני ביטחון.

עפר שלח: אצל ראש הממשלה הזה התבזינו אל מול ארגון טרור שקטן מצה"ל פי אני לא יודע – 1,000?

עפר שלח: 2,000?

עפר שלח: הוביל אותנו באף, קבע לנו מתי אנחנו נילחם ומתי לא נילחם, קבע לנו עם מי אנחנו מדברים ועם מי אנחנו לא מדברים.

עפר שלח: את אלה שעושים איתנו שיתוף פעולה ביטחוני, להם אנחנו לא נותנים כלום, אבל לארגון שעוסק מאיתנו צחוק ומשפיל את ההרתעה הישראלית אנחנו מעבירים 15 מיליון דולר כל חודש במזוודות.

עפר שלח: נשא את שם הביטחון לשווא בצפון.

עפר שלח: לפני ארבעה שבועות ראש הממשלה הזה הודיע לנו שאי-אפשר ללכת לבחירות, כי אנחנו באחת התקופות הביטחוניות החמורות בתולדות מדינת ישראל.

עפר שלח: אין בושה לאיש הזה, שכזכור לך, אלעזר, נולד בימי המנדט.

עפר שלח: אתה זוכר?

עפר שלח: הוא עוד ראה את השוטרים הבריטים.

עפר שלח: זאת אומרת, הוא אמור לזכור – בזיכרונו הארוך, אם הוא זוכר את השוטרים הבריטים – את כל תקופות הביטחון של מדינת ישראל.

עפר שלח: לא היה כדבר הזה.

עפר שלח: עכשיו הוא מספר לנו שכל הדבר הזה היה על מנהרות חיזבאללה – הישג מודיעיני חשוב, דבר שצריך לטפל בו, אבל אני מזכיר לכם: חייל צה"ל לא חצה גבול.

עפר שלח: חייל צה"ל לא עומד בסכנה.

עפר שלח: כמה קבלני עפר עושים את עבודתם כמו שצריך.

עפר שלח: על הדבר הזה הוא נשא את שם הביטחון, האיש הזה, שהוריד גם את הביטחון וגם את תודעת הביטחון לשפל הכי גדול, שהיינו בו לפני שנים.

עפר שלח: ובסוף כמובן בא הזלזול בכל דבר ערכי, בדבר הזה ששלטון הוא לא דבר שבוחרים אותנו אליו ועכשיו אנחנו נעשה מה שאנחנו רוצים – דבר שנציגי הקואליציה הזאת אמרו בכנסת פעם אחרי פעם: בחרו אותנו, זה מה שהעם רוצה.

עפר שלח: שלטון זה חובה – שלטון זה חובה לא רק לפעול למען הכלל, לאחד, לפעול מתוך ערכים משותפים, להיות סמל ודוגמה.

עפר שלח: הזלזול בכנסת, חבריי חברי הכנסת, חברי היושב-ראש, הגיע בימיה של הממשלה הזאת לשפל חסר תקדים.

עפר שלח: הוקמה פה ועדה – דודי אמסלם, אני בטוח שאפילו אתה לא יודע כמה ועדות הקמת במהלך הכנסת הזאת.

עפר שלח: אולי יש ועדה עכשיו שדנה, אני לא יודע, בסדרי ההליכה שלנו הביתה.

עפר שלח: היא משותפת לשש ועדות, כדי שבני בגין חס וחלילה לא יהיה חבר בה.

דוד אמסלם: עפר, הזלזול הכי גדול בכנסת זה לא לבוא לכנסת.

דוד אמסלם: הבוס שלך לא בא לפה.

עפר שלח: דודי, בחייך.

עפר שלח: זאת הכנסת הראשונה שבה בג"ץ פסל חוק בגלל שהכנסת כל כך זלזלה, הקואליציה כל כך זלזלה, בתהליך החקיקה שלו, חוק שלא היה שנוי במחלוקת פוליטית – חוק דירה שלישית, אבל הזלזול היה כזה, שבג"ץ פסל אותו; וזה חלק מהמאבק בבג"ץ.

עפר שלח: אני לא איכנס לזה.

עפר שלח: אני רוצה להגיד לכם לסיום: אנחנו הולכים לבחירות.

עפר שלח: יום אחרי הבחירות האלה, יום אחרי שהשלטון הזה יוחלף, אזרחי ישראל יגלו שאפשר כל כך אחרת, שהם לא יאמינו מה היה פה כל השנים האלה.

עפר שלח: הם יגלו שאפשר לעשות יוזמה מדינית, ולגלות נחישות ביטחונית, ולתקן מערכות חיוניות שדורשות תיקון – תחבורה, ויוקר המחיה, וחינוך, וגם צה"ל.

עפר שלח: הם יגלו שיש עולם ערכי ושוויוני, וזה אפשרי שהוא יהיה בשלטון.

עפר שלח: בבחירות האלה זה יקרה.

עפר שלח: הגיע הזמן לפתוח את החלון, הגיע הזמן לעשות הדבר הנכון, הגיע הזמן להחליף את השלטון.

עפר שלח: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/5386/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק התפזרות הכנסת מס' 7, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, של חברת הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: איימן עודה, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, בחירות 2019 הן בחירה בין חירוב לבין חיבור: מצד אחד מי שמבקשים לחרב כל סיכוי לשלום, לשוויון או לצדק, מי שמבקשים לשמר את הייאוש ואת המלחמה; מנגד, מי שמבקשים לבנות תקווה, שותפות, סיכוי אמיתי לשינוי ולשלום.

איימן עודה: אם נסכם את הממשלה של הכנסת העשרים, זו הייתה ממשלת הגזענות והשיסוי: ממשלה שהשתמשה בכוחה הפוליטי כדי להסית נגד אוכלוסייה שלמה; שהופכת אותנו רשמית לאזרחים סוג ב'.

איימן עודה: זה הכול חלק ממסע הדה-לגיטימציה נגד האזרחים הערבים, כי נתניהו מבין את זה היטב: כשהרשימה המשותפת מגדילה את כוחה, אנחנו מאיימים להפיל את שלטון הימין הקיצוני.

איימן עודה: נתניהו הבין את זה בשנות ה-90 וגם ב-2015, בקמפיין ההסתה שלו.

איימן עודה: נתניהו הבין את זה לאורך כל הקדנציה.

איימן עודה: מה עשתה ממשלת נתניהו בארבע השנים האחרונות?

איימן עודה: ממשלת נתניהו קירבה אותנו עוד ועוד צעדים לקראת סיפוח, וממשיכה לחרב את הסיכוי לשלום.

איימן עודה: בקדנציית נתניהו נרצחו עשרות אזרחים ערבים בגלל הפשיעה המשתוללת, בזמן שהממשלה והמשטרה מתייחסים אלינו כחצר אחורית במקרה הטוב וכאויבים במקרה הרע.

איימן עודה: שריה של ממשלת נתניהו חוקקו כנגד המשרדים שהם אמונים עליהם: שרת התרבות נגד התרבות; שרת המשפטים נגד המשפטים; השר לביטחון פנים נגד ביטחון פנים.

איימן עודה: זו ממשלה נגד האזרחים.

איימן עודה: ממשלת נתניהו עוקרת את אום אלחיראן ואת אל-עראקיב באלימות.

איימן עודה: היא משאירה עשרות אלפי אזרחים ללא תשתיות, ללא הכרה, תוך הסתה בלתי פוסקת.

איימן עודה: ממשלת נתניהו מבטיחה לאזרחיה רק חרחורי מלחמה, רק חיים על חרב, חירוב המשא ומתן, המשך הכיבוש והמצור.

איימן עודה: שום ביטחון, שום סיכוי, שום תקווה.

איימן עודה: ומעל הכול – חוק הלאום, חוק העליונות היהודית, עריצות הרוב, שמבקש לדרוס את המיעוט; החוק שמעגן בספר החוקים את הגזענות, האפליה וההפרדה.

איימן עודה: זה הסיפור של בחירות 2019: מצד אחד שנאה, כיבוש, רדיפה של כל מי שמתנגד למדיניות הימין, רדיפת העמותות, צמצום המרחב הדמוקרטי, סיפוח, חקיקה גזענית, דיכוי, פילוג ואפליה.

איימן עודה: מנגד החזון שלנו: שותפות יהודית-ערבית לסיום הכיבוש, לצדק חברתי ופוליטי, לשוויון לכלל האזרחים.

איימן עודה: החודשים הקרובים הם תקווה לממש את החזון הזה.

איימן עודה: אז כן, נתניהו, אנחנו, האזרחים הערבים, ננהר לקלפיות בהמונינו ואנחנו נגדיל את כוחנו, עכשיו יותר מתמיד.

איימן עודה: מי שמבקש לעשות הפרד ומשול בין יהודים לערבים, או בין ערבים לערבים, מחזק את נתניהו, מחזק את הימין.

איימן עודה: הם רוצים אותנו חלשים ובנפרד; אנחנו נהיה חזקים וביחד.

איימן עודה: אל מול הלאומנות נדבר על שלום ועל שוויון, ונשתמש בכוח שלנו להפיל את חבורת הימין הפאשיסטי.

איימן עודה: אז תבחרו: אפרטהייד או דמוקרטיה.

איימן עודה: אפרטהייד או דמוקרטיה – זוהי הבחירה של בחירות 2019.

איימן עודה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: בני עמנו, התושבים הערבים, אנו אומרים לכם לפני סיום הכנסת הזאת: אנחנו, הרשימה המשותפת, ייצגנו אתכם בכבוד, בנאמנות, במוסריות, בהשתייכות פטריוטית אמיתית ובכבוד אישי וקבוצתי.

איימן עודה: אני יכול לומר לבני עמנו בכל יישוב ויישוב שרמתם של חברי הכנסת של הרשימה המשותפת גבוהה בהרבה מהרמה הכללית בכל ההיבטים – מובן שבהיבט המוסרי והפטריוטי, אבל גם בהיבט המקצועי.

איימן עודה: אני אומר לכם שאנו התייצבנו בכבוד, בנאמנות ובהשתייכות פטריוטית אמיתית בפני כל מי שניסה לפגוע בנו: התייצבנו בפני ראש הממשלה נתניהו פנים מול פנים; התייצבנו בפני השרים הגזענים, ובראשם הקטן, השולי הזה, גלעד ארדן, אשר ביודעין כיוון לכך שהאלימות והפשע יישארו בתוך החברה שלנו; התייצבנו בפני השרים הגזענים בכבוד ובהשתייכות.

איימן עודה: אני אומר לבני עמנו: נחלנו הישגים למרות הממשלה הגזענית.

איימן עודה: נחלנו את ההישג הגדול: 922.

איימן עודה: אני אומר לכם, כשביקרנו, אנחנו, חברי הרשימה המשותפת, אצל ראשי הרשויות המקומיות הערביות, הם אמרו לנו תודה, ואנו מעריכים זאת.

איימן עודה: אנו מעריכים את העבודה המשותפת של הרשימה המשותפת, ראשי הרשויות המקומיות ועמותות החברה האזרחית, שהצלחנו להשיג להן תקציבים למרות כל האווירה הגזענית.

איימן עודה: כמו כן, נחלנו הישגים נוספים, למרות הכול.

איימן עודה: ואולם, צריך לומר בכנות שהמערכה הבסיסית היא מערכה פוליטית.

איימן עודה: נכון שנחלנו הצלחות, ובפרט בשנים האחרונות, בכל הקשור לסטודנטים באוניברסיטאות, למרצים, לרופאים ולכל הקשור לתחומי החיים, וגם להייטק – בכל תחומי החיים.

איימן עודה: אך הצלחה במישור האזרחי ללא שינוי האקלים הפוליטי לא די בה, כלומר, כאשר מתייחסים אלינו כאל חוטבי עצים ושואבי מים יש בכך עליונות שיש בה מעין חופש פעולה, אבל כאשר אנו מתפתחים ומתחרים על כל דבר ודבר, הרי שהפאשיזם יפעל להלום בתושבים הערבים, עם כל הישגינו המצטברים – שהם חשובים ומועילים, ושעלינו להוסיף עליהם.

איימן עודה: המערכה הבסיסית בעינה עומדת, והיא שינוי האקלים הפוליטי במדינה, ולכן בחירות 2019 הן בחירות חשובות מאוד.

איימן עודה: אנחנו, מצידנו – ואני מדבר בשם כל גוף מהגופים המרכיבים את הרשימה המשותפת – נשמור על אחדותנו הלאומית ונשמור על הרשימה המשותפת.

איימן עודה: כל מה שאתם שומעים על דיונים פה ושם, אני אומר לכם – אלה דיונים לגיטימיים.

איימן עודה: זכותו של כל גוף מהגופים המרכיבים את הרשימה המשותפת לשאוף להשיג יותר ייצוג.

איימן עודה: זה לגיטימי.

איימן עודה: אך כל הגופים האלה וכל חברי הרשימה המשותפת יודעים מהי הסוגיה הבסיסית.

איימן עודה: הסוגיה הבסיסית אינה מערכה על מושבים ואין היא יכולה להיות כזאת.

איימן עודה: כל הגופים המרכיבים את הרשימה המשותפת יודעים שהמערכה הבסיסית היא על חיזוק אחדותנו והפלת ממשלת הימין הקיצוני.

איימן עודה: אף אחד ברשימה המשותפת לא יכול להתרחק מהמטרה הזאת, שהיא הלאומית ביותר בשלב זה.

איימן עודה: לפיכך, אף על פי שאנחנו חלק מאזור ששוררים בו חילוקי דעות אידיאולוגיים, פה אנחנו – ואני מתכוון לערבים הפלסטינים שנשארו במולדת הזאת למרות הנכבה ומדיניות הגירוש; אנחנו מחזקים את אחדותנו הלאומית וננהל את הבחירות הקרובות ברשימה המשותפת על כל הגופים המרכיבים אותה ללא יוצא מן הכלל, ונחזק את כוחנו, במלוא מרצנו, עם בני עמנו, ונגיע ל-15 מושבים בפעם הזאת.

איימן עודה: חזקו ואמצו, גודל ההצלחה כגודל ההתמדה.

איימן עודה: תודה.

איימן עודה: )

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, לפני שאנחנו עוברים לדיון הסיעתי – המשותף, סליחה – גברתי, הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 16), התשע"ט–2018 , שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בקובלנה של חבר הכנסת איימן עודה נגד יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 124) (עבירות המתה), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: (קריאה ראשונה)

מאיר כהן: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

מאיר כהן: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

מאיר כהן: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

מאיר כהן: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

מאיר כהן: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

מאיר כהן: אם כן, אנחנו פותחים בדיון המשותף.

מאיר כהן: אנא מכם, אני רוצה להזכיר לכל חבר כנסת או דוברת, חברת כנסת: שלוש דקות.

מאיר כהן: אני אקפיד על זה.

מאיר כהן: אנא מכם.

מאיר כהן: ראשון הדוברים – אחמד טיבי, כבודו.

מאיר כהן: אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, (אומר בערבית: אחיי, בני עמנו, שמחנו עד מאוד על שממשלה זו סיימה את כהונתה לפני הזמן הקצוב – ממשלת אסון מהבחינה החברתית, הכלכלית, המדינית והביטחונית.

אחמד טיבי: ) זו ממשלת כישלונות שהביאה אסונות, וגם גל של חקיקה גזענית.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: שיטפון של חוקים גזעניים.

אחמד טיבי: חוק הלאום היה אחד החוקים האלה, ולא החוק היחיד.

אחמד טיבי: ואולם, לרשימה המשותפת על חברי הכנסת שלה היו הצלחות כשם שהיו כישלונות.

אחמד טיבי: מי שחושב שאנו יכולים לסכל כל חוק אינו יודע מהי אופוזיציה וקואליציה ועליונות מספרית.

אחמד טיבי: הצלחנו – ואנו גאים בכך – לקבור את חוק מניעת האד'אן, שהציק לעולם הערבי והמוסלמי בכל מקום, והצלחנו עם האופוזיציה לקבור את חוק הנאמנות בתרבות, אבל לא הצלחנו עם כל האופוזיציה בשיטפון הזה של החוקים הגזעניים, בגלל שהקואליציה גדולה יותר מהאופוזיציה.

אחמד טיבי: חוק הלאום היה 55 נגד 62, אבל יש גם עבודה מאומצת שהסיעה עושה ושחברי הכנסת עושים כיחידים.

אחמד טיבי: ויש גם אופן תפקוד של יחידים.

אחמד טיבי: יש מי שמתעלים לרמת האחריות והשאיפה של הבוחר והרחוב, ויש מי שאינם כאלה, יהודים וערבים כאחד.

אחמד טיבי: אני וזולתי.

אחמד טיבי: אנחנו גאים בכך שהעברנו חוקים הנוגעים לחיי האזרח.

אחמד טיבי: אנחנו גאים בכך שהעברנו תציבים לרשויות המקומיות הערביות, לעמותות התרבות, קידמנו את עניינם של הסטודנטים ודאגנו להם, פה ושם – בארץ ובמולדת ובחוץ לארץ.

אחמד טיבי: דאגנו לכל הזוטות, כי אנו מודעים למצוקות האנשים; איננו מתעלים מעל למצוקות האנשים.

אחמד טיבי: כן, מדובר בנושאים הקשורים לחיי האנשים ולרווחת האנשים, לצד הדאגה למולדת ולזהות הלאומית, וגם שאילתות, והתמדנו בהשתתפות בישיבות הוועדות, שהן החשובות ביותר בכנסת.

אחמד טיבי: אבל חלה נסיגה בתמיכה ברשימה המשותפת לא רק בגלל הרשימה המשותפת אלא גם בגלל הממשלה הזאת, שהיא הממשלה הקיצונית ביותר, וגם בגלל כישלונות, כן.

אחמד טיבי: כדי שנחזיר עטרה ליושנה לרשימה המשותפת, אם נסכים לכך, עלינו לדאוג לכך שהציבור ידע שיש לו חלק – –)

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: (– – בהקמת הרשימה הזאת, ואל לנו לכפות על הציבור סיסמאות ריקות מתוכן, צרכניות.

אחמד טיבי: אסור לנו לומר לבוחר: נסיע אותך לקלפיות כדי שתצביע שם.

אחמד טיבי: לא ולא.

אחמד טיבי: אנו צריכים לשכנע את הבוחר שיבוא לקלפי בגלל ש-1, 2, 3, 4.

אחמד טיבי: עלינו לפעול בצורה מושכלת – –)

מאיר כהן: תודה לך.

אחמד טיבי: (– – בכבוד, ולתת לכל מצביע את זכותו להשפיע כדי שיצביע לנו.

אחמד טיבי: האפשרות הזאת היא האפשרות היחידה שאנו יכולים לעשות במסגרת זו.

אחמד טיבי: )

מאיר כהן: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מבקש ממך להפסיק.

מאיר כהן: זהו.

אחמד טיבי: אני – משפט אחרון.

מאיר כהן: בבקשה.

איימן עודה: תודה רבה.

איימן עודה: (אומר בערבית: יש אחרים שדורשים לנהל מערכה על מושבים, אם אנו מדברים על מושבים והקצאה.

איימן עודה: הם מבקשים להקצות ארבעה או חמישה.

איימן עודה: מה יישאר לנו?

איימן עודה: או אללה או העם – נפנה לעם, שהוא יחליט, ורק כך צריך להיות.

איימן עודה: נגד ההקצאות ובעד הדמוקרטיה, ולתת לעם להחליט.

איימן עודה: )

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אנא מכם, אל תיקחו דוגמה מבחינת הזמנים.

מאיר כהן: אני מבין שזה – בבקשה, דב חנין, חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: חבריא, אלה הימים האחרונים.

מאיר כהן: אנא מכם, שלא ניכנס – לא נצטרך להרחיק או להפסיק אף אחד.

מאיר כהן: תעמדו בזמנים.

מאיר כהן: אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: בימים האלה אין ממשלה בישראל.

דב חנין: האומנם כך?

דב חנין: יש פה ממשלה עדיין?

דב חנין: יש שר?

מאיר כהן: יש, יש, יש.

דב חנין: איפה יש שר?

מאיר כהן: השרה יושבת בצד שמאל.

מאיר כהן: יש.

מאיר כהן: היא נמצאת.

דב חנין: השרה יושבת בצד שמאל, אוקיי.

דב חנין: בסדר גמור.

דב חנין: למה השרים כל כך מתביישים בחברות שלהם בממשלה הזאת?

דב חנין: זו שאלה שאני תמיד שאלתי את עצמי, אבל האמת היא, אדוני היושב-ראש, שאני לגמרי מבין את התשובה.

דב חנין: בממשלה הזאת זה די בושה להיות.

דב חנין: זה די בושה להיות, ולכן אפשר להבין את השרים שהם לא מוכנים לשבת על ספסלי הממשלה.

דב חנין: הממשלה הזאת היא ממשלה של כישלון, וטוב שהיא הולכת.

דב חנין: טוב שנותנים לציבור בישראל להצביע ולהביא להחלפת שלטון, כי זה מה שדרוש כאן.

דב חנין: הממשלה הזאת מתאפיינת בשלוש פעמים "אין" ובשלוש פעמים "יש".

דב חנין: מה אין?

דב חנין: חבר הכנסת טיבי – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי.

דב חנין: מה אין?

דב חנין: מה אין בממשלה הזאת?

דב חנין: קודם כול, אין שלום.

דב חנין: אין שלום, וכשאין שלום, עמיתיי חברי הכנסת, כשלא מתקדמים לשלום, מתגלגלים למלחמה.

דב חנין: ומלחמה יכולה להיות בצפון, והיא יכולה להיות בדרום.

דב חנין: ומלחמה היא על חשבון חיים של בני אדם, יהודים וערבים, ומלחמה היא הדבר הראשון שצריך למנוע, והדרך למנוע מלחמות היא להתקדם לשלום.

דב חנין: אז אין שלום – סיבה אחת למה לא להצביע לביבי ולא להצביע לליכוד.

דב חנין: ואין גם ביטחון – אין ביטחון פיזי, כי אין ביטחון פיזי בדרום ואין ביטחון פיזי במרכז ואין ביטחון פיזי בצפון, ואין ביטחון חברתי, ואין ביטחון לאלה שנזקקים לשירותי הבריאות ולבתי החולים הקורסים בגלל העומס.

דב חנין: אין ביטחון.

דב חנין: אין ביטחון זה עוד סיבה להחליף את השלטון בישראל.

דב חנין: הסיבה השלישית, אדוני היושב-ראש, היא שלממשלה הזאת אין גם פתרון – אין פתרון לבעיות החברתיות.

דב חנין: קחו למשל את בעיית הדיור, אותו משבר שעליו יצאנו, מאות אלפים, להפגין ב-2011.

דב חנין: מה קרה בארבע השנים האחרונות?

דב חנין: מחירי הדיור המשיכו לעלות, ולא רק דירות לקנייה אלא גם דירות לשכירות.

דב חנין: אי-אפשר להשיג דירה בארץ הזאת.

דב חנין: הממשלה הזאת לא פותרת את הבעיות החברתיות.

דב חנין: שלוש פעמים "אין", אבל גם שלוש פעמים "יש".

דב חנין: קודם כול יש חקירות, חקירות למכביר, ולא סתם חקירות: ראש הממשלה חשוד בעבירת שוחד.

דב חנין: נגיד שוב: ראש הממשלה חשוד בעבירת שוחד.

דב חנין: ולכן יש גם איום על המרחב הדמוקרטי – מצמצמים אותו בחוקים הזויים ומסוכנים שמביאים לכנסת הזאת בכל יום ובכל שבוע.

דב חנין: ויש הסתה, יש גזענות, יש שנאה.

דב חנין: כאשר לא מצליחים לפתור את הבעיות משתמשים בדגל המזוהם – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: – – של ההסתה והשנאה.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, צריך להחליף את השלטון, וצריך להחליף אותו בממשלה שתציע בדיוק את הדרך ההפוכה: שלום, ביטחון, פתרון לבעיות החברתיות.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: עאידה תומא סלימאן, גברתי, ואחריה – עבד אל חכים חג' יחיא.

מאיר כהן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, כולם מדברים על הקדמת בחירות, כולם מדברים על פיזור הכנסת לפני הזמן, ואני חושבת שהגיע הזמן להגיד שאנחנו כל כך באיחור, באיחור רב.

עאידה תומא סלימאן: הכנסת הזאת הייתה צריכה להתפזר כבר לא לפני שנה, ולא לפני שנתיים, ולא לפני שלוש שנים; הכנסת הזאת הייתה צריכה להבין, והציבור במדינת ישראל היה צריך להבין שבאותו היום של בחירות, כאשר המועמד המוביל, שאכן הפך להיות ראש הממשלה, התחיל בהסתה פרועה נגד 20% מהאזרחים של המדינה, הוא איבד את הלגיטימיות ואת הלגיטימציה להנהיג את המדינה.

עאידה תומא סלימאן: היה צריך להבין מההתחלה שמי שרוצה להוביל למערכת ההסתה המשומנת, שעבדה שלוש שנים וחצי, לחקיקה מואצת ודורסנית לא רק נגד האוכלוסייה הערבית בתוך הארץ אלא נגד כל הערכים שנשאר מהם משהו במדינה – מה שנשאר מהדמוקרטיה, מה שנשאר מחופש הביטוי, מה שנשאר מכבוד האדם וחירותו, מה שנשאר מערכי השוויון – לא מגיע לו להנהיג ממשלה, ולא מגיע לממשלה שלו להמשיך להנהיג ולהוביל לא רק את המדינה הזאת אלא את כל עמי האזור למצב של חוסר ביטחון, של חוסר תקווה.

עאידה תומא סלימאן: פוליטיקאי שגורם, ממשלה שגורמת שהעם שלה יאבד את התקווה לחיים יותר טובים, יאבד את התקווה לחיות בשלום, יאבד את התקווה לחיות ביחסים טובים עם הסביבה שלו, לא מגיע להם להמשיך למשול.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר באיחור רב – אנחנו באיחור כי נתנו לסאגה הזאת של יותר מ-30 חוקים גזעניים להמשיך; יותר מ-137 פעמים להרוס את הכפר אל-עראקיב, ואחר כך להכניס את סיאח א-טורי, בן יותר מ-70 שנה, לכלא.

עאידה תומא סלימאן: מי שצריך לשבת בכלא במקום סיאח א-טורי זה ראש הממשלה, שתלויים ועומדים נגדו כתבי אישום.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא מדברת רק על שוחד – אני מדברת על כתבי אישום על פשעים של חוקים שהובילו אותנו למצב כזה: על ההסתה הפרועה – אני עדיין זוכרת כשעמד על הדוכן הזה ואמר:

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת הערבים, האסלאמיסטים והקומוניסטים, צועדים מאחורי דגלי דאעש.

מאיר כהן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: זה ראש הממשלה, וזאת הממשלה, שהייתה צריכה ללכת הביתה שלוש, שלוש שנים וחצי לפני.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו אומרים: ביי ביי ולא להתראות.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: עבד אל חכים חג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, מסתיימות ארבע שנים של עבודה, עבודה אינטנסיבית שלנו, למרות כל הגזענות, למרות הממשלה הימנית הזאת, שיש לה ועדת שרים לענייני חקיקה שדנה לגופו של אדם ולא לגופו של עניין, ואז אנחנו מגישים חוקים והם נדחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למרות הכול, אני יכול לבוא ולדבר בגאווה שאני הבטחתי לבוחריי לפני שהגעתי לכנסת מאה אחוז מאמץ, ואת המאה אחוז מאמץ אני עשיתי, וכולם יכולים להעיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמאמץ הזה יש תוצאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לי ולחברים שלי יש חוקים בנושא תאונות העבודה שאושרו; יש לנו שינוי שבוצע – יש לנו שינוי קולקטיבי בתוך המדינה בנושא הזה, שהעלינו אותו לסדר-היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי חוקים במקומות אחרים – בוועדת הכלכלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עשיתי עבודה גדולה מאוד בוועדת הכלכלה, והצלחתי להשפיע על הרבה חוקים ולהוריד סעיפים שהכוונה שלהם הייתה לפגוע באוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצלחתי לשנות הרבה דברים שם, ואני ממשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני אומר – החוקים שהגשתי הם חוקים מקוריים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא הצמדתי אף חוק לחוקים אחרים שעברו את האישור של ועדת השרים, שבלאו הכי היו עוברים בלי ההצטרפות שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא חיפשתי את השם – חיפשתי את המהות; חיפשתי את התרומה שאני יכול לתרום לאוכלוסייה שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עבדתי בשביל עמי, ולא בשביל הפופוליזם – עוד כותרת ועוד כותרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: עבדתי ועשיתי למען העם שלי ולא למען הפופולריות שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע שהעם מעריך את מי שעבד ומי שעשה, ולא את מי שדיבר והצהיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עשיתי למען העם שלי, עשיתי הרבה למען העם הזה ולמען זכויותיו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה הימנית הזאת הוציאה חוקים גזעניים מאוד וניסתה לחוקק את חוק הלאומיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא ניסתה לשלול מאתנו את הלגיטימיות על האדמה הזאת, וזו היא אדמתנו וארצנו, אבל חמור מכך – הימין הקיצוני הזה ניסה להעכיר את היחסים בין הרשימה המשותפת ובני עמנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם ניסו לצייר אותנו כמכשול בפני הזכויות שלהם, וזהו שקר גדול, כי הממשלה היא שמסוגלת לתת ולמנוע, ואנחנו בכל הסטטיסטיקות פעלנו למען העם שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עשינו למען צרכיו היומיים, עתידו, תוכניות המתאר שלו, הרחבת תחומי השיפוט העירוניים, ופעלנו כדי שיקבל את הזכויות המגיעות לו בכל הקשור למגורים, אזורי תעשייה – –)

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (– – ואזורי תעשייה משותפים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כך עשינו וכך נמשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: )

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

מאיר כהן: הרשימה סגורה.

אילן גילאון: היושב-ראש, מכובדי, חבר הכנסת מאיר כהן, איך אמר אלתרמן?

אילן גילאון: "והארץ תשקוט, עין שמיים אודמת", "ואומה תעמוד – קרועת לב אך נושמת" מחכה מה יגיד – –

מאיר כהן: אני מבקש שקט בצד ימין.

אילן גילאון: – – חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

אילן גילאון: זה אולי מאפיין, אדוני, משום שאם יש דבר אחד – ואתה הרי לא תחשוד שאני אצטער, אפילו לעשר דקות, על הממשלה הזאת בכלל, אני חשבתי שהיא צריכה להתפזר לפני שהיא הוקמה – זה העליבות והעלבון בימים האלה להיות ישראלי, אדוני, כשאתה יודע שאתה משמש לתפאורה קטנה של צרכים כל כך אגואיסטיים, כל כך אישיים, עם חשבונות כל כך קטנטנים, שבשום פוליטיקה הם לא יוכרו.

אילן גילאון: אם אתה שואל אותי, אנחנו בעידן של ליקוי מאורות כבר קרוב לעשר שנים.

אילן גילאון: יש לבוב דילן שיר מאוד יפה על זה, איך הסחי עולה ומציף את המים.

אילן גילאון: ובתרבות הזאת אנחנו חיים – בתרבות של מדינה שמשמשת ממשלה.

אילן גילאון: מה שמפסיק את הממשלה הזאת הוא לא בעיות אידיאולוגיות.

אילן גילאון: אין לנו אפילו בעיות אידיאולוגיות, כי אין דבר כזה, אדוני; יש בעיה של היעדר מנהיגים שמנהיגים היום את מדינת ישראל.

אילן גילאון: ולכן, מה שנקרא, ברוך שפטרנו, וטוב שזה הולך.

אילן גילאון: הבעיה המרכזית: מה הקונספציה מכאן והלאה.

אילן גילאון: אפשר לקבל כל כך הרבה יותר טוב.

אילן גילאון: וכאן אולי צריך לפנות, אדוני, אל הישראלים והישראליות, שזאת המדינה שלהם, שזה המקום שבו הם מגדלים את ילדיהם ואת נכדיהם.

אילן גילאון: כל כך הרבה טוב והרבה יותר טוב אפשר לקבל בתוך המציאות הזאת\

אילן גילאון: ולא רק אנשים שמשרתים את עצמם במין תסמונת של מחלת מינכהאוזן, שפוצעים את העם הזה כדי ללכת ולטפל בו לאחר מכן, כי הם רוצים להיזכר כמצילי האומה במה שהם משקיעים בתוכה.

אילן גילאון: ראיתי איך ראש הממשלה, בצורה זחוחה, בבדיות חוזרות ונשנות, מספר על המצב הכל-כך נעלה וטוב של העם הזה שבו אנחנו חיים; על הביטוח שיש לכל אזרח במדינה הזאת בסוף נפילתו, כשהוא יהיה בתוך המצב הזה.

אילן גילאון: ומשום שהמשפט האמיתי ביותר שאמר ראש הממשלה בכל הקדנציות האחרונות שלו היה המשפט שהוא אמר לאישה הזאת בקריית שמונה: את לא מעניינית, ואת משעממת – אני חושב שזה היה כל כך אמיתי המשפט הזה, עד כדי כך שאפילו ראש הממשלה הסמיק, כי הוא אמר דבר אחד של אמת.

אילן גילאון: צריכים להיכלם ולהתבייש אזרחי מדינת ישראל, ואני בתוכם מתבייש שבראשי עומד אדם שלוּ היו אומרים על אדם סביר 1% ממה שאומרים עליו, אני הייתי חופר לעצמי בור 30 מטר בעומק האדמה ולא יוצא משם 50 שנה מפאת הבושה של מה יגידו השכנים.

אילן גילאון: ישראלים וישראליות, אתם יכולים לקבל הרבה יותר טוב מן הדבר הזה.

אילן גילאון: אתם רק צריכים לשאול את עצמכם כל יום מה אתם נותנים לחברתכם, וכל יומיים מה אתם מקבלים בחזרה, ועל כך לעשות את הבחירות הפוליטיות שלכם.

אילן גילאון: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, זהו, אנחנו יוצאים לדרך, ואנחנו רוצים להאמין שעוד תהיה דרך אחרת, כי הדרך הזאת הגיעה לקיצה.

נחמן שי: והחודשים האחרונים – צריך לומר את האמת – היו חודשים איומים, איומים, בכלכלה: מר כלכלה, שר האוצר, פיזר, פיזר, פיזר את הכסף, הקופה נשארה ריקה, הגירעון גדל.

נחמן שי: עכשיו עושים תרגילים חשבונאיים כדי להציל את הכלכלה, אבל זה לא רק חשבונות, זה הרבה יותר עמוק.

נחמן שי: טוב שהבחירות נקבעו עכשיו, בגלל שאולי ישראל תוכל להציל את הכלכלה שלה, שהיא הבסיס לכול.

נחמן שי: בחקיקה ראינו איך נעשים מאמצים – ואני צריך לומר, לצערי הרב, אפילו מוצלחים – לקעקע את יסודות החוק, המשפט, הדמוקרטיה במדינת ישראל, בחוק אחרי חוק, ביוזמה אחרי יוזמה, במינוי אחרי מינוי, באיזושהי הכרזה שהאקטיביזם השיפוטי פוגע בדמוקרטיה.

נחמן שי: ואחר כך, בחוק אחרי חוק, שנועדו לערער את יסודות הדבר שכולנו מונחים – כל הבית הזה מונח על יסוד אחד רחב שקוראים לו "דמוקרטיה" – לקעקע בפגיעה בחברה האזרחית, בעמותות שונות, בכך שהאזרחים נהנים מהחופש להתאחד, להתאגד, להביע את דעתם.

נחמן שי: אבל זה לא מוצא חן בעיני הממשלה.

נחמן שי: בתקשורת – איך לזעזע את עולם התקשורת; איך לאיים על גופי התקשורת העיקריים במדינת ישראל, כדי שילכו בתלם, כדי שיקיימו את מה שמצפים מהם – הממשלה, השרים, ראש הממשלה.

נחמן שי: והביטחון – אפילו בביטחון, שזה הדבר שיקר לנו מכול, כי בלי ביטחון אין מדינות ישראל, אז גם בביטחון – גם בביטחון נפלו דברים רעים.

נחמן שי: אני מדבר על ההתמודדות האחרונה עם החמאס בדרום, שיצאנו עם תחושה עמוקה, כולנו, של חמיצות, של חוסר יכולת, שהחמאס שאב עידוד מישראל.

נחמן שי: וככה גם במערכים אחרים.

נחמן שי: ככה גם מדינת ישראל התנהלה.

נחמן שי: ולכן, צריך להפסיק את זה עכשיו, וטוב שזה קורה עכשיו, וטוב שתינתן הזדמנות חדשה לאזרחי מדינת ישראל בתוך 100 ימים לבחור ממשלה אחרת ולבחור ראש ממשלה חדש – ואני מקווה שזה יהיה ראש ממשלה ממפלגתנו, אבי גבאי.

נחמן שי: אני מוכן לתת לו את האשראי כדי שהוא יוביל את הגוש הזה, ושנוכל סוף-סוף להביא לתושבי מדינת ישראל ולאזרחיה דרך אחרת, חיים אחרים.

נחמן שי: הכול מונח לפתחנו.

נחמן שי: חברים וחברות, אני מקווה שלא נחמיץ את ההזדמנות הזאת.

נחמן שי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת אשר, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

אדוני היושב-ראש, הולכים לבחירות.

בשיעור האזרחות בחדר למדנו שבחירות זה שהאזרח בוחר במפלגה עם דרך והשקפת עולם שמתאימות לדרך שלו, אך לצערנו, יש מפלגות שאי-אפשר לעקוב אחרי דרכן והשקפת עולמן; היא משתנה כל הזמן.

ראינו בשבוע האחרון את מופע הפליק-פלאק של יאיר לפיד.

אני אספר לכם בדיוק מה קרה שם.

כשהוגש חוק הגיוס לראשונה על ידי משרד הביטחון, קפץ יאיר כהרגלו על העגלה וניסה לנכס את זה לעצמו כחוק שלו, למרות שכל ילד יודע שהוא שוב משקר.

לאחר כמה שעות, בעזרת יועציו התקשורתיים, הוא הבין שעשה את טעות חייו: אם החוק יעבור, אין לו יותר מה למכור, אין לו יותר אפשרת להסית ולערוך קמפיינים של שנאה כדי להגיע לתפקיד ראש ממשלה.

זה מזכיר לי, אדוני היושב-ראש, את הסיפור על עורך הדין הוותיק שנסע לחופש ונתן לבן שלו לנהל לו את המשרד, וכשהוא חזר הבן בא אליו בשמחה ואמר לו: אבא, היה לך תיק שניהלת 20 שנה, סגרתי לך אותו.

אמר לו האבא: טיפש.

אני כבר 20 שנה מתפרנס מהתיק הזה ואתה סוגר לי אותו?

זה מה שקרה כאן.

מבחינת יאיר לפיד חוק הגיוס הוא חוק גיוס מנדטים ותו לא.

ועכשיו מה הוא יעשה?

אגיד לכם מה הוא עשה – הוא מצא פתרון.

ראינו את מופע האימה בשבוע שעבר על כספים שהובטחו לחרדים, שוריינו לחרדים, הועברו לחרדים, בנוסח עלילות דם מימים אפלים, חסר כל אמת והיגיון, כדי לחזור בו מתמיכתו בחוק.

ואכן, החוק לא עבר.

אני מודה לו, לחבר הכנסת לפיד, על שהחוק במתכונת הזאת לא עבר.

בממשלה הבאה, בעזרת השם, אנחנו נתקן אותו ונעביר חוק שיעגן את ערך לימוד התורה כפי שראוי למדינה יהודית.

הקדנציה הזאת התאפיינה בחקיקה חברתית ענפה, בסיוע לעסקים קטנים, ביוקר המחיה, בצמצום הקטל בדרכים, בדאגה לקצבאות, למשפחתונים, למעונות.

יהדות התורה עבדה כתף אל כתף עם מפלגות נוספות כדי למחוק את המורשת של השנתיים האומללות שהיה פה שר אוצר כושל ואטום.

אני אוציא את כל הנאומים של תמר זנדברג, של חברת הכנסת שפיר, על תקופתו של יאיר לפיד כשר אוצר – שר אוצר כושל, שכל מה שהוא יודע לעשות זה לוליינות.

הודיני כבר אמרתי?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי יעלה ויבוא.

מאיר כהן: חבר הכנסת אשר, כמו שאני מכיר את מיקי, הוא שינה את הנאום שלו עכשיו, אחריך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אשר, אני רוצה לתת לך עוד כמה זמנים על חשבון מפלגתי.

מיקי לוי: כל נאום שלך בסגנון הזה יוסיף לנו עוד כמה וכמה מנדטים.

מיקי לוי: אין חולק על כך שצריך לשאת בנטל, שצריך ללכת ולשרת בצבא – –

– – –

מאיר כהן: ביקשתי שלא להפריע היום.

מיקי לוי: – – שצריך ללכת ולעבוד, וגם ללמוד תורה.

מיקי לוי: לכן, אם חפצי חיים אנו, ונינינו, אתם תלכו לשרת בצבא ובשירות הלאומי, ואתם תצאו לעבוד, כי בלעדי זה המדינה הזאת תתמוטט.

מיקי לוי: ולא יעזור לכם, גם אם נהיה פה עוד כמה שנים, זה יקרה.

למה לא הצבעת בעד החוק?

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני מגיע מישיבת ועדת הכספים שבה חשפנו היום עוד קומבינה של כספים קואליציוניים שזורמים להם בהיחבא ממשרד החקלאות הישר לכיסי מועצת יש"ע.

מיקי לוי: מדהים היה לראות את התפתלות נציגי הממשלה בניסיונם להסביר איך כסף שאמור להגיע לחקלאים זורם בקומבינה למקום אחר, והכול בחשכה.

מיקי לוי: רק כשהתעקשנו חבריי ואני – כן, היינו שם כמה חברי כנסת אחראיים – על ההסברים, הם התחילו עם הגמגומים שלהם.

מיקי לוי: וזה, חבריי חברי הכנסת, מאפיין את כל הכנסת העשרים והממשלה הנוכחית – קואליציה וממשלה שיותר מדי מחבריה, ובראשם ראש הממשלה, חשודים בשחיתות וצועדים בשמאל-ימין לחדר החקירות; קואליציה וממשלה שדואגות לעצמן ולא לציבור; קואליציה וממשלה שמחלקות את הכסף של כל הציבור בצורה סקטוריאלית.

מיקי לוי: מעל כ-10 מיליארד שקלים חולקו כך במהלך ארבע השנים האחרונות.

מיקי לוי: פשוט בושה; ממשלה וקואליציה שאפשרו לראש הממשלה להכפיף הכול למען הישרדותו הפוליטית.

מיקי לוי: אפילו הביטחון כבר לא קדוש, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: רק לפני שלושה שבועות אמר ראש הממשלה, בציניות שאין שנייה לה, כי בתקופה ביטחונית שכזאת לא הולכים לבחירות, והוסיף כי זה חוסר אחריות.

מיקי לוי: פתאום, כשהבין שהיועץ המשפטי לממשלה נושף בעורפו עם החלטה בפרשיות השחיתות השונות שולו – תיק 1000, תיק 2000, תיק 4000 ועוד כהנה וכהנה – נמוגה התקופה הביטחונית הרגישה, ופתאום האחריות הלאומית מחייבת דווקא הליכה לבחירות.

מיקי לוי: אז אדוני היושב-ראש, טוב מאוד שהולכים לבחירות.

מיקי לוי: סוף-סוף, תודה לאל, הממשלה הזאת מסיימת את ימיה והכנסת העשרים מפוזרת.

מיקי לוי: הגיע הזמן לנקות את השחיתות ולבחור ממשלה נקייה – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: – – שתעבוד למען הציבור, ולא למען עצמה.

מיקי לוי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: מיכל בירן, גברתי, ואחריה – בצלאל סמוטריץ.

מיכל בירן: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, המשלה הזאת נכשלה, וטוב שאנחנו הולכים לבחירות.

מיכל בירן: רק המחשבה שיהיו פה עוד חודשים שנמתחים כמו מסטיק וכלום לא קורה הייתה ממש ממש מדכאת, ואני שמחה, מקווה שהיום אנחנו מתפזרים והולכים לבחירות.

מיכל בירן: זו ממשלה שבמקום לזרוע תקווה זרעה פחד.

מיכל בירן: זו ממשלה שבמקום ליצור סולידריות עודדה הסתה; במקום לגרום למדינה שבה אנו גרים להיות כזאת שכולנו גאים בה, מפלגת השלטון שלנו סימנה ודירגה אנשים לפי האהבה שלהם לביבי.

מיכל בירן: זו ממשלה שגורמת לאנשים לחכות יותר מתשע שעות במיון כי היא מעדיפה להשקיע במטוס יוקרה של ראש הממשלה.

מיכל בירן: חוץ מזה שהיא עושה את כל זה, היא עוד גורמת לתושבי מדינת ישראל לחשוב שזו גזרה משמיים, וכך הדברים פשוט נועדו להיות.

מיכל בירן: זו ממשלה שגורמת לכך שאנשים איבדו תקווה שאם הם יעבדו ויעשו הכול נכון לפי הצ'ק-ליסט הם יוכלו להתפרנס בכבוד ולסיים את החודש, שיהיה בסדר.

מיכל בירן: זה ראש ממשלה שבמקום להתנגד לקריאות ההסתה שנראה שהבן שלו מייצר בקצב טורבו, הוא רק מעודד את זה, מאיים לתבוע עיתונאים, משתיק כל ביקורת, ואז מתבכיין כל היום שכולם מתנכלים לו.

מיכל בירן: באמת קסם.

מיכל בירן: זה ראש ממשלה שחשוד בשוחד ורמאות במהלך תפקידו, ומצפה שכולנו נסתום את הפה ונסתכל לצד השני בזמן שהוא מתאמץ ומזיע כדי להסביר שאין כלום כי לא היה כלום.

מיכל בירן: לאזרחי מדינת ישראל מגיעה ממשלה אחרת – ממשלה שתהיה כאן לא בגלל שנאה אלא בגלל תקווה; ממשלה שלא תהיה עסוקה בלהזהיר כמה הכול יכול להיות יותר גרוע אלא תגרום לזה שהכול יהיה פשוט יותר טוב, ושנוכל להיות שקטים שדואגים לא רק לאינטרסים שלנו אלא לטוב המשותף, שגורם לכולנו להמשיך ולחיות פה מתוך חזון ציוני של מדינה שהיא גם בית לעם היהודי וגם חברת מופת; שנדע ששומרים על הכסף שלנו; שמשקיעים בתשתיות שאנחנו זקוקים להן כדי להמשיך להתפתח; שמפתחים בה תחבורה ציבורית יעילה כדי שאנשים יפסיקו לבלות ארבע שעות ביום בפקקים; שמצמצמים את הפערים בין פריפריה למרכז בחינוך, בתוחלת חיים; שדואגים לעובדים; שמאפשרים לגמלאים להזדקן בכבוד עם פנסיה הוגנת; שחותרים להסכמי קבע עם שכנינו ואויבינו כדי שנוכל להפסיק כל היום לפחד, בחרדה הביטחונית, ושפשוט יהיה לנו ביטחון, שנרגיש אותו, שנחוש אותו.

מיכל בירן: הגיע הזמן להפסיק לפלג ולהתחיל לאחד; להתחיל – אני מסיימת – להתחיל לרפא את הפצעים והצלקות העמוקות שהותירו פה עשר שנים של שלטון נתניהו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: היחיד שעצוב שהולכים לבחירות.

מיכל רוזין: אתה היחיד בכל הכנסת הזאת – – –

עיסאווי פריג': מה זה, עשית מהם פורפרה.

עיסאווי פריג': פורפרה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

עיסאווי פריג': עשית פורפרה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אני מודה, חברת הכנסת רוזין, חבר הכנסת פריג' – –

מיכל רוזין: היחיד שעצוב שהולכים לבחירות.

מיכל רוזין: מה תעשה?

בצלאל סמוטריץ': – – אני אכן עצוב שהולכים לבחירות.

בצלאל סמוטריץ': רציתי שזה ייקח עוד שבוע-שבועיים.

מיכל רוזין: – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עם כמה מהלכים חשובים, דרמטיים, שעבדנו עליהם קשה, ואנחנו רוצים להשלים אותם.

מיכל רוזין: מי יושב-ראש האיחוד הלאומי?

מיכל רוזין: אנחנו רוצים לדעת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו שמחים שהייתה לנו הזכות בשלוש וחצי השנים האחרונות לשרת את הציבור שבחר בנו, לקדם את האג'נדה שבשבילה נבחרנו, בלי למצמץ, בלי להתנצל.

בצלאל סמוטריץ': עבדנו על זה קשה.

בצלאל סמוטריץ': עשינו שימוש בכוח הפוליטי שניתן לנו.

בצלאל סמוטריץ': זו מהותה של הדמוקרטיה, וברוך השם, הבאנו לא מעט הצלחות.

עיסאווי פריג': מי יושב-ראש האיחוד הלאומי?

עיסאווי פריג': מי יושב-ראש האיחוד הלאומי?

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות אגב, עיסאווי, שלוּ היו לך שערות בראש היית מורט אותן, אבל אני לא מרוצה.

מיכל רוזין: לא יפה להעליב על בסיס – – –

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': זה בחברות, את יודעת.

עיסאווי פריג': עשית כל מה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': איך לא תהיה מרוצה?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מרוצה.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה הזאת, הקדנציה הזאת, היו רחוקות מאוד ממה שרצינו שהם יהיו, אבל יותר מזה – ממה שהן יכולות וצריכות היו להיות.

עיסאווי פריג': לא ייאמן.

בצלאל סמוטריץ': יכולנו להתקדם הרבה יותר בתחום ההתיישבות, גם ביהודה ושומרון, אבל לא רק.

בצלאל סמוטריץ': ההתיישבות בנגב ובגליל נאנקת תחת מכשולים ביורוקרטיים ומשפטיים שמתהדרים בנוצות צבועות של כאילו שוויון וערכים, ובפועל מקדמות את ההתיישבות הערבית ומצירות את צעדיה של ההתיישבות היהודית.

בצלאל סמוטריץ': ביהודה ושומרון, עם חילופי הגברי בממשל האמריקאי יכולנו לצאת לדרך חדשה, להיפטר סוף-סוף מהאיוולת המטופשת של "חזון שתי המדינות", במירכאות כפולות ומכופלות, ולצאת לדרך חדשה.

בצלאל סמוטריץ': יכולנו לנצל את ממשל טראמפ כדי לצאת מחוץ לקופסה שאנחנו בתוכה בעשורים האחרונים, ונתניהו פספס את ההזדמנות הזאת במודע.

בצלאל סמוטריץ': יכולנו בממשלה הזאת לשנות סדרי בראשית ולהחזיר את הגלגל אחורה עשרות שנים של מהפכה חוקתית, של הפיכה משפטית שעשתה סיכול ממוקד לדמוקרטיה הישראלית, ונתניהו בלם בגוף כל שינוי דרמטי שרצינו להוביל.

בצלאל סמוטריץ': והוא בלם בגופו – השתמש בכחלון כשכפ"ץ, אבל הוא בלם בגופו את פסקת ההתגברות, ואת שינוי שיטת בחירת השופטים, ואת הרחבת מספר השופטים בבית המשפט העליון כך שיכולנו לגוון אותו יותר.

נורית קורן: זה ממש לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': הוא בלם את זה בגופו.

נורית קורן: זה ממש לא נכון – – –

בצלאל סמוטריץ': ראש הממשלה, שעומד מעל כל במה ותוקף את המערכת שרודפת אותו, לא נקף אצבע, ציפורן, כדי לטפל בפינות האפלות האלה של הדמוקרטיה הישראלית.

נורית קורן: בוא תגיד שהשרה שקד לא רצתה שיהיה שינוי בשיטת הבחירות של השופטים.

מאיר כהן: נורית קורן – –

איילת נחמיאס ורבין: מה אתם רבים?

איילת נחמיאס ורבין: יוצאים לבחירות.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתם רבים?

מאיר כהן: – – אני מבקש ממך.

נורית קורן: מה שנכון נכון.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אז שואלים אותי: אז מה ישבת בממשלה?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': והתשובה היא פשוטה: עשינו מה שאפשר.

בצלאל סמוטריץ': פוליטיקה היא אומנות האפשר, ובבחירה בין חלופות היינו חלק מן הממשלה – – –

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחד, אתה יודע, נאום אחרון בקדנציה.

נורית קורן: – – –

מאיר כהן: בבקשה, משפט אחד.

בצלאל סמוטריץ': בבחירה בין חלופות היינו חלק מן הממשלה, עבדנו קשה מתוכה, השפענו עליה המון, ברוך השם, והבאנו הישגים.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה לא מספיק, ומי מאזרחי ישראל שרוצה שנוכל להמשיך את זה חייב לתת לנו הרבה יותר כוח.

בצלאל סמוטריץ': אם נתניהו יהיה חזק מדי מערכת המשפט תמשיך להיות חזקה מדי, השמאל ימשיך להיות חזק מדי, המדינה הפלסטינית תמשיך להיות חזקה מדי, והדברים החשובים לנו יהיו חלשים מדי.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

עיסאווי פריג': זה הכי מתאים שמיכל רוזין תדבר אחרי בצלאל סמוטריץ.

עיסאווי פריג': קצוות – זה הכי מתאים, בול.

מיכל רוזין: בצלאל, תישאר, תישאר, תקשיב.

מיכל רוזין: יש לך הרבה מה ללמוד.

יהודה גליק: אולי תצטרף גם אתה למרצ.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מיכל רוזין: מכיוון שאתה עומד להיות בקדנציה הבאה באופוזיציה – אולי כיושב-ראש האיחוד הלאומי, לא נתת לנו פה תשובה, אבל אתה עומד להיות באופוזיציה – אני רוצה ללמד אותך כמה צעדים איך להתנהג ולהתנהל באופוזיציה.

מיכל רוזין: תשמע, אנחנו טענו בארבע השנים האחרונות שאתה מוביל באף את נפתלי בנט ואת ראש הממשלה נתניהו אחרי הדעות הפאשיסטיות, הגזעניות, ההזויות והקיצוניות שלך.

מיכל רוזין: אמרנו את זה שוב ושוב, לא אומרים את זה עכשיו לכבוד הבחירות.

מיכל רוזין: אני אמרתי את זה באופן עקבי – – –

יהודה גליק: תוסיפי – – –

מיכל רוזין: אני יכולה להוסיף עוד כמה דברים.

יהודה גליק: תגידי פאשיסטיות.

יהודה גליק: תגידי – – –

מיכל רוזין: אני יכולה, דרך אגב, לתת לזה גם תיעוד, גם הסברים, גם נימוקים.

מיכל רוזין: הכול ברור מאליו.

מיכל רוזין: עכשיו אני אומרת כזה דבר: אתה עושה את תפקידך כמו שאני עושה את תפקידי, כמו שכל אחד עושה פה את תפקידו.

מיכל רוזין: יש תפקיד לכל אחד מאיתנו – לקדם את האידיאולוגיה שבה הוא מאמין.

מיכל רוזין: אני, הבעיה שלי זה עם ראש הממשלה – ראש הממשלה שאמור לייצג את כלל אזרחי ואזרחיות המדינה; ראש הממשלה שמשקר לציבור, מבטיח שהוא בעד שתי מדינות, אבל קורץ ואומר: עזבו, זה רק בשביל שהאמריקאים ישמעו; ראש הממשלה שאומר: אני נגד עונש מוות, ואחר כך מקדם את זה בשלוש קריאות בכנסת.

מיכל רוזין: אני נגד ראש ממשלה שמשקר לציבור, שלא מסוגל להסתכל לבוחרים שלו ולאזרחי ואזרחיות המדינה בעיניים ולהגיד להם מה הוא חושב הפתרון הנכון, הפתרון המדיני, ומפה ייגזר גם הפתרון הביטחוני למדינת ישראל.

מיכל רוזין: הוא רק מפחיד את הציבור, רק מסית, רק רוצה שהם יפחדו ויקומו כל בוקר ויגידו: אימאל'ה, עוד שנייה יש מלחמה; אימאל'ה, עוד רגע תוקפים אותנו, אבל כשנוח ללכת לבחירות, פתאום כל האויבים שלנו נרדמו, ומבצע המנהרות, הטרקטורים, חיסל את האיומים על מדינת ישראל.

מיכל רוזין: פתאום אפשר לעשות בחירות; פתאום, כשזה נוח, פתאום כשיש עניין של חקירות, פתאום זה נכון ללכת לבחירות.

מיכל רוזין: האיומים הביטחוניים – תשמעו, אזרחי ישראל – האיומים הביטחוניים הסתיימו.

מיכל רוזין: יש שקט עכשיו, לא צריך לדאוג.

מיכל רוזין: אין חיזבאללה; אין חמאס; אין גזרה צפונית; אין גזרה דרומית.

מיכל רוזין: אני לא מבינה למה עלה הקבינט אתמול להסתובב בצפון.

מיכל רוזין: אם הכול נגמר, הכול שקט, שימשיכו בעבודתם.

מיכל רוזין: חשוב שהשר לביטחון פנים, במקום שישב עם היוניקלו שם בקור בצפון, יעבוד על זה שיהיו פחות רציחות, פחות רצח נשים במדינת ישראל, פחות רצח ועבריינות בחברה הערבית.

מיכל רוזין: שימגר את התופעות האלה.

מיכל רוזין: שישמור על ביטחונם האישי של אזרחי המדינה במקום לשבת אם היוניקלו ואיך אני גבר-גבר, חלק מהקבינט.

מיכל רוזין: ושרת המשפטים – אתם יודעים מה?

מיכל רוזין: עדיף שהיא תהיה שם.

מיכל רוזין: היא עושה נזק.

מיכל רוזין: עדיף שהיא תהיה בצפון עם הדובון שהיא קיבלה מהחיילות.

מיכל רוזין: אולי שתתחיל להגן על החיילות שמותקפות חדשות לבקרים בצבא בגלל הגיוס של הדתיים והחרדים ומה שהם עושים, שהם מסובבים את הגב אליהן ומשפילים אותן.

מיכל רוזין: מעולם לא חשבתי שהיהדות היא להשפיל בני אדם ולפגוע בכבודם.

מיכל רוזין: אז הגיע הזמן, חברים, שהממשלה הזאת תתחלף, שנלך לבחירות, וסוף-סוף יהיה פה קו אידיאולוגי ברור ועתיד למדינת ישראל.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, ואחריה – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ניבין אבו רחמון: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ביום זה שבו מתפזרת הכנסת העשרים, שהייתי חברה בה חודשים אחדים, שבו גם מתקרבת שנה אזרחית לסיומה, יש אווירה של סוף ושל התחלות חדשות.

ניבין אבו רחמון: השאלה מה הסתיים ומה יתחיל היא שאלה של רצון פוליטי.

ניבין אבו רחמון: זו לא גזרה משמיים.

ניבין אבו רחמון: יש להמשיך להאמין כי הפעילות הפוליטית תניב שינוי משמעותי, אפילו כשהסיכויים נמוכים והמציאות קשה.

ניבין אבו רחמון: אחד התפקידים העיקריים של המנהיגות והמנהיגים הוא להפיח תקווה ואופטימיות בקרב הציבור שלהם.

ניבין אבו רחמון: הדבר שדחף אותי לאורך חיי להיות פעילה פוליטית הוא העובדה שלמנהיגים, לקבוצות של פעילים אכפתיים ואמיצים, יש את האפשרות להשפיע על החיים של כולנו, לערוך את המציאות.

ניבין אבו רחמון: אנחנו לא צופים במציאות מהצד כמו שצופים בסרט או בתוכנית ריאליטי.

ניבין אבו רחמון: אנחנו פועלים מדי יום כדי לשנות את הריאליטי, מה גם שהמציאות במרחב שלנו היא מסובכת, מסובכת מאוד.

ניבין אבו רחמון: צריך רמה גבוהה של אופטימיזם, של רצון, עקשנות וחסינות רגשית כדי להיות חבר כנסת ערבי; כדי לעמוד כאן ולשמוע חברי כנסת קוראים לנו מחבלים או בוגדים, ולסבול את החקיקה הגזענית, ההסתה והדה-לגיטימציה נגדך, נגד הציבור שלך, נגד העם שלך, כאן, במקום הזה, שאליו הגעת כדי לחולל שינוי.

ניבין אבו רחמון: את חייבת לשמור על הערכים הדמוקרטיים שלך; לעמוד מול גל הפאשיזם, הכוחנות הלאומנית, המיליטריסטית והשוביניסטית.

ניבין אבו רחמון: את חייבת את זה לאנשים שבחרו בך.

ניבין אבו רחמון: למען ההגנה על הזכויות שרוצים לקחת ממך כדי לייצג דווקא את הקול השונה שרוצים להשתיק.

ניבין אבו רחמון: חברות וחברי הרשימה המשותפת עשו ועושים מאמצים רבים ובלתי נלאים כדי להשפיע, כדי לבלום את האלימות והפשע; למען החינוך, התעסוקה, הדיור, הבריאות והתקציבים.

ניבין אבו רחמון: המון עבודה נעשית פה – פעילות פרלמנטרית מרשימה למען האזרחים הערבים, למען המאבק לשוויון בין כל האזרחים ולמען פתרון צודק לסכסוך.

ניבין אבו רחמון: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: לבנות ובני עמי ברצוני לומר: לא נסתפק במשאלה שתהיה שנה טובה, נעשה אותה כזאת; לא נסתפק במשאלה שהכנסת הבאה תהיה שונה, פחות מסיתה ומחוקקת חוקים גזעניים, כי אם נפעל ביתר שאת, אני וחברותיי וחבריי מהרשימה המשותפת, כדי לקדם את הנושאים הנוגעים לעמנו.

ניבין אבו רחמון: נמשיך לנהל יחדיו מאבק קולקטיבי נגד כל מי שמנסה לשלול את זכויותינו ולהדירנו פוליטית.

ניבין אבו רחמון: באחדותנו אנו חזקים יותר.

ניבין אבו רחמון: אנו פה כדי להישאר.

ניבין אבו רחמון: שנה טובה לעמנו.

ניבין אבו רחמון: ) תודה.

ישראל אייכלר: שוכרן.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, אני אתחיל את דבריי באיחולי חג שמח לחברינו הנוצרים באשר הם, אם זה בבניין יחד איתנו ואם בכל יישוב ובכל מקום.

עיסאווי פריג': שיהיה לנו חג שמח ורק טוב.

עיסאווי פריג': חברים, תם ולא נשלם.

עיסאווי פריג': בקרוב זה – שלב ראשון תם.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה שאת הממשלה הזאת לא נראה בקדנציה הבאה, ונחליף אותה בממשלה שפויה, דמוקרטית, שאכן דואגת לעתיד האזור והציבור.

עיסאווי פריג': עלה לכאן חבר הכנסת סמוטריץ ואמר: הממשלה הזאת רחוקה ממה שצריך להיות; אני מאוכזב; צריך לבלום את האיוולת של פתרון שתי המדינות.

עיסאווי פריג': הוא תיאר את הדברים כמו שצריך, עם כל החקיקה האנטי-דמוקרטית, שבחלקה פאשיסטית, והחקיקה שבאה לסתום פיות.

עיסאווי פריג': החברים מהבית היהודי – וסמוטריץ אמר: זה לא מספיק; אני מאוכזב ממה שקרה.

עיסאווי פריג': ומצד שני אמר: צריך לקבור ולבלום את האיוולת של פתרון שתי המדינות.

עיסאווי פריג': הוא תיאר את זה הכי נכון.

עיסאווי פריג': אנחנו נמצאים בכנסת העשרים – ממשלה שלא מאמינה בפתרון שתי המדינות, מאמינה בלעצב דמוקרטיה לעצמה, מאמינה בלסתום פיות ומאמינה שצריך לטפח משטר אפרטהייד.

עיסאווי פריג': זה מה שהיא מאמינה בו – מאמינה שצריך לקדש את הכיבוש ומאמינה שזאת הדרך.

ענת ברקו: אתה מאמין בפתרון שתי המדינות?

ענת ברקו: אתה מאמין בפתרון שתי המדינות?

עיסאווי פריג': אני מאמין אחרת, לא מאמין.

עיסאווי פריג': אני רואה את הדברים בזווית אחרת.

ענת ברקו: פעם אחת יהודית ודמוקרטית.

ענת ברקו: כמובן שלא, אז מה אתה מדבר?

ענת ברקו: אתה בעצמך לא מאמין.

עיסאווי פריג': אז סמוטריץ אמר את הדברים, והבוחר הישראלי, החל מרגע זה, צריך להחליט.

עיסאווי פריג': זו הדרך שתוביל אותנו לתהום, למדינה אנטי-דמוקרטית, שבה המוסר והערכיות בסימן שאלה גדול, בכיוון של אפרטהייד, מדינה ליהודים ומדינה לערבים, לקדש את הכיבוש, וזה המצב.

עיסאווי פריג': נמשיך לחיות איתו.

ענת ברקו: עד כמה שידוע לי, אתה – – –

עיסאווי פריג': והדרך האחרת שאנחנו מציעים היא לשמר ולחזק את הדמוקרטיה, לחזור לערכים האמיתיים, וכן, אנחנו רוצים פתרון שתי מדינות.

עיסאווי פריג': זה מה שאנחנו רוצים, ולשם כך אנחנו פועלים.

ענת ברקו: אחת יהודית?

ענת ברקו: אחת יהודית?

ענת ברקו: אתה לא מוכן להגיד את זה.

עיסאווי פריג': ולשם כך אנחנו פועלים.

ענת ברקו: אתם רוצים למחוק אותנו.

ענת ברקו: זה מה שאתם רוצים – למחוק אותנו.

עיסאווי פריג': את לא תפחידי אותי בזה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני.

ענת ברקו: למחוק אותנו – זה מה שאתם רוצים.

עיסאווי פריג': לשם כך אנחנו פועלים.

עיסאווי פריג': סיימתי?

ענת ברקו: אתם רוצים למחוק אותנו.

ענת ברקו: אתה לא תגיד מדינה יהודית ודמוקרטית לצד מדינה פלסטינית.

ענת ברקו: הם רוצים למחוק את מדינת ישראל, גם במרצ וגם ברשימה המשותפת.

ענת ברקו: יש משהו שמשותף.

עיסאווי פריג': אני אענה רק במשפט.

ישראל אייכלר: אבל כבר הזמנתי את חבר הכנסת ג'בארין.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת ברקו, יש משפט שאמרתי קודם: פול גז בניוטרל, ואתם פול גז בניוטרל.

ענת ברקו: ממש.

ענת ברקו: אני לא רוצה להגיד לך מה אתם.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

ענת ברקו: אתם תעשו איחוד עם המשותפת, זה יכול להיות לכם טוב.

ענת ברקו: אותן הצבעות – אותו דבר.

יוסף ג'בארין: גז מרעיל בניוטרל.

ענת ברקו: ההזיה הזאת וההונאה הזאת של שתי מדינות – אני מכירה – – –

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

ענת ברקו: אתה רוצה מדינה אחת על חורבותיה של מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': זאת הזיה.

עיסאווי פריג': זאת הזיה.

ענת ברקו: זה מה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': זאת הזיה.

ענת ברקו: הפוך – אתה לא יכול להגיד מדינה יהודית ודמוקרטית.

עיסאווי פריג': – – –

ענת ברקו: אתה רוצה מדינה פלסטינית, ולשכן את האזרחים שלך במדינת ישראל כדי להחריב אותה.

עיסאווי פריג': אני רוצה שתי מדינות: מדינת ישראל ומדינה של פלסטין.

עיסאווי פריג': שמעת מה אני רוצה?

ענת ברקו: כל הסיפורים האלה, אנחנו יודעים איך מתנהלים.

ענת ברקו: תגידו עכשיו – – –

ישראל אייכלר: חברת הכנסת ברקו, חבר הכנסת פריג', אתם יכולים להמשיך לריב בחוץ.

ישראל אייכלר: יש שם מקום, יש שם קפה.

ישראל אייכלר: בבקשה, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: הוא הגיש הצעת חוק שמוחקת אותנו.

ענת ברקו: אתם הצטרפתם לזה.

ענת ברקו: הוא הגיש הצעת חוק שמוחקת אותנו – אתם הצטרפתם.

ישראל אייכלר: חברי הכנסת ענת ברקו ועיסאווי פריג', אני קורא אתכם לסדר בקריאה ראשונה.

יוסף ג'בארין: תשאירי לך אנרגיה להפריע לי.

ענת ברקו: אני לא אפריע לך, אל תדאג.

ישראל אייכלר: אני עכשיו מפעיל את השעון לחבר הכנסת ג'בארין, ואם תפריעו אני אקרא קריאה שנייה.

ענת ברקו: אני לא אפריע לו.

יוסף ג'בארין: תודה, כבוד היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: חבריי חברי הכנסת, אז מה היה לנו בשלוש וחצי השנים האחרונות?

יוסף ג'בארין: אני מסתכל על החקיקה של הממשלה דרך הכנסת הזאת ואני רוצה להגיד לך שאני רואה בבירור שלושה סוגים של חקיקה שהממשלה התעקשה להעביר בשנים האחרונות.

יוסף ג'בארין: קודם כול, חקיקה גזענית ואנטי-דמוקרטית בכל מה שקשור ליחסה לציבור בישראל, ובעיקר לציבור הערבי, כאשר חוק הלאום היה גולת הכותרת בחקיקה הזאת.

יוסף ג'בארין: מצד שני, חקיקה שמרחיבה את ההתנחלויות בשטחים הפלסטינים הכבושים, ובעצם מכשירה את הקרקע לסיפוח אזורי C וההתנחלויות שבהם לישראל.

יוסף ג'בארין: הסוג השלישי של חקיקה הוא חקיקה נקמנית כלפי הציבור הערבי הפלסטיני בצורה של החמרת עונשים; בצורה של החוק שעבר אתמול ומבטל את ועדת השליש של האסירים הפלסטינים.

יוסף ג'בארין: זה לדעתי מסכן – זה לדעתי מסכן – – –

ענת ברקו: אני גאה בזה שהצלחתי להעביר את זה.

ענת ברקו: זה חוק מצוין שלי, ואני גאה שהצלחתי – –

יוסף ג'בארין: אמרת שלא תפריעי.

יוסף ג'בארין: אמרת שלא תפריעי.

ענת ברקו: – – ברגע האחרון להעביר אותו אתמול בקריאה שנייה שלישית.

יוסף ג'בארין: זה לא יעזור לך בפריימריז.

יוסף ג'בארין: חברת הכנסת ברקו, זה לא יעזור לך בפריימריז, באמת.

ענת ברקו: אם זה כואב לך, אני יודעת שעשיתי משהו טוב.

יוסף ג'בארין: זה כולל את החוק שעבר אתמול.

יוסף ג'בארין: ולכן – –

ענת ברקו: אני גאה בו.

ענת ברקו: אני גאה בו.

יוסף ג'בארין: – – אלה מאפייני החקיקה של הממשלה הזאת – –

ענת ברקו: אני גאה בו.

יוסף ג'בארין: – – בשנים האחרונות.

יוסף ג'בארין: כשאני שואל את עצמי מה הממשלה הזאת מציעה לציבור בישראל – מה היא מציעה?

יוסף ג'בארין: כל מה שאני שומע זה כוח ועוד כוח ועוד שליטה.

יוסף ג'בארין: לא שמעתי אף שר שמדבר על פתרון שיכול להיות מושתת על הקמת מדינה פלסטינית.

יוסף ג'בארין: לא שמעתי אף שר שמדבר על קידום שלום תוך הכרה בזכות העם הפלסטיני להגדרה עצמית.

יוסף ג'בארין: אז מה הם מציעים?

ענת ברקו: אבל גם אתה לא מדבר על זה.

יוסף ג'בארין: מה הם מציעים?

ענת ברקו: גם אתה לא מציע.

יוסף ג'בארין: מה עם מיליוני הפלסטינים בגדה המערבית וברצועת עזה?

יוסף ג'בארין: להם מה מציעים?

יוסף ג'בארין: בנטוסטנים, כמו בדרום אפריקה?

יוסף ג'בארין: זה מה שמציעים להם?

יוסף ג'בארין: ולכן אני אומר, הממשלה הזאת מובילה את שני עמי האזור פשוט לתהום מסוכנת, בהיעדר אופק מדיני ובהיעדר אופק לשלום.

יוסף ג'בארין: הבחירות הקרובות הן הדרך להחליף את הממשלה הזאת, ולהפיל את הממשלה הזאת, ואולי סוף-סוף לבחור בממשלה שתדבר על שלום, על הכרה בזכות העם הפלסטיני, על הקמת מדינה פלסטינית לצד ישראל, על תקווה ולא על ייאוש.

ישראל אייכלר: תודה.

ענת ברקו: עם ישראל היהודית והדמוקרטית?

יוסף ג'בארין: אני מציע תקווה ולא ייאוש – –

ענת ברקו: אתה לא מוכן להגיד את זה, אה?

ענת ברקו: מדינה פלסטינית ועוד מדינה ערבית לצידה.

יוסף ג'בארין: – – כפי שמציעה הממשלה הנוכחית.

יוסף ג'בארין: הציבור מחכה לתקווה.

יוסף ג'בארין: מספיק עם הייאוש – –

ענת ברקו: זה הסיפור שלך.

יוסף ג'בארין: – – עם הפחד, עם זריעת השנאה.

ענת ברקו: – – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: התקווה תבוא דרך שלום אמיתי, שמכיר בזכויות של העם הפלסטיני.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת ג'בארין.

ענת ברקו: אתה רוצה שלום או שנתאבד?

ישראל אייכלר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

נורית קורן: הוא רוצה לזרוע שנאה.

ענת ברקו: אתה רוצה שלום או שנתאבד?

ענת ברקו: מה דעתך?

ענת ברקו: לא נתאבד.

יוסף ג'בארין: שהפלסטינים יתאבדו?

ענת ברקו: מדינה יהודית ודמוקרטית?

ענת ברקו: אתה לא מוכן להגיד את זה.

ישראל אייכלר: סליחה, חברת הכנסת ברקו, את כבר בקריאה ראשונה.

חיים ילין: רגע, אמרת מדינה יהודית ודמוקרטית?

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת ברקו, אני רואה שהיום האחרון לפיזור הכנסת מאוד מעורר אותך.

חיים ילין: זה חדש.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת חיים ילין, חבר הכנסת חיים ילין, אנחנו מסכימים איתה על יהודית ודמוקרטית.

איילת נחמיאס ורבין: הכול טוב.

חיים ילין: סליחה, לא, אני שמעתי שהיא רוצה יהודית ודמוקרטית.

חיים ילין: אני המום.

איילת נחמיאס ורבין: מהדמוקרטית, אני מניחה.

ענת ברקו: כן, אה? אתה המום?

איילת נחמיאס ורבין: כן, כן, כן, חברת הכנסת ברקו, אנחנו קצת המומים.

ענת ברקו: אנחנו רואים לאן הם רוצים ללכת.

ענת ברקו: הם רוצים ללכת – – –

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת אייכלר, אני יודעת שאתה שומר עליי בדרך כלל, בגלל שאתה מחסידות בעלז.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה – –

ענת ברקו: – – –

ישראל אייכלר: רבותיי.

איילת נחמיאס ורבין: – – תבקש מהחברים שלי לאפשר לי לשאת את הנאום שלי בזכות פיזור הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: סוף-סוף הממשלה הזאת מביאה חוק שאפשר להסכים לו, חבר הכנסת ילין.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא נותן ליהנות.

איילת נחמיאס ורבין: סוף-סוף הם מביאים חוק שאפשר להסכים לו מכל הלב, באהבה – –

ענת ברקו: רק אתמול – – –

ישראל אייכלר: לא, לא להפריע, רבותיי, אתם מזיקים לאחרים.

איילת נחמיאס ורבין: – – באהדה.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת ברקו, חבר הכנסת אייכלר נתן לי רשות לקרוא אותך קריאה שנייה.

ענת ברקו: רק אתמול הצבעתם על החוק שלי.

איילת נחמיאס ורבין: מספיק, חברת הכנסת ברקו.

איילת נחמיאס ורבין: אל תפריעי לי עכשיו.

ענת ברקו: רק אתמול.

קריאה: הלו, את לא – – –

איילת נחמיאס ורבין: הינה, היו"ר נתן לי רשות, ותראו איך הוא מחייך אפילו, היו"ר.

ישראל אייכלר: רבותיי, רבותיי, אני רוצה שתבינו משהו: חברת הכנסת ברקו, בכל פעם שאת מפריעה למישהו, אני חייב להוסיף לה, ואז חבל לאחרים שעומדים בתור – –

ענת ברקו: אוי, ואני מחכה כל כך הרבה.

ישראל אייכלר: – – ומחכים לדבר.

ישראל אייכלר: אסור לעשות את זה.

ישראל אייכלר: פעם אחת קריאת ביניים.

ישראל אייכלר: צריך ללמוד את זה.

איילת נחמיאס ורבין: הם עומדים עם פתק לרופא פשוט כרגע.

ישראל אייכלר: אני מוסיף לך דקה על זה שהפריעו לך – –

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך מקרב לב.

ישראל אייכלר: – – אבל ברצף, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך מקרב לב, חבר הכנסת אייכלר.

איילת נחמיאס ורבין: תודה לך, היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, סוף-סוף, תנו ליהנות.

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה מביאה חוק שאפשר להסכים לו בנפש חפצה, בלב מלא.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה, אגב, שבוועדת ההסכמות, כשאנחנו נדון בחוקים שעדיין יושלמו בכנסת העשרים, אנחנו נוכל להגיע להסכמות על החוקים, כי הבוקר אני שמעתי שחבר הכנסת מיקי זוהר וחבר הכנסת סמוטריץ רוצים להביא את החוק החשוב מכולם, חבר הכנסת חיים ילין.

איילת נחמיאס ורבין: ואיזה חוק הוא?

איילת נחמיאס ורבין: חוק ההסדרה.

איילת נחמיאס ורבין: האם יש חוק יותר חשוב מזה בכנסת הזאת?

איילת נחמיאס ורבין: מה פתאום.

איילת נחמיאס ורבין: אל תיתנו לנו להפריע לכם.

איילת נחמיאס ורבין: אז סוף-סוף, לשמחתנו, אתם מפריעים לעצמכם.

איילת נחמיאס ורבין: כל הכבוד, אגב.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד ולומר לזכותכם – הצלחתם לסחוב ארבע שנים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מזלזלת בהישג הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, בממשלה שפועלת בהיגיון ובאמת לטובת כל הישראלים, חבר הכנסת ילין, אני חושבת שכל כנסת צריכה להיות ארבע שנים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בממשלה הזאת אנחנו צריכים להגיד באמת, אדוני היושב-ראש – – –

חיים ילין: ברוך השם.

איילת נחמיאס ורבין: מה פתאום?

איילת נחמיאס ורבין: שהחיינו.

איילת נחמיאס ורבין: ברכת שהחיינו.

איילת נחמיאס ורבין: בשביל זה הברכה הזאת קיימת.

איילת נחמיאס ורבין: שלא יגידו לנו אחר כך שבצד הזה שכחו מה זה להיות יהודים, או לא זוכרים מה זה להיות יהודים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים מצוין מה זה ברכת שהחיינו – היא נועדה בדיוק לרגעים הללו.

איילת נחמיאס ורבין: וזאת האמת, שהממשלה הזאת דרסה ורמסה את כל מי שלא הסכים איתה, וגרוע מכך – היא דרסה ורמסה את כל מי שלא הסכים עם ראש הממשלה נתניהו, שזה הגרוע מכול.

איילת נחמיאס ורבין: כי יום אחד, יום אחד, אתם תהיו האופוזיציה, וזה יקרה בקרוב, זה יקרה בתוך כמה חודשים, ואז אני רוצה לקוות – חבר הכנסת ילין, אני כל הזמן פונה אליך, אבל הינה, חברתי חברת הכנסת לאה פדידה, אני רוצה לבקש מכם מראש שכשאנחנו נקים את הקואליציה אנחנו נהיה נדיבים כלפי האופוזיציה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו ננהג בכם הרבה יותר בכבוד מאשר ממה שאתם נהגתם בנו.

נורית קורן: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא נזלזל בכם, אנחנו לא נפגע בכם, אנחנו לא נסית נגדכם ולא ננסה לרמוז לכם שאתם בוגדים בגלל שאתם חושבים אחרת מהממשלה, או חושבים אחרת מראש הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: ראש הממשלה, את התאריך הזה לבחירות קבע רק מסיבה אחת: בגלל החקירות שלו והנוחות שלו ומה היה בדיונים שלו עם היועץ המשפטי לממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: כולם מבינים את זה, והוא מתעתע בנו.

איילת נחמיאס ורבין: ועדיין, ארבע שנים שרדתם – כל הכבוד – בממשלת הימין-ימין.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם ת מה אתם לא השגתם, ואי-אפשר להתווכח על זה, כי אתם, כשבאתם למשול, לא עשיתם את מה שממשלת ימין-ימין כאילו אמורה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: לא פלא שראשי ההתיישבות ביהודה ושומרון באים אליכם בטענות, כי אתם לא סיפחתם שום דבר, ואתם לא פעלתם לטובתם.

איילת נחמיאס ורבין: אתם בטח לא דאגתם לביטחונם, כמו שלא דאגתם לביטחון תושבי עוטף עזה, כמו שלא דאגתם לביטחון התושבים בצפון ולמיגון שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתם בסוף מפנים את האצבע המאשימה אלינו, כי זה נראה לכם הכי קל, וזה נראה לכם הכי פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומר לכם את זה בצורה חד-משמעית – אלף פעמים אמרתי את זה, ועכשיו זו הפעם האלף ואחת, ואני מסיימת: אתם לא תלמדו אותנו לא מהו לאומי, לא מהו ציוני, לא מהו פטריוטי, לא מהו ישראלי, ובטח ובטח לא מהו דמוקרטי ויהודי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

אורן אסף חזן: אנחנו יכולים ללמד אתכם.

אורן אסף חזן: הבעיה היא שיש לכם קשיי למידה.

מיכל רוזין: אדוני היושב-ראש, אסור לו להיות פה.

אורן אסף חזן: קשיי למידה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת סופה לנדבר.

ישראל אייכלר: בבקשה.

מיכל רוזין: אסור לו להיות פה.

אורן אסף חזן: מותר לי.

מיכל רוזין: הוא בהשעיה.

אורן אסף חזן: אני לא רק חבר כנסת, אפילו – – –

מיכל רוזין: יושב-ראש הישיבה, הוא בהשעיה.

אורן אסף חזן: נגמר.

אורן אסף חזן: נגמר.

אורן אסף חזן: לצערכם, נגמר.

מיכל רוזין: אין נגמר.

ישראל אייכלר: אני אברר את זה.

אורן אסף חזן: אני מבין שלמרצ כואב שאני במליאה – היחיד שהצליח לסתום לכם את הפה, לחשוף את הפרצוף האמיתי שלכם לציבור.

אורן אסף חזן: אבל מה לעשות, הדמוקרטיה חזקה אפילו יותר מכם.

מיכל רוזין: נא להוציא את חבר הכנסת שנמצא בהשעיה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת סופה לנדבר.

ישראל אייכלר: לא להפריע לה, בבקשה.

מיכל רוזין: נא להוציא את חבר הכנסת – – –

סופה לנדבר: אני יכולה לדבר בלי הגבלה, בגלל שאין שר כאן.

סופה לנדבר: יש שר?

נורית קורן: הינה, השר נמצא פה.

נורית קורן: השר נמצא.

ישראל אייכלר: יש, יש שר.

ישראל אייכלר: הוא יושב שם.

סופה לנדבר: אה, הוא יושב שם.

סופה לנדבר: הוא מתבייש לשמוע את הדברים שהאופוזיציה – –

ישראל אייכלר: הוא מעיין במסמכיו.

סופה לנדבר: – – מבטאת כאן.

סופה לנדבר: רבותיי, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, לפני כמה דקות, בהתחלת הדיון, עלה לכאן השר המקשר, והכול ורוד במדינת ישראל.

סופה לנדבר: הכול פרפקט.

סופה לנדבר: הכול מצוין.

סופה לנדבר: יכול להיות, אדוני השר, שלעיתים קרובות צריכים להיות גם באופוזיציה, מפני שבאופוזיציה אתה שומע ביקורת, ולעיתים קרובות הביקורת יוצאת מהבטן של העם, והעם מבטא את הדברים שכואבים מאוד.

סופה לנדבר: לעיתים בממשלה לא מקשיבים ולא שומעים.

סופה לנדבר: יכול להיות שבספסלי האופוזיציה המציאות נראית אחרת לגמרי.

סופה לנדבר: אני פשוט רוצה לשאול את ממשלת ישראל.

סופה לנדבר: היום הולכים לבחירות, ואני רוצה לברך את ממשלת ישראל ואת מדינת ישראל על זה שאנחנו הולכים לבחירות.

סופה לנדבר: אני רק שואלת:

סופה לנדבר: למה לא עשיתם את זה לפני חודש וחצי, חודש פלוס, כאשר יצאנו מהממשלה?

סופה לנדבר: יכול להיות שהייתם יכולים לחסוך ולא להעביר את הכספים האלה – 30 מיליון – כניעה לחמאס.

סופה לנדבר: איך עשיתם את הדבר הזה, ואיך אתם ממשיכים לעשות את הדבר הזה?

סופה לנדבר: אסור, רבותיי, להעביר כסף של קטאר.

סופה לנדבר: אני זוכרת שלפני חודש פלוס, כאשר ליברמן וישראל ביתנו – יצאנו מממשלת ישראל ועברנו לספסלי האופוזיציה, אדוני היושב-ראש, עמד בנט במסיבת עיתונאים – חבל שסמוטריץ לא כאן – עם דמעות בעיניים, עם התחנפות לראש הממשלה, וביקש: תן לי בבקשה את תיק הביטחון.

סופה לנדבר: בבקשה, אני אעשה משהו למען מדינת ישראל.

סופה לנדבר: את הבושה הזאת שעברת, השר בנט, לפני חודש פלוס, לא היית צריך לעבור.

סופה לנדבר: ואני רוצה להגיד לך, אדוני, הרי כולנו במדינת ישראל מבינים.

סופה לנדבר: מה ששבר את הגב של הממשלה זה חוק הגיוס, וכולנו יודעים על כך.

סופה לנדבר: אני, אדוני היושב-ראש, לא מבינה איך בריון עם כיפה על הראש לא צריך ללכת לשרת ולתת את השנים – – –

ישראל אייכלר: מי אמר "בריון"?

סופה לנדבר: אני אומרת "בריון".

ישראל אייכלר: אם את לא חוזרת בך – –

סופה לנדבר: אני אומרת "בריון".

ישראל אייכלר: – – מהמילה "בריון" – –

סופה לנדבר: אני אומרת.

ישראל אייכלר: – – אני אגיש תלונה בוועדת האתיקה.

סופה לנדבר: אוקיי.

סופה לנדבר: אתה תגיש.

ישראל אייכלר: את לא יכולה להגיד על אזרחים "בריון", כמו שאת לא רוצה שמישהו יגיד רוסי בריון.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אז את לא יכולה להגיד "בריון".

סופה לנדבר: אני שואלת, למה חלק של העם חייב לשרת, חייב לעבוד, חייב – – –

ישראל אייכלר: הזמן שלך תם.

ישראל אייכלר: בבקשה לרדת.

סופה לנדבר: לא, לא תם.

סופה לנדבר: לא, אתה לקחת לי זמן – –

ישראל אייכלר: אני מבקש להוריד את חברת הכנסת סופה לנדבר – –

סופה לנדבר: – – ואתה תיתן לי לדבר.

עודד פורר: – – –

ישראל אייכלר: – – כי אין לה זכות דיבור עכשיו.

ישראל אייכלר: היא סיימה את דיבוריה – – –

סופה לנדבר: אני לא יורדת.

סופה לנדבר: אתה לא יכול להוריד אותי – –

ישראל אייכלר: דברי הבלע שלה נשמעו.

סופה לנדבר: – – ואתה לא יכול לסתום לי את הפה – –

ישראל אייכלר: את לא תדברי עכשיו.

סופה לנדבר: – – בגלל שאני אומרת דבר נכון.

ישראל אייכלר: אני מבקש לרדת.

סופה לנדבר: האנשים האלה חייבים לשרת במדינת ישראל.

סופה לנדבר: חייבים.

ישראל אייכלר: סיימת את הזמן שלך.

ישראל אייכלר: סיימת את הזמן שלך – –

סופה לנדבר: לא, הזמן – – –

ישראל אייכלר: – – ואת יורדת.

עודד פורר: – – – אתה מנסה – – –

ישראל אייכלר: תגיש בבקשה תלונה.

עודד פורר: תתבייש לך.

סופה לנדבר: אתה יכול – – –

ישראל אייכלר: שרה בממשלה אומרת – –

סופה לנדבר: אני היום רוצה להגיד דבר כזה – –

ישראל אייכלר: – – על יהודים "בריון" – – –

סופה לנדבר: – – לפני שנים רבות, פלאטו שרון, מהבמה הזאת, אמר – –

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אנחנו נגיש תלונה נגדה, כן.

לאה פדידה: זה לא התפקיד שלך – – –

עודד פורר: – – –

סופה לנדבר: – – מה עשית למען מדינה?

סופה לנדבר: אז אני שואלת את חברי הכנסת – –

ישראל אייכלר: אני מבקש לרדת.

סופה לנדבר: – – מה עשיתם למען מדינת ישראל – אתם, הקואליציה?

ישראל אייכלר: אני מבקש לרדת.

סופה לנדבר: אתם מבינים – – –

ישראל אייכלר: אני מבקש לרדת.

עודד פורר: בושה וחרפה – – –

סופה לנדבר: למה אתה צריך להוריד?

ישראל אייכלר: כי את גמרת את הזמן שלך.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: היא גמרה את הזמן שלה.

עודד פורר: איזה מין דבר זה?

ישראל אייכלר: היא גמרה את הזמן שלה, והיא תרד.

סופה לנדבר: רבותיי, זה בושה לחרדים.

סופה לנדבר: אתם חייבים לשרת את מדינת ישראל כמו כל צעיר שגדל כאן, שנולד כאן ושהגיע לכאן כעולה חדש.

סופה לנדבר: על כולנו החובה לשרת את מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: וזאת הייתה שרה בממשלה.

עודד פורר: אתה יושב-ראש הישיבה – –

ישראל אייכלר: אני מודיע לך – – –

עודד פורר: – – אתה מפריע לדבר – – –

ישראל אייכלר: עודד, כאשר היא סיימה לדבר היא אמרה מילה גסה – –

עודד פורר: – – –

ישראל אייכלר: – – הצעתי לה לחזור מזה, והיות שהיא לא חזרה, אני אגיש תלונה בוועדת האתיקה.

עודד פורר: – – – מיושב-ראש ישיבה.

עודד פורר: עם כל הכבוד לזה שאתה חרדי, אין לך את הסמכויות – – –

לאה פדידה: מה זה קשור לחרדי עכשיו?

ישראל אייכלר: בגלל שאני חרדי אתה מעז להתחצף ככה, ואני לא אתן לך את זה.

עודד פורר: גם אם – – –

ישראל אייכלר: חרדי ויהודי וערבי וספרדי ואשכנזי – יהיו להם אותן זכויות כיושבי-ראש.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: וכשבאה שרה בממשלה ואומרת "בריון", אנחנו נגיש תלונה לוועדת האתיקה, כי היא לא רצתה לחזור בה.

ישראל אייכלר: כי זו מילה גסה.

יעל כהן-פארן: – – – זו לא מילה גסה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אתה נקרא בקריאה ראשונה, עודד פורר.

יעל כהן-פארן: הגזמת לגמרי.

עודד פורר: תוציא גם אותי.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אם אתה תפריע לדיון, אני אוציא גם אותך, כן.

סופה לנדבר: ככה לא מנהלים – – –

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: נגמר הזמן שיהודי חרדי יהיה פה אזרח מספר עשר.

ישראל אייכלר: אנחנו נראה לכם מה זה זכויות שוות לאזרחי ישראל.

חיים ילין: מה קשור?

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, מה קשור?

ישראל אייכלר: כי הוא לא יכול לערער על יושב-ראש.

עודד פורר: – – –

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אם אני אמרתי שהזמן נגמר, היא חייבת לרדת כי הזמן נגמר.

ישראל אייכלר: זה לא בגלל שהורדתי אותה לפני הזמן.

ישראל אייכלר: אפילו שנייה אחת לא.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אני קורא אותך קריאה ראשונה, עודד פורר.

פנינה תמנו: ישר הוא אומר רוסים.

פנינה תמנו: מה זה רוסים ישר?

פנינה תמנו: זה גזענות.

חיים ילין: מה קרה?

חיים ילין: מה קרה, פנינה?

ישראל אייכלר: חברת הכנסת נורית קורן.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: ישראל ביתנו – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

נורית קורן: חבריי חברי הכנסת – –

ישראל אייכלר: תנו לחברת הכנסת נורית קורן לדבר.

ישראל אייכלר: בבקשה לא להפריע.

נורית קורן: – – צר לי שחברים שהיו או-טו-טו, או-טו-טו, לפני חודש בממשלה, משתלחים בממשלה, כאשר היה להם חלק גדול בהחלטות, והכול בשם – הינה, פריימריז עכשיו, הינה, אנחנו נעשה קופה על חשבון ראש הממשלה.

נורית קורן: אז אני אתחיל בדבריי, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: כן.

נורית קורן: עוד כנסת מתפזרת, עוד כנסת תקום, ועוד ממשלה ימנית תקום.

נורית קורן: אני לא אתן שפרשת ילדי תימן, המזרח והבלקן תתמוסס ותיעלם מעל סדר-היום הציבורי.

נורית קורן: מאז הקמת המדינה ועד היום היו פה 120 ח"כים ב-19 כנסות, ואף אחד לא נתן מזור ללב האימהות והאבות שהלכו לעולמם בלי לדעת מה עלה בגורל התינוקות שלהם.

נורית קורן: יתרה מזו, הייתה ועדת חקירה ממלכתית, ועדת כהן-קדמי, והיא התעלמה, שחור על גבי לבן, מעדויות שנלקחו על ידה ושהראו שהיה פשע מאורגן של מוסדות המדינה, ראשי המדינה, ארגוני ויצ"ו, נעמ"ת, אמונה והצבא, אשר כולם ניהלו את המעברות באותה תקופה.

נורית קורן: ועדת כהן-קדמי הסתירה את החטיפות ואת האימוצים של התינוקות, עולים מתימן, המזרח והבלקן.

קריאות: – – –

נורית קורן: מעל במה זו אני מתחייבת להמשיך לפעול עד שהמדינה תיקח אחריות על הפשע המאורגן הזה – – –

ישראל אייכלר: נא לא להפריע.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת פורר, לא להפריע.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת ילין, אתה מפריע לנואמת.

עודד פורר: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת עודד פורר, אני יודעת – – –

חיים ילין: – – – אתה לא אומר כלום – – –

ישראל אייכלר: יש לך קול גבוה, ואתה מפריע לה.

חיים ילין: – – –

עודד פורר: תסתכל – – –

נורית קורן: חברים – – –

חיים ילין: – – –

ישראל אייכלר: הם מדברים בשקט ואתה צועק.

חיים ילין: אני לא – זה הקול שלי.

ישראל אייכלר: נכון, בזה אתה צודק.

חיים ילין: – – –

רוברט אילטוב: להם אתה לא מעיר ולנו אתה מעיר.

עודד פורר: מה קרה לך היום – – –

נורית קורן: אדוני, אתה תוסיף לי את הזמן.

חיים ילין: כל ההגברה פה בצד שלנו – – –

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אני כבר קראתי את חברת כנסת ברקו בקריאה ראשונה.

נורית קורן: חבר הכנסת עודד פורר, אני מדברת על פרשה כאובה.

נורית קורן: לא ייתכן שאתה מפריע לי.

ישראל אייכלר: סך הכול ביקשתי.

ישראל אייכלר: אני אוסיף לך עכשיו דקה, בזכות חיים ילין.

ישראל אייכלר: אתה פשוט מדבר בקול.

חיים ילין: אני אמשיך לדבר – היא תקבל עוד דקה.

קריאות: – – –

נורית קורן: מעל במה זו אני מתחייבת להמשיך לפעול עד שהמדינה תיקח אחריות על הפשע המאורגן הזה.

נורית קורן: גם בתקופת פגרת הבחירות העבודה במסגרת הוועדה לא תיפסק.

נורית קורן: אנו ממשיכים בכל הכוח לעבוד ולתת תשובות למשפחות, כי זו שעת רצון.

נורית קורן: חברים, אני יודעת שזה נשמע בלתי אפשרי.

נורית קורן: במשך 70 שנה נוצר כאן קשר שתיקה; הסתירו את העדויות וההוכחות הללו באמצעות חיסיון ל-70 שנה.

נורית קורן: אך זו העת שתהיה לנו התבונה להודות, האומץ לחשוף את האמת והכוח לתקן.

נורית קורן: גם בנושאים אחרים אמשיך לפעול על מנת לחשוף ולתקן.

נורית קורן: גם בוועדה לבחירת שופטים לא נרתעתי ולא אירתע מלהמשיך לפתוח את שערי מערכת בתי המשפט לכלל מגזרי החברה בישראל, וגם למי שאינו משתייך לאליטה המשפטית.

נורית קורן: נלחמתי למנות את שתי השופטות המוכשרות ושופט נוסף מהעדה האתיופית, והיום – היום גם יהיה טייס אתיופי לראשונה במצעד הטייסים.

נורית קורן: כמו כן, נאבקתי רבות על מנת לייצר שקיפות כלפי חברי הוועדה בכל הקשור להליך הבחירה בוועדה.

נורית קורן: בנוסף, אמשיך לפעול ללא מורא בנושא הליכי גבייה בהוצאה לפועל.

נורית קורן: אמשיך לומר את האמת, שלא רק טייקונים יקבלו תספורת אלא גם אזרחים שחייהם נרמסים על ידי הבנקים וההוצאה לפועל.

נורית קורן: במסגרת פעילותי הפרלמנטרית סייעתי רבות לאנשים שצברו חובות לסגור את התיקים בהוצאה לפועל ולחזור למסלול חיים תקין.

ישראל אייכלר: הזמן נגמר.

נורית קורן: כן, אני כבר מסיימת.

ישראל אייכלר: משפט סיום, בבקשה.

נורית קורן: היו עוד הרבה דברים – פעלתי בכנסת הזאת למען החברה ולמען הנשים, למען זכויות בעלי חיים.

נורית קורן: ומכל האמור, הדרך עוד רבה, ולעיתים אף לא קלה, אולם – –

ישראל אייכלר: תודה.

נורית קורן: – – המחויבות שלי ושלנו לציבור היא כמו שאמר רבי ישראל מסלנט: כל זמן שהנר דולק, אפשר עוד לתקן.

נורית קורן: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איציק שמולי – איננו; חבר הכנסת פורר, לפני שאני קורא לחבר הכנסת הבא אני רוצה לומר משהו אישי.

ישראל אייכלר: היום האזכרה של אבא שלי, זיכרונו לברכה, מנשה אייכלר, שלחם מאז היותו צעיר במחתרות – מסיבה אחת:

ישראל אייכלר: כי סגרו את שערי העלייה ליהודים לארץ ישראל.

ישראל אייכלר: כל חייו הוא נלחם כדי שכל יהודי מכל העולם, ממזרח וממערב, יוכל לעלות לפה ולהיות פה יהודי, בארץ ישראל.

ישראל אייכלר: כשאני יושב פה ושומע על היהודים – כמו אבא שלי, שהיה נראה בדיוק כמוני – את המילה "בריון", אז אני חייב למחות.

ישראל אייכלר: לגבי הזמן שלה – הזמן באמת נגמר.

ישראל אייכלר: זה לא היה קשור בכלל למילה הזאת.

ישראל אייכלר: ביקשתי ממנה פשוט, בכבוד, מהשרה – השרה לא נמצאת פה – שהיא תחזור בה מהמילה "בריון" – לא על אבא שלי ולא על כל מי שנראה כמו אבא שלי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

עודד פורר: הודעה אישית מהצד, מהצד.

עודד פורר: שני משפטים מהצד.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת אלהרר מחכה.

ישראל אייכלר: אני – – –

עודד פורר: עד שהיא תעלה.

קארין אלהרר: עד שאני אעלה.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: בזמנה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

עודד פורר: ראשית, במקרה, חבר הכנסת אייכלר, אתה בוודאי זוכר שכשבאתי לנחם אותך בשבעה על אבא שלך ישבנו וראיתי את התמונה שלו.

עודד פורר: אביך היה לוחם באצ"ל, וגם שוחחנו על זה אז.

עודד פורר: ודווקא בגלל זה – ההערה שלה לא הייתה הערה אישית, לא כלפיך ולא כלפי איזשהו ציבור כללי, אלא הערה שהיא חלק מתרבות הדיון פה.

עודד פורר: לא הייתה חציית קו בעניין הזה.

עודד פורר: אני התרעמתי על כך שהפרעת לה לדבר, כי משהו הפריע לך – וזה בסדר – אבל אחר כך לא נתת להשלים את דבריה, ונהוג בדרך כלל שהיושב-ראש עוד מאפשר שלושה-ארבעה משפטים כדי לסיים את הדברים.

עודד פורר: אני מציע שבזה נסיים את המחלוקת בינינו, ובבניין ירושלים ננוחם.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

עודד פורר: ואני זוכר את מורשתו של אביך לטובה, בהחלט.

ישראל אייכלר: תודה רבה, עודד.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת אלהרר, בבקשה.

ישראל אייכלר: שלוש דקות.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה – יש שר באולם, אדוני?

ישראל אייכלר: הסאונד – אפשר להגביר לחברת הכנסת אלהרר, שנשמע אותה?

ישראל אייכלר: מי נמצא שם?

קארין אלהרר: אין שר באולם?

ישראל אייכלר: אה, שר.

ישראל אייכלר: שר יש.

ישראל אייכלר: לא לא, הוא יצא ברשות, כן.

קארין אלהרר: אה, הוא יצא ברשות.

קארין אלהרר: טוב, בסדר.

ישראל אייכלר: כן, לרגע, הוא רצה – – –

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: אני לא זוכרת שנתתי רשות, אבל בסדר.

חיים ילין: את עלית ברשות.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, ברוך שפטרנו מעונשו של זה.

קארין אלהרר: הציבור מאס בממשלה הזאת; מאס בארבע שנים שבהן שמענו על ביטחון ממר ביטחון, וקיבלנו דרום בוער ויהודה ושומרון נפיצים, העיקר שניפחו את מבצע המנהרות לכדי מלחמה.

קארין אלהרר: למה לא? אפשר.

קארין אלהרר: הציבור מאס בממשלה שבמשך ארבע שנים עולה ראש הממשלה לדוכן ועולב בחצי העם, קורא להם "חמוצים".

קארין אלהרר: המציא סלוגן: "חמוצים וטסים" – ראש ממשלה, מנהיג.

קארין אלהרר: בינתיים מחירי החשמל עולים, המים, הארנונה, האוכל – עולה, עולה, עולה.

קארין אלהרר: קיבלנו כלכלת בחירות והצהרות פומפוזיות: כלכלת ישראל חזקה בעולם; אין טוב מכאן.

קארין אלהרר: מעניין, אם כל כך טוב, למה לאזרחים כל כך רע?

קארין אלהרר: הציבור מאס בארבע השנים האלה, שבהן בכל פעם, בכל פעם שנאמר משהו שלא מוצא חן בעיני ראש הממשלה או בעיני שר בכיר, אצו רצו לתקוף את כל אלה שלא יכולים לענות להם.

קארין אלהרר: הם תקפו – לא פחות, ב-D9 – את בג"ץ, היועצים המשפטיים היו על הכוונת, הפרקליטות, המשטרה; הגענו, אדוני היושב-ראש, אפילו לפצ"ר.

קארין אלהרר: כולם, כולם – –

חיים כץ: כיף לשמוע אותך.

חיים כץ: את לא צועקת.

קארין אלהרר: – – כולם בוגדים, כולם מפריעים למשילות – – –

חיים כץ: דברי חכמים בנחת נשמעים.

קארין אלהרר: נכון, חכמים.

ישראל אייכלר: אם היית יודע מה היא אמרה בהתחלה.

ישראל אייכלר: היא חיפשה אותך.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: היא תביע את דעתה, והיא עושה את זה בטוב טעם.

ישראל אייכלר: היא חיפשה את כבוד השר, ולא היית.

קארין אלהרר: אדוני השר כץ, אני שמחה שנותר שמץ דמוקרטי בממשלה הזאת, גם אם באחרית ימיה.

קארין אלהרר: אני אומרת לכם, בשם המשילות – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

קארין אלהרר: – – מה לא ביקשו לעשות?

קארין אלהרר: הגיע הזמן שיפסיקו להתנגח במערכת המשפט ויחזירו את הכבוד לשומרי הסף.

חיים כץ: – – – לדרוש בשלומו, אם זה אפשרי.

קארין אלהרר: הגיע הזמן.

קארין אלהרר: לציבור מגיע יותר.

קארין אלהרר: מגיעות לו בחירות שבהן הוא יבחר ממשלה שתעבוד בשבילו – –

ישראל אייכלר: תודה רבה, חברת הכנסת אלהרר.

קארין אלהרר: – – שתעבוד בשבילו, ותחזק את שומרי הסף.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת פנינה תמנו, בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי כנסת נכבדים, הממשלה הזאת פיתחה גבהות לב – גבהות לב עד כדי כך שארבע שנים, ארבע שנים, התבזבזו על לעסוק בעצמם.

פנינה תמנו: ארבע שנים יצרתם פה תרבות במדינת ישראל שרק החזק שורד, ומי שלא יצא החוצה להפגין, מי שלא דופק חזק על השולחן – לא מקבל כלום.

פנינה תמנו: היה מצופה ממנהיגות ש-90% תהיה הובלה, אולי 10% כיבוי שרפות.

פנינה תמנו: ומה נהיה פה במדינה?

פנינה תמנו: הממשלה הזאת הייתה עסוקה 90% בכיבוי שרפות ו-10% הובלה.

פנינה תמנו: לאן הובילו אותנו?

פנינה תמנו: בביטחון נכשלתם.

פנינה תמנו: העברתם כספי פרוטקשן לחמאס; נכנעתם להפסקת האש של חמאס.

פנינה תמנו: בחברתי – שלא לדבר.

פנינה תמנו: רק לפני שבועיים יצאו להפגין העובדים הסוציאליים, הנאנקים תחת הנטל; הנכים הזכירו לכם שהם לא חצי בן אדם; הזקנים בקושי מסיימים את החודש, ונאלצים להכריע בין מזון לבין תרופות; החינוך פה קורס; הבריאות; האפליה המתמשכת בין פריפריה למרכז.

פנינה תמנו: ואתם?

פנינה תמנו: עסוקים בעצמכם.

פנינה תמנו: עסקתם בחוקים פרסונליים: חוק ההמלצות, חוק גדעון סער, חוקים נגד המשטרה, חוקים נגד עדי מדינה.

פנינה תמנו: מה אדם מן השורה אמור לשאול את עצמו אם זה המסר שעובר מהבית הזה?

פנינה תמנו: באחת הפעמים, כשחזרתי לכאן לפני עשרה חודשים, אמרתי שהתחושה היא שיש פה חברי כנסת שמתנהגים כמו מאפיה.

פנינה תמנו: כמו מאפיה.

פנינה תמנו: לא לשם כך נבחרתם.

פנינה תמנו: את תורת ז'בוטינסקי כבר שכחתם; על חמשת המ"מים, אמרתי לכם, בכלל אין מה לדבר.

פנינה תמנו: זו לא שאלה של ימין, שמאל או מרכז, זו שאלה של מנהיגות שצריכה להפסיק לעבוד מעל הראש של הציבור.

פנינה תמנו: מנהיגות שמדברת רק לחברי מרכז הליכוד, רק לחברי מרכז הליכוד – זה מה שעשיתם במשך כל התקופה של ארבע השנים; חברי כנסת שמתרוצצים והופכים להיות גמדים של ראש הממשלה, ומי שמתלהם יותר, מקבל יותר נקודות.

פנינה תמנו: הגיע הזמן שתהיה פה מנהיגות אמיצה, שעובדת למען הציבור ולא למען עצמה.

פנינה תמנו: הגיע הזמן להחזיר את הערכים למדינת ישראל.

פנינה תמנו: הגיע הזמן שהציבור יתפכח.

פנינה תמנו: הגיע הזמן להחזיר את ההדר לבית הזה.

פנינה תמנו: הגיע הזמן שאנשים שיושבים פה, 120 כיסאות – שכל כיסא יהיה חשוב לנו, שלכל אחד יש ערך מוסף, שהוא עובד בשביל כלל הציבור, שהוא עובד בשביל כל מי שנמצא במצוקה.

פנינה תמנו: לא ייתכן שהבית הזה ימעל בתפקידו בגלל ממשלה כושלת.

פנינה תמנו: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איתן כבל נמצא?

ישראל אייכלר: בבקשה.

חיים ילין: אפשר לקבל את הרשימה, כבוד היושב-ראש?

ישראל אייכלר: של?

חיים ילין: היא פשוט לא זזה קדימה.

חיים ילין: אנחנו כבר כמעט באמצע – – –

ישראל אייכלר: אל תפריעו לנואמים, אז הם יזוזו קדימה.

חיים ילין: אבל עוד תקרא לי, ואני לא יודע מתי תורי.

חיים ילין: לא רואים מי הבאים.

ישראל אייכלר: אני אגיד למזכירה.

חיים ילין: אבל ענת ברקו לא נותנת – – –

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר לך, חברי, ולך, חברתי שלי, ולאחרים: שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

איתן כבל: שאף אחד לא ידאג לאף אחד מאיתנו במובן הזה: מה, אתם רוצים להתפזר?

איתן כבל: אני אומר לך, חבר הכנסת אלי אלאלוף – באמת חבר וידיד – הטרללת שהייתה פה כבר בשבועות האחרונים, שהייתה נזק מאוד מאוד גדול להתנהלותה של הכנסת, וכמובן, שמכלוף זוהר – שעוד לא היה כדבר הזה בכלל – מייצר אקורד שמתאים בדיוק כמעט לכל הקדנציה הזאת – – –

ישראל אייכלר: איך אומרים בעברית טרללת?

איתן כבל: אה, טרללת.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מה זה.

איתן כבל: טרללת.

איתן כבל: הבינו אותי.

איתן כבל: חבר הכנסת אלי אלאלוף, הבנת אותי, נכון?

איתן כבל: אני בטוח בזה.

איתן כבל: עכשיו, מה שאני מנסה לומר בעניין הזה, שכל אותו דיבור שאומר: נתניהו, בלעדיו אי-אפשר.

איתן כבל: מה יהיה אם נתניהו ילך?

איתן כבל: מה יקרה?

איתן כבל: שומו שמיים.

איתן כבל: מי יכול להחליף אותו?

איתן כבל: מי יכול להיכנס לנעליו?

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שכשהגיע נתניהו ב-1996 אמרו: מוכר הרהיטים, מוכר הרהיטים מ"רים" יחליף את שמעון פרס?

ענת ברקו: נו, באמת.

איתן כבל: אני אעשה את עצמי כאילו לא שמעתי אותך.

ענת ברקו: הצחקת אותי.

איתן כבל: בסדר, את אישה, את יודעת איך אומרים, חברתי ענת ברקו – – –

חיים ילין: – – –

ענת ברקו: תעבור על כל הרזומה.

ענת ברקו: מה אתה מבין, תגיד לי?

ענת ברקו: מה אתה מבין?

איתן כבל: חברתי חברת הכנסת ענת ברקו, אימת המזרח התיכון – –

ענת ברקו: – – – תעבור על – – –

איתן כבל: – – אימת אויבנו – –

חיים ילין: מומחית לטרור.

איתן כבל: – – אימת – אם רק היו יודעים שאת פה, אף אחד לא היה מעז.

איתן כבל: למה לא – אני, יש לי עצה: בפעם הבאה, חברת הכנסת ברקו, אם תתמני לשר הביטחון, השלום יפציע.

איתן כבל: די, תני לי לעלות ולומר מה שאני רוצה.

ענת ברקו: זה לא מה שאמרתי.

איתן כבל: בחייך, נאום אחרון כאן בקדנציה הזאת ואת מטרללת אותי?

ענת ברקו: – – – תתעסקו עם עצמכם – – –

איתן כבל: גברתי היקרה, את תתעסקי עם עצמך ואני מבטיח לא להפריע לך.

איתן כבל: אוקיי?

ענת ברקו: בסדר.

איתן כבל: מספיק.

איתן כבל: לפחות זה, אני אומר.

איתן כבל: וואו, הינה, אני לא חייב לשמוע אותך על הזמן.

ענת ברקו: אתה דווקא כן.

איתן כבל: תתפלאי, לא.

ענת ברקו: תתפלא.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת כבל, אתה מבזבז את השניות האחרונות.

איתן כבל: אל תהיה מודאג, יש לי כבר במחסנית מספיק דיבורים שדיברתי פה, רק אני לא יכול להתעלם מכניסתה המופלאה של חברת הכנסת ברקו, שמילאה את חלל האוויר פה.

ענת ברקו: מצוין, תמשיך.

ישראל אייכלר: תודה, תודה.

איתן כבל: ולכן, אני אומר – אני מסיים, אדוני – –

ענת ברקו: זה ממלא את – – –

איתן כבל: – – ואני אומר לך, גברתי היקרה – –

ענת ברקו: הריקנות הנוראית.

ענת ברקו: שטחיות.

ענת ברקו: הריקנות היא נוראית.

איתן כבל: – – נתניהו אולי יתחיל את – אולי, אולי, ענת ברקו, את כבר יכולה לשנן שמות של אנשים אחרים בליכוד.

איתן כבל: את כבר לא חייבת לשנן "בנימין נתניהו".

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: הוא לא יהיה.

איתן כבל: תודה.

ענת ברקו: רואים מה קורה אצלכם.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה – סליחה, סליחה, סליחה, חבר הכנסת סאלח סעד, טעיתי.

ישראל אייכלר: אחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ישראל אייכלר: אני מבקש שיהיה שקט באולם.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת ילין, עכשיו זה לא בדיחה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת סאלח סעד מבקש, הוא לא יכול לדבר בקול, אז תן לו לדבר.

סאלח סעד: רק אם אפשר להגביר את הקול, אני אודה להם.

חיים ילין: רק בריאות.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החלטתי להגיע היום לכאן, למליאת הכנסת, אחרי ניתוח לב פתוח לפני 15 ימים – –

שלי יחימוביץ': תהיה בריא.

סאלח סעד: – – ובניגוד להחלטתם של הרופאים שלי, רק מסיבה אחת פשוטה: כדי לדבר אליכם, אחיי בני המיעוטים, ובמיוחד בני העדה הדרוזית.

סאלח סעד: כי כאן, באגף הזה, הממשלה והקואליציה – – –

ישראל אייכלר: אני ביקשתי שקט שם, נו.

סאלח סעד: חיים, השר חיים כץ.

חיים כץ: מכבד אותך.

סאלח סעד: תודה.

חיים ילין: אומרים "חיים" – חושבים שאני אשם.

חיים כץ: לא, הוא אמר כץ.

סאלח סעד: ואני, אני אומר לכם, הקואליציה והממשלה הם אטומי אוזניים, והם לא מקשיבים ולא שומעים, אבל אתם, אחיי בני המיעוטים והעדה הדרוזית בבית, תראו, יש בחירות בעוד ארבעה חודשים, שלושה חודשים, ועכשיו, פתאום, שלושה חודשים כולכם תהפכו לאתר עלייה לרגל; פתאום כולם יבואו אליכם, כל השרים וכל חברי הכנסת מהקואליציה.

סאלח סעד: אבל אתם צריכים להגיד להם דבר אחד: לא נשכח ולא נסלח.

סאלח סעד: הקואליציה הזאת עשר שנים, ביבי נתניהו עשר שנים ראש הממשלה.

סאלח סעד: איפה תוכניות המתאר?

סאלח סעד: איפה היתרי הבנייה?

סאלח סעד: איפה התשתיות?

סאלח סעד: איפה אזורי התעשייה?

סאלח סעד: איפה הריסות הבתים בקדנציה שלך?

סאלח סעד: הם יבואו ויבקשו ללקט את הקולות שלכם בבית.

סאלח סעד: והקש ששבר את גב הגמל זה חוק הלאום.

סאלח סעד: אל תתבלבלו בבית: מי שגרם לחוק הלאום זה הקואליציה הזאת, זה הממשלה הזאת, ולא אף אחד אחר.

סאלח סעד: שלא יבלבלו אתכם.

סאלח סעד: אל תתבלבלו.

סאלח סעד: שלא יטעו אתכם – מי שגרם והעביר את החוק הזה, חוק הלאום, שהפך אותנו מישראלים גאים לישראלים סוג ב'.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת סלאח, אני מפסיק אותך עוד 30 שניות.

סאלח סעד: אנחנו נתחשבן איתם.

סאלח סעד: ואני אומר, הקואליציה הזאת, רבותיי, הרופסת, הגזענית – אני לא אומר שלא תקבלו אותם בבית; כן תקבלו אותם, אבל תעשו חשבון נפש פעם אחת, שתי דקות אחרי הקלפי.

סאלח סעד: תתחשבנו איתם, אתם בבית, אחיי בני העדה הדרוזית והמיעוטים בישראל.

סאלח סעד: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת סאלח סעד.

ישראל אייכלר: קודם כול, אני רוצה לאחל לך בשם כולנו בריאות שלמה.

סאלח סעד: תודה, אדוני.

סאלח סעד: תודה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – יעל כהן-פארן.

שלי יחימוביץ': היום בפגישה של ראשי רשויות ביהודה ושומרון עם ראש הממשלה בנימין נתניהו הוא חשף בפניהם מידע מודיעיני מסעיר.

שלי יחימוביץ': הוא אמר להם: יש מזימה של השמאל בבחירות לכנסת להדיח אותי.

שלי יחימוביץ': הוא חלק איתם את המידע הזה, משל מדובר באיזה אויב שקשר נגדו קשר ובאופן לא חוקי מאיים להדיח אותו מכיסאו.

שלי יחימוביץ': אדוני ראש הממשלה, בדמוקרטיה הולכים לקלפי, ויש דבר כזה שמאל, מרכז וימין.

שלי יחימוביץ': יש.

שלי יחימוביץ': מסתבר שגם מעבר לספינים ולמילים ולהסתה יש שמאל, מרכז וימין, והשמאל והמרכז ינסו להחליף את הממשלה.

שלי יחימוביץ': צא ולמד: ככה נראית דמוקרטיה.

שלי יחימוביץ': איך בפיך זה הפך לדבר מלוכלך וקונספירטיבי?

שלי יחימוביץ': איך הדמוקרטיה הופכת לדבר מלוכלך וקונספירטיבי?

שלי יחימוביץ': עכשיו, מה האבסורד?

שלי יחימוביץ': הרי על מה אנחנו הולכים לבחירות האלה?

שלי יחימוביץ': בואו נודה: לא על ביטחון; לא על חברה; לא על חוק הגיוס.

שלי יחימוביץ': אנחנו הולכים בגלל המלצות של המשטרה והפרקליטות להעמיד לדין את נתניהו בהאשמות החמורות ביותר שאפשר להאשים בהן איש ציבור: שוחד – העבירה המועלת באמון יותר מכל עבירה אחרת ששליח ציבור יכול לעשות.

שלי יחימוביץ': וגם התברר לראש הממשלה שלוח הזמנים של היועץ המשפטי הוא כזה שהוא מתכוון לפרסם את ההחלטה שלו – תהא אשר תהא, כמובן – יותר בקרוב ממה שהוא חשב.

שלי יחימוביץ': ומה הוא מנסה לעשות?

שלי יחימוביץ': הוא מנסה לקיים בחירות לפני שהיועץ המשפטי יאמר את דברו, ותוך כדי, אם במקרה הוא מתכוון לומר את דברו, גם לאיים עליו שחס וחלילה לא יעז, כי יש בחירות דמוקרטיות, ומי שיחליט זה העם, ולא המשטרה, ולא הפרקליטות, ולא היועץ המשפטי לממשלה, כאילו מדובר באדם שהוא בכלל חסין מפני החוק והמושג שוויון בפני החוק זר לו.

שלי יחימוביץ': אז מצד אחד הוא אומר לנו: ראש ממשלה מחליפים בבחירות, ומצד שני מתברר שהרצון הפוליטי להחליף אותו בבחירות הוא בכלל מזימה קונספירטיבית שהוא קיבל עליה מידע מזרועות המודיעין.

שלי יחימוביץ': אדוני ראש שהממשלה, לך הביתה.

שלי יחימוביץ': לא ראוי ולא נכון שעם ישראל יונהג על ידי אדם ששקוע עד צוואר בפלילים וקורא תיגר על שלטון החוק ועל הדמוקרטיה עצמה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואחריה – אני מקדים, ברשותכם, את חבר הכנסת אייכלר, בשל אילוצים אישיים.

בצלאל סמוטריץ': עד שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, ביום הזה, יום פיזור הכנסת, אני שמחה, כי היום מגיעה לסיומה תקופה חשוכה – –

חיים כץ: גם אני שמח.

יעל כהן-פארן: – – תקופה שבה סבלנו ממשלה רעה ומושחתת.

יעל כהן-פארן: במשך ארבע שנים ניהל את ענייני המדינה ראש ממשלה שהיום אנחנו יודעים שפעל בכל דרך חוקית ולא חוקית רק כדי להאדיר את שמו באמצעי התקשורת, כדי לבצר את שלטונו ובעצם כדי לעשות מניפולציות על הציבור באמצעות התקשורת.

יעל כהן-פארן: אז ההשתלטות הזאת של ראש הממשלה על אמצעי התקשורת באמצעות שוחד זה מעבר לעבירת השוחד שהוא מואשם בה; זה לא פחות מניסיון למוטט את הדמוקרטיה הישראלית ואף להפוך אותה למשטר אפל.

יעל כהן-פארן: ואת הדברים שאתם עשיתם כאן, הקואליציה והממשלה הזאת, אנחנו נצטרך שנים כדי לתקן.

יעל כהן-פארן: אבל אנחנו נתקן.

יעל כהן-פארן: לא בחלתם בשום אמצעי לשסות את חלקי החברה אלה באלה, הכול בשביל האינטרס הפוליטי הקטן והצר שלכם.

יעל כהן-פארן: במקום להפוך כל אבן כדי להביא לאזרחי ישראל מדינה שטוב לחיות בה, עשיתם הכול כדי לפגוע בחלשים ובמוחלשים; כדי להגדיר כל מי שחושב אחרת מכם כאילו הוא בוגד.

יעל כהן-פארן: חוק אחרי חוק שהבאתם לכאן דרדרו את הדמוקרטיה במדינת ישראל, הביאו את הדמוקרטיה לקצה, אחר כך למדרון החלקלק והיום גם כמעט לתחתית, עם חוקי ההסדרה החדשים – שלך, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: אני מאוד שמחה שהכנסת מתפזרת והם לא יעברו.

יעל כהן-פארן: אתם דרדרתם לא רק את החברה אלא גם את המעמד שלנו כאן, של הכנסת, של בית הנבחרים, וגרוע מזה – את המעמד של שומרי הסף והגורמים שאמונים על שלטון החוק, מהמשטרה והפרקליטות וכמובן עד התקשורת.

יעל כהן-פארן: אין גורם שלא שבע מכם מרורים, ובמיוחד מראש הממשלה.

יעל כהן-פארן: אז צריך להגיד את זה בקול ברור: ראש ממשלת ישראל מואשם – סליחה, עדיין לא מואשם, אבל יש המלצה של פרקליטות המדינה להעמיד אותו לדין בגין שוחד, מרמה והפרת אמונים.

ענת ברקו: אין עדיין.

יעל כהן-פארן: וקו אחד מחבר בין פיזור הכנסת הקודמת ב-2014 להיום, ולקו הזה קוראים תיק 2000.

יעל כהן-פארן: אז זה היה פרשת ישראל היום וחוק ישראל היום – מה שהתברר, ברבות הימים, כאותה פרשה שבה גם מעורב מו"ל ידיעות אחרונות – והיום מואשם בה ראש הממשלה בשוחד, עומד להיות מואשם בשוחד, ולכן הוא מפזר את הכנסת הזאת.

ענת ברקו: גם כל החברים שלך מהאופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להגיד לאזרחי ישראל: מגיע לכם יותר; מגיעה לכם ממשלה שתדאג לכם ותהיה אחראית, ולא תהפוך את הישראליות והממלכתיות לדבר שלא קיים יותר בישראל.

יעל כהן-פארן: תזכרו את זה כשאתם מגיעים לקלפי.

יעל כהן-פארן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, ומייד אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל, ענת.

בצלאל סמוטריץ': אני הודעתי קודם שאני משנה את הסדר בשל אילוצים אישיים.

בצלאל סמוטריץ': עד שלוש דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

ישראל אייכלר: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: כדי שלא יחשבו אנשים מה אלה האילוצים האישיים, כבר אמרתי קודם: היום יום הפטירה של אבי, ואנחנו עולים לקבר לאזכרה, לכן ביקשתי להקדים, ואני מודה לכם על שהקדמתם לי.

ישראל אייכלר: בקשר לנושא של פיזור הכנסת, אני רוצה לומר לכם, רבותיי, לכנסת הזאת היו הרבה הרבה צדדים אפלים, וכולם מדברים על זה.

ישראל אייכלר: אני רוצה דקה אחת מנאומי לתת לצדדים החיוביים והאורות הגדולים שהיו בכנסת הזאת – שאני לא זוכר בכנסות קודמות – וזה החקיקה החברתית.

ישראל אייכלר: אני שמח שיושב פה חברי יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה אלי אלאלוף, שיכול להעיד על כמה חוקים טובים, מן הקואליציה ומן האופוזיציה, שהטיבו עם קשישים, עם נכים, עם חולים.

ישראל אייכלר: אני לא זוכר כנסת כל כך טובה בהנפקת חוקים חברתיים טובים כמו הכנסת הזאת.

ישראל אייכלר: אבל הקדוש ברוך הוא זיכה אותי בכנסת הזאת להיות יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור, ושם גיליתי שיש שני עולמות: יש העולם הפוליטי, שגועש ורועש בדברים הגדולים – ענייני אידיאולוגיות, ומדיניות חוץ וביטחון, וחרדים וחילונים, ועדות ואשכנזים וספרדים – ויש את צורכי העם, שהם שווים ודומים בסבל של העם כולו.

ישראל אייכלר: אחד מהם: דירות.

ישראל אייכלר: הבטחנו דירות.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר, בשנה הראשונה, כשהיינו ממשלת 61, היו דברים יפים וטובים בתחום הזה שיצאו.

ישראל אייכלר: משה כחלון, שר האוצר, בא עם הרבה רצון טוב והתחיל לעסוק בדבר הזה של דיור.

ישראל אייכלר: הוא אמר: תבחנו אותי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לכם שלא רק משה כחלון, לא רק האוצר, לא רק המתכננים – כולנו נכשלנו וכשלנו.

ישראל אייכלר: הדור הצעיר, אין לו קורת גג.

ישראל אייכלר: אתמול התברר בוועדה שלנו, באמצעות מרכז המחקר והמידע של הכנסת ומשרד השיכון, שבמחיר למשתכן נעשתה טעות חמורה ביותר: מכרו דירות, "זיכו" דירות שהקבלן עוד בכלל לא הגיש בקשה להיתר בנייה.

ישראל אייכלר: כדי להוציא אלפי רבבות זוגות צעירים מן השוק, להוריד את המחירים, חילקו דירות, אבל חילקו דירות באספמיה.

ישראל אייכלר: באו אלינו הרבה צעירים ואמרו – אם מישהו כבר באמצע בנייה, ברוך השם, הוא יודע: הינה, זאת הדירה שלי; כבר יש לו היתר בנייה.

ישראל אייכלר: אבל להכניס 60,000 זוגות שכבר זכו?

ישראל אייכלר: כמה אתם חושבים כבר נמצאים בדירה?

ישראל אייכלר: פחות מ-2,000.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי הביורוקרטיה קשה, וזה מוביל אותי לבעיה השנייה: כל דבר במדינה הזאת הביורוקרטיה הורסת; כל דבר טוב וכל תוכנית טובה.

ישראל אייכלר: ולכן יותר מ-20,000 זוגות צעירים זכו בדירה כשעוד לא הוגשה בכלל בקשה להיתר בנייה, זאת אומרת, זה יהיה להם בעוד שבע שנים.

ישראל אייכלר: אחר כך יש לנו את העניין של יוקר המחיה, שרצינו להוריד את יוקר המחיה.

ישראל אייכלר: כשלנו.

ישראל אייכלר: יוקר המחיה הולך ודוהר כל הזמן.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, אדוני.

ישראל אייכלר: הבעיה המרכזית זה שבירת הביורוקרטיה, אדוני היושב-ראש, ומה שאתה הזכרת – העניין של הבג"ץ.

ישראל אייכלר: רצינו – כולם רצו – להחזיר את השלטון לפרלמנט ולממשלה ולציבור ולדמוקרטיה.

ישראל אייכלר: נוצרה פה דיקטטורה משפטית שאנחנו חייבים בכנסת הבאה, גם אם השמאל יזכה – ואני חושב שהימין יזכה ונתניהו יהיה ראש הממשלה הבא; השאלה רק מי יהיו השותפים שלו – משימה ראשונה: שבית המשפט ומערכת המשפט יעסקו בשיפוט, הממשלה – במשילות והכנסת – בביקורת ובחקיקה.

ישראל אייכלר: תודה רבה ובהצלחה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ענת ברקו, ואחריה – תמר זנדברג.

ענת ברקו: תודה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין דרך אחרת מאשר הדרך של המחנה הלאומי בהובלת הליכוד ובהובלת נתניהו.

ענת ברקו: אין דרך אחרת.

ענת ברקו: אני רוצה לספר לכם על חקיקה בגיבוי הליכוד שהובלתי כאן בארבע השנים האחרונות בנושאים ביטחוניים, מאבק בטרור ולמען חיילי צה"ל – יעניין אותך, משה: מחיקת רישום פלילי לחיילים – חייל מגיע עם רישום פלילי לצבא ויוצא לאזרחות עם גיליון נקי, אם הוא עשה שירות תקין.

ענת ברקו: זה חוק חברתי וחשוב בצורה בלתי רגילה, שהצבא יזם.

ענת ברקו: הצבא מאפשר לחיילים למרק את עברם בעצם השירות.

ענת ברקו: הכרה אזרחית בהכשרה צבאית – חייל לומד, עושה קורסים בצבא, מקבל תעודה אזרחית ותעודה צבאית כשהוא משוחרר לאזרחות.

ענת ברקו: כולל היום.

ענת ברקו: נהגים צבאיים ברכב כבד יוצאים עם רישיון אזרחי ויכולים לנהוג על כבישי ישראל כפי שהם נהגו בצבא.

ענת ברקו: היה חוסר היגיון בפער הזה שהם לא קיבלו רישיון אזרחי אל מול הצבאי.

ענת ברקו: כיו"ר השדולה למען נכי צה"ל ונפגעי פעולות איבה – הכרה בתוצרים של בתי משפט צבאיים בבתי משפט אזרחיים, זאת אומרת, כשרוצים לתבוע את אלה שעשו את הלינץ' ברמאללה בבית משפט אזרחי, אין בעיה לעשות את זה.

ענת ברקו: לא צריך להוכיח את הכול מחדש.

ענת ברקו: יש אפשרות לעשות את זה כי החוק שלי עבר והציל הרבה מאוד משפחות שנאבקו עם העניין הזה, למרות הסבל שהם עברו כשרצחו את יקיריהם.

ענת ברקו: הכרה בזכויות נפגעי עבירה גם כשההליך מתבצע בבית משפט צבאי, עם השלמה של צו אלוף – גם חוק שחוקקתי והובלתי.

ענת ברקו: ועוד חוק שאני מאוד גאה בו ואני יודעת שכאן הרשימה המשותפת מאוד לא אהבה: מניעת היבחרות של מורשעי טרור לכנסת.

ענת ברקו: אסור לנו לשכוח שיש כאן חבר כנסת שנמצא בכלא, חבר הכנסת גטאס; הוא נמצא בכלא עכשיו – הבריח טלפונים סלולריים – אבל הוא לא היחיד.

ענת ברקו: בל"ד שיווקו לעולם הרבה מאוד חברי כנסת שהיו מעורבים בטרור, כולל עזמי בשארה, שנמצא היום בקטאר, והוא מבוקש כאן בגין עזרה לחיזבאללה בעת מלחמה.

ענת ברקו: אמר השופט אהרן ברק: "הדמוקרטיה זכאית להגן על עצמה מפני הקמים עליה.

ענת ברקו: כדי להוכיח את חיותה, אין הדמוקרטיה צריכה לאבד עצמה לדעת.

ענת ברקו: זאת ועוד, מי שאינו מקבל את עקרונות היסוד של הדמוקרטיה ומבקש לשנותם, לא יכול להשתתף בדמוקרטיה בשם אותם כללים".

ענת ברקו: בהחלט, גם במקרה שלנו חשתי הרבה מאוד פעמים שהרוב זכאי להגן על עצמו מפני המיעוט – המיעוט שמצהיר מעל במה זו בעברית ובערבית על הרצון שלו להחריב את המדינה הזאת; כן, כן, כאן ברשימה המשותפת.

ענת ברקו: לכן, אני קידמתי חוקים שהיו לטובת ביטחון המדינה, ולצערי הרב מרצ, עם הרשימה המשותפת, בחלקם הגדול הצביעו נגד – כולל חיילים – ולא היו הרבה הבדלים בהצבעות שלכם.

ענת ברקו: אני יכולה להגיד לכם שגם הסדרת הלוויות של מחבלים זה חוק שהובלתי בתמיכה של ארדן.

ענת ברקו: אני מקווה שחללי צה"ל שלנו יוחזרו מעזה, גולדין ואורון שאול, לקבר ישראל, שמינימום אנושיות – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: – – תוכל להגיע גם לאויבים הנתעבים שלנו, שהם דורשים כבוד והם דורשים הרבה מוסריות.

ענת ברקו: הם בונים על המוסריות שלנו והם משתמשים בה נגדנו כדי להחריב את הדמוקרטיה שלנו, כולל מבפנים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

ענת ברקו: אני רוצה להגיד לך, אדוני, במשפט סיום: כגודל ההתנגדות שראיתי מהצד הזה של האולם, – של הרשימה המשותפת, של מרצ – ידעתי שהחוקים שלי הם טובים לביטחון ישראל, לחיילי צה"ל, לנכי צה"ל, לנפגעי פעולות איבה, ואני יכולה להגיד שהוספתי עשייה בין-לאומית ענפה בתחום של המאבק ב-BDS ובנושאים הקשורים למאבק בטרור.

ענת ברקו: תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת משה מזרחי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זנדברג מחקה את עצמה.

בצלאל סמוטריץ': היא דיברה קודם.

משה מזרחי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני בקושי חודשיים הייתי פה, חברת הכנסת ברקו.

בצלאל סמוטריץ': נהנית?

בצלאל סמוטריץ': נהנית, משה?

משה מזרחי: חודשיים too much – –

ענת ברקו: too much.

משה מזרחי: – – too much, אני אומר, למראיתה של הכנסת הזאת, שבאמת ברכה גדולה שהיא מתפזרת – ולא מהסיבות האמיתיות שבגללן היא מתפזרת.

משה מזרחי: אני רוצה לאחל לכולנו, באמת, שהמראית הזאת והזילות של מה שקרה פה – ולשמחת כולנו, לכם אני אומר שהרייטינג של ערוץ 99, ערוץ הכנסת, כל כך נמוך, שלא משאיר אותנו חשופים בערוותנו, בהתנהלות שלנו.

משה מזרחי: אמר את זה גם יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין כשהוא נפרד מהכנסת הזאת – אמר שלא הייתה עוד כנסת כזאת שהשיח בה היה כל כך אלים ופוגעני, ולכך אני מוסיף: גזעני.

משה מזרחי: ואני שמעתי את השר לוין מציג פה את הפייק-מציאות של הממשלה המתפזרת שלנו.

משה מזרחי: ומה אני אגיד לכם, רק דבר אחד תפס לי את האוזן – זה לא נוגע לך, חבר הכנסת אלאלוף, כי אותך צריך לשכפל פה בהמונים, אבל כשהוא אמר שמדד העוני ומדד השוויון מעידים על ההישגים של הממשלה הזאת, אני כמעט נפלתי מהכיסא.

משה מזרחי: שיספר את זה למאות אלפי המשפחות החד-הוריות שמוגדרות בביטוי הרך הזה, "חוסר ביטחון תזונתי".

משה מזרחי: משפט אחרון – נגמר לי?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אני שכחתי להפעיל מהתחלה, הכול בסדר.

בצלאל סמוטריץ': הרווחת מהספק.

בצלאל סמוטריץ': הוספתי לך עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': הכול בסדר.

משה מזרחי: אז נהדר.

משה מזרחי: ועכשיו, בוא נודה במשהו: לא בזה בדיוק עסקתם, בדברים שמכריעים את החברה הישראלית שלנו.

משה מזרחי: באמת לא הייתה עוד כנסת כזאת, שהשתמשה בכלים מדינתיים-חקיקתיים כדי לעודד את השחיתות במקומותינו ובשלטון.

משה מזרחי: בזה עסקתם – להגן על המושחתים.

משה מזרחי: זה פשוט בלתי נתפס, ובואו נגיד את האמת:

משה מזרחי: התעוררנו לבחירות האלה מסיבה מאוד פשוטה – surprise, הפתעה; האמת שגם אני הופתעתי.

משה מזרחי: הסתבר לראש הממשל ולכל הלהקה של שוחקי שלטון החוק שמסביבו שאת המלצות המשטרה לא זרקו לפח.

משה מזרחי: הפתעה: לא זרקו לפח.

משה מזרחי: יתרה מזו, גם פרקליטות המדינה כבר נמצאת בפאזה שהיא ממליצה נגד ראש הממשלה בתיקים שלו על עבירות שוחד.

משה מזרחי: אין שום סיבה אחרת להקדמת הבחירות, למעט מה שעומד לפתחו של היועץ המשפטי לממשלה, וכדאי שהציבור ידע את זה.

משה מזרחי: זו הסיבה שאנחנו הולכים לבחירות.

משה מזרחי: זה מה שייזכר מהקדנציה ארוכת השנים.

משה מזרחי: הינה הישג, שיא גינס, של ראש הממשלה ביבי נתניהו, ששום דבר הרה גורל לא קרה בעשר שנותיו כראש ממשלה, אבל יזכרו את הגימיק הזה, שפעם אחת הוא פיזר את הכנסת בגלל העיתון, ופעם שנייה – כדי להגן על עצמו מפני ההמלצות של היועץ המשפטי לממשלה שעומדות על הפרק.

משה מזרחי: אני קורא ליועץ המשפטי לממשלה: זה לא להתערב; אתה כן תתערב בבחירות אם לא תסיים את מלאכתך לפני המועד.

משה מזרחי: תן לבוחרים ולציבור בישראל לדעת אם יש או אין כתב אישום נגד ראש הממשלה, ואל תיתן למהלך המדינתי הזה של פירוק הכנסת להשפיע על שיקול הדעת שלך.

משה מזרחי: מי שאמר שמשפיעים על שומר הסף הראשי – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מזרחי, חצי משפט סיכום.

משה מזרחי: אני מסיים.

משה מזרחי: – – שומר הסף הראשי – ורק משפט אחרון לאלה שכל הזמן מנפנפים בזה שמערכת אכיפת החוק רודפת מסיבות פוליטיות: עד 1977 כל תיקי השחיתות היו בשלטון.

משה מזרחי: תמיד חוקרים את השלטון, לא את האופוזיציה.

משה מזרחי: תפסיקו להגיד את זה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

משה מזרחי: ולכן, מ-1977 אתם בשלטון, לשבחכם, כבר שנים ארוכות.

משה מזרחי: שם השחיתות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

משה מזרחי: תפסיקו להאשים את מערכת האכיפה בפוליטיקה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה רבה, חבר הכנסת מזרחי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, התאריך של הבחירות מסתמן ל-9 באפריל; עדיין לא הוחלט.

ג'מאל זחאלקה: "תשעה באפריל" הוא שם סרטו של רוני עזרא, הבמאי הדני, אבל נתניהו מייצר לנו סרט קפקאי שבו הוא מתעתע גם במערכת הפוליטית וגם במערכת המשפטית.

ג'מאל זחאלקה: אבל כל אלה דברים שוליים; הם תופסים כותרות.

ג'מאל זחאלקה: הדבר החשוב ביותר – כאשר שני העמים ביום מן הימים יחיו בשלום, בשוויון, בחירות ובדמוקרטיה אמיתית, ההיסטוריון של העתיד יסתכל על הכנסת הזאת ויגיד על הכנסת העשרים שנעשו בה שני דברים איומים ונוראים: 1.

ג'מאל זחאלקה: העברת חוק הלאום; 2.

ג'מאל זחאלקה: פסילת חוק מדינת כל אזרחיה שהגישו חברי הכנסת של סיעת בל"ד, חברי כנסת מבל"ד.

ג'מאל זחאלקה: חוק הלאום הוא בעצם ייסוד הרפובליקה הישראלית השנייה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מסכים עם הספר שהוציא בזמנו פרופסור אשר אריאן, שנקרא: הרפובליקה הישראלית השנייה, שדיבר על שינוי חוק הבחירה הישירה של ראש הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בחוק טכני, בסופו של דבר.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מזלזל בעניינים טכניים ופרוצדורליים, אבל חוק הלאום זה בעצם הפרק השני בתולדות המדינה העברית.

ג'מאל זחאלקה: החלק הראשון התחיל במסמך של מגילת העצמאות וכל ההבטחות שהיו שם, שהתפזרו לכל עבר ולא מומש מהן שום דבר; רק הדברים הנוראיים כן יושמו.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו יש חוק הלאום, שנותן הכשר לכל סוגי הגזענות, הקולוניאליזם, האפרטהייד, ופותח דלת למעשים שאחת הדוגמאות שלהן – אני לא יודע איך אנשים לא הזדעזעו לראות חברי מועצת עיר שעומדים ונשבעים להשאיר את העיר שלהם יהודית.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה דבר מחריד, מקפיא דם, נאצי; הנאצים היו עושים דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, אדוני, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: מצד שני, נשיאות הכנסת בראשות אדלשטיין פוסלת חוק שמדבר על שוויון בין בני אדם, על זכויות דמוקרטיות לכולם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

ג'מאל זחאלקה: – – על חיים משותפים.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת הזאת העבירה מסר: דמוקרטיה – out, גזענות – in.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זועבי.

בצלאל סמוטריץ': בינתיים – הודעה לאדוני סגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק השמות (תיקון מס' 8), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: (קריאה ראשונה)

נאזם בדר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

נאזם בדר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

נאזם בדר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

נאזם בדר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

נאזם בדר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

חנין זועבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

חנין זועבי: חברות וחברי הכנסת, יש פה ששואלים מה נותר מהמשטר הליברלי שהיה פעם; יש ששואלים מה נותר מסממני הדמוקרטיה – המינימליסטית מלכתחילה, הפרוצדורלית – שאפיינה את המדינה הזאת מתחילת דרכה.

חנין זועבי: ואומרים שהבחירות האלה הן גורליות, והן אכן גורליות, אבל אפשר לראות בכל בחירות בחירות גורליות, ואולי שווה דווקא להתעכב על החוט המקשר בין כל הבחירות.

חנין זועבי: מי שרוצה באמת להבין למה הימין מתחזק, ומי שרוצה אכן להביס את הימין, צריך גם לזהות את ההיגיון שאפשר לימין הפאשיסטי הזה להתחזק כל הזמן; יש לראות גם את ההיגיון שאפשר לאופוזיציה הרבה פעמים להתמיד בהתרפסותה; יש לראות את היגיון הזחילה של הגוש הזה לכיוון הימין במשך 20 השנים האחרונות.

חנין זועבי: בלי להבין את זה אי-אפשר להבין איך הימין ממשיך להתחזק.

חנין זועבי: יש לראות שחלק מהניצחון של הימין הוא הדמיון ההולך וגדל בין הצד הזה של האולם לבין הצד הזה של האולם.

חנין זועבי: אי-אפשר להסביר את ההתחזקות של הימין בלי להבין שלא הייתה בעצם אלטרנטיבה אמיתית, ואלטרנטיבה חזקה.

חנין זועבי: היעדר ההבדל המהותי הזה וקיום מכנה משותף יותר חזק מאשר הימין ומאשר השמאל, שקוראים לו "ציונות", הוא הקריטריון והוא ההסבר שנתן לימין להתחזק, וימשיך לתת לימין להתחזק.

חנין זועבי: מכנה משותף זה של ציונות הוא הרבה יותר חזק מאשר ההבדל בין הימין לבין מי שקוראים לעצמם "שמאל" במדינה הזאת.

חנין זועבי: מכנה משותף זה של ציונות ממוטט את ההבדל האמיתי בין הימין לבין השמאל, והוא נותן לצד הזה של המפה להידמות יותר ויותר לימין הפאשיסטי.

חנין זועבי: אומרים שהיסודות הדמוקרטיים של המדינה הם יותר הרבה חזקים מכדי שהימין יוכל למוטט אותם.

חנין זועבי: לא נכון.

חנין זועבי: מהם היסודות הדמוקרטיים של המדינה?

חנין זועבי: הטיהור האתני של 48', נישול הפלסטינים מאדמותיהם – אלה היסודות הדמוקרטיים של המדינה?

חנין זועבי: לא, הימין לא ממוטט את היסודות הדמוקרטיים של המדינה.

חנין זועבי: לא, הימין לא זוחל, הוא לא חתרן, והוא לא מנסה להביס את היסודות הדמוקרטיים של המדינה, כי אין יסודות דמוקרטיים למדינה.

חנין זועבי: לכן אתם כל הזמן מתפלאים: אנחנו לא ניתן לימין להביס את היסודות האלה, ויש יסודות דמוקרטיים שהם הרבה יותר חזקים.

חנין זועבי: כנראה, אתם לא מבינים את המציאות – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, גברתי, בבקשה.

חנין זועבי: – – וכנראה, אתם אטומים למציאות.

חנין זועבי: משפט סיום: אין בסיס מוסרי למדינה שיכול להביס את הימין הפשיסטי; אין בסיס מוסרי למדינה שיכול לחזק אלטרנטיבה, כי אין אלטרנטיבה כזאת.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חנין זועבי: משפט סיום, ברשותך.

חנין זועבי: הבסיס הליברלי לבדו לא יכול לנצח את הפאשיזם כל עוד הוא מכיל את המרכיב הציוני הקולוניאליסטי.

חנין זועבי: האלטרנטיבה היחידה שיכולה למנוע את ההידרדרות זאת אינה גזענות ממוסדת נוסח השמאל אלא מדינת כל אזרחיה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חנין זועבי: זאת האלטרנטיבה היחידה של דמוקרטיה, של שוויון – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חנין זועבי: – – ואין כל משמעות – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': נאום אחרון שלה בכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תן לה.

בצלאל סמוטריץ': עוד דקה.

חנין זועבי: משפט אחרון, משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה כבר שלושה משפטים אחרונים.

חנין זועבי: – – – אין כל משמעות לשוויון אזרחי בלי שוויון לאומי.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חנין זועבי: אנחנו לא מטומטמים פה.

חנין זועבי: אתם אומרים: אנחנו מכירים בכם כאזרחים, ואנחנו מכירים בשוויון האזרחי – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חנין זועבי: – – אבל לא בלאומי.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חנין זועבי: – – – לא.

חנין זועבי: אנחנו אזרחים – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

חנין זועבי: – – לפני שאנחנו אזרחים אנחנו פלסטינים, ואין שום משמעות לדמוקרטיה מלבד – – –

עודד פורר: – – –

חנין זועבי: – – – לעם הפלסטיני – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

חנין זועבי: – – – בלי הכרה בעם הפלסטיני – – – פוחד ממנו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: תלכי.

אוסנת הילה מארק: אל תישארי פה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב, ואחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אצלך זה לא נאום אחרון, אז אני לא אתן לך לחרוג הרבה.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: ייתכן שזה אחד הנאומים האחרונים, אולי האחרון שלי בכנסת הזאת.

בצלאל סמוטריץ': הזאת.

עמר בר-לב: לכן אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לספר לכם ולסקור את כל הצעות החוק שהגשתי בכנסת הזאת, שכולן עוסקות בנושאי ביטחון, ואת כולן דחתה הכנסת הזאת.

עמר בר-לב: החוק הראשון, שהיה אמור לעלות היום, זה חוק פיקוח על עסקאות רכש מערכת הביטחון.

עמר בר-לב: הוא היה אמור לעלות היום.

עמר בר-לב: מדובר על עסקאות רכש – כפי ששמענו שהסינים רצו לרכוש חברת ביטוח ישראלית, הסינים בונים לנו נמלים, קיבלו חוזה ל-25 שנה לתפעול הנמל החדש בחיפה.

עמר בר-לב: תארו לכם שיש אירוע כזה מול החיזבאללה בצפון, והסינים מחליטים לסגור את הנמל.

עמר בר-לב: זאת הייתה מטרת החוק – למנוע השקעות מהסוג הזה.

עמר בר-לב: החוק השני שהכנסת הזאת דחתה, שאני יודע, אדוני היושב-ראש, שאתה בוודאי בעדו, זה גדר ביטחון סביב כל יהודה ושומרון.

עמר בר-לב: מערכת הביטחון המליצה, על פי המלצת צה"ל והשב"כ, להשלים את גדר הביטחון סביב כל יהודה ושומרון בשביל למנוע חדירה של מחבלים, של טרוריסטים, לתוך תחומי הקו הירוק, ולעשות פיגועים במדינת ישראל.

עמר בר-לב: אבל מי התנגד לחוק הזה?

עמר בר-לב: הכנסת הזאת.

עמר בר-לב: כאן, אדוני היושב-ראש, הצלחתי לאחד בין הליכוד לבין המפלגה הערבית המאוחדת.

עמר בר-לב: כולם יחד התנגדתם להמלצת מערכת הביטחון.

עמר בר-לב: החוק השלישי, שאני בטוח, אדוני היושב-ראש, שאתה תומך בו, זה חוק פינוי-פיצוי מרצון; אני מדבר מרצון, לא מכריחים אף אחד.

עמר בר-לב: זה חוק שהפקדתי בכנסת.

עמר בר-לב: אפילו לא הבאתי אותו למליאה הזאת, כי היה ברור לי שעל המקום אתם תפסלו אותו, תדחו אותו, כי אתם חוששים מהרצון החופשי של המתיישבים והמתנחלים ביהודה ושומרון, כי גם אתם יודעים שאחוז ניכר מהם – אני לא יודע אם זה 20% או 80% – היו מוכנים, תמורת פיצוי הולם, להעתיק את מקום מגוריהם.

עמר בר-לב: החוק הרביעי – חוק תקציב הביטחון; חוק חמישי – ובזה אני בטוח, חבר הכנסת סמוטריץ, שתסכים איתי – זה הארכת השירות של בני ישיבות ההסדר מ-17 חודשים ל-24 חודשים.

עמר בר-לב: חבר הכנסת אלאלוף, זה לא צודק?

עמר בר-לב: שוויון בנטל, שישרתו 24 חודשים.

עמר בר-לב: החוק האחרון, בשביל לעמוד כאן בזמנים – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

עמר בר-לב: – – זה לימודים אקדמיים לכל חייל או חיילת שהשלימו שירות צבאי מלא; לימודים על חשבון המדינה.

עמר בר-לב: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אם תרצה או לא תרצה, ההתחייבות שלי בפני הכנסת הזאת – אבל יותר חשוב, בפני עם ישראל – שבכנסת הבאה כל החוקים האלה, שכולם, מטרתם היא לחזק את ביטחון מדינת ישראל – את כולם אני אביא שוב לכנסת הבאה, והכנסת הבאה תאשר את כולם.

עמר בר-לב: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת עמר בר-לב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': גם אותך אני מבטיח לא לחסום כשזה יסתיים.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת – מחפש לראות אם יש כאן שר או שרה.

מוסי רז: אדוני, אין שר?

מוסי רז: שרה?

מוסי רז: משהו?

מוסי רז: שרים?

מוסי רז: לעתיד – יש פה הרבה.

חיים ילין: חיים שם.

בצלאל סמוטריץ': השר כץ פה.

מוסי רז: אה, חיים, בסדר.

מוסי רז: פעם ראשונה אחרי כמעט ארבע שנים זה קורה – או כמעט פעם ראשונה, אני לא אגזים – הכנסת מחוקקת היום חוק טוב; חוק שמפזר אותה סוף-סוף וקורא ללכת לבחירות – – –

בצלאל סמוטריץ': מוסי, היה את חוק ההסדרה קודם, למה אתה אומר?

מוסי רז: זה בדיוק החוק שרציתי לציין.

מוסי רז: גנבת לי את הדברים מהראש.

מוסי רז: הכנסת הזאת חוקקה חוקים שהופכים סדרי עולם – ומקלקלים סדרי עולם, יש להגיד – ויכול להיות שבראשם – יש תחרות קשה – יכול להיות שבראשם אותו חוק הסדרה, שבעצם משאיר אותנו עם רק תשעה דיברות, כי הוא מוחק את הדיבר "לא תגנוב", למעשה, מספר החוקים שלנו, או יש "לא תגנוב", אבל אם זה יהודי שגונב מערבי זה בסדר.

מוסי רז: ויכול להיות שבראשם חוק הלאום, שהוא חוק הצהרתי מאוד מאוד משמעותי כנגד המיעוט הערבי הפלסטיני בישראל, וראינו גם את התגובות לו ברחוב; ראינו גם את האלימות שפרצה בעקבות החוק הזה כלפי מיעוטים.

מוסי רז: היה איתי חבר הכנסת איל בן ראובן בשפרעם, במקום שתקפו שם אנשים.

מוסי רז: ויכול להיות שיש עוד חוקים רעים שמתחרים; לא מגיעים לרמה של שני החוקים הרעים הללו, אבל עברו פה חוק המרכולים, וחוק ההמלצות – חוקים שמשחיתים ומקלקלים ומכתימים את ספר החוקים שלנו שוב ושוב ושוב, פעם אחר פעם.

מוסי רז: ואולי זה גם טוב שאנחנו מתפזרים לפני שמספיקים מהאגף הימני להעביר עוד חוקים שהולכים ומקלקלים, הולכים ומרעים, הולכים ומגדילים פה את הפערים בין מי שיש להם למי שאין להם, בין יהודים לערבים; הולכים ומחילים בצורה הדרגתית סיפוח של השטחים הכבושים, שלא נעלמו במהלך ארבע השנים שהממשלה הזאת התעלמה מהם, וגם לא במהלך 50 השנה שממשלות ישראל התעלמו מהם.

מוסי רז: עדיין אנחנו צריכים לפתור את השאלה הזאת בדרך של סיום הכיבוש ושתי מדינות.

מוסי רז: עדיין עומדת לנגדנו יוזמת הליגה הערבית ועדיין עומדת ההצעה לפתרון צודק ומוסכם של השאלה.

מוסי רז: אבל ברחוב בלפור עדיין יושב אדם שלא מעוניין בצדק ולא מעוניין בהסכמה, אלא מעוניין במועד בחירות שיהיה הכי נוח למטרות המשפטיות שלו, כדי להגן על עצמו מכתב אישום.

מוסי רז: וזה הדבר המחפיר – שזה קורה דווקא היום.

מוסי רז: אבל טוב שזה קורה סוף-סוף.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת רז.

בצלאל סמוטריץ': בנימה אישית, מוסי, אחי, נעמת לי מאוד, ואני משוכנע שלא רק לי.

בצלאל סמוטריץ': מקווה שניפגש פה שוב.

מוסי רז: חכה, יש את שבוע הבא.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יהודה גליק – אדוני, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ היקר, אדוני סגן המזכירה, אדוני השר – יש פה שר?

יהודה גליק: יש פה, יש שר – חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, חברים, אלה שצופים פה, בכנסת, ראיתם פה לפני רגע את חבר הכנסת סמוטריץ מברך את חבר הכנסת מוסי רז.

יהודה גליק: זה מה שקורה בבניין הזה.

יהודה גליק: אומנם זה לא יוצר כותרת, כי זה לא נפלא כל כך כמו מישהו שצועק על השני: אתה לא בן אדם, וההוא עונה לו חזרה, וההוא עונה לו חזרה; זה כותרת ראשית.

יהודה גליק: חבריי, זכיתי להיות פה בכנסת, לשרת פה.

יהודה גליק: השתדלתי כל הזמן שלא לחלל את שמו של השם ולעשות למען קידוש שמו.

יהודה גליק: ראיתי פה שיתופי פעולה מן הקצה אל הקצה; ראיתי פה חברי כנסת שהם אנונימיים אבל עובדים בחריצות; ראיתי פה חברי כנסת שמכבדים זה את זה, בעלי דעות שונות.

יהודה גליק: וזה מה שקורה פה באמת.

יהודה גליק: זה מה שקורה פה באמת.

יהודה גליק: אל תתפתו לחשוב שבכנסת כל היום רבים ומקללים ומבזים.

יהודה גליק: אלו הפנים האמיתיות של הכנסת הזאת, ואל תיתנו לגורמים האחרים לשנות את זה.

יהודה גליק: ולכן, אני פונה גם אל הבוחרים שצופים פה עכשיו: אתם הולכים עכשיו להיערך לבחירות חדשות.

יהודה גליק: תחשבו טוב טוב טוב, כל מי שבוחר בפריימריז, כל מי שמרכיב רשימות – הבית הזה צריך לכבד את עם ישראל.

יהודה גליק: הוא מייצג את עם ישראל.

יהודה גליק: תדאגו לשים הרכב של אנשים – מימין ומשמאל, יהודים ושאינם יהודים – אנשים שיודעים לכבד את המקום הזה; אנשים שיודעים לפעול באופן ענייני ולשתף פעולה לטובת כלל הציבור.

יהודה גליק: הינה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, שכני, הצטרף פה לכנסת רק לא מזמן.

יהודה גליק: לא נכנס כל הזמן לעימותים ולמלחמות; עוסק באמת במה שחשוב, ודואג לציבור שאותו הוא מייצג.

יהודה גליק: ידידי חיים ילין – כל היום עוסק בציבור ששלח אותו.

יהודה גליק: אלו האנשים.

יהודה גליק: רבותיי – אני לא רוצה להיכנס למפלגות האחרות – נמצאים פה חברי כנסת שמכבדים את המקום הזה.

יהודה גליק: אני קורא לכל מי שיש לו יכולת להשפיע על הרשימות לכנסת הבאה: תדאגו שהאנשים שיבואו לכאן יהיו אנשים שמכבדים אחד את השני, שמסוגלים להכיל ולהקשיב לשתף פעולה, וכך נביא כבוד לכלל עם ישראל.

יהודה גליק: תודה רבה.

חיים ילין: אמן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת יהודה גליק.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו, אם הוא יבוא – חבר הכנסת יוסי יונה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, מכובדי היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדיי ורעיי חברי הכנסת, הכנסת לא עמדה בציפיות.

אורי מקלב: רבים ניבאו לה שהיא לא תמלא את שנתה, שהיא לא תאריך ימים, והינה, אנחנו ארבע שנים – אולי מהכנסות הארוכות ביותר.

אורי מקלב: אבל אתה יודע, אדוני היושב-ראש, מסתובבים, פוגשים אותי אנשים, גם כאן, גם בחוץ: לא נראה עליכם שאתה עוזבים, משהו לא נראה עליכם.

אורי מקלב: אז אולי אנחנו מחומר אנושי לא רגיל.

אורי מקלב: אולי זה בתחום המחקר הפסיכולוגי והאישי האנושי – מדוע לא רואים עלינו.

אורי מקלב: אני חושב שיש לזה פתרון: בגלל שאנחנו מתחילים כנסת ומייד חושבים על הכנסת הבאה, ככה שזה לא בא אלינו בהפתעה אף פעם, לאף אחד מאיתנו.

אורי מקלב: ומייד אומרים: טוב, אתה רגוע בגלל שאין לך פריימריז; אתה ודאי תהיה.

אורי מקלב: רגע, אבל גפני לא ממשיך?

אורי מקלב: גפני ממשיך.

אורי מקלב: גפני ימשיך את הקדנציה.

אורי מקלב: אין לנו אולי פריימריז רשמיים, אבל אצלנו כל התקופה זה פריימריז.

אורי מקלב: לא צריך לשלם דמי חבר כדי להשפיע.

אורי מקלב: מי שנמצא בחברה החרדית והוא הולך בדרכה – באידיאולוגיה, באמונה, שולח את הילדים למוסדות – הוא יכול להשפיע, והוא בוחן אותנו בזכוכית מגדלת.

אורי מקלב: אבל בכל אופן, זה זמן של חשבון נפש, של סיכום.

אורי מקלב: גם כחבר קואליציה, בוודאי, אבל אני חושב שגם אם הייתי באופוזיציה – הממשלה עשתה הרבה דברים טובים, אין ספק, בתחום החברתי, בתחום האנושי, ברפורמות; לא היו גזרות מיוחדות.

אורי מקלב: אבל אי-אפשר לא להביא גם דברים שאנחנו לא השלמנו, דברים שלא היו מושלמים, דברים שצריך לעשות.

אורי מקלב: אני רק אתחיל בסוף, עם חוק המזומנים, כי זה סדר-היום – חוק המזומנים, בצורה האגרסיבית שהוא מגיע, הדרקונית, הפוגענית, שפוגעת בקשישים, בחלשים, באנשים ישרי דרך.

אורי מקלב: לא יכולה להיות חקיקה מתוקנת שתצא תחת ידינו שבה אדם ישר דרך התנהל במשך 70 שנה איך שהוא התנהל, והיום אנחנו מנסים קודם כול להפוך את ההתנהלות שלו, להכריח אותו, לאכוף, ולא רק זה – גם להפוך את זה לפלילי ואותו – לעובר על החוק.

אורי מקלב: אני לא מדבר בכלל על תקופת היישום, תקופה שהיו צריכים להטמיע את זה – שלא הייתה.

אורי מקלב: אבל מעבר לזה, אני רוצה כן לדבר על עליית המחירים, שמחייבת התערבות ממשלתית הרבה יותר אגרסיבית.

אורי מקלב: אנחנו על סף התדרדרות בעליית מחירים.

אורי מקלב: שר האוצר עשה.

אורי מקלב: אסור שבתקופה הזאת, שהיא תקופה של דמדומים, יעשו החברות, המונופולים, מה שהם רוצים.

אורי מקלב: אנחנו נהיה כאן בתקופה של הידרדרות, ושל כדור שלג שמתגלגל שיביא כאן לקריסה של מחירים.

אורי מקלב: מעבר לזה, עוד נושא אחד, נושא מחירי הדיור.

אורי מקלב: הדגל של שר האוצר, הדגל, אולי, של הקואליציה, היה מחירי הדיור.

אורי מקלב: לא הצליחו, אבל אין לי טענה ספציפית.

אורי מקלב: אני חושב שהם עשו הרבה.

אורי מקלב: יכול להיות שלא מספיק; יכול להיות שלא בצורה רחבה; יכול להיות שכל הדברים הגיעו מאוחר ולא בבת אחת.

אורי מקלב: אפשר לנתח, אבל אני לא יכול להגיד שלא עשו דברים.

אורי מקלב: השקיעו בזה הרבה כסף.

אורי מקלב: אבל דבר אחד אני כן יכול להגיד: שציבור החרדי, שנמצא במצוקה לא פחותה מכולם ואף יותר, לא קיבל שום מענה.

אורי מקלב: לא היה רצון.

אורי מקלב: היו דיבורים, לא היו מעשים.

אורי מקלב: בשביל זה צריך לעשות התאמות.

אורי מקלב: הם יודעים בדיוק מה היה צריך כדי לפתור את המצוקה של החרדים.

אורי מקלב: המצוקה של חרדים משפיעה גם על המשק; היא גם לא נותנת הצלחה.

אורי מקלב: אמר חבר הכנסת גפני – ואני מצדיק אותו: רכבת ישראל עברה על חוקי ההלכה, חוקי התורה, עברה על חוקי המדינה בעבודה בשבת, בעבודות כאלה – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – ולא ראתה הצלחה.

אורי מקלב: רצו לגזור סרטים מהר, עבדו 24 שעות, שבעה ימים בשבוע, ועוד דברים, הפרו זכויות עובדים, הכול, כדי לנצח בסוף, להביא את הרכבת מהר, ולא רק שזה לא פעל בשביל העניין הזה אלא הפוך – אנשים שעשו את זה גם צריכים להתפטר.

אורי מקלב: האנשים האלה לא מקבלים על זה קרדיט – מקבלים על זה ביקורת.

אורי מקלב: אותו דבר גם מחירי הדיור.

אורי מקלב: אמרנו וחזרנו ואמרנו, מתחילת הדרך – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

אורי מקלב: אני מסיים, אדוני.

אורי מקלב: – – לא יכול להיות שתלכו, תניפו את דגל המצוקה האמיתית פה בנושא הדיור ותדלגו על אוכלוסייה כל כך גדולה בצורה כזאת, בניכור כזה.

אורי מקלב: לא יכולים להצליח בכלל כשרומסים זכויות של ציבור ושל פרט.

אורי מקלב: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אוסנת הילה מארק, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת עליזה לביא.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, היום הונחה הצעת חוק לפיזור הכנסת.

אוסנת הילה מארק: היום בעצם אנחנו קורעים את המסכה מעל פניו של חבר הכנסת יאיר לפיד, אשר הניף את דגל הגיוס נגד החרדים לא מתוך אידיאולוגיה אלא מתוך שנאה למגזר, אך כאשר הגיעה העת, יאיר לפיד, מה שנקרא, ברח עם הזנב בין הרגליים.

אוסנת הילה מארק: לאן ברחת, יאיר לפיד, בשעת המבחן שלך?

אוסנת הילה מארק: זה היה הדגל שלך.

אוסנת הילה מארק: אבל היום, כאשר אנחנו ערב הבחירות, עם ישראל אינו טיפש.

אוסנת הילה מארק: הוא יודע מה עשתה ממשלת הליכוד לעם ישראל; הוא יודע מה עשה ראש הממשלה בנימין נתניהו לעם ישראל: הביא פה כלכלה, חוץ, ביטחון, מערכת כבישים, תשתיות.

אוסנת הילה מארק: אבל אתם, האופוזיציה, במשך קדנציה שלמה התעסקתם רק במספרי התיקים ובהשתלחויות במקום לנסות ולעשות משהו למען הבוחרים שלכם.

אוסנת הילה מארק: אך גם זה לא צלח לכם.

אוסנת הילה מארק: היום גם אתם יודעים: אין לכם שום אלטרנטיבה ראויה לעם, ולכן מה שמעסיק אתכם הוא רק ניסיון להפלת השלטון.

אוסנת הילה מארק: אך גם הפעם תקבלו ממשלת ליכוד חזקה, חזקה יותר, כמובן בראשותו של בנימין נתניהו, על אפכם ועל חמתכם.

אוסנת הילה מארק: אני אומנם תקופה קצרה כאן, אבל הגשתי חוקים חשובים: המתמחים, ניכור הורי, חוק התלות.

אוסנת הילה מארק: ניפגש, בעזרת השם, בכנסת הבאה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת מארק.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חברת הכנסת לאה פדידה, אם היא תהיה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אחרי טראומה כזאת אני מקפיד.

בצלאל סמוטריץ': אני משנן את זה עשר פעמים לפני, אני מקריא בשקט כדי לוודא שזה יצא טוב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

עליזה לביא: הבעיה היא שזו לא הטראומה היחידה שאנחנו מצויים בה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אתה יודע, אין מה לעשות, הגיע הזמן באמת שתלכו הביתה.

עליזה לביא: גם מפלגות הקואליציה, ראש הממשלה, כבר מזמן בעיצומה של מכירת חיסול של מדינת ישראל.

עליזה לביא: הגיע הזמן לממשלה אחראית.

עליזה לביא: ההתבטאויות הקשות שיוצאות מתוך הקבינט – הקבינט הפטפטן ביותר שהיה פה אי פעם, שהפך את עצמו לזירת התגוששות פוליטית ולזירת מאבק לצורכי פריימריז.

עליזה לביא: לא ביטחון המדינה ולא שלומם של החיילים שלנו עומדים מול עיניכם אלא תחרות של ספינים פוליטיים על חשבון אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל.

עליזה לביא: הגיע הזמן – הגיע הזמן שתעשו את מה שהבטחתם וארבע שנים אתם לא עושים.

עליזה לביא: הגיע הזמן שהכסף יחזור לציבור.

עליזה לביא: הממשלה הזאת קיבלה קופה מלאה, ובמקום להשתמש בה בתבונה ובאחריות כדי להוריד את המחירים, שהכסף יחזור לציבור, היא השתמשה בכסף לחלוקת כספים – למי?

עליזה לביא: לעצמה.

עליזה לביא: לפני שלוש שנים ראש הממשלה הצהיר, הבטיח, שמתווה הגז יוריד את יוקר המחיה, יחזיר מיליארדים לתקציב המדינה.

עליזה לביא: לא רק שהמתווה לא הוריד את יוקר המחיה, גם הכספים שהבטיח שיגיעו לא מגיעים.

עליזה לביא: אז מה קיבלנו?

עליזה לביא: יותר שסעים ויותר פערים כלכליים בין אזרחי מדינת ישראל.

עליזה לביא: כלכלת הבחירות שמתנהלת כאן כבר ארבע שנים חייבת להיעצר.

עליזה לביא: במקום לדאוג לאזרחים, אתם דואגים רק למה שמעניין אתכם ומקדם אתכם.

עליזה לביא: ומה התוצאה?

עליזה לביא: קטסטרופה בבתי החולים; מחסור במיטות; ביטלתם את ההטבות למתמחים בפריפריה; שלוש וחצי שעות מחכים בחדר מיון; המזון התייקר; החשמל התייקר.

עליזה לביא: אתם מחלישים את השכבות המוחלשות ואת מעמד הביניים.

עליזה לביא: אז הגיע הזמן באמת לחלוקה צודקת ושוויונית.

עליזה לביא: הגיע זמן להחזיר לתושבי הדרום את הביטחון.

עליזה לביא: הדרום בוער ולכם לא אכפת.

עליזה לביא: הגיע הזמן לעשות את השינוי הזה.

עליזה לביא: כמה זמן לוקח לנו להגיע לפה, לעבודה?

עליזה לביא: ובכלל, כמה זמן אנחנו שורפים בפקקים?

עליזה לביא: הגיע הזמן שנפסיק לעמוד בפקקים.

עליזה לביא: הגיע הזמן.

עליזה לביא: הבטחנו רכבת לירושלים.

עליזה לביא: כמה היא נדחתה?

עליזה לביא: כמה כסף עלתה הדחייה הזאת?

עליזה לביא: ובסופו של דבר אנחנו רואים שבניגוד לעמדה המקצועית, למרות הדחייה, שר התחבורה נותן אישור.

עליזה לביא: לוקחים קרונות מהצפון, מבטלים קרונות לפריפריה, מורידים קווים; בלגן, כאוס.

עליזה לביא: אין יום שאין בו הרבה מאוד עוגמת נפש לתושבים שרוצים לנסוע ברכבת – רכבת ציבורית, תחבורה ציבורית.

עליזה לביא: הגיע הזמן – הגיע הזמן לתחבורה ציבורית במדינת ישראל.

עליזה לביא: מגיע לנו.

עליזה לביא: אז בואו נודה על האמת: במה עסקתם?

עליזה לביא: אתם ממשלה – אתם עוסקים רק בעצמכם.

עליזה לביא: איזו חקיקה הייתה פה לטובת האזרחים?

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

עליזה לביא: חוק הפריימריז – חילקתם לעצמכם כסף לבחירות; לפוליטיקאים שכבר מכהנים בתפקידים ורוצים לרפד לעצמם את הכיסא סידרתם את חוק הג'ובים, לחלק ג'ובים לחבר'ה.

עליזה לביא: שיבשתם את כל סדרי השלטון לחלוטין.

עליזה לביא: חוק הקולנוע – עשיתם אותו בחקיקת בזק.

עליזה לביא: ראש הממשלה הבטיח בחקיקת בזק את חוק האיזוק האלקטרוני, חוק מציל חיים.

עליזה לביא: איפה הוא?

עליזה לביא: אדוני ראש הממשלה, נשים נרצחות כאן.

עליזה לביא: איפה הכסף שהובטח?

בצלאל סמוטריץ': תודה, חברת הכנסת לביא.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

עליזה לביא: מה עם כל מה שהבטחתם כדי להחזיר את הביטחון האישי לנשים במדינת ישראל?

עליזה לביא: אז הגיע הזמן להחזיר לנשים את הביטחון האישי ולמנוע את רצח הנשים.

עליזה לביא: חוקי בזק – לא רק לטובתכם.

עליזה לביא: די.

עליזה לביא: כמו שפתחתי ואמרתי, הגיע הזמן – לכו הביתה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לאה פדידה, ואחריה – חבר הכנסת עודד פורר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני שמחה.

לאה פדידה: אולי זה נאום אחרון לקדנציה הזאת, וזו סגירת מעגל, ככה.

לאה פדידה: רבים מהימים שישבנו כאן דאגנו לדמוקרטיה, כי הדמוקרטיה היא נשמת אפה של המדינה הזו, ודמוקרטיה היא מדרון חלקלק – מהר מאוד היא יכולה להפוך למשטרים אפלים.

לאה פדידה: ואני באה ממפלגת העבודה, שהיא מפלגה דמוקרטית, והיום למדתי מספינים תקשורתיים שיש חברים וחברות החפצים להתפלג או להתפצל.

לאה פדידה: אני מקווה מאוד ורוצה להאמין שזה ספין תקשורתי ותו לא.

לאה פדידה: כי חבר כנסת זה לא ג'וב; מפלגה זה לא מקצוע.

לאה פדידה: מפלגה זו דרך, זו אידיאולוגיה.

לאה פדידה: מפלגת העבודה, שקיימת שנים, והקימה את הבית הזה, והייתה לעזר בהקמת המדינה הזאת, היא לא איזה עונה חולפת או איזה מפלגה שקמה כדי להיות מפלגת טרנד.

לאה פדידה: מי שנבחר בה קיבל באופן דמוקרטי את הקול לייצג את ערכי מפלגת העבודה, לא כדי לחשוב על מקומו האישי, לא כדי לחשוב מהו יעשה בקדנציה הבאה ולא כדי לחשוב על אינטרסים אישיים.

לאה פדידה: מפלגה היא בית, היא דרך, זו אידיאולוגיה.

לאה פדידה: חלילה שאנחנו בבית הזה, יראה אותנו מישהו או מישהי מהבית ויבין כך.

לאה פדידה: 120 חברי וחברות כנסת אמורים לייצג את האינטרס של העם, אמורים לייצג את האינטרס של האידיאולוגיה.

לאה פדידה: לשם כך הם נבחרו.

לאה פדידה: די לנו בארבע שנים שראינו מפלגה ששמה את האינטרסים שלה מעל האינטרסים של העם; שדיברה על העם אבל לא אל העם; שדיברה על העם ולא נתנה לעם; שחושבת שגם היום העם בכיס הימני שלה, שם, עמוק עמוק, ולא צריך להסתכל, כי הוא לא ילך לאיבוד.

לאה פדידה: אז אזרחים ואזרחיות, תלמדו.

לאה פדידה: אל תיתנו לאף אחד להרגיש שאתם בכיס שלו.

לאה פדידה: ולחבריי וחברותיי, אם אכן זה נכון – ואני נוטה שלא להאמין, כי אני מאמינה בחברי וחברות הכנסת שלנו – אל לכם לחשוב ולשגות בדברים כאלה.

לאה פדידה: נשלחתם לייצג את מפלגת העבודה, את הדרך שלנו.

לאה פדידה: זאת הדרך שתביא תקווה לעם, כי אנחנו בעד ערבות הדדית; אנחנו מודדים את חוזקה של החברה על ידי החוליה החלשה.

לאה פדידה: ואנחנו מציעים דרך אחרת – שוויון בין פריפריה למרכז, וביטחון, וחוזק חברתי, ומדינת רווחה.

לאה פדידה: אז הגיע הזמן לנקות את האבק, להרים את הראש, לצאת לדרך ולהביא תקווה לעם הזה.

לאה פדידה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עודד פורר, ואחריו – חבר כנסת סעיד אלחרומי.

בצלאל סמוטריץ': פורר, עודד פורר.

בצלאל סמוטריץ': שניהם יפים, עודד.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, כמו כולם, אתה יודע, אתה עולה ככה – אני לא חושב שזו תהיה הפעם האחרונה שלי על הדוכן במושב הזה, אבל בוודאי אחת האחרונות – אתה רוצה קצת לסכם.

עודד פורר: אז בהחלט אני חושב שאנחנו – ואני אומר "אנחנו", אז בוודאי חבריי לסיעת ישראל ביתנו – הצלחנו גם מתוך הקואליציה וגם באופוזיציה להעביר לא מעט דברים.

עודד פורר: אנחנו יכולים בהחלט ליהנות מהעובדה שהצלחנו להוסיף בכניסתנו לקואליציה 2 מיליארד שקל לטובת הקשישים במדינת ישראל, ושהצלחנו, הצלחתי גם להעביר, דרך הקואליציה ומתוך הקואליציה, את חוק המרשמים, שיאפשר לכבד מרשם בכל מקום.

עודד פורר: מהצד השני, הצלחנו להעביר את התיקון לחוק-יסוד: הכנסת, שימנע מחברת הכנסת זועבי להתמודד בכנסת הבאה בעקבות הדברים שהיא אומרת.

בצלאל סמוטריץ': – – –

עודד פורר: וגם ממש ממש ממש בפינלה הצלחנו להעביר את החוק שימנע קיצור שליש למחבלים.

עודד פורר: אז בהחלט אני יכול להגיד שאני מסיים בסיפוק את הכנסת הזאת.

עודד פורר: יחד עם זאת, אדוני, אני חייב לומר – היו פה כל מיני השערות: מה קרה שפתאום התפזרנו?

עודד פורר: איך הכנסת הזאת פתאום מתפזרת טרם הזמן?

עודד פורר: אז שלא יהיה לכם ספק, ואל תיתנו לכל הספינים ולכל הניסיונות להסוות את העובדה האמיתית – העובדה האמיתית שהממשלה הזאת בסוף הולכת הביתה בגלל שהיא נכנעה; בגלל שהממשלה הזאת חתמה על הסכם הכניעה עם חמאס לפני קצת יותר מחודש, אחרי שנורו 500 טילים על דרום הארץ, והממשלה, במקום להגיב בעוצמה כפי שנדרשה, בחרה לחתום על הסכם כניעה בלי להתנות את ההסכם הזה בדבר, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: בדבר.

עודד פורר: השבויים והנעדרים שלנו שנמצאים ברצועה – לא עלה הרצון להגיע לאיזשהן הבנות בעניין הזה.

עודד פורר: ובסוף, לא רק שהם לא עלו ולא דנו בנושא השבויים והנעדרים, אדוני; לא רק שלא דנו בעצירת ההתחמשות לפחות של חמאס, או אפילו לעצור את המהומות על הגדר, שאנחנו רואים אותן מדי שישי, גם ביום שישי האחרון – לא רק זה, אלא שהממשלה הזאת חתמה על הסכם החרפה, אני חושב, המביש ביותר שחתמו, שחתם מישהו מממשלות ישראל, והוא שהיא תעביר ותאפשר להעביר 90 מיליון דולר, כסף מזומן, בשטרות, של הקטארים, היישר לארגון חמאס, כדי שיוכלו לעבור לפעיליו.

עודד פורר: מאז עברו כבר 30 מיליון דולר במזומן.

עודד פורר: בחודש הבא, אתה יודע – בחודש שעבר זה עבד לכבוד – הם קיבלו דמי חנוכה, חבר הכנסת ילין.

עודד פורר: השכנים שלך קיבלו דמי חנוכה בגלל שהם מתפרעים על הגדר.

עודד פורר: כנראה שבינואר זה יהיה לכבוד זה יהיה הנובי גוד והסילבסטר.

עודד פורר: אחר כך יש את – – –

חיים ילין: התשלום האחרון לפני הבחירות.

עודד פורר: אחר כך יש משלוח, מה שנקרא, של פורים.

עודד פורר: התשלום האחרון יהיה בואכה פסח.

עודד פורר: אולי הם ימצאו את האפיקומן עם ה-15 מיליון דולר במזומן, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

עודד פורר: לסיכום, אני מקווה שאחרי הבחירות תקום ממשלה שלא תחדש את הסכם הכניעה הזה, ותפסיק את הזרמת הכספים לחמאס – שבגללו אנחנו היום מתפזרים ולא בגלל שום סיבה אחרת, שלא יהיה לכם ספק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת סעיד אלחרומי, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

סעיד אלחרומי: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חוסנה של מדינה ושל חברה נמדד ביכולת שלה לשמור על כבודם ועל מעמדם של המיעוטים ולא לפגוע במיעוטים בחברה הזאת, במדינה הזאת; ולא רק מיעוט של לאום, אלא כל מיעוט – אם זה מיעוט מגדרי או מיעוט בתוך החברה והלאום עצמו, ועל אחת כמה וכמה כשאנחנו מדברים על מיעוט של לאום.

סעיד אלחרומי: ידוע שבמדינות שיש בהן מיעוטים, שינויים בחוקה של המדינה לא נעשים אלא בהסכמות.

סעיד אלחרומי: ככל האפשר חותרים להסכמות ולשינויים בחוקה של מדינה כאשר יש את ההסכמה הרחבה ביותר בין אזרחי המדינה.

סעיד אלחרומי: בישראל אין חוקה, יש חוקי-היסוד, אבל לצערנו הרב הממשלה הזאת תיזכר בכך שהיא שברה את המוסכמה הזאת: היא חוקקה את חוק-יסוד: הלאום, ושם פגעה אנושות בקשר עם החברה הערבית ופגעה במרקם היחסים העדין בין האזרחים הערבים ליהודים.

סעיד אלחרומי: ומן הכלל אל הפרט – שני נושאים שמהם סובלת החברה הערבית וסבלה בתקופתה של הממשלה הזאת.

סעיד אלחרומי: הנושא הראשון זה הפשע והאלימות שמשתוללים בחברה הערבית.

סעיד אלחרומי: בשנת 2018, עד עכשיו הגיע מספר הנרצחים ל-73, ומתוכם 14 נשים, והממשלה, לצערי הרב, לא נקפה אצבע ולא הזיזה שום דבר בתחום הזה.

סעיד אלחרומי: והנושא השני זה הריסות הבתים והמצור על היישובים הערביים – המצור שיצר מצב בלתי אפשרי, ורוב היישובים הערביים נאלצו להתפתח למרות המצור הזה ולבנות בנייה בלתי חוקית.

סעיד אלחרומי: על אזור הנגב אני כבר אדבר בהזדמנות אחרת היום, אבל שם הטרגדיה היא הטרגדיה של המאה ה-20.

סעיד אלחרומי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אי לכך שזה כנראה הנאום האחרון שלנו במושב הזה – –

יעקב מרגי: אל תהיה בטוח.

חיים ילין: – – במושב הזה – –

יעקב מרגי: עד שנצביע.

חיים ילין: – – אני רוצה להקדיש את המילים האלה לחיילי צה"ל – לחיילי צה"ל, שבמשך הרבה מאוד שנים שומרים על גבול רצועת עזה, כדי שהטרור לא יגיע ויפגע באזרחים של עוטף עזה.

חיים ילין: ואותם חיילים, שלא מספרים לאף אחד, סופגים לילה-לילה מטענים על הגדר, לילה-לילה חדירות, ואף פעם בבוקר זה לא מופיע בתקשורת, כי מישהו מעוניין לא לספר לכם את זה.

חיים ילין: אותם חיילים יושבים עכשיו בחורף, בבוץ, במארבים, כדי לשמור עלינו, כדי שאנחנו נוכל לישון בשקט.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני חייב להגיד לך שאחד ההישגים הגדולים ביותר של עם ישראל ושל מדינת ישראל זה צה"ל.

חיים ילין: זה צה"ל.

חיים ילין: כי לא משנה מה הפוליטיקאים יעשו ליד השולחן הזה ומה יצביעו – הם, בגופם, יגנו על אזרחי מדינת ישראל ותושבי עוטף עזה.

חיים ילין: למי שלא יודע, הבלונים נמשכים, בלוני הנפץ.

חיים ילין: הם פשוט לא מצליחים לשרוף את השדות – – –

בצלאל סמוטריץ': חורף.

חיים ילין: כי השדות ירוקות; חורף; גשם.

בצלאל סמוטריץ': ירוקים.

חיים ילין: אבל עוד מעט יגיע מרס, עוד מעט השדות יהפכו להיות צהובים והחיטה צהובה, ועוד מעט אנחנו נתחיל לראות את גלגל – לא הטבע – את גלגל הטרור שוב.

חיים ילין: את זה אף אחד לא מספר.

חיים ילין: אבל כדי לא להתמודד עם הטרור הזה – כי לא הספיקו כנראה 1,100 טילים, חמש הסלמות של כ-100 טילים בממוצע ועוד הסלמה אחת של 520 טילים – כדי לא להתמודד עם המציאות הזאת, ראש הממשלה, והקבינט, ששומר על שתיקה בנושא הזה, מצליחים להעביר בכל חודש 15 מיליון דולר, 15 מיליון דולר לטרור.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אתה שייך למחנה הלאומי.

חיים ילין: תסביר לי – לא עכשיו, על הזמן שלי – איך המחנה הלאומי בעצם נותן לכסף הזה לעבור ולשמן את מערכת הטרור?

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה הזאת זה תעתוע לכולם.

חיים ילין: מי שחושב שהיא הביאה ביטחון – מוכרים לכם את הלוקש הזה – ביטחון אין בעוטף עזה.

חיים ילין: ביטחון אין, והטרור ממשיך לחגוג.

חיים ילין: הגיע הזמן להחזיר את השקט לתושבי הדרום.

חיים ילין: הגיע הזמן להחליף את הממשלה.

חיים ילין: הגיע הזמן לתת את ההזדמנות ליש עתיד.

חיים ילין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – אורן אסף חזן.

בצלאל סמוטריץ': בסדר גמור, נמחק.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – סאלח סעד.

מסעוד גנאים: סאלח סעד?

מסעוד גנאים: הוא כבר דיבר, סאלח סעד.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מסעוד גנאים: כבר היה סאלח סעד.

איל בן ראובן: סאלח סעד כבר היה.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אז הרשימה לא מעודכנת, אז חברת הכנסת גרמן.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום, עם סיום ימיה של הכנסת העשרים, אני גם מסיים את עבודתי, את כהונתי, בכנסת הזאת.

מסעוד גנאים: אני מסיים, כי אני ממלא אחר החוקה של התנועה שלי, התנועה האסלאמית, שהזרוע הפוליטית שלה היא רע"מ – הרשימה הערבית המאוחדת – שבה מגבילים את כהונתו של כל חבר כנסת מהתנועה האסלאמית לשלוש קדנציות.

מסעוד גנאים: כיהנתי כחבר כנסת משנת 2009, ועם סיום ימיה של הכנסת העשרים אני מסיים את עבודתי בכנסת.

מסעוד גנאים: אני גאה, אני גאה בנוהל הזה, כי הוא נוהל דמוקרטי, ונותן לדם חדש, לצעירים, שיובילו ושיהיו במקום הזה.

מסעוד גנאים: אני רוצה להודות תחילה לכל אלה שעבדתי איתם – לעמיתיי, לקולגות.

מסעוד גנאים: אני רוצה להודות ליושב-ראש, למזכירת הכנסת, לנאזם.

מסעוד גנאים: נאזם, אני רוצה להודות לך.

מסעוד גנאים: הייתי גאה לעבוד איתך בעבודה הפורייה.

מסעוד גנאים: אני רוצה לברך גם את כל ראשי הוועדות שעבדתי איתם, את הקלדניות – כל העובדים בכנסת שהייתה לי ההזדמנות לעבוד איתם.

מסעוד גנאים: אני גאה בכולם, ואני אזכור את כולם לטובה.

מסעוד גנאים: אני רוצה להעריך, ולהודות לבני העם שלי, לאזרחים הערבים, שנתנו לי את ההזדמנות להיות במקום החשוב הזה.

מסעוד גנאים: המקום החשוב הזה הוא מקום לשרת את העם ולשרת את האנשים, כי בסוף נבחרנו לא כדי שנהיה מורמים מעם אלא כדי שנהיה משרתיו, ואת זה מילאתי.

מסעוד גנאים: אצלנו בערבית יש מסורת בעל פה, החדית' לנביא מוחמד, עליו השלום, שאומר: (אומר בערבית ומתרגם:).

מסעוד גנאים: המנהיג, ראש האנשים, או השבט או משהו כזה, הוא המשרת שלהם.

מסעוד גנאים: בסוף אנחנו נבחנים בדברים האלה: כמה שירתנו את הבוחרים, את העם שלנו, ואני ניסיתי הכול כדי לשרת את בני העם שלי, בכל הדברים.

מסעוד גנאים: האמת היא שאני לא חלמתי בחיי להיות חבר כנסת.

מסעוד גנאים: החלום שלי – הגג שלו היה להיות מורה.

מסעוד גנאים: ועד שהספקתי, עם הטרטורים של משרד החינוך – בסוף לא עבדתי במשרד החינוך; בסוף הייתי מורה בבית ספר תיכון, כשהעירייה בסח'נין היא המעביד, ועד שמימשתי את החלום שלי להיות מורה במשרה מלאה, שלושה-ארבעה חודשים – הייתי חבר כנסת.

מסעוד גנאים: אני רוצה להודות לחבריי, שאני גאה בהם, ברשימה המשותפת, שנולדה כדי שתמשיך, כי היא רצונו של העם שלנו, של האזרחים שלנו.

מסעוד גנאים: ואני קורא להם לבחור מחדש ברשימה המשותפת, שבאמת מסמלת את התקווה.

מסעוד גנאים: לכן, אני גאה בכל חבריי – בחבר הכנסת איימן עודה, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, עאידה תומא סלימאן, חנין זועבי – –

חיים כץ: לא מאמין לך.

מסעוד גנאים: – – טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, סעיד אלחרומי, דב חנין, ג'מעה אזברגה, ניבין אבו רחמון.

מסעוד גנאים: אני גאה בכם, גאה בעבודה שלכם.

מסעוד גנאים: נמשיך ביחד, אינשאללה.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

בצלאל סמוטריץ': כמובן, הצלחה בהמשך דרכך באזרחות.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת איל בן ראובן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, בבקשה, לרשותך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי – אולי נחכה שיהיה קצת שקט, שההתרגשות תשכך – – –

בצלאל סמוטריץ': אל תדאגי, אני לא אוריד אותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: יוסוף, אני מחכה לך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: ברוך שפטרנו מעונשה של זאת.

יעל גרמן: ממשלה שהתחילה על בסיס של שקר והתפרקה עכשיו בלי לדעת מה אמת ומה שקר בכל ההצהרות ששמענו.

יעל גרמן: להזכירכם, ראש הממשלה בנימין נתניהו פירק את הממשלה הקודמת על בסיס של פוטש שלא היה ולא נברא, ועכשיו הוא יוצא לבחירות אחרי שרק לפני חודש הוא אמר שבתקופה הביטחונית הרגישה הזאת זו תהיה חוסר אחריות לצאת לבחירות.

יעל גרמן: ובין לבין הצליח נתניהו במהלך כהונתו הכפולה להצביע בעד חוק הגיוס, צמצום שרי הממשלה, לימודי ליבה, פונדקאות, מתווה הכותל, ולהצביע גם נגד חוק הגיוס, צמצום חברי הממשלה, לימודי ליבה, מתווה הכותל.

יעל גרמן: הוא דיבר על החשיבות של שומרי הסף והצביע בעד חוק ההמלצות; הוא מינה את המפכ"ל ועשה הכול כדי לקעקע את אמינותו ואת אמינותה של המשטרה; הוא דיבר על שתי מדינות לשני עמים והצביע בעד חוק ההסדרה; הוא נאם על הרצון לסייע לחברה הערבית וחוקק את חוק הלאום; הבטיח לקהילה הגאה שוויון זכויות בפונדקאות – והצביע, כמובן, נגד; ראש ממשלה שהסביר לקודמו, אהוד אולמרט, שאינו יכול להמשיך בתפקיד האחראי שלו כל עוד יש נגדו כתבי אישום, אבל הוא עצמו נאחז בקרנות המזבח כאשר יש נגדו האשמות בשחיתות על שלושה תיקים ואולי יותר; מי שהבטיח לנו שהגז שנמצא יביא להורדת מחירים דרסטית אבל הוא אחראי, בלי בושה, לעליית המחירים הצפויה לכולנו בתחילת 2019.

יעל גרמן: ראש ממשלה מסית, מפיץ שנאה ומפלג, שבזמנו עשתה המדינה תפנית חדה מהדרך שהתוו לה מייסדיה, ממדינה יהודית ודמוקרטית למדינה הפוגעת במוסדות החוק, הפוגעת בבתי המשפט; מדינה שרוצה להטיל צנזורה על התרבות, לסגור מרכולים בשבת; מדינה המתרחקת מערכי הדמוקרטיה ומזכויות האדם.

יעל גרמן: הגיע הזמן לחזור לדרך הישר.

יעל גרמן: הגיע הזמן לחזור לערכי מגילת העצמאות.

יעל גרמן: הגיע הזמן לומר לך, אדוני ראש הממשלה: גרמת נזק רב לחברה ולמדינה בישראל.

יעל גרמן: לך הביתה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איל בן ראובן, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

איל בן ראובן: ידידי כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, פיזור הממשלה הזאת הוא צורך והכרח.

איל בן ראובן: הוא אירוע של תקווה לתקומה מימים אפלים של ממשלה כושלת, לא פחות מכך.

איל בן ראובן: זו ממשלה שתירשם בהיסטוריה בעיקר בגלל שלל כישלונות בכל אחד ממרכיבי משולש הביטחון הלאומי – ביטחון, כלכלה וחברה.

איל בן ראובן: בביטחון – מצוק איתן דרך גלישה במורד יכולת ההרתעה הישראלית, הסדרה עם חמאס ותוצאותיה בחודש האחרון.

איל בן ראובן: בכלכלה – יותר עניים, עלייה ביוקר המחיה, וכישרון מיוחד לקחת את המחצב החשוב ביותר של ישראל, הגז, כבוד היושב-ראש, ולתת אותו במתנה אדירה – לא לבתי חולים קורסים, לא לפריפריה, לא לחקלאות; כן, לטייקונים, לעשירי המדינה, שימשיכו לחגוג עם פוליטיקאים בממשלה הזאת.

איל בן ראובן: למרות הכשלים האלה אני פחות מודאג מהצלע הביטחונית, בגלל שישנו צה"ל.

איל בן ראובן: צה"ל חזק, בריא, נשען על עוצמה ערכית ומוסרית.

איל בן ראובן: ואני אומר לשר בנט: חיילי צה"ל אינם פוחדים מהפצ"ר.

איל בן ראובן: ערכים ומוסר – זוהי עוצמתו של צה"ל.

איל בן ראובן: איתם ניצחנו במערכות עד היום.

איל בן ראובן: אני חרד מאוד לצלע החברתית.

איל בן ראובן: זו הצלע שמקריסה את משולש הביטחון הלאומי.

איל בן ראובן: הפגיעות הבלתי-נסלחות בשומרי הסף – המשטרה, בית המשפט העליון, מבקר המדינה; הפגיעה בדמוקרטיה, בשוויון, במגילת העצמאות הנפלאה שלנו.

איל בן ראובן: ואולי שיא חדש בניסיון להגן על ראש ממשלה כושל, בראש ובראשונה ערכית ומוסרית – הליכה לבחירות שכתב האישום והיכולת של הראש להמשיך ולתפקד למרות כתב האישום הופכות בהן לנושא מרכזי.

איל בן ראובן: כמה עצוב לראות קואליציה, מפלגת שלטון, עוסקים כמעט רק בזה.

איל בן ראובן: ואתם, חברי הליכוד, מנסים להיות בובות גומי מעוררות רחמים.

איל בן ראובן: וכל זאת לצד חוקי הסדרה, עונש מוות, חוק לחיסול התרבות החופשית – חוקים שאינם מחזקים את הביטחון, ובעיקר עומדים כנגד המלצות האיש והמוסד האחראי למימוש החוק הישראלי, היועץ המשפטי, שהופך פתאום ליריב.

איל בן ראובן: זו ממשלה שמייצגת אותה יכולת ההיגררות, שמשמעותה ההפך מיוזמה – היגררות אחרי חמאס מחד גיסא, והיגררות אחרי ימין קיצון מאידך גיסא; ואני איני משווה ביניהם, כבוד היושב-ראש, אלא במוטיב הגרר.

איל בן ראובן: פיזור הכנסת הוא הזדמנות לתיקון.

איל בן ראובן: אני קורא מכאן לידידי אביחי מנדלבליט: אתה חייב לתת לציבור את הכרעתך הבהירה באשר לראש ממשלה מיועד, ובזמן הקרוב ביותר, וקרוב – רחוק ככל האפשר ממועד הבחירות עצמן.

איל בן ראובן: קרוב ככל האפשר.

מכלוף מיקי זוהר: קרוב או רחוק?

מכלוף מיקי זוהר: כי התבלבלת.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זוהר.

איל בן ראובן: ובהזדמנות הזאת אני קורא לכל החברים חברי הכנסת – – –

מכלוף מיקי זוהר: קרוב או רחוק?

איל בן ראובן: תקשיב טוב למה שאני אומר.

איל בן ראובן: בוא, לפחות את הימים האחרונים – –

מכלוף מיקי זוהר: רק תבהיר: קרוב או רחוק?

איל בן ראובן: – – ידידי מיקי זוהר, לפחות את הימים האחרונים בוא ננסה להעביר בלי צורך להמשיך ולהעסיק את ועדת האתיקה – –

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה מעדיף?

איל בן ראובן: – – שאני חבר בה, ואומר לכם שהציון האתי של הממשלה והכנסת הנוכחית, בלשון המעטה – –

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה מעדיף?

איל בן ראובן: – – הוא נמוך ביותר – ההפך מדוגמה אישית של מנהיגות העם.

איל בן ראובן: ההפך.

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה מעדיף, קרוב או רחוק?

מכלוף מיקי זוהר: מה עדיף לכם?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, כן, הגיע הזמן שהפוליטיקה הישראלית, השלטון הישראלי, הממשלה בישראל, יציגו בפני כל העם היושב בציון, וגם בתפוצות, יהדות שתהיה מחברת ולא מפלגת, לא משניאה דתיים על חילונים וחילונים על דתיים, לא יוצרת קרע ומעמיקה אותו בין העם היושב בציון לבין יהדות התפוצות.

אלעזר שטרן: הגיע הזמן לשיח חדש, שיח שהוא לא "השמאל הזה" ו"החמוצים".

אלעזר שטרן: ואם מישהו כבר רוצה לדבר על חמוצים, אז שידע – אדוני השר, אתה בטח יודע את זה, זה מתמטיקה פשוטה – שאצל החמוצים האלה יש יותר שנות שירות, יותר דרגות, יותר צל"שים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מדברים רק על הפוליטיקאים.

אלעזר שטרן: גם בין הפוליטיקאים.

אלעזר שטרן: מיקי זוהר, תדע, גם בין הפוליטיקאים שיושבים בצד הזה מול אלה שיושבים שם יש יותר דרגות, שנות שירות, אחוזי נכות, אותות גבורה, צל"שים – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: – – כל מה שאתה רוצה.

אלעזר שטרן: כל מה שאתה רוצה.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: דרגות זה דרגות שיש בצבא; זה דרגות.

שרן השכל: – – –

אלעזר שטרן: לא אמרתי כלום, רק אמרתי: זה השמאל הזה, זה השמאל הזה.

אלעזר שטרן: השמאל הזה.

חיים כץ: מה זה אומר?

אלעזר שטרן: אני יודע מי הבן שלך.

אלעזר שטרן: לא מדבר על הבן שלך.

קריאות: – – – מגדל השן – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת השכל.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אני יכול לדבר?

אלעזר שטרן: מה קרה לכם?

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת זוהר, אוחנה, תנו לחבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת עפר שלח, אתה רוצה להגיד למיקי זוהר מה זה אחוזי נכות, שהוא יבין פעם?

אמיר אוחנה: – – – הם הש"ג.

אמיר אוחנה: זה מה שאתה עושה כאן

אמיר אוחנה: עכשיו – – – דודו טופז – – –

קריאות: אנחנו הש"ג ואתם הגנרלים – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, תנו לחבר הכנסת שטרן לסיים את דבריו.

מכלוף מיקי זוהר: מי הוא בכלל – – – מי זה הקריית-גתי הזה?

שרן השכל: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זוהר, אני לא רוצה לקרוא לסדר בישיבת סיכום כזאת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי זוהר.

אלעזר שטרן: אני מתנצל שהמרכז והשמאל והמרכז-הימין צריכים להתנצל – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה שמאל, שמאל.

אלעזר שטרן: – – על שנות השירות שלהם, על אחוזי הנכות – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה שמאל.

שרן השכל: למה, אנחנו לא שירתנו?

שרן השכל: אנחנו לא שירתנו – – – אבי דיכטר היה ש"ג?

אלעזר שטרן: – – על הצל"שים, על אותות הגבורה – על כל מה שיש בצד הזה הרבה יותר משיש בצד הזה.

אלעזר שטרן: הגיע הזמן – – –

מכלוף מיקי זוהר: שלא נדבר על איך התקדמת בצבא, אלעזר שטרן.

מכלוף מיקי זוהר: לא נדבר על איך התקדמת בצבא.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה לדבר על איך התקדמת בצבא.

מכלוף מיקי זוהר: גנרל גדול.

מכלוף מיקי זוהר: לא רוצה לדבר על איך התקדמת בצבא

שרן השכל: – – –

יחיאל חיליק בר: מיקי, הבנו את העקיצה, הבנו את העקיצה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני בטוח שהוא לא עשה פחות ממך בצבא.

שרן השכל: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי, שלא נדבר על איך הוא התקדם בצבא.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה לדבר על זה – – –

אלעזר שטרן: אני אציע רק, את הזמן שעומד לרשותך, תנצל עם יושב-ראש הקואליציה, להסביר למה התחלת פריימריז על חשבון 120 אנשים והעם בישראל.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

אלעזר שטרן: אחר כך אני אדבר איתך.

יחיאל חיליק בר: אלעזר, אוסיף לך עוד דקה.

יחיאל חיליק בר: נגמר לך הזמן.

יחיאל חיליק בר: אני אוסיף לך עוד דקה.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יחיאל חיליק בר: אני אאפשר לו להישאר פה עוד שעה.

יחיאל חיליק בר: נו, באמת, חבר'ה, יאללה.

מכלוף מיקי זוהר: בכיף, אני נהנה מכל רגע.

אלעזר שטרן: הגיע הזמן שלפני שמחליטים שמדינת ישראל היא בית לאומי לעם היהודי, יחליטו שיהודי זה גם לוחם בגולני או בהנדסה קרבית שבא מחבר המדינות, ויכול להיקבר יחד, למרות שרק אבא שלו יהודי ולא אימא שלו.

אלעזר שטרן: זה מה שהקואליציה הזאת עושה – ככה היא מפרידה בין כולם.

אלעזר שטרן: הגיע הזמן שבאמת, אבל באמת, לפני הכספים הקואליציוניים ועשרות המיליונים שחברי כנסת כמו מיקי זוהר וחברים שלו שודדים מקופת המדינה, ידאגו שחייל שעושה שלוש שנים או חיילת שעושה שנתיים יוכלו לקחת את הכסף הזה לתואר ראשון חינם לכל לוחם, ולא כספים קואליציוניים לטובת מקורבים.

אלעזר שטרן: אז גם אולי החינוך בגליל – וחברי מאיר כהן יודע – ובדימונה יהיה לא יותר יקר מאשר ביהודה ושומרון, כמו שהוא היום – וטוב שעושים גם ביהודה ושומרון הקלות בחינוך – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אלעזר שטרן: – – אבל כמובן שזה מתוך אותה קופה.

אלעזר שטרן: הגיע הזמן שיהיה פה שיח הרבה יותר מכבד, מאחד, ולא מפלג ומשניא.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת חברי חמד עמאר יודע שבתוך השיח הזה ובתוך האפליות האלה, לצערי הרב, גם אחינו הדרוזים.

אלעזר שטרן: תודה.

אמיר אוחנה: זה היה נאום מאוד מאחד ולא מפלג.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה, ואחריו – –

אמיר אוחנה: מאוד מאחד.

יחיאל חיליק בר: – – חבר הכנסת יואב קיש, אם יהיה פה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, אדוני.

מאיר כהן: חברי וחברות הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני מנסה לחשוב מה החיסרון של – –

אמיר אוחנה: תתחדש, אגב.

אמיר אוחנה: יפה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: – – מה החיסרון של הכנסת הזאת שמתפרקת, והממשלה, שכמעט בכל תחום הכניסו את הפוליטיקה.

מאיר כהן: ואני לא רוצה לפרט – עשו את זה 90 ח"כים ויעשו את זה עוד.

מאיר כהן: אבל אני רוצה לומר למה, אמיר – –

אמיר אוחנה: כן.

מאיר כהן: – – למה אני שמח שהממשלה הזאת מתפרקת ממקום מאוד קטן אבל חשוב – כי הסתבר שהכניסו את הפוליטיקה בגרוש לתוך מערכת החינוך.

מאיר כהן: תקשיב, אמיר.

מאיר כהן: בשבוע שעבר הסתבר לפתע שתלמיד בממלכתי-דתי, מתקציבים אותו ב-38,500 שקל, ותלמיד בחילוני מתוקצב ב-29,000 – – –

אלי אלאלוף: בממלכתי.

מאיר כהן: מה?

אלי אלאלוף: בממלכתי.

מאיר כהן: בממלכתי, סליחה.

מאיר כהן: בממלכתי.

מאיר כהן: מתוקצב ב-29,000 שקלים.

מאיר כהן: שאלנו למה, אמיר.

מאיר כהן: קראנו למשרד החינוך לא מתוך מקום לנגח – מתוך מקום לשאול למה הבן שלך ושלי מקבלים 29,000 שקלים והבן מהממלכתי-דתי מקבל 37,000 שקלים.

מאיר כהן: התשובה שקיבלנו ממשרד החינוך – אמיר, תקשיב, מיקי, תקשיב גם אתה, כי זה אני ואתה, תעזוב עכשיו פוליטיקה – התשובה שקיבלנו זה שהביאו למשרד החינוך 250 מיליון שקל כסף קואליציוני, ונתנו את זה רק לממלכתי-דתי.

מאיר כהן: ויושב שם חבר כנסת שאומר: כן, כספים קואליציוניים כן ילכו לממלכתי-דתי.

מאיר כהן: ראו איזה פער.

מאיר כהן: זו לא פוליטיקה, זו פוליטיקה מסריחה, רעה, שמכניסים אותה לתוך מערכת החינוך, ואסור שאנחנו נסכים.

מאיר כהן: מיקי, אמיר, לא משנה מאיזה מפלגות אנחנו – הילדים שלנו שווים, ואסור להכניס כספים קואליציוניים לתוך מערכת החינוך הממלכתית.

מאיר כהן: אנא מכם, אנחנו צריכים להילחם להוציא את הפוליטיקה ממערכת החינוך הישראלית.

מאיר כהן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני מאיר כהן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואב קיש – אינו נמצא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת מוטי יוגב.

יחיאל חיליק בר: אמיר, אתה מחוק.

יחיאל חיליק בר: הורדת?

אמיר אוחנה: לא, לא.

אמיר אוחנה: העברתי את עצמי לסוף כדי – – –

יחיאל חיליק בר: אה, אוקיי.

אמיר אוחנה: תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, טוב שאנחנו מפזרים את הכנסת היום.

חמד עמאר: הכנסת הזאת חוקקה שני חוקים שפגעו מאוד קשה בבני העדה הדרוזית.

חמד עמאר: מאוד קשה.

חמד עמאר: החוק הראשון הוא חוק הלאום.

חמד עמאר: החוק השני הוא מה שנקרא כאן "חוק קמיניץ".

חמד עמאר: אני לא קורא לו "חוק קמיניץ", אני קורא לו חוק של שרת המשפטים איילת שקד ושר האוצר משה כחלון.

חמד עמאר: רק בשבוע שעבר הבאתי חוק לתיקון חוק הלאום, שהובטח על ידי ראש הממשלה שיעגן את מעמדה של העדה הדרוזית בחוק-יסוד בתוך 45 יום.

חמד עמאר: עברו 73 יום; לא הביא שום חוק ולא תיקן שום חוק, ולא חשב אפילו להביא חוק.

חמד עמאר: אנחנו מפזרים את הכנסת הזאת.

חמד עמאר: חוק קמיניץ, שהקנסות בו שמתחילים עכשיו להיכנס, שאושרו כאן בכנסת, שהובאו על ידי שרת המשפטים ושר האוצר: מי שגר בבית שלו אפילו עשר שנים ואין לו היתר בנייה, באופן אוטומטי – 150,000 שקל, ואם הוא לא הורס את הבית שלו תוך חודש ימים, זה הולך להיות 250,000 שקל, כי יש לו עוד קנס של 100,000 שקל, כי הוא לא הרס את הבית שלו.

חמד עמאר: ואם הוא ממשיך להתגורר בבית שלו, חבריי – כל יום 750 שקל.

חמד עמאר: תגידו לי, זה אמיתי?

חמד עמאר: אזרח יכול לעמוד בזה?

חמד עמאר: מישהו יכול לעמוד בזה?

חמד עמאר: היו לנו כל האפשרויות.

חמד עמאר: שר האוצר לקח על עצמו את כל מה שקשור בתכנון ובנייה: ועדות התכנון והבנייה, מינהל התכנון, מינהל מקרקעי ישראל – לא השאיר שום משרד, שום נגיעה בתכנון ובנייה.

חמד עמאר: בהסדרה שלו, שם אצלו במשרד ארבע שנים.

חמד עמאר: למה לא הצלחנו לעשות את זה?

חמד עמאר: למה לא הצלחנו לעשות את זה?

חמד עמאר: למה שר האוצר לא הצליח לעשות את זה?

חמד עמאר: אם היה רוצה, היה עושה את זה בתוך שנה.

חמד עמאר: דיבורים מכאן עד בית ג'ן, מכאן עד חורפיש, מכאן עד שפרעם.

חמד עמאר: חלקות לחיילים משוחררים – כמה חלקות חילקנו?

חמד עמאר: אני יכול לספור אותן על כף היד.

חמד עמאר: אבל אני עשיתי דברים טובים כאן בכנסת: חוק ייצוג הולם לבני העדה הדרוזית בחברות ממשלתיות ומשרדי ממשלה, שאִפשר לקלוט מאות צעירים משוחררים מהצבא, בחורות צעירות שנכנסו לחברות ממשלתיות.

חמד עמאר: עובדים שם מאות.

חמד עמאר: אני כל שנה מקבל את העדכון מנציבות שירות המדינה, ואני רואה שבכל שנה עוד בחורים צעירים נכנסים לעבודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

חמד עמאר: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: אני אמרתי בשבוע שעבר: אל תבואו לבקש קולות אצלנו.

חמד עמאר: עכשיו אנחנו בבחירות.

חמד עמאר: בשבוע שעבר לא ידעתי שיהיו בחירות השבוע.

חמד עמאר: אז אני אומר לכם, אל תבואו לבקש קולות אצלנו.

חמד עמאר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת עמאר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוגב, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

מרדכי יוגב: אדוני כבוד היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי – רגע.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טיבי, אם אתם רוצים לשוחח, יש פרסה בחוץ עם קפה מצוין של – –

שולי מועלם-רפאלי: ציונה.

יחיאל חיליק בר: – – ציונה.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: אני מתחיל לך את הזמן מחדש.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: נא לשמור על השקט.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, כבוד היושב-ראש, שרים, חבריי חברי הכנסת, אורחים יקרים ביציע, עם ישראל מביט היום לעבר הכנסת ושואל: למה אנחנו הולכים לבחירות?

מרדכי יוגב: הרי כולם צופים ויודעים שהממשלה הבאה, השלושים וארבע, הממשלה בראשות בנימין נתניהו, תוחלף על ידי ממשלה נוספת, הרכבה יהיה לאומי והיא תהיה בראשות בנימין נתניהו.

מרדכי יוגב: למרבה הצער, במצב הפוליטי הנוכחי שנוצר – –

מיקי לוי: לא בטוח.

מיקי לוי: לא בטוח.

מרדכי יוגב: – – ברוב של 61 – –

יחיאל חיליק בר: תודה, מיקי.

מרדכי יוגב: – – לא הייתה ברירה אחרת, כפי שכבר התרעתי לפני כחודש, אחרי ששר הביטחון התפטר: ממשלה של 61 לא תאריך ימים, ולא תוכל, ואין ברירה אלא לפזר את הכנסת ולסיים את תהליך הבחירות כמה שיותר מהר, לטובת עם ישראל.

מרדכי יוגב: חשוב לי לומר: הישגי המחנה הלאומי בקדנציה הנוכחית לא היו קורים לולא היותה של מפלגת הבית היהודי סמן ואבן יסוד בתוך הממשלה.

מרדכי יוגב: ביצרנו את ביטחון ישראל באמצעות עמדה נחרצת של השר נפתלי בנט בקבינט; נקטנו את האחריות הדרושה בתקופה ביטחונית רגישה; צמצמנו את הפערים בין הרשות השופטת לבין הרשות הנבחרת – הכנסת והממשלה – בזכות שרת המשפטים איילת שקד ובאמצעים נוספים; שיפרנו את החינוך; חיזקנו את הפריפריה, זו שבצפון ובדרום, וקירבנו אותה למרכז; חיזקנו גם את אחיזתנו ביהודה ושומרון.

מרדכי יוגב: אבל יש משימות רבות עוד לפנינו.

מרדכי יוגב: אני חייב מילה קטנה גם לתושבי הדרום ועוטף עזה – חשובים לנו, יקרים לנו.

מרדכי יוגב: רק בשבוע שעבר הייתי בעוטף וגם בכרם שלום עם התושבים.

מרדכי יוגב: שמעתי את כאבם לפני שבועיים בשדרות, והתסכול על המצב בעזה ברור.

מרדכי יוגב: לכן אני אומר: לא נוכל לברוח לא מהטרור בעזה ולא מהאחריות, לא מחיסולו של הטרור ולא מהמצב ההומניטרי בעזה.

מרדכי יוגב: זה יהיה כאב הראש שלנו והמשימה שלנו גם בכנסת הבאה; זו אחת ממשימות רבות שעוד לפנינו, ואנחנו נשלים אותן:

מרדכי יוגב: צריך להשלים את פסקת ההתגברות כדי לאזן בין המערכות, הנבחרת והשופטת; צריך לשפר את תהליכי קליטת העולים; להשוות את שירותי הרפואה בפריפריה לאלה שבמרכז; לחזק את הזרמים בחינוך, גם בחינוך הדרוזי, גם בחינוך הבדואי, משרתי הצבא – להרחיק אותם מהחינוך הערבי, להביא אותם לחינוך הממלכתי; לצמצם את תשלומי ההורים; וגם לסלק את המסתננים ולהחזיר את דרום תל אביב לתל אביבים; וגם להסדיר את פינוי ח'אן אל-אחמר.

מרדכי יוגב: אני פונה מכאן, מעל בימת הכנסת, לאזרחי ישראל ואומר: עשינו הרבה, אבל נותרו לפנינו עוד משימות רבות.

מרדכי יוגב: תנו לנו את הכוח להמשיך ולעבוד.

מרדכי יוגב: כיושב-ראש השדולה לפיתוח הצפון קידמתי את התוכנית לקידום הצפון, קידמנו את בתי החולים בצפון וכעת אנחנו עסוקים גם בהשלמת הסגל הרפואי לבית החולים השיקומי שייבנה, בעזרת השם, בפדה, פוריה, ויסייע לכל תושבי הצפון – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

מרדכי יוגב: – – וכך פעלנו ואנחנו פועלים להביא עוד רופאים לצפון ולדרום, מתוך ראייה כוללת שיש אתגר התיישבותי גדול גם בצפון גם בדרום.

מרדכי יוגב: למחלוקת שפה בכנסת בעניינה של ההתיישבות ביהודה ושומרון – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

מרדכי יוגב: – – אני רוצה להבהיר: מעולם לא הייתה שם מדינה פלסטינית, לעולם לא תהיה, וככל שנחזק את ההתיישבות שם נחזק גם את ביטחוננו ואת עם ישראל כולו בארץ ישראל ובעולם.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מרדכי יוגב: לכן קידמתי, כיושב-ראש ועדת המשנה, גם תוכניות אב לכבישים לכיסוי סלולרי ולמרקם החיים.

יחיאל חיליק בר: מוטי, משפט סיכום.

מרדכי יוגב: ואני מציע לכולכם להצטרף אלינו, ולא להמר לא על אבו מאזן, שמחנך את ילדיו לרצח ילדים, ולא על שום משיח שקר אחר.

מרדכי יוגב: נחזק את אחיזתנו בצפון, בדרום וביהודה ושומרון.

מרדכי יוגב: נחזק גם את עתידנו.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מרדכי יוגב: כאמור, כמו שאמרתי, עשינו הרבה.

מרדכי יוגב: נותרו לנו עוד משימות רבות, ואין לי ספק שבית יהודי חזק גם בממשלה הלאומית הבאה יחזק את עם ישראל, את מדינת ישראל.

מרדכי יוגב: תודה לכם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להקפיד על הזמנים.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אחריו – שולי מועלם-רפאלי, חברת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, את יכולה כבר – – –

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 58), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: (קריאה ראשונה)

יחיאל חיליק בר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יחיאל חיליק בר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יחיאל חיליק בר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יחיאל חיליק בר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יחיאל חיליק בר: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חברת הכנסת מירב בן ארי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אדוני השר, האמת היא שאנחנו מסיימים – ברמה האישית אני מסיימת ברגשות מעורבים.

שולי מועלם-רפאלי: אכן, הייתה קדנציה מעולה של עשייה משמעותית, ימנית, לאומית, נשית, חברתית, שעסקנו בה בכל הכוח, אבל דברים רבים לא הגיעו לכדי סיום.

שולי מועלם-רפאלי: גם כשהצלחנו להעביר את חוק ההסדרה והצלחתי למנוע את אותה אפליה בלתי נסבלת ביחס לתושבים ביהודה ושומרון, לא הצלחנו להחיל ריבונות ביהודה ושומרון; זאת המשימה המרכזית, כדי ליצור שם שוויון זכויות ולא רק שוויון חובות לאזרחים היהודים.

שולי מועלם-רפאלי: ולכל אלה ששואלים שוב ושוב: מה תעשי עם 2 מיליוני פלסטינים בשטחי A ו-B?

שולי מועלם-רפאלי: אז הינה, אפילו אני, שחושבת שנכון להחיל ריבונות בכל יהודה ושומרון, אומרת: נתחיל צעד-צעד ונחיל ריבונות בשטח C, ונאפשר ל-40,000 או 50,000 ערבים שגרים שם להיות אזרחים או תושבים לפי רצונם, ולבחור ולהיבחר במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אבל הגיע זמן ריבונות, חבריי היקרים, ובלי ריבונות ביהודה ושומרון אנחנו לא נצליח ליצור שוויון זכויות אמיתי לאזרחי מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: לפני הדאגה לזכויות של הפלסטינים ושל המסתננים בדרום תל אביב, אני מציעה לחבריי מהשמאל להתחיל לדאוג לזכויות של אזרחי מדינת ישראל שגרים ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: הצלחנו להעביר את חוק הלאום.

שולי מועלם-רפאלי: אם למישהו היה ספק שזאת מדינת הלאום של העם היהודי, הספק הזה נגמר.

שולי מועלם-רפאלי: זאת מדינת הלאום של העם היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: היא יהודית ודמוקרטית.

שולי מועלם-רפאלי: יש פה אזרחים שווי זכויות.

שולי מועלם-רפאלי: אף פעם, חברת הכנסת חנין זועבי, לא תקבלי פה, במדינה הזאת, זכויות לאומיות, כי זאת מדינת הלאום של העם היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: ואנחנו גאים באזרחים שנאמנים למדינה ואנחנו מחויבים לכל האזרחים לשוויון זכויות, אבל לא יהיה פה שוויון זכויות לאומיות.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא יקרה.

שולי מועלם-רפאלי: וברוך השם, קידמנו את בית החולים השיקומי בפוריה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מזכירה לכולנו שרק בכנסת הקודמת הצלחנו לבנות את בית החולים השיקומי בנגב, לתפארת מדינת ישראל, במרחב השיקומי של עלי נגב.

שולי מועלם-רפאלי: וככה נמשיך לפעול, חבר הכנסת אלי אלאלוף, חבר הכנסת מוטי יוגב, חברי כנסת נוספים וגם אני, כדי לחזק את בית החולים השיקומי בפוריה וליצוק בו את אותו תוכן של מטפלים מגוונים, ויש לנו אחריות לזה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל עדיין, לצערי – פער בלתי נתפס בין המרכז לפריפריה.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: ואני מבקשת לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: עשינו אתמול צעד אדיר להיותה של מדינת ישראל ערכית יותר.

שולי מועלם-רפאלי: העברנו בקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה את החוק להפללת לקוחות זנות ושיקום נשים במעגל הזנות.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת כאן להזכיר את חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון, שהתחילה את התהליך הזה לפני כ-15 שנים, ואני זוכה, יחד עם כולכם, להביא אותו לכדי סיום.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם, כשנצביע עליו בשבוע הבא, כולנו נוכל להגיד לילדים ולנכדים שלנו שהבאנו את מדינת ישראל ואת החברה הישראלית להיות ערכיים יותר, יהודיים יותר, אנושיים יותר, מוסריים יותר.

שולי מועלם-רפאלי: מדינה יהודית ודמוקרטית.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי, חברת הכנסת מועלם.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – חבר הכנסת אלאלוף.

אמיר אוחנה: איזה מספר חברת הכנסת בן ארי?

יחיאל חיליק בר: בפריימריז?

אמיר אוחנה: לא.

יחיאל חיליק בר: 53 מתוך 82.

יחיאל חיליק בר: עוד לא מריחים את הסוף, אמיר.

יחיאל חיליק בר: את הסוף של הכנסת הזאת כן, אבל לא של הנאומים.

חיים כץ: עוד שעה וחצי.

יחיאל חיליק בר: אם כולם ידברו.

חיים כץ: מקסימום שעה וחצי, נגיד שעה ו-40.

יחיאל חיליק בר: נכון.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: אדוני השר, כנסת נכבדה, אנחנו היום הולכים לפזר הכנסת העשרים.

מירב בן ארי: הרגשות כאן בקהל הם אצל חלק שמחה, וחלק גם עצובים.

מירב בן ארי: חלקנו נחזור, חלקנו לא, אבל היה לי חשוב להזכיר את כל אותם דברים שעשינו בקדנציה הזאת, כי יש נטייה לומר כל הזמן שהממשלה הזאת לא עשתה כלום.

מירב בן ארי: חלק אפילו מרחיקים לכת לקץ הדמוקרטיה.

מירב בן ארי: ולכן חשוב לי – ואני מניחה שחבר הכנסת אלאלוף יגיע אחריי וגם ידבר על כל הדברים הנהדרים שעשינו בממשלה הזאת לטובת אזרחי ישראל, למרות שאני מרגישה שכל הזמן יש כאן אנשים שנוטים להשמיץ.

מירב בן ארי: אפילו אם נלך רק לשבוע שעבר, להחלטת הממשלה האחרונה, שהחליטו, ובצדק, השרים, רווחה, אוצר וחינוך, לתת לכנפיים של קרמבו, אבל בעיקר לילדים עם צרכים מיוחדים, את האפשרות ללכת לחינוך הבלתי-פורמלי.

מירב בן ארי: עמותה שלפני חודש הייתה בסכנת סגירה, עם 3 מיליון שקלים, בקרוב מאוד לא רק שלא תיסגר אלא תגדיל את הפעילות שלה.

מירב בן ארי: ציינתי גם אותך.

חיים כץ: מ-3 ל-40 – תכפילי – – –

מירב בן ארי: והאירוע הזה זה רק אחד מתוך מאות החלטות לטובת הציבור.

מירב בן ארי: 40 מיליון שקל.

חיים כץ: – – – את הילדים – – –

מירב בן ארי: תאמין לי, השר כץ, שאני פרגנתי לאילן – – – שלך.

קארין אלהרר: מירב, למה הם היו בסכנה?

מירב בן ארי: את מדברת איתי על פרוצדורה.

מירב בן ארי: עזבי, בואי, קארין, אתם טובים בלדבר ואנחנו טובים בלעשות.

מירב בן ארי: בזמן המשמרת שלכם לכנפיים של קרמבו היו שלושה מיליון שקל; במשמרת הזאת הם יהיו עם 40 מיליון שקל.

מירב בן ארי: הפלא ופלא.

קארין אלהרר: תלמדי עובדות.

מירב בן ארי: עזבי, אבל כנפיים של קרמבו זה רק הישג אחד מתוך מאות הישגים.

מירב בן ארי: את יודעת, גם בנאום שלי מלפני שבועיים את חייכת, ושאלתי אותך: למה את מחייכת?

מירב בן ארי: ואמרת לי שזה בגלל החוקים שאת הצלחת – את, מהאופוזיציה – להעביר בקדנציה הזאת.

מירב בן ארי: שלא נדבר על חוק האומנה; שלא נדבר על כל כך הרבה חוקים טובים שתכף גם אלאלוף ידבר עליהם כשיעלה – נכון?

מירב בן ארי: ויספר על הפעילות שעשתה הממשלה הזאת למען נכים, שהקצבה שלהם לא עלתה שנים, גם במשמרת שלכם, למען קשישים, למען משפחות חד-הוריות, למען צעירים בסיכון.

מירב בן ארי: מאוד מאוד קל לבוא ולומר מה הממשלה הזאת לא עשתה, אבל מאוד חשוב להדגיש מה הממשלה הזאת עשתה, בעיקר לאוכלוסיות הכי מוחלשות במדינה.

מירב בן ארי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: חבריי חברי הכנסת, אנחנו נפרדים היום מממשלה שרק העמיקה פערים – –

מירב בן ארי: אתה לא מקשיב לנאום שלי.

טלב אבו עראר: – – התעלמה, והזניחה את החברה הערבית – –

חיים כץ: אהה.

טלב אבו עראר: – – ופעלה רק – –

חיים כץ: החברה הערבית בקדנציה הזאת – – –

אורן אסף חזן: תגיד לי, אתה לא הזנחת את הנשים שלך?

טלב אבו עראר: – – למען האזרחים היהודים.

טלב אבו עראר: אולי תקשיב ותגיד שחבר הכנסת צודק במה שהוא אומר.

טלב אבו עראר: הממשלה הזאת עקרה יישובים והרסה בתים של ערבים בדואים בנגב למען הקמת יישובים ליהודים.

טלב אבו עראר: האם אתה מאשר, מכובדי השר כץ?

טלב אבו עראר: עקרתם את היישוב אום אל-חיראן כדי להקים את היישוב חירן; הרסתם בתים של בדואים שם כדי לבנות בתים ליהודים.

טלב אבו עראר: ממשלה שהרגה אזרחים בדואים בדם קר – –

אורן אסף חזן: תגיד לי, אתה לא מתבייש?

טלב אבו עראר: – – על לא עוול בכפם.

אורן אסף חזן: אתה לא מתבייש להגיד שהממשלה הרגה?

טלב אבו עראר: הרגתם את יעקוב אבו אלקיעאן.

טלב אבו עראר: הרגתם את סאמי אל-ג'עאר.

אורן אסף חזן: מה, לא ישנת טוב בלילה?

טלב אבו עראר: הרגתם את סמי א-זיאדנה ואחרים.

אורן אסף חזן: הנשים שלך בלבלו לך את המוח?

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

טלב אבו עראר: ממשלה אשר מנעה – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, הוא לא יכול להגיד שהממשלה הרגה אזרחים.

טלב אבו עראר: – – מנעה מעשרות אלפי אזרחים – – –

יחיאל חיליק בר: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.

אורן אסף חזן: אז אני יכול לענות לו.

יחיאל חיליק בר: אתה אמור להיות פה?

אורן אסף חזן: אתה אמור להיות פה?

טלב אבו עראר: ממשלה אשר מנעה מעשרות אלפי אזרחים ערבים בדואים – –

יחיאל חיליק בר: הוא אמור להיות פה?

יחיאל חיליק בר: הוא לא מושעה?

טלב אבו עראר: – – שירותים בסיסיים, כגון חינוך, בריאות – –

יחיאל חיליק בר: סיים אתמול?

טלב אבו עראר: – – ורווחה.

אורן אסף חזן: אני שואל: אתה אמור להיות פה?

יחיאל חיליק בר: אני – כן.

טלב אבו עראר: ממשלה אשר דרסה, ואף קברה – –

אורן אסף חזן: בינתיים.

אורן אסף חזן: אתם בדרך הביתה.

אורן אסף חזן: בינתיים.

טלב אבו עראר: – – את עקרון השוויון – –

אורן אסף חזן: בינתיים.

טלב אבו עראר: – – בחוק הלאום.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לך דקה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, הסבלנות שלי כלפיך גם כך לא קיימת.

אורן אסף חזן: אה, לא הוגן.

אורן אסף חזן: זה לא הוגן.

אורן אסף חזן: אתה שאלת שאלה.

יחיאל חיליק בר: גם כך לא קיימת.

יחיאל חיליק בר: ולמרות הלוק החדש שלך, והתספורת והפן, אתה לא תקבל הנחות בהתנהגות.

אורן אסף חזן: לא, אבל אתה שאלת שאלה.

אורן אסף חזן: אתה שאלת שאלה – קיבלת תשובה.

מיקי לוי: אורן, די, יוציאו אותך.

יחיאל חיליק בר: כן, אני מודה לך.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לך, אדוני.

טלב אבו עראר: ממשלה, אדוני היושב-ראש – –

אורן אסף חזן: לא להפריע.

אורן אסף חזן: אתה – – –

טלב אבו עראר: – – אשר הכניסה לכלא אתמול – הכניסה לכלא את שייח' סיאח א-טורי.

אורן אסף חזן: גם את החברים שלך צריך להכניס לכלא.

טלב אבו עראר: שייח' סיאח בן 80.

טלב אבו עראר: מדינה דמוקרטית מכניסה לכלא אדם בגיל 80, אזרח מדינת ישראל, חף מפשע; לא עשה כלום מלבד שהוא רצה לשמור על אדמתו.

טלב אבו עראר: הוא גר בכפר אל-עראקיב, והממשלה הכניסה אותו לכלא.

טלב אבו עראר: זה לא קורה במדינות אחרות.

טלב אבו עראר: ולכן, (אומר דברים בשפה הערבית.

טלב אבו עראר: להלן תרגומם: אני פונה עכשיו לכל – –)

אורן אסף חזן: אני מחכה שיכניסו אתכם לכלא.

טלב אבו עראר: (– – המגזרים בעמנו, לכל המגזרים בעמנו.

טלב אבו עראר: הממשלה הזאת, שסיימה את הכהונה שלה, על כל הגורמים הימניים שבה, העמיקה את הפערים ולא צמצמה אותם.

טלב אבו עראר: הרסה את הבתים שלנו, עקרה את הכפרים שלנו למען הקמת כפרים יהודיים.

טלב אבו עראר: הרגה את בנינו החפים מפשע, למשל את יעקוב אבו אלקיעאן, סמי אל-ג'עאר, סמי א-זיאדנה, ועוד רבים אחרים מבני המגזר הערבי.

טלב אבו עראר: כן, הממשלה מנעה מעשרות אלפי אזרחים מערביי הנגב את הזכויות הבסיסיות ביותר, כדי ללחוץ עליהם ולגרש אותם מאדמותיהם וכפריהם.

טלב אבו עראר: אני פונה אל כל בני עמנו, כל בני עמנו, בקריאה לטאטא את המפלגות הציוניות מכפרינו ומערינו בבחירות הקרובות, ולתמוך ברשימה המשותפת – –)

אורן אסף חזן: תנצל את הדקות לדבר פה בערבית, למה זה לא יימשך עוד.

טלב אבו עראר: (– – אשר מייצגת את כל בני עמנו, ועלינו לחזק אותה כדי להנחיל מפלה ניצחת לזה שצועק עכשיו ולאנשים כדוגמתו.

טלב אבו עראר: )

אורן אסף חזן: זה לא יימשך.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

טלב אבו עראר: (הו, אחים – –)

אורן אסף חזן: יאללה, רד למטה.

אורן אסף חזן: רד למטה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

טלב אבו עראר: (– – אנחנו אומרים שהרשימה המשותפת תמשיך.

טלב אבו עראר: ) ואני אומר לאורן חזן – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

טלב אבו עראר: – – וגם לאחרים – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

טלב אבו עראר: – – הרשימה המשותפת, אם שמחתם שהיא תתפרק – היא לא תתפרק, והיא תמשיך להוביל – –

אורן אסף חזן: לא תהיו פה יותר.

אורן אסף חזן: אתם לא תהיו פה.

טלב אבו עראר: – – את החברה הערבית – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

טלב אבו עראר: – – במדינה הזאת, בארץ הזאת, ואולי תראה גם שהיא תגיע ל-17 מנדטים.

אורן אסף חזן: נגמר לו הזמן מזמן.

אורן אסף חזן: איזה הנחות פה.

יחיאל חיליק בר: אדוני, תודה.

טלב אבו עראר: בעזרת השם.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לך.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אורן אסף חזן: אתם לא תהיו פה, ולך יהיה יותר זמן להתעסק עם הנשים – – –

טלב אבו עראר: – – –

אורן אסף חזן: יהיה לך יותר זמן להתעסק איתן.

אורן אסף חזן: עבריין.

יחיאל חיליק בר: רק התחלנו.

יחיאל חיליק בר: שלוט בעצמך.

אורן אסף חזן: הוא עבריין.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: הוא לא עבר – –

אורן אסף חזן: יש חוק בישראל.

יחיאל חיליק בר: – – על שום חוק.

יחיאל חיליק בר: אל תקרא לו עבריין.

אורן אסף חזן: לא, הוא נשוי לכמה נשים.

אורן אסף חזן: זה אסור.

יחיאל חיליק בר: גם אם אתה לא מסכים לכל הדברים שלו, וגם אני לא מסכים לכל הדברים שלו.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אם אני גאה בדבר אחד בתפקודי בכנסת, הוא בזה שאני גומר את הקדנציה הזאת, וגם את כהונתי בכנסת, בלי לריב עם אף אחד מחברי הכנסת.

אלי אלאלוף: אני מאוד גאה בזה, מפני שזה מוכיח שאפשר לשתף פעולה בין כותלי הבית בין כל הסיעות בבית ולעשות דברים מאוד חיוביים וחשובים.

אלי אלאלוף: אני לא אעשה נאום; בעצם, אני אעשה נאום שיפתיע אתכם.

אלי אלאלוף: אני לא הולך להשמיץ אף אחד.

אלי אלאלוף: אני לא הולך להיות ציני.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה לתאר עובדות.

אלי אלאלוף: חבריי חברי הכנסת והחברים בלודג' שם, בבקשה, תבואו, תקשיבו שנייה.

יחיאל חיליק בר: סליחה, נא לשמור על השקט.

אלי אלאלוף: הוועדה שחברי שר הרווחה השאיר לי, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – לא ידעתי כמה היא חשובה וכמה היא מדהימה, וכמה אפשר לעשות דברים.

אלי אלאלוף: אז קודם כול, תודה שוויתרת על זה.

אלי אלאלוף: 2.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, בכמעט 1,000 דיונים – שאת רובם, 90%, ניהלתי – אנחנו הצלחנו להעביר עד אתמול 103 חוקים, מכל סיעות הבית.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שחוץ מבשבוע האחרון לא קיבלתי שום הנחיה לפסול חוק זה או אחר מפני שזה בא מהקואליציה או מהאופוזיציה או מאנשים שכאילו לא מתאימים לנו בקואליציה.

אלי אלאלוף: אני גם רוצה לציין שהעברנו 193 תקנות ששנים רבות הזניחו, שזה בדרך כלל קשור לאוכלוסיות הכי חלשות, כי אלה שמפעילות לובי ידעו להעביר כל תקנה שהם רצו.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שזה היה נפלא לראות את שיתוף הפעולה בין כל הסיעות.

אלי אלאלוף: אני רוצה לקחת דוגמה אחת: כשהתחלנו להתמודד עם הנושא של תאונות עבודה בענף הבנייה, אני חייב להגיד – לא הבנתי כלום ממה שדיברו.

אלי אלאלוף: ואז הסתכלתי על שני חברים שהיו בוועדה – על עבד אל חכים חאג' יחיא, המהנדס היחיד בכנסת הזאת, ואיל בן ראובן, שכאלוף מבין בהפעלת מערכות גדולות.

אלי אלאלוף: הצעתי שנקים ועדה משותפת.

אלי אלאלוף: חברים, ארבעה חוקים עברו, מתקנים, ושר הרווחה והעבודה, בתחום שלו הודה שהצוות של הוועדה עשה עבודה מדהימה.

אלי אלאלוף: ועדות המשנה האלה אפשרו לנו לקדם הרבה נושאים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין – ולא אתן לכם מספרים, כי זה נהפך לזול: לא שכחנו בכנסת הזאת לא את הקשישים, לא את הקשישים שזקוקים לסיעוד, לא את הנכים, לא את נכי צה"ל, לא את המשפחות השכולות; לא שכחנו את הגיל הרך; התמודדנו עם בעיות של נוער; התמודדנו עם בעיות קשות של בריאות; מתמודדים גם עכשיו עם הנושא של תעסוקה, קצבאות והחלטות של הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: ואני רוצה להגיד לכם – בכול עסקנו, ועסקנו במספרים מדהימים, וזה לא מספיק.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין: זה לא מספיק, כי מי שיבוא אחרינו יצטרך להמשיך, אבל הוא לא יכול לסגת; הוא רק ישפר את התנאים של כל האוכלוסיות החלשות של המדינה, ואנחנו מדינה שלא יכולה לסבול, לא בערכים שלה, לא בדתות של חלק מאיתנו, של כולנו – אנחנו לא יכולים לסבול פער כזה בין שכבות, וחלשים, ועוני.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם ולהגיד לכם: אני, כפי שהבטחתי, באתי לקדנציה אחת – נשלחתי בעצם בלי שהוא ידע את זה על ידי חברי מאיר כהן, ביום שהטיל עליי הכנת דוח למלחמה בעוני.

אלי אלאלוף: לא ידעתי מה זה פוליטיקה, לא עסקתי בזה, ולהתחיל בגיל 70 – זה נראה קצת מוגזם, אפילו חוצפה.

אלי אלאלוף: אני מודה לך, מאיר.

אלי אלאלוף: ואני מודה למשה כחלון, שבא והציע לי: תבוא, תתעסק במה שאתה אמרת שאתה תעשה.

אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד לכם – ומאיר מכיר את המספרים במדויק: כשחשבנו, בדוח העוני, שהמדינה תשחרר 4, 5, חלמנו על 6 מיליארד שקל בשנה – הממשלה עד עכשיו שחררה 34 מיליארד שקל; מספרים של הכת"ף של הכנסת, לא שלי.

אלי אלאלוף: ואני מאחל לכם, חברים – תעשו חשבון נפש – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

אלי אלאלוף: – – תעשו חשבון נפש, כי אפשר לעשות הרבה יותר כשניגשים לבעיות – ויש בעיות, ואני לא מטאטא אף אחת, לא גזענות, לא אפליה, לא שכחה של אוכלוסיות שונות.

אלי אלאלוף: בואו תנסו להתמודד עם הבעיות האלה בשלווה הנדרשת – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

אלי אלאלוף: – – כי בשלווה יש יותר יצירתיות מאשר בכעס ובסבל שאתם גורמים בדרך כלל בהחלטות שפוגעות באחרים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני אלי אלאלוף, ובהצלחה בהמשך.

יחיאל חיליק בר: ה-grace שחבר הכנסת אלאלוף קיבל פה על נאומו האחרון – לא תקבלו אותו, השאר.

יחיאל חיליק בר: אז חברת הכנסת רחל עזריה; חבר הכנסת אופיר אקוניס.

קריאה: השר.

קריאה: אנחנו באקוניס.

קריאות: – – –

קריאה: איזה אלוף.

יחיאל חיליק בר: השר אלי כהן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אל תדאג, אנחנו נאפשר לו דקה, ואז נתחיל לך את הזמן.

יחיאל חיליק בר: כולנו מחבקים את אלי אלאלוף היום ומאחלים לו בהצלחה.

יחיאל חיליק בר: יש לי הרגשה שהוא יעשה עוד כמה דברים אחרי זה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה, עד שלוש דקות.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מפזרים היום את הכנסת והולכים לבחירות.

יאיר לפיד: אולי כדאי לענות בין מה למה בוחרים, כי בחירה היא בין שני דברים, ואנחנו צריכים לבחור בין ממשלה, הממשלה הנוכחית, שעוד פעם תיקח את הכסף שלנו ותוציא אותו על הדבר היחיד שעליו היא באמת יודעת להוציא כסף – על עצמה, על העסקנים שלה, על האינטרסים שלה, על המטוס שלה, על הפינוקים שלה, על חברי המרכז שלה – או שתהיה פה ממשלה אחרת, שתוציא את הכסף על הדבר היחיד שחשוב באמת, וזה אזרחי מדינת ישראל: על מעונות יום, ועל זוגות צעירים, ועל דיור, ועל כל מה שבאמת חשוב לאנשים אמיתיים, שלא מכירים את הבניין הזה מבפנים, ולא יושבים במזנון ומטפלים באינטרסים שלהם; בין הממשלה הנוכחית, שתמשיך – אם היא תיבחר, חס וחלילה – לחוקק חוקים שמפרקים לאט-לאט את הדמוקרטיה הישראלית, את כל מה שבאמת חשוב לנו, לבין ממשלה אחרת, נקייה, טובה, שתחוקק בשביל לחזק אותנו ולחבר אותנו ולהפוך אותנו לחברה אחת; בין הממשלה הזאת, שעוסקת רוב זמנה בלהעליב – להעליב להט"בים, להעליב נשים, להעליב שמאלנים, להעליב מוסלמים, להעליב רפורמים, להעליב קונסרבטיבים, להעליב שופטים, להעליב שוטרים, להעליב את מפקדי צה"ל, למען השם – לבין ממשלה בראשותי שתשמור עליהם, שתשמור על כל האנשים האלה מפני העלבון המתמשך הזה, ותשמור גם על חרדים, ותשמור גם על מתנחלים, ותשמור גם על ימנים, ותשמור גם על כל מי שלא מסכים איתי.

יאיר לפיד: כי אתם לא יכולים מהבוקר עד הערב לספר כמה אתם אוהבים את המדינה אם אתם שונאים את רוב האזרחים שחיים בה, אם אתם עושים ככל שביכולתכם לפרק את רוב האזרחים שחיים בה.

יאיר לפיד: אנחנו הולכים לבחירות בין הממשלה הנוכחית לבין עתיד הילדים שלנו; ובין הפוליטיקה הכי קטנה למדינה הגדולה והמופלאה שיש לנו כאן; ובין השחיתות וקלקול הערכים הישראליים המקוריים, שבראשם עומדות החברוּת והרעוּת והיכולת לבנות משהו ביחד.

יאיר לפיד: אנחנו הולכים לבחירות, ובנימין נתניהו בבחירות האלה יעשה את הדבר היחיד שהוא באמת יודע לעשות: הוא ידבר על אנחנו והם, וכל מי שאנחנו, הוא יגיד: הוא הם, וכל מי שהוא הם – צריך לשנוא אותו ולכעוס עליו.

אורן אסף חזן: רק תגיד לי אם בעוד שתי דקות אתה הולך לצאת פה – – – לחלוטין.

אורן אסף חזן: האם פעם אחת – – – בדברים – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

יאיר לפיד: והאפשרות השנייה היא ממשלה בראשותי, שאומרת: יש רק דבר אחד – רק אנחנו – –

אורן אסף חזן: אתה לא מוצא את הכיסא במליאה.

אורן אסף חזן: איזה ממשלה – – –

יאיר לפיד: – – רק אנחנו, הישראלי שמאפשר חיים משותפים.

יאיר לפיד: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני עוזר לך – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת לפיד.

אורן אסף חזן: איזה ממשלה אתה רוצה לנהל?

אורן אסף חזן: אתה בקושי מסוגל לנהל את המפלגה שלך.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

אורן אסף חזן: על מי אתה עובד?

אורן אסף חזן: אתה לא מסוגל להחזיק – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, אני מתאפק מלקרוא אותך לסדר.

אורן אסף חזן: אתה לא מסוגל להחזיק – – –

מיקי לוי: מה אתה מסוגל?

מיקי לוי: מה אתה מסוגל – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, מיקי.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אלוף העולם באמירת דבר והיפוכו.

אורן אסף חזן: יהיר לפיד.

אורן אסף חזן: אלוף העולם.

מיקי לוי: קשקשן.

אורן אסף חזן: אתה זגזגן לאומי.

מיקי לוי: קשקשן.

אורן אסף חזן: אתה זגזגן לאומי.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת – מיקי, אתה מזין את זה.

יחיאל חיליק בר: אתה מזין את זה.

מיקי לוי: איזה כיף היה לנו בלעדיו, קצת.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: היה לכם שקט ומשעמם, ולא היה מי שיגיד לכם את האמת בפרצוף.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, הייתה לנו ציפייה שעם התסרוקת החדשה יבואו גם אישיות והתנהגות חדשה – –

אורן אסף חזן: אני לא מוכר אידיאולוגיה בשביל כיסא.

יחיאל חיליק בר: – – והתבדינו.

יחיאל חיליק בר: התבדינו.

אורן אסף חזן: לא מוכר אידיאולוגיה בשביל כיסא.

יחיאל חיליק בר: בסדר, אבל כבר התחתכת, הסתפרת, התגלחת, עשית פן – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – בוא, תעשה פן גם קצת לרגשות ולזה – – –

אורן אסף חזן: ככה עם ישראל אוהב אותנו.

אורן אסף חזן: הכול בסדר.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואב בן צור, יש לי הרגשה שאתה לא תקבל הפרעות מחבר הכנסת חזן, אז בבקשה, שלוש דקות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, הגענו לאחת הנקודות החשובות והמהותיות בדמוקרטיה, וכעת אנחנו מחזירים את המנדט לציבור הישראלי ולשיקול דעתו.

יואב בן צור: אך חשוב לציין: הממשלה הנוכחית הצליחה לעמוד במצבים משתנים רבים, במשברים, ולהשלים כמעט קדנציה שלמה.

יואב בן צור: כל זה לא היה קורה אם ש"ס – חברי יש עתיד, חיים, לפחות קצת – – –

חיים ילין: אנחנו אוהבים אותך, בן צור.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת לפיד, נא לשוחח בחוץ, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אתם מפריעים.

יואב בן צור: כל זה לא היה קורה אם ש"ס בהנהגת שר הפנים, הרב אריה דרעי, הייתה יושבת באופוזיציה, בדומה לממשלה האנטי-חרדית שקמה כאן לפני שתי קדנציות בלבד.

יואב בן צור: אותה ש"ס הממשיכה את דרכו של מרן, זכר צדיק וקדוש לברכה, הרואה את טובת הציבור הישראלי לנגד עיניה, והייתה מבין הראשונות להשקיע תקציבים קואליציוניים עצומים למען הורדת מחירי התחבורה הציבורית והמים, החשמל; ש"ס, אשר טיפלה בפניות ציבור רבות – כן, כן, של ציבורים שמעולם לא בחרו או יבחרו בה; ש"ס, שחיזקה את הצביון היהודי ברגעים מאתגרים ונלחמה נגד "שיטת מצליח", המבקשת להפוך את ארץ ישראל למדינת כלל אזרחיה, ואת שבת קודש – ליום השיפוצים הלאומי; ש"ס, שהצליחה לצמצם את פעולות הטרור וחילול הקברים בהר הזיתים, סבסדה קייטנות בפריפריות גיאוגרפיות וחברתיות, הובילה ומובילה רפורמה בהוצאה לפועל להסדרת הליכי גבייה הוגנים; ש"ס, שידעה לנהוג בתבונה ובאחריות במצבים ביטחוניים רגישים ולא להשתמש במידע ביטחוני ובתקופות ביטחוניות מאתגרות ככלי סחר לתיקים.

יואב בן צור: ש"ס, אשר מנהיגה בחר להיות המבוגר האחראי בממשלה גם במצבים שכמעט שלא הייתה ממשלה; ש"ס, שהייתה מרוכזת בעשייה ציבורית ענפה ולא הושפעה לרגע אחד מסקרים ופרשנויות פוליטיות, מרתקות ככל שיהיו; ש"ס, אשר באזכרה הקודמת למרן בחרה להזכיר לראש הממשלה נתניהו את סוגיית העלאת קצבאות הנכים, עקבה ודחפה כל שלב בתהליך, גם אם התוצאה היא תוצאת ביניים ויש להמשיך ולפעול בנושא קצבאות הנכים; ש"ס, אשר התמידה בערכיה אך לא פסחה לרגע אחד על הידברות בכבוד ההדדי; ש"ס, שהוכיחה עד כמה הציבור מאמין בה גם בבחירות לרשויות המקומיות, והתברכה בהישגים מרשימים כמעט בכל רשות מקומית; ש"ס, אשר רוב אם לא כל סיעות הבית שיושבות כאן היו רוצות ומייחלות לשבת איתה בממשלה הבאה.

יואב בן צור: אומנם הכנסת מתפזרת ואנחנו צועדים בנחישות לעבר בחירות – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יואב בן צור: דקה.

יואב בן צור: – – אך אותה ש"ס לא שכחה ולא תשכח את המחויבות הציבורית שלה, את הערכים, גם בימים אלו, ותמשיך להיות כתובת לכל אזרח ואזרח.

יואב בן צור: בהזדמנות זו אני רוצה להודות ליושב-ראש התנועה ושר הפנים, הרב אריה דרעי, על הדרך שבה מנהיג את התנועה – ממלכתיות לצד עשייה בלתי פוסקת, מתוך אהבה ונאמנות לתורת ישראל ולעם ישראל על כל גווניו.

יואב בן צור: ותודה לציבור אשר בחר בנו ולחבריי בבית הזה, שידעו ברגעי האמת להתעלות על פוליטיקה צרה ולבחור בעשייה ציבורית וחברתית משמעותית.

יואב בן צור: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום מתפזרת הכנסת העשרים ומדינת ישראל הולכת למערכת בחירות.

ציפי חוטובלי: ב-9 באפריל נבקש את האמון של ציבור הבוחרים הישראלי, ונבקש ממנו להמשיך להנהיג את המדינה הזאת, שכל כך יקרה לכולנו.

ציפי חוטובלי: אנחנו כאן בתנועת הליכוד מביאים גיליון מאוד מרשים של הישגים לציבור הבוחרים הישראלי.

ציפי חוטובלי: אני גאה לומר שבמשמרת שלנו במשרד החוץ ייצרנו שינוי חשיבה ומיקדנו את העיסוק בישראל כמעצמה עולמית עולה.

ציפי חוטובלי: במשך שנים ארוכות עסקו במשרד החוץ באובססיה בפתרון הסכסוך הישראלי–פלסטיני ממקום של התנצלות, ממקום של תפיסת עולם של תוכנית עבודה לא ישימה, ובעיקר תבוסתנית, שקראו לה "תוכנית שתי מדינות לשני עמים".

ציפי חוטובלי: לשמחתי, בקדנציה הזאת שמנו סוף לרעיון הזה.

ציפי חוטובלי: לא תהיה מדינה פלסטינית כל עוד אנחנו בשלטון.

ציפי חוטובלי: אנחנו מאמינים בזכותו המלאה של העם היהודי על ארץ ישראל, ובמשרד החוץ פעלתי כדי לדאוג לכך שיפסיקו להשתמש במסמכים רשמיים, וכל נציג רשמי של מדינת ישראל, במילה "כיבוש".

ציפי חוטובלי: לא כבשנו מעולם, לא לקחנו ארץ זרה מעולם.

ציפי חוטובלי: זאת ארץ אבותינו, ושבנו אליה.

ציפי חוטובלי: אני גאה לומר שבקדנציה שלנו זכינו לראות את המעמד של ירושלים כבירת ישראל הולך ומתחזק.

ציפי חוטובלי: במשך 70 שנה, מאז קבע דוד בן-גוריון את בירת ישראל באותו חנוכה היסטורי, בניגוד להחלטת האו"ם, כל מדינות העולם בחרו למקם את השגרירויות שלהן בתל אביב.

ציפי חוטובלי: בקדנציה הזאת הצלחנו לשנות את הגלגל; סוף-סוף יש הכרה בירושלים כבירת ישראל מהגדולה במעצמות העולם והחברה שלנו, ידידתנו הגדולה ארצות הברית.

ציפי חוטובלי: שגרירות אמריקנית ראשונה מוקמה בבירה בשנה שעברה, ואחריה התחיל מהלך, תוכנית עבודה, שאני שמחה לומר שהייתי מהמעצבים שלה במשרד החוץ, והגיעו בעקבותיה גואטמלה; צ'כיה – שהקימה את בית צ'כיה, ודגל אירופי ראשון התנוסס בבירה; בקרוב תעבור לכאן שגרירות ברזיל; רומניה וגאורגיה הן מדינות שהתחלנו איתן בהליך של דיאלוג.

ציפי חוטובלי: כל הדברים הטובים האלה קרו והתרחשו בקדנציה הזאת.

ציפי חוטובלי: לא שכחנו את האיומים.

ציפי חוטובלי: המשכנו להילחם באיום האיראני, והבאנו את ההחלטה החשובה של החזרת משטר הסנקציות על המשטר האיראני, שממשיך לטעון שהוא רוצה להשמיד את מדינת ישראל, ולפתח גם את ההשתלטות על האזור בפעילות טרור, וגם, לצערנו הרב, ממשיך לשאוף להשגת נשק גרעיני.

ציפי חוטובלי: ואחרי כל זה, אני רוצה לפנות אל הבוחר הישראלי ולומר לו: הרבה מאוד מפלגות חדשות קמות.

ציפי חוטובלי: יש עכשיו קרב בשמאל הישראלי שקוראים לזה "גנרל נולד"; ראיתי שכמה רמטכ"לים שמו את התמונה שלהם בפוסטר גדול ורוצים שהם ירוצו.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

ציפי חוטובלי: אז אני רוצה להגיד לכם משהו.

ציפי חוטובלי: אמר את זה יפה איתן כבל היום בבוקר – חבר הכנסת איתן כבל – הוא אמר שכל מי שמתגעגע לאהוד ברק, אז הוא ממליץ לו לחשוב פעמיים, כי הוא לא היה הולך לרופא שניסה להרוג אותו פעמיים פעם נוספת.

ציפי חוטובלי: אתם צריכים להבין שלא מהגנרלים תבוא לכם הישועה; לא מאותם אנשים שהם כוכבים שנולדים לרגע ומתפוגגים.

ציפי חוטובלי: תבוא לכם הישועה משינוי האידיאולוגיה ומהקשב לציבור הישראלי, שרוצה כלכלה חופשית ומדיניות ימנית.

ציפי חוטובלי: אני מודה לך.

יחיאל חיליק בר: תודה, סגנית השר חוטובלי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מרגי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת נהרי.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת יצחק וקנין.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, אנחנו התכנסנו היום במסגרת הצעת החוק התפזרות הכנסת, ואז יש אפשרות לדיון אישי, שכל אחד עולה ופורס את משנתו הפוליטי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, זכיתי – בוא נאמר: זכיתי, בסדר?

יעקב מרגי: לשמוע כאן חלק מהנאומים של מפלגות האופוזיציה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם את זה לא כמי שעכשיו חבר בקואליציה ולא יודע מה זה אופוזיציה – מתוך חמש קדנציות שאני בכנסת, זכיתי גם להיות פעמיים באופוזיציה – אבל אני הייתי מצפה – מותר בתעמולת הבחירות לומר מה ההבדל ביני לבין זולתי; מה הבדל בין המפלגה שלי למפלגה השנייה; מה אני הייתי עושה לעומת מפלגת השלטון.

יעקב מרגי: אבל אני עומד פה, שומע נבחרי ציבור מכובדים בדרך לנאום הפוליטי, לנאום לתעמולת הבחירות שלהם.

יעקב מרגי: אם הייתי מצייר את המחזה – לקחו דלי עם צבע שחור וצבעו הכול בשחור.

יעקב מרגי: הכול בשחור.

יעקב מרגי: ארבע שנים הממשלה הזאת עשתה רק הרס וחורבן.

יעקב מרגי: לא נעשה שום דבר פה.

יעקב מרגי: הצמיחה – זה לא הממשלה, זה נס.

יעקב מרגי: פתאום אין הדתה – מאמינים בניסים; הביטחון – אין הדתה.

יעקב מרגי: ניסים.

יעקב מרגי: במקרה של הממשלה הזאת, הביטחון זה בגלל ניסים – יצא, צירוף, עשו.

יעקב מרגי: רבותיי, יש הרבה על מה לבקר את הממשלה הנוכחית, אבל יחד עם זאת, הממשלה הזאת, שמרכיבות אותה כל מפלגות הקואליציה, יש לה הישגים רבים בתחומים רבים.

יעקב מרגי: ואני אקח את הנושא שכולם אוהבים לדבר עליו עכשיו, וזה יוקר המחיה.

יעקב מרגי: יש יוקר מחיה.

יעקב מרגי: יש חזירות של תאגידים.

יעקב מרגי: יש.

יעקב מרגי: אבל עם יד על הלב, יש ממשלה שלקחה את הנושא הזה – ותיתנו לה ציון; איזה ציון שתיתנו לה בקטע הזה – שלפחות התמודדה, ניסתה להתמודד.

יעקב מרגי: הייתה ועדת הרפורמות בתחילת דרכה, נגעה בזה; יש משרד האוצר, ששיתף פעולה עם כל שותפות הקואליציה, וסיפק את המענים לכל הסוגיות החברתיות שהשותפות הקואליציוניות דרשו?

קריאה: כן.

יעקב מרגי: היה?

יעקב מרגי: לא היה.

יעקב מרגי: בקדנציה הזאת היה, מה לעשות.

יעקב מרגי: אפשר לומר – אפשר גם לומר את זה, ואפשר לומר מה העוולות של הממשלה הזאת.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יעקב מרגי: לבוא לעמוד כאן – אני מסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יעקב מרגי: לבוא לעמוד כאן

יעקב מרגי: ולצבוע הכול בשחור זה לא עוול לליכוד או עוול לש"ס או עוול לבית היהודי או לכולנו – זה למנוע טוב מהאזרחים.

יעקב מרגי: כי אנחנו מונעים מהם את האמת האמיתית, שהייתה כאן ממשלה טובה, והגיעה לסוף דרכה, והולכים לבחירות, והעם יאמר את דברו – וטוב שכך.

יעקב מרגי: ברוכים תהיו.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נהרי – לא פה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת וקנין, לפני זה, אני פספסתי את השר אקוניס, אז רק השר אקוניס, ואתה, אם אפשר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות יש לך.

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל, חבר הכנסת וקנין.

יחיאל חיליק בר: עוד שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחבריי הכנסת, השר כץ, האורחים, אדוני היושב-ראש, הפור נפל ובעוד כמה שעות הכנסת העשרים, שמילאה כמעט ארבע שנים מלאות, תתפזר.

אופיר אקוניס: זה לא עניין של מה בכך, ודאי לא בעשורים האחרונים, וכל המדברים על הקדמת הבחירות צריכים לבוא ולדייק – לומר: הקדמת הבחירות מן המועד החוקי, אשר נקבע לנובמבר 2019.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כמה דברים שהם בהמשך לדיון בשיח הציבורי, וגם לשיח שהיה פה בשעות האחרונות.

אופיר אקוניס: אדוני, אני שומע בשעות האחרונות שישנם ניסיונות של אישים בשמאל המפה הפוליטית להקים גופים חדשים כדי לנצח את נתניהו והליכוד.

אופיר אקוניס: עכשיו, אני אגיד לכם למה אתם כושלים פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, פעם אחר פעם: זה לא בגלל האישים, זה לא בגלל השמות, זה לא בגלל הסלבריטאים; זה בגלל העמדות.

אופיר אקוניס: זה בגלל שכשאין עמדות ברורות שהציבור מבין אותן לא מקבלים מנדט מן הציבור להקים ממשלה, להרכיב קואליציה; לא מקבלים את אמון הציבור.

אופיר אקוניס: יחזרו, אדוני היושב-ראש, פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, על המושגים של הסכנה לדמוקרטיה, והפאשיזם, והידרדרות השיח הציבורי בישראל – בעקבות מי, חבר הכנסת טיבייב?

אופיר אקוניס: גם זו שאלה שצריך לשאול.

אופיר אקוניס: כשאין עמדות, כשאין תפיסות עולם, כשאין אידיאולוגיה – אין ציבור שמצביע לך; אולי קצת, אולי בשוליים, אבל בוודאי לא כזה שיכול להביא אדם, איש או אישה, להרכיב ממשלה.

אופיר אקוניס: אדוני, אני שומע – ובזה אני אסיים – אני שומע רבות על אדם שאיננו נמצא בבית הזה, בכנסת הזאת, שמדברים בו כהבטחה גדולה לבחירות הבאות.

אופיר אקוניס: האיש היה ראש המטה הכללי של הצבא, רב-אלוף בני גנץ.

אופיר אקוניס: אין מצב שאדם יגיע לבית הזה בלי לחשוף את עמדותיו, בלי לומר לציבור מה הוא חושב בעניין המדיני, מה הוא חושב על שתי מדינות לשני עמים; בעניין הביטחוני – מה עמדתו בעניין רמת הגולן או בעניין עוטף עזה; מה עמדתו בעניינים כלכליים-חברתיים; מה עמדתו בעניין העברת השגרירות לירושלים; מה עמדתו בעניין יוקר המחיה; מה עמדותיו בעניין מחירי הדיור.

רוברט טיבייב: והוא יהיה שר הביטחון בממשלת נתניהו.

אופיר אקוניס: הדבר הזה, אדוני היושב-ראש – אני קורא לו, אם הוא אכן מתכוון להציג את מועמדותו בראשות מפלגה פוליטית, פשוט מאוד לחשוף את עמדותיו, לומר לציבור מה העמדות שלו בשלל התחומים שאני עכשיו ציינתי – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

אופיר אקוניס: – – ואתם תראו בדיוק, אדוני היושב-ראש, כפי שקרה בעבר: כאשר אדם לא אומר כלום הוא במספר גבוה של מנדטים; כאשר הוא מתחיל לחשוף את עמדותיו, מספר המנדטים יורד, בעיקר כאשר העמדות הן שמאלה מהמרכז.

אופיר אקוניס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

רוברט טיבייב: שאלה: הוא יהיה שר ביטחון בממשלת ליכוד?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.

מיקי לוי: תענה לו, הוא הקשיב.

מיקי לוי: שאלה קשה.

אופיר אקוניס: שאלה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת מלכיאלי.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יש לי הצעה פרקטית אליכם, ואני מוכן להתערב שאם אנחנו עושים את זה, אין סיכוי שהכנסת הזאת תתפזר.

יצחק וקנין: אני שומע דיבורים – עולים לפה חברי כנסת, משמיצים, אומרים דברים קשים, אבל אם אנחנו נעשה הצבעה חשאית בפרגוד, 100 חברי כנסת יצביעו נגד הקדמת הבחירות.

יצחק וקנין: אתם מוכנים להתערב?

יעל גרמן: כן, כן – – –

יצחק וקנין: "אל – – – תדברו גבֹהה גבֹהה יצא עָתָק מפיכם.

יצחק וקנין: "

יחיאל חיליק בר: יש מצב שיותר מ-100.

יצחק וקנין: אני אומר לך, יותר מ-100.

יצחק וקנין: יותר מ-100; חוץ מה-11 של יש עתיד, אני לא בטוח – ואם עכשיו גנץ בא, אני לא בטוח שגם אתם לא תצביעו.

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: אני אומר את זה ברצינות.

יצחק וקנין: חבר'ה, אל תעשו שרירים.

יעל גרמן: אני בעד.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד פה ככה: אתם באיזו אופוריה.

יצחק וקנין: חצי ממפלגת העבודה לא חוזרת לפה, המחנה הציוני; חצי מהליכוד לא חוזר לפה, בגלל, אתם יודעים, ששם כל המחוזות קולטים את חברי הכנסת החדשים, וזה תלוי גם איזה מספר יהיה להם.

יצחק וקנין: ואני שואל אתכם – אנחנו כולנו רואים את המציאות מול עינינו אבל אנחנו מאבדים את עצמנו לדעת, מה שנקרא, כן?

יצחק וקנין: זאת המציאות הפרלמנטרית.

יצחק וקנין: ואני יכול להגיד את זה יותר מכל חבר כנסת אחר, כיוון שבשבע-שמונה הקדנציות שאני פה לא זכיתי שתהיה קדנציה אחת מלאה, בטח איזה שנתיים-שלוש, שנתיים וחצי-שלוש.

יצחק וקנין: תארו לעצמכם, אני 23 שנים בכנסת, שמונה קדנציות.

יצחק וקנין: תחשבו איפה – הייתי צריך להיות 32 שנים פה לפי השיטה הרגילה, רק מה – –

יעל גרמן: אתה רוצה להמשיך?

יצחק וקנין: – – יש לנו איזו תולעת בגוף שלוקחת אותנו, כי האגו שלנו – ואנחנו עולים לפה באיזו גאווה, הכול מתפזר.

יצחק וקנין: אני יושב בישיבות עם חברים – אני אומר את האמת, אני לא סתם אומר את זה – אני יושב עם חברים פה וחלקם אומרים: יצחק, תשמע, אני בפריימריז, עשרה מקומות, מה יהיה איתנו?

יעל גרמן: איציק, אתה רוצה להמשיך?

יעל גרמן: אתה חושב שהממשלה הזאת יכולה להמשיך?

יצחק וקנין: אני לא רוצה להמשיך בכנסת בכלל.

יצחק וקנין: את לא מבינה?

יצחק וקנין: אני לא רוצה להמשיך.

יעל גרמן: אתה חושב שזה טוב לעם ישראל שהממשלה הזאת תמשיך?

יחיאל חיליק בר: רגע, יש פה סקופ.

יחיאל חיליק בר: יעל, יש פה סקופ.

יצחק וקנין: לא, אבל אני אומר לכם את האמת בפנים.

יעל גרמן: האמת היא שהממשלה הזאת צריכה ללכת הביתה.

יחיאל חיליק בר: טוב, נא לאפשר לו לסיים.

יצחק וקנין: תקשיבי, אני אומר את האמת.

יצחק וקנין: אם ייתנו לכם הצבעה חשאית, רובכם הגדול, לא תרצו להמשיך – לא תרצו לעזוב את הכנסת.

יעל גרמן: אבל אתה מדבר מאינטרס אישי, אתה מדבר מאינטרס אישי.

יעל גרמן: אנחנו מדברים על אינטרס כללי.

יצחק וקנין: אני לא מדבר מאינטרס אישי, אני אומר את האמת שלי, כי אני חושב שישנה אמת אחת לאמיתה.

יצחק וקנין: אנחנו משחירים את המציאות, לא משנה איזו ממשלה תהיה פה.

יצחק וקנין: אני לא חושב שהממשלה הנוכחית הייתה כל כך גרועה, לפי התיאורים שלכם.

יצחק וקנין: הכלכלה הישראלית לא מתמוטטת.

יצחק וקנין: מה עשיתם את הכול שחור?

יצחק וקנין: אתם הרי הייתם בממשלה הקודמת, ומה?

יעל גרמן: אז אנחנו לא מסכימים.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יצחק וקנין: רבותיי, בואו נהיה פרלמנטרים אמיתיים, לא עם לשון חלקה, כי ממשלה באה וממשלה הולכת.

יצחק וקנין: ואני מאחל לכם שתמשיכו ותעלו ותצליחו.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני חבר הכנסת וקנין, זה אולי הנאום האחרון שלך.

מיקי לוי: זכינו להכיר אותך רק שש שנים.

מיקי לוי: אתה איש – העניו שבאדם.

יעל גרמן: אדיר, נכון.

מיקי לוי: אנחנו מאחלים לך הרבה בריאות והצלחה בדרך.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: אנחנו אוהבים אותך, אבל הממשלה צריכה ללכת.

יחיאל חיליק בר: מיקי, אישרתי לך צעקה מהצד בשקט, כי כל מילה נכונה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, כנסת ישראל היום מפזרת את עצמה, כמו שאמר חברי חבר הכנסת וקנין, מרצונה או שלא מרצונה.

מיכאל מלכיאלי: וכשאני מסתכל על ההישגים שלנו, של תנועת ש"ס, אני בא ומסתכל, מישיר מבט לאותם מאות אלפים ששלחו אותנו לכאן, ואני אומר לעצמי בגאווה גדולה: הבטחנו וקיימנו.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לעצמי בגאווה גדולה שש"ס יצאה לבחירות הקודמות עם הבטחת השקופים, והרבה אמרו לנו: בשביל מה אתם מתיימרים לנגוע בנושא שאף אחד לא רוצה לנגוע בו?

מיכאל מלכיאלי: וברוך השם, עם הסכם קואליציוני של ש"ס על נושאים מרכזיים ביותר – כמו נושא של 7% מהמשרות בנציבות שירות המדינה שאמורות להיות מיועדות לציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: במשך שנים הבטיחו; אמרו לציבור החרדי: למה אתם לא משתלבים?

מיכאל מלכיאלי: למה אתם לא חלק מהעבודה?

מיכאל מלכיאלי: אבל כשבאו לעבוד – חסמו.

מיכאל מלכיאלי: וש"ס הבטיחה וקיימה, וגם החוק הזה עבר כאן בכנסת, ש-7% מהמשרות בשירות המדינה יהיו מיועדות לציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר להתעלם מהמיליונים הרבים מכספים קואליציוניים של ש"ס.

מיכאל מלכיאלי: אין תקדים לזה בכנסת שמפלגה העבירה מכספים קואליציוניים להנחה בתחבורה הציבורית, הנחה במחיר המים, רפורמות שלמות בארנונה.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אנחנו מסיימים כאן קדנציה בגאווה גדולה, ואומרים לאותם מאות אלפי שקופים: הבטיחו לכם ונתנו לכם.

מיכאל מלכיאלי: צריך להעלות על נס את פעילותו של יושב-ראש תנועת ש"ס, שר הפנים הרב אריה דרעי, שעשה מעשה אמיץ, מה שאף ראש מפלגה כאן לא הסכימה לעשות: לקחת כסף משלו ולהשקיע במקומות שהמדינה לא הסכימה להשקיע.

מיכאל מלכיאלי: אבל עם כל השמחה הזאת, עם כל אותם אלפי אנשים שנהנים ומרוצים, רפורמות ענקיות, צריכים לומר את האמת: יש דברים שלצערי ממשלת ישראל נכשלה בהם.

מיכאל מלכיאלי: בזה שסטודנט מקבל הנחה בתחבורה ציבורית ובחור ישיבה לא מקבל הנחה – זה כישלון; בזה שסטודנט מקבל הנחה בביטוח הלאומי ובחור ישיבה באותו גיל לא מקבל הנחה בביטוח לאומי – זה כישלון; בזה שילד חרדי שלומד במוכר שאינו רשמי בפיקוח של מדינת ישראל מקבל פחות ממה שמגיע לו, ויש התחייבות של מדינת ישראל שלא מקוימת – זה כישלון; ילד חרדי לא מקבל גן ילדים כמו ילד שאינו חרדי – גם זה כישלון.

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לסיים בדבר שאני חושב שזה היה אחד הדברים הראשונים שטיפלתי בהם בכנסת – נושא המתמחים.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, גם אתה בעצמך טיפלת בנושא הזה.

מיכאל מלכיאלי: אלפי בתי אב שהשקיעו עשרות אלפי שקלים בלימודי משפטים – בצורה גסה הלכה לשכת עורכי הדין ומנעה מהם להתפרנס בכבוד; מנעה מהם את האפשרות להגשים את אותו חלום שיש להם – לפרנס את הבית בכבוד.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שבדקות האחרונות שעוד נשארו לקדנציה הזאת נוכל להעביר את הצעת החוק לטובת אותם אלפי מתמחים שלמדו ועשו את כל המטלות שמוטלות עליהם, ולצערנו הרב, בגלל פוליטיקות פנים, הלשכות שלהם חסמו את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: השם יעזור שנחזור לכאן עם עוד הרבה רפורמות למען ציבור השקופים.

מיכאל מלכיאלי: מודים להשם על מה שהיה ומתפללים על העתיד.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סידה.

יחיאל חיליק בר: מיכאל, אני רק אגיד לך שאנחנו קיבלנו הבטחה שהחוקים שמטפלים בנושא של המתמחים יעלו בניקוי שולחן בשבוע הבא, ובוא נראה אם הקואליציה ומיקי וכו' יעמדו בהבטחה שלהם.

יחיאל חיליק בר: אני מסכים על חשיבות הנושא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סידה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

דן סיידה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בימים אלה תמלא שנה לכהונתי כחבר בכנסת ישראל מטעם תנועת ש"ס, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, בראשות הכוהן הגדול חכם שלום הכהן שליט"א וחברי מועצת חכמי התורה, אשר העמידו את בני התורה כחומת המגן של עם ישראל.

דן סיידה: אני אנצל מעמד זה לבקש מכולם, לקראת מערכת הבחירות שלפנינו, להפנים שבני התורה הם-הם חומת המגן של עם ישראל בכל הדורות, ולכבד אותם בכל הכבוד הראוי, ולא לנצל את מערכת הבחירות הקרבה כדי לפגוע בבני התורה היקרים.

דן סיידה: ציינתי בהשבעתי שאני בעצמי שירתי בצה"ל במשך שלוש שנים, ועוד 25 שנה במילואים, במקומות הקשים והמסוכנים ביותר, שבהם איבדתי אף את מפקדי הנערץ, אלוף משנה אברהם חידו, השם ייקום דמו.

דן סיידה: חבריי לתנועה אף הם שירתו בצה"ל, רובם ככולם, במגוון תפקידים, ביחידות קרביות, ולא בעיתון במחנה.

דן סיידה: כמו כן, ילדיי כולם שירתו ביחידות המובחרות ביותר בצה"ל, ואחד מבניי אפילו נפצע בפעילות צבאית.

דן סיידה: ואדגיש שילדיי כולם, כולם, למדו ברשת החינוך של תנועת ש"ס.

דן סיידה: בתקופה זו נחשפתי לפעילות חברי הבית הזה בחקיקה ענפה ומגוונת ובפעילות בוועדות, ואיכות העשייה ומהותה השאירו אותי פעור פה ומלא התפעלות, ובפרט בתפקידי כחבר בוועדת העבודה הרווחה והבריאות בראשות חברי חבר הכנסת אלי אלאלוף, שכשמו כן הוא – אלוף בעשייה, אלוף ברגש חברתי, אלוף בתוצאות חקיקה.

דן סיידה: צר לי מאוד על החלטתו לסיים את פעילותו בכנסת.

דן סיידה: זהו הפסד ענק לי ולכל עם ישראל.

דן סיידה: בתקופה זו נחשפתי ליכולות המדהימות של חבריי לתנועה, החל מיושב-ראש התנועה, הרב אריה דרעי, האיש והאגדה – תלמיד חכם, עצום ואיש חכם שכמותו לא ידעה מדינת ישראל שנים רבות, הפועל ללא לאות, לילות כימים, כמבוגר האחראי בממשלה ובקבינט; שר הפריפריה, שר השקופים, שר בית התורה, אביהם של החלשים והמוחלשים; האיש שטבע את כל מטבעות הלשון האפשריות שהפכו לנכסי צאן ברזל, למושגי עשייה בממשלה זו – החברתית ביותר מאז קום המדינה.

דן סיידה: וכן, עשייתו של הרב דוד אזולאי, זיכרונו לברכה, ישר הדרך, שכל מי שנחשף לדברים שנאמרו לזכרו הבין את גודלו הערכי והחינוכי.

דן סיידה: להבדיל, בין החיים, בנו ינון, ממשיך דרכו, שיחד עם חבר הכנסת מלכיאלי – הצעירים שבחבורה בכנסת זו מוכיחים פה לכולכם, לכולנו, שבבית מדרש זה שנקרא תנועת ש"ס גדלים אלופי חקיקה, שאת יכולותיהם המוכחות ספגו דווקא בבתי מדרש של תורה, והוכיחו לכולם שמחוקקים דגולים יכולים לגדול לא רק בבתי ספר למשפטים.

דן סיידה: יכלה הזמן, אך אי-אפשר בלי להזכיר את פעילותם הנמרצת של חבריי, ששמם יוצא לפניהם, והם מושא להערצה לכולם בבית זה, הלוא הם חברי סגן שר האוצר יצחק כהן, סגן שר הפנים משולם נהרי ויושב-ראש ועדת החינוך יעקב מרגי, שדאגו לכל המגזרים בישראל ללא הבדלי דת, גזע ומין.

דן סיידה: וגולת עשייתו של חבר הכנסת מרגי היא מחיקת האפליה בסמינרים לבנות, שהוסרה מסדר-היום הציבורי בעקבות פעילותו.

דן סיידה: ואחרון חביב – ידידי היקר יצחק וקנין, חברי לעבודת האדמה, חברי לשמירת גבולות הארץ; האיש שבגופו ובניסיונו ובתעצומות נפשו שמר על החקלאות בארצנו מפני אלו שחושבים שפה זה טקסס ושרק כמה חוואים גדולים יכולים להחזיק את החקלאות ולספק את כל צריכת המזון הטרי בישראל.

דן סיידה: צר לי על אלו שניהלו את משרד החקלאות בשנים האחרונות, שהחקלאים תלו בהם את יהבם, בהיותם בסך הכול אנשי התיישבות דגולים, אך לצערנו לא הצליחו לצאת מגבולות יש"ע ורמת הגולן בעשייתם ופגעו במשק המשפחתי.

דן סיידה: לסיום, ברצוני שכולם בבית זה, בהווה ובעתיד, יפנימו שאני וחבריי בתנועת ש"ס נדאג לשמור על מעמד המשק המשפחתי בחקלאות בכל יכולותינו המוכחות, ולדאוג שהחקלאות, שהיא אחת מאבני היסוד של שמירת גבולות הארץ ושל עתודות המזון של מדינתנו, לא תיפגע.

דן סיידה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דני סידה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ינון אזולאי, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר מנחם מוזס.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב בראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, היום אנחנו כולנו מפזרים את עצמנו לדעת.

ינון אזולאי: אני שומע מהאופוזיציה, שבאים, מה לא עשינו, אבל אני אגע קצת בנקודות שכן עשינו – ממשלה חברתית.

ינון אזולאי: תנועת ש"ס, שמובילה בממשלה הזאת בחברתיות, בשמירה על ערכים, על המסורת, תנועת ש"ס חרטה על דגלה לעזור לחלשים, לעזור למוחלשים.

ינון אזולאי: בקדנציה הזאת לבד תנועת ש"ס עשתה, עושה ותעשה תוכנית צדק חלוקתי ושינוי גבולות לחלוקה צודקת של הכנסות הארנונה מיישובים חזקים ליישובים חלשים; טבלת הנחות בארנונה; קייטנות בפריפריה, בנגב ובגליל על ידי שר הפנים והשר לפריפריה הנגב והגליל, הרב אריה דרעי; וכן לימודי אחר הצוהריים, yschool, על מנת לעזור לסטודנטים; וכמובן, ההובלה במאבק נגד הדרת חרדים ממקומות ציבור, מאירועים.

ינון אזולאי: החרדים הם חלק מעם ישראל, ומגיע להם ככל האוכלוסייה.

ינון אזולאי: השר אריה דרעי, בתור שר הפנים, שלל ממחבלים את התושבות שלהם ומנע את כניסתם של תומכי טרור לארץ.

ינון אזולאי: והחשוב מכול בקדנציה הזאת – שמורי, אבי ז"ל, היה שותף לכך: נלחמנו על מנת לשמור על המסורת בכותל המערבי, שלא ייכנסו ויחללו לנו את המקום הזה; שלא יבוא חוק גיור שאנחנו לא מאמינים בו, שמכניס עוד אלפים, אם לא מאות אלפים, ליהדות, שביניהם יש שאינם יהודים כלל.

ינון אזולאי: ולסיום, אני רוצה להגיד לכם, כנראה שלאחרונה נפתחה – כיום, בימים האחרונים, נפתחה עונת גנבות הקרדיטים.

ינון אזולאי: אני רואה בעיתונים שכותבים שם ששר מסוים הוא שהביא את התחבורה הציבורית; הנחות במים.

ינון אזולאי: ואני רוצה להגיד לכם, רק להזכיר לכם, שמכספים קואליציוניים של תנועת ש"ס – ש"ס היא שהביאה את ההנחות בארנונה, את ההנחות במים ובתחבורה הציבורית, את שכר המינימום, את ההעלאה בשכר המינימום.

ינון אזולאי: אז אני מבקש מכם, כל אחד, באמת, בואו נעשה משהו למען כולם.

ינון אזולאי: אתם, אזרחי ישראל, תנו לנו את הכוח על מנת להמשיך בדרך הזאת של ממשלה חברתית.

ינון אזולאי: תנועת ש"ס חברתית, תנועת ש"ס למען הערכים והמסורת, למען עם ישראל.

ינון אזולאי: וחבריי חברי הכנסת, אנחנו יוצאים כרגע לבחירות.

ינון אזולאי: אנא מכם, אל תשתמשו בנו, החרדים, ככלי ניגוח.

ינון אזולאי: אנחנו לא נהיה כר חבטות של אף אחד.

ינון אזולאי: אנחנו חזקים.

ינון אזולאי: יש לנו את הדרך שלנו, יש לנו את ההנהגה שלנו, ואיתה אנחנו הולכים.

ינון אזולאי: אנחנו הולכים עם העשייה שלנו.

ינון אזולאי: מי שאין לו עשייה, שלא יהיה בקדנציה הבאה.

ינון אזולאי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת רוברט טיבייב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש להוריד חצי דקה, אם אני אומר כמה מילים לזכותך, שמאוד מאוד מאוד מאוד חסר אתה בכנסת ישראל אחרי שהודעת כאלה מילים, שאתה לא הולך להמשיך.

קריאות: – – –

מנחם אליעזר מוזס: הוא הודיע, ואני יודע שהוא לא רוצה להמשיך – –

אלעזר שטרן: זה שהוא לא רוצה זה לא אומר שהוא לא יהיה, הרב מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: – – ואנחנו מחזקים את ידיך, ויהודי כמוך צריך להמשיך כאן.

עודד פורר: הרב מוזס, זה שהוא לא רוצה לא אומר שהוא לא יהיה.

מנחם אליעזר מוזס: אתה אומר: הבורח מן הכבוד, הכבוד רודף אחריו.

אלעזר שטרן: הרב מוזס, זה מפרשת השבוע.

אלעזר שטרן: משה רבנו אומר כך לקדוש ברוך הוא, אתה יודע.

מנחם אליעזר מוזס: כן, נכון.

יצחק וקנין: איזו השוואה אתה עושה.

יצחק וקנין: איפה אני ואיפה – עפר לרגליו.

מנחם אליעזר מוזס: למה אתה בוש – לכך נבחרת; כי אתה מתבייש – בשביל זה אתה נבחר.

מנחם אליעזר מוזס: כן יהי רצון לך, יצחק ידידי היקר, יהודי שתרם רבות רבות לבית הזה.

מנחם אליעזר מוזס: טוב, רבותיי, אני רוצה להתייחס דווקא להחמצה של הקדנציה הזאת, וההחמצה היא בתחום פתרון מצוקת הדיור בכלל ומצוקת הדיור של החרדים בפרט.

מנחם אליעזר מוזס: כאשר הממשלה חתמה על הסכמי גג עם הרשויות לבינוי – למעלה מ-150,000 יחידות דיור, 100,000 שקל מענק לכל יחידת דיור – אנחנו קיווינו לנצל את זה כשוט, את הסכמי הגג; ביקשנו מהאוצר לנצל את זה כשוט למען הקצאת דירות גם לציבור החרדי, כי אני חושב שמגיע גם לציבור הזה דירות, ומשרד השיכון גם אומר שחסרות במערכת הדיור לחרדים כ-100,000 יחידות דיור, ואנחנו יודעים את זה.

מנחם אליעזר מוזס: תראו איך גרים, באיזה תנאים, באיזה מחסנים, באיזה תת-תנאים, באיזה חניונים; באיזה מקומות סוגרים קירות, ועוד קיר ועוד קיר, וגרות משפחות.

מנחם אליעזר מוזס: באים עם סיפור הישראבלוף של מחיר למשתכן, שלא יודעים מתי – הרי הדירה הזאת תהיה גמורה בעוד כמה זמן – ובינתיים משלמים שכר דירה ארבע, חמש שנים, יותר מ-250,000 שקל, ואחר כך באים ואומרים: מחיר למשתכן, הינה, אתה זוכה בסובסידיה של 200,000 שקל.

מנחם אליעזר מוזס: שרפנו בינתיים 200,000 שקל על שכר דירה.

מנחם אליעזר מוזס: מתי נראה את הדירות?

יפעת שאשא ביטון: – – –

מנחם אליעזר מוזס: 50% מההדירות, ההיתכנות היא רק בעוד חמש שנים – כך אתמול הודיעו; תסתכלו טוב, במצגת של משרד השיכון.

מנחם אליעזר מוזס: אני הגשתי הצעת חוק שיחד עם מחיר למשתכן יהיה גם סיוע בדירות יד שנייה.

מנחם אליעזר מוזס: יש כ-15,000 יחידות דיור כאלה ברחבי המדינה, ואפשר לרכוש דירות כאלה ולצמצם את הרשימה למחיר למשתכן.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אז לחש לי מישהו באוצר שדירות יד שנייה – המדינה לא מרוויחה שום דבר, אפילו לא מע"מ.

מנחם אליעזר מוזס: השאלה שלי: רמ"י עשתה בהכנסות בשנת 2017 לא פחות מ-15 מיליארד שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: 15 מיליארד שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: רמ"י – רשות מקרקעי ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: למה לא לקחת את זה כמשק סגור ובזה לממן עזרה אמיתית?

מנחם אליעזר מוזס: למה לא עוזרים בסיוע לשכר דירה?

מנחם אליעזר מוזס: זה צחוק.

מנחם אליעזר מוזס: מי שיש לו שלושה ילדים מקבל 1,750, בתנאי שהוא גר בדירה מסודרת, ולא במחסן, ובתנאי שמרוויחים בין 5,700 ל-7,000 שקל.

יצחק וקנין: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: מה זה הסד הזה?

מנחם אליעזר מוזס: מה זה הדברים האלה?

מנחם אליעזר מוזס: רוצים שרק צד אחד ירוויח – או האבא או האימא; לא שני הצדדים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה לסיכום לומר: יוצאים לבחירות.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שבעזרת השם ננצח בבחירות, ואז נדע לעמוד על המשמר.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני מבקש: אנא, לצאת לבחירות ללא השנאה פנימית, ללא חלוקה למגזרים, ללא השנאה – מה שהיה בפעם הקודמת.

מנחם אליעזר מוזס: ובעזרת השם נעשה וגם נצליח.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט טיבייב.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב-ראש.

רוברט טיבייב: שמענו פה המון דברים, אבל קודם כול, אני רוצה להתייחס לעובדים והעובדות של הכנסת – לסדרנים, למאבטחים, לכל הצוות – ולהגיד להם תודה, ולפנות ליושב-ראש הכנסת ולמנכ"ל ולהגיד להם שיש להם צוות מצוין.

רוברט טיבייב: אבל נחזור לענייננו.

רוברט טיבייב: שעת חירום, כי לצערנו הרב, כל בחירות זה שעת חירום למדינת ישראל.

רוברט טיבייב: זו המדינה שלנו וזו הארץ שלנו, וזה ברור שזה משפיע על כל ההיבטים – גם על יוקר המחיה, גם על הביטחון, גם על קליטת העולים.

רוברט טיבייב: לי חשוב להגיד דבר מאוד חשוב: אנחנו שמענו שהקואליציה היא דורסנית, ובשביל לעצור את המרכבה הדורסת הזאת אנחנו לא יכולים להשתמש באיזו עגלה או טרנטה.

רוברט טיבייב: אנחנו, כמו שאומרים, צריכים לבנות גוש חזק.

רוברט טיבייב: אבל השאלה: מה זה הגוש הזה?

רוברט טיבייב: אני ממש רוצה לפנות ליושבת-ראש האופוזיציה ציפי לבני ולהגיד לה: אם את רוצה באמת לבנות גוש חזק נגד הממשלה, את צריכה לא לדבר בסיסמאות.

רוברט טיבייב: את צריכה לפנות ליאיר לפיד, לתמר זנדברג, לבני גנץ; לא לדבר עם טרנטות.

רוברט טיבייב: ממש לבנות גוש, גוש חזק.

רוברט טיבייב: רק עם גוש חזק באמת אפשר לעצור את הממשלה, כמו שאומרים, "ממשלה דורסנית".

רוברט טיבייב: ואני בטוח שהמפלגה של דוד בן-גוריון, של משה שרת, של לוי אשכול, של גולדה מאיר, של יצחק רבין, של שמעון פרס – רבותיי, המורשת שקיבלתם, הפכתם אותה באמת לטרנטה.

רוברט טיבייב: אני מאוד מקווה שגם הטרנטה הזאת בסופו של דבר תצטרף לגוש, גוש מאוד חזק.

רוברט טיבייב: ובסופו של דבר אני באמת רוצה להודות גם לצוות שעבד איתי: נוגה וולף, אלה קוטליאר, אליסה רוקח והמפא"יניק האמיתי, המפא"יניק שהמדינה אצלו בראש ובראשונה, רוני גפני.

רוברט טיבייב: תודה לך, רוני.

רוברט טיבייב: כל הזמן אנחנו אומרים שקודם כול המדינה, אחר כך המפלגה ואחר כך אנחנו.

רוברט טיבייב: חבריי חברי הכנסת, מפלגת העבודה, תחשבו קודם כול על המדינה, אחר כך על המפלגה ורק אחר כך עלינו.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רוברט טיבייב.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת שרן השכל – איננה.

יצחק וקנין: ג'מעה אזברגה, שלוש דקות, ואחריו – חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, רציתי קודם לברך את חברי מסעוד גנאים לסיום עבודתו הפרלמנטרית, ואנחנו נאחל לו הצלחה בכל דרך שיבחר.

קארין אלהרר: אין שר.

ג'מעה אזברגה: הדבר השני – –

יצחק וקנין: קארין, זה מה שמעניין אותך עכשיו?

יצחק וקנין: שר?

ג'מעה אזברגה: – – אני רוצה לברך את חברי אלי אלאלוף, שבאמת, אם יש מישהו שהוא – –

יצחק וקנין: השר יובל שטייניץ פה.

ג'מעה אזברגה: – – שאפשר להצטער עליו בממשלה הזאת זה אלי אלאלוף.

ג'מעה אזברגה: אנחנו עבדנו בהרמוניה מלאה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ג'מעה אזברגה: אני מברך אותך, אדוני אלי, ואנחנו עוד ניפגש – אומנם בבתי קפה, אולי בבאר שבע.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה לברך את פורום דו-קיום על כך שהיום בית המשפט הגבוה לצדק קבע שהם אינם מתפנים מהמבנה של עיריית באר שבע, שהוציאו צו לפנות אותם.

ג'מעה אזברגה: זה המקום היחיד, מתוך 60 מוסדות שפועלים בבאר שבע, כל מיני ארגונים, שפועל לעניין של ערבים ויהודים ביחד.

ג'מעה אזברגה: ראש העיר קיבל החלטה והוציא צו לפנות אותם, והיום בג"ץ פסק שהם לא מתפנים.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה לפנות לממשלה: ברוך שפטרנו מהממשלה הזאת, ממשלה שמקדמת את חוק הלאום, שנותנת פריבילגיה לחלק מהאזרחים ובו בזמן מונעת לקדם חוק מדינה לכל אזרחיה.

ג'מעה אזברגה: ברוך שפטרנו מהממשלה שסותמת גולל על הסיכוי הקלוש ביותר שיש לפתרון מדיני בארץ הזאת.

ג'מעה אזברגה: ברוך שפטרנו מהממשלה הזאת שמקדמת חוק כמו חוק קמיניץ, שרודף אחרי אזרחים ערבים, הורס בתים ללא פתרונות, רודף אחרי משאיות של בטון.

ג'מעה אזברגה: בעולם בונים והממשלה הזאת הורסת; בעולם נוטעים והממשלה הזאת משרשת.

ג'מעה אזברגה: ברוך שפטרנו מהממשלה הזאת, שמקדמת הריסות.

ג'מעה אזברגה: 2,500 בתים הורסים בנגב בזמן שאין פתרון לשר שממונה על הערבים הבדואים בנגב, ועוד מתגאה השר הממונה עליהם שהוא שהורס 2,500 בתים בשנה.

ג'מעה אזברגה: ברוך שפטרנו מהממשלה הזאת, שמכניסה לכלא את שייח' סיאח א-טורי, בן 70, בגלל שהוא לא מפנה את הבית שלו ואת האדמה שלו.

ג'מעה אזברגה: ברוך שפטרנו מהממשלה הזאת, שנשלטת על ידי מיעוט של שמונה ח"כים של הבית היהודי והיא הולכת ומקדמת אך ורק את ההתנחלויות ואת העניינים של הממשלה הזאת.

ג'מעה אזברגה: עקרונות דמוקרטיה – ברוך שפטרנו מהממשלה הזאת, שלא שומרת על הזכות המינימלית ביותר; אחד העקרונות של הדמוקרטיה זה לשמור דווקא על זכות המיעוט, לא על זכות הרוב, חבריי.

ג'מעה אזברגה: ברוך שפטרנו מהממשלה הזאת, שריבוי החוקים הגזעניים – 112 חוקים גזעניים נחקקו בממשלה הזאת.

ג'מעה אזברגה: ברוך שפטרנו מהממשלה הזאת, שמקדמת שנאה כל הזמן, לא מוכנה לקדם (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אשרינו שנפטרנו מהממשלה המאוסה הזאת, אשר הביאה עלינו אסונות – ממשלה ששריה מתגאים בהרס בתים; ממשלה שגורלה ליפול; ממשלה שעסוקה בהסתה ובליבוי האיבה.

ג'מעה אזברגה: זהו יום שמח, יום חג על שהממשלה הזאת נופלת.

ג'מעה אזברגה: ) תודה לך.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת טלי פלוסקוב, ואחריה – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; היא לא נמצאת; חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה שר, אבל אם יש, אז אדוני או גברתי השרה – כן, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, חבל שיש לי רק שלוש דקות, כי בטח ובטח היה לי הרבה מה לספר לכם, במיוחד לצד הימני שלי באולם, מה הצלחנו לעשות.

טלי פלוסקוב: אם אתם עולים כל פעם ואומרים שלא נעשה שום דבר, אז כנראה באמת לא הייתם שותפים להמון דברים שכן נעשו בקדנציה הזאת.

טלי פלוסקוב: אני רוצה דווקא להתייחס – ג'מעה, אמרת: ממשלת שנאה; היינו ונהיה חברים, ג'מעה.

ג'מעה אזברגה: בהחלט.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא יעשה ולא יפריד בינינו.

טלי פלוסקוב: לכן הייתי מאוד זהירה – – –

ג'מעה אזברגה: – – – אנחנו יחד – – –

טלי פלוסקוב: נכון, ויש עוד הרבה כמונו.

טלי פלוסקוב: יש עוד הרבה כמונו.

ג'מעה אזברגה: – – – אנחנו רוצים שכולם יהיו כמונו – – –

טלי פלוסקוב: אני מציעה לכם שתדאגו יותר לאזרחים שלכם מאשר למי שחי מעבר לקו של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: יהיה לנו הרבה יותר קל.

טלי פלוסקוב: אבל תרשו לי כמה דקות להגיד לכם.

טלי פלוסקוב: חבל שחבר הכנסת מוזס לא נמצא כאן, מאוד רציתי להשיב דווקא לו.

טלי פלוסקוב: הוא דיבר על בעיות דיור.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אתם לא רואים כלום?

טלי פלוסקוב: אני לא מבינה.

טלי פלוסקוב: אתם שכחתם שלפני שלוש שנים, כמה שנים ברצף אנחנו כבר התרגלנו להעלאה של הנדל"ן בסדר גודל של 7%–10% בשנה?

טלי פלוסקוב: אתם לא רואים שהספקנו לבלום את העלאת המחירים?

טלי פלוסקוב: אתם לא רואים שיש כבר כתבות על הורדת מחירים ב-2%?

טלי פלוסקוב: מה קורה פה?

טלי פלוסקוב: סליחה – – –

קארין אלהרר: – – –

טלי פלוסקוב: אני מבינה שלא – מהדוכן הזה בדרך כלל אומרים דברים לא טובים, אבל לא, אני מתכוונת לדבר על הדברים הטובים שנעשו כאן.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם – דיברו כאן על דיור: 160,000 תושבי מדינת ישראל כבר נמצאים בתהליכי רכישת דירה במחיר מוזל באמצעות, או בעזרה, של שר האוצר משה כחלון.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם, דיור ציבורי – אני לא יודעת אם קראתם, אבל לפני שבוע התקבלה החלטה ש-7% ממחיר למשתכן ילכו לטובת דיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: מתי ראיתם דבר כזה?

טלי פלוסקוב: להזכיר לכם שב-2014 נבנו שש דירות של דיור ציבורי?

טלי פלוסקוב: להגיד לכם כמה כבר נבנה בשנים האלה?

טלי פלוסקוב: אני שמעתי משר השיכון שאנחנו מגיעים ל-1,500 דירות חדשות, ואני כבר לא מדברת על 2,500 יחידות דיור לקשישים.

טלי פלוסקוב: תגידו, תסכימו איתי שלא הייתה קבוצת גיל שלא טיפלנו בה, מגיל אפס עד גיל 120.

טלי פלוסקוב: הייתה לי זכות מאוד גדולה לעמוד בראש ועדה שטיפלה בבניית תוכנית אב לאומית, ואני מציעה כאן לכל מי שהנושא הזה חשוב לו לקחת חלקים מהתוכנית הזאת ולהכניס למצע.

טלי פלוסקוב: מפלגת כולנו ביצעה כ-85% מהנושאים שהבטחנו לציבור.

טלי פלוסקוב: מישהו בדק את זה?

טלי פלוסקוב: אז תבדקו.

טלי פלוסקוב: לסיום, אדוני היושב-ראש – כי הפריעו לי פה קצת – אני רוצה להודות לכמה אנשים: כמובן, אני רוצה להודות לצוות הכנסת, לאנשים שדאגו לנו ימים ולילות ועשו את העבודה הנאמנה שלהם; אני רוצה להודות לירדנה, מזכירת הכנסת, ולצוות שלה: תודה שלימדת אותי להיות סגנית יושב-ראש מקצועית, כמו שאומרים; אני רוצה להגיד, כמובן, תודה ליולי אדלשטיין, יושב-ראש הכנסת, שהיה איתנו המון שעות יחד; אני רוצה להגיד תודה לסיעה המקסימה שלי – אחד-אחד אנשים מקסימים, סיעה שאני לא מאמינה שיש הרבה והיו הרבה כאלה; וכמובן, תודה לכל השותפים, וכמובן, לחברי הכנסת כאן.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מאמינה, מאוד מאמינה, שאנחנו ניפגש כאן בעוד ארבעה חודשים.

טלי פלוסקוב: בהצלחה לכולם.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל רזבוזוב, ואחריו – רויטל סויד.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני באמת מאוד שמח להצביע היום על חוק פיזור הכנסת ושהגיע סופה של הממשלה הזאת.

יואל רזבוזוב: זאת הייתה ממשלה שהתעסקה אך ורק בעצמה, בהישרדות הפוליטית שלה; זאת הייתה ממשלה שנכנעה פעם אחר פעם וקנתה בכסף של האזרחים, של משלם המיסים, את היציבות שלה, גם כשזה בכלל לא היה קשור לטובת האזרחים.

יואל רזבוזוב: חברים, הגיע הזמן להילחם ביוקר המחיה.

יואל רזבוזוב: נהיה כאן פשוט בלתי נסבל.

יואל רזבוזוב: לא צריך לספר לנו סיפורים, פשוט צריך להפשיל שרוולים ולהתחיל לעבוד בזה, ואז יהיה לנו כאן טוב יותר.

אורן אסף חזן: זאת הירושה שהשארתם לנו.

יואל רזבוזוב: זאת הירושה שהשארנו?

יואל רזבוזוב: השארנו לכם כלכלה טובה.

אורן אסף חזן: איזה כלכלה טובה.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת חזן, אתה נראה טוב היום, אני רוצה להגיד לך.

יואל רזבוזוב: אתה נראה טוב היום.

מיקי לוי: – – – קופה של 39 מיליארד שקל גירעון.

יואל רזבוזוב: קיבלנו גירעון של 40 מיליארד שקל.

יואל רזבוזוב: סגרנו את הגירעון.

אורן אסף חזן: תפסיק עם החרטא – – – תפסיק.

אורן אסף חזן: סיסמאות בגרוש וחצי.

יואל רזבוזוב: יש פה סגן שר האוצר לשעבר – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל רזבוזוב: – – סגרנו גירעון של 40 מיליארד ש"ח.

יואל רזבוזוב: אבל חברים, אני חושב שחבל לריב על זה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נחזור ונשנה הכול, נתקן את כל הנזקים שהממשלה הזאת עשתה.

יואל רזבוזוב: אני בטוח שנתקן את זה בגדול ונחזיר את הרכבת לפסים, אחרי שבארבע השנים האחרונות היא פשוט ירדה מהפסים.

יואל רזבוזוב: אנחנו נחזיר את הרכבת.

יואל רזבוזוב: מדינת ישראל, באמת מגיע לה להתקדם, לצמוח ולהתפתח, ולא לחזור אחורה.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: ותודה לכל עובדי משכן הכנסת – –

אורן אסף חזן: חבר הכנסת רזבוזוב, רק שאלה, רק שאלה, לפני שאתה מסיים – – –

יואל רזבוזוב: – – וירדנה, והיושב-ראש – חזן, אני לא עונה כאן על שאלות עכשיו.

יואל רזבוזוב: אנחנו נדבר.

יואל רזבוזוב: תודה.

אורן אסף חזן: אתה יכול להחזיר גם את יאיר לפיד לפסים?

אורן אסף חזן: למה הוא ירד לגמרי מהפסים – חושב שהוא יכול להיות ראש ממשלה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת רויטל סויד, ואחריה – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: רגע, רגע, חכה.

יצחק וקנין: אני עוד לא לחצתי, אני ממתין שתתמקמי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השרים, חבריי חברי הכנסת, היום אנחנו נפרדים – נפרדים מממשלת הנהי והבכי; נפרדים מממשלה שהולכת לספר לנו שאנחנו נפרדים ויוצאים לבחירות בגלל חוק הגיוס, אבל בפועל אנחנו יודעים היטב שהתירוץ של מצב ביטחוני מורכב, שמנע רק לפני שלושה שבועות את הפיזור, כשראש הממשלה עומד פה ועוצר את הבית היהודי מלהתפזר, התברר למעשה כשקר.

רויטל סויד: כי פתאום, כשפרקליט המדינה וכשהיועץ המשפטי רק הציבו את לוח הזמנים של החקירות ושל כתב האישום וההמלצות, והבנו שהשעון מתקתק, פתאום, בהינף יד, אנחנו נמצאים לפני הפיזור המבורך הזה.

רויטל סויד: אבל בואו לא נדבר על הפיזור.

רויטל סויד: בואו נדבר על מה שהולך להיות; בואו נדבר על איזו מדינה אנחנו רוצים שתהיה לנו אחרי הבחירות.

רויטל סויד: האם אנחנו רוצים מדינה שמרסקת את שומרי הסף שלה או שאנחנו רוצים מדינה עם בית משפט עצמאי?

רויטל סויד: האם אנחנו רוצים מדינה שבה חברי הכנסת יושבים ומדברים על הפיכה שלטונית שעושה פרקליט המדינה ועל תפירת תיקים שעושה היועץ המשפטי, או שאנחנו רוצים מדינה שיש בה שלטון חוק?

רויטל סויד: האם אנחנו רוצים שתי מדינות או מדינה דו-לאומית?

רויטל סויד: האם אנחנו רוצים מדינה של שנאה, של פילוג, של הסתה, של סימון בוגדים, או שאנחנו רוצים מדינה של מפעל ציוני, מפעל חזק, מדינה שהיא מאחדת ולא מפלגת?

רויטל סויד: האם אנחנו רוצים מדינה של שומרי סף חזקים, או שאנחנו רוצים מדינה שבה שרים וראש ממשלה חשודים ומואשמים ויש להם כתב אישום, והם מנהלים את העניינים, ואנחנו לא יודעים אם קבלת ההחלטות שלהם – הביטחונית, הכלכלית, החברתית – נגועה ברצון למשילות ולהישרדות או באמת קשובה לציבור?

רויטל סויד: האם אנחנו רוצים מדינה של מאבק בטרור וביטחון לתושבי העוטף וביטחון לתושבי הצפון, או שאנחנו רוצים מדינה שמשלמת פרוטקשן לארגוני טרור כמו החמאס?

רויטל סויד: האם אנחנו רוצים מדינה שבה המפכ"ל, מסתכלים לו בחמגשית ובודקים מה הוא אוכל רק בגלל שרוצים להחליש אותו, כדי שלא יבצע חקירות כמו שצריך, או שאנחנו רוצים מדינה שבה אזרחי מדינת ישראל יודעים באמת שההנהגה שלהם דואגת להם ולא מחפשת את מי שנמצא מסביב?

רויטל סויד: אז אנחנו עומדים היום לפני פיזור, והפיזור הזה הולך להיות מבורך.

רויטל סויד: ואנחנו, מפלגת העבודה, המחנה הציוני, מציעים פה את התקווה, כי תדעו לכם שיכולה להיות פה ממשלה ויכולה להיות פה הנהגה ויכולה להיות פה קואליציה שתראה את הציבור, שתהיה מאחדת ולא מפלגת.

רויטל סויד: אז די לכם, ממשלת הנהי והבכי.

רויטל סויד: אנחנו מציעים חלופה אחרת.

רויטל סויד: מגיעה לאזרחי ישראל תקווה, וזה מה שיהיה פה אחרי הבחירות.

רויטל סויד: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חברת הכנסת סתיו שפיר.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, אתה יודע, כבוד היושב-ראש, אני קצת מבולבלת, כי במשך חודשים ארוכים שמענו פה בצד הזה איזושהי כמיהה לפזר את הכנסת, לפזר את הכנסת, והינה, נדמה לי שכולם דוחים את הקץ ומדברים ומדברים ומדברים.

יפעת שאשא ביטון: אבל מה שיותר מצער בכל הסיפור הזה זה שכשהם עולים לכאן ומדברים ומוציאים הודעות לתקשורת, אז נדמה שהם קצת מנותקים ממה שקרה כאן בארבע השנים האחרונות.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רויטל סויד, לא היה לנו זמן לבכות, כי היינו עסוקים בעשייה – – –

רויטל סויד: באמת?

רויטל סויד: מה זה תפירת תיקים?

רויטל סויד: בואי, תסבירי, בבקשה.

רויטל סויד: זה לא בכי ונהי?

רויטל סויד: זה בכי ונהי במלוא מובן המילה.

יפעת שאשא ביטון: בזמן שעלה כאן

יפעת שאשא ביטון: חבר כנסת מהמחנה הציוני והוציא הודעה לתקשורת ואמר שמר כלכלה – –

רויטל סויד: מה זה תשעה שרים שמפגינים מול בית ראש הממשלה – – –

יפעת שאשא ביטון: – – מר כלכלה פיזר את הכסף והשאיר את הקופה ריקה.

רויטל סויד: זה לא בכי ונהי – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, רויטל.

יפעת שאשא ביטון: ואני שואלת כאן:

יפעת שאשא ביטון: חד-הוריות זה פיזור של הכסף?

יפעת שאשא ביטון: זוגות צעירים זה פיזור של הכסף?

יפעת שאשא ביטון: חיילים זה פיזור של הכסף?

רויטל סויד: – – –

יפעת שאשא ביטון: נכים זה פיזור של הכסף?

יפעת שאשא ביטון: ילדים בסיכון זה פיזור של הכסף?

רויטל סויד: כל ילד שלישי רעב.

רויטל סויד: תפסיקי לדבר שטויות.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה איתכם, אנשים?

יפעת שאשא ביטון: הבעיה אצלנו היא בפער בתפיסה.

יפעת שאשא ביטון: כי בשבילנו כל הדברים שמניתי, ועוד רבים אחרים, הם לא פיזור של כסף – הם תפיסת עולם; הם אחריות חברתית; הם החמלה שאתם מנסים לדבר עליה אבל אתם לא מבינים מה המשמעות שלה.

יפעת שאשא ביטון: ואז באים ואומרים שפגענו בכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: אבל בואו נדבר על הנתונים.

יפעת שאשא ביטון: הכלכלה במדינת ישראל היום חזקה יותר ממה שהיא הייתה כבר הרבה מאוד שנים.

יפעת שאשא ביטון: דירוג האשראי שלנו גבוה באופן מיוחד.

יפעת שאשא ביטון: הפערים הצטמצמו – לפי מדד ג'יני, לא מדד שלנו – באופן משמעותי ובשיא שלא היה כאן – תקשיבו טוב, חברים – 20 שנה.

יפעת שאשא ביטון: 20 שנה.

יפעת שאשא ביטון: אז כן, מסתבר שמר כלכלה, שר האוצר משה כחלון, שאתם בעצמכם עליתם לכאן פעם אחר פעם אחר פעם ואמרתם בקולכם שלכם שהוא שר האוצר החברתי ביותר שידעה מדינת ישראל – –

מרב מיכאלי: מעולם לא אמרנו דבר כזה.

יפעת שאשא ביטון: – – ואתם יודעים מה?

יפעת שאשא ביטון: זה אולי היה הדבר היחיד שצדקתם בו במשך הקדנציה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אבל אתמול נדהמתי לשמוע חברת כנסת שהתראיינה בתקשורת ואמרה: שר האוצר נכשל – חברת כנסת שבקושי ראינו אותה בקדנציה האחרונה; חברת כנסת שתתכבד ותעלה ותספר מה היא עשתה במשך כל הקדנציה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: כי אני עמדתי פה עכשיו ואמרתי רק חלק מהדברים שמפלגת כולנו עשתה.

יפעת שאשא ביטון: לא התייחסתי לדיור, שכולם מתכחשים פה לנתונים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהדיור עלה ב-10%.

יפעת שאשא ביטון: משבר של הרבה מאוד שנים – לא רק שבלמנו את המחירים, אפילו הצלחנו להוריד אותם; סבסדנו צהרונים; פיקוח על מעונות היום; המצלמות – עבר אתמול, ועוד הרבה מאוד דברים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מציעה לחברי הבית הזה: זה בסדר, אפשר להתרגש מזה שיוצאים לבחירות, אבל במקום לבוא ולהגיד מה אנחנו לא עשינו, תעלו אותם ותספרו מה אתם עשיתם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

סתיו שפיר: טוב שיוצאים לבחירות, וכמה שיותר מוקדם יותר טוב, כי אתם בממשלת ישראל הוכחתם לנו בשנים האחרונות בדיוק מה אתם מתכוונים לעשות גם בבחירות האלה ועל מה אתם מתכוונים להילחם.

סתיו שפיר: אתם תילחמו להמשיך להסית נגד אזרחי ישראל; אתם תילחמו להמשיך ולשתול פה שנאה, לגרום לאזרחים בני אותו העם לחפש אויבים, לפחד זה מזה, ומעל הכול – להתנהג הפוך ממה שישראל נולדה להיות.

סתיו שפיר: אתם מחנכים אותם להיות מיואשים.

סתיו שפיר: אתם בזים לציבור, מזלזלים בו, מתנשאים עליו – –

אורן אסף חזן: מה, את משתפת – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

סתיו שפיר: – – משתעממים ממנו.

סתיו שפיר: כמו שראש הממשלה משתעמם מתושבת קריית שמונה שבסך הכול שאלה אותו מה יהיה עם שירותי הבריאות בצפון; כמו שאתם משתעממים מהציבור כשאתם יושבים בוועדת הכספים.

סתיו שפיר: ממש היום בבוקר, ממש היום בבוקר – –

אורן אסף חזן: את משעממת, סתיו שפיר.

סתיו שפיר: – – קיצצתם 28 מיליון מהחקלאות.

סתיו שפיר: מהחקלאות הישראלית אתם מקצצים.

סתיו שפיר: היום, ביום בחירות.

סתיו שפיר: ולמה קיצצתם?

סתיו שפיר: בשביל להעביר לעוד דילים פוליטיים.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תודה – – –

סתיו שפיר: עוד דילים פוליטיים, זאת האמת.

אורן אסף חזן: – – – מה את עשית בשביל המדינה?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

סתיו שפיר: – – – כי אתם מפחדים מהאמת.

סתיו שפיר: מי שמפחד מהאמת צועק, ומנסה להפריע, וממציא שקרים – – –

אורן אסף חזן: היושב-ראש – – –

סתיו שפיר: ואתם כבר הראיתם לנו שאי-אפשר לצפות מכם ליותר; שבבחירות האלה אתם תפיצו בשטח כל כך הרבה שקרים והכפשות, כל כך הרבה דברים שנועדו לגרום לציבור לא להקשיב.

אורן אסף חזן: רק אמת, סתיו שפיר.

אורן אסף חזן: רק אמת.

סתיו שפיר: אבל הציבור, העם, יגלה את האמת, כי העם כבר מבין, והוא חכם יותר מכם.

סתיו שפיר: ועם ישראל זוכר היטב על מה מדינת ישראל הוקמה.

סתיו שפיר: עם ישראל זוכר היטב שישראל שלנו – –

אורן אסף חזן: מגרדים את המנדטים שלכם מהרצפה – – –

סתיו שפיר: – – היא מדינה שהוקמה כדי לגרום לדברים הכי בלתי אפשריים להתממש; מדינה שהוקמה על בסיס תקווה, דאגה אחד לשני, עזרה לזולת, חיבור בין אנשים ששונים אחד מהשני, כמו שסבא וסבתא שלי משני הצדדים הגיעו מעיראק ומרומניה ומפולין ומליטא והתחברו למשפחה אחת.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, היושב-ראש, היושב-ראש, מותר להגיש ממחטה וכוס מים, כי היא עוד רגע מתחילה לבכות.

אורן אסף חזן: כדאי שמישהו – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

סתיו שפיר: כל אחד מאיתנו הוא חלק משפחה שמחוברת מכל כך הרבה כיוונים שונים, שהגיעו לכאן אחרי מסעות ארוכים כדי להקים את המדינה הנפלאה הזאת.

אורן אסף חזן: לאן את מחוברת?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אורן אסף חזן: – – – אני לא – – –

סתיו שפיר: ומי שצועק עכשיו ומנסה להפריע זה אלו שמפחדים מכך שהם לא יכולים להיבחר, כי הם יודעים שהציבור כבר לא מאמין להם, והם יודעים שעם ישראל רוצה להיות חופשי במדינת ישראל; רוצה שלום, רוצה שוויון, רוצה צדק חברתי.

סתיו שפיר: אנחנו רואים את זה כל הזמן בכל הסקרים, כי זאת האמת, וזה מה שיכריע.

סתיו שפיר: הציונות האמיתית שאנחנו נלחמים עליה היא הציונות שבזכותה הוקמה המדינה הזאת, והיא הציונות שגם תנצח את הממשלה הרעה בהיסטוריה – ממשלה שגנבה הכי הרבה כספי ציבור לטובת עצמה; ממשלה שאפילו בשבועות האחרונים לא הצליחה לחוקק משהו אחד לטובת הציבור.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

סתיו שפיר: מתי בפעם האחרונה עשיתם משהו לטובת מישהו?

סתיו שפיר: מתי בפעם האחרונה דאגתם באמת לעם?

סתיו שפיר: לא עשיתם את זה שנים.

סתיו שפיר: שכחתם.

יחיאל חיליק בר: תודה.

סתיו שפיר: מפלגת הליכוד – סליחה, הפריעו לי באמצע.

יחיאל חיליק בר: עוד חצי דקה, אין בעיה.

סתיו שפיר: מפלגת הליכוד, שהוקמה על בסיס חרות, הפכה להיות מפלגה של שחיתות שמקדמת ראש ממשלה עם כתבי אישום.

סתיו שפיר: השותפים שלו לקואליציה – שהיום ראינו, הם עדיין שותפים; הם סגרו דילים רק הבוקר בוועדת כספים – השותפים האלה לקואליציה לא מוכנים לעמוד ולדבר אפילו נגד ראש ממשלה בחקירות.

סתיו שפיר: איבדתם כל עיקרון, הפסקתם לדאוג לעם – ועל זה אתם תשלמו בבחירות האלה.

אורן אסף חזן: – – –

סתיו שפיר: ולנו תהיה כל כך הרבה עבודה לתקן, אבל אוה – אנחנו נתקן.

סתיו שפיר: כי חייבים לתקן את מה שעשיתם, ולבנות פה מחדש את כל הדברים שקלקלתם.

סתיו שפיר: אנחנו נעשה את זה, ונעשה את זה מהר, כי זה מה שישראל זקוקה לו כל כך.

סתיו שפיר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת שפיר.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

סתיו שפיר: אני לא מבינה למה אתה משאיר אותו להיות פה.

סתיו שפיר: הוא לא אמור להיות כאן כשהוא צורח באוזנך כל הזמן.

אורן אסף חזן: את לא אמורה להיות כאן.

אורן אסף חזן: בפוקס נכנסת לכאן.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: אילו הייתה מאושרת השאילתה הדחופה שהגשתי השבוע, אז השאילתה שהייתי עומדת ושואלת כאן הבוקר היא השאילתה הזאת: ביולי נשברה גולגולתה של לוחמת מג"ב שקד הנדלר, מיקנעם, מאבן שיידה עליה פעיל ימין במאחז הלא-חוקי ליד יצהר.

מרב מיכאלי: שקד הנדלר שוחררה השבוע משירות עם שבר בגולגולת, עם ירידה בשמיעה ועם שטף דם פנימי.

מרב מיכאלי: רצוני לשאול – הייתי שואלת את השר לביטחון פנים, לו הייתה מאושרת השאילתה שלי: איפה עומדת החקירה?

מרב מיכאלי: ובאיזה עולם זה יכול להיות שעדיין לא הוגשו כתבי אישום נגד פעיל ימין ששבר את הראש ללוחמת מג"ב שבאה לאבטח, בסך הכול, פעולה שגרתית של מדינת ישראל?

מרב מיכאלי: חברות וחברים, המקרה הזה של שקד הנדלר, שאפשר היה לראות אותו ואותה למעשה בכתבה מדהימה של רועי שרון בכאן 11, ששם אומר המפקד שלה: זה אנשים משלנו, יישוב משלנו.

מרב מיכאלי: בחלום הכי רע אתה לא חושב שהיא תיפצע במקום הזה – הסיפור הזה הוא משל מושלם לממשלה הזאת.

מרב מיכאלי: כי מה עשתה הממשלה חצי שנה אחרי שפעיל ימין ששבר ללוחמת מג"ב את הראש במאחז לא חוקי?

מרב מיכאלי: היא העבירה חקיקה, או לפחות אישרה להעביר חקיקה, שמאשרת 66 מאחזים לא חוקיים.

מרב מיכאלי: זאת תשובתה של הממשלה הזאת, משל מושלם לממשלה שאפשרה למיעוט קטן מאוד, כוחני מאוד, משיחי מאוד, אנטי-ציוני מאוד, לזרוק אבנים על הממלכתיות ולשבור לה את הראש.

מרב מיכאלי: הממשלה הזאת נתנה למיעוט הקטן הזה להפוך את כל הממשלה הזאת ואת כל הקואליציה הזו לקואליציה אנטי-ציונית, שפועלת נגד האינטרס של מדינת ישראל, נגד האינטרס של החברה הישראלית; ממשלה – אנחנו מדברות על לוחמת מג"ב?

מרב מיכאלי: ממשלה שאפשרה למיעוט הזה להיאבק בלוחמות, להיאבק בחיילות, למנוע מהן להיות יכולות לשרת את השירות שלהן כמו שצריך; ממשלה שהעבירה חוק שנתן ערוץ למיעוט הקטן והכוחני הזה בשביל שבתור בידור הוא יוכל לראיין בו אנשים ששורפים בתי ספר יהודיים-ערביים, ויוכל לראיין את רוצח ראש הממשלה יצחק רבין.

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: חברות וחברים, הממשלה הזאת מדברת גבוהה-גבוהה על מדינת ישראל היהודית, מעבירה את חוק הלאום, אבל בפועל היא הפכה את מדינת ישראל להיות פחות דמוקרטית, פחות יהודית.

מרב מיכאלי: היא ממשלה שלא מביאה ביטחון; היא ממשלה שלא הביאה רווחה; היא ממשלה שלא שמרה פה לא על האזרחיות ועל האזרחים, לא על החברה ולא על המדינה.

מרב מיכאלי: אנחנו, בסוף הבחירות האלה, נבוא לכאן כדי לתקן, כדי לעשות מדינה שהיא מאוד יהודית, אבל מאוד דמוקרטית; מדינה שדואגת לכל אזרח ואזרחית לכל השירותים החברתיים שמגיעים לה, ומדינה שהיא מדינה עם ביטחון באמצעות הסדר מדיני-פוליטי, כמו שמגיע לכולנו.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואל חסון.

איתן ברושי: הוא ביקש שאני אחליף אותו.

יחיאל חיליק בר: אתם מתחלפים?

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת ברושי, ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן, ואחריו – חבר הכנסת חסון.

רויטל סויד: ואחריו – חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: ואחריו – חבר הכנסת חיליק בר, נכון.

איתן ברושי: אדוני, חברי יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת, אני חושב שהבחירות – בסך הכול כנסת שהוציאה את ימיה – זו הזדמנות להקים ממשלה חדשה, שתוביל את המדינה להסדר היסטורי שמתחייב לקביעת גבולותיה ודמותה ואופייה של מדינת ישראל.

איתן ברושי: 51 שנים אחרי מלחמת ששת הימים, ולמעלה מ-70 שנה מהקמתה של המדינה, הקדנציה הארוכה הזאת, יחסית, מסתיימת ללא הכרעה בשאלות האמיתיות והגורליות.

איתן ברושי: בנושאים רבים עסקה הכנסת.

איתן ברושי: גם אני ליוויתי מקרוב את נושא המרחב הכפרי והחקלאות וכל מה שמתחייב משמירתה של ההתיישבות, שהיא בעצם מימוש הריבונות וסימון גבולות המדינה.

איתן ברושי: גם בשעות האלה שמפוצצים מנהרות בגבול לבנון, אנחנו יודעים מי יושב לפתחן בצד שלנו.

איתן ברושי: אבל שאלת עתידה של המדינה היא שאלה מרכזית.

איתן ברושי: באנגלית לא פעם דיברו על שתי מדינות; בעברית עשו מדינה אחת.

איתן ברושי: אישורי הבנייה, כפי שפורסם בימים האחרונים – ואני יודע שחלק גדול זה פיקציה; אני הייתי גם עוזר שר הביטחון – כל בית ביהודה ושומרון עובר חמש-שש פעמים תחנות של אישורים; כל פעם סופרים את זה מחדש.

איתן ברושי: אבל אישורי הבנייה ביהודה ושומרון הם ביטוי לחוסר מדיניות בשאלת עתיד התיישבות ביהודה ושומרון.

איתן ברושי: אותנו לא ילמדו מה זה ביטחון.

איתן ברושי: אין ספק שהמציאות המורכבת מחייבת קודם כול ביטחון, ואחר כך את הפשרה של מדינה יהודית, חזקה, צודקת ודמוקרטית.

איתן ברושי: ואני אומר לכם, גם חבריי באופוזיציה: מה האופוזיציה תרמה לסדר-היום שאני מדבר עליו?

איתן ברושי: גם האופוזיציה לא התאחדה, למרות שיש לה יושבת-ראש ויש מנהיגות למפלגות.

איתן ברושי: האופוזיציה לא השפיעה על סדר-היום שיוביל להכרעה היסטורית הנדרשת לעתידה של המדינה.

איתן ברושי: גם אנחנו נגררנו לא פעם לעיסוק בזוטות.

איתן ברושי: ואנחנו עומדים היום במציאות שאולי הגיעה העת לומר שלא בטוח שכל הסדר אפשרי.

איתן ברושי: אנחנו יודעים בוודאות שרוב הציבור לא רוצה מדינה אחת, אבל לא כולו רוצה שתיים.

איתן ברושי: דבר אחד ברור: להיות מדינה יהודית ודמוקרטית זאת הכרעה ממדרגה ראשונה, והיא תונח לפתחה של הממשלה החדשה.

איתן ברושי: כדאי להקים את הקואליציה שתבוא אחרי הבחירות על בסיס דמותה ועתידה של המדינה, ולא רק על בסיס השותפים הטבעיים, אלא מה מתחייב באמת מדאגה למדינה הקטנה הזאת, המוקפת אויבים, שמתחייבת הכרעה אמיתית על עתידה – לא על פינוי מחר בבוקר, אלא על שמירת האופציות שאם נבחר במדינה יהודית ודמוקרטית, אם נבחר בביטחון, זו תהיה מדינה יהודית ודמוקרטית עם ביטחון, חזקה, חכמה וצודקת – –

רויטל סויד: תודה.

איתן ברושי: – – עמדה של ביטחון, התיישבות ופשרה.

איתן ברושי: ההסדר מחייב פשרה, והפשרה מחייבת הכרעה לאומית.

רויטל סויד: תודה רבה.

איתן ברושי: זו תהיה הכרעה חשובה שתובא לממשלה הבאה, וכך צריך להרכיב אותה.

איתן ברושי: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

רויטל סויד: חבר הכנסת אורן אסף חזן, ולאחר מכן – חבר הכנסת יואל חסון.

אורן אסף חזן: שלום, חברתי היושבת בראש.

אורן אסף חזן: חלקכם, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה בחלקה, עם ישראל כולו, האמת שאני מאוד נרגש לעמוד כאן היום.

אורן אסף חזן: אפשר כמעט לומר "ברוך שפטרנו מעולם של אלה".

אורן אסף חזן: זו כנסת שהתאפיינה בתמיכה בטרור; זו כנסת שהתאפיינה בחרמות ובתמיכה ב-BDS; זו כנסת שהתאפיינה באנטישמיות; זו כנסת שהתאפיינה בשנאת חינם.

אורן אסף חזן: יושבים פה אסופה של צקצקנים שיכולים רק לחלום על השלטון, וכל מה שהם עשו בכמעט ארבע שנים זה רק לטנף על מדינת ישראל – אם זו מפלגת "שרץ", שעמדה כאן והביע תמיכה בארגון הבוגדים שוברים שתיקה, אם זה יתר חברים, חלקם כבר נעלמים, דוגמתה של זהבל'ה גלאונל'ה, שנפטרנו מעולה, אבל חותמה על המפלגה עדיין מרחף מעל הים, שעמדה כאן וקיללה והכפישה.

אורן אסף חזן: זו כנסת שהתאפיינה במפלגה לבנה כמו מפלגתו של יהיר לפיד, האיש שהוא אלוף העולם באמירת דבר והיפוכו באותו משפט.

אורן אסף חזן: זה מדהים.

אורן אסף חזן: לבן אדם אין חוט שדרה, אין שדרה, אין כלום.

אורן אסף חזן: הוא אומר מה שכותבים לו בטוקבקים, והוא חוזר ואומר מה שמשנים לו הטוקבקים.

אורן אסף חזן: רבותיי, כנסת ישראל והנהגה הן לא תוכנית בטלוויזיה.

אורן אסף חזן: זה גם לא חלום ששולפים מהמגירה.

אורן אסף חזן: צריך מנהיגות כדי להוביל מדינה כמו מדינת ישראל, ורק תנועת הליכוד עשתה ותמשיך לעשות זאת.

אורן אסף חזן: אבל הכנסת הזאת, חומרתה באה לידי ביטוי בעובדה שהיא נתנה במה למחבלים – יושב-ראש הכנסת אדלשטיין, שנתן לחברי הרשימה החמאסית המשותפת לעשות בכנסת כבשלהם, לעמוד מעל הבמה הזאת ולקלל את חיילי צה"ל.

אורן אסף חזן: אבל הם לא יהיו כאן יותר.

אורן אסף חזן: לא בנו של המשת"פ, אחמד טיבי, שהוא גם משת"פ של עצמו, הוא בפני עצמו.

אורן אסף חזן: האיש לא סוכן כפול – הוא סוכן משולש ומרובע, סוכן בחזקה.

אורן אסף חזן: הכנסת הזאת, שנתנה במה לזחאלקה, הטרוריסט המורשע; הכנסת שאפשרה לחנין המחבלת זועבי להטיח בפניהם של חיילי צה"ל שישבו כאן ביציע "רוצחים", או בפנינו "פאשיסטים"; יושב-ראש הכנסת, שאפשר לאותם מחבלים להתריס, לפגע ולהסית נגד המדינה בחוצות העיר ירושלים או בבניין האו"ם הרחוק, ואז לעלות על הבמה פה ולחלוק איתו הכיסא.

אורן אסף חזן: אבל אני אומר לכם, מחבלים, מחבלונים קטנים וחמודים, אתם לא תהיו פה יותר.

אורן אסף חזן: תנועת הליכוד תתחזק.

אורן אסף חזן: הציבור בישראל, גם ככה אין לו על מי לסמוך באופוזיציה, שמופוזיציה.

אורן אסף חזן: אין באמת שמאל, יש בכאילו.

אורן אסף חזן: אבל אנחנו, שעמדנו איתן ונלחמנו בשביל ארץ ישראל, עם ישראל, תורת ישראל וצבא ההגנה לישראל, נמשיך לעשות זאת בראשות ראש הממשלה נתניהו.

אורן אסף חזן: ואליכם אני קורא: אני צריך אתכם.

אורן אסף חזן: הצטרפו אלינו.

אורן אסף חזן: הצטרפו אליי.

רויטל סויד: תודה רבה.

אורן אסף חזן: תעזרו לנו להמשיך להנהיג את המדינה בזמן שאלה מפטפטים את עצמם לדעת.

אורן אסף חזן: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

רויטל סויד: חבר הכנסת יואל חסון, ולאחר מכן – חבר הכנסת חיליק בר.

אורן אסף חזן: איפה היית – – – אתה, אין לך צ'אנס – – – לספר לך.

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: אז למה אתה לא מאריך?

אורן אסף חזן: מה מונע בעדך?

אורן אסף חזן: הלוואי שזה היה נפתר בזה – – –

רויטל סויד: את הדיון האינטליגנטי הזה תמשיכו לאחר מכן.

אורן אסף חזן: מה זאת אומרת?

אורן אסף חזן: זה לא אינטליגנטי לדבר על – – –

רויטל סויד: מאוד.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה – –

קריאות: אמן.

יואל חסון: – – שפיזרנו את הכנסת הזאת – –

יעל גרמן: אמן.

יואל חסון: – – ואנחנו הולכים לפזר את הממשלה הזאת – –

יעל גרמן: אמן.

יואל חסון: – – ואנחנו הולכים לעשות פה שינוי.

טלי פלוסקוב: – – –

יואל חסון: איך אומרים?

יואל חסון: Enough is enough.

יואל חסון: מספיק, באמת מספיק.

יואל חסון: היו פה ארבע שנים קשות, רעות, של קואליציה פרועה, של ראש ממשלה פרוע, שלא היסס לפגוע בכל בסיס דמוקרטי של החברה הישראלית; שכל שדרת ההחלטות שלו הייתה אישית לחלוטין, מהתחלה ועד הסוף – הוא עצמו וטובתו.

יואל חסון: זאת ההנהגה שהייתה במדינה הזאת בארבע השנים האחרונות.

יואל חסון: אבל האמת היא שזהו.

יואל חסון: לא רוצה להתעסק איתכם יותר.

יואל חסון: נמאס.

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: אני באמת מאמין שאתם העבר.

יואל חסון: אני רוצה לדבר על העתיד.

יואל חסון: אני רוצה לדבר על העתיד שנמצא פה ועל העתיד שנמצא בבית וצופה בנו עכשיו, לכל אלה שרוצים שינוי, לכל אלה שרוצים מהפך, שצריכים להבין דבר ברור: המהפך הוא אפשרי.

יואל חסון: אתמול ראינו מה שאמרנו כל הזמן: 57% מאזרחי מדינת ישראל לא רוצים שנתניהו יהיה פה ראש ממשלה.

יואל חסון: 57%.

יואל חסון: אבל מה עושים אותם 57%?

יואל חסון: מחלקים את קולותיהם, מפזרים אותם לכל עבר.

יואל חסון: ושם בימין שמענו אתמול את השרה שקד, שאמרה: אם יהיה איחוד במרכז-שמאל, תוך 24 שעות אנחנו נתאחד בימין.

יואל חסון: אתם יודעים לעבוד כדי לנצח.

אורן אסף חזן: גם אם תתאחדו לא תצליחו לנצח.

יואל חסון: אתם יודעים.

יואל חסון: אז אני אומר לנו: בואו נלמד מהם איך מנצחים.

אורן אסף חזן: יואל – – –

יואל חסון: בואו נלמד מהם איך מנצחים.

יואל חסון: מנצחים רק ביחד, וכדי שיהיה ביחד – –

אורן אסף חזן: האם – – –

רויטל סויד: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

יואל חסון: – – הציבור הישראלי שרוצה שינוי – כדי שיהיה ביחד, הציבור הישראלי שרוצה שינוי – –

אורן אסף חזן: – – – לא הפרעתי לך.

יואל חסון: – – צריך לכפות על המנהיגים לייצר שינוי, חיבור ואיחוד.

יואל חסון: איחוד מול הליכוד – רק איחוד מול הליכוד יעשה פה מהפך, יעשה פה שינוי.

יואל חסון: זה יקרה.

אורן אסף חזן: אחרי הפריימריז.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, אנחנו לא פראיירים.

יואל חסון: אנחנו יודעים את העבודה.

יואל חסון: אנחנו יודעים מה צריך לעשות.

יואל חסון: אנחנו צריכים את העזרה של הציבור בעניין הזה, כדי לייצר את האיחוד מול הליכוד שיעשה כאן מהפך – ואיך אומרים בסוף?

יואל חסון: בעזרת השם.

יואל חסון: תודה רבה.

רויטל סויד: בעזרת השם.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

רויטל סויד: חבר הכנסת חיליק בר.

רויטל סויד: לאחר מכן – חבר הכנסת אמיר אוחנה, אחרון הדוברים, חותם את הרשימה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, גברתי, חברתי היושבת-ראש.

יחיאל חיליק בר: גם אני מבקש, כמו הרבה אחרים, לדבר עכשיו לאזרחי ישראל ולהזכיר להם דבר אחד מאוד מאוד פשוט שאנחנו נוטים לשכוח מעת לעת: פעם בארבע שנים – לפעמים פחות – פעם בארבע שנים יש אפשרות לשנות באמת; יש אפשרות לתת תקווה; לקבוע משהו אחר, טוב יותר; לשים את התלונות ואת הטוקבקים בצד, ולעשות באמת משהו כדי שכל התלונות שלנו במשך כל ארבע השנים האלה יבואו לידי ביטוי אמיתי, כדי שהתקווה למשהו טוב יותר בביטחוני, במדיני, בחברתי, תהיה אמיתית, תקבל את מה שמגיע לה.

יחיאל חיליק בר: אני רואה את אזרחי ישראל, שבצדק מתלוננים על הרבה הרבה דברים, מפגינים על הרבה דברים, יוצאים לרחובות, ואני שומע את התלונות המוצדקות, ואני מזכיר להם ולנו: שנייה אחרי שהקלפיות ייסגרו, ב-9 באפריל ב-22:00 – בשעה 22:01 אין יותר מה לעשות.

יחיאל חיליק בר: גם אמיר מסכים.

יחיאל חיליק בר: אין יותר מה לעשות.

יחיאל חיליק בר: שום דבר שתעשו בין בחירות לבין בחירות – הממשלה הזאת הוכיחה – לא יעזור, לא ישנה את דעתה, לא יפזר אותה, לא יגרום לה להתקפל: לא הפגנות בפתח תקווה מול היועץ המשפטי לממשלה; לצערי, גם לא אלפי אפודים צהובים; אפילו מאות אוהלים ברוטשילד לא הזיזו כלום לממשלה הזאת, שראתה אחוזים ענקיים מהעם הולכים להפגין בחוץ.

יחיאל חיליק בר: שום דבר לא הזיז לה.

יחיאל חיליק בר: היא לא שינתה שום דבר.

יחיאל חיליק בר: היא המשיכה להיות ממשלה תבוסתנית בנושא החברתי, בצמצום הפערים, בחיזוק הפריפריה, בנושא המדיני, בזיכרון שיש פה סכסוך שצריך לפתור או לנסות לפתור ולא לנהל אותו באופן מביש ופושע.

יחיאל חיליק בר: שום דבר לא יעזור.

יחיאל חיליק בר: דבר אחד יעזור, וזה ללכת ולהצביע ברגליים, או יותר נכון בידיים, כנגד הממשלה הזאת, כנגד מי שהוביל אותה, ולתת אופק לשינוי ולתקווה אמיתית לעם ישראל, שכל כך הרבה, ובצדק, מתלונן שיש מה לשנות פה, לשפר, לתקן, בעיקר לחלשים, בעיקר לזוגות העובדים, בעיקר לאלה שרוצים לראות את סכסוך הדמים הזה מסתיים ופורש מן העולם.

יחיאל חיליק בר: אבל שום דבר לא יסיים את זה ושום דבר לא ישנה את זה אלא רק אתם.

יחיאל חיליק בר: וזה יקרה ב-9 באפריל, והאופציה היחידה, היחידה, להרכבת קואליציה אמיתית וחזקה נגד נתניהו – –

אורן אסף חזן: אתה יכול לספר לנו על זה?

יחיאל חיליק בר: – – זה בראשות המחנה הציוני, בראשות אבי גבאי.

יחיאל חיליק בר: ואני קורא לכל השחקנים – אגב, דבר אחד אנחנו יכולים ללמוד מכם בימין, וזה תמיד להיות מאוחדים כנגדנו בשמאל.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא יודעים להתאחד כנגד

יחיאל חיליק בר: כם בימין, אלא יודעים להתפצל.

אורן אסף חזן: – – – אתה אומר בדיוק אותו דבר.

יחיאל חיליק בר: אני מסיים, גברתי.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני קורא לכל השחקנים: שימו את האגו בצד.

יחיאל חיליק בר: תבינו שהחלפת הממשלה הרעה הזאת היא המטרה, והתאחדו תחת המטרייה של המחנה הציוני בראשות גבאי, ונביא, בעזרת השם ובעזרת הבוחר, מזור לעם הזה, שסובל בכל תחום.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת חיליק בר.

רויטל סויד: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אחרון הדוברים.

רויטל סויד: יעלה אחר כך לסכם – השר יריב לוין.

רויטל סויד: השר לוין, מתאימים לך הספסלים האלה.

רוברט אילטוב: אני מנסה להרגיל אותם לאופוזיציה.

אמיר אוחנה: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

אמיר אוחנה: החלטתי להקדיש את דבריי לאופוזיציה.

אמיר אוחנה: יש שיר – אני שיניתי את המילים, אבל מקווה שתסלחו לי שלא שיניתי את שם השיר, ותקבלו את זה ברוח ספורטיבית: "בארץ הקטקטים".

אמיר אוחנה: בואו נעוף יחד, טרי לי לי, טרי לי לי, טרה לה / לעבר החלום, זה לא כל כך רחוק.

אמיר אוחנה: / רק אל תשכחו לקחת, טרי לי לי, טרה לה לה, טרי לי / שק אחד גדול מלא דמיון וצחוק.

אמיר אוחנה: // כי הבחירות כבר מעבר לפינה, / וביבי, אבוי, עוד לא יצא מהתמונה, / אז בואו נעוף יחד, טרי לי לי, טרה לה לה / ונחלום יחדיו חלום רחוק.

אמיר אוחנה: // ובחלום ראש הממשלה היא ציפי – ציפי?

אמיר אוחנה: / ושגרירנו באו"ם יואל חסון – יואל חסון, איך לא? / והשאר – עוד לא ידוע, אבל בואו נפליג בדמיון, / ונגיד שאחמד טיבי – עוד יהיה פה שר ביטחון.

אמיר אוחנה: // ובחלום יאיר לפיד נוכח בכנסת – נוכח בכנסת?

מיקי רוזנטל: הפריימריז זה בעוד חודש.

מיקי רוזנטל: מה קרה לך?

אמיר אוחנה: ובפיו עמדות מוצקות, עקביות – יאיר לפיד?

יעל כהן-פארן: זה המשך הידרדרות השיח בכנסת.

אמיר אוחנה: וגם גנץ – עוד לא ידוע אם ימין, או מרכז הוא, אם שמאל, / אם חכם, רשע או תם הוא – או שסתם לא יודע לשאול.

מיקי רוזנטל: אפילו לחרוז אתה לא יודע.

אמיר אוחנה: ובמציאות הכלכלה מזנקת – למעלה, / והדיפלומטיה גם היא בשיאה – בשיאה.

אמיר אוחנה: / השגרירות בירושלים, וגם יש לנו חוק הלאום.

יעל כהן-פארן: אתה גם מזייף?

אמיר אוחנה: ישראל חזקה מאי פעם – וכל זאת, לא משל לא חלום.

אמיר אוחנה: // ובבחירות בוחרים בנתניהו – עם חכם / ובין שמאל לעוד שמאל הוא בוחר בליכוד.

אמיר אוחנה: / אז חשוב רק שתכירו – בין קריאות "מהפך" לתרגיל, / הבחירות הן בתשעה, ולא באחד באפריל.

אלעזר שטרן: זה חוק הסמים?

אלעזר שטרן: זה לפני חוק הסמים או אחרי חוק הסמים?

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

רויטל סויד: אנחנו עוברים לשר המסכם.

רויטל סויד: השר יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: השרים, חברות וחברי הכנסת, גברתי, את יודעת, כשאמרת לי שמתאימים לי הספסלים האלה נבהלתי לרגע, כי התחלתי לחשוב שאולי את רוצה לעשות כפי שעושים אנשים שיושבים בקהל: הם יושבים בקהל באולם המשפט ומסתכלים אל השופטים שיושבים.

יריב לוין: גברתי מעוניינת שאני אתמנה לבית המשפט העליון, אם הבנתי נכון?

רויטל סויד: אני דווקא יותר – – –

יריב לוין: זה רעיון מעניין.

רויטל סויד: קודם כול, התכוונתי לספסלי האופוזיציה, אבל בדימוי שלך – –

יריב לוין: רעיון די מעניין.

רויטל סויד: – – בדימוי שלך, שהוא מעניין, זה יותר ספסל הנאשמים – –

יריב לוין: לא הייתי אומר את זה.

רויטל סויד: – – אם אתה כבר הולך לדימוי הזה.

יריב לוין: לא הייתי אומר את זה.

רויטל סויד: אם אתה הולך לדימוי הזה.

יריב לוין: לא הייתי אומר את זה, גברתי, אם כי אני מסכים בדבר אחד – –

רויטל סויד: אני לא מאחלת לך את ספסל הנאשמים.

יריב לוין: – – אם כי אני מסכים בדבר אחד – שאכן אם זה ספסל הנאשמים וכאן יושב השופט, אז זה באמת כמו בבית המשפט העליון – –

מיקי רוזנטל: יריב, אתה לא רוצה לשיר?

מיקי רוזנטל: אתה לא רוצה לשיר לנו משהו?

יריב לוין: – – שהשמאל יושב על כס המשפט ומנהל את העניין.

רויטל סויד: כמדומני שהכיסא הזה דווקא שייך – –

יריב לוין: זה אני מסכים, אבל – – –

רויטל סויד: – – ליושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין.

יריב לוין: כרגע.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: לכן, למזלנו – – –

רויטל סויד: אבל אתה יודע, אולי נזכיר לך מיהו יושב-ראש הכנסת.

יריב לוין: אז בואי נסכם שאנחנו למזלנו עדיין כאן, בכנסת, ולא במקומות אחרים.

יריב לוין: אני אומר, נדמה לי שאמרתי, כאשר הצגתי את הצעת החוק פירטתי את הדברים בדברי הסיכום, ואני רוצה בהחלט רק לסיים בעוד משפט אחד ולומר, חבר הכנסת יואל חסון – חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון – – –

מיקי רוזנטל: יריב, תשיר לנו, אנחנו לא רגילים שלא פונים אלינו בשירה.

יריב לוין: אני לא אשיר, אין מה לדאוג.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: תשיר לנו משהו.

יריב לוין: אם היה מותר לנגן בגיטרה פה אולי הייתי מנסה משהו, אבל אסור, ואני מכבד את הכללים.

יריב לוין: אבל אני יכול להגיד לחבר הכנסת חסון: שמחה משונה משהו, אחרי שהצלחנו לקיים כאן ממשלה יציבה ארבע שנים.

יריב לוין: נדמה לי שזה מעיד יותר מכול על דבר אחד: הממשלה הזאת נהנית מאמון ציבורי רחב.

יריב לוין: אנחנו הולכים לציבור בראש מורם אבל בענווה, ומבקשים את האמון כדי לחזור לכאן בכוח עוד יותר גדול, עם מנדט עוד יותר ברור, כדי להמשיך בדרך של עשייה והישגים גם בקדנציה הבאה, לטובת כלל אזרחי ישראל.

יריב לוין: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לשר המסכם, השר יריב לוין.

רויטל סויד: ואנחנו עוברים להצבעה.

רויטל סויד: הודעה למזכירת הכנסת, לפני שיושב-ראש הכנסת מגיע ולפני שאנחנו עוברים להצבעה.

רויטל סויד: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק איסור צריכת זנות (הוראת שעה ותיקון חקיקה), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק למניעת מפגעים סביבתיים (תביעות אזרחיות) (תיקון מס' 10), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

רויטל סויד: אנחנו תכף נעבור להצבעה על הצעות החוק.

רויטל סויד: יש פה כמה הצעות חוק במרוכז.

רויטל סויד: (קריאה ראשונה)

רויטל סויד: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

רויטל סויד: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

רויטל סויד: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

רויטל סויד: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

רויטל סויד: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים בתאים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם, חברי הכנסת, שאנחנו עם כמה הצעות המתייחסות לאותו נושא, של התפזרות הכנסת העשרים.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא שומע את עצמי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע הצבעות נפרדות – קודם על ההצעה הממשלתית בקריאה ראשונה ולאחר מכן על הצעות החוק בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול אנחנו מצביעים על הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

אורן אסף חזן: מעולם לא הייתה כזאת אחדות בכנסת ישראל.

אורן אסף חזן: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 104 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ט–2018, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 104 בעד – מעניין איפה עוד חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 104 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק הממשלתית, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ט–2018, אושרה בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: היא תועבר לוועדת הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת רוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת – אנחנו מצביעים, בקריאה טרומית, ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 86 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ו–2016, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 86 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההצעה אושרה, ותועבר גם היא לוועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מניח, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, שהיא תתמזג עם ההצעה הממשלתית, כמו שאר ההצעות שיועברו.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, של חברת הכנסת ציפי לבני וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

אורן אסף חזן: רוצה למצוא דרך למצוא כיסא בכנסת הבאה?

אורן אסף חזן: עוד קצת אידיאולוגיה?

אורן אסף חזן: נשאר לך מה למכור בכלל?

אורן אסף חזן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 95 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 95, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההצעה אושרה, וגם היא תועבר לוועדת הכנסת ותתמזג עם ההצעה הממשלתית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, של תמר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 82 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 82 בעד, אפס מתנגדים, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעתם של חברת הכנסת זנדברג וסיעת מרצ תועבר לוועדת הכנסת, לאחר שאושרה בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת, כפי שנימק אותה חבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 86 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 86, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת גם היא אושרה, וגם היא תועבר לוועדת הכנסת.

אורן אסף חזן: יאיר לפיד הגיש הצעת חוק?

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, של חבר הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

אורן אסף חזן: הייתי בטוח שיאיר לפיד זה דמות מספר ילדים.

אורן אסף חזן: אף פעם לא ראינו אותך.

אורן אסף חזן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 73 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ח–2018, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 73, יש מתנגד אחד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם ההצעה של חבר הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי נכנסת אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכנסת להכנתה להמשך החקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן כל ההצעות להתפזרות הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אתה ודאי מקבל אישור לשבת בזמן המליאה, למזג את ההצעות ולהכין אותן לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בינתיים כאן עם סדר-היום של הצעות לסדר-יום – הצעות רגילות, הצעות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית על כך שכ-5,000 ילדים בדואים ללא מסגרת חינוכית << הלסי >>

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר קריסת מערכת הבריאות, של חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה מסיר את ההצעה לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא:

יולי יואל אדלשטיין: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית על כך שכ-5,000 ילדים בדואים ללא מסגרת חינוכית, מס' 11746.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טלב אבו עראר, אתה מוזמן לנמק את ההצעה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, נתון חמור במדינת ישראל, ובעיקר במשרד החינוך, שהם מודעים לבעיה: כ-5,000 ילדים בדואים בגיל שלוש עד חמש ללא מסגרת חינוכית.

טלב אבו עראר: אני לא חושב, מכובדי ראש הממשלה – מכובדי ראש הממשלה, 5,000 ילדים בדואים ללא מסגרת חינוכית.

טלב אבו עראר: שים לב לנתון החמור הזה.

טלב אבו עראר: פנה אליי יושב-ראש הקואליציה וביקש שנהפוך את זה להצעה רגילה, אבל בתנאי שהוא יתחייב, הוא ידבר מהצד, כי הנתון הזה והמצב הזה, אי-אפשר שהוא יימשך ושהילדים האלה יישארו ללא מסגרת חינוכית, יהיו חשופים לסכנות, לתאונות.

טלב אבו עראר: אפילו בקרבת הבתים שם המצב לא מתאפשר.

טלב אבו עראר: ולכן, מכובדיי, אנחנו מבקשים ממשרד החינוך שימצא פתרון, למרות שהובטח לנו בשנה שעברה שעד סוף שנת 2017 יהיה פתרון לילדים האלה וימצאו להם מסגרות חינוך, ולצערי הרב, זה לא היה.

טלב אבו עראר: ולכן, מכובדי יושב-ראש הקואליציה – – –

אורן אסף חזן: תפסיק לדבר שטויות.

אורן אסף חזן: תפסיק לדבר סרה.

אורן אסף חזן: תפסיק לפגוע בממשלה.

טלב אבו עראר: את יכולה להרגיע אותו?

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, אני מבקשת ממך.

קריאה: מה זה הדבר הזה?

טלב אבו עראר: מכובדי יושב-ראש הקואליציה, אני ממתין לתשובתך.

טלב אבו עראר: איפה הוא?

טלב אבו עראר: הוא כאן?

טלב אבו עראר: יושב-ראש הקואליציה נמצא כאן.

נאוה בוקר: יושב-ראש הקואליציה אינו נוכח.

טלב אבו עראר: אז אני אמשיך לדבר עד שהוא יבוא – –

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אני פה.

טלב אבו עראר: – – כי הוא הבטיח לי שהוא ידבר – – –

נאוה בוקר: הינה הוא, יושב-ראש הקואליציה אמסלם.

טלב אבו עראר: דוד – בסדר גמור.

טלב אבו עראר: אני מודה לך.

טלב אבו עראר: תודה.

נאוה בוקר: לא שומעים את המיקרופון שם.

נאוה בוקר: גברתי מזכירת הכנסת, המיקרופון לא עובד.

דוד אמסלם: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני באתי לצד הזה כדי שתסתכל, כדי שאני אוכל לראות אותך.

דוד אמסלם: נבוא מהצד.

חנין זועבי: – – –

דוד אמסלם: אני סבור שכל ילד במדינת ישראל, זה לא חשוב – ללא הבדלי דת, לאום – –

חנין זועבי: – – –

דוד אמסלם: – – חייב לקבל חינוך במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אזרח מדינת ישראל בוודאי צריך לקבל חינוך.

דוד אמסלם: ילד זה ילד.

דוד אמסלם: לכן, אני לא מכיר את הנושא, אבל אני מתחבר אליך.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: היות שאנחנו נמצאים כבר בסוף – – –

אורן אסף חזן: – – –

דוד אמסלם: בעזרת השם, כשנחזור, ואם אני אהיה כאן, אז אני אעזור לך לקדם את הסוגיה הזאת.

נאוה בוקר: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: זה בוודאי דבר שצריך לטפל בו באופן מיידי.

קריאות: – – –

קריאה: תוציאי אותו.

קריאה: תוציאי אותו.

נאוה בוקר: חבר הכנסת, אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

נאוה בוקר: נא להוציא אותו.

טלב אבו עראר: – – – תודה רבה.

נאוה בוקר: אני מבקשת להוציא את חבר הכנסת אורן חזן.

נאוה בוקר: אני מבקשת להוציא את חבר הכנסת אורן חזן מהאולם.

נאוה בוקר: תודה רבה.

קריאות: אורן, מספיק כבר.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: ככה בדיוק עשה אדלשטיין – נתן במה למחבלים בכנסת במשך ארבע שנים.

אורן אסף חזן: ככה הוא עושה גם היום.

אורן אסף חזן: זו המורשת של יולי אדלשטיין.

אורן אסף חזן: צר לי על כך.

אורן אסף חזן: אבל אתם, מצביעי הליכוד, תדעו לבוא איתו חשבון בכנסת הבאה.

אורן אסף חזן: תדעו לבוא איתו חשבון.

אורן אסף חזן: כנסת שבה נותנים למחבלת שפגעה בחיילי צה"ל, שמתריסה, שמקללת, שפוגעת, להמשיך לעשות את מה שהיא עושה עכשיו, זו בושה וחרפה.

נאוה בוקר: אדוני יושב-ראש הקואליציה, מה הוחלט?

דוד אמסלם: אנחנו – – – וטלב, אמרנו, בסופו של דבר הוא לא מעלה את זה להצבעה.

דוד אמסלם: הוא דיבר על הנושא – – –

נאוה בוקר: הוא הסתפק בתשובתך?

דוד אמסלם: הוא הסתפק בתשובתי וזהו, בזה נגמר האירוע.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: הנושא ירד מסדר-היום, ולכן אין הצבעה.

נאוה בוקר: << הלסי >> ענף החקלאות בארץ משווע לתקציבים למימוש המטרות החקלאיות << הלסי >>

נאוה בוקר: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעות לסדר-היום בנושא: ענף החקלאות בארץ משווע לתקציבים למימוש המטרות החקלאיות, שמספרן 11681, 11688 ו-11747.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, חבר הכנסת אזברגה, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

ג'מעה אזברגה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הכותרת של ההצעה: משרד חקלאות לא עוסק בחקלאות, ואכן, זה נכון.

ג'מעה אזברגה: משרד החקלאות, לצערנו הרב, היום מפזר, מחלק, יש לו המון תקציבים, תקציבים אדירים שנמצאים בתוך המשרד הזה, והם לא הולכים בכלל לחקלאות.

ג'מעה אזברגה: משרד החקלאות מפנה את התקציבים האלה להתנחלויות.

ג'מעה אזברגה: משרד החקלאות צריך לדעת: יש בנגב 12 מיליון דונם, ומעובדים בנגב בסך הכול מעט מאוד, והתעסוקה בחקלאות – אך ורק לקיבוצים, למושבים, ליהודים.

ג'מעה אזברגה: נודע לנו על תוכנית של שר החקלאות, שהוא הולך לנטוע מיליון דונם על ידי חברה סינית.

ג'מעה אזברגה: הוא מייבא סינים על מנת לנטוע אבוקדו בנגב.

ג'מעה אזברגה: יש בנגב הרבה מים מלוחים שמתאימים לנטיעה חקלאית של אבוקדו, לגידול של אבוקדו, ושר החקלאות הולך להביא סינים על מנת לגדל את זה בנגב בזמן שהוא מונע חקלאות מהבדואים.

ג'מעה אזברגה: יש בתוך הנגב שבעה יישובים למגזר הערבי הבדואי ואין אפילו דונם אחד חקלאות, אין חממות, ואין מים שמוקצים לחקלאים הערבים בנגב.

ג'מעה אזברגה: אני חושב ששר החקלאות לא נותן את התשובות הנכונות ולא מפנה את התקציבים הנכונים למקומות הנכונים.

ג'מעה אזברגה: שר החקלאות, שהוא גם במקרה – במקרה או לא במקרה – ממונה על תיק הסדרת התיישבות הבדואים, בתוך כל התוכנית שלו, ועם כל התקציבים האדירים שיש לו, אין לו אפילו הקמת יישוב אחד.

ג'מעה אזברגה: ברשות להתיישבות הבדואים אין יישוב אחד; השם ממש במקום אחר.

ג'מעה אזברגה: ושר החקלאות מתגאה בזה שהוא הורס 2,500 בתים בשנה, אבל לא נותן פתרונות לאנשים.

ג'מעה אזברגה: שר החקלאות כושל בתפקידו, והוא לדעתנו בכלל מועל בתפקיד שלו ולא עושה אותו כמו שצריך.

ג'מעה אזברגה: אנחנו הבאנו את ההצעה הזאת על מנת להעלות את זה על סדר-היום הציבורי, וגם על סדר-היום בתוך הכנסת.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: ישיב על הצעת החוק שר החקלאות ופיתוח הכפר אורי אריאל.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: שר החקלאות אינו נוכח.

נאוה בוקר: מה מציעים לעשות עם ההצעה, חברים?

ג'מעה אזברגה: אני לא יודע.

קריאה: בקדנציה הבאה.

נאוה בוקר: לוועדת הכלכלה?

קריאות: – – –

נאוה בוקר: אתה מציע להעביר את הדיון לוועדת הכלכלה, אדוני?

נאוה בוקר: לוועדת הכלכלה?

קריאות: – – –

יעל כהן-פארן: מתי?

יעל כהן-פארן: בכנסת הבאה?

נאוה בוקר: ללא הצבעה.

נאוה בוקר: ההצעה יורדת – להעביר את זה לכנסת הבאה, בעזרת השם.

נאוה בוקר: << הלסי >> ירושלים ירדה לאשכול 2 במדד החברתי-כלכלי של ישראל שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה << הלסי >>

נאוה בוקר: ואנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: ירושלים ירדה לאשכול 2 במדד החברתי-כלכלי של ישראל שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמספרן 11709, 11721 ו-11740.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יעל כהן-פארן: היום הכול בסדר, נאוה?

יעל כהן-פארן: סבבה?

יעל כהן-פארן: אין הערות?

נאוה בוקר: היום את לבושה יפה מאוד.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: חברים, חברות וחברי הכנסת, האמת, זאת קצת סיטואציה מוזרה לעמוד כאן בהצעה לסדר-היום שהוגשה לפני איזה חודש אבל בגלל התפתחויות כאלה ואחרות שהיו במליאה היא בוטלה, ואז הבאנו אותה מחדש.

יעל כהן-פארן: אבל באמת, מה יש לומר?

יעל כהן-פארן: עיר הבירה שלנו, ירושלים, על ראש שמחתנו; יש לה יום מיוחד, לאומי, לכבודה; אנחנו שרים עליה כל כך הרבה; כל המגזרים, כל השכבות באוכלוסייה עולים לירושלים, מעריצים את ירושלים; לשנה הבאה בירושלים הבנויה – אנחנו שרים בכל ליל סדר, ויום כיפור, אם אני לא טועה.

יעל כהן-פארן: ומה קורה?

יעל כהן-פארן: העיר הזאת מידרדרת.

יעל כהן-פארן: חברים, זאת עיר הבירה שלנו.

יעל כהן-פארן: איך יכול להיות שעיר הבירה שלנו נהייתה עיר כזאת ענייה?

יעל כהן-פארן: ירדה – אשכול 4, אשכול 3, אשכול 2, עוד מעט מגרדת את התחתית.

יעל כהן-פארן: מה יקרה פה?

יעל כהן-פארן: אנחנו נמצאים בה, כנסת ישראל נמצאת בה, הממשלה נמצאת בה.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לעשות משהו הרבה יותר משמעותי, כדי שירושלים – שלא ניכנס כרגע לכל הנושא של הגבולות, שהוא גם, כמובן, חלק מהעניין פה, חלק מרכזי מהעניין; כי מה לעשות, במזרח העיר חיה אוכלוסייה מאוד מאוד ענייה, שהעיר לא משקיעה בה את המשאבים הנדרשים כדי לשפר את המצב שלה; רק דוחקת אותם מאדמותיהם, וכאן עוברים גם חוקים שעוזרים לדברים האלה לקרות, ואנחנו מתנגדים להם, כמובן.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, יש כאן בעיה שאנחנו רואים אותה ביום-יום, בחיים של האזרחים, ביכולת של העיר לספק את השירותים הכי בסיסיים לתושבים שלה.

יעל כהן-פארן: ואנחנו נמצאים בה.

יעל כהן-פארן: אנחנו כאן, בכנסת – אומנם הכנסת מתפזרת, אבל אני אשמח לשמוע את תשובת סגן השר – אנחנו כאן לא יכולים להפקיר את ירושלים.

יעל כהן-פארן: איזו אמירה יש שבארבע השנים האחרונות העיר ירדה מאשכול 4, שהוא גם כך נמוך – זה המדד הסוציו-כלכלי, האשכולות של משרד הפנים – למדד 2?

יעל כהן-פארן: יש רק 11 ערים בארץ שנמצאות במדד 2 או נמוך ממנו, ערים גדולות, והעיר ירושלים היא כמובן הגדולה ביותר ביניהן.

יעל כהן-פארן: זאת העיר הגדולה היחידה בישראל שנמצאת בכזה מדד.

יעל כהן-פארן: חברים, אסור לנו להפקיר את ירושלים, אז לפני שהכנסת מתפזרת, בואו נגיד על כך אמירה חזקה ומשמעותית.

יעל כהן-פארן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, שלוש דקות.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

עליזה לביא: עשרה קבין של יופי ירדו לעולם, עשרה קבין של יופי; תשעה נטלה ירושלים ואחד העולם כולו.

עליזה לביא: אז איך זה שדווקא במדינה ריבונית שיש לה את כל היכולות והמשאבים, ירושלים האהובה, בירת מדינת ישראל, הלב הפועם של העם היהודי, ירושלים אהובתנו, ממשיכה להידרדר במדד החברתי-כלכלי של יישובי ישראל?

עליזה לביא: הנתון הזה חייב, חייב, חייב לקבל תשובה ומענה: איך יכול להיות שירושלים האהובה שלנו מידרדרת אחורה, נפלה בשלושה אשכולות מ-2004, והעדכון של המדד שהתפרסם לא מזמן הוריד את בירת ישראל מאשכול 3 לאשכול 2?

עליזה לביא: רק 11 רשויות בישראל מדורגות באשכול נמוך יותר.

עליזה לביא: ההידרדרות היא מהירה, מאוד מאוד מהירה.

עליזה לביא: גם העדכון הקודם של המדד הוריד את הדירוג של ירושלים.

עליזה לביא: וכל מי שמטייל ברחובות העיר האהובה רואה, ורואָה, את הלכלוך הגובר, את הפחים שלא מנקים, את הרחובות שלא מפונים – כל מה שעיר בירה ובכלל עיר במדינת ישראל הייתה צריכה לתת לאזרחיות ולאזרחים שלה.

עליזה לביא: הדירוג הזה מתבסס על מדדים שונים, והוא לא משקף את המצב של הרשות.

עליזה לביא: העיר הזאת יכולה וצריכה הרבה יותר סיוע והרבה יותר עזרה.

עליזה לביא: אנחנו חייבים להבין שהמצב הדמוגרפי מחייב התערבות, התערבות שלנו.

עליזה לביא: באים לירושלים הרבה מאוד תיירים, ובכל ביקור רשמי ממלכתי מבקרים בירושלים.

עליזה לביא: לא ייתכן שעיר הבירה שלנו לא תקבל סיוע ומענה, ובמיוחד נוכח השינויים הסוציו-אקונומיים שחווה העיר ועזיבות של אוכלוסיות שהולכות וגדלות, ובכך האפיון של העיר הולך ונהיה מאוד מאוד מובהק.

עליזה לביא: ירושלים צריכה לקבל מענה.

עליזה לביא: היא חייבת להיות בראש סדר-היום.

עליזה לביא: לא נוכל להמשיך – גם בתקופה הזאת, שאנחנו יוצאים לבחירות, יש פה ממשלת מעבר שתהיה; היא צריכה לשים את ירושלים במרכז סדר-היום, ולא – אנחנו נראה את קצב ההידרדרות הולך יותר אחורה.

עליזה לביא: אם הממשלה הזאת, עדיין במעבר – ואני חוזרת ואומרת שזאת הצעה לסדר-היום שידענו שאנחנו מעלים אותה דווקא בשבוע הזה, לפני פיזור הכנסת.

עליזה לביא: לא פלא שהגענו למציאות הזאת, משום שהממשלה הזאת הייתה עסוקה רק בדברים שמיטיבים איתה, בלי הסתכלות כוללת ובלי ההבנה של מהות התפקיד שלה, והמצב הזה של ירושלים הוא נייר לקמוס בכלל לפני החברה בישראל.

עליזה לביא: אבל לא יכול להיות שההפקרות הזאת תישאר, וגורלה של ירושלים ילך אחורה.

עליזה לביא: יש להכריז על ירושלים כעל פרויקט הצלה לאומי, ואני קוראת כאן, גם בתקופת ממשלת המעבר, להבין שחייבים להציל את עיר הבירה שלנו, ירושלים.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, גברתי היושבת בראש.

מיכאל מלכיאלי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אמרה חברת הכנסת עליזה לביא: עשרה קבין של יופי ירדו לעולם, תשעה נטלה ירושלים.

עליזה לביא: היי, אתה חוזר על הדברים שלי.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי: אמרה חברת הכנסת עליזה לביא.

מיכאל מלכיאלי: תשעה נטלה ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: כירושלמי וכחבר מועצה בירושלים אני חושב שנאה לירושלים שיש בה תשעה קבין.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהתברכה ירושלים – ואני רוצה לנצל את ההזדמנות, כשמדברים על ירושלים – בראש עיר חדש; נאחל לו מכאן הרבה הצלחה, ראש העיר הנבחר משה לאון.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שמשה, עם היכולות שלו, הכישורים והניסיון, יביא את ירושלים למקומות הרבה הרבה הרבה יותר גבוהים.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני חושב, כירושלמי, שכשאנחנו באים לבדוק את ירושלים, אם נכשלנו – כשירושלים הגיעה למספר 2 בדירוג האשכולות, האם ירושלים נכשלה או לא?

מיכאל מלכיאלי: התשובה היא: ודאי שלא.

מיכאל מלכיאלי: מי שיסתכל על תנופת הבנייה בירושלים – ואני לא מדבר כרגע על מחוץ לקו הירוק; בתוך העיר, איפה ירושלים יכלה לבנות עוד עשרות אלפי יחידות דיור, עשרות אלפי יחידות דיור בשטחים שמיועדים לבנייה, בשטחים שהיו מכניסים לעיר ירושלים מיליארדי שקלים, כמו בערים אחרות, מהיטלי השבחה, מאגרות, ממיסים.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו, הביורוקרטיה ושזה עולה למחוז והשינויים – כל הרכבת הביורוקרטית הזאת גורמת לירושלים להיתקע, גורמת לירושלים איבוד הכנסות, גורמת לכך שהצעירים עוזבים את ירושלים; גורמת לירושלים שבמקום שהיא תהיה עיר אטרקטיבית, היא עיר יקרה מאוד.

מיכאל מלכיאלי: קשה מאוד לגור בה.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר ככה: בזמנו הייתה תוכנית ספדי והיו עוד תוכניות בירושלים, ונגנזו.

מיכאל מלכיאלי: נקברו.

מיכאל מלכיאלי: לא נשאר מהן כלום.

מיכאל מלכיאלי: אם נחיה את ירושלים, אם נפשט לכבודה של עיר הבירה שלנו את כל ההליכים, בעיקר בתחום הבנייה, התכנון והבנייה – לדלג מעל כל הסבך שנמצאים בו יום-יום – נביא לירושלים עוד הרבה כסף.

מיכאל מלכיאלי: ואם אנחנו מוטרדים שהם באשכול מס' 2 – הם יגיעו לאשכול מס' 4.

מיכאל מלכיאלי: זה דבר אחד.

מיכאל מלכיאלי: דבר שני, חלק מהבעיות של ירושלים – הדירוג של הארנונה.

מיכאל מלכיאלי: מי שמכיר את החלוקה בירושלים יודע ששכונות שבעבר היו נחשלות, נהפכו לשכונות מאוד יוקרתיות – שם משלמים ארנונה כמו שכונה ישנה; ובדיוק הפוך: אנשים חלשים מאוד שנמצאים ליד שכונה יקרה משלמים ארנונה יקרה.

מיכאל מלכיאלי: העיוות הזה צריך להיפסק, ואם העיוות הזה ייפסק, אין ספק שגם יהיה יותר טוב לירושלים ויותר טוב לתושבי ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: ישיב סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, ירושלים, עיר הנצח של העם היהודי, עיר שעיני כל העולם נשואות אליה.

עליזה לביא: חוץ מהממשלה.

עליזה לביא: רק הממשלה לא נושאת עיניה.

עליזה לביא: כולם כן.

משולם נהרי: תלוי איזו ממשלה.

עליזה לביא: הממשלה הזאת.

משולם נהרי: כי גם אתם הייתם בממשלה.

עליזה לביא: יש לך תשובות יותר מעניינות?

עליזה לביא: זה היום האחרון.

משולם נהרי: היום האחרון.

משולם נהרי: אתם כבר נמצאים גם בפיזור נפש.

עליזה לביא: ארבע שנים אתם יושבים פה ומייבשים את העיר הזאת.

משולם נהרי: גם אם אנחנו נמצאים ביום של פיזור הכנסת, כפי שהזכירו, ירושלים לא שייכת לפיזור.

משולם נהרי: ירושלים, צריך ללוות אותה יום-יום, שעה-שעה.

משולם נהרי: ולא רק אנחנו מבינים את זה; כל העולם מבין שירושלים היא עיר הנצח של עם ישראל.

משולם נהרי: ההצעה לסדר-היום בדבר מצבה הכלכלי של ירושלים, עיר הבירה של מדינת ישראל, ראויה, ומעלה לפתחנו נושא חשוב שיש לתת עליו את הדעת.

משולם נהרי: חשוב לציין כי המדד החברתי כלכלי של הלמ"ס מתבסס על מאפיינים חברתיים-כלכליים של האוכלוסייה בכל יישוב, ואינו משקף את מצבה הפיננסי של הרשות המקומית.

משולם נהרי: נכון, מאיר?

משולם נהרי: מי שהיה ראש עיר, ראש רשות, יודע שהלמ"ס מתבסס על נתונים אחרים, ולא על מצבה הכלכלי של הרשות המקומית.

משולם נהרי: אומנם משרד הפנים מתנהל מול הרשויות ולא מול התושבים באופן ישיר, ויחד עם זאת, משרד הפנים מודע למצב הסוציו-אקונומי הנמוך של העיר – וכפי שהזכירה חברת הכנסת יעל, יש אוכלוסיות שהן נחשלות וזה משפיע על המדד – ובהתאם למדיניות של שר הפנים הרב אריה דרעי, המבקשת לשים את התושב במרכז העשייה הממשלתית, המשרד נותן סיוע ומענה לרשות באמצעות מענקי פיתוח, סיוע בכיסוי גירעונות ומענקי בירה מיוחדים.

משולם נהרי: לדוגמה, בשנת 2018 נחתם הסכם בין המשרד לרשות אשר קבע כי המשרד יעביר לבירה תקציבים ייעודיים, ובהם מענק פיתוח על סך 87 מיליון ש"ח, מענק לכיסוי גירעונות 2017 על סך 75 מיליון ש"ח, וכן מענק בירה ייחודי לעיר ירושלים: בשנת 2018 – 700 מיליון ש"ח, ובשנת 2017 – 525 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: זה לא רק זה – ואני אומר את זה כמי שהיה שותף בדיונים הללו – אם ניקח את הנושא של בינוי כיתות בירושלים, ירושלים סובלת מחוסר של אלפי כיתות, למעלה מ-4,000 כיתות.

משולם נהרי: למשרד החינוך אין את התקציב ואין לו לתת מענים אפילו לחלק קטן מהכיתות הללו, כי ירושלים צריכה מענק מיוחד.

משולם נהרי: ראש העיר היה במבוכה, לא ידע מה לעשות.

משולם נהרי: מצד שני, דווקא בשכבות החלשות, שזה לא הממלכתי, שם לא היה מספיק בינוי.

משולם נהרי: שר הפנים התערב ואפשר לרשות המקומית לקחת מיליארד שקלים לצורך בינוי, לצמצם את כל הפער הזה בבינוי.

מאיר כהן: אבל – – – לקחת הלוואה.

משולם נהרי: הוא אפשר להם לקחת הלוואה.

משולם נהרי: ואל תשכח שהם היו משלמים שכירויות של מאות מיליונים, ובמקום לשלם את זה לשכירויות, הכסף הזה ילך בסופו של דבר לבינוי.

משולם נהרי: מאיפה הולך הכסף לשכירות?

משולם נהרי: מהארנונה, מההכנסות של התושבים; זה נגרע מהם, נגרע בסוף מהשירות.

משולם נהרי: בסופו של דבר גם אפשר לבוא אחר כך למשרד החינוך ולבקש את התקציב הזה של מיליארד השקלים, אבל קודם כול לפתור את הבעיה, לשחרר את הלחץ ולפתור את המצוקה, כדי שיהיו לתלמידים תנאים בסיסיים לפחות, ראויים.

משולם נהרי: אני חושב שצריך ללוות את ירושלים.

משולם נהרי: אומנם יש שר לענייני ירושלים, אבל זה לא מספיק.

משולם נהרי: הנתונים שעליהם מתבסס מדד הלמ"ס – שנות לימוד בממוצע לתושב, נתוני השכר בעיר, שיעור מקבלי השלמת ההכנסה וכיוצא באלו – מעידים שיש צורך בעשייה נרחבת לשיפור מצבה של האוכלוסייה בעיר הבירה שלנו.

משולם נהרי: ואני חושב שבמקום ועדת חקירה – והיום זה לא הזמן; אנחנו רואים מה קורה עם הצעות שעוברות היום – צריך להקים ועדה בין-משרדית קבועה, וזה לא קשור לממשלה כזאת או ממשלה אחרת.

משולם נהרי: ירושלים, עיר הבירה, צריכה ליווי קבוע של ועדה מיוחדת – –

עליזה לביא: אז למה לא עשיתם את זה?

משולם נהרי: – – שתקדם את הטיפול בנושא בצורה רוחבית ויעילה.

עליזה לביא: אז למה לא עשיתם כלום?

משולם נהרי: למה לא עשינו כלום?

עליזה לביא: אתה לא מכיר את הנתונים?

משולם נהרי: אתם לא עשיתם.

משולם נהרי: לא תגיעו למה שעשה לירושלים השר דרעי במשך קדנציה קצרה.

עליזה לביא: הוא לא היה פה אף פעם.

עליזה לביא: לא ראינו, לא יכולתי לשאול אותו.

משולם נהרי: הוא הלך – – –

עליזה לביא: הוא לא הגיע לכנסת בכלל.

עליזה לביא: הוא עסוק בדברים אחרים.

משולם נהרי: הוא הלך לעבוד, הוא לא ישב לפטפט פה.

עליזה לביא: ממש.

משולם נהרי: הוא ישב – הלך לעבוד.

עליזה לביא: ראינו במה הוא עבד.

משולם נהרי: ואני זוכר את הכנסת, אני זוכר שנים קודמות, שמעט מאוד היו נואמים פה, אבל היו יותר אנשי עשייה.

משולם נהרי: הייתה חדוות היצירה.

עליזה לביא: תגיד מה עשיתם למען ירושלים.

משולם נהרי: כל הזמן שמעת על עוד עשייה ועוד עשייה.

עליזה לביא: אל תגיד מה – – – תגיד מה עשיתם למען ירושלים.

עליזה לביא: מה עשיתם?

עליזה לביא: תן לי תשובה אחת.

משולם נהרי: תשאלי את ראשי הערים הוותיקים.

עליזה לביא: יש לך הזדמנות עכשיו.

עליזה לביא: רק תגיד מה עשיתם למען ירושלים.

משולם נהרי: תשאלי את ראשי הערים הוותיקים, כמו מאיר ועוד, מה עשו בתקופה שלהם.

משולם נהרי: לא היה להם זמן לנשום.

עליזה לביא: אל תיתן לי שיעור בהיסטוריה.

עליזה לביא: אל תיתן לי שיעור בהיסטוריה.

עליזה לביא: מה עשיתם למען ירושלים?

משולם נהרי: לא היה להם זמן לנשום.

עליזה לביא: תן דוגמה אחת.

משולם נהרי: אבל אתם – –

עליזה לביא: איש עשייה – תגיד מה עשיתם.

משולם נהרי: – – דיבורים, דיבורים.

משולם נהרי: דיבורים כחול – אין מה לאכול.

משולם נהרי: דיבורים.

עליזה לביא: – – – מה עשיתם?

עליזה לביא: הינה, זה בדיוק מה שאתה עושה.

משולם נהרי: דיבורים.

משולם נהרי: יושבים.

יעל כהן-פארן: זה אתה – – – זה מה שאתה עושה.

עליזה לביא: אתה עומד פה – –

משולם נהרי: יושב שר – – –

עליזה לביא: – – ומדבר דברים חסרי טעם.

עליזה לביא: תן דוגמה אחת של מה שאתם עשיתם למען ירושלים.

משולם נהרי: עליזה.

עליזה לביא: אחת.

משולם נהרי: עליזה, את הנזק שאתם עשיתם במערכת החינוך – עשר שנים אי-אפשר לתקן את זה.

עליזה לביא: אוה, אין לך מה לענות.

עליזה לביא: אין לך מה לענות.

משולם נהרי: עשר שנים אי-אפשר לתקן.

עליזה לביא: תהיה ענייני.

עליזה לביא: תהיה ענייני פעם אחת – –

משולם נהרי: פגעתם בילדים – –

עליזה לביא: – – ותיתן תשובה, לא את – – – שלך.

משולם נהרי: – – פגעתם בילדים באופן שרירותי – –

עליזה לביא: מה עשיתם למען ירושלים?

משולם נהרי: – – והיית שותפה לזה.

עליזה לביא: מה עשיתם למען ירושלים?

עליזה לביא: אלוהים אדירים.

משולם נהרי: וחוקים שהיו לטובת התלמידים, שבאו להגן עליהם – –

עליזה לביא: אתה מסוגל – שר במדינת ישראל, מה עשית למען ירושלים?

משולם נהרי: – – אתם הראשונים שנשאתם את הדגל לפגוע בילדים.

יעל כהן-פארן: אולי תענה על ירושלים?

יעל כהן-פארן: אולי תענה על ירושלים?

עליזה לביא: פשוט עלוב.

משולם נהרי: אתם פגעתם בילדים.

משולם נהרי: על מה את מדברת?

יעל כהן-פארן: אולי תענה על ירושלים?

משולם נהרי: את האחרונה שיכולה לדבר.

יעל כהן-פארן: אולי תענה על ירושלים?

עליזה לביא: – – –

משולם נהרי: את האחרונה שיכולה לדבר.

משולם נהרי: ההישג שלך הוא בפגיעה בילדים.

משולם נהרי: זה ההישג שלך.

עליזה לביא: אלה התשובות שלך?

משולם נהרי: הדבר הראשון שעשיתם בתחילת הקדנציה.

משולם נהרי: זה להתחיל.

עליזה לביא: פשוט בושה.

עליזה לביא: עכשיו אפשר להבין למה ירושלים מידרדרת ככה, אם זה מה שסגן שר אומר.

עליזה לביא: אין לך תשובה אחת לענות.

יעל כהן-פארן: אין לך מה להגיד.

יעל כהן-פארן: אין לך מה לענות.

עליזה לביא: בניין אחד, נתון אחד, תן משהו, תשכיל אותנו.

משולם נהרי: את האחרונה שיכולה לדבר.

עליזה לביא: אין לך מה לענות.

עליזה לביא: אתה מביך את עצמך.

עליזה לביא: תרד מהבמה.

משולם נהרי: תבואי למשרד הפנים ותראי איזו עשייה, ותלמדי – –

עליזה לביא: אני לא צריכה לבוא.

עליזה לביא: אתה באת לפה לתת תשובה.

נאוה בוקר: לא, חברת הכנסת לביא, את לא יכולה לדבר אליו כך.

משולם נהרי: – – ותלמדי מה צריך לעשות.

עליזה לביא: אתה בא לפה לתת תשובה.

עליזה לביא: זה התפקיד שלך.

משולם נהרי: תבואי לראות את העשייה ותלמדי איך לעשות ואיך לתקן את מה שקלקלתם.

עליזה לביא: אני גרה בעיר, אני רואה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת לביא, מספיק.

נאוה בוקר: אני מבקשת ממך להפסיק את הדיון הזה.

נאוה בוקר: זה לא דו-שיח.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני סגן השר.

עליזה לביא: לא ייתכן שיהיה פה זלזול בחברי הכנסת.

עליזה לביא: עושים דיון, עולה סגן שר – תשובה אחת הוא לא נותן.

נאוה בוקר: קיבלת את תשובתו.

עליזה לביא: זו לא תשובה, גברתי.

משולם נהרי: זו התשובה.

נאוה בוקר: חברים, אנחנו עוברים – – –

נחמן שי: רגע, אני ביקשתי.

נחמן שי: אני ביקשתי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת נחמן שי, עמדה נוספת, בבקשה.

נחמן שי: שיתקתם את המיקרופונים כבר?

נחמן שי: מה קרה?

יעל כהן-פארן: סגנית היושב-ראש, המיקרופון.

נחמן שי: אולי תפתחו לי את המיקרופון?

נחמן שי: אני לא – – –

נאוה בוקר: הוא כרגע לחץ.

נאוה בוקר: כנראה שיש שם איזושהי תקלה.

נחמן שי: אתם רוצים שאני אלך למיקרופון אחר לדבר?

נחמן שי: עובד?

נחמן שי: עובד?

נחמן שי: שומעים?

נאוה בוקר: לא.

קריאה: כן.

קריאה: כן.

נחמן שי: שומעים?

נאוה בוקר: לא כל כך.

נחמן שי: זה רדיו?

נאוה בוקר: אני מציעה שתעבור למיקרופון אחר, כי הוא לחץ עליו, אבל לא שומעים אותך היטב.

נאוה בוקר: חבר הכנסת שי, בבקשה.

נחמן שי: גם פה לא שומעים.

קריאה: גם פה לא שומעים.

נחמן שי: חבר'ה, אתם רוצים שאני אטייל בכל המליאה?

נאוה בוקר: עכשיו שומעים אותך.

נאוה בוקר: בהחלט שומעים.

נאוה בוקר: כן, כן.

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: יופי.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: גברתי, עכשיו אני מפסיק להיות מצחיק.

נאוה בוקר: בבקשה.

נחמן שי: תראו, אני לא יכול להוסיף מילה על מה שאמרו חברותיי.

נחמן שי: המצב בירושלים הוא גרוע, הוא משפיל.

נחמן שי: לא יכול שבירת ישראל תלך ותידרדר בדירוג הסוציו-אקונומי.

נחמן שי: ומי נהנה מכך?

נחמן שי: גורמים בעיריית ירושלים הביעו שמחה.

נחמן שי: הינה, יושב פה מאיר כהן, ראש עיריית דימונה.

נחמן שי: מה היית אומר אתה אם היו אומרים שהעיר שלך הידרדרה?

נחמן שי: היית מתבייש.

נחמן שי: היית אומר: אני רוצה להעלות את הדירוג.

נחמן שי: יושב חיים ילין – הלוא זה מה שרוצים.

נחמן שי: אז הם שמחים שהעיר ירדה בדירוג – נקבל יותר כסף מהממשלה.

חיים ילין: – – –

נחמן שי: אדוני סגן השר משולם, זה לא יכול להיות כך.

נחמן שי: אתם זרקתם את ירושלים לכלבים – את העיר הכי יפה שלנו, את העיר הכי חשובה שלנו, שאתה ואני מסכימים עליה.

נחמן שי: וזה לא רק עניין של כסף – זה עדיפויות; זה להעביר אליה תעשיות; זה להביא אליה תיירות; זה לדאוג לה.

נחמן שי: זאת בירת ישראל.

נחמן שי: אנחנו כולנו נלחמים עליה.

נחמן שי: כולנו רוצים שתהיה אחת.

נחמן שי: כולנו מסכימים שהיא בירת ישראל.

נחמן שי: אז הכי חשוב זה להעביר עוד שגרירות?

משולם נהרי: מי אומר שלא דואגים לה?

משולם נהרי: מי אומר שלא – – –

נחמן שי: אני אומר.

נחמן שי: אז למה היא מידרדרת?

נחמן שי: למה היא יורדת בסוציו-אקונומי כל הזמן?

משולם נהרי: מפני שתלוי בתושבים – – –

נחמן שי: אבל אתם לא דואגים.

נחמן שי: תביאו תושבים חזקים.

נחמן שי: תביאו תושבים שמתפרנסים ממשכורות יותר גבוהות.

נחמן שי: תפתחו תעשיות יותר גדולות.

משולם נהרי: אז אם לא היו משקיעים היה יותר גרוע.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת שי – –

נחמן שי: אז זה עוד יותר גרוע.

נאוה בוקר: – – זמנך הסתיים.

נחמן שי: חבר'ה, חברים וחברות, זה האתגר הלאומי מספר אחת שלנו.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: בבקשה, חבר הכנסת כהן, הבעת דעה.

נאוה בוקר: רק תוודא שזה פועל.

נאוה בוקר: שומעים אותך.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי, שאת מאפשרת לי.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו, סגן השר משולם.

מאיר כהן: בוא נצא מתוך הנחה שבאמת בירושלים אין אופוזיציה וקואליציה, וכולנו מכבדים את העיר, ואנחנו כולנו, כל אחד, עשה ויעשה לטובת העיר.

מאיר כהן: אבל דבר אחד – ואתה אמרת בדברים שלך; אני הייתי בישיבה הזאת.

מאיר כהן: זה שאומרים לראש עיריית ירושלים: תיקח מיליארד שקל הלוואה מהבנק לבנות כיתות לימוד – אני הייתי בדיון הזה, אני התנגדתי, אגב, שהוא ייקח, ואני אמרתי לו: אל תיקח – זה בדיוק מקפל את היחס לירושלים.

מאיר כהן: איזו הגינות זאת לבוא לראש עיר, שיושב בוועדה ובוכה, באמת, ואומר: חבריא – אתה צדקת בנתון הזה – 4,000 כיתות חסרות.

מאיר כהן: אומרים לו אנשי משרד החינוך: אין לנו כסף לתת לך, אז בצר לך, אנחנו איכשהו נערוב לך לאיזו הלוואה.

מאיר כהן: יש איזה ראש עיר במדינת ישראל שלוקח הלוואה לבנות בתי ספר, כיתות לימוד? אין.

מאיר כהן: אבל בירושלים, משרד החינוך הרשה לעצמו לעשות את זה.

מאיר כהן: לכן, מעבר לוויכוחים, באמת מעבר לוויכוחים, צריכים לנתח את זה ולהגיד למה משרד החינוך אומר לעיריית ירושלים: תיקחו הלוואה.

מאיר כהן: זה תפקידה של המדינה.

מאיר כהן: כיתות לימוד זה תפקידה של המדינה.

מאיר כהן: אתה יודע מה?

מאיר כהן: זה אפילו לא תפקידו של השר שלך.

מאיר כהן: למה?

מאיר כהן: זה שהוא נכנס לעניין – בסדר, אבל זה לא תפקידו.

מאיר כהן: יש אוצר, יש משרד החינוך: אנא, תבנו כיתות בירושלים.

מאיר כהן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: סגן השר מחליט – – –

משולם נהרי: מסכים איתך.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: הבעת דעה?

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חאג' יחיא.

נאוה בוקר: מה קרה היום?

נאוה בוקר: מה קרה לכם?

רחל עזריה: זה נושא חשוב.

רחל עזריה: עליתי מהלשכה.

נאוה בוקר: טוב, את האחרונה.

נאוה בוקר: בזה זה מסתיים.

עאידה תומא סלימאן: ממילא צריכים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הנושא של ירושלים – מה שמנסים להתעלם ממנו הוא שירושלים, שחלק ממנה כבוש, שהצהירו שהיא מאוחדת, מעולם לא הייתה מאוחדת ולא תהיה מאוחדת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שכונות העוני ששייכות לירושלים, לכאורה, הן ברמת עוני, ברמת הזנחה, ברמה של שני עולמות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, הרמה של הסוציו-אקונומי תהיה כל עוד ירושלים לא תחזור – החלק המזרחי, החלק הכבוש, יחזור לבעליו, ואז אפשר לדבר על ירושלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום ירושלים, חלק ממנה כבוש, ירושלים כבושה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ירושלים, יש בה אפליה, יש בה גזענות, והירידה במצב הסוציו-אקונומי זה המצב, והיא תמשיך להידרדר אפילו אם ישקיעו, כי גם ראשי העיר שם – –

נאוה בוקר: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – הם מפלים את התושבים הערבים שנמצאים שם, והם לא משקיעים, ולכן היא מחולקת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא אף פעם לא הייתה מאוחדת, והיא לא תהיה מאוחדת.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עזריה, בבקשה.

יהודה גליק: היושבת-ראש, אפשר גם?

נאוה בוקר: לא, אני אמרתי שהיא האחרונה.

נאוה בוקר: אתה יכול בנושא הבא.

יהודה גליק: טוב.

רחל עזריה: אני חושבת שזה אחד העצובים.

רחל עזריה: אנחנו לפני כמה שנים היינו בירושלים באשכול 4 וירדנו ל-3, לקול צהלותיו של ראש העיר דאז ניר ברקת, כי הוא חשב שכך הוא יקבל יותר כסף.

רחל עזריה: וראו זה פלא, כנראה שמהר מאוד גולשים ל-2.

רחל עזריה: אני יכולה לספר לכם שאני עבדתי מאוד קשה שכשהעבירו את החוק של הוזלת הצהרונים בעידן טרכטנברג, אז אני מאוד עזרתי להרים את התוכנית.

רחל עזריה: וההסכם היה שבגלל שעזרתי ולא יכלו לפרסם את זה בשום מקום, אז אמרו שבתמורה אני יכולה לקבל משהו, אז אני ביקשתי שהצהרונים יהיו באשכול 4, בירושלים; למרות שזה היה אמור להיות רק אשכולות 2 ו-3, שב-4 זה יהיה בירושלים, ובאמת, בהחלטת ממשלה כתוב אשכולות 3-2 וירושלים.

רחל עזריה: אבל בדיעבד אני מבינה שזה היה לחינם.

רחל עזריה: היינו יכולים לקבל את זה כמו כל עם ישראל באשכול 3 או באשכול 2.

רחל עזריה: אבל אחרי ההומור, זה אחד הדברים הכי עצובים שיכולים לקרות.

רחל עזריה: זו עיר הבירה של מדינת ישראל, עיר של כמעט מיליון איש.

רחל עזריה: אני חושבת שאם מדינת ישראל לא יודעת להחזיק עיר של כמעט מיליון איש מעל לקו העוני, אנחנו בבעיה מאוד מאוד קשה.

רחל עזריה: ואני מאחלת הצלחה לראש העיר החדש.

רחל עזריה: ואני אשמח לשמוע איך הממשלה והכנסת מתכוונות לטפל בזה.

רחל עזריה: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: סגן שר האוצר הציע להסיר, נכון?

נחמן שי: לא.

קריאה: לא להסיר.

נאוה בוקר: סגן שר הפנים, אדוני סגן שר הפנים, אתה מציע להסיר את ההצעה?

נחמן שי: מה פתאום.

נאוה בוקר: מה הצעתך?

משולם נהרי: אני מציע – – –

נאוה בוקר: בתחילת הקדנציה הבאה לדון בוועדה.

נאוה בוקר: באיזו ועדה?

עליזה לביא: ועדת הפנים.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: לוועדת הפנים.

נאוה בוקר: בואו נערוך הצבעה להעביר את זה לדיון בוועדת הפנים.

נאוה בוקר: חברים, מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – 1 נמנעים – אין

עאידה תומא סלימאן: אין ועדות – – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: דיברת על הקדנציה הבאה.

קריאה: לא, אין דבר כזה.

נאוה בוקר: אז מה אנחנו עושים?

נאוה בוקר: היא אומרת ועדת הפנים, הוא אומר – – –

משולם נהרי: שיעלו את הנושא בכנסת הבאה – – –

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: סגן השר מציע להעלות את הנושא שוב בכנסת הבאה.

עליזה לביא: ירושלים – אפשר; ירושלים – יש פטור מחובת הנחה.

עליזה לביא: אפשר.

נאוה בוקר: אז תודה רבה.

נאוה בוקר: << הלסי >> חוזר מנכ"ל הפיקוח על הבנקים בנושא משלוח הודעות בתקשורת, דואר "ירוק" – מהלך המקשה על ציבור האזרחים הוותיקים, העולים החדשים והמגזר הערבי << הלסי >>

נאוה בוקר: בואו נעבור לנושא הבא – הצעות לסדר-היום בנושא: חוזר מנכ"ל הפיקוח על הבנקים בנושא משלוח הודעות בתקשורת, דואר "ירוק" – מהלך המקשה על ציבור האזרחים הוותיקים, העולים החדשים והמגזר הערבי, מס' 11711, 11715, 11718 ו-11744.

נאוה בוקר: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

נאוה בוקר: ההצבעה הקודמת מבוטלת, כמובן.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סעיד אלחרומי: לרגל ההתפתחויות ופיזור הכנסת, אני דווקא אדבר בנושא שהוא מאוד חשוב לי באופן אישי, ואני חושב שהוא אמור להיות אחד הנושאים המכאיבים ביותר במדינה.

סעיד אלחרומי: אני אדבר על האוכלוסייה הבדואית ועל תושבי הנגב.

סעיד אלחרומי: הקדנציה הזאת תהיה הקדנציה שיזכרו אותה לרעה בשנים הקרובות.

סעיד אלחרומי: זו קדנציה שנהרסו בה אלפי בתים בנגב.

סעיד אלחרומי: רק לאחרונה, לפני כמה ימים, השר אורי אריאל התגאה בכך שבשנת 2018 נהרסו 2,775 מבנים בנגב.

סעיד אלחרומי: ומה עשתה הממשלה ב-2015, עם הקואליציה הנוכחית?

סעיד אלחרומי: היא מסרה – וראש הממשלה, לצערנו הרב, מסר את החסות והאחריות על מעל רבע מיליון מתושבי הנגב, אזרחי הנגב הבדואים, את האחריות עליהם, למפלגת תקומה, שנמצאת במפלגת האיחוד הלאומי, שנמצאת במפלגת הבית היהודי.

סעיד אלחרומי: זה לא הקצה; זה קצה הקצה.

סעיד אלחרומי: ואלה אנשים, גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, שידועים באהבתם לאוכלוסייה הערבית בארץ וברצונם לקדם את האוכלוסייה הזאת.

סעיד אלחרומי: חלק מהיישובים היו בשלבי הסדרה ובשלבי תכנון, ויש הצעות מהרשות עצמה, הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית, להכיר ביישובים האלה – רח'מה, אל-פורעה, והנושא התקדם, והוועדים המקומיים התקדמו.

סעיד אלחרומי: הגיע השר – ביטל את הכול.

קריאה: – – –

סעיד אלחרומי: כן, כן, רח'מה, על יד ירוחם, בהסכמה עם ראש עיריית ירוחם, עם מיכאל ביטון, ועם כל מי שהגיע לשם, עם התושבים בירוחם.

סעיד אלחרומי: הכול הלך בסדר.

סעיד אלחרומי: הם עכשיו נמצאים על 30,000 דונם.

סעיד אלחרומי: הייתה התפשרות על 2,500 דונם – תארו לעצמכם, מ-30,000 דונם ל-2,500 דונם.

סעיד אלחרומי: הפצרנו באנשים לקבל את ההצעה, וקיבלו אותה.

סעיד אלחרומי: הגיע השר אורי אריאל והצוות שלו וביטלו את הכול.

סעיד אלחרומי: הם רק הורסים שם עכשיו.

סעיד אלחרומי: חבריי, הסדרת התיישבות של האוכלוסייה הבדואית שחיה חיים בדואיים מסורתיים – אי-אפשר ברגע להפוך אותם ליישובים עירוניים.

סעיד אלחרומי: זה לא יצליח.

סעיד אלחרומי: רק לפני כמה ימים התפרסמה תוכנית; התגאו בעוד שכונה, מערבית לשגב שלום.

סעיד אלחרומי: רוצים להביא את תושבי ואדי א-נעם, 15,000 תושבים.

סעיד אלחרומי: ומה יש בתוכנית?

סעיד אלחרומי: יש בה מבנים של שבע קומות.

סעיד אלחרומי: תארו לעצמכם אישה שגרה עם הילדים שלה, ויש לה עדר של כבשים ועיזים, ואולי שניים-שלושה גמלים.

סעיד אלחרומי: באיזו קומה היא תגור, גברתי היושבת-ראש?

סעיד אלחרומי: אולי בשישית או השביעית.

נאוה בוקר: תודה.

סעיד אלחרומי: זה צחוק מהעבודה.

סעיד אלחרומי: ככה לא עושים וככה הם גרמו נזק בלתי יתואר לאוכלוסייה הבדואית.

נאוה בוקר: תודה רבה.

סעיד אלחרומי: אני קורא לראש הממשלה שלא למסור את האחריות לאזרחים הבדואים בקדנציה הבאה – כל ראש ממשלה שיהיה – שלא למסור אותה לאנשים קיצונים, שמטרתם היחידה היא בעצם לשסות ולהעמיק את הקרע בחברה הישראלית.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

אורי מקלב: מכובדיי, חבריי חברי הכנסת, אני מתנצל על הקול הצרוד, אבל בכל אופן העניין כל כך חשוב שאמרתי שאני בכל אופן אדבר עליו, מכיוון שהניסיון, או השימוע שפרסם בנק ישראל בקשר למשלוח ההודעות של הבנקים ללקוחות כבר הופץ, ובעצם בנק ישראל כבר יכול לקבל החלטה.

אורי מקלב: אומנם קודמי לא דיבר ממש בעניין הזה על האוכלוסייה הבדואית – סגן השר, חבר הכנסת כהן, כדי שזה יהיה מוכן, שזה יהיה מתאים, התשובה שלך, למה שמדובר פה, אז אנחנו מדברים על האוכלוסייה הבדואית, על האוכלוסייה הערבית, על האוכלוסייה החרדית ועל 1.5 מיליון קשישים ואנשים מוחלשים רבים שהאפשרות שלהם, הגישה שלהם היום לדיגיטלי, לאינטרנט, למכשירי האינטרנט, היא לא באופן שוטף ולא באופן נגיש ולא באופן רציף, והם לא יודעים לקבל ולהשתמש, והם לא משתמשים במדיה הזאת, עד שהם לא ישתמשו במדיה הזאת – ותמיד תהיה אוכלוסייה שיותר קשה לה – אנחנו צריכים להחליט אחת ולתמיד, ובנק ישראל צריך להגיד באומץ רב למי הוא דואג: לאזרחים, ללקוחות הבנקים, כפי שאולי מתיימרים להגיד, או שכל מה שנגד עיניהם זה הבנקים.

אורי מקלב: ההצעה הזאת – לנגד עיני בנק ישראל יש רק טובת הבנקים; אין כאן שום טובת הלקוח, אין כאן שום טובת האזרחים.

אורי מקלב: ואני אגיד: ממה נפשך, אם הנושא של קבלת הדואר וההודעות דרך המדיה האלקטרונית, באופן דיגיטלי, זה טוב, מי שיש לו יעשה זאת, מכיוון שאם זה טוב וזה נוח יותר וזה נוח יותר למי שיש לו, הוא עושה זאת.

אורי מקלב: מי לא עושה את זה?

אורי מקלב: מי שלא יכול להגיע לזה, מי שאין לו את זה, מי שנאלץ לקבל את הדואר, עם כל הבעייתיות שיש בו.

אורי מקלב: ולכן, לעשות מהלך כזה בלי שבדקנו מהלכים קודמים שנעשו על ידי חברות הביטוח, גם כן לא לטובת מבוטחיהן – מהלך שפגע בהם, מאינדיקציות שיש לי.

אורי מקלב: אני מפנה את כולם לד"ר אבי ביצור מבית ברל, ראש תחום בבית ברל בנושא הזה, שישמעו מה הוא אומר.

אורי מקלב: הם חקרו את הדבר, והם מצאו גוף מקצועי.

אורי מקלב: אף אחד לא ענה להם, אף אחד לא עונה להם.

אורי מקלב: אדוני סגן השר, בסך הכול אנחנו רוצים רפורמות בלי פגיעה באזרח.

אורי מקלב: טובת הבנקים – בסדר, צריך לצמצם משלוחי דואר.

אורי מקלב: אני מוכן לשמוע שבמקום כל רבעון, פעם בשנה.

יצחק כהן: – – –

אורי מקלב: מה?

יצחק כהן: אתה פונה אליי?

אורי מקלב: אני פונה גם אליך.

אורי מקלב: אתה סגן השר, אתה אמור לענות, ואתה, באיזשהו מקום – יש איזו מערכת יחסים בין בנק ישראל לאוצר, והיחסים השתפרו בתקופה האחרונה.

אורי מקלב: ואני קורא לד"ר חדוה בר, שעיניה, אוזניה קשובות לציבור.

אורי מקלב: אנחנו נפגשנו איתה, אנחנו ראינו, ואנחנו קוראים לא לעשות את הדבר הזה.

נאוה בוקר: תודה.

אורי מקלב: זה מהלך – אני מסיים.

אורי מקלב: אנחנו פנינו גם ליושב-ראש ועדת הכספים שיקיים דיון, אבל המצב הזה של פיזור הכנסת לא יאפשר דיון בנושא הזה, לכן, לא לקיים את המהלך הזה ולא לבצע אותו כל זמן שלא יהיה על זה דיון ציבורי.

אורי מקלב: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, הצעות דחופות לסדר-היום: חוזר מנכ"ל הפיקוח על הבנקים בנושא משלוח הודעות בתקשורת, דואר "ירוק" – מהלך חד-צדדי וכו' וכו', אשר פוגע באזרחים הוותיקים, העולים החדשים והמגזר הערבי – ואני מוסיף: גם בציבור החרדי.

יצחק כהן: להלן תשובת בנק ישראל, עם כמה תוספות שאני אוסיף בהמשך: במסגרת ההצעות לסדר-היום נטען – אני מבקש לשים לב טוב – כי בסוף חודש אוקטובר פרסם הפיקוח על הבנקים חוזר הכופה על לקוחות הבנקים לקבל את כלל המידע על חשבונותיהם באמצעים אלקטרוניים, תוך פגיעה באוכלוסיות שאין להן גישה לאמצעים אלה.

יצחק כהן: אז כבוד הרב מקלב, כבר בתחילת דבריי אני מבקש להבהיר כי נראה שהמידע שעמד בפני חברי הכנסת הנכבדים אשר הגישו את ההצעה הנדונה אינו נכון, פשוט לא נכון.

יצחק כהן: ואני אסביר: ביום – לא שמעת אותי.

יצחק כהן: הקשבת לי?

אורי מקלב: שמעתי, הקשבתי לך.

אורי מקלב: זה לא נכון, ההנחה היא שזה לא נכון.

יצחק כהן: אז אני אומר לך, פייק-ניוז.

חיים ילין: פייק-ניוז.

אורי מקלב: זה התפרסם, אדוני סגן השר.

אורי מקלב: זה התפרסם.

אורי מקלב: זה יצא – –

יצחק כהן: כבוד הרב – – –

אורי מקלב: – – הופיע בכל העיתונים.

יצחק כהן: כבוד הרב.

אורי מקלב: הלוואי, אני מוכן.

יצחק כהן: קודם כול, אנחנו לא ניתן שזה יקרה.

יצחק כהן: גם אם מישהו ירצה שזה יקרה, זה לא יקרה.

יצחק כהן: גם מי שיש לו אמצעים דיגיטליים ולא ירצה, זה לא יקרה.

יצחק כהן: והציבור חייב להיות כזה – – –

אורי מקלב: ברור, אבל דורשים ממנו – מה ברירת המחדל?

אורי מקלב: מה שרוצים לפרסם הוא שמי – לבקש דרך הדואר, צריך באופן מעשי לעשות את זה.

אורי מקלב: אתה יודע, הקשישים האלה – – –

יצחק כהן: קודם כול, החוזר שפורסם, כבוד הרב, זה להערות הציבור.

יצחק כהן: עכשיו, ייקחו את הנאום שלך – זה גם נחשב להערות לציבור.

יצחק כהן: אתה מדבר פה מעל הדוכן כאילו כלה ונחרצה, כאילו זה קרה כבר, אז אני מסביר לך שאנחנו לא ניתן לזה לקרות, מכיוון שהציבור החרדי והציבור הערבי והציבור שאין לו גישה – הנכים והקשישים – יקבלו את השירות כמו שצריך לקבל אותו.

יצחק כהן: אז את זה רציתי להבהיר לך.

אורי מקלב: מצוין.

אורי מקלב: אני מחבק אותך.

יצחק כהן: עכשיו, זו התשובה של בנק ישראל; בכל זאת, נכבד אותם, הם כתבו תשובה ארוכה ואנחנו נקריא אותה בשביל הפרוטוקול.

יצחק כהן: רבי מאיר.

יצחק כהן: ביום 28 באוקטובר 2018 פרסם הפיקוח על הבנקים להערות הציבור – עוד פעם הוא מדבר בטלפון.

יצחק כהן: אתה לא שומע אותי.

יצחק כהן: מה זה, חלוקת קשב?

אורי מקלב: הערות הציבור.

יצחק כהן: לא, לא שמעת אותי.

יצחק כהן: מה היה המשפט הקודם?

אורי מקלב: הערות הציבור, אלו שתי המילים האחרונות שלך.

יצחק כהן: – – – פרסם הפיקוח על הבנקים להערות הציבור טיוטת תיקון להוראת ניהול בנקאי תקין מס' 420 העוסקת בנושא משלוח הודעות בתקשורת.

יצחק כהן: הטיוטה נמצאת באתר של בנק ישראל.

יצחק כהן: במסגרת הטיוטה נדרשים התאגידים הבנקאיים להציע ללקוחות שמנויים על שירותי בנקאות בתקשורת בלבד את שיטת הדיוור הדיגיטלית, וגם לקוחות אלה נדרשים לתת אישור באופן אקטיבי על מנת לקבל את ההודעות באמצעים דיגיטליים חלף משלוח ההודעות בדואר.

יצחק כהן: בהתאם, אזרחים ותיקים, אנשים עם מוגבלות, מהמגזר החרדי, מהמגזר הבדואי, מהמגזר הערבי – שמחזיק סלולר כזה, או כשר, או אחר – וכן כל לקוח אחר שלא יהיו מעוניינים בשינוי, אינם צפויים להיפגע כלל מהעדכון הצפוי להוראה וימשיכו לקבל את ההודעות שלהם בדואר.

יצחק כהן: כבוד הרב, ימשיכו לקבל את ההודעות בדואר.

יצחק כהן: פערשטייסט?

אורי מקלב: מה הוא צריך לעשות בשביל זה?

יצחק כהן: לא שומע.

אורי מקלב: מה הוא צריך לעשות בשביל זה?

עודד פורר: מה הוא צריך לעשות בשביל זה?

יצחק כהן: שום דבר.

יצחק כהן: אם הוא לא רוצה – הוא יקבל.

יצחק כהן: עכשיו אתה בהערות הציבור, הרב מקלב.

יצחק כהן: תעיר את ההערות שלך – זו המטרה הנעלה של הסיפור הזה של הערות הציבור.

יצחק כהן: שלום, הרב פרוש.

מאיר פרוש: ערב טוב.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: כמו כל לקוח אחר, מי שלא יהיו מעוניינים בשינוי, אינם צפויים להיפגע כלל מהעדכון הצפוי להוראה, וימשיכו לקבל את ההודעות שלהם בדואר כפי שהיה נהוג עד כה.

יצחק כהן: עוד נקבע בטיוטת ההוראה כי על התאגידים הבנקאיים לוודא את תקינות פרטי ההתקשרות של הלקוח על מנת למנוע מצב שבו לקוח שבחר לקבל את ההודעות באופן דיגיטלי לא יקבלן בפועל.

יצחק כהן: יודגש כי מטרת עדכון ההוראה הינה לצמצם את השימוש בדואר הפיזי ובנייר – שיטת משלוח פחות יעילה ופחות בטוחה בהיבטי אבטחת מידע ובהיבטי שמירה על פרטיות הלקוחות, אשר אף אינה עולה בקנה אחד עם המגמה העולמית של צמצום השימוש בנייר והשמירה על איכות הסביבה.

יצחק כהן: בנוסף, כדי לרתום את יתרונות הטכנולוגיה לטובת הלקוחות, נקבע בטיוטת ההוראה כי התאגידים הבנקאיים נדרשים למפות את האירועים המשמעותיים בחשבון הלקוח, ובהם תישלחנה ללקוחות הודעות מהירות אשר יסייעו להם בניהול חשבונם בצורה מושכלת ויאפשרו להם להיות מודעים ולפעול מבעוד מועד למניעת ההידרדרות במצבם הפיננסי.

יצחק כהן: הודעות אלה תתווספנה להודעות שנדרשים תאגידים בנקאיים לשלוח ללקוחותיהם על פי דין.

יצחק כהן: עכשיו אני מוסיף: אנחנו ודאי ערים להערות שהתקבלו מהציבור ולהערות שהתקבלו ממך, הרב מקלב.

יצחק כהן: אנחנו נפעל כך שהציבור לא ייפגע, חלילה, וימשיך לקבל את ההודעות.

יצחק כהן: אם הוא לא מסוגל באופן דיגיטלי, הוא יקבל את זה בדואר.

יצחק כהן: עד כאן, גברתי.

יצחק כהן: אני מאחל לכולם פגרת בחירות נעימה.

יצחק כהן: הצלחה לכולם, במיוחד לתנועת ש"ס.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: מה אתה מציע?

יצחק כהן: אני מציע להעביר את זה למליאה של הכנסת העשרים ואחת.

חיים ילין: מותר לי?

חיים ילין: לדיון בוועדת הכלכלה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ילין, בבקשה, הבעת דעה.

חיים ילין: כבוד היושבת בראש, כבוד סגן השר וחבר הכנסת מקלב, ידידי, אני מאוד שמח על הדיון הזה.

חיים ילין: בסופו של דבר, הטכנולוגיה תביא את כולנו למכשיר הזה שנקרא מכשיר סלולרי, נייד, אבל אנחנו כבר יודעים שהוא לא זה; זה ציור של פלאפון, בסופו של דבר, אבל מה שכולם רוצים הוא מחשב נייד, וכל ההודעות יעברו פה.

חיים ילין: מה שאני מבקש, גם מבנק ישראל – כי אנחנו בכל הדיונים בוועדת הרפורמות, גם בדיונים איתם – שזה ייעשה במידתיות, כי יש אוכלוסייה שלמה – ואנחנו היינו באחד החוקים, כבוד היושבת בראש, ונתנו לנו נתון ש-30% גג, מגיבים; מקבלים את ההודעות בתוך הפלאפון ומגיבים עליהן.

חיים ילין: זאת אומרת, יש לנו 70% מהאוכלוסייה שאם הם לא מקבלים בדואר את ההודעות כמו שהיה עד היום הם לא יגיבו בכלל לשום דבר; לא ידעו בכלל שזה קיים.

חיים ילין: לכן, מידתיות.

חיים ילין: אין לי ספק שהדור הצעיר כולו ישתמש רק בפלאפון, יהיה דור ביניים שיצטרך להחליט לפה או לשם, ויהיה דור שבכלל לא יודע מה זה לקבל הודעות ירוקות, לצורך העניין.

חיים ילין: אין ספק שצריך לעשות את זה, ואין ספק שצריך לעשות את זה במידתיות ולאורך שנים.

חיים ילין: זאת הייתה הבקשה שלי גם לבנק ישראל, ואני מקווה מאוד שהם ישמעו את הקול שלנו ושל הציבור ויסיקו את המסקנות.

חיים ילין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אדוני סגן השר?

חיים ילין: כלכלה.

נאוה בוקר: כלכלה.

נאוה בוקר: זה יהיה בקדנציה הבאה.

חיים ילין: לא משנה.

יצחק כהן: זה יהיה ב-10 באפריל.

חיים ילין: גברתי, אנחנו לא בורחים מכאן.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה להעביר את הדיון – בקדנציה הבאה – לוועדת הכלכלה.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: בקדנציה הבאה, בעזרת השם.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

נאוה בוקר: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הדיון יועבר לוועדת הכלכלה בקדנציה הבאה.

נאוה בוקר: << הלסי >> הצדעה לאחרון לוחמי גטו ורשה שהלך לעולמו והצורך בהעמקת זיכרון השואה והגבורה << הלסי >>

נאוה בוקר: חברים, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: הצדעה לאחרון לוחמי גטו ורשה שהלך לעולמו והצורך בהעמקת זיכרון השואה והגבורה, הצעות מס' 11726, 11727, 11734, 11741, 11748, 11749 ו-11751.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת פורר, שלוש דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: אולי סמלי שהכנסת הזאת, שאפשר לומר שלא הצטיינה בממלכתיות יתרה, הייתי אומר, תסיים בהצעה לסדר-היום האחרונה כשהיא מצדיעה, אולי דווקא כן בממלכתיות, לאחרון או לאחד מאחרוני הלוחמים במרד גטו ורשה.

עודד פורר: היום פורסם שישנו עוד אחד שלקח חלק ועדיין בחיים, ייבדל לחיים ארוכים, אבל כן שווה להעלות פה את זכרו של שמחה רותם, קאז'יק, שנולד ב-1924 בוורשה והצטרף לנוער הציוני כשהיה בגיל 12.

עודד פורר: עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-1939, הוא איבד את אחיו וחמישה בני משפחה נוספים, וכשחזר לגטו ורשה הצטרף לארגון היהודי הלוחם אי"ל, שלקח חלק במהלך מרד גטו ורשה, והיה קשָר בין הבונקרים.

עודד פורר: בסופו של דבר הוא הצליח לשרוד במלחמת העולם השנייה, עלה לארץ, הצטרך להגנה ואף לחם במלחמת העצמאות.

עודד פורר: אני חושב שסיפורו מספר את סיפורם של הרבה מאוד מעולי אותה תקופה ושל תקומת ארץ ישראל.

עודד פורר: אבל מתוך זה אני חושב שאנחנו צריכים ללמוד איזשהו לקח שמאוד מאוד חשוב שנזכור, ואפילו בפרעות קודמות, שעליהם כתב ביאליק ב-1903 את "בעיר ההרגה", מובא תיאור מזעזע של הפוגרום, שאתה קורא אותו ואתה אומר: זה מתאים גם לתיאור של מה שקרה עשרות שנים אחר כך.

עודד פורר: היהודים, לצערי, חוו פעם אחר פעם את הפוגרומים האלה, אבל לא זכרו ולא לימדו אותם.

עודד פורר: וכשמתאר ב"בעיר ההרגה", ביאליק, הוא כותב: "קום לך לך אל עיר ההרגה ובאת אל החצרות, / ובעיניך תראה ובידיך תמשש על הגדרות / ועל העצים ועל האבנים ועל גבי טיח הכתלים / את הדם הקרוש ואת המוח הנקשה של החללים.

עודד פורר: / – – – וברבבות חיצי זהב יפלח השמש כבדך / ושבע קרניים מכל רסיס זכוכית תשמחנה לאידך, / כי קרא אדוני לאביב ולטבח גם יחד: / השמש זרחה, השיטה פרחה והשוחט שחט.

עודד פורר: // וברחת ובאת אל החצר, והחצר גל בו – / על הגל הזה נערפו שניים: יהודי וכלבו.

עודד פורר: / קרדום אחד ערפם ואל אשפה אחת הוטלו / ובערב דם שניהם יחטטו חזירים ויתגוללו; / מחר ירד גשם וסחפו אל אחד נחלי הבתות – / ולא יצעק עוד הדם מן השפכים והאשפתות, / כי בתהום רבה יאבד או ישק נעצוץ לרוויה – / והכול יהיה כאין, והכול ישוב כלא היה".

עודד פורר: אני חושב שבמשפט הזה מתוך "בעיר ההרגה", "והכול יהיה כאין, והכול ישוב כלא היה", שנאמר על אותן פרעות בקישינב, אנחנו צריכים ללמוד גם את הלקח, עכשיו, דווקא עכשיו, שאנחנו זוכרים, והלך לעולמו אחד מאחרוני הלוחמים בגטו ורשה, שלא הכול יהיה כאין ושלא ישוב כלא היה, כי אנחנו צריכים לזכור ולהנחיל, דווקא לדור שלא זכה להכיר את אותם לוחמים ואת אותם ניצולים.

עודד פורר: אני מסיים, גברתי.

עודד פורר: פה, אני חושב, האתגר הגדול של מערכת החינוך, שלצערי, בעניין הזה, לוקה בחסר, ואולי זה אחד האתגרים שעכשיו, כשאנחנו מסיימים את הכנסת העשרים, נניח לפתחה של הכנסת העשרים ואחת.

עודד פורר: יהי זכרו ברוך.

עודד פורר: תודה, גברתי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת בר.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יחיאל חיליק בר: גברתי, את יודעת, כשמדברים על השואה, לפעמים אנחנו שוכחים להזכיר גם את הגבורה.

יחיאל חיליק בר: ככל שעובר הזמן, ככל שמבינים עד כמה הייתה השואה תופעה ייחודית ובעלת ממדים אדירים ובלתי נתפסים, אנחנו מבינים גם כמה לא מובנת מאליה הייתה הגבורה, ההתנגדות שהתגלתה במהלך השואה.

יחיאל חיליק בר: מרד קרקוב, מרד סוביבור, המרד הקטן, המרד הגדול ועוד גילויים של התנגדות וגבורה הם סיפורים חשובים שיש לספר לצד סיפורי האימה והזוועה של השואה.

יחיאל חיליק בר: שמחה קאז'יק, זכרו לברכה – שמחה רותם, לאחר שעִברת את שמו – שהלך השבוע לעולמו, הוא אדם שבגבורה שלו, באומץ שלו, בעוז שלו הציל נפשות ממש.

יחיאל חיליק בר: אבל הוא גם הציל את רוחם של רבים – רבים שעצם המחשבה שניתן בכלל להשיב מלחמה בתוך התופת הזאת העניקה להם תקווה ואיזשהו רגע של התרוממות רוח, בין שהם ניצלו ובין שהם נרצחו והלכו לעולמם.

יחיאל חיליק בר: גברתי, באחד הביקורים שלי בבלפסט לא מזמן פגשתי כומר אירי בשם גארי מייסון, ועם מותו של שמחה שלח גארי לכל חבריו בישראל, וגם לי, איגרת שמספרת על הפגישות שלו עם שמחה קאז'יק.

יחיאל חיליק בר: ובין היתר הוא תיאר את ארוחת הערב שהם עשו בירושלים, בביתו של שמחה, וגארי, שעבר את הסכסוך האירי, התרשם עמוקות משמחה, שסיפר באריכות על היחסים שלו עם מרדכי אנילביץ', עם אנטק צוקרמן, וגם מסיפוריו על השירות שלו בהגנה בזמן מלחמת העצמאות.

יחיאל חיליק בר: אני לא סתם, גברתי, מספר לכם על המכתב הזה של גארי, כי חשוב לי שכמו שהוא שם, מעבר לים, באירלנד, רחוק מאיתנו אלפי קילומטרים, מתרשם עמוקות מסיפורו של שמחה ומהאישיות המדהימה שלו, נדע גם אנחנו, אלה שחיינו כאן איתו, שהוא חי בינינו, להעריך, להוקיר ולזכור את פועלו של קאז'יק רותם, את האיש הענק הזה, ושל דמויות כמותו, שעיצבו את ההיסטוריה ואפשרו בגופם את הקיום ואת העתיד של המדינה, של האומה ושל העם שלנו.

יחיאל חיליק בר: גם כנכד לניצול שואה פולני בעצמי אני רוצה להצדיע היום לשמחה קטז'יק רותם, זכרו לברכה, ולומר לו תודה על פועלו ועל כל מה שהוא עשה ועבר, שאפשר גם לנו לחיות פה היום.

יחיאל חיליק בר: יהי זכרו ברוך.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש, עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו ביקשנו את הדיון הזה קודם כול באמת כדי להעלות על נס את קאז'יק, את שמחה רותם, כגיבור שעליו גדלנו – גידלו אותנו, חונכנו וחינכנו אחרים.

אלעזר שטרן: אבל בהזדמנות הזאת חיברנו לנושא את העניין של הנחלת זיכרון השואה ואת הגבורה, את יום השואה והגבורה.

אלעזר שטרן: ועל פניו, יש כאלה, חלקנו – ואני מודה שזה היה סוג של סכנה – שחושבים שהגבורה של אחינו, הורינו, סבינו, דודינו בשואה הייתה אך ורק של געבורים כקאז'יק, כשמחה רותם ודומיהם, אלה שלחמו והניפו את נס המרד.

אלעזר שטרן: אבל גיבור הוא גיבור הוא גיבור.

אלעזר שטרן: ואם אנחנו מסתכלים על השורדים שהגיעו לכאן, אנחנו מדי פעם מעלים פה בכנסת את גבורתם – ובצדק מעלים – של הורים שכולים ושל אחים שכולים מאירועי טרור או מפעולות איבה או בצה"ל ומה שקורה כאן.

אלעזר שטרן: ואנחנו, כמדינה, כצבא הרבה פעמים, יודעים לטפל, לעטוף, לשלוח קצינת נפגעים, לתת טיפול פסיכולוגי לאחים שכולים – וגם להורים שכולים, לשמחתי הרבה – לארגן פעילויות סיוע רוחניות, נופשים, טיולים; כל מה שיכול לעזור.

אלעזר שטרן: אבל אנחנו צריכים להביא בחשבון ששורדי השואה שחיים בינינו הגיעו לכאן במחצית השנייה של שנות ה-40 ולאחר מכן, בתחילת שנות ה-50.

אלעזר שטרן: הם איבדו שם ילדים, הורים, אחים, אחיות; אני מדבר על כל אחד לחוד שאיבד גם הורים, גם אחים, גם אחיות.

אלעזר שטרן: חלקם נזרקו ישר לתוך מלחמת העצמאות כשהם אודים מוצלים ונלחמו כאן במלחמת העצמאות ונפלו.

אלעזר שטרן: מהר הרצל ליד ושם – שביל הגבורה של אודים מוצלים שהגיעו משם, מהתופת ההיא, איבדו את כל משפחתם, נשארו לבד, נלחמו במלחמת העצמאות ונפלו.

אלעזר שטרן: אני חושב שכשמדברים על גבורה – וצריך להודות עוד פעם לקאז'יק, לשמחה רותם, על ההזדמנות שהוא נתן לנו להעלות את זה עוד פעם, אבל הגיבורים זה הם, זה אלה שלא שרדו בשואה ואלה ששרדו והגיעו לכאן בבחינת פרט שהיה בכלל ויצא מן הכלל ללמד, לא ללמד על עצמו לבדו יצא אלא על הכלל כולו יצא.

אלעזר שטרן: כך נסתכל גם על קאז'יק, על שמחה.

אלעזר שטרן: ואני קורא לכולנו להבין – –

נאוה בוקר: תודה.

אלעזר שטרן: – – שזיכרון השואה והנחלת המורשת זה לא דבר שיקרה מאליו ויתרחש מאליו, אלא אנחנו צריכים להתארגן איך עושים את זה גם כשגיבורים כשמחה, כקאז'יק, לא יהיו איתנו.

אלעזר שטרן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לך.

נאוה בוקר: ישיב סגן שר החינוך – מירב בן ארי משיבה?

מירב בן ארי: לא – – –

נאוה בוקר: אה, חזרת.

נאוה בוקר: זהו, קראנו לך קודם.

דב חנין: בכנסת הבאה היא תוכל כבר להשיב – – –

מירב בן ארי: בשמחה.

נאוה בוקר: עברנו אותך מזמן, אבל – – –

מירב בן ארי: לא, האמת היא שאני אחרונה, אני אחרי שטרן.

נאוה בוקר: לא, אבל בסדר.

נאוה בוקר: קראתי את כולכם ולא היית.

נאוה בוקר: לא נורא, תעלי.

נאוה בוקר: הכול טוב.

נאוה בוקר: שלוש דקות, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, גברתי היושבת-ראש – תודה כפולה, גם על כך שהסכמת לתת לי לדבר.

נאוה בוקר: בשמחה.

מירב בן ארי: כנסת נכבדה, אני ביקשתי לדבר גם על שמחה רותם, קאז'יק, להעלות על נס את הדמות שלו.

מירב בן ארי: שמחה קאז'יק אמר וכתב:

מירב בן ארי: להיות בני אדם – אנחנו חיה על שתי רגליים, ובין החיות האלה על שתי רגליים יש גם אנשים שראויים לשם הזה אדם.

מירב בן ארי: אלו המילים של שמחה קאז'יק במסר לבני הנוער.

מירב בן ארי: שמחה קאז'יק היה אחד – בעצם איבדנו את אחרון לוחמי גטו ורשה.

מירב בן ארי: עם פטירתו בעצם לא נותרו עוד ניצולים ששרדו במרד.

מירב בן ארי: שמחה היה גיבור במלוא מובן המילה, והוא סמל לניצחון העם היהודי ששרד במרד.

מירב בן ארי: בעיניי זה גם סמל שאיבדנו, כי אנחנו זכינו כדוֹר לשמוע ולהכיר, אבל לצערי, ילדינו ונכדינו לא יוכלו להכיר את אותם אנשים כמו שמחה קאז'יק.

מירב בן ארי: אני חושבת שזה גם חשוב שביום האחרון של הכנסת העשרים אנחנו מדברים על אדם משכמו ומעלה ומדברים דווקא על גבורה יהודית ביום כזה.

מירב בן ארי: אני קראתי על קאז'יק – קראתי עליו עוד לפני שלוש שנים כשיצאתי למצעד החיים וכשהגענו לוורשה ולמדנו על המרד.

מירב בן ארי: הבנתי שהוא היה נראה כמו ארי, גרמני, ולכן היה לו מאוד קל להסתובב ולצאת מתעלות הביוב של הגטו אל העיר ורשה, ולכן גם היה לו קל לסייע במרד.

מירב בן ארי: קאז'יק, למי שלא יודע, גייס שני עובדים של רשת הביוב הפולנית, אמר להם שהוא צריך לדעת איך להסתדר בביוב, אבל בעצם, מהרגע שהם נכנסו לגטו – וכמובן, בתמורה להרבה כסף – הוא ביקש מהם להציל יהודים.

מירב בן ארי: הם כמובן ביקשו לחזור, אבל הוא מנע את זה מהם באיומי אקדח.

מירב בן ארי: כשקאז'יק הגיע – והוא מספר את זה בעדות שלו – הוא חיפש ניצולים בתעלות הביוב; כל זה כמובן במהלך המרד.

מירב בן ארי: הוא גילה שבתוך הביוב נותרו עשרות לוחמים, אבל הוא הבין מהר שבתוך גטו ורשה ישנם גם המנהיגים ועוד עשרות לוחמים.

מירב בן ארי: קאז'יק, שמחה רותם, הצליח להעביר אותם לאזור הארי.

מירב בן ארי: הוא הצליח לארגן משאיות ולחלץ אותם ליערות, ובכך הצליח להחזיר אותם – – –

נאוה בוקר: תודה.

מירב בן ארי: רגע, דקה אני אסיים, כי זה חשוב.

מירב בן ארי: עוד חצי דקה.

מירב בן ארי: בעצם בזה שהוא הצליח לחלץ את הלוחמים, הצליחו יהודים רבים לצאת מוורשה ומהגטו.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לומר לסיום שאנחנו צריכים לעשות כל מה שאנחנו יכולים כדי לחנך את הדור הצעיר להכיר את הסיפורים של קאז'יק.

מירב בן ארי: סיפורים כאלה מדגימים לנו כיצד אנחנו יכולים לדבר על השואה מתוך סיפור אישי.

מירב בן ארי: הוא הסמל לניצחון של העם שלנו, של הציונות ושל הגבורה.

מירב בן ארי: יהי זכרו ברוך.

מירב בן ארי: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: סגן שר החינוך מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת המציעים, קודם כול אני רוצה להודות לחברי הכנסת על הבקשה שלהם לדון במותם של שורד השואה קאז'יק, הלוא הוא שמחה רותם – וגם אם לא ראיתי את זה בכתובים של חברי הכנסת – –

מירב בן ארי: אנחנו עוסקים בגבורתם, ופחות במותם.

מאיר פרוש: תצאי מתוך הנחה שגם על זה אני אדבר.

מאיר פרוש: – – נח קליגר, זכרם לברכה.

מאיר פרוש: ביום שני האחרון הנחה השר את מנכ"ל משרד החינוך לקיים יום לציון זכרו של קאז'יק, כדי שנזכור שבתוך השואה הייתה גם גבורה גדולה.

מאיר פרוש: בוודאי, רבים יאמרו גם שבזכותם אנחנו צמחנו מאותה שואה לתקומה.

מאיר פרוש: במהלך אותו יום התקיימו מערכי שיעור על אודות שמחה רותם, זיכרונו לברכה, שהיה אחרון לוחמי מרד גטו ורשה שהלכו לעולמם.

מאיר פרוש: רותם, שהלך לעולמו בשבת האחרונה והוא בן 94, לחם כנער צעיר בשורות מחתרת אי"ל במהלך מרד גטו ורשה ושימש כקשָר בין הבונקרים שבתוך הגטו לבין הצד הארי.

מאיר פרוש: בסיום המרד פיקד קאז'יק על חילוצם של לוחמים מהגטו הבוער דרך תעלות ביוב, כפי שהוזכר כאן, ולאחר מכן המשיך קאז'יק לפעול בתפקידו כקשר, וגם לקח חלק במרד הפולני בוורשה.

מאיר פרוש: בתחילת השבוע המשרד הפיץ גיליון אלקטרוני של "על סדר היום" לכלל המחנכים בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה שמזמין לשיח בכיתות.

מאיר פרוש: מותם של גיבורים אלה מאפשר לנו לבחון מחדש את ההחלטות ומה שהם בחרו לעשות ונאלצו לעשות בתקופה חשוכה, שבה חלק גדול מבני המין האנושי שכחו שהם שייכים למין הזה.

מאיר פרוש: סיפור קורותיהם בזמן המלחמה והעיסוק בדילמות מאפשרים לבני הנוער היום להבין את מורכבות התקופה ואת חשיבות העובדה שלכל אדם צריכה להיות מערכת ערכים שתנחה אותו גם כאשר קשה ומבלבל, וגם כאשר ההחלטות שאותן הם נדרשים לקבל הן בעלות משמעות גורלית.

מאיר פרוש: לא חששנו להביא את הדילמה הגורלית שניצבה בפני קאז'יק כאשר פיקד על מבצע החילוץ מבור הביוב במהלך גטו ורשה.

מאיר פרוש: המורים הונחו להתמקד באותם מקורות שמהם שאבו קאז'יק וחבריו הלוחמים כוחות, תעצומות נפש ומוטיבציה לפעולה גם אם ידעו שגורלם נחרץ.

מאיר פרוש: הזכרתי בתחילת דבריי גם את נח קליגר, שנפטר כשבוע לפני קאז'יק.

מאיר פרוש: הוא השאיר אחריו תיעוד של קורות התקופה בשני ספריו, "אלה תולדות נח" ו"שתים-עשרה לחמניות לארוחת בוקר".

מאיר פרוש: בנוסף, ידוע שהוא הרצה באופן קבוע לפני בני נוער וגם כתב טורים בעיתון.

מאיר פרוש: כאשר אנחנו מתקרבים לציון יום השואה הבין-לאומי, הוא יום שחרור אושוויץ, שיציינו אותו ב-27 בינואר 2019, בתי הספר יוכלו להחליט שאת הטקס השנה הם מקדישים לקורותיהם של שורדים אלה.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה להציע למציעים, כי כאשר אחד מחברי הכנסת עולה לדוכן הבקשה היא שהדבר הזה יידון במליאה.

מאיר פרוש: אני לא חושב שהם חושבים שיש מה לדון על זה במליאה, כי היא תתכנס לא לפני עוד ארבעה או חמישה חודשים.

מאיר פרוש: לכן, אולי דיון בוועדת החינוך, אם היא תקיים – – –

מירב בן ארי: אין, אין.

מאיר פרוש: גם בזה תהיה בעיה.

מירב בן ארי: זה רק תקנות.

מאיר פרוש: אם היא תתכנס, כנראה, הדבר הזה יכול להיות שיידון בוועדת החינוך.

מאיר פרוש: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

נאוה בוקר: הבעת דעה – חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: שמחה רותם קאז'יק היה גיבור אמיתי.

דב חנין: הוא היה הקשָר בין המחתרת היהודית בגטו ורשה לבין המחתרת הקומוניסטית שפעלה מחוץ לגטו.

דב חנין: אני רוצה להתייחס לפרק הנוסף במעשה הגבורה של קאז'יק.

דב חנין: ב-10 במאי 1943 שמחה רותם הוביל 34 לוחמים החוצה מהגטו הבוער.

דב חנין: הקבוצה הזאת, יחד עם הקבוצה שהוביל שלמה ברצ'ינסקי ב-29 באפריל 1943, קבוצה של 40 לוחמים – הקבוצות האלה הובאו במשאיות על ידי הקומוניסט הפולני ולדיסלב גאייק ליערות, ושם הקימו את יחידת הפרטיזנים על שם מרדכי אנילביץ'.

דב חנין: היו שם אנשים בלתי מפלגתיים, חברי השומר הצעיר, חברי הבונד וקומוניסטים.

דב חנין: הם פעלו כולם במסגרת המחתרת הקומוניסטית הגדולה שפעלה בפולין, הארמייה לודובה.

דב חנין: הם הסתייעו בחיילים סובייטים שברחו מהשבי הגרמני בידע המקצועי שלהם, בידע המלחמתי שלהם, וניהלו קרבות עזים עם הצלחות מרשימות מול הצבא הנאצי.

דב חנין: רובם נהרגו בקרבות האלה; חלקם נהרגו על ידי אנשי הימין האנטישמי הפולני.

דב חנין: יהי זכרו של שמחה רותם ויהי זכרם של חבריו ברוך.

נאוה בוקר: תודה רבה, חברים.

נאוה בוקר: אנחנו נעבור להצבעה.

נאוה בוקר: מי שבעד – בעד להעביר לוועדת חינוך; מי שנגד – להסיר.

מירב בן ארי: יש ועדת חינוך?

מירב בן ארי: אין ועדת חינוך.

נאוה בוקר: ועדת חינוך, כמובן.

מירב בן ארי: כן, אבל – – –

נאוה בוקר: בקדנציה הבאה.

נאוה בוקר: אין מה לעשות.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – שבעה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה תעבור לדיון בוועדת חינוך.

נאוה בוקר: חברים, מליאת הכנסת תצא להפסקה כעת.

נאוה בוקר: על מועד חידוש הדיון תבוא הודעה בהקדם.

נאוה בוקר: אז שיהיה לכם ערב נעים.

נאוה בוקר: תודה רבה לכולם.

בשעה 19: << נושא >> מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת << נושא >>

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת והשרים לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברות הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1287, פ/2934/20, פ/5320/20, פ/5322/20, פ/3576/20, פ/5386; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה זו, עמ' 32764; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני לא שומע את עצמי אפילו.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים בתאים, נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהכריזה זה עתה מזכירת הכנסת, ועדת הכנסת החזירה את הצעת החוק להתפזרות הכנסת העשרים לקראת ההצבעות בקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: לחוק לא הוגשו הסתייגויות, אין גם בקשות דיבור, ולכן אנחנו יכולים לעבור להצבעה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–2 – 103 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 12– נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 103.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו עריק אחד מקריאה ראשונה, מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 103, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ט–2018, שקובע כידוע שהבחירות לכנסת העשרים ואחת יתקיימו ביום ד' בניסן התשע"ט, 9 באפריל 2019.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 102 נגד – 2 נמנעים – אין חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ט–2018, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 102, שני מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק להתפזרות הכנסת העשרים אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מביע תקווה למערכת בחירות נקייה ומוצלחת ומאחל לכולם בהצלחה וכנסת עשרים ואחת נקייה יותר ומוצלחת יותר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ג בטבת התשע"ט, 31 בדצמבר 2018, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.