ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 391, 2018-12-19 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"א בטבת תשע"ט, 19 בדצמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר ליצמן כאן?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נשנה את הסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, אני אומר, נשנה את הסדר, ונתחיל בשאילתה דחופה מס' 590, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן יעלה לדוכן להשיב כאמור על שאילתה דחופה מס' 590.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: התפתחות הילד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחברת הכנסת ולסגן השר שנמצאים, כנדרש, בזמן במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, ב-23 באוקטובר, בדיון בוועדה לביקורת המדינה, סמנכ"ל משרד הבריאות פרופ' גרוטו התחייב על פרסום מבחני תמיכה ליחידות ומכוני התפתחות הילד כבר בתחילת דצמבר 2018, כך שהיישום יהיה החל ב-1 בדצמבר 2019.

קארין אלהרר: לדאבוני, טרם פורסמה טיוטה להערות הציבור, ואדוני יודע על מצב החירום שבו נמצאות היחידות ומאות אם לא אלפי הילדים שממתינים חודשים ארוכים בתור.

קארין אלהרר: אני אבקש לשאול את אדוני סגן השר: 1.

קארין אלהרר: מתי יפורסמו מבחני התמיכה?

קארין אלהרר: 2.

קארין אלהרר: האם המשרד יעמוד בהתחייבות לפרסום תמחור לשירותים?

קארין אלהרר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת אלהרר, כחלק מעבודת המטה שהובילה ועדת גרוטו לעניין טיפולים בתחום התפתחות הילד נכתב מבחן תמיכה לקופות החולים שמטרותיו העיקריות: 1.

יעקב ליצמן: הגדלת תפוקות וקיצור תורים; 2.

יעקב ליצמן: חיזוק המענה תחת קורת גג אחת לילדים עם צרכים מורכבים, ובפרט בפריפריה; 3.

יעקב ליצמן: תמיכה ברכש במחיר הוגן.

יעקב ליצמן: טיוטת המבחן פורסמה להערות ציבור והתקבלו התייחסויות מגורמים שונים, לרבות קופות החולים עצמן וספקי שירותים.

יעקב ליצמן: על בסיס התייחסויות אלו נעשו תיקונים נוספים, והם הוצגו למנכ"ל המשרד וקיבלו את אישורו.

יעקב ליצמן: יש לציין כי כל שלב בכתיבה ובפרסום של מבחן תמיכה מחייב את אישור משרד המשפטים, וכן אישור לתקצוב המבחן ממשרד האוצר, דבר הגורם להתמשכות התהליכים.

יעקב ליצמן: עם זאת, אנו יכולים להבטיח כי התקציב יינתן בפועל לכל הפעילות בשנת 2019, בהיקף מינימלי של 40 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: גורמי המשרד מצויים בדיון אינטנסיבי עם משרד האוצר לשם אישור המבחן, ובכלל זה להגדלת מקורות המימון לתחום התפתחות הילד בכלל ולמבחן בפרט.

יעקב ליצמן: נציין עוד כי בתוכנית העבודה לשנת 2019 נכללת כתיבה של מבחן תמיכה נוסף, שתכליתו תמיכה ביחידות ובמכונים אסטרטגיים, בכפוף לעמידה במדדי איכות וכמות.

יעקב ליצמן: המשרד בחן את תעריפי התפתחות הילד ולא עלתה בעיה בתעריפים.

יעקב ליצמן: מבחן התמיכה ואמצעים נוספים מכוונים, בין היתר, להעלאת המחיר המשולם בפועל על ידי קופות החולים ליחידות ולמכונים.

יעקב ליצמן: על אף האמור, המשרד ימליץ לגוף המקצועי המייעץ לוועדת המחירים הבין-משרדית – בריאות ואוצר – להכליל בתוכנית העבודה לשנת 2019 את התמחורים לשירותים בתחום התפתחות הילד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אלהרר, וגם לחבר הכנסת מסעוד גנאים יש שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: גם לדב חנין.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אדוני סגן השר, אני מודה לך על התשובה, אבל יש דבר שצריך להביא בחשבון.

קארין אלהרר: כשמכונים להתפתחות הילד צריכים לתכנן את שנת התקציב שלהם ואת ההוצאות שיהיו להם ואת ההכנסות שיהיו להם, ראוי היה שידעו בטרם נפתחת שנת התקציב מול מה הם עומדים.

קארין אלהרר: אני מבינה שיש קשיים ביורוקרטיים, אבל עם כל הכבוד, אדוני, הבעיה הזאת ידועה מספר רב מאוד של חודשים.

קארין אלהרר: זו לא בעיה שהונחה לפתחו של משרד הבריאות לפני חודש, וגם לא לפני חצי שנה.

קארין אלהרר: הייתי מבקשת, אדוני, בגלל המצוקה שאדוני יודע עליה ומכיר אותה, א.

קארין אלהרר: לזרז; ב.

קארין אלהרר: להבהיר כמה שיותר מהר לאותם מכונים את הדבר הזה.

קארין אלהרר: ולעניין תמחור השירותים, ידוע שכשלא מפורסמים התעריפים, יש קופות שמממנות גבוה יותר וקופות שמממנות פחות.

קארין אלהרר: האם אדוני חושב שזה בסדר שיהיו מכונים, ובעקבותיהם גם ילדים, שיזכו לשירותים באיכות נמוכה יותר?

קארין אלהרר: אני משאירה את זה בסימן שאלה, למרות שברורה לי מה תשובתו של אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני, שאלה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מסעוד גנאים: תודה, כבוד היושב-ראש.

מסעוד גנאים: כבוד סגן השר, כבר מאתמול יש מאות פניות ושאלות מהורים ומסטודנטים בקשר להודעה של משרד הבריאות על האוניברסיטה במולדובה, ובמיוחד על לימודי הרפואה במוסד אוניברסיטאי שם בשם טסטמיטאנו.

מסעוד גנאים: היה ביקור של פרופ' יציב באזור, ואחרי זה יצאה אתמול הודעה על רמת הלימודים באוניברסיטה הזאת ועל שקילת משרד הבריאות את ההכרה בלימודים שם.

מסעוד גנאים: הרבה סטודנטים והרבה הורים מודאגים.

מסעוד גנאים: אז אם יש לכבוד השר מה להגיד על העניין שם ולהבהיר, משום שיש הרבה שמועות שמתרוצצות בין האנשים כאילו שהמשרד הפסיק את ההכרה באוניברסיטה שם או בלימודי הרפואה במולדובה, אז אשמח, והרבה ישמחו, אם נשמע הבהרה מכבוד סגן השר.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא אתמול היה נשיא מולדובה כאן, בבניין.

יולי יואל אדלשטיין: אולי יכולנו להיעזר בו בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, אנחנו כולנו עוקבים בדאגה אחרי היכולת של מערכת הבריאות להתמודד עם הקיצוץ הרוחבי.

דב חנין: מערכת הבריאות בישראל במשך הרבה שנים בעצם ממומנת בחסר, ואני יודע שאתה, אדוני סגן השר, עושה מאמצים גדולים כדי לתמרן בתוך המציאות הזאת.

דב חנין: אבל כאשר מושת עליכם קיצוץ רוחבי נוסף, זה כבר באמת באמת קיצוץ בבשר החי.

דב חנין: גם כשעושים דיאטה, בסופו של דבר הדיאטה יכולה להביא לנזק בריאותי, ואנחנו נמצאים במצב הזה.

דב חנין: איך משרד הבריאות מתכוון להתמודד עם הקיצוץ הרוחבי האחרון הזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת אלהרר, כפי שציינתי, אנחנו תלויים במשרד האוצר ובמשרד המשפטים.

יעקב ליצמן: זה לא פשוט.

יעקב ליצמן: גומרים את זה, ונשתדל – – –

קארין אלהרר: – – – ועדות, ואז מה?

יעקב ליצמן: רגע, רגע.

יעקב ליצמן: אני אמרתי שאני אשתדל, לאור זה ששאלת היום, לבדוק היום איפה זה עומד ולדחוף לסיים את זה מהר מאוד.

יעקב ליצמן: אני מבין גם את החשיבות.

קארין אלהרר: יש מכון – – – להיסגר.

יעקב ליצמן: אז אני אשתדל לעשות את זה הכי מהר.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת מסעוד גנאים, תשמע, אין לי הרבה מה להוסיף.

יעקב ליצמן: פרופ' יציב עושה עבודת קודש.

יעקב ליצמן: הוא איש ישר כסרגל, תאמינו לי.

יעקב ליצמן: הוא לא מן המחמירים.

יעקב ליצמן: הוא עושה את עבודתו; אני לא מתכוון להתערב בעבודה שלו.

יעקב ליצמן: היו חברי כנסת ממפלגתך שביקשו איתי היום ישיבה על זה; הסכמתי, עם פרופ' יציב – לא אעשה את זה בלעדיו.

יעקב ליצמן: אנחנו נבהיר את הדברים.

יעקב ליצמן: עניתי על זה.

יעקב ליצמן: דב חנין, כל רוחבי זה מכה.

יעקב ליצמן: אגיד לך מה שאלתי בממשלה.

יעקב ליצמן: אתה יודע שיש תקציב מדינה.

יעקב ליצמן: כולם יודעים.

יעקב ליצמן: בתוך תקציב המדינה יש רזרבות – אתה מכיר, כן?

יעקב ליצמן: ודאי.

יעקב ליצמן: מה זה רזרבה?

יעקב ליצמן: רזרבה – שאם צריך לפעמים משהו דחוף, יוצא מן הכלל, למשל העלאת השכר של שוטרים וכל מיני גורמים – שאני דווקא בעד; לא שייך אם בעד או נגד, אני בעד, צריך לתת להם תוספת שכר – הדבר הטבעי שהיה צריך לעשות זה לקחת את זה מהרזרבה, ואמרתי את זה בממשלה.

יעקב ליצמן: מה זה רזרבה?

יעקב ליצמן: מה זה flat?

יעקב ליצמן: לא ראיתי אף פעם שעשו flat על בריאות.

יעקב ליצמן: לכן, אני חייב להגיד לך שיש לנו משא ומתן מתקדם עם האוצר על ה-flat האחרון.

יעקב ליצמן: אני בטוח שאנחנו נסיים את זה לשביעות רצון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נחזור אחר כך לשאילתה נוספת ששאלו אותך.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע אני מתכבד להזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 594, מאת חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: אפליית לקוחות ערבים ברשת "ספייס".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אלחרומי, אתה מוזמן לקרוא את נוסח השאילתה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, השבוע פורסם שעובדי רשת חדרי הכושר "ספייס" בקניון הנגב בבאר שבע מפלים לרעה לקוחות ממוצא ערבי בקבלה למועדון.

סעיד אלחרומי: ברצוני לשאול: 1.

סעיד אלחרומי: מה עושה המשרד על מנת שמקרים כאלה לא יישנו?

סעיד אלחרומי: 2.

סעיד אלחרומי: האם המשרד מתכוון לפעול נגד עסק זה, ומה הסנקציה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שרת המשפטים.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אלחרומי הגיש שאילתה בנושא תקרית שפורסמה בתקשורת לפני כמה ימים, כפי שאמרת.

איילת שקד: לפי הפרסום, עובדי רשת חדרי הכושר "ספייס" בקניון הנגב בבאר שבע סירבו למכור מנוי לאדם דרוזי, לטענתו באופן מפלה.

איילת שקד: ראשית, בעניין המקרה הספציפי חשוב לי לציין את האופן המהיר שבו פעלה היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות שבמשרדי, בשני מישורים: במישור הפלילי פנתה היחידה למשטרת ישראל והעבירה אליה את המידע הרלוונטי על מנת שתבחן אפשרות לפתוח בחקירה; במישור האזרחי היחידה יצרה קשר עם מי שטען כי הופלה במתן השירות מחדר הכושר ויידעה אותו על זכותו לקבל ייצוג משפטי חינם, המתאפשר בזכות תיקון חקיקה שהובלתי לאחרונה, על מנת לתבוע פיצוי על אפליה לפי החוק.

איילת שקד: ברמה המערכתית זו הזדמנות בשבילי להציג את הפעילות החשובה שאנחנו עושים במשרד המשפטים נגד אפליה.

איילת שקד: לפני כשנתיים הקמנו את היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות, וזאת לאחר שהובלנו החלטת ממשלה ליישום דוח המאבק בגזענות, דוח הוועדה למאבק בגזענות בראשות מנכ"לית המשרד אמי פלמור.

איילת שקד: היחידה פועלת בשנתיים האחרונות להעלאת המודעות למניעת אפליה על רקע גזעני ולתכלול האפשרויות למיצוי הדין עם הגופים המפלים לשם יצירת הרתעה.

איילת שקד: עוד צעד חשוב שעשיתי בהקשר הזה זה כאמור התיקון לחוק הסיוע המשפטי שמאפשר ייצוג משפטי חינם למי שנפגע לפי חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות ציבוריים.

איילת שקד: התיקון מאפשר לאזרחים ליהנות מייצוג מטעם הסיוע המשפטי במשרד המשפטים ולתבוע פיצוי במקרה שחוו אפליה.

איילת שקד: בנוסף, הפצתי לאחרונה תזכיר חוק לביטול אגרת בית המשפט בתביעה לפי חוק איסור הפליה, וזה כדי להסיר עוד חסם שעומד בפני אזרחים שהופלו ורוצים לתבוע.

איילת שקד: אז זהו, אנחנו שמים על זה הרבה מאוד דגש, וגם במקרה הספציפי טיפלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אין שאלות נוספות לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מגיעים לשאילתה מס' 591, אך לצערי חברת הכנסת מירב בן ארי לא כאן, לכן השאילתה יורדת מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אם, סגן השר, תרצה להעביר את התשובה בכתב, תוכל להעביר.

יולי יואל אדלשטיין: איפה סגן השר להגנת הסביבה?

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: את חבר הכנסת דן סיידה אני לא אעניש, כי הוא נמצא פה.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שיגיע הסגן או סגן השר, אנחנו נשלב את השאילתה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב –לא כאן.

מיקי רוזנטל: הינה מירב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי, כבר הודעתי שהשאילתה שלך יורדת.

מירב בן ארי: אני מודה לך.

מירב בן ארי: הייתי עם משלחת של דיפלומטים רוסים, של ועדת חוץ וביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר מוכן לענות?

יולי יואל אדלשטיין: אז בבקשה, גשי למיקרופון.

יולי יואל אדלשטיין: נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הבריאות – אנחנו מודים לו על הסכמתו בכל זאת לעלות לדוכן ולענות.

יולי יואל אדלשטיין: חכי שנייה שסגן השר יעלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ושוב סליחה.

מירב בן ארי: לפני כשנתיים החליטה הכנסת כי רוקחים יורשו למכור תרופות בטוחות ללא מרשם רופא כנהוג בעולם – בעיקר בארצות הברית ואירופה – אך בשל כשלי ביורוקרטיה עד היום הדבר טרם בוצע.

מירב בן ארי: ברצוני לשאול: מה בכוונתך לעשות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הבריאות, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת מירב בן ארי, שאילתה דחופה זו עוסקת בנושא מתן מרשם בידי רוקח בעל הרשאה אישית.

יעקב ליצמן: כחלק מהפעולות שביצע משרד הבריאות בשנים האחרונות במטרה להגדיל את הנגישות לתרופות ולהקל על מטופלים, הותקנו בשנת 2014 תקנות הרוקחים, דהיינו מתן מרשם בידי רוקח בעל הרשאה אישית.

יעקב ליצמן: תקנות אלה מאפשרות למטופל, במצבים מוגדרים, לפנות ישירות לבית המרקחת בלי להגיע קודם למרפאת רופא.

יעקב ליצמן: התקנות עוסקות במתן שני סוגים מרשמים בידי רוקח בעל הרשאה אישית: סוג המרשמים הראשון נוגע למרשם לטיפול המשכי, ומתייחס לתכשירים המיועדים לטיפול המשכי בחולים במצב כרוני.

יעקב ליצמן: בשנת 2016 נקבע סוג נוסף של מרשמים שאותם מוסמך רוקח בעל הרשאה אישית להעניק, והוא מרשם לתרופת רוקח.

יעקב ליצמן: בינואר 2017 אף פרסם משרד הבריאות נוהל בעניין.

יעקב ליצמן: התקנות האמורות מפרטות את התנאים שבהם על הרוקח לעמוד ושעליהם עליו להקפיד לצורך מתן המרשמים.

יעקב ליצמן: בין השאר נדרש הרוקח לעיין במידע הרפואי הנוגע לעניין של המטופל.

יעקב ליצמן: לצורך זה, נדרשת גישה אל המידע הרפואי הרלוונטי של המטופל.

יעקב ליצמן: בתקנות נקבע כי קופת חולים או מוסד רפואי המעוניינים להציע שירות של מתן מרשם רוקח למטופליהם רשאים לאפשר לרוקח לקבל גישה אל המידע הרלוונטי.

יעקב ליצמן: אם לא ניתנת גישה אל המידע על ידי קופת החולים או המוסד הרפואי, רוקח בעל הרשאה אישית לא יכול לתת מרשם על פי התקנות – אם קופת חולים לא מעבירה את זה.

יעקב ליצמן: לאחרונה עבר תיקון מס' 63 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, המאפשר ניפוק תכשיר מרשם שניתן במרשם אלקטרוני גם בבתי מרקחת שאינם בהסדר עם קופת החולים של המטופל.

יעקב ליצמן: לצורך זה תינתן לבתי המרקחת גישה למערכת הממוחשבת של קופת חולים, דבר שעשוי לסייע בהרחבת השימוש באפשרות של מתן מרשם בידי רוקח.

יעקב ליצמן: יש להדגיש כי לאור החשיבות שאני רואה בשימוש בידע המקצועי של הרוקח לתועלת ציבור המטופלים, ועל מנת להקל על המטופלים ולהגביר את הנגישות של תרופות, פעלתי להוציא אל הפועל הענקת סמכויות נוספות לרוקח.

יעקב ליצמן: כך, בשנת 2016 נוספה בפקודת הרוקחים סמכות של ניפוק תכשיר בלא מרשם על ידי רוקח בשל צורך מיידי ודחוף.

יעקב ליצמן: סמכות זו מאפשרת לרוקח להקל על המטופלים הזקוקים לתכשיר בדחיפות וללא דיחוי.

יעקב ליצמן: בכך הוסר מחסום נוסף ונוספה אפשרות לניפוק תכשיר על ידי רוקח גם ללא מרשם במצבים שאינם סובלים דיחוי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת ג'מעה אזברגה ביקש לשאול שאלה נוספת.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני סגן השר.

מירב בן ארי: הקשבתי לתשובתך.

מירב בן ארי: נכון, ב-2016 אישרנו בוועדת העבודה והרווחה – אני חברה בוועדה, אתה יודע – את אותן תרופות שלא צריכות מרשם, כמו תרופה הכי פשוטה להורים לתינוקות שסובלים מתולעים; במקום שיחכו כל סוף השבוע, אפשר ללכת.

מירב בן ארי: הבעיה שאני צריכה את התשובה שלך עליה, ואני אשמח שתענה לי, היא שבעקבות אותן תקנות יש מערכת ממוחשבת, ואותה תוכנה לא נמצאת בבתי המרקחת, ולכן, אדוני, הורים רבים, קשישים, לא מצליחים לרכוש את התרופות.

מירב בן ארי: ולכן, השאלה שלי היא איך אפשר, איך אתה יכול בעצם לומר למשרדך ולפקידיך החרוצים שכל בית מרקחת, תהיה לו התוכנה הרלוונטית, ואזרחים יוכלו לרכוש תרופות בלי מרשם.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה.

ג'מעה אזברגה: אדוני סגן השר, אדוני היושב-ראש, אני רציתי לשאול באותו עניין לגבי התופעה שמסתובבת – הרבה גלולות של הרזיה שמסתובבות בשוק ללא מרשם, ורוכשים אותן, וחלק גדול מהן, מהגלולות והתרופות האלה, הן פוגעות.

ג'מעה אזברגה: איך המשרד מתמודד עם זה על מנת – יש כאלה שנפגעו – על מנת שלא ייפגעו ולא ימכרו, כל אחד, מי שבא ועולה על רוחו למכור גלולה להרזיה?

ג'מעה אזברגה: יכול להיות שזה אפילו מביא לסכנת חיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אזברגה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: מירב בן ארי, בהחלט אני חושב שצריך שלבתי המרקחת יהיה המחשוב והדברים שצריך לזה, ואם אין להם עדיין, אני אשתדל לבדוק למה ואיפה הבעיות.

מירב בן ארי: כן, זו הבעיה העיקרית.

יעקב ליצמן: אז אני אבדוק.

מירב בן ארי: תודה.

יעקב ליצמן: הרזיה, אדוני, חבר הכנסת אזברגה – צריך רישיון שזה לא מזיק לבריאות.

יעקב ליצמן: אני לא יכול להגיד לך, זה לא תרופה, שכל דבר – הרזיה.

יעקב ליצמן: ולכן, אני אומר להקפיד לקחת דברים – – –

ג'מעה אזברגה: – – –

יעקב ליצמן: לא שומעים.

יעקב ליצמן: לא שמעתי.

ג'מעה אזברגה: אין מי שבודק את התרופות או הגלולות – – – סטנדרטים – – –

יעקב ליצמן: אני לא שומע טוב.

יולי יואל אדלשטיין: נו, בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לא משנה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר ישלים את תשובתו.

יעקב ליצמן: אז אני אמרתי שבעצם הדברים להרזיה זה לא דבר שהוא בתוך התרופות.

יעקב ליצמן: זה לא חייב אישור.

יעקב ליצמן: צריך להיות שזה לא מזיק לציבור, שמשרד הבריאות בודק אותם, זה כן, שיש לו רישיון, אבל זה לא אומר לי שאני יכול להגיד לך שזה כן מרזה או לא מרזה.

יעקב ליצמן: אין לי מושג.

יעקב ליצמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות על התשובות שלו ועל כך שהוא מקפיד להיות כאן תמיד בזמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן השר להגנת הסביבה חבר הכנסת ירון מזוז.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מוזמן להשיב על שאילתה דחופה מס' 592, מאת חבר הכנסת דן סידה.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: ביטול איסור הדיג בחלק מחוף אכזיב והנהלים המחמירים בחלקו האחר.

יולי יואל אדלשטיין: שואל נוסף יהיה חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, כי הוא הגיש הצעה דומה.

יולי יואל אדלשטיין: וגם חבר הכנסת מסעוד גנאים מבקש לשאול, אין בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דן סידה יקרא את נוסח השאילתה.

דן סיידה: אדוני היושב-ראש, דיג הספורט בחכות בחוף אכזיב חווה טלטלה.

דן סיידה: בחלק מהחוף נאסר לדוג כליל ובחלק אחר – תוך הגבלות רבות.

דן סיידה: הנושא נדון בוועדת הכלכלה וגם עלה במליאה בעבר.

דן סיידה: באחת ההזדמנויות נאמר בשמך שביקשת להחזיר את הנושא לשולחנה לדון בו מחדש.

דן סיידה: רצוני לשאול: האם האיסור וההגבלות יידונו שוב?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סידה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ירון מזוז, סגן השר להגנת הסביבה, בבקשה.

ירון מזוז: תודה, כבוד יושב-ראש הכנסת.

ירון מזוז: חברי דן סידה, אז נתחיל ככה: האזורים הימיים המוגנים הוכרזו כדי להגן על מינים בהכחדה – לשמור על אזורי רבייה ואזורים בעלי חשיבות מיוחדת למגוון הביולוגי.

ירון מזוז: ראש הנקרה מיוחדת במבנה שלה – הסלעים, המערכות האקולוגיות הייחודיות, מינים נדירים – ולכן היא בהחלט נחשבת שמורת טבע מיוחדת, פנינה שצריך לשמור עליה.

ירון מזוז: השילוט האוסר דיג הוצב במרס 2017.

ירון מזוז: בחודש זה גם נערך ערב הסברה מטעם רשות הטבע והגנים לדייגים, ובמהלך השנה עד דצמבר נערכה הסברה פרטנית בשטח לכל דייג שדג בשמורה.

ירון מזוז: השמורות הימיות, כולל ראש הנקרה, מהוות 2% בלבד משטח החופים.

ירון מזוז: ראש הנקרה היא השמורה הימית היחידה בארץ שאין בה דיג.

ירון מזוז: מדוע שלא ניתן לציבור ליהנות מהשמורה ומהחיים הנדירים בה?

ירון מזוז: אם יהיה מותר לדוג כאוות נפשנו, אנו נאבד את המערכת העשירה של דגים ורכיכות, שיעמדו בסכנת הכחדה.

ירון מזוז: צריך להבין שבשנים האחרונות השתנו מאוד הרגלי הדיג ומספר הדייגים עצמם.

ירון מזוז: שיטות הדיג השתכללו ודייגי חכה רבים התחילו לדוג בשימוש באמצעים טכנולוגיים, מה שכמובן מגביר את הלחץ על כלל ערכי הטבע ומהווה סיכון של ממש לפגיעה בשמורה, בחי, בצומח ובדומם.

ירון מזוז: אני גם מזכיר שהוגשה עתירה לבג"ץ בנושא, והיא נדחתה פה אחד במאי 2018.

ירון מזוז: כהרגלי, אני לא אוהב להשאיר את הפונים בנושא בלא מענה.

ירון מזוז: לפיכך, יש לדעת שיש מקומות אחרים ששם ניתן לדוג דרומה מראש הנקרה, מרחק של קילומטרים בודדים, כמו נהריה, שבי ציון ובוסתן הגליל.

ירון מזוז: אני מזמין אותך, דן, אליי, כמו שעשיתי גם עם יעל פארן בשבוע שעבר, ואם יהיו לך שאלות נוספות בנושא הזה שאנחנו נוכל לשבת ולפתור אותן – בשמחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר להגנת הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת דן סידה, וגם לחברי הכנסת ג'מעה אזברגה ומסעוד גנאים.

דן סיידה: אני רוצה לשאול את סגן השר – אני הדגשתי: דיג בחכות מהחוף.

דן סיידה: האם באמת סגן השר חושב שדיג בחכות מהחוף, דיג ספורטיבי, יגרום לנזק כלשהו לכל אלה שמנית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה, אדוני.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ג'מעה אזברגה: אדוני סגן השר, תוכנית שמורת טבע ים ראש כרמל מגדילה את שטח השמורה שכבר קיים באזור בקרבת החוף ומכסה למעלה מ-80% משטח המצע של ראש הכרמל התת-ימי.

ג'מעה אזברגה: שטחים אלה הם שטחי הדיג האיכותיים ביותר באזור, ומהם מתפרנסים הדייגים.

ג'מעה אזברגה: בארץ קיימת מורשת של אלפי שנות דיג, ודיג חוף הוא חלק מהותי מההוויה ומהזהות של הים התיכון, כמו שהוא חלק אינטגרלי מהזהות והמסורת של הדייגים השוכנים לחוף.

ג'מעה אזברגה: ההרחבה של השמורה בראש כרמל והקמת עוד שמורות חדשות לפי תוכנית רט"ג, ודאי אחרי סט של הגבלות והקטנות שחוקקו בשנת 2018, תהווה מכת מוות לדייגי החופים בארץ.

ג'מעה אזברגה: האם מהלך לשיתוף ציבור הדייגים בתוכנית השמורות – זאת אומרת, קיימת לכם תוכנית, שאתם מתייעצים, או בשיתוף פעולה עם הדייגים?

ג'מעה אזברגה: השאלה השנייה – איך מתקבל על הדעת, אדוני הסגן, שמצד אחד המשרד מגביל את פעילות הדיג בטענה שהיא פוגעת בסביבה הימית וערכי טבע, ומצד שני תומך בהקמת אסדות גז במרחק מינימלי מהחוף, על כל הסכנות שבכך?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, בהמשך לשאלתו של חבר הכנסת סידה על איסור הדיג באזור ראש הנקרה ואכזיב – אנחנו היינו שם; הייתה מחאה של הדייגים.

מסעוד גנאים: אני שואל ותוהה: הדייג בחכה הוא לא סוחר.

מסעוד גנאים: זה לא כריש.

מסעוד גנאים: הוא לא רוצה לעשות כסף מהדיג הזה.

מסעוד גנאים: אני לא מבין – – –

דוד אמסלם: דיג ספורטיבי.

מסעוד גנאים: ספורטיבי, כן.

מסעוד גנאים: לא רק ספורטיבי, יותר מזה – אני חושב שהדייגים האלה לא רק לא מסכנים את הים, ולא את הדגים, ולא גורמים לשום זיהום, אלא להפך, הם באים לים מתוך אהבה.

מסעוד גנאים: הם אוהבים את הטבע.

מסעוד גנאים: יש להם אהבה לטבע ולים, לכן הם הולכים לשם כדי לדוג.

מסעוד גנאים: זה תחביב.

מסעוד גנאים: זה ספורט.

מסעוד גנאים: איפה הסכנה באנשים כאלה, שהם חברי הטבע והשומרים עליו?

מסעוד גנאים: איפה הסכנה בדייגים כאלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

דוד אמסלם: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה רצית לשאול אם דייג אוהב דגים?

יולי יואל אדלשטיין: אני מאפשר לך, לפני משורת הדין, כיושב-ראש הקואליציה, לשאול שאלה נוספת.

דוד אמסלם: זו לא שאלה, אני רק רוצה לחזק את הדברים של חבר הכנסת מסעוד.

דוד אמסלם: אני קיימתי כמה דיונים בוועדת הפנים כשהייתי יושב-ראש הוועדה.

דוד אמסלם: יש כ-20,000 דייגים ספורטיביים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: הם לא באים לדוג בשביל הדיג.

דוד אמסלם: זה הספורט שלהם.

דוד אמסלם: הם תופסים דג, שניים, לפעמים כלום.

דוד אמסלם: זה מתפרס לאורך כל העונה.

דוד אמסלם: בזמנו הייתה בעיה עם המכמורות, ולכן אז עשינו סידור עם האוצר כדי להוציא את ספינות המכמורת, שהן הבעיה, בעיקר של בתי הגידול.

דוד אמסלם: המדינה שיפתה אותם על מנת להוציא את הסיפור, שזה פוגע בדיג.

דוד אמסלם: לכן, כבוד סגן השר, אני לא כל כך הבנתי – ואני גם מתחבר לזה: מדוע אוסרים על הדייגים הספורטיביים לדוג אפילו בתקופות מסוימות?

דוד אמסלם: לפי דעתי צריך לשקול את העניין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן השר, אתה רוצה להוסיף משהו לתשובתך?

ירון מזוז: בוודאי.

ירון מזוז: אדוני היושב-ראש, אני רואה שזה נושא מאוד מעניין.

ירון מזוז: הייתי מוכן, אם יש עוד מישהו כאן במליאה שרוצה לשאול שאלה, אני אהיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אנחנו כבר מעבר לשאלות הנוספות.

ירון מזוז: בכיף אני אשמע.

ירון מזוז: אני אספר לך שבצעירותי, לפני 25 שנה בערך, הייתה לי חנות דגים.

ירון מזוז: אני מבין קצת בדיג, לשמחתי, ואני מכיר את נושא הדיג.

ירון מזוז: אני מכיר גם את נושא הדיג שהיה בעכו העתיקה ובכל המקומות האלה.

ירון מזוז: אני רואה שזה דבר שממש בוער בעצמותיכם, כפי שאומרים.

ירון מזוז: אני מעוניין, עם שלושתכם, וגם עם דודי, שהיה יושב-ראש ועדת הפנים, לקיים אצלי דיון רציני בנושא הזה, ולקבל החלטות ולראות מה עושים עם הדבר הזה; אבל באופן רציני, לא מפה החוצה – מפה למשרד שלי, על מנת שנטפל בזה, כי אני פונה לאנשים שמעלים את השאילתות להגיע אליי לפתרונות, והם נעלמים.

ירון מזוז: זה נושא שאני רוצה לפתור אותו, ואני מזמין אתכם, את כולכם, כל מי שדיבר על נושא הדיג – דן, גם אתה, כולם: בואו נשב ונקבל החלטה בצורה מסודרת, שתהיה טובה לכולם.

ירון מזוז: שמורת הטבע שיש לנו – אנחנו לא ניתן שיפגעו בה, בסך הכול 2% במדינת ישראל.

ירון מזוז: אבל השאר – אנחנו נשב וניתן לזה פתרון.

ירון מזוז: יש עוד שאלה למישהו?

קריאה: לא.

קריאה: לא.

קריאה: לא.

ירון מזוז: לא.

ירון מזוז: היושב-ראש – לא.

ירון מזוז: זהו.

טלי פלוסקוב: לא, לא.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: בזה סיימנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן השר ירון מזוז.

ירון מזוז: בשבוע הבא.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן השר וחבר הכנסת ירון מזוז.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 593, ואני מזמינה את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ להשיב על שאילתה מאת חבר הכנסת אורי מקלב בנושא: מצור תחבורתי במודיעין עילית.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

אורי מקלב: תודה, גברתי היושבת בראש.

אורי מקלב: מכובדי השר – אמן.

אורי מקלב: בסוף השבוע האחרון הופסקו שירותי התחבורה הציבורית במודיעין עילית כמעט לחלוטין.

אורי מקלב: עשרות אלפי נוסעים שאין ברשותם רכב נתקעו בעיר בלי יכולת נסיעה.

אורי מקלב: ברצוני לשאול, אדוני השר: 1.

אורי מקלב: אילו סנקציות המשרד נוקט כנגד החברה והנהגים?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: מה בכוונת משרדך לעשות למניעת הישנות מקרים כאלה?

טלי פלוסקוב: כן, אדוני השר, בבקשה.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת מקלב, חברות וחברי הכנסת, בעקבות מקרי אלימות קשים של נוסעים כנגד נהגים בשירות חברת קווים בעיר מודיעין עילית שהתרחשו בתקופה האחרונה, ובפרט בעקבות מקרה שהתרחש בליל חמישי האחרון, 12 בדצמבר, החליטו נהגים בחברה על דעת עצמם לשבש את פעילות קווי התחבורה הציבורית במודיעין עילית במהלך שעות הבוקר ביום 13 בדצמבר, ומנעו הפעלת נסיעות אוטובוסים באמצעות חסימת חניוני תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: בעקבות הדברים נציגי המשרד הנחו את הנהלת חברת קווים לפרסם באתר האינטרנט של החברה ובתחנות האוטובוס בעיר על השיבושים בקווי השירות וסיבתם.

ישראל כץ: כמו כן, מוקד המידע הארצי לתחבורה ציבורית עודכן בדבר השיבושים.

ישראל כץ: בנוגע לסנקציות, העיצומים שמפעיל המשרד, יודגש כי כתוצאה מאי-ביצוע הנסיעות המשרד לא ישלם למפעיל עבור נסיעות שהיו אמורות להתקיים ולא בוצעו.

ישראל כץ: בנוסף, כל חריגה שתימצא על ידי חברת בקרת השירות וכל פניית ציבור שתתקבל בנושא תיבחן בכל הכלים העומדים בפני המשרד, לרבות ועדת האכיפה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני השר.

אורי מקלב: גם מדבריך, ודאי שמשרד התחבורה לא מזדהה עם השביתה.

אורי מקלב: זה ברור.

ישראל כץ: ברור.

אורי מקלב: אבל צריך להבין, אדוני השר, שזאת לא הייתה שביתה ספונטנית.

ישראל כץ: אגב, המשרד גם לא מזדהה עם התקיפה של הנהגים.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: אבל גם אף אחד מהנוסעים, אפילו אחד מהנוסעים.

אורי מקלב: דרך אגב, התקיפה לא הייתה של נוסע שבתוך האוטובוס – התקיפה הייתה של נהג אחר, במריבה בין נהגים, לא על רקע לאומני.

אורי מקלב: אני אומר לך יותר מזה – הם מוקיעים את הדברים האלה.

אורי מקלב: הם לא מסכימים, גם לא רעיונית.

אורי מקלב: הם גם לא משתייכים לאותה אוכלוסייה של אלה שהתקיפו.

אורי מקלב: הם נגד אלימות בכלל.

אורי מקלב: הם מקבלים יחס מיוחד מהנוסעים בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אבל העיר מודיעין עילית, כפי שאתה יודע, שיש בה עשרות אלפים, אין לה אלטרנטיבה.

אורי מקלב: היא לא עיר בגוש דן, שיכולים עוד – לא חברה אחרת, לא מוניות, לא מוניות שירות; מצור כמשמעו, כי רוב הציבור שם תלוי בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: דרך אגב, זו גם לא פעם ראשונה.

אורי מקלב: זה היה גם לפני שבועיים.

אורי מקלב: הסנקציה בעניין הזה צריכה להיות הרבה יותר.

אורי מקלב: אני אגיד לך עוד משהו, אדוני השר.

אורי מקלב: כשהייתי חבר כנסת צעיר נפגשתי איתך במשרד שלך בפגישת עבודה ופגישת היכרות.

אורי מקלב: באותה עת הגיעה אליך ידיעה – נכנסו אנשי המקצוע להגיד לך שיש שביתה ברכבת ישראל.

אורי מקלב: ראיתי אותך במבצעי ומאוד התרשמתי; עד היום אתה רואה שאני זוכר את זה, איך שאתה נתת הוראות.

אורי מקלב: אני רוצה לראות אוטובוסים שם.

אורי מקלב: אני רוצה שיהיה מענה מייד.

אורי מקלב: אמרת: אין חוכמות – זה מה שאני רוצה לראות.

אורי מקלב: ראיתי אותך במבצעי, ומאוד התרשמתי.

אורי מקלב: גם במקרים כאלה, שכבר קרו, וגם יקרו – איפה המענה, "תיק חבצלת", במירכאות, אם קורה דבר כזה?

אורי מקלב: אלטרנטיבה?

אורי מקלב: אין משהו אחר מעבר לזה.

אורי מקלב: אני אומר לך את זה בכנות, לא בביקורת – אני יודע מתוך החברה: לא קראו במשרד לשום ישיבה מקצועית לבדוק מה היה שם, ללמוד את האירוע, מה היה צריך לעשות, מה אפשר לעשות.

אורי מקלב: נכון, זה לא מאות אלפים, זה רק עשרות אלפים.

אורי מקלב: משהו מזה – זה עבר ליד הרדאר, לא עבר הלאה, עוברים לסדר-היום.

אורי מקלב: התושבים באמת מודאגים, גם על העבר – אולי פיצוי או דברים כאלה – אבל מה לעתיד?

אורי מקלב: איך בעתיד ייקחו דבר כזה?

אורי מקלב: יש פער גדול בין הסבל שסבלו לבין מה שאנחנו יודעים שהיה לבין ההתערבות, התובענות שהיו והמסקנות שהיו.

אורי מקלב: ואני גם אומר, ובזה אני מסיים: נהגים – אני גם מזדהה – מרגישים שאין להם הגנה?

אורי מקלב: שילכו למחות, לתחנת המשטרה.

אורי מקלב: שילכו למחות, אם רוצים, גם למשרד התחבורה בנציגות.

אורי מקלב: אבל המחאה הפוגענית הזאת – פוגענית אמיתית, היא הייתה פראית – מול הנוסעים – הם באמת לא הכתובת; הם סובלים על לא עוול בכפם.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני השר, אתה יכול להמשיך.

טלי פלוסקוב: אין שואלים נוספים.

טלי פלוסקוב: לא נרשמתם בזמן, אז אני כבר לא יכולה לתת.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

ישראל כץ: חבר הכנסת מקלב, אני מסכים לכל מילה, מאחר שגם גינית את התקיפה, אבל אמרת שהדרך למחות מצד מי שמותקף הוא לא על ידי השבתת השירות עצמו.

ישראל כץ: אני מסכים לכל מה שאמרת.

ישראל כץ: התגובה צריכה להיות עוצמתית, והיא גם תהיה.

ישראל כץ: החברה תיפגע – היא תיפגע גם כספית וגם תקבל אזהרה מאוד חמורה.

ישראל כץ: ובשום פנים ניהול סכסוכים – גם אם הסיבה בעיני המנהל יכולה להיות מוצדקת, זה לא יכול להיות על חשבון התחבורה הציבורית, פגיעה בשירות התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: הרכבת, כמו שהזכרת – בזמנו הגעתי גם למצב של אולטימטום בהפסקת כל שירותי הרכבת, אם הדברים לא יוסדרו, וכן נושא האוטובוסים.

ישראל כץ: אז בוודאי שאנחנו פועלים.

ישראל כץ: אנחנו באמצע מהפכה ענקית, ענקית, של הבאת ישראל לרמת שירותי תחבורה ציבורית כמקובל בעולם.

ישראל כץ: היינו מאוד רחוקים מזה, ואנחנו נמצאים מעבר לאמצע הדרך.

ישראל כץ: זה קשור גם למיזמי תשתיות, גם לאוטובוסים, גם לנהגים.

ישראל כץ: אנחנו מתקדמים.

ישראל כץ: אני לא יכול לוותר על ההזדמנות – חבר הכנסת מקלב, מאחר שאני יודע כמה אכפת לך גם נושא התחבורה הציבורית בירושלים, אז אני מצטט כרגע מתוך ידיעה שהתפרסמה על כך שמחר משרד התחבורה עומד לפרסם מכרז להפעלת 80 קווי אוטובוס חדשים בבירה, שמחציתם יעברו במסלולים חדשים.

ישראל כץ: כמובן שהעלייה תהיה מהדלת האחורית.

ישראל כץ: יהיה תא נפרד לנהג – זה קשור למה שדיברנו עכשיו – שיבודד אותו מכל מגע עם הנוסעים, גם מבחינה אישית וגם מבחינת התפעול התחבורתי.

ישראל כץ: זו תהיה מהפכה מאוד גדולה שאנחנו מוציאים.

ישראל כץ: ממחר אנחנו מתחילים להוציא את המכרז ולהוביל כאן תהליך.

ישראל כץ: זה נובע מההסכם עם אגד, שבמסגרתו בעצם יילקחו מחברת אגד – בהסכמתה, במסגרת ההסכם הכולל – שהייתה הבלעדית בירושלים, כ-60% מהקווים להפעלה בידי חברות שיתחרו ויתחייבו מראש לרמת שירות מהגבוהות ביותר שקיימות.

ישראל כץ: זה התהליך כאן; אלה התהליכים שנעשה בכל מקום – גם נתיבי תחבורה ציבורית ייעודיים, עם עדיפות לאוטובוסים.

ישראל כץ: אנחנו עוסקים בכל הפאזל, בכל המצרף הגדול הזה, לצד המשך פיתוח תשתיות הכבישים, הרכבות, חיבור הפריפריות, חיבור ירושלים, גם הם דברים שלא נעשו מעולם, ויש להם משמעות מאוד גדולה.

ישראל כץ: אתמול ביקרתי בנמל חיפה בעת חתימת הסכם עם שר האוצר שהנמל הקיים יצטרף לרפורמה ולתחרות.

ישראל כץ: לאחר מכן ביקרתי בביקור עבודה בעיריית צפת, עם ראש העיר החדש שוקי אוחנה.

ישראל כץ: סיימתי את הישיבה לפנות ערב, ויצאנו לנסוע, לפי חוק, מצפת לכיוון מושב בדרום, ואני עצמי התפעלתי מתוצאות עבודתי.

ישראל כץ: זה היה פשוט מדהים איך הטווחים מתקצרים.

אורי מקלב: – – –

ישראל כץ: כן, משהו.

ישראל כץ: כל הרמזורים ממוחלפים, וכרגע – מנהרות יוקנעם על שם יצחק שמיר, שהכול זורם שם ברמה גבוהה.

ישראל כץ: הדבר האחרון – בתחילת החודש הבא, בעזרת השם, נקיים טקס שבו נציין, יחד עם ראש הממשלה – אני יודע שיש כאלה שלא אוהבים את זה שאני מזמין אותו לטקסים, אבל אני מתכונן להמשיך ולהזמין אותו – שבו ימוחלף צומת ישי.

ישראל כץ: ימוחלף הצומת.

ישראל כץ: יהיה שם מחלף, ובזה הרגע, מסוף השבוע הראשון של החודש הבא, מצומת עמיעד ועד אחרי מחלף שוקת בדרום, לכיוון באר שבע, כולם יוכלו לנסוע בלי אף רמזור ולהתחבר לכבישי הרוחב.

ישראל כץ: בעוד כמה חודשים יהיה אותו הדבר מיקנעם עד לצומך סומך–קריית אתא.

ישראל כץ: אותו הדבר – מהפכה ענקית שמחברת את כל מדינת ישראל להיות מדינה אחת מחוברת וחזקה.

ישראל כץ: בתוך כל זה – כל תשתית התחבורה הציבורית ומערכות להסעת המונים במטרופולינים ובערים הגדולות.

ישראל כץ: וזה לוקח, כי זה קשה, זה מורכב, אבל אנחנו עושים את זה.

ישראל כץ: אז ניצלתי את שאלתך, שבאה מתוך אותה מגמה, כדי לתת את הבשורה – בשורה חשובה – לכל תושבי ירושלים ולמי שמגיע לירושלים.

אורי מקלב: זה כבר היה במענה שלך על שאילתה קודמת – – – הבטחת וקיימת – – –

ישראל כץ: אוקיי, נמשיך ונעשה.

ישראל כץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: תודה גם לשואל חבר הכנסת אורי מקלב, כמובן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לשאילתה רגילה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את השר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה, וכן את שואל השאלה, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: כאן אין אפשרות לשאלות נוספות, לידיעתכם, חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: מייד לאחר סיום השאילתה אנחנו עוברים לחקיקה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, המיקרופון לרשותך.

ג'מעה אזברגה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, לרשות להתיישבות הבדואים יש תקציב מכובד וגדול.

ג'מעה אזברגה: ברצוני לשאול: 1.

ג'מעה אזברגה: מי מבצע בקרה ברשות להתיישבות הבדואים? 2.

ג'מעה אזברגה: אילו גורמים במשרד החקלאות מבצעים בקרה על תקינות ההוצאות וההתקשרויות?

ג'מעה אזברגה: 3.

ג'מעה אזברגה: מהו תחום האחריות של כל גורם?

ג'מעה אזברגה: אילו פעולות הוא מבצע ואילו דינים וחשבונות הוא מוסר, ולמי?

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני השר, לרשותך.

אורי אריאל: ברשות יושבת-ראש הישיבה, ברשותכם, חבריי חברי הכנסת, ברשות הקהל החשוב שיושב איתנו היום, ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

אורי אריאל: ברוכים הבאים, שלום לכולם.

אורי אריאל: תלמדו, פעם תהיו גם מנהיגי ציבור.

אורי אריאל: לשאלתו של חבר הכנסת הנכבד, רשות הבדואים הינה יחידת סמך במשרד החקלאות, עם תקציב נפרד המתנהל על ידי יחידת חשבות, ובראשה עומד חשב מטעם החשב הכללי במשרד האוצר, כפוף לנוהל תכ"מ.

אורי אריאל: תכ"מ – ראשי תיבות של תקנות, כספים ומשק; תכ"מ בכ"ף, לא התק"מ האחר.

אורי אריאל: לרשות יש ועדת מכרזים להתקשרויות, אשר חבריה הם יועץ משפטי של המשרד, חשב המשרד וסמנכ"ל הרשות.

אורי אריאל: הרשות מחויבת – וכך אכן מבצעת – בפרסום מכרזים בכל נושא ועניין כאשר גובה ההתקשרות הינו מעל 50,000 שקל.

אורי אריאל: תקציב הרשות נתון לפיקוחם, שליטתם ובקרתם המלאה של עובדי החשב הכללי באוצר.

אורי אריאל: חשב הרשות כפוף לחשב משרד החקלאות, אשר זכאי לבחון ולבדוק כל נושא בתחום הכספי.

אורי אריאל: החשב אחראי לכל התקשרויות הרשות.

אורי אריאל: תקציב הרשות מפוקח ובבקרה על ידי החשב הכללי.

אורי אריאל: התקציב וביצועו באחריות חשב הרשות הכפוף ומועסק על ידי החשב הכללי.

אורי אריאל: בסוף, בשורה אחת – כמו כל משרד ממשלתי.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: תודה על השאלה.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת קיימת?

טלי פלוסקוב: ג'מעה אזברגה?

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אורי אריאל ותודה רבה לשואל, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5928/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לחקיקה.

טלי פלוסקוב: ההצעה הראשונה שנדון בה היא הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, התשע"ט–2018, של חברת הכנסת רחל עזריה וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת רחל עזריה, עד עשר דקות לרשותך להציג את החוק.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני מתכבדת להציג את הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, התשע"ט–2018, פ/5928, או בשמו העממי, "חוק הווטסאפים".

רחל עזריה: אני רוצה לקרוא הודעה שהגיעה בווטסאפ ב-20 ביולי, בלב מבצע צוק איתן, הודעה שאומרת כך: לאחר זיהוי הגופות, 13 הרוגים וסמג"ד אגוז ביניהם, מדובר בשלושה אירועים שונים: היתקלות עם מחבלים וניסיון חטיפה – שני הרוגים; ירי נ"ט לעבר כוח חי"ר – הרוג אחד, ונמ"ר שעלה על מטען – שישה הרוגים.

רחל עזריה: סך הכול, במהלך הלילה, תשעה הרוגים.

רחל עזריה: יש עוד חיילים פצועים קשה גם בבילינסון וגם בסורוקה.

רחל עזריה: שמות ההרוגים: אורון שאול, דניאל פומרנץ, אורן נח, אהרון עמר, מקס שטיינברג, רועי יצחקי, שחר תעשה, שון כרמלי.

רחל עזריה: זה מה שקיבלתי עכשיו.

רחל עזריה: ההודעה הזאת הגיעה למשפחת פומרנץ בשעה 12:25 – משפחתו של דניאל פומרנץ, ששמו מופיע פה.

רחל עזריה: לעומת זאת, אנשי מחלקת נפגעים בצבא הגיעו אליהם, להודעה האמיתית, הרשמית, לקראת השעה 16:00.

רחל עזריה: רק אז הגיעה ההודעה הרשמית.

רחל עזריה: לאף אחד לא מגיע לקבל הודעה על מות יקיריו בווטסאפ.

רחל עזריה: לאף אחד, אף פעם.

רחל עזריה: הצבא וכוחות הביטחון יודעים איך להודיע.

רחל עזריה: הם מגיעים מלווים באנשי מקצוע מיומנים – מיומנים במתן תמיכה, בתיקוף הכאב ובהכלתו.

רחל עזריה: הם מבודדים את מקבלי הבשורה ומבקשים מהם לשבת ושמים לידם כוס מים, סוגרים את הדלת כדי שלא תהיה התקהלות ונותנים להם סביבה שקטה.

רחל עזריה: למקרה חירום גם תמיד מביאים אמבולנס שילווה את המשלחת.

רחל עזריה: זה נוהל שפותח במשך עשרות שנים, כדי לאפשר למשפחה להכיל ולהתמודד עם הגרוע מכול.

רחל עזריה: האופי שבו מודיעים למשפחה משפיע על המשך תהליך השיקום וההתמודדות.

רחל עזריה: מבחינה פסיכולוגית יש משמעות עצומה למעמד ההודעה.

רחל עזריה: מחקרים מראים שרגע הבשורה הוא כשלעצמו אירוע בעל פוטנציאל טראומטי, שיכול להזיק נפשית ולגרום להתפתחות של אבל טראומטי – אבל שאינו דועך באופן טבעי גם בחלוף הזמן ומתבטא במחשבות מתמידות על הנפטר, בקושי לקבל את עובדת מותו, בגעגועים עזים ותחושות בדידות שאינן דועכות.

רחל עזריה: זה לא מגיע לאף אחד.

רחל עזריה: אתמול ניחמתי אבלים את משפחתו של יוסף כהן, שנפל בגבעת אסף.

רחל עזריה: אודל כהן מירב, אימו, סיפרה לי בפרטי-פרטים איך הודיעו לה.

רחל עזריה: כל רגע נחקק בזיכרונה, והיא אסירת תודה על כך שהכול נעשה ברגישות, שנתנו לה את מקום האבל שלה, שפינו את הבית מאנשים ושידעו איך להגיב, להתמודד.

רחל עזריה: אלו היכולות של קציני הנפגעים.

רחל עזריה: מגיע לכל הורה שבנו או בתו נופלים לקבל את הבשורה בדרך מכבדת ומחבקת.

רחל עזריה: בשנים האחרונות, בגלל ההתפתחות של הטכנולוגיה, בעיתות מלחמה ואירועים ביטחוניים מופצות ידיעות שונות על זהותם של נפגעים שפוגעות באדם שפרטיו הופצו ובבני משפחתו, אשר לעיתים שומעים על המקרה בטרם נמסרה להם הודעה מסודרת על ידי הגורם המוסמך לכך.

רחל עזריה: התקדמות הטכנולוגיה ואובדן היכולת של הממסד לנהל מידע או לצנזרו – כי אסור לתקשורת הממוסדת לפרסם שמות של נפגעים עד לרגע שיש אישור מדובר צה"ל, ובווטסאפים אין צנזורה – גורמים להתגברות התופעה בשנים האחרונות.

רחל עזריה: הטכנולוגיה החדשה, הכוללת בתוכה רשתות חברתיות ויישומונים המאפשרים פרסום ובתפוצה רחבה ובמהירות, הפכה את הפצת השמועות לקלה במיוחד, המונית, ומסוכנת הן לביטחון המדינה והן לציבור בישראל.

רחל עזריה: ויש עוד משהו.

רחל עזריה: לעיתים מופצות הודעות לא נכונות – חלק מהחיילים שאת שמותיהם קראתי לא נפלו – ואז המשפחה מתמודדת עם אירוע טראומטי שאין שום סיבה שהם יחוו אותו.

רחל עזריה: זה מייצר טראומה שקשה להחלים ממנה.

רחל עזריה: למה לעשות את זה להורים של לוחמים?

רחל עזריה: כדי למנוע את התופעה הפסולה ולהרתיע את המפרסמים מלהפיץ שמועות בעניין, אנחנו החלטנו להסדיר את הנושא בחוק.

רחל עזריה: עד היום כל הניסיונות להריץ קמפיינים שישכנעו את הציבור לא להפיץ בווטסאפ שמות של נופלים או נפגעים עלו בתוהו.

רחל עזריה: היה קמפיין ענק של משרד הביטחון – שווה להציץ – קורע לב.

רחל עזריה: מספרים שם סיפורים אישיים.

רחל עזריה: בסופו של דבר זה לא השפיע על הציבור בישראל, והציבור לא משנה את התנהגותו.

רחל עזריה: לכן אני מציעה את הצעת החוק הזאת.

רחל עזריה: הצעת החוק כוללת יכולת אכיפה שלא הוצעה בעבר בהצעות חוק אחרות, כיון שבהצעות חוק אחרות דרשו מהמדינה לאכוף את הענישה על הפצת הודעות הווטסאפ, ובעצם, אנחנו מציעים – אני מציעה דרך קונקרטית יותר, שמאפשרת תביעה נזיקית ללא הוכחת נזק של 50,000 עד 100,000 שקלים.

רחל עזריה: כמובן שאפשר גם לפסוק פחות.

רחל עזריה: בעצם, אנחנו מגדירים את הפצת הודעת הווטסאפ כעוולה אזרחית, דהיינו עצם העובדה שמאן דהוא עבר על החוק מהווה עוולה, בלי להיכנס לחוק העונשין ובלי להזדקק לכלי אכיפה של המדינה.

רחל עזריה: הרשעת אדם בעבירה לפי חוק זה בתובענה אזרחית של הזכאי נגד החייב מאפשרת לבית משפט לחייבו לשלם לנפגע או לבני משפחתו פיצוי בסכום של עד 50,000 שקלים חדשים ללא הוכחת נזק.

רחל עזריה: עם ישראל הוא עם מחבק, בייחוד בעיתות אסון.

רחל עזריה: המשפחות השכולות הן בלב החברה הישראלית כולה, ללא קשר לימין ושמאל, ללא קשר לעמדות פוליטיות בחברה.

רחל עזריה: כל אסון נוגע בלב של כולנו, ולמרות הרצון להיות שותפים ולחבק את המשפחות באותם רגעים, יוצא שאנחנו לעיתים קרובות, קרבות מדי, דווקא פוגעים בהן.

רחל עזריה: אני רוצה להתייחס גם לחשיבות הצעת החוק הזאת בתקופה ביטחונית מורכבת.

רחל עזריה: רק לאחרונה היינו עדים לאירוע ביטחוני מורכב בעת ביצוע משימה מסווגת של צה"ל בעומק רצועת עזה, ולהשלכות החמורות הן של פרסום פרטים מזהים של סגן אלוף מ', אשר נהרג במהלך אותה פעילות, והן של בקשת מידע מצד ארגון חמאס, שמנסה בכל דרך להשיג את פרטיהם האישיים של הלוחמים שנשלחו למשימה החשאית.

רחל עזריה: אומנם בעקבות פרסום הדברים יצאה הצנזורה הצבאית בהודעה חריגה וקראה שלא לשתף פעולה ולא להפיץ את הדברים, אך לא ניתן להסתמך על בקשות בלבד.

רחל עזריה: גם האירוע הזה הוכיח שוב את דחיפות הסדרת הנושא בחקיקה אשר תגן על הנפגעים וקרוביהם באמצעות הרתעה מפני פרסום פרטיהם ברשתות ובאפליקציות החברתיות השונות.

רחל עזריה: חבריי חברי הכנסת, לא פחות מ-50 חברי וחברות כנסת מכל קצות הקשת הפוליטית וכל סיעות הבית חתמו על הצעת החוק מתוך אמונה במטרה וביכולת שלנו – ביכולת האכיפה שמוצעת בנושא המורכב הזה.

רחל עזריה: סייע בהצעת החוק חבר הכנסת דיכטר, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

רחל עזריה: אני רוצה לומר עוד כמה תודות.

רחל עזריה: תודה גדולה מאד לוורדה פומרנץ.

רחל עזריה: ורדה פומרנץ הייתה ראש מחלקת נפגעים.

רחל עזריה: היא יודעת טוב מאוד מהי המשמעות כשמגיעים אנשים מיומנים להודיע, וגם היא חוותה בעצמה – בני משפחתה ידעו שבנה נפל הרבה לפני שזה קרה.

רחל עזריה: היא מובילה מאבק, והיא התחייבה שמרגע שהחוק יעבור היא תשכנע משפחות שכולות ללכת ולהגיש עתירות ותביעות, לא כי זה יעזור להן אלא כדי למנוע את התופעה העתידית.

רחל עזריה: יש עוד משפחות שכולות רבות ששותפות להצעת החוק הזאת, ולכן מאוד חשוב שתצביעו בעד כדי לתת את האפשרות.

רחל עזריה: אני רוצה לומר גם כמה תודות קואליציוניות.

רחל עזריה: היה פה מאמץ גדול של הקואליציה להעביר את הצעת החוק בפטור מחובת הנחה, וגם בוועדת שרים, ואני מאוד מקווה שנספיק להעביר את החוק כמה שיותר מהר, עוד במושב הזה, עד לקריאה שנייה ושלישית.

רחל עזריה: אני קוראת לכם, חבריי חברי הכנסת, להצביע בעד הצעת החוק – באמת לעשות צדק וסדר ולהקל את הקושי הגדול של משפחות הנפגעים.

רחל עזריה: אני אסיים בתקווה גדולה שלא יהיו עוד משפחות נפגעים ולא נצטרך להתמודד עם האתגר הזה.

רחל עזריה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: ישיב, בשם שרת המשפטים, השר – השרה הגיעה.

טלי פלוסקוב: מצוין, אז בבקשה.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: לא ראיתי שנכנסת לאולם.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, של חברת הכנסת רחל עזריה ו-49 חברי כנסת נוספים, מבקשת לקבוע עוולה נזיקית המזכה בפיצוי של עד 50,000 בגין פרסום מידע מזהה בדבר חייל שנפגע או נהרג או של אדם כלשהו שנפגע או נהרג בפעולת טרור או איבה, וזאת כל עוד לא הודע דבר מותו או פגיעתו בידי דובר צה"ל או בידי גורם מוסמך אחר.

איילת שקד: ההצעה מרחיבה ומבהירה כי "פרסום" הוא כמשמעותו בחוק איסור לשון הרע, לרבות פרסום או הפצה באינטרנט, ברשתות החברתיות, במסרונים או ביישומונים, וכן כי "מידע מזהה" יכלול פרטים אישיים העלולים להביא לזיהוי האדם, לרבות שם פרטי או שם משפחה, דרגה, שם היחידה או כל פרט אחר העלול להביא לזיהויו.

איילת שקד: בית המשפט אף מוסמך לפסוק את כפל סכום הפיצוי בגין פרסום שיש בו כוונה לפגוע, אולם הנפגע מן העוולה המוצעת לא יוכל לזכות בפיצוי בגין פגיעה יותר מפעם אחת בגין אותו פרסום.

איילת שקד: הצעת החוק נועדה לתכלית מניעת הפגיעה ברגשות בני משפחה של החייל או האדם הנפגע, העלולה להיגרם, על פי דברי ההסבר, אם ישמעו על פציעתו או על מותו של בן משפחתם משמועה, שהפצתה הפכה קלה במיוחד בעידן הטכנולוגי הנוכחי, במקום באמצעות הודעה רשמית של גורם המוסמך לכך.

איילת שקד: אין חולק כי תכלית זו של מניעת הפגיעה ברגשותיהם של בני משפחות הנפגעים, כמו גם מניעת הפגיעה בפרטיותם של הנפגעים עצמם, היא תכלית ראויה.

איילת שקד: יחד עם זאת, בנוסחה כיום היא מעוררת כמה קשיים.

איילת שקד: ועדת השרים לחקיקה תמכה בהצעה בקריאה טרומית, בכפוף לכך שתחול רק במקרים של כוונה לפגוע, ולא במקרים של תום לב.

איילת שקד: בסדר?

רחל עזריה: בסדר.

איילת שקד: כמו כן, היא תחול על שוטרים וסוהרים – השר לביטחון פנים ביקש להרחיב את זה גם לשוטרים ולסוהרים.

איילת שקד: ההצעה תקודם בהסכמה של משרד הביטחון, המשרד לביטחון פנים ומשרד המשפטים, ותחזור לפני קריאה ראשונה לדיון בוועדת השרים.

איילת שקד: אנחנו תומכים בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה איילת שקד.

טלי פלוסקוב: כאמור, אני הבנתי שחברת הכנסת רחל עזריה הסכימה להתניות.

טלי פלוסקוב: רבותיי, יש בקשה להתנגד של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

פנינה תמנו: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, אחת העוולות הגדולות ביותר בהפצה של תמונות, של שמות, של הרוגים, של נפגעים, אינה מתחילה בזה שהם כבר מופצים על ידי הציבור ועל ידי שותפים של אזרחים.

פנינה תמנו: אני חייבת לעמוד על עבודת הקודש של כוחות הביטחון – הן מד"א, הן המשטרה, כוחות איחוד הצלה, זק"א – אבל כאשר אנשים שבאים מתוקף תפקידם לזירה – –

טלי פלוסקוב: שנייה, גברתי.

טלי פלוסקוב: דקה.

טלי פלוסקוב: אני מצטערת.

טלי פלוסקוב: רבותיי, יש רעש מאוד גדול באולם.

פנינה תמנו: – – גם אם היא זירה שתחומה על ידי המשטרה כזירה אזרחית, נקרא לזה, ולא פיגוע או נפגעים של כוחות הביטחון, עדיין אני שואלת איפה אחריותם של בעלי התפקידים, שעושים עבודת קודש.

פנינה תמנו: לצערי, אני התוודעתי למקרים של אנשים שהגיעו מתוקף תפקידם כדי להגיש עזרה או לסייע בחקירה, ופשוט הוציאו את הסלולר שלהם, צילמו תמונה אחת, והיא עברה לקבוצה במשפחה, ומשם הדרך גם לפרסום מאוד מאוד קצרה.

פנינה תמנו: לאחרונה נחשפתי למקרה של ילדה – של ילדה – שנחשפה לפרסום חצי שעה מקרות האירוע שבו אימה נפצעה.

פנינה תמנו: הדברים האלה מתחילים גם באכיפה שצריכה להיות ברורה כלפי אנשי ביטחון ואנשים שמגיעים מתוקף תפקידם.

פנינה תמנו: לכן, צריך לדאוג לכך שכל אחד מבין את תפקידו ומבין שגם אם יש לו גישה מתוקף תפקידו לזירת אירוע תחומה, הוא לא יכול פשוט להוציא את הטלפון, לצלם ולשלוח למשפחה או להדליף לתקשורת.

פנינה תמנו: הנזקים שנגרמים – לא רק אחרי שפורסמו ברבים – הנזקים שנגרמים למי שבאופן ישיר קשור לבן המשפחה אלה נזקים שקשה מאוד לאמוד אותם.

פנינה תמנו: וכל עוד אנחנו בבית הזה לא נטיל אחריות נזיקית – כי אני מאמינה שגם צריכה להיות אחריות פלילית, אבל כל עוד אנחנו לא נטיל אחריות נזיקית גם על בעלי תפקידים, אני לא רואה איך אנחנו מצליחים להשתלט על התופעה הזאת.

פנינה תמנו: וכמו שאמרתי, זה לא אירוע אחד או שניים שמצלמים גופות ומצלמים נפגעים.

פנינה תמנו: לצערי, קטינים חשופים לפגיעה הזאת, ולכן אני מאוד מקווה שגם הצעת החוק שלי – שנמצאת בדרך – תעבור.

פנינה תמנו: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת רחל עזריה יכולה, רשאית, לחזור לכאן ולשכנע אחרת.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, גברתי.

רחל עזריה: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, אני לא רואה אותך – הינה, את שם, מאחור.

רחל עזריה: מאז שהצעת החוק הגיעה לוועדת שרים פנו אליי לא מעט חברי כנסת בבקשה להרחיב את הצעת החוק גם לאירועים פרטיים, וגם הראו לי תמונות מזעזעות שמופצות ברשת עוד לפני שאנשים יודעים שבני משפחתם נפגעו, נרצחו – לא רק כוחות הביטחון.

רחל עזריה: אני מקווה להרחיב.

רחל עזריה: אני לא יודעת אם יהיה אפשר – זה גם תלוי במשרד המשפטים.

רחל עזריה: אנחנו נתחיל את הדיונים בוועדה, ואני מאוד מקווה שיהיה אפשר להרחיב את זה גם לנושאים אחרים.

רחל עזריה: ראינו גם לאחרונה, עם רונה רמון, זיכרונה לברכה, שעוד לפני שהיא נפטרה כבר הופצו שמועות, וכולם מגלגלים אותן.

רחל עזריה: אני חושבת על הילדים שלה, על החוויה שהם חווים – – –

פנינה תמנו: אני מדברת על כוחות הביטחון שבאים מתוקף תפקידם.

רחל עזריה: אז נכון, אז יש פה עוד אספקטים.

רחל עזריה: אפשר בהחלט לחשוב עליהם.

רחל עזריה: אני עדיין קוראת לכולם להצביע בעד החוק.

רחל עזריה: נראה לי שזה יהיה מכובד לכנסת ישראל – – –

פנינה תמנו: – – –

רחל עזריה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: חברי כנסת שמעוניינים להצביע, נא לחזור למקומכם.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, התשע"ט–2018, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 86 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, התשע"ט–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 86 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, התשע"ט–2018, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3458/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק גירוש משפחות מפגעים על רקע לאומני, התשע"ז–2018.

טלי פלוסקוב: ההצעה נומקה ב-7 בנובמבר 2018, לכן אנחנו מזמינים את השר יריב לוין להשיב על ההצעה.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות, אדוני, בבקשה.

יריב לוין: זו ההצעה הבאה, לא?

יריב לוין: נדמה לי שהלוח לא מעודכן, נכון?

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע דנים על הצעת חוק גירוש משפחות מפגעים על רקע לאומני.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: לכן אני אומר – פשוט, הלוח לא מעודכן.

טלי פלוסקוב: הינה, עכשיו עדכנו את זה.

קריאה: – – –

יריב לוין: אני מניח שעשר דקות, אלא אם כן יגידו לי לרדת.

יריב לוין: הכוונה היא לעשר דקות, אלא אם כן מישהו יגיד לי קודם.

יריב לוין: אני פועל לפי – את יודעת – קצב הגיוס.

איילת נחמיאס ורבין: לפי השעון של יו"ר הקואליציה.

יריב לוין: כן, שעון עליזה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כבוד חבריי השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להשיב בשם הממשלה על אחת מהצעות החוק היותר-חשובות שהובאו כאן לכנסת, ביוזמתו של חברי חבר הכנסת מוטי יוגב.

יריב לוין: אנחנו נמצאים בעיצומו של מאבק קשה ומתמיד בטרור.

יריב לוין: אם בעבר ההתמודדות עם טרור הייתה התמודדות שהיא בעיקרה מול טרור מאורגן של פעולות מתוכננות מראש, לאורך זמן, מוכוונות על ידי ארגונים – לא רק ברמה האידיאולוגית, לא רק בהיבט של ההסתה, אלא גם ברמה התכנונית והביצועית בפועל – הרי הטרור הולך ומקבל ולובש צורות הרבה יותר מגוונות ושונות.

יריב לוין: הביטוי הכי בולט לשינוי הזה הוא אולי ההתגברות המאוד-משמעותית של מה שמכונה טרור יחידים – טרור של אנשים, רוצחים שפלים, שבעצם קמים, לפעמים בבוקר, לפעמים אחרי תהליך מסוים שהם עוברים, ויוצאים כדי לבצע מעשה של רצח ברוטלי, ללא שום קשר ישיר בינם לבין איזושהי מפקדה שמכוונת את הדבר הזה מלמעלה.

יריב לוין: אין ספק שהיכולת להיאבק בטרור איננה תלויה אך ורק ביכולת לאתר, באופן מודיעיני, את הפעולות המתוכננות מראש.

יריב לוין: זהו דבר שהוא כמובן מאוד מאוד קשה כאשר מדובר באותו טרור יחידים מן הסוג הזה שתיארתי קודם.

יריב לוין: לסביבתו של אותו טרוריסט ואותו מחבל יש לא רק תרומה אלא תרומה מכרעת, מרכזית, לפעמים.

יריב לוין: בהרבה מאוד מקרים זו תרומה שאין בלתה ליכולת להביא למצב שבו המחבל לוקח איזשהו רעיון שאולי עובר במוחו ובאמת מוציא אותו אל הפועל.

יריב לוין: ההשפעה הסביבתית הזאת היא השפעה דרמטית והשפעה מתמשכת.

יריב לוין: אין שום ספק שאם נצליח לעקור את ההשפעה הסביבתית הזאת או לצמצם אותה, באופן ישיר נייצר הפחתה של פעולות הטרור האלה.

יריב לוין: כאשר הטרוריסט יוצא ומבצע את מה שהוא עושה מתוך ידיעה שמשפחתו תומכת בו, וחבריו תומכים בו, והוא יהפוך לגיבור ויקימו סוכת אבלים לכבודו, ובני המשפחה מעודדים אותו לעשות את הדבר הזה, אין שום ספק שהסיכוי שהוא יצא ויבצע את הפעולה הזאת גדול בהרבה מאשר במצב שבו סביבתו הקרובה פועלת הפוך – פועלת להניא אותו מלבצע את העניין הזה.

יריב לוין: עכשיו צריך לומר עוד דבר: לצערי הרב, אותה רשות פלסטינית – שמשום מה יותר מדי פעמים אנחנו שומעים שהיא אמורה להיות פרטנר לאיזשהו תהליך ושותף לשלום, כביכול – הרשות הזאת מממנת ומעודדת ומשלמת לטרוריסטים ולמשפחותיהם, ויוצרת בעצם תמריץ כלכלי נוסף שמעודד את הרוצחים האלה לצאת ולרצוח.

יריב לוין: לכן, אם אנחנו רוצים להתמודד עם העניין הזה, אין ספק שהכלי של גירוש משפחות של אותם טרוריסטים – לא סתם בגלל היותן משפחות של הטרוריסט, אלא כאשר מדובר במשפחות שמעודדות את הטרוריסט, נותנות לו גיבוי, מעודדות אותו לעשות את הפיגוע הרצחני, ולאחר הפיגוע הזה מהללות אותו, משבחות אותו, מדפיסות פלקטים לכבודו, מחלקות ממתקים למי שמגיע אליהם כדי לעודד ולברך על הפעולה הזאת – אין ספק שאם אנחנו ננקוט את הצעד הזה ולמשפחות האלה יהיה ברור שיש מחיר אישי כבד שהן תשלמנה, יש בהחלט סיכוי שאנחנו נייצר הרתעה הרבה יותר משמעותית ונשנה את המשוואה הזאת.

יריב לוין: עכשיו, גברתי היושבת-ראש, אני אומר יותר מזה.

יריב לוין: אנחנו נמצאים היום במסלול שבו אל מול המשפחות עובדת רק מערכת של תמריצים, של מתן כספים, של מתן כבוד, של לחץ סביבתי לעשות את הדברים האלה.

יריב לוין: כנגד הדבר הזה לא עומדת שום הרתעה.

יריב לוין: ברור לחלוטין שכאשר משפחה תדע ששליחת בן המשפחה לבצע את הפיגוע היא לא דבר שיעלה במחיר רק לאותו רוצח אלא יקרין על המשפחה כולה, יהיו קולות לא מעטים בתוך כל משפחה כזאת שהדבר הזה ירתיע אותם ויפעלו כדי למנוע את הדבר הזה; אגב, יכול בהחלט להיות שאפילו עד כדי מקרים שבהם הם יתריעו בפני את גורמי הביטחון שלנו על הכוונה הזאת, על מנת למנוע את האירוע ולמנוע מהם את הגורל הזה, של הגירוש.

יריב לוין: לא מדובר בענישה קולקטיבית.

יריב לוין: לא מדובר באיזו ענישה של חפים מפשע.

יריב לוין: מדובר בענישה ישירה למי שהניע את אותו מחבל לבצע את הפיגוע, או למי שלאחר מכן נתן גיבוי וחגג את הפיגוע, ובדרך הזאת הניע את הבאים אחרי אותו מחבל ללכת בדרכו.

יריב לוין: אני חושב שזה דבר צודק, זה דבר נכון.

יריב לוין: עכשיו אני אומר עוד דבר.

יריב לוין: שמעתי אמירות מפי משפטנים בכירים – שאני מעריך אותם ואני מעריך את כוונותיהם הטובות – שמדובר כביכול באיזה חוק שאיננו חוקתי, באיזה חוק שאי-אפשר להגן עליו וכדומה.

יריב לוין: אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר: עם כל הכבוד, למדינת ישראל אין חוקה, ואני גם לא מכיר אף מדינה בעולם שיש לה חוקה שנותנת הגנה למשפחות של רוצחים שמעודדות את הרוצחים האלה לצאת ולרצוח, ושחוגגות עם הרוצחים האלה את הצלחת הפיגוע הרצחני.

יריב לוין: שום חוקה, של אף מדינה בעולם, לא נותנת הגנה לדברים מן הסוג הזה.

יריב לוין: להפך, במדינות רבות בעולם מענישים במלוא החומרה.

יריב לוין: במדינת ישראל, שבה אין חוקה, אני חושב שיש, אולי – וחייבת להיות – שורת היגיון, ושורת ההיגיון היא שמי שמעודד לרצוח, מי שמעודד טרור, מי שמעודד לבצע פיגועים, משלם מחיר ונענש – –

יוסי יונה: יש ראיות, השר.

יוסי יונה: השר, אבל יש דיני ראיות.

יריב לוין: – – ולא נהנה מהגנה ויכול לחגוג את הצלחת הפיגועים כאילו שום דבר לא קרה.

יוסי יונה: להתעלם מדין הראיות, השר?

יוסי יונה: יש הליך משפטי הוגן.

יריב לוין: עכשיו אני אומר דבר פשוט מאוד, חבר הכנסת יונה.

יריב לוין: חבר הכנסת יונה, אני אומר לך את האמת:

יריב לוין: אני חושב שמערכת המשפט שלנו כשלה וכושלת כשל גדול מאוד בכלים שהיא נותנת להתמודדות עם הטרור.

יריב לוין: דרך המלך הפשוטה, הברורה, הייתה צריכה להיות שמי שמעורב בדבר כזה נענש בענישה חמורה ביותר, אלא שלצערי הרב, מטילים עלינו פעם אחר פעם כבלים משפטיים, עד כדי מצב שאנחנו עדים לו גם בתוך האולם הזה, שמי שתומך בטרוריסטים, ומשבח אותם, ומעודד אותם, וקורא לרוצחים שהידים ונותן להם במה, כבוד וגיבוי ציבורי, יושב בכנסת הזאת ומקבל מימון מכספי משלם המיסים.

טלי פלוסקוב: תודה.

יריב לוין: זו מערכת המשפט שלנו.

יריב לוין: אלה בדיוק אותם אנשים – – –

יואל חסון: גברתי, תם זמנו.

רויטל סויד: דיברנו על זה בנשיאות.

רויטל סויד: צריך להקפיד על הזמן של השרים.

יריב לוין: אלה בדיוק אותם אנשים – – –

יואל חסון: נא לרדת.

יואל חסון: נא לרדת מהדוכן.

יואל חסון: זמנך נגמר.

יריב לוין: חבר הכנסת חסון, התחלתי דקה וחצי אחרי שהשעון פעל.

יריב לוין: אלה בדיוק אותם – בדיוק אותם אנשים – – –

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יריב לוין: אלה בדיוק אותם אנשים שהיום אומרים לנו שזה לא חוקתי, ואנחנו, את הדבר הזה לא יכולים לקבל.

יריב לוין: לכן, אני קורא לכנסת לתמוך בהצעת החוק החשובה – –

יואל חסון: נא לרדת.

יואל חסון: נא לרדת מהדוכן.

יואל חסון: זמנך נגמר.

יואל חסון: נא לרדת מהדוכן.

יריב לוין: – – להצביע בעוצמה ובאמירה ברורה – –

יואל חסון: זה לא בסדר.

יואל חסון: אתם דיברתם על זה בנשיאות – – –

יריב לוין: – – נגד הטרור, נגד הטרוריסטים.

יואל חסון: – – – לאופוזיציה שנייה וחצי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: רבותיי, יש בקשה להתנגד מכמה חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אני יכולה לתת – יש בקשה מחמישה חברי כנסת, אבל אני נותנת רק לאחד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר לוין, אם הייתי ילדה הייתי אומרת: לא, כי החמאס.

שלי יחימוביץ': לא, כי החמאס.

שלי יחימוביץ': אלה צדיקים גדולים, ואלה – הרשות הפלסטינית – האויבים שלנו.

שלי יחימוביץ': היום שאלו אותי בריאיון ברדיו למה אני מתנגדת – הרי יש ממשלת ימין, והיא מיישמת דרך של ימין.

שלי יחימוביץ': תגידו, זה ימין?

שלי יחימוביץ': לחזק את החמאס ולהחליש את הרשות הפלסטינית?

שלי יחימוביץ': לגרז ולשמן את החמאס, להעצים את כוחו, להגדיל את כוחו של הנייה, ולפגוע ברשות הפלסטינית – שבעצם הדקות האלה בכירי הרשות וכוחות הביטחון של ישראל מטכסים יחד עצה, ונוקטים פעולות למנוע פיגועים?

שלי יחימוביץ': יש בזה איזשהו היגיון?

שלי יחימוביץ': יש בזה ימין?

שלי יחימוביץ': מה ימין בזה?

שלי יחימוביץ': אתם הולכים עכשיו להצביע עבור שני חוקים שדגל שחור מתנוסס מעליהם: 1.

שלי יחימוביץ': שמערכת הביטחון, ראש השב"כ, כל זרועות הביטחון אומרים לכם: אל תעבירו את החוקים האלה.

שלי יחימוביץ': הם מציתים אש, הם מזיקים; 2.

שלי יחימוביץ': שהיועץ המשפטי לממשלה – שמעולם לא שמעתי אותו נחרץ כל כך – אומר שאלה חוקים לא חוקתיים, שהם נגד החוק הבין-לאומי, ואתם יודעים שהם יכולים להקים עלינו גם את בית הדין בהאג.

שלי יחימוביץ': והדבר הכי אבסורדי – ראש הממשלה לא רוצה את החוקים האלה.

שלי יחימוביץ': זו לא ממשלת ימין, זאת ממשלת ימין קיצוני במיוחד, כי את כל היוזמות האלה – מי מוביל?

שלי יחימוביץ': סמוטריץ ומוטי יוגב.

שלי יחימוביץ': קואליציה שלמה: ליכוד, כחלון ועוד כהנה וכהנה, המפלגות החרדיות, שהן מתונות בעמדותיהן, כולן – ברכותיי, השר בנט – כולן מיישמות את תוצאות הלחץ של הגורמים הקיצוניים אפילו במפלגתך שלך – –

נפתלי בנט: אני בעד, אני בעד.

שלי יחימוביץ': – – שאתה מתון לעומתם.

שלי יחימוביץ': אלה החוקים שלהם – אני מסתכלת: מוטי יוגב וסמוטריץ.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לומר לכם, אני הלכתי לישון בתחושת תעוקה, בגלל שסברתי שמה שאירע בצומת מגידו זה פיגוע – תחושת תעוקה כי חששתי לגורל הקורבנות ותחושת תעוקה כי ידעתי שזה יוליד עוד שורה של חוקים הזויים ומטורפים שיגרמו לדם, ואובדן, והסלמת המצב הביטחוני.

שלי יחימוביץ': אתם פוגעים בביטחון המדינה.

שלי יחימוביץ': התעוררתי, לא היה לי נעים – הרגשתי קצת הקלה שזה אירוע פלילי, שלא נחווה בעקבותיו עוד איזו שורה של חוקים הזויים.

שלי יחימוביץ': אתם פוגעים בביטחון המדינה, זה מה שאתם עושים, בעבור חופן, כמה צ'ופרים פופוליסטיים, אולי, לציבור קיצוני במיוחד.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מוטי יוגב, כיוזם החוק, יכול לקבל עד שלוש דקות לתגובה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

מרדכי יוגב: בבקשה, גברתי יושבת-ראש הישיבה, שיעשו קצת שקט.

מרדכי יוגב: ראוי לעשות קצת שקט.

מרדכי יוגב: חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, אורחים יקרים, חובתה הבסיסית של כל – גברתי היושבת-ראש, גברתי היושבת-ראש, אני מבקש שתעצרי.

מרדכי יוגב: אי-אפשר לדבר – – –

טלי פלוסקוב: אתה צודק, אדוני.

מרדכי יוגב: גם את מדברת.

טלי פלוסקוב: חבריי חברי הכנסת והיועצים היקרים, נא להירגע, שלא נצטרך לבקש להוציא אתכם החוצה.

טלי פלוסקוב: זה מאוד מפריע בדיון.

מרדכי יוגב: טוב, תני לי את זמני.

טלי פלוסקוב: תן להם עוד כמה שניות.

טלי פלוסקוב: דנית, בבקשה, תעשי שם סדר.

מרדכי יוגב: תני לי בבקשה את זמני, טלי.

טלי פלוסקוב: כן, אני מחזירה לך את הזמן שלקחתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מרדכי יוגב: חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, אורחים יקרים – –

ג'מאל זחאלקה: האיש שבא לגרש.

ג'מאל זחאלקה: תתבייש.

מרדכי יוגב: – – חובתה – –

אחמד טיבי: זו כנסת מטורפת.

מרדכי יוגב: – – הבסיסית – – –

אחמד טיבי: אתם מגרשים – – –

טלי פלוסקוב: סליחה, סליחה, מה זה?

ג'מאל זחאלקה: – – – פאשיסטים – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זחאלקה, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: מה הם עושים?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אחמד טיבי: נמאסתם.

אחמד טיבי: לא תצליחו לדכא את – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

מסעוד גנאים: – – – לא – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אחמד טיבי: זה חוק – – –

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה – – – אתה – – – אתה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זחאלקה, אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

ג'מאל זחאלקה: אתם פושעים – – –

מסעוד גנאים: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא שלך – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אני קוראת אותך לסדר – –

ג'מאל זחאלקה: תסתלק – – –

טלי פלוסקוב: – – פעם שלישית.

ג'מאל זחאלקה: תסתלק מכאן – – – תסתלק מכאן.

ג'מאל זחאלקה: אין לך מקום.

טלי פלוסקוב: נא לצאת מהאולם.

ג'מאל זחאלקה: מנוול.

ג'מאל זחאלקה: שודד.

ג'מאל זחאלקה: גזען.

ענת ברקו: תגנה את הטרור.

ג'מאל זחאלקה: – – –

ענת ברקו: תגנה את זה.

מרדכי יוגב: אנחנו נשמור על הדמוקרטיה במדינה יהודית ודמוקרטית.

אחמד טיבי: אנחנו – – – יא זבל.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לצאת מהאולם.

אחמד טיבי: – – – יא זבאלה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: (חברי הכנסת אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה ומסעוד גנאים יוצאים מאולם המליאה)

יואב קיש: הם מגינים על מחבלים.

יואב קיש: זה להגן על מחבלים.

יוסף ג'בארין: – – –

טלי פלוסקוב: אני שוב מוסיפה לך דקה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יואל חסון: עשו לך – – – תגיד להם תודה.

מרדכי יוגב: חובתה הבסיסית של כל ממשלה בישראל – –

יואל חסון: – – –

מרדכי יוגב: – – להגן – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, גם אותך – –

מרדכי יוגב: – – על חיי אזרחיה.

טלי פלוסקוב: – – גם אותך לקרוא לסדר?

רויטל סויד: – – –

יואל חסון: תגיד להם תודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: אני קוראת – – –

מרדכי יוגב: בראשית דבריי, אני מבקש – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מרדכי יוגב: – – אני מבקש להודות לשר החינוך נפתלי בנט, שלקח את – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מרדכי יוגב: – – החוק ודחף אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

טלי פלוסקוב: כן, נא להמשיך, אדוני.

מרדכי יוגב: אני מודה לשר נפתלי בנט, שלקח את החוק ודחף אותו למקום שבו הוא יציל חיים בישראל.

עאידה תומא סלימאן: כן.

מרדכי יוגב: ההרתעה היא אחת מאבני היסוד של ביטחון ישראל – –

עאידה תומא סלימאן: היום – – –

מרדכי יוגב: – – כדרך לצמצום פיגועים – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – –

מרדכי יוגב: – – להצלת חיים – –

טלי פלוסקוב: – – נא להירגע.

מרדכי יוגב: – – ולשמירה על החוק והסדר.

טלי פלוסקוב: אם את רוצה לצאת, אני אקרא גם אותך לסדר פעם ראשונה.

עיסאווי פריג': – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: איזה מוסר אתה מוצא בחוקים האלה?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

יוסף ג'בארין: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

עאידה תומא סלימאן: – – – מבין, הוא מבין.

טלי פלוסקוב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: היועץ המשפטי – זה לא מספיק.

יוסף ג'בארין: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

מרדכי יוגב: ההרתעה היא מאבני היסוד בביטחון ישראל כדרך לצמצום פיגועים, להצלת חיים ולשמירה על החוק והסדר.

מרדכי יוגב: הצעד המוצע בהצעת החוק הוכח כמרתיע, כמצמצם פיגועים וכמציל חיים.

מרדכי יוגב: לא מדובר בהצעת חוק פופוליסטית, או בטרום בחירות.

מרדכי יוגב: אני עוסק בסוגיה הזאת כ-25 שנה, עוד מהתקופה שהיינו מפקדי חטיבות ביהודה ושומרון – –

עיסאווי פריג': – – –

מרדכי יוגב: – – בלימודי במכללה לביטחון לאומי; בשאלות שהעלנו בדיונים מה ירתיע את אותם רוצחים אכזריים מלבצע את זממם, מה ירתיע את בני משפחתם מלבצע את הפיגוע ואף למנוע מהרוצח לבצע את זממו.

מרדכי יוגב: בכך הצלנו חיים.

עאידה תומא סלימאן: אפילו כשהיועץ המשפטי התנגד – – –

מרדכי יוגב: הסתמכנו בהצעה על התנגדות בג"ץ לגירוש ללבנון – ונאלצנו להחזיר את המגורשים מלבנון – או על התנגדות לגירושם לרצועת עזה, בהיותה אושיה נפרדת.

מרדכי יוגב: על כן, ביקשנו חוק גירוש וצו תיחום למשפחת המחבל.

מרדכי יוגב: לדוגמה, משפחתו של המחבל האכזרי משוויכה תגורש לדרום הר חברון.

מרדכי יוגב: ערעור פרנסתו של אבי המחבל, הרחקת אם המחבל מהחמולה, הרחקת אחָיו הילדים ממוסדות החינוך – זה כלי מרתיע ומוסרי ממדרגה ראשונה, ואין ספק שיצמצם פיגועים ויציל חיים.

עאידה תומא סלימאן: על איזה מוסר הוא מדבר?

מרדכי יוגב: השימוש בכלי הזה ירתיע, יצמצם פיגועים; ממילא ברור שיצמצם גם את הצורך להשתמש בו.

מרדכי יוגב: הצעתנו נסמכת על המלצת ראשי שב"כ רצופה, לאורך כל השנים, כולל של ראש השב"כ הנוכחי נדב ארגמן, ששמענו אותו יותר מפעם אחת בקולו – –

יואל חסון: למה הוא משקר?

יואל חסון: זה לא – – –

מרדכי יוגב: – – כשאמר מניסיונו ומהערכתו – –

יואל חסון: הוא מתנגד לחוק הזה.

יואל חסון: הוא – – – מתנגד לחוק הזה.

מרדכי יוגב: – – שגירוש מחבלים ובני משפחותיהם – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מרדכי יוגב: – – והרס בתי משפחות מחבלים – –

יואל חסון: מה זה השקר הזה?

מרדכי יוגב: – – הם כלים מועילים – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

מרדכי יוגב: – – בארגז ההרתעה של ישראל.

טלב אבו עראר: – – –

מרדכי יוגב: זאת, לעומת עונש מוות, שאליו השב"כ התנגד.

מרדכי יוגב: זה חוק מוסרי ממדרגה ראשונה, שבא לתת כלי מרתיע בידי מערכת הביטחון ומדינת ישראל; כלי שנועד להציל חיים.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

מרדכי יוגב: אני קורא לחבריי חברי הכנסת והשרים, גם לחבריי מהאופוזיציה, לתמוך בחוק המוסרי הזה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מרדכי יוגב: – – ולהיות שותפים להצלת חיים.

מרדכי יוגב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת, מי שמעוניין להצביע.

טלי פלוסקוב: גם אלה שהוצאו מהאולם יכולים לחזור להצבעה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק גירוש משפחות מפגעים על רקע לאומני, התשע"ז–2016, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 69 נגד – 38 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גירוש משפחות מפגעים על רקע לאומני, התשע"ז–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 69 חברי כנסת בעד, 38 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק גירוש משפחות מפגעים על רקע לאומני, התשע"ז–2016, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן, לפרוטוקול, מבקש להירשם כתומך.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5644/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק – חוץ וביטחון, זה מה שרשום.

טלי פלוסקוב: הכול בסדר.

טלי פלוסקוב: אמרתי, ואני חוזרת: הדיון עובר לוועדת חוץ וביטחון לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשע"ח–2018, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: כאן אני מבינה שיציגו את החוק שני חברי כנסת, כל אחד חמש דקות – בצלאל סמוטריץ וחבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברתי – – –

טלי פלוסקוב: רבותיי, מי שיפריע, אני אוציא אותו מהאולם.

טלי פלוסקוב: בואו נכבד את המקום שאנחנו נמצאים בו.

טלי פלוסקוב: יש היום הרבה אורחים, בני נוער, שנמצאים כאן.

טלי פלוסקוב: בואו נראה להם את הכבוד, לפחות מינימלי, שקיים במקום הזה.

בצלאל סמוטריץ': תלמידי הישיבה התיכונית בירוחם.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, הם שכנים שלך, טלי.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: תנו לחבר הכנסת להציג את החוק.

טלי פלוסקוב: יש לכם אפשרות להתנגד וזו ההזדמנות שלכם.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': בואו נגיד רגע שלום לשכנים של גברתי היושבת-ראש מהישיבה התיכונית בירוחם, שיושבים למעלה.

טלי פלוסקוב: באמת שכנים שלי.

טלי פלוסקוב: שלום לירוחם.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': נכון, השכנים שלך.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, הבית הזה יעביר, בעזרת השם, בדקות הקרובות מסר חד-משמעי לאויבינו הקמים עלינו לכלותנו, ויאמר להם שמי שינסה להחליש את האחיזה של העם היהודי בארץ ישראל, בארץ המולדת ההיסטורית והתנ"כית שלו, ישיג את ההפך הגמור.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': אם יש מישהו שחושב שבטרור וברצח של חפים מפשע ושל נשים וילדים ותינוקות בני יומם הוא יחליש אותנו, הוא ישיג את ההפך הגמור.

בצלאל סמוטריץ': האחיזה שלנו בארץ ישראל תלך ותתחזק, תלך ותתגבר.

בצלאל סמוטריץ': זה המסר המרכזי שיעבור מהבית הזה, ואני מצפה גם מהצד הזה של הבית הזה להעביר את המסר הזה, להתייצב נגד הטרור, נגד המחבלים, נגד האויבים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': הוא בעד – בעד שיבת עם ישראל לארצו, בעד הציונות – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – בעד הגאולה, בעד ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': אתם, מפלגת העבודה, תנועת העבודה, שערך ההתיישבות היה חרות על דגלכם שנים, תתייצבו בעד כל התהליכים החשובים האלה.

עמר בר-לב: – – – בצפון ובדרום – – –

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, במה אנחנו מדברים?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מדברים על כמה עשרות יישובים שמתגוררים בהם 6,000 משפחות, כ-6,000 בתי אב, כולם כולם שווי חובות, מלח הארץ, משרתים בצבא, עושים מילואים, משלמים מיסים, נשלחו אל היישובים האלה בשלושת העשורים האחרונים על ידי ממשלות ישראל השונות.

בצלאל סמוטריץ': אני, אגב, לא הייתי פה אז, אתם יודעים את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני חדש פה.

בצלאל סמוטריץ': אבל לאורך שלושה עשורים מדינת ישראל על ממשלותיה וזרועותיה השונות תמכו, עודדו, בירכו, מימנו והקימו – אגב, זה לשבחם ייאמר – הקימו כחלק ממפעל ההתיישבות המפואר ביהודה ושומרון גם את אותם יישובים צעירים, משיקולים אידיאולוגיים – –

יוסי יונה: אין לך מונופול על הטעות, זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': – – ציוניים, לאומיים, ביטחוניים.

בצלאל סמוטריץ': לא מעט מן היישובים האלה הוקמו מייד אחרי פיגוע, כתשובה ציונית הולמת, אבל בעיקר גם כמענה ביטחוני – על ציר 60 כמו גבעת אסף; חרשה, שיושבת בגוש טלמונים-דולב וחולשת על חצי מדינה, ואוי ואבוי מה יקרה אם האויבים שלנו יחזיקו ברכס כזה.

בצלאל סמוטריץ': מגוון שיקולים.

בצלאל סמוטריץ': היישובים האלה, למרבה הצער, לא הוסדרו עד היום, מכל מיני סיבות – אגב, חלקן מדיניות.

בצלאל סמוטריץ': לגיטימי.

עמר בר-לב: אתה אומר שההתיישבות היא רק כתגובה, סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': באה הממשלה ואומרת: אני רוצה לפתח התיישבות, אני רוצה להקים אותה – שוב, ערכית, אידיאליסטית, ציונית, לאומית, ביטחונית – אבל אני לא רוצה לשלם מחירים מדיניים, אז אני משחקת איזה משחק כזה של "נדמה לי".

בצלאל סמוטריץ': אני מקימה, משלמת, מממנת, מביאה כבישים, חשמל, בונה בתים, אבל לא מסדירה עד הקצה.

בצלאל סמוטריץ': בלי תרועות חצוצרה.

בצלאל סמוטריץ': לפעמים השיקולים אחרים – ביורוקרטיה, משפטיזציה שמשתלטת כאן ומכלה כאן כל חלקה טובה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, ברור.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה היא בלתי מתקבלת על הדעת, קודם כול ערכית, כי אי-אפשר לפתח את היישובים האלה, אי-אפשר להקים בהם מאות ואלפי יחידות דיור שאנחנו רוצים להקים ביהודה ושומרון, אבל גם אזרחית, כי בסוף אותם תושבים לא מקבלים שירותים בסיסיים, מוניציפליים, שמדינה מחויבת לאזרחיה.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, הם לא פלשו לשם; הם לא הקימו את זה לבד; הם לא עבריינים.

בצלאל סמוטריץ': הם מלח הארץ, ונשלחו לשם בברכתן של כל הממשלות השונות – –

נחמן שי: לא מלח הארץ, סוכר הארץ.

בצלאל סמוטריץ': – – אגב, כולל – וברושי היה עוזר שר הביטחון באותה תקופה – כולל ממשלות שמאל שהבינו את החשיבות האסטרטגית של ההתיישבות במקומות האלה.

בצלאל סמוטריץ': לפני שלוש וחצי שנים הוקמה הממשלה הזאת, והיא רוצה ומחויבת, מכוח המנדט שהיא קיבלה, להסדיר את ההתיישבות הזאת כחלק מפיתוח ההתיישבות כולה ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': לפני שנה וחצי הממשלה הזאת קיבלה החלטה, החלטת קבינט, שקיבלה תוקף של החלטת ממשלה, אבל בפועל ההסדרה מתעכבת, בעצלתיים, ויש מי שטורחים לתקוע מקלות בגלגליה, ועוד פעם, כולם מן הסתם עם טוהר של כוונות ורצונות טובים.

בצלאל סמוטריץ': בפועל יש עוד מקל ועוד מקל ועוד מקל, והגלגלים האלה לא מסתדרים, וכאשר הגלגלים של הממשלה תקועים, זה בדיוק המקום של הכנסת לבוא ולומר דברים ברורים.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה אומר דבר ברור: הוא קובע תקופה של שנתיים שבמהלכה הממשלה תצטרך לסיים את הליכי ההסדרה.

בצלאל סמוטריץ': החוק קובע שבתקופת הביניים שמכאן ועד להסדרה היישובים האלה ותושביהם – כפי שאמרתי, אזרחים שווי חובות – יהיו גם שווי זכויות ויקבלו גם שירותים מוניציפליים.

בצלאל סמוטריץ': יפנו שם זבל, יעשו שם כבישים, יחברו שם חשמל, יתייחסו אליהם כמו אך אזרח לכל דבר ועניין, בלי שמבקר המדינה יגיד שהמועצה עושה את זה בחוסר סמכות, וכמובן, באותה תקופה גם יותלו הליכי האכיפה; הרי לכולם, לכל בר-דעת ברור שהיישובים שעומדים להסדרה, אין מה סתם לבזבז משאבים ולפגוע במתיישבים ולהרוס אותם.

בצלאל סמוטריץ': אני כמובן מודה לחברי ושותפי יואב קיש, יושב-ראש שדולת ארץ ישראל, על ההובלה המשותפת של החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני מודה מאוד מאוד לכל חברי הממשלה – החוק הזה עבר פה אחד בוועדת שרים לחקיקה.

בצלאל סמוטריץ': פה אחד.

בצלאל סמוטריץ': הוא יעבור, בעזרת השם, עכשיו פה אחד עם קואליציה, ואני מקווה גם אופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לברך את ישראל ביתנו – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': – – ואת אביגדור ליברמן, חבר הכנסת, על התמיכה – בעיניי צודקת, עניינית – בחוק הזה, בלי שיקולים של קואליציה–אופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתחילים לעשות היסטוריה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נקדם את החוק הזה בעזרת השם מהר, ונסיים אותו תוך כמה שבועות.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

טלי פלוסקוב: גם לרשותך עד חמש דקות.

יואב קיש: תודה, כבוד היושבת-ראש.

יואב קיש: שרות ושרים, חברות וחברי הכנסת, גם אני אפתח בתודה – במה שסיים ידידי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – על העבודה המשותפת בשדולת ארץ ישראל ועל העשייה המשותפת פה – יש לנו עוד נקודת זכות להיות על הדוכן הזה בזכות זה – וכמובן לכל השרים ולכל החותמים על החוק, מסיעות רבות מהקואליציה.

יואב קיש: אני רוצה להודות לכולכם.

יואב קיש: ספציפית לגבי העניין, וחשוב לי לומר את זה בצורה הכי ברורה: אנחנו במהלך ארוך רוצים להסדיר את ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון.

יואב קיש: יש לנו בליכוד, דרך אגב, גם החלטת מרכז ליכוד שמדברת על החלת ריבונות על כל ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

יואב קיש: מבחינתי זהו צעד – – –

יוסי יונה: על כל יהודה ושומרון?

יואב קיש: כל ההתיישבות היהודית, רחבי ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

יואב קיש: ואני אומר בצורה הכי ברורה: זה צעד ראשון – נוסף, בכיוון; לא ראשון, כי כבר עשינו כמה מהלכים, אבל צעד מאוד מאוד חשוב.

יואב קיש: אנחנו הגענו למציאות אבסורדית שיש החלטת קבינט שלא מצליחים לממש אותה, ולכן החלטנו לקדם, בעצם על בסיס החלטת הקבינט הזאת, את הצעת החוק הזאת.

יואב קיש: אין בה שום סתירה להחלטת הממשלה.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס בכמה מילים לדברי היועץ המשפטי לממשלה.

יואב קיש: אנחנו מסדירים התיישבות שנבנתה בתום לב.

יואב קיש: אין פה עניין לעשות מהלך שאיננו כזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שטח כבוש.

יואב קיש: זו התיישבות שבניגוד לדבריך נשלחה בהוראת ממשלה לשם, והאנשים שם, מגיע להם לקבל את הזכויות הבסיסיות של החיים.

יואב קיש: ואני יכול להקריא מהצעת החוק: אנחנו אומרים שהרשות המקומית תוכל לתת להם שירותים; מים באופן סדיר; שמשרדי הממשלה יוכלו לתת להם סיוע בתשתיות, מבני חינוך, מבני ציבור, חברת חשמל.

יואב קיש: הרי האבסורד שנוצר כיום זה שמבקר המדינה יכול לבוא לראש רשות שנותן להם את השירותים האלה – לבוא אליו בטענות.

יואב קיש: את הדבר הזה אנחנו רוצים להסדיר, ונסדיר בחקיקה.

יואב קיש: יש שאלה אחת לגבי משך הזמן.

יואב קיש: אנחנו בחוק הקצבנו שנתיים להשלמת ההליכים האלה.

יואב קיש: זה באמת עניין שהוא לרוב קצת יוצא דופן, איך אתה מקציב זמן, אבל אנחנו אומרים בצורה מאוד ברורה: הדבר הזה צריך להיעשות.

יואב קיש: ההשתהות שחווינו בהתנהלות הממשלה – דרך אגב, לא בגלל הדרג הנבחר; לרוב זה בגלל תהליכים, מוטיבציות כאלה ואחרות בקרב גורמים כאלה ואחרים לעכב ולסכל את המהלך הזה.

יואב קיש: אנחנו פה נותנים כתף לממשלה, מחזקים אותה גם מהבית הזה בהובלה של המהלך הזה.

יואב קיש: אנחנו לא הולכים לצאת בהתרסה, גם לא נגד עמדת היועץ.

יואב קיש: נשמע אותו בוועדה, נדון בכובד ראש בכל הנושאים שכביכול מטרידים אותו.

יואל חסון: אתה יודע שהחוק הזה לא יעבור.

יואב קיש: בוודאי שיעבור.

יואב קיש: אני אפעל בהקדם.

יואב קיש: אני גם רוצה – – –

יואל חסון: אתה יודע את זה.

יואל חסון: אתה משקר לציבור שלך.

יואב קיש: אני גם מקווה שהוא יגיע לוועדת הפנים בראשותי, שתוכל לקדם אותו בהקדם המרבי והאפשרי.

יואל חסון: – – –

יואב קיש: ואני אומר לך יותר מזה, חברי יואל חסון: מדובר בהחלטת קבינט קיימת.

יואב קיש: אין פה המצאות.

יואל חסון: אז לא צריך חוק.

יואב קיש: בוודאי שצריך.

יואב קיש: זאת בדיוק הסיבה שאנחנו נתקלים בבעיות שלא מאפשרות לממשלה להתקדם, בוודאי לא בקצב הראוי.

יואב קיש: אני רוצה, דרך אגב, לחזק את הצוות שהוקם על ידי ראש הממשלה.

יואב קיש: בזמנו, דרך אגב, זה הובל על ידי מי שהיה דאז מזכיר הממשלה, היום היועץ המשפטי לממשלה, מנדלבליט, שהתחיל את המהלך.

יואב קיש: רק לאחרונה הוא אישר את סעיף 5, שמאפשר גם לטפל באותם מקרים שנעשו בעלייה לקרקע שנעשתה בתום לב בהובלת ממשלה.

יואב קיש: ראוי שהעניינים האלה יוסדרו.

יואב קיש: לא ראוי שאנחנו נמצא את עצמנו כל פעם מתעסקים באיזו בעיה ספציפית אחרת.

יואב קיש: הדבר הזה צריך לקבל קדימות, עדיפות.

יואב קיש: זה מה שהצעת החוק הזאת תאפשר.

יואב קיש: אני חושב שהיא אכן בסופו של דבר תאפשר לנו לתת למתיישבי יהודה ושומרון, שהלכו לשם בשליחות הממשלה, את הדבר הכי בסיסי – תנאי החיים הדרושים.

יואב קיש: לא סתם לחוק הזה קוראים "תנאי מחיה".

יואב קיש: אני אומר, במהלך הזה אנחנו מבשילים צעד נוסף בשליחות שהציבור שבחר בנו שלח אותנו לעשות.

יואב קיש: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

איילת שקד: גברת היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, "המאחזים הם למעשה התנחלויות שהוקמו על ידי ממשלת ישראל מאז שנות ה-90, אך באופן לא רשמי ולא חוקי.

איילת שקד: ממשלת ישראל החליטה בשנת 1996 שלא להקים עוד התנחלויות חדשות, אך כדי לעקוף את המחויבות הפוליטית והבין-לאומית, הקימה את ההתנחלויות באופן לא רשמי וקראה להם 'מאחזים בלתי מורשים'" – מתוך ההסבר של שלום עכשיו למושג "מאחזים בלתי חוקיים".

איילת שקד: יש גם עדות מהשטח של הדרך שבה התנהלו הדברים.

איילת שקד: יושב-ראש מועצת יש"ע לשעבר עדי מינץ סיפר בריאיון לנדב שרגאי בהארץ בשנת 2004 איך הכול קרה: לאורך שנים סבר הדרג המדיני שרצוי וניתן ליצור את הרצפים ההתיישבותיים הללו.

איילת שקד: המאחזים אינם נוער גבעות.

איילת שקד: מדובר בתכנון מדוקדק, בתפיסה של מקומות אסטרטגיים.

איילת שקד: המאחזים תואמו עם ראש הממשלה.

איילת שקד: ישב מי שישב עם ראש הממשלה ואמר לו: הנקודה הזאת חשובה לנו מבחינה אסטרטגית.

איילת שקד: ראש הממשלה חזר אליו אחרי כמה ימים ואמר לו: אתה צודק, זאת נקודה חשובה, צריך לתפוס אותה.

איילת שקד: מה?

אורי אריאל: – – – תעלו.

איילת שקד: אומר לי השר אורי אריאל – שהיה העוזר של שרון, לא?

איילת שקד: מה שנקרא, הוא היה שם – אז שרון אמר לו: תעלו.

איילת שקד: אפילו בן-אליעזר ז"ל כשר ביטחון אצל שרון קלט את רוח המפקד, התיישר, אישר והנחה את המערכת לשתף פעולה – –

דב חנין: – – –

איילת שקד: – – לכן הליך הרישוי והאישור של מרבית המאחזים יצא לדרך.

איילת שקד: בשלב מסוים שרון הפך את עורו ושינה את גישתו ב-180 מעלות.

איילת שקד: באותו שלב המערכת חדלה לשתף פעולה, אבל בשטח כבר היו 100 מאחזים, חלקם מאושרים, חלקם בתהליכי אישור.

איילת שקד: הכול היה מתואם.

איילת שקד: אנחנו לא פורעי חוק ולא היינו האיש הרע בסיפור הזה.

איילת שקד: עד כאן דבריו.

איילת שקד: אני רוצה לספר לכם שבוועדת שרים לחקיקה, כשדיברנו על החוק הזה, חשבתי: איזה הבדל בין ממשלת ישראל הזאת לבין ממשלת ישראל בראשות הליכוד בשנת 2004.

איילת שקד: בשנת 2004 יושב-ראש הליכוד אז אריק שרון מבקש מטליה ששון, שהייתה בפרקליטות המדינה – – –

יואב קיש: אז הוא היה בליכוד או בקדימה?

איילת שקד: בליכוד.

איילת שקד: 2004.

איילת שקד: בשנת 2004 הוא מבקש מטליה ששון להכין דוח מאחזים בלתי חוקיים.

איילת שקד: איזה הבדל בין ממשלת הליכוד אז לבין ממשלת הליכוד היום, ואיזה הבדל גם במשרד המשפטים.

איילת שקד: אז ביקשו להכין דוח מאחזים בלתי חוקיים, והיום הממשלה מסדירה את המאחזים.

איילת שקד: בדמוניזציה שהשמאל מבקש לייצר להתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון נוצר הרושם כאילו מדובר בכמה פרחחים שעלו לקרקע תוך עימות עם חיילי צה"ל.

איילת שקד: כעת אנשי השמאל הם אנשי החוק והמשפט ומבקשים להיפרע מאותם פורעי חוק.

איילת שקד: אם כן, לא מדובר לא בנערים ולא בפרחחים.

איילת שקד: ההתיישבות הצעירה לא נולדה בחטא, לא הגיעו אליה במקרה ולא התיישבו בה תוך כדי נישול פלסטינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

איילת שקד: רוב היישובים הוקמו כחלק ממהלך אסטרטגי מתואם עם ממשלת ישראל, עם ראש הממשלה אריאל שרון, שהיה אז מורה ורבה של יושבת-ראש האופוזיציה ציפי לבני; אותו ראש ממשלה שכעבור שנים ספורות התהפך וביצע את תוכנית ההתנתקות.

איילת שקד: היו סיבות טובות מאוד להקים את אותם יישובים, סיבות ביטחוניות וסיבות אסטרטגיות.

איילת שקד: כרגיל, מתיישבי יהודה ושומרון נרתמו למשימה והתייצבו כדי לסייע ולהתיישב, תוך ויתור על חיי נוחות שהיו מנת חלקם של יישובי הקבע.

איילת שקד: כך קמו לפני 20 שנה היישובים הוותיקים, כך קמו יישובי חומה ומגדל במאה הקודמת, כך פעלה הציונות מאז היווסדה.

מוסי רז: אבל אז לא הייתה מדינה.

איילת שקד: חניתה וחרשה – חד הם.

איילת שקד: אלא שארגוני שמאל קיצוני החליטו שאם הם לא מצליחים בקלפי, הם יעשו את זה באמצעות בג"ץ.

איילת שקד: כך החלה הצפת העתירות לפינוי יישובים שבהם מתגוררות עשרות משפחות עם ילדים.

איילת שקד: הם לא הסתפקו בפינוי ההתיישבות הצעירה, ועד מהרה החלו לדרוש גם פינוי של בתים מתוך יישובים ותיקים, כמו תשעת הבתים בעפרה.

איילת שקד: מאז שנכנסתי לתפקידי כשרת משפטים הצבתי לעצמי כמה מטרות חשובות.

איילת שקד: שתיים מהן הן גיוון השופטים במערכת המשפט – אני שמחה שהצלחתי בכך; בית המשפט העליון היום ובתי המשפט האחרים מגוונים ומקצועיים הרבה יותר ממה שהיו בעבר – והמטרה השנייה הייתה חיזוק ההתיישבות ביהודה ושומרון ונורמליזציה של חיי התושבים שם.

איילת שקד: אין שום סיבה שתושב גוש עציון יופלה לרעה לעומת תושב הרצליה.

איילת שקד: גם כאן עשינו חריש עמוק.

איילת שקד: תשובות המדינה לבג"ץ השתנו ב-180 מעלות, ועברנו משיח של פינוי לשיח של הסדרה.

איילת שקד: במקום לשאול מתי מפנים אנחנו שואלים איך מסדירים.

איילת שקד: עצם העובדה שאנחנו עומדים כאן ומסדירים את ההתיישבות מוכיחה את ההצלחה של מדיניות הימין.

איילת שקד: בשבוע שעבר, ביום חמישי, פרסם היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט חוות דעת שמאמצת את תקנת השוק, שתביא להסדרה של למעלה מ-2,000 בתים ביישובים רבים ביהודה ושומרון.

איילת שקד: אני מבקשת לנצל את ההזדמנות ולהודות ליועץ המשפטי על העבודה המקצועית והמדוקדקת שעשה, שנמשכה כמעט שלוש שנים.

איילת שקד: אלא שחוות הדעת לא פותרת את בעיית כל ההתיישבות הצעירה, ולשם כך אנחנו הגשנו את הצעת החוק.

איילת שקד: ממשלת ישראל החליטה לפני שנה וחצי להסדיר את מעמדם של מבנים ושכונות שהוקמו ביהודה ושומרון ובבקעת הירדן, ולכן הממשלה הקימה ועדת הסדרה, שעניינה הקמת צוות משימה ייעודי להסדרת מעמדם של מבנים ושכונות ביהודה ושומרון ברשות פנחס ולרשטיין.

איילת שקד: על מנת למנוע פגיעה מיותרת בתושבי השכונות והיישובים המיועדים להסדרה במהלך תקופת הביניים, רצינו לאפשר לתושבים לחיות חיים תקינים ולקבל שירותים מוניציפליים מלאים, כפי שמגיע לכל אזרח.

איילת שקד: נמצא כאן עכשיו בכנסת יושב-ראש מועצת בנימין החדש, ישראל גנץ.

איילת שקד: הוא סיפר לי על דוח מבקר המדינה, שבעצם הופך אותו לעבריין ברגע שהוא נותן שירותים מוניציפליים לתושבים ביהודה ושומרון.

איילת שקד: זה מצב שאי-אפשר לקבל.

איילת שקד: עכשיו, אני רוצה להתייחס לכמה הערות שהיו ליועץ המשפטי לממשלה על החוק, ולהבהיר: לא מדובר בקרקע פרטית.

איילת שקד: החוק הזה מתייחס רק לאדמות מדינה, ואת הדבר הזה אנחנו נסדיר במהלך החקיקה.

טלב אבו עראר: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה פשע – – –

אופיר אקוניס: איילת – – –

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, אני אצטרך שוב לקרוא אתכם לסדר.

איילת שקד: מה?

איילת שקד: מה אמרת?

אופיר אקוניס: – – – חוק במדינה בנגב?

אופיר אקוניס: זה בסדר.

אופיר אקוניס: אבל – – –

טלב אבו עראר: – – –

איילת שקד: טלב, נו, בחייאת.

איילת שקד: טלב, כמו שהם מסדירים גם התיישבות בדואית בנגב – אנחנו מסדירים גם את ההתיישבות הבדואית בנגב.

איילת שקד: השר אורי אריאל עושה עבודה – –

עאידה תומא סלימאן: הם לא – – – המתנחלים – – –

טלב אבו עראר: – – –

איילת שקד: – – עושה עבודה חשובה מאוד.

עאידה תומא סלימאן: הם לא גונבים – – – המתנחלים – – –

איילת שקד: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – – –

טלי פלוסקוב: אני איאלץ להוסיף זמן לשרה ברגע שאתם תפריעו לה באמצע דבריה.

איילת שקד: חבל שלא הקשבת לנאום שלי.

איילת שקד: היית לומדת שהכול היה בהסכמה ובשיתוף פעולה של ממשלת ישראל.

איילת שקד: אז אני אביא לך את הנאום, תתחילי אחר כך לקרוא אותו מהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: – – – אז מה – – – עם הכיבוש?

איילת שקד: אני רוצה לציין שוב נקודה חשובה: לא מדובר בקרקע פרטית, מדובר באדמות מדינה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

איילת שקד: שנייה, אני רוצה להגיד עוד משהו חשוב.

איילת שקד: החוק הזה לא היה נחוץ אם הרשות המבצעת, קרי הממשלה, הייתה יותר אפקטיבית ומקיימת את החלטותיה.

איילת שקד: יש כמה החלטות ממשלה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

איילת שקד: דקה.

איילת שקד: – – שמדברות על הסדרה, ואם שר הביטחון וראש הממשלה ידעו להפעיל את המערכות כמו שצריך, אפשר לעשות הכול גם בכלים מינהליים.

דב חנין: – – – הממשלה באמת מרשה – – – שר הביטחון – – –

איילת שקד: אפשר לעשות הכול גם בכלים מינהליים.

איילת שקד: לא חייבים חקיקה.

איילת שקד: אבל הכנסת, שהיא הריבון, משעה שהיא רואה שהרשות המבצעת לא עושה את עבודתה, זכותה וחובתה להיכנס לפעולה.

דב חנין: – – –

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לסיים.

איילת שקד: רגע, דקה.

איילת שקד: דודי?

טלי פלוסקוב: יש לנו עוד בקשה של חבר הכנסת עיסאווי פריג' להתנגד, ויוסי יונה – – –

איילת שקד: אז אנחנו תומכים בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש בקשות מכמה חברי כנסת, אבל אתם כבר יודעים שרק אחד יכול להתנגד.

טלי פלוסקוב: במקרה הזה זה יהיה עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים וחברות, עלו כאן שני חברי כנסת.

עיסאווי פריג': הראשון, חבר הכנסת הרחמן ובעל הלב הרחב והטוב, שדיבר על תנאי מחיה וזכויות בסיסיות לתושבים.

עיסאווי פריג': הוא מתגלה ברחמנות ובלב רחב.

עיסאווי פריג': עלה חבר הכנסת סמוטריץ מהבית היהודי, שהוא ראש הזרוע הצבאית של הבית היהודי – –

יהודה גליק: – – – גם לב רחב.

עיסאווי פריג': – – ראש הזרוע, האיש שמוביל את המיליציות, מוביל את נערי הגבעות, מעודד אנשים להיות אלימים ולעבור על החוק.

עיסאווי פריג': ולשניהם אני אומר: ברכות – לשניכם.

עיסאווי פריג': ממש ברכות.

עיסאווי פריג': כאן בכנסת ישראל מוכרז.

עיסאווי פריג': אתם עליתם להגיד: נכשיר את הגנבים, נעודד עבריינים, ונקרא להם – – –

יואב קיש: זה לא יכול להיות, כי זאת הארץ שלנו.

יואב קיש: זה לא יכול להיות, כי זאת הארץ שלנו.

יואב קיש: זו הבעיה שלך.

עיסאווי פריג': ידידי, זאת מדינה שלך ושלי.

עיסאווי פריג': ואני לא רוצה – – –

יואב קיש: זה שלנו.

יואב קיש: ארץ ישראל שלנו.

עיסאווי פריג': עזוב את הוויכוח, אני רוצה שסמוטריץ, שמדבר על הערכים – בשם הערכים להכשיר גנבים?

עיסאווי פריג': להכשיר עבריינים?

עיסאווי פריג': זה לא מסתדר לי.

עיסאווי פריג': בשם האידיאולוגיה להיות גנב ולהכשיר עבריינים?

עיסאווי פריג': זה לא מתאים לי.

עיסאווי פריג': אבל אתם יודעים מה?

עיסאווי פריג': אתם הפכתם את זה להיות – – –

יואב קיש: אף אחד לא יכול לגנוב את שלו.

יואב קיש: אתה לא מבין.

יואב קיש: זה שלנו.

יואב קיש: זה ארץ ישראל שלנו.

עיסאווי פריג': אתם הרווחתם את זה ביושר.

עיסאווי פריג': עוד יש כמה חודשים טובים לבחירות.

עיסאווי פריג': הרווחתם את זה ביושר.

נורית קורן: אתה חושב שמרצ תהיה בממשלה?

עיסאווי פריג': עלה לי.

עיסאווי פריג': היום חגיגה של חוקי פאשיזם ממדרגה ראשונה.

עיסאווי פריג': עלה D9 כאן ונתן הרצאה בשם הלב הרחב.

עיסאווי פריג': עלה סמוטריץ והמשיך אותו דבר.

עיסאווי פריג': אתם עושים את זה כל כך חכם.

עיסאווי פריג': לפני כמה חודשים, כאן, הבית הזה, העביר את חוק הגנבה הראשון, חוק ההסדרה, ועכשיו, עם האוכל בא התיאבון – מרחיבים; חוק הסדרה מורחב.

עיסאווי פריג': חוק הסדרה מורחב.

עיסאווי פריג': ברכות, ברכות.

עיסאווי פריג': תגידו את זה.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם, חברים, כל המהלכים שאתם עושים, יש להם מטרה אחת.

עיסאווי פריג': מטרה אחת.

עיסאווי פריג': התחלתם בהריסה, בגירוש, בהכשרת גנבים.

עיסאווי פריג': אתם, בכל החקיקה, הורסים כל סיכוי לשלום.

עיסאווי פריג': אתם הורסים כל סיכוי לשלום.

עיסאווי פריג': אתם הורסים כל סיכוי לשלום.

נורית קורן: שייפסק הטרור אז יהיה שלום.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

עיסאווי פריג': אני אסיים.

עיסאווי פריג': עוד נקודה לשרה שקד – – –

טלי פלוסקוב: משפט אחרון.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון.

עיסאווי פריג': משפט אחרון.

עיסאווי פריג': זאת לא אדמת מדינה, זאת אדמה כבושה, ואין למדינה זכות באדמה הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

עיסאווי פריג': זאת אדמה שמיועדת להביא שלום, והיא מיועדת למדינה הפלסטינית העתידית – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': – – שתקום ליד מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': חברי חבר הכנסת עיסאווי פריג', הרי במשפט האחרון שלך – שכמו תמיד היה בגנבה, גנבת את הזמן – יצא המרצע מהשק.

עיסאווי פריג': זה לא נכון?

עיסאווי פריג': זה לא נכון?

בצלאל סמוטריץ': בוא אני אספר לך סוד: אי-אפשר לגנוב דבר שהוא שלך.

בצלאל סמוטריץ': ארץ ישראל שלנו.

בצלאל סמוטריץ': איך אומרים בערבית "שלנו"?

בצלאל סמוטריץ': תבען, נכון?

בצלאל סמוטריץ': שלנו.

בצלאל סמוטריץ': ארץ ישראל שייכת לעם ישראל.

עיסאווי פריג': תגיד: אני רוצה מדינת אפרטהייד.

עיסאווי פריג': תגיד את זה.

עיסאווי פריג': תגיד.

בצלאל סמוטריץ': זה בא מהתנ"ך, זה בא מההיסטוריה, זה בא מהמשפט הבין-לאומי, ולכן אנחנו לא יכולים להיות גנבים בארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יהיה.

בצלאל סמוטריץ': אולי אתם גנבים, זה יכול להיות.

בצלאל סמוטריץ': כבר היו הרבה שנים הרבה גויים שגנבו את ארץ ישראל מהעם היהודי.

בצלאל סמוטריץ': זרקו אותנו מכאן בחוק הזרוע, היו לנו גלויות וחורבנות, בית ראשון, בית שני.

בצלאל סמוטריץ': חורבנות.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': ונכון, הרבה חברים שלך זרקו אותנו בכוח הזרוע.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו זוכים בחסדי השמיים אדירים לחזור חזרה לארץ ישראל, למולדת שלנו, בתנועה היסטורית שהיא פשוט ניסית – אין שום דרך אחרת לתאר אותה.

בצלאל סמוטריץ': ארץ ישראל היא גם חיפה ותל אביב וירושלים, והיא גם בית אל ושכם ואלון מורה וחברון.

בצלאל סמוטריץ': זאת ארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו אוהבים אותה; אנחנו נאחזים בה במסירות; אנחנו בונים אותה ומפתחים אותה ומפריחים בה את השממה.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, היא נענית לנו בעין יפה – זה חלק מחזון הנביאים.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם הייתם כאן – מה היה כאן?

בצלאל סמוטריץ': חול, ביצות, מלריה – כלום.

בצלאל סמוטריץ': הפרחנו כאן את השממה.

בצלאל סמוטריץ': בנינו כאן באמת אימפריה, שזה נס, נס, נס, נס – נס חקלאי, וכלכלי, ומה שאתם לא רוצים – –

מרב מיכאלי: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואנחנו, מרב, את הנס הזה ממשיכים ומרחיבים ומפתחים.

בצלאל סמוטריץ': זו חובתה של הממשלה, זו חובתנו המוסרית, ואנחנו עושים אותה.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': מילה אחרונה.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרה נכון שרת המשפטים, מדובר ביישובים שהוקמו על ידי, בדחיפה, בסיוע, ויש כאן המון אנשים סביב השולחן הזה שיש להם – נכון, מירי?

בצלאל סמוטריץ': יש להם זכויות רבות מאוד בהקמת היישובים האלה, ויש לנו גם את הזכות לתת להם את חותמת הכשרות ולאפשר להם לגדול ולהתפתח.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: אפשר להכניס את חברי הכנסת שהוצאו מהאולם.

טלי פלוסקוב: אגב, להזכירכם, מי שנקרא בקריאה שלישית לא יכול להיות נוכח בדיונים, אבל הוא יכול – כן, כל היום, כל היום.

טלי פלוסקוב: הוא יכול להיכנס לאולם רק להצבעות.

טלי פלוסקוב: לכן, אני תמיד מבקשת, כשאני קוראת בקריה שנייה, לעצור ולהבין שאחרת אתם תוצאו מהאולם לכל הדיון.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 61 נגד – 47 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשע"ח–2018 לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 61 חברי כנסת, 47 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשע"ח–2018, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: פנים.

טלי פלוסקוב: אני מעבירה את החוק לוועדת הכנסת, והיא תדון בהמשך הדיון על החוק הנ"ל.

קריאה: רגע – – – ועדת הכנסת?

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, האם את הורדת את החוק שלך?

טלי פלוסקוב: הורדת.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2424/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מתן שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן ומרחב מוגן דירתי ביישובים סמוכי גבול), התשע"ו–2018, של חברי הכנסת עמר בר-לב, אורי מקלב ומשה גפני.

טלי פלוסקוב: ינמק את ההצעה חבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

עמר בר-לב: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

עמר בר-לב: יש הרבה מקום לתסכול בכנסת כאשר הצעות חוק ראויות לא מתקבלות, בעיקר כי הן מוגשות על ידי אנשי האופוזיציה.

דוד אמסלם: – – – היה שבוע שעבר ככה – – – אתה צודק.

עמר בר-לב: אבל הצעת החוק הנוכחית עוסקת בנושא שכולנו בעדו – ימין, שמאל, ערבים, יהודים, חרדים, חילונים.

עמר בר-לב: כולם בעד, כי מדובר על מיגון של כולם, של כל אזרחי מדינת ישראל, לאורך גבול הצפון.

עמר בר-לב: בזה עוסקת הצעת החוק הזאת.

עמר בר-לב: מי יכול להתנגד לה?

עמר בר-לב: אז למה היא מתסכלת?

עמר בר-לב: היא מתסכלת מכיוון שהצעת החוק הזאת הוגשה כבר פעמים רבות לכנסת, וכל פעם ביקשה ועדת השרים להפיל אותה, או יותר נכון, לא ביקשה להפיל אותה – ביקשה לדחות את הדיון.

עמר בר-לב: היא הועלתה על ידי חבר הכנסת חיים ילין – חיים, חיים, אני מזכיר אותך; הצעת חוק דומה אתה הגשת – וחבר הכנסת איל בן ראובן ועוד חברי כנסת, ובכל הפעמים התשובה של ועדת השרים:

עמר בר-לב: לדחות את ההצבעה ב-60 יום.

עמר בר-לב: אז כמה פעמים אפשר לדחות את ההצבעה ב-60 יום?

עמר בר-לב: מה כל כך קשה לוועדת השרים לשבת ולהחליט על דבר כל כך מובן מאליו וכל כך נדרש?

עמר בר-לב: 60 הימים האלה, עוד רגע הם מגיעים ל-60 חודשים שבהם ועדת השרים דוחה ודוחה ודוחה.

עמר בר-לב: אז מה אומרת הצעת החוק?

עמר בר-לב: הצעת החוק – – –

תמר זנדברג: – – –

חיים ילין: – – – מחנכים.

תמר זנדברג: כן, בדיוק.

טלי פלוסקוב: חברי האופוזיציה היקרים, אני מציעה לכם לסגור את העניינים מחוץ לאולם, כי קולגה שלכם, נציג האופוזיציה, מציג את החוק.

טלי פלוסקוב: קצת כבוד.

טלי פלוסקוב: תמר זנדברג, חברת הכנסת תמר זנדברג, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עמר בר-לב: הצעת החוק – דרך אגב, יש הצעת חוק דומה שחיים ילין הגיש, רק שהוא לא הקשיב – הצעת החוק היא מאוד פשוטה; היא פשוט אומרת שמכיוון שרק מ-1990 הייתה תקנה שמחייבת בניית חדרי ביטחון בבתים, אז הצעת החוק הזאת אומרת שבתים – – –

תמר זנדברג: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, זה מפריע.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, אני מבקשת בפעם האחרונה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

עמר בר-לב: איילת, איילת, איילת.

איילת נחמיאס ורבין: עמר, סליחה.

עמר בר-לב: 30 שניות להוסיף.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: עכשיו זה חברי האופוזיציה.

טלי פלוסקוב: מה הולך פה?

עמר בר-לב: הצעת החוק הזאת היא מאוד פשוטה; היא אומרת שמכיוון שהתקנה שמחייבת בניית חדרי ביטחון נכנסה לתוקף רק בשנת 1990, אז כל הבתים, בתים ישנים, 30 שנה ויותר, שנבנו קודם, יקבלו פטור ממע"מ.

עמר בר-לב: מה זה אומר פטור ממע"מ?

עמר בר-לב: זה אומר שמי שיבנה היום חדר ביטחון בדירה שלו, בבית שלו – אוצר המדינה לא ירוויח את הכסף שקשור במע"מ.

עמר בר-לב: מבחינת העלות, העלות היא כולה על הבן אדם.

עמר בר-לב: אני יכול להעריך, אני חושב שברמת סבירות גבוהה, שמי שגר לאורך גבול הצפון ויש לו את היכולת, הוא כבר מזמן בנה חדר ביטחון, ממ"ד כזה או אחר.

עמר בר-לב: אבל מי שאין לו – אין לו, והוא לא בנה.

עמר בר-לב: ולכן, הצעת החוק הזאת, המטרה שלה להקל על אלה שקשה להם, שאין להם.

עמר בר-לב: כפי שאמרתי, זה לא עולה שקל אחד לאוצר המדינה.

עמר בר-לב: אטימות הלב שמראה ועדת השרים דיון אחרי דיון בכל פעם שההצעה הזאת עולה והם אומרים: בוא נדחה אותה – זו אטימות לב, כי הם פשוט אומרים: אנחנו לא יכולים לומר לציבור את האמת – שהם פשוט משעממים אותנו, פשוט לא מעניינים אותנו.

עמר בר-לב: ויותר מזה, שמענו את ראש הממשלה לפני כמה זמן בשיחה בקריית שמונה, כשפנתה אליו אזרחית מקריית שמונה, אסתר, שדיברה איתו על אותו חדר טיפול נמרץ שחסר בקריית שמונה, והוא אמר לה: את משעממת אותנו.

עמר בר-לב: אז מתברר שגם אזרחי הצפון משעממים את ועדת השרים.

עמר בר-לב: כי במקום להגיד להם את האמת:

עמר בר-לב: אנחנו לא סופרים אתכם – אגב, כמו שאנחנו לא סופרים את תושבי הדרום, כי גם אותם הפקרנו לפני שלושה-ארבעה שבועות לירי החמאס; אז יש צדק ושוויון במדינת ישראל – לא סופרים את הפריפריה: לא סופרים את תושבי הדרום שהחמאס יורה עליהם, ולא סופרים את תושבי הצפון בכך שהמדינה לא מאפשרת להם הקלה, שמבחינת המדינה היא הקלה סמלית, שיוכלו לבנות חדרי ביטחון שיהיו ממוגנים, וכל זה עוד לפני גילוי המנהרות החודרות לתוך המדינה.

עמר בר-לב: אני פונה אליכם, חברי הקואליציה: יש לכם הזדמנות.

עמר בר-לב: יש לכם הזדמנות להוכיח שהפריפריה כן מעניינת אתכם ולא משעממת אתכם, ותצביעו בעד.

עמר בר-לב: אבל אם אתם מצביעים נגד, אז לצערי אתם חוזרים על דברי ראש הממשלה.

עמר בר-לב: הפריפריה, גבול הצפון, כמו גם עוטף עזה, פשוט לא מעניינים אתכם, פשוט משעממים אתכם.

עמר בר-לב: אז בואו תחשבו עוד פעם, ולמען תושבי הצפון תצביעו בעד.

עמר בר-לב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: ישיב להצעה הזאת השר יואב גלנט, בשם שרת המשפטים – לא, בשם סגן שר האוצר, אני רואה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין, את יודעת, שיחה כזאת אפשר לנהל במקום אחר, ולא אחד מול השני.

מיכל רוזין: – – – הוא לא התחיל לדבר.

טלי פלוסקוב: לא, השר ממתין.

טלי פלוסקוב: השר ממתין לשקט באולם.

טלי פלוסקוב: זה לא מכבד.

טלי פלוסקוב: זה לא מכבד, ואני בטוחה שאת מסכימה איתי.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני משיב כאן בשם שר האוצר.

יואב גלנט: הצעת החוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מתן שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן ומרחב מוגן דירתי ביישובים סמוכי גבול), של חבר הכנסת עמר בר-לב ואחרים, פ/2424.

יואב גלנט: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה בישיבתה לפני שבוע, ב-9 בדצמבר, לדחות את המשך הדיון בהצעת החוק בחודשיים.

יואב גלנט: על פי התקנון לעבודת הממשלה, מובאת הצעת חוק לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה לגביה ועדת השרים לענייני חקיקה עמדה כנדרש – תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יואב גלנט: לאור זאת, הממשלה מתנגדת ומבקשת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

יואב גלנט: ברשותכם, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להקדיש דקות אחדות לאירוע הקשה שפקד אותנו בימים האחרונים: לכתה של רונה רמון.

יואב גלנט: הייתי שם הבוקר.

יואב גלנט: רונה רמון היא חברה של אשתי ושלי.

יואב גלנט: ואני חושב שכל מי שחווה כישראלי את החוויה הזאת חש כאב חד, עצב עמוק ותחושה מאוד מאוד כבדה של חוסר צדק שמלווים את כולנו מאז היוודע הבשורה הקשה הזאת.

יואב גלנט: הסיפור של רונה ואילן רמון הוא לטעמי תמצית מזוקקת גם של ציונות ושל יצירה וגם של עצב ושל גבורה.

יואב גלנט: אני הייתי מזכירו הצבאי של ראש הממשלה ברגעים של ההתעלות של עם ישראל, של הציבור כולו, של משפחת רמון בוודאי, כאשר אילן רמון המריא לחלל ושוחח מהחלל עם ראש הממשלה.

יואב גלנט: הייתי שם גם ברגעי העצב, האבל והתוגה כאשר אילן לא שב מהמשימה שלו, וכאבתי עם כולכם, עם כולנו, את נפילתו של בנו, בנה של רונה, טייס הקרב אסף רמון.

יואב גלנט: בעקבות רעייתי קלודין זכיתי להכיר מקרוב את החברה הטובה והקרובה שלה רונה רמון.

יואב גלנט: אני נחשפתי לתעצומות נפש נדירות, לאנושיות כובשת, למנהיגות ייחודית.

יואב גלנט: ראיתי איך רונה מגדלת את הילדים שלה לתפארת, את טל, את יפתח ונועה, כל אחד לפי דרכו, ובמקביל, ממשיכה במלאכת הנצחה והיצירה של האהובים שלה, טייסי הקרב אילן ואסף רמון, אב ובנו, גיבורי ישראל.

יואב גלנט: בקיץ האחרון זכיתי, יחד עם רעייתי ואנשי משרדי, להיות לצידה של רונה בהנחת אבן הפינה למכינה הקדם-צבאית לנערים ולנערות, שאותה פעלנו גם אנחנו במשרד הבינוי והשיכון, ובוודאי רונה ומשפחתה, להקים.

יואב גלנט: המכינה הזאת הוקמה במצפה אילן, היישוב שקרוי על שמו של אילן רמון, לא רחוק מהעיר חריש שאותה אנחנו מקימים.

יואב גלנט: רונה רמון איננה.

יואב גלנט: אני חושב שהחיוך הטוב שלה, האהבה שלה לחברים שלה, לעם ישראל, ועוז הרוח שלה ילוו אותנו.

יואב גלנט: בראייתי, היא דומה מאוד לאותו עץ זית שגם כאשר אתה כורת לו ענף ואחרי כן עוד ענף, הוא ממשיך ומשגשג וצומח, ומסמל את הנצחיות על כל המשתמע ממנה.

יואב גלנט: אני עומד כאן ומנצל את ההזדמנות הזאת להצדיע לשלושת הגיבורים האלה, האסטרונאוט וטייס הקרב, מי שפעל כנגד הכור בעיראק, אילן רמון, בנו, טייס הקרב אסף רמון, והגיבורה האזרחית, שעשתה מתוך השכול מעשים של גבורה ושל יצירה, רונה רמון.

יואב גלנט: יהי זכרה ברוך.

יואב גלנט: אני חוזר על ההצעה ועל תשובתו של שר האוצר ושל ועדת השרים בעניין הצעת החוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מתן שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן ומרחב מוגן דירתי ביישובים סמוכי גבול).

יואב גלנט: כאמור, ועדת השרים החליטה, בישיבתה האחרונה מלפני שבוע, לדחות את המשך הדיון בהצעת החוק בחודשיים.

יואב גלנט: מאחר שתקנון עבודת הממשלה קובע שהצעת חוק המובאת לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה לגביה ועדת השרים לענייני חקיקה עמדה כנדרש, תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

קריאה: – – –

יואב גלנט: מספיק את אומרת לי לעמוד כאן – את גם רוצה להגיד על מה לדבר?

יואב גלנט: יש מעט אנשים שהצליחו להגיד לי על מה לדבר.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יואב גלנט: את זה דווקא הצליחו כמה אנשים יותר.

יואב גלנט: אני חושב, פשוט.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני רק מפנה את תשומת ליבכם לכך שיש לשר עוד דקה.

יואב גלנט: אני שוקל את מעשיי.

יואב גלנט: שלום, אלי.

טלי פלוסקוב: כן, כן.

יואב גלנט: חבר הכנסת אמסלם, יש לך עוד דקה.

יואב גלנט: אתה מאורגן?

קריאה: – – –

יואב גלנט: לא, אני לא רוצה לערב מין בשאינו מינו.

קריאה: – – – אתה עומד ושותק.

יואב גלנט: אני חושב.

טלי פלוסקוב: האמת, לשתוק זה לא מפריע לאף אחד להתרכז ולדבר.

יואב גלנט: את קוטעת לי את חוט המחשבות בזה שאת מדברת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, הזמן תם.

יואב גלנט: אם הזמן תם, לאור – – –

מיכל רוזין: – – –

טלי פלוסקוב: השר מסיים.

טלי פלוסקוב: רבותיי, דקה.

קריאות: – – –

יואב גלנט: זה בגלל שאתם מפריעים.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני השר, נא לסיים.

יואב גלנט: לאור זאת, אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר גלנט.

טלי פלוסקוב: רבותיי – בבקשה, אדוני עמר בר-לב, לרשותך עד שלוש דקות.

עמר בר-לב: יואב, על מי מכולם הפילו את התיק הזה?

עמר בר-לב: זה ששר האוצר לא בא לענות על הדברים האלה כבר התרגלנו, אבל מה עם סגן שר האוצר?

עמר בר-לב: ראיתי אותו קודם בפרוזדור כאן.

עמר בר-לב: למה הוא לא בא לענות?

עמר בר-לב: ואני אגיד לכם – כי הממשלה, ועדת השרים, פעם אחרי פעם דוחה את הדיון שלה, אז הפעם היא ביקשה דחייה בחודשיים – שלא לדבר על זה שרוב הסיכויים שבעוד חודשיים נהיה במערכת בחירות, ולכן זאת עוד שיטה להתעלם מהצעת חוק לגיטימית – אבל האמת היא שגם בפעמים הקודמות היא ביקשה דחייה של חודשיים, והסיבה היא, כפי שאמרתי קודם:

עמר בר-לב: פשוט אין להם את האומץ לומר לתושבי הצפון: אתם משעממים אותנו.

עמר בר-לב: אתם פשוט משעממים אותנו.

עמר בר-לב: במקום להגיד את זה, או להגיד: כן, אתם יודעים מה?

עמר בר-לב: לא נגבה מע"מ על חדרי ביטחון.

עמר בר-לב: מה יש?

עמר בר-לב: אפשר לחשוב איזה הכנסה המדינה הולכת להפסיד מהעניין הזה.

עמר בר-לב: ראינו מנהרות – – –

לאה פדידה: תמיד כשיש חוק על הפריפריה נתניהו נכנס.

עמר בר-לב: אדוני ראש הממשלה, ברוך הבא.

עמר בר-לב: אולי אתה תוכל להשפיע על הקואליציה.

עמר בר-לב: מדובר בנושא ביטחוני, בנושא בעל משמעות כספית נמוכה, למען תושבי הצפון.

עמר בר-לב: היום אתה גם שר ביטחון.

עמר בר-לב: למה שלא – ברגע אתה יכול כאן לשנות את העניין, ברגע – לתת ביטחון, ביטחון נוסף לתושבים באזור הצפון.

עמר בר-לב: אבל לא, לפי האדישות שלך, נראה לי שאתה לא מתכוון להיעתר לבקשתי.

עמר בר-לב: אתה לא מתכוון להיעתר לדרישתם של תושבי הצפון.

עמר בר-לב: גם הם משעממים.

לאה פדידה: לא רק זה – כשיש חוק של תושבי הצפון, הוא בא להצביע נגד.

עמר בר-לב: גם הם כנראה משעממים אותך.

עמר בר-לב: צר לי.

עמר בר-לב: צר לי מאוד על תושבי הצפון.

עמר בר-לב: אותי אתם לא משעממים.

עמר בר-לב: אני חושב שזה ראוי; אני חושב שזה נכון.

עמר בר-לב: אני חושב שבכלל, מדינה כמו מדינת ישראל, בעלת עוצמה כלכלית כזאת, חייבת לתת מיגון מקסימלי לכל תושביה, ובוודאי לתושבים שרק לאחרונה התברר לנו שמנהרות של החמאס ממש צצות וקופצות מתחת לבתים של חלק מכם.

עמר בר-לב: הזדמנות אחרונה לקואליציה לשנות את דעתה.

עמר בר-לב: גברתי היושבת-ראש, אולי את תשכנעי אותם.

יואל חסון: עמר, עמר, תשאל למה המשותפת, שהיישובים שלהם סמוכי גבול, לא רוצים להצביע על החוק הזה.

עמר בר-לב: רגע, מה – –

יואל חסון: הם לא רוצים להצביע.

עמר בר-לב: – – הרשימה המשותפת לא מוכנה להצביע?

עמר בר-לב: אנחנו מדברים על ערבים ויהודים, ערבים שחיים לאורך גבול הצפון.

עמר בר-לב: למה?

עמר בר-לב: הם לא צריכים ביטחון?

עאידה תומא סלימאן: – – –

עמר בר-לב: הלוא כשרקטות עפות – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

עמר בר-לב: כשרקטות עפות, הן לא מבחינות בין יהודי לערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

עאידה תומא סלימאן: אנחנו – – –

עמר בר-לב: למה אתם לא מצטרפים להצבעה?

קריאות: – – –

עמר בר-לב: תתביישו לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע מצביעים על הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מתן שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן ומרחב מוגן דירתי ביישובים סמוכי גבול), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מתן שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן ומרחב מוגן דירתי ביישובים סמוכי גבול), התשע"ו–2016, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 44 חברי כנסת, 58 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מתן שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן ומרחב מוגן דירתי ביישובים סמוכי גבול), התשע"ו–2016, לא עברה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני מבקשת מהאופוזיציה לסגור את החשבונות שלכם מחוץ לאולם.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5530/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

יואל חסון: לא ראוי שתגידי את מה שאמרת עכשיו.

יואל חסון: את בתפקיד ממלכתי כרגע, ואת לא אמורה לתת ציונים לאופוזיציה.

טלי פלוסקוב: אתם מפריעים לדיון.

יואל חסון: אל תיתני לנו ציונים.

טלי פלוסקוב: אתם מפריעים לדיון.

קריאות: – – –

יואל חסון: את בתפקיד סגנית יושב-ראש.

יואל חסון: אל תיתני לנו ציונים.

טלי פלוסקוב: אדוני, אתה, כסגן יושב-ראש לשעבר, יודע – –

יואל חסון: אל תיתני לנו ציונים.

טלי פלוסקוב: – – מה הדרכים להביע את אי-הסכמתך לניהול המליאה.

מאיר כהן: את מתנהגת לא בסדר.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אני לא ארחיב בנושא.

טלי פלוסקוב: אדוני חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אם אני מבקשת לא להפריע בדיונים, זה לא אומר שאתם יכולים להתנהל מקצה אחד של האולם לקצה שני של האולם.

טלי פלוסקוב: זה לא עובד ככה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

לאה פדידה: זה לא על הצפון, הוא יוצא ולא מצביע.

קריאה: – – – בוודאי.

קריאה: אצל גלנט היה שעון?

קריאה: לא.

קריאה: נגמר השעון והוא המשיך לדבר.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, המתנתי, חיכיתי שיעברו הבחירות לרשויות המקומיות על מנת להעלות שוב על סדר-יומה של הכנסת את הצעת החוק החשובה הזאת, בתקווה שמשהו יזוז.

מיקי לוי: הצעת החוק שלפנינו מבקשת דבר פשוט מאוד: שכל ישיבות המועצה של הרשויות המקומיות יוקלטו וישודרו באתר אינטרנט ייעודי.

מיקי לוי: מה לא בסדר בזה?

מיקי לוי: החשיבות ברורה לחלוטין: שקיפות.

מיקי לוי: שקיפות מונעת שחיתות, ופומביות הדיון מונעת החלטות עקומות.

מיקי לוי: מדובר בעיקרון דמוקרטי ראשון במעלה.

מיקי לוי: יושבים כאן במליאה חברי כנסת שבעברם היו ראשי רשויות או היו שותפים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יגידו לך: אין תקציב.

מיקי לוי: אבל התקציב הוא שולי.

מיקי לוי: מדובר על 1,500 שקל להתקנת מצלמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצלמות כבר קיימות.

מיקי לוי: המצלמות קיימות, נשאר לחבר אותן.

מיקי לוי: יש רק כאלה, אדוני, שלא מעוניינים בכך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – לעצמם, כדי להשתמש בזה – – –

מיקי לוי: הם ישימו לעצמם אולי גול עצמי, ולכן מדובר בעיקרון דמוקרטי ראשון במעלה.

מיקי לוי: ובכלל, בשנת 2018 אין שום סיבה טכנית, כספית או עקרונית שכל ישיבות המועצה לא יוקלטו וישודרו.

מיקי לוי: ישיבות מועצת עיר נוגעות פעמים רבות בסביבה הקרובה של התושבים.

מיקי לוי: יש להן השפעה ישירה על העברות תקציביות של מיליונים רבים ועל מינויים חשובים בעיר שמשפיעים על חיי התושבים.

מיקי לוי: במסגרת הישיבות מתקבלות החלטות במגוון עצום של נושאים.

מיקי לוי: החלטות כאלה לא יכולות להתקבל באפלה, שהרי מעצם טבען הישיבות הללו נערכות בחדר שמספר המקומות בו מוגבל, ובזמן שרוב מוחלט של התושבים אינם יכולים לקחת בהן חלק.

מיקי לוי: שידור און-ליין של ישיבות המועצה ושמירת ההקלטה באתר אינטרנט ייעודי יאפשרו לתושבים שמעוניינים בכך לעקוב אחר הנעשה בעירם.

מיקי לוי: כשראש עיר וחברי המועצה יודעים שכל התושבים יכולים לצפות בזמן אמת בשידור, או בהקלטות ישיבות המועצה, הם ינהלו את הדיון בצורה שונה וטובה יותר.

מיקי לוי: אור השמש, כפי שנאמר פעמים רבות בעבר, הוא המחטא הטוב מכולם.

מיקי לוי: ובכלל, לעיתים תושבים פשוט רוצים לדעת מה נעשה ומה קורה בעירם, וזו אחת הדרכים הטובות, חבריי חברי הכנסת.

מיקי לוי: איך אנו יכולים לדחות את הצעת החוק הזאת פעם אחר פעם כשבביתנו שלנו, במשכן הכנסת, אנחנו רואים את הישיבות עצמן, המשודרות בזמן אמת בצורה שקופה?

מיקי לוי: כל ישיבות הוועדות של הכנסת מצולמות בזמן אמת.

מיקי לוי: כולנו יודעים שפרוטוקול אינו מספיק.

מיקי לוי: אם כבר, אז במועצות המקומיות, שבהן יש פחות הד בתקשורת לנעשה, החשיבות של שידור וקליטת החומרים כפולה ומכופלת.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, לא מדובר בעניין של קואליציה ואופוזיציה, ולכן לא ברורה לי ההתנגדות של חבריי לספסל הקואליציה להצעה.

מיקי לוי: לראיה, יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דודי אמסלם הגיש הצעת חוק דומה רק לפני כשנה.

מיקי לוי: אם זה לא מספיק, אז רק שלפני שבוע קראתי בעיתונות המקומית ברמת גן על חבר מועצת העיר בני ברק בשם יעקב וידר.

מיקי לוי: למי הוא שייך?

מיקי לוי: לסיעת הליכוד.

מיקי לוי: חבר מרכז ליכוד דורש את אותה הצעה – למען השקיפות – שישיבות המועצה באשר הן יהיו משודרות בזמן אמת באינטרנט.

מיקי לוי: אותו יעקב וידר ממרכז הליכוד, חבר בעיריית בני ברק, פועל להנגשת ישיבות המועצה לתושבים.

מיקי לוי: אם לצטט את הודעת סיעת הליכוד בעיר, כך נאמר בה: אם אכן לעסקנים בבני ברק אין מה להסתיר, וככל שהכול כשר ותקין, למה הם רוצים לנהל בחשאי את ישיבות המועצה ומתחבאים מאחורי דלתות נעולות ומאבטחים?

מיקי לוי: עיריית בני ברק, אגב, אם תהיתם בכלל, לא טרחה להגיב על הידיעה בכלל.

מיקי לוי: למה לה?

מיקי לוי: הכול מתנהל בחשאי.

מיקי לוי: היא מעוניינת בשקט והיא מנסה לעשות הכול כדי שההמולה תישכח.

מיקי לוי: כך, גברתי היושבת-ראש, אי-אפשר להמשיך.

מיקי לוי: חבריי לסיעת הליכוד, אתם מוזמנים להתחבר לשטח ולפעילים שלכם, ואולי אז תבינו את ההכרח והחשיבות שבהצעה הזאת.

מיקי לוי: ההצעה הזאת באה מחברי ליכוד בשטח שהם חברים במועצות מקומיות בערים השונות במדינת ישראל.

מיקי לוי: אסור לנו להשאיר את ההחלטה הזאת בידי ראשי הערים והמועצות.

מיקי לוי: מטבע העניין, מי שיש לו מה להסתיר לא יאפשר ולא ייזום הנגשה של הישיבות לכלל הציבור.

מיקי לוי: אלה בדיוק המקומות שאנחנו צריכים להתערב בהם כמחוקקים שרואים את כל התמונה ומבינים את החשיבות של השידור הישיר.

מיקי לוי: אני פונה אליכם בבקשה נוספת להצביע בעד החוק הדמוקרטי הזה.

מיקי לוי: החוק הזה בא מאנשי מרכז ליכוד בשטח שנמנים עם מועצות מקומיות בערים השונות.

מיקי לוי: זה בא מכם, לא רק ממני.

מיקי לוי: אל תיתנו יד להכשלת החוק החשוב הזה.

מיקי לוי: הצביעו בעדו.

מיקי לוי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: ישיב על ההצעה סגן שר הפנים משולם נהרי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, זה נכון שהצעת החוק עלתה כבר, ועכשיו מביאים אותה שוב.

משולם נהרי: הצעת החוק מבקשת להוסיף הוראה לתוספת השנייה לפקודת העיריות [נוסח חדש] כך שייקבע כי ישיבות מועצה פומביות יצולמו וישודרו בשידור ישיר באתר האינטרנט של העירייה – – מיקי אתה מקשיב?

מיקי לוי: כל הזמן.

משולם נהרי: אוזנך כרויה.

משולם נהרי: – – או בכל אמצעי אחר שתמצא העירייה לנכון, כך שתתאפשר לתושב גישה לצפייה בישיבות המועצה מכל מחשב.

משולם נהרי: על פי המציע, התיקון יגביר את שקיפות הישיבות של מועצת העיר, אשר משפיעות על כלל הציבור.

משולם נהרי: עוד צוין כי הגישה הפיזית של מספר רב מתושבי העיר לישיבות המועצה הינה מצומצמת בשל הקושי להתייצב במועד ובמקום של ישיבות המועצה.

משולם נהרי: בהתאם למצב החוקי כיום, ישיבות המועצה הן פומביות, למעט ישיבות שראש העיר הורה על קיומן בדלתיים סגורות, מטעמים שבביטחון המדינה או מטעמים שבצנעת הפרט – סעיף 18(א) לתוספת השנייה לפקודה.

מיקי לוי: אין צנעת פרט בוועדות הכנסת?

משולם נהרי: למעט.

משולם נהרי: אמרתי שאם יש מקרה כזה, אז יש.

משולם נהרי: אם אין מקרה כזה, אז אין לנו שום בעיה.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: אם נגיד היועץ משפטי של עיר x יגיד שיש בעיה של צנעת הפרט בדיון y – לא ישודר.

משולם נהרי: כן, אבל כשכותבים הוראות והנחיות ותקנות בחקיקה, מביאים בחשבון גם אפשרות כזאת, וצריך לתת מענה גם לאפשרות כזאת.

משולם נהרי: במקרה שיש מצב כזה, אז צריך לעגן גם אותו.

משולם נהרי: אוקיי?

מיקי לוי: אדוני סגן השר, אני מוכן שתעביר את זה בטרומית, וכל שינוי שתעשה אני מקבל.

משולם נהרי: אני עדיין לא הגעתי לנושא שלך.

משולם נהרי: אני מדבר על מה שקיים היום, על מה שהחוק אומר, על מה שההוראות אומרות.

משולם נהרי: עוד נקבעה חובת הקלטה ורישום פרוטוקול של ישיבות המועצה – סעיף 5 לתוספת השנייה לפקודה – וכן נקבע כי הפרוטוקולים וההקלטות, או התמלילים של ישיבות מועצה פומביות, יפורסמו לידיעת הציבור הרחב באתר האינטרנט העירוני – סעיף 248ב(2) לפקודה.

משולם נהרי: חשוב לומר כי הטלת חובה לצילום ושידור ישיר של ישיבות המועצה עשויה מטבע הדברים לשבש את תקינות הדיונים ולהקשות על התנהלות ישיבות המועצה בצורה נוחה, עניינית ונטולת שיקולים שאינם ממן העניין.

משולם נהרי: בנוסף, הטלת חובה מעין זאת הכוללת צילום ושידור מלא וכולל מטילה נטל כלכלי על העיריות, ללא הצבעה על מקור תקציבי לכך.

משולם נהרי: מטעמים אלה, אנו סבורים כי ההוראות הקיימות כיום בפקודה בדבר פומביות ישיבות המועצה וחובת הקלטה של ישיבות המועצה, לרבות חובת פרסום ההקלטה או תמלול מלא של ישיבות המועצה ברבים, מאזנות נכונה בין העקרונות של זכות הציבור לדעת וחופש הביטוי מחד גיסא ובין הצורך בשמירה על תקינות הדיונים מאידך גיסא.

משולם נהרי: כאמור, ועדת השרים החליטה להתנגד, ועל כן חברי הכנסת מתבקשים להתנגד להצעת החוק.

משולם נהרי: אני רוצה לנצל את הזמן ולהעלות נושא חשוב וכואב, בגלל שהוא פוגע בילדי ישראל, אז אני העדפתי לחזור ולהעלות את הנושא הזה.

משולם נהרי: זה שייך למערכת החינוך.

משולם נהרי: במערכת החינוך ישנם שלושה זרמים: ממלכתי, מוכר שאינו רשמי ומוסדות הפטור.

משולם נהרי: הממלכתי והממלכתי דתי נהנים מ-100% תקצוב מהמדינה.

משולם נהרי: ובכלל, אתמול שמענו שהממלכתי-דתי – עוד 130% תוספת – –

מאיר כהן: 40%.

משולם נהרי: – – עוד 40%.

משולם נהרי: בסדר, בחינוך צריך להשקיע, אני לא נגד השקעה, אבל כשמדובר בתלמידי המוכר שאינו רשמי, שנקבע בתקנות ב-2012 שהשתתפות המדינה במוכר שאינו רשמי תהיה 75% – 75% מה-100% שתלמיד בממלכתי מקבל; תלמיד במוכר שאינו רשמי יקבל 75%.

משולם נהרי: וזה תמיד היה כך, ותמיד פעל כך, והיה לזה ההיגיון.

משולם נהרי: אתם לא רוצים להיות בבעלות המדינה – אוקיי.

משולם נהרי: לא תוכלו לקבל 100%.

משולם נהרי: וזה עוגן בתקנות בשנת 2012, ואנחנו הבנו ש-75% זה מ-100%.

משולם נהרי: לאחר מכן בא שר החינוך מיש עתיד, שי פירון, והחליט לעשות סדר בתוך המשרד.

משולם נהרי: קודם כול, להקים ממלכתי-חרדי – ולממלכתי-חרדי צריך כסף.

משולם נהרי: מאיפה לוקחים כסף?

משולם נהרי: לקחת על חשבון הממלכתי הוא לא רוצה.

משולם נהרי: בסופו של דבר הוא יצטרך להפחית מהם.

משולם נהרי: אז הוא החליט שהוא צריך מקור תקציבי.

משולם נהרי: מה הוא עשה?

משולם נהרי: הוא בא בעורמה ואמר: אני קובע תקן בסיסי.

משולם נהרי: התקציב יהיה בנוי כך – מתקן בסיסי ותוספות.

משולם נהרי: המוכר שאינו רשמי – ה-75% שלו ייגזר מתוך התקן הבסיסי, זאת אומרת, ה-100% קטן ל-70% אולי, ומתוך זה, 75% – יוצא שהם מקבלים היום כ-40% מהתקציב שלהם לעומת מה שקיבלו אז.

משולם נהרי: אנחנו עיגנו את זה בהסכם הקואליציוני, ואני חושב שהסכמים צריכים לכבד, למרות שבגין אמר, מעל הדוכן הזה, שעל הסכמים לא צריכים לחתום; אם מתכוונים לקיים, לא צריך לחתום, ואם חותמים, כנראה שלא מתכוונים לקיים.

משולם נהרי: ואכן, באמת מערכת החינוך, משרד החינוך, שר החינוך – לא מפריע להם שכמעט שליש מילדי ישראל הם במוכר שאינו רשמי, והם נאנקים, והם מקבלים הרבה פחות – לא 75%, בפועל, אלא כ-40%.

משולם נהרי: אבל תמיד נזרק לחלל האוויר שהם לא לומדים לימודי ליבה.

משולם נהרי: חבר הכנסת נחמן שי, אני אומר לך, השקר הגדול שמסתובב בבית הזה ובציבוריות הישראלית הוא שבמוכר שאינו רשמי לא לומדים ליבה.

משולם נהרי: זה לא נכון.

משולם נהרי: אני הייתי במשרד החינוך.

משולם נהרי: אנחנו לא מדברים על הפטור.

משולם נהרי: אנחנו מדברים על המוכר שאינו רשמי, והמוכר שאינו רשמי כולל את החרדים, כולל את הערבים, כלל את הנוצרים, כולל את בתי הספר הדמוקרטיים, כולל את בתי הספר לאומנויות, כולל את בית הספר הריאלי בחיפה.

משולם נהרי: כל אלה בהגדרה של המוכר שאינו רשמי, וכולם מלמדים לימודי ליבה.

משולם נהרי: אבל היה לו נוח, בגלל החרדים, "כי תצא אש ומצאה קצים ונאכל גדיש".

משולם נהרי: לא מבחינים בין טוב לבין רע.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

משולם נהרי: לכן, אני חושב שאסור לנו לשתוק.

משולם נהרי: מדובר בילדי ישראל.

משולם נהרי: מדובר בהשקעה בהון האנושי.

משולם נהרי: מדובר באלה שהם יסוד קיומנו.

משולם נהרי: אם לא נשקיע בהם, בסופו של דבר אנחנו ניתן את הדין, וגם נשלם.

משולם נהרי: לכן, אני מבקש משר החינוך לראות את ההסכם – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת לסיים.

משולם נהרי: – – לתקן את העוול שנגרם למוכר שאינו רשמי, ולהעמיד את זה על מה שהיה ב-2012, כפי שחתומים עליו כולם בהסכם הקואליציוני של ש"ס.

משולם נהרי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד שלוש דקות.

יואל חסון: את מחכה שהם ישבו.

טלי פלוסקוב: איבדתי אותך.

טלי פלוסקוב: אני הזמנתי את חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: מה הייתי עושה, חבר הכנסת יואל חסון?

יואל חסון: את מגויסת לקואליציה.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

יואל חסון: יושב-ראש הקואליציה מנהל את הדיון.

יואל חסון: מצוין.

טלי פלוסקוב: זה מה שאתה מרגיש – בסדר.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מיקי לוי: ראש הממשלה נתניהו, בוועדת גלובס בירושלים – ואני מצטט:

מיקי לוי: אסור להפעיל לחצים לא ראויים על שומרי הסף.

מיקי לוי: באמת, אדוני ראש הממשלה?

מיקי לוי: אתה רציני?

מיקי לוי: אני בספק.

מיקי לוי: אתה מוביל בשנתיים שחלפו מהלכים לקעקע את מערכת אכיפת החוק בסדרה של חוקים הזויים.

מיקי לוי: אתה, בהתבטאויות אומללות כנגד המשטרה והפרקליטות, מנסה פעם אחר פעם לפגוע במערכת אכיפת החוק ובשומרי הסף.

מיקי לוי: להזכיר לך?

מיקי לוי: אפשר לזרוק את המלצות המשטרה לפח ועוד כהנה וכהנה.

מיקי לוי: ראו זה פלא, המשפט "לא יהיה כלום כי לא היה כלום" נשכח היכן שהוא; כבר איננו שומעים אותו.

מיקי לוי: תיק 1000, תיק 2000, תיק 4000 ועוד ארבעה תיקים חוקיים.

מיקי לוי: ועוד בוועידת גלובס אמר ראש הממשלה: ב-2013, מחיר החשמל היה הגבוה ביותר, בזמנו של שר האוצר הקודם.

מיקי לוי: ראש הממשלה, אינך דובר אמת.

מיקי לוי: אינך דובר אמת.

מיקי לוי: אני מחזיק בידי את חוברת רשות החשמל.

מיקי לוי: אכן, כשנכנסנו למשרד האוצר התעריף הביתי – לאורך זמן, זאת אומרת – היה 54 אגורות לקילוואט/שעה.

מיקי לוי: 54 אגורות לקילוואט/שעה.

מיקי לוי: זה היה בהתחלה, כשנכנסנו לתפקידנו.

מיקי לוי: המחיר הזה ירד לאורך השנים, עד 2015, ומחירו היה 45 אגורות לקילוואט/שעה.

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, או שאתה לא יודע את הנתונים או שאתה משקר.

מיקי לוי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 55 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 40 חברי כנסת, 55 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ח–2018, לא עברה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת רוברט טיבייב, חברת הכנסת מרב מיכאלי, חבר הכנסת עמיר פרץ וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מבקשים להירשם כתומכים, אני מבינה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1067/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול שלילת רישיונות נהיגה לחייבים), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קארין אלהרר – יופי, בדרך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד עשר דקות.

קארין אלהרר: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

קארין אלהרר: כנסת נכבדה – –

טלי פלוסקוב: אפשר בבקשה להגביר קצת מיקרופון?

טלי פלוסקוב: תודה.

קארין אלהרר: – – כנסת נכבדה, בשבועיים האחרונים התבשרו משפחות רבות בישראל על שורת התייקרויות במוצרי היום הבסיסיים שלהן, בזה אחר זה.

קארין אלהרר: גילינו שהחשמל הולך להתייקר ב-8%; המים – ב-4.5%; מחיר הלחם בפיקוח יעלה; חברות רבות בישרו לנו שעגלת הקניות הולכת לעלות ב-2019 הרבה הרבה יותר.

קארין אלהרר: לצד הפרסומים הללו יצא גם דוח העוני האלטרנטיבי של ארגון לתת, שבישר לנו שבישראל יש למעלה מחצי מיליון משפחות שנמצאות מתחת לקו העוני; למעלה ממיליון ילדים רעבים.

קארין אלהרר: אני לא אחזור על אותם נתונים, שכולם כאן יכולים לדקלם בעל פה, מתוך שינה, אבל אני כן אשים לב, ואני רוצה שגם אתם תשימו לב, לכמה נתונים יבשים שאולי שווה שהממשלה האטומה הזאת תלמד ותשנן, כי הם חשובים.

קארין אלהרר: שכר המינימום הוא 5,300 שקלים; תשלומי הורים לילדים עולים ועולים; מחירי הצהרון – אומנם הצלחנו לשים פיקוח, אבל הם עדיין למעלה מ-900 שקלים.

קארין אלהרר: מי מהממשלה יכול להסתכל בעיניים ולומר שיוקר המחיה הוא בלוף?

קארין אלהרר: שמחאת האפודים אינה מוצדקת?

קארין אלהרר: אתמול הייתי בדיון בוועדת הכלכלה.

קארין אלהרר: נכח שם אחד ממארגני המחאה, דוד מזרחי, שסיפר – גברתי, אי-אפשר.

קארין אלהרר: באמת, אני מצטערת.

טלי פלוסקוב: כן, אני מבינה אותך.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, לא כל כך הרבה חברים בתוך האולם, ועדיין יש רעש מאוד גדול.

טלי פלוסקוב: תודה.

קארין אלהרר: ישב מר דוד מזרחי וסיפר את תולדותיו כילד – איך היה עני, וההורים שלו התקשו לשלם את חשבונות החשמל; איך הוא גדל רעב.

קארין אלהרר: אלה בדיוק הדברים שמדרדרים משפחות רבות מתחת לקו העוני ומכניסים אותן לחובות אדירים – חובות שמגלגלים אותן אל ההוצאה לפועל.

קארין אלהרר: ומה הממשלה הזאת עושה כדי לסייע לאותם אנשים לצאת ממעגל החובות?

קארין אלהרר: היא מענישה אותם בחקיקה.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, נקודת המוצא היא שחובות צריך לשלם, ונכון, צריך לשלם אותם בהקדם.

קארין אלהרר: אבל מה קורה לאדם שאין לו כסף?

קארין אלהרר: מה קורה למשפחה שלו?

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, היום בחוק ההוצאה לפועל ניתן להעניש אדם על כך שהוא לא משלם את החוב – הרבה פעמים כי אין לו – על ידי שלילת רישיון הנהיגה.

קארין אלהרר: דמיינו מצב שבו אדם צריך להסיע את הילדים שלו, אפילו לרופא, צריך ללכת לעבודה, צריך להסיע את ההורים שלו או אפילו, חלילה, הוא נהג – שוללים לו את רישיון הנהיגה.

קארין אלהרר: מה הדבר הזה עושה לו?

קארין אלהרר: האם זה גורם לתשלום מהיר יותר של החוב?

קארין אלהרר: אני לא חושבת.

קארין אלהרר: ישבתם פה, קואליציה נכבדה, לפני יומיים, וכעסתם על האופוזיציה על זה שהיא הפילה חוק טוב, שיסייע לשכבות החלשות.

קארין אלהרר: אז הינה, יש לכם הזדמנות להראות שאתם טובים, שאתם בעד השכבות החלשות.

קארין אלהרר: החוק שאני מעלה כאן היום – יש לו סיכוי לעזור לחלשים שבחלשים.

קארין אלהרר: בואו, תראו את שריר האומץ שלכם.

קארין אלהרר: החוק הזה הוא דוגמה קלאסית לחוק שחייב לעבור, רועי פולקמן.

קארין אלהרר: זה היה מאוד מתסכל כשלא העבירו את החוק שלך.

קארין אלהרר: הוא היה טוב.

קארין אלהרר: גם החוק הזה הוא חוק טוב.

קארין אלהרר: נכון, נורית קורן, יושבת-ראש השדולה להוצאה לפועל?

רועי פולקמן: על זה לא נעשתה עבודה.

רועי פולקמן: זאת שורה בסדר-היום, לא יותר.

קארין אלהרר: מה את אומרת?

קארין אלהרר: זאת שורה בסדר-יום שיכולה לשנות חיים של אנשים.

קארין אלהרר: לך יש את הכוח.

קארין אלהרר: לך יש אצבע להצביע עם הכפתור הנכון, כפתור הבעד.

קארין אלהרר: קבלו עוד מספר חשוב: 200,000 חייבים בהוצאה לפועל נשלל להם רישיון הנהיגה בגלל החוק הקיים היום.

קארין אלהרר: 200,000.

קארין אלהרר: זה לא זניח.

קארין אלהרר: זה דבר שמונע מאנשים להתקדם, להתפרנס בכבוד הרבה פעמים ולהחזיר את החוב, בסופו של דבר.

קארין אלהרר: אני לא מבינה איך הדבר הזה מתיישב עם העמדה – גברתי, באמת.

קארין אלהרר: כאילו, יצא לי הגרון.

טלי פלוסקוב: חבריי חברי הכנסת, בואו נתחשב בחברת הכנסת שמציגה.

טלי פלוסקוב: מפריע לה, אז בואו נוריד את הקול או נצא החוצה.

טלי פלוסקוב: הצוותים, בבקשה, אנחנו שומעים אתכם פה.

קארין אלהרר: יש תקנה מקבילה בפקודת התעבורה שקבעה שלילת רישיון לחייבים בגלל קנסות פעילים.

קארין אלהרר: אתם יודעים מה קרה?

קארין אלהרר: משרד התחבורה ביטל את זה.

קארין אלהרר: אז אם משרד התחבורה מבטל את זה, למה משרד המשפטים מתעקש על הדבר הזה?

טלי פלוסקוב: סיעת מרצ, אני שומעת אתכם פה.

קארין אלהרר: תמר.

קארין אלהרר: יכול להיות שתעלה שרת המשפטים ותגיד: זה מעודד גביית חובות.

קארין אלהרר: יש לי חדשות בשבילה: גם להרביץ לאנשים על ידי בריונים מהשוק האפור – גם זה מעודד גביית חובות.

קארין אלהרר: תאמינו לי, כשיאיימו על מישהו, הוא יביא כסף מתחת לאדמה.

קארין אלהרר: אבל האם זו הדרך שבה אנחנו רוצים לגבות את החוב?

קארין אלהרר: באיומים?

קארין אלהרר: אני באמת לא מצליחה להבין איך יכול להיות שכל משרדי הממשלה בעד למעט משרד המשפטים.

קארין אלהרר: זה מאוד מפתיע.

קארין אלהרר: אתמול שיתפה שרת המשפטים בפוסט מעשה נהדר של רשות האכיפה והגבייה – כיצד הרשות מחקה חוב של קשישה ניצולת שואה.

קארין אלהרר: אבל את יודעת מה, השרה שקד?

קארין אלהרר: מעשה אחד, מדהים ככל שיהיה, שעוזר לקשישה אחת, הוא מופלא, ואני מברכת עליו, אבל יש לך פה את הכוח לעשות מהלך שיעזור למאות אלפי אנשים – אמרנו 200,000.

קארין אלהרר: לשתף בפייסבוק על מעשה אחד, מצד אחד, ולטרפד הצעת חוק שמשפיעה על כל כך הרבה אנשים – אין בזה שום היגיון.

קארין אלהרר: אז אני מפצירה בחברי הכנסת: אל תהיו צבועים, חבריי בקואליציה.

קארין אלהרר: לפני יומיים צעקתם כאן, השתוללתם שאנחנו פוגעים בחלשים.

קארין אלהרר: דודי, יושב-ראש הקואליציה, הבנתי שנתת הנחיה שלא להעביר הצעות חוק של חברי האופוזיציה.

קארין אלהרר: אתה יודע מה?

קארין אלהרר: זה לא מתאים לך.

קארין אלהרר: אני קראתי את הדברים שלך ושמעתי אותך כמה פעמים, שאתה באת לעזור למוחלשים, אז הינה ההזדמנות שלך.

קארין אלהרר: ותאמין לי, אני אעביר את ההצעה הזאת על שם דודי אמסלם, אם זה מה שיעשה לכם טוב.

קארין אלהרר: תעבירו את הצעת החוק הזאת, לא כי זה בא ממני.

קארין אלהרר: אני מוכנה להסיר את שמי מהדבר הזה.

קארין אלהרר: תעבירו את זה כי זה טוב לאזרחים.

קארין אלהרר: אני סברתי, בטעות, שאכפת לכם מהאזרחים, אבל אם נראה שתצביעו נגד – כנראה שהרבה פחות ממה שחשבתי.

קארין אלהרר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: ישיב, בשם שרת המשפטים, השר יובל שטייניץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קארין אלהרר: היא אפילו לא באה?

מיכל רוזין: שטייניץ, איך אתה נגד?

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך, אדוני.

מיקי לוי: אפילו נהג מונית או נהג משאית – ממה הוא ירוויח?

פנינה תמנו: ממה הם ירוויחו?

פנינה תמנו: זה להכניס אותם עוד יותר – – –

מיכל רוזין: דודי, אתה רוצה להסביר לנו למה אתה נגד?

מיכל רוזין: רק בגלל שזה אופוזיציה?

מיכל רוזין: רק בגלל זה?

מיכל רוזין: אתה לא באת לשרת את הציבור?

מיכל רוזין: אתה נגד הציבור, דודי אמסלם?

טלי פלוסקוב: כן, אנחנו נבקש שוב ממיכל רוזין להירגע ולתת לשר אפשרות לדבר.

טלי פלוסקוב: גברתי, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה.

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: גברתי, אני רוצה להתנגד.

מיקי לוי: אני כבר אומר.

טלי פלוסקוב: אני אבדוק אם לא קראתי.

טלי פלוסקוב: בסדר, אדוני.

מיכל רוזין: לא קראת אותי בקריאה ראשונה.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש – – –

מיכל רוזין: דודי, אתה רוצה להסביר לנו – –

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, רבותיי חברי הכנסת – – –

מיכל רוזין: – – למה אתם נגד?

מיכל רוזין: רק בגלל שזה האופוזיציה?

מיקי לוי: ואם יש לו ילד חולה בבית שהוא צריך לקחת אותו?

מיכל רוזין: רק כי זה אופוזיציה?

מיכל רוזין: מה, אתה לא בא הנה לשרת את הציבור?

מיכל רוזין: אתה נגד הציבור, דודי אמסלם?

טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש שוב ממיכל רוזין להירגע ולתת לשר אפשרות לדבר.

יובל שטייניץ: תודה.

מיכל רוזין: – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, תודה רבה.

מיכל רוזין: תודה רבה לך.

יובל שטייניץ: אני התבקשתי – – –

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה.

מיכל רוזין: תקראי ראשונה.

מיכל רוזין: איזה שנייה?

טלי פלוסקוב: אני אבדוק אם לא קראתי – – –

מיקי לוי: גברתי, אני רוצה להתנגד.

מיקי לוי: אני כבר אומר.

טלי פלוסקוב: בסדר, אדוני.

מיכל רוזין: לא קראת אותי ראשונה.

יובל שטייניץ: אני עונה בשמה של שרת המשפטים איילת שקד.

יובל שטייניץ: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול שלילת רישיונות נהיגה לחייבים), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת קארין אלהרר מבקשת לבטל את הגבלת רישיון הנהיגה הקבועה בחוק ההוצאה לפועל.

יובל שטייניץ: אבקש להראות שהליך זה הוא מידתי, ומוטל רק על חייבים אשר אינם פועלים להסדרת חובם.

יובל שטייניץ: ראשית, הגבלה זו מוטלת רק על חייב שאינו משלם את חובו.

יובל שטייניץ: שנית, הליך זה מותנה בהחלטה של רשם ההוצאה לפועל, אשר מפעיל שיקול דעת בהתאם לנסיבות המקרה.

יובל שטייניץ: שלישית, ניתן להטיל הגבלה זו רק אם חלפה לפחות חצי שנה, ואם סכום החוב עולה על 2,500 שקלים.

פנינה תמנו: תראה איזה סכום מגוחך.

יובל שטייניץ: אם סכום החוב נמוך יותר, ניתן יהיה לבקש את הגבלת רישיון הנהיגה רק אחרי שנה.

יובל שטייניץ: עוד תנאי חשוב מאוד – לא ניתן להטיל את ההגבלה על חייב שזקוק לרישיון הנהיגה שלו לשם פרנסתו או בשל היותו, או היות בן משפחתו, נכה התלוי ברכב.

יובל שטייניץ: כלומר, ניתן לראות שההגבלה אינה מוטלת באופן גורף על החייבים – כפי שמצטייר מההצעה – אלא רק בהתקיים תנאים סדורים ומאוזנים שנקבעו בחוק.

יובל שטייניץ: בנוסף, גם אם הוטלה ההגבלה, החוק קובע שאם חייב משלם לפי צו תשלומים, הרשם יסיר את ההגבלה.

יובל שטייניץ: כמו כן, בתיקון שהובלתי – "הובלתי" זה כבוד שרת המשפטים, שהיא הובילה – אשר עבר השבוע בוועדת החוקה, חוק ומשפט, נקבע שאם חייב שילם לפחות שלושה תשלומים בהתאם לפריסה שנקבעה לו, אזי הגבלת רישיון הנהיגה מוסרת, ללא שום שיקול דעת.

יובל שטייניץ: כלומר, אם חייב יראה שעמד בשלושה תשלומים, וכל עוד הוא עומד בהסדר התשלומים שנקבע לו, לא תוטל עליו הגבלה ברישיון הנהיגה.

קארין אלהרר: – – – אפילו לשקר היא לא יודעת.

יובל שטייניץ: אני מקריא מה שהיא – – –

קארין אלהרר: חבל שהיא לא באה לענות בעצמה.

קארין אלהרר: מה קרה?

קארין אלהרר: זה לא הסדרה, אז היא לא באה?

קארין אלהרר: אם זה לא הסדרה זה לא מעניין?

יובל שטייניץ: קארין, אני לא מצליח לשמוע אותך – – –

קארין אלהרר: – – –

יובל שטייניץ: אני חושב שהנימוקים כאן נשמעים – לפחות לי, לאוזניי – מאוד רציניים ומשכנעים.

יובל שטייניץ: לכן ברור כי החוק לא קבע את ההגבלה הזאת בנקל, אלא קבע הסדר מיוחד שנועד להבטיח כי היא תוטל באופן מידתי.

יובל שטייניץ: הגבלת רישיון הנהיגה מוטלת רק על חייבים שאינם משלמים, ולפי מה שנאמר קודם – שגם אינם תלויים בכך לפרנסתם.

יובל שטייניץ: אם הם מסדירים את חובם, אפילו באמצעות פריסת החוב לתשלומים, הרי שההגבלה הזאת לא תחול עליהם.

יובל שטייניץ: לכן הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

קארין אלהרר: אני רוצה להשיב.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אלהרר מבקשת – – –

מיקי לוי: לא, הצבעה.

קריאה: שמית.

קריאה: הצבעה.

קריאה: הצבעה.

קריאה: הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': מה רוצה גברתי?

קריאות: שמית.

קריאות: שמית.

קריאות: מבקשים שמית.

קריאות: הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': טוב, בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': לבקשת הקואליציה זו תהיה הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רק, אנחנו רק נוודא – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, לא צריך לרוץ.

בצלאל סמוטריץ': זו תהיה הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': זו תהיה הצבעה שמית.

מיקי לוי: – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא שמית.

איילת נחמיאס ורבין: לא שמית.

יואל חסון: הצבעה עכשיו.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': ככה?

בצלאל סמוטריץ': ככה אתם מקבלים, ככה אתם מקבלים את פניי?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין מה קורה פה.

יואל חסון: תתבייש.

יואל חסון: תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

קריאות: – – –

יואל חסון: תתבייש לך.

יואל חסון: אתה צריך להתבייש לך.

יואל חסון: אתה צריך להתבייש.

יואל חסון: אתה לא מכבד את הכיסא שאתה יושב עליו.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני?

בצלאל סמוטריץ': אסור לי לבקש הצבעה שמית?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: אתה פעלת עכשיו כאיש קואליציה, לא כסגן יושב-ראש הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אתה תהיה בחוץ גם באופוזיציה – גם בהצבעה אתה תהיה בחוץ.

קריאות: – – –

יואל חסון: תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: אתה צריך להתבייש.

יואל חסון: אין לך זכות לנהל דיונים בצורה כזאת.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, צא החוצה, בבקשה.

יואל חסון: תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, צא החוצה.

בצלאל סמוטריץ': יש גבול.

יואל חסון: תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, צא החוצה, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני אתבייש לי, ואתה תהיה בחוץ.

קריאות: – – – (חבר הכנסת יואל חסון יוצא מאולם המליאה)

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת סמוטריץ, אני ביקשתי פרוטוקול.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הודעת שיש הצבעה, חבר הכנסת סמוטריץ.

איילת נחמיאס ורבין: הודעת שיש הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אני הודעתי שיש הצבעה שמית לבקשת יושב-ראש הקואליציה.

איילת נחמיאס ורבין: לא, הינה, מוציאים פרוטוקול.

איילת נחמיאס ורבין: מוציאים פרוטוקול.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': זה מה שהודעתי מהרגע הראשון, וזה מה שקורה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים יקרים, תוציאו פרוטוקולים.

קריאות: זו החלטה שלך.

קריאות: זו החלטה שלך.

בצלאל סמוטריץ': זאת לא יכולה להיות החלטה שלי.

בצלאל סמוטריץ': גם אם אני רוצה, אני לא מוסמך לקבל אותה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מוסמך לאשר הצבעה שמית לבקשת יושב-ראש הקואליציה, בשם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': כך קורה כאן תמיד; או 20 חתימות או בקשת יושב-ראש קואליציה.

בצלאל סמוטריץ': זה הכול.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת, תקראי בבקשה בשמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי שיפריע להצבעה לא יהיה כאן.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם, אדוני, אנחנו מתחילים בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – בעד ניבין אבו רחמון – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – אינו נוכח

בצלאל סמוטריץ': אני רק מודיע לפרוטוקול שאפשרתי לו לחזור.

בצלאל סמוטריץ': ביקשתי גם מהסדרן ללכת לקרוא לו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אוסנת הילה מארק – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד משה מזרחי – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת דן סידה – נגד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – בעד לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשמותיהם של חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוברט אילטוב – אינו נוכח מסעוד גנאים – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד יוסי יונה – בעד עליזה לביא – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח משה מזרחי – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד סאלח סעד – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד איוב קרא – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח

בצלאל סמוטריץ': חברים, יש מישהו באולם שלא הצביע ומבקש להצביע?

בצלאל סמוטריץ': תמה ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תספור בבקשה את התוצאות.

ציפי חוטובלי: – – –

לאה פדידה: תמה ההצבעה.

לאה פדידה: היא לא יכולה להצביע.

בצלאל סמוטריץ': נגמרה ההצבעה, צר לי.

לאה פדידה: גם פה רוצים – – – את התקנון?

לאה פדידה: זה אחרי ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חברים, הרי התוצאות: 50 תומכות, 58 מתנגדות.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5651/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק קרן פיצויים לנזקי הפשיעה החקלאית, התשע"ח–2018, של חבר הכנסת חיים ילין וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': יציג את ההצעה חבר הכנסת ילין.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני חייב להגיד לך באופן אישי – – –

עיסאווי פריג': יש היום יום הולדת – – –

בצלאל סמוטריץ': מזל טוב.

עיסאווי פריג': אני מבקש ברכה מסודרת – – –

בצלאל סמוטריץ': כולנו נברך – – –

אחמד טיבי: אל תברך – – –

בצלאל סמוטריץ': אז אותך לא, יותר קל.

בצלאל סמוטריץ': נברך את חבר הכנסת מוסי רז לרגל יום הולדתו.

בצלאל סמוטריץ': בגיל הזה לא שואלים כמה, מן הסתם.

בצלאל סמוטריץ': מוסי, עד 120, בעזרת השם.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': גם אחמד, אבל הוא ביקש שלא.

בצלאל סמוטריץ': הוא ביקש שלא.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, לא – – –

בצלאל סמוטריץ': לכולם עד 120.

בצלאל סמוטריץ': אחמד טיבי – – –

עיסאווי פריג': לפי חוק הלאום עובר – – –

בצלאל סמוטריץ': אחמד טיבי, הוא ביקש, אני לא רוצה להרוס לו את הפריימריז.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, גם למוסי וגם לאחמד, מזל טוב, שמחה ואושר.

בצלאל סמוטריץ': מוסי, עד 120, אבל לא כאן.

בצלאל סמוטריץ': בסדר?

מוסי רז: יותר טוב.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, תרשה לי 15 שניות.

חיים ילין: אני מעריך אותך, למרות שלא תמיד אני יחד איתך.

בצלאל סמוטריץ': – – – אתה בטח רוצה הודעה אישית, כי הזכרתי את שמך?

חיים ילין: לא.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, נראה – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

חיים ילין: – – שהיום לקחת את הכדור הלא-נכון.

חיים ילין: אתה צריך לנהל פה את העסק.

בצלאל סמוטריץ': נו, מה אתה רוצה?

חיים ילין: אני מוחה מעל דוכן הכנסת על מה שאתה עשית בהצבעה הקודמת.

חיים ילין: לא מתאים לך.

חיים ילין: זה לא יאה לעשות תרגיל כזה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני לא – – –

חיים ילין: זה שהשר שהציג ירד לפני הזמן ועשה לכם תקלה – אתה לא צריך לכסות על זה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רק עוצר לך את הזמן ומגיב.

בצלאל סמוטריץ': אני עוצר לך את הזמן ומגיב.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שהשר – – –

חיים כץ: – – –

חיים ילין: הוא יודע.

חיים כץ: אבל גם אני רוצה לדעת.

בצלאל סמוטריץ': חיים, אני אומר את הדברים לפרוטוקול.

חיים ילין: הוא יודע.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שהשר ירד מן הדוכן – – –

חיים ילין: יש צילומים.

חיים ילין: כבודו, יש צילומים.

בצלאל סמוטריץ': חיים.

חיים ילין: ברגע שירד וקארין אמרה לך: הצבעה, אתה היית צריך להצביע.

בצלאל סמוטריץ': חיים, עצרתי לך את השעון.

חיים ילין: אף אחד לא אמר לך: שמית – ואז נזכרו שאין לכם רוב ואז אמרו: שמית.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, חבר הכנסת ילין – – –

חיים ילין: אדוני היקר, זה לא מה שכתוב בתקנון הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין – – –

אלעזר שטרן: גם הוא אמר הצבעה.

חיים ילין: יש צילומים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, אתה טועה.

אלעזר שטרן: גם הוא אמר הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': תוציא את הצילומים.

בצלאל סמוטריץ': אני יכול לנסות לענות רגע?

בצלאל סמוטריץ': ברגע שהשר ירד, חבר הכנסת אמסלם צעק שהוא מבקש הצבעה שמית.

חיים ילין: הוא לא אמר את זה.

בצלאל סמוטריץ': זכותו, כיושב-ראש קואליציה – – –

חיים ילין: יש הקלטות.

חיים ילין: אתה יכול לשים אותן.

בצלאל סמוטריץ': אז תוציא את ההקלטות.

בצלאל סמוטריץ': מה הבעיה?

חיים ילין: אמרת: הצבעה.

חיים ילין: גמרנו.

בצלאל סמוטריץ': אתה תראה בהקלטות.

בצלאל סמוטריץ': אני אמרתי: הצבעה שמית בפעם הראשונה, ולכן – –

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, עכשיו אני אדבר על החוק ועל – – –

בצלאל סמוטריץ': חיים, רגע.

בצלאל סמוטריץ': אני עצרתי לך את השעון.

חיים ילין: אז תעצור את השעון, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': – – לכן פעלנו – – –

חיים ילין: אם אתה עונה לי, תעצור את השעון, כי זה זמן שלי.

בצלאל סמוטריץ': עצרתי לך את השעון, אתה לא רואה?

בצלאל סמוטריץ': כבר דקה השעון עצור.

חיים ילין: בסדר.

חיים ילין: 1917 זו שנה טובה – – –

בצלאל סמוטריץ': פעלתי על פי התקנון כמו שמתחייב, וכך הייתי פועל גם לו זה היה קורה פעם שנייה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, תמשיך.

חיים ילין: אבל עכשיו אני אדבר על הנושא, שהוא מאוד אהוב עליך, ואני יודע את זה, ואנחנו משתפים פעולה.

חיים ילין: בזכות גלעד ארדן, כבוד השר גלעד ארדן, אני כתבתי את החקיקה הזאת.

חיים ילין: החקיקה הזאת באה מתוך שיחה אישית שלי איתך.

חיים ילין: אתה אמרת: אם הייתה לי קרן, הייתי יכול לעזור לחקלאים שאין להם ביטוח.

חיים ילין: כך נולדה הצעת החוק הזאת.

חיים ילין: הצעת החוק באה ואומרת שהחקלאות היא אחת מאבני היסוד שבזכותן הוקמה מדינת ישראל.

חיים ילין: בשנים האחרונות הפכה הפשיעה החקלאית – או מה ששר החקלאות קורא לו "הטרור החקלאי" – למכת מדינה, מדי יום חקלאים רבים נאלצים להתמודד עם גנבות של תוצרת חקלאית ובעלי חיים, שרפות בתי אריזה והרס כבד של המשקים החקלאיים.

חיים ילין: בין 2011 ל-2015 נפתחו 5,239 תיקי חקירה בתחום הפשיעה החקלאית, אך רק ב-4%–5% מכלל התיקים הוגשו ככתבי אישום.

חיים ילין: עוד עולה מהדוח שכיום לחקלאים אין תמריץ להתלונן למשטרה, למשטרה אין תמריץ להשקיע משאבים בחקירות הפשיעה החקלאית ולפרקליטות אין תמריץ לתבוע.

חיים ילין: לפיכך, מוצע להקים קרן פיצויים – שכבוד השר, אתה ושר החקלאות צריכים להיות ממונים על הקרן הזאת – לפיצויים לאותם חקלאים שלא יכולים לבטח את עצמם.

חיים ילין: חברים יקרים, אני רוצה שכולם ידעו: במדינת ישראל, בתוך מדינת ישראל, יש חקלאים שלא יכולים לבטח את עצמם, כי חברות הביטוח לא מבטחות אותם, וזה לא משנה באיזה סכומים.

חיים ילין: הקרן באה ואומרת דבר כזה: כל מי שנפגע מהטרור החקלאי, מהפשיעה החקלאית, ולא היה לו ביטוח – לא בגלל שלא היה לו כסף לשלם את הביטוח, אלא בגלל שהוא נמצא באזור שחברות הביטוח לא מבטחות – יקבל מאותה קרן 50% מההשקעה עצמה שהלכה לאבדון.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני חושב ששמנו את ה-50% כי ידענו ש-100% – זה לא יקרה.

חיים ילין: 50% זה משהו שלפחות לא ימוטט את העסק כולו.

בצלאל סמוטריץ': – – –

חיים ילין: אפשר להמשיך?

בצלאל סמוטריץ': כן, כן.

חיים ילין: אפשר להמשיך.

חיים ילין: אתמול בלילה אלמונים פרצו לחוות הלולים של שיאון שבגליל, של הקיבוצים כפר הנשיא וצבעון.

חיים ילין: זה קורה כל יום.

חיים ילין: לא מספרים לכם את זה.

חיים ילין: אין גם כותרות בעיתונות, אבל זה כל יום קורה.

חיים ילין: למה מגיע לחקלאים – שבעצם בעמל כפיהם מתפרנסים מהחקלאות, שבעצם נמצאים על אדמה, לא על נדל"ן אלא על אדמה, וזו האמירה הציונית הגדולה ביותר שיכולה להיות במקום הזה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, צר לי להגיד לך, אבל נורא קשה ככה לעבוד.

קריאה: – – –

חיים ילין: לא, אי-אפשר ככה לעבוד.

אחמד טיבי: – – – גם היושב-ראש, גם לי אמרה – – – הינה, אני אומר לך זה – – – טלי, את עושה מעשה נבזי.

אחמד טיבי: נבזי.

אחמד טיבי: את תוקפת את החכ"ים הערבים – – – הוא החזיר אותנו – –

בצלאל סמוטריץ': אחמד, אחמד, מה אתה רוצה ממנה?

אחמד טיבי: – – ואת אומרת לו: אל תחזיר אותם?

אחמד טיבי: תתביישי לך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טיבי, מה אתה רוצה ממנה?

בצלאל סמוטריץ': תגיד.

אחמד טיבי: אתה החזרת אותנו, והיא אומרת לך: אל תחזיר אותם.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, היא לא אמרה לי.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא שאל אותי.

בצלאל סמוטריץ': אחמד, עכשיו בוודאי תצא להירגע אחרי צעקות כאלה, ואז נחשוב מה עושים.

אחמד טיבי: מה זה הדבר הזה?

בצלאל סמוטריץ': אחמד.

אחמד טיבי: אתם ממציאים תקנון חדש?

בצלאל סמוטריץ': אחמד, ביום ההולדת שלך אתה מתעצבן?

בצלאל סמוטריץ': זה סימן לכל השנה כולה.

אחמד טיבי: מעצבן או לא מעצבן?

בצלאל סמוטריץ': זה סימן לכל השנה כולה.

בצלאל סמוטריץ': לא כדאי.

קריאה: מה זה?

קריאה: מה קרה?

אחמד טיבי: לא – – –

חיים ילין: תעצור את השעון, בבקשה.

טלי פלוסקוב: כשהוצאתי, אני אמרתי והבהרתי: מי שנקרא בקריאה שלישית זה אומר שהוא לא יהיה נוכח באולם בזמן הדיונים, אלא הוא יכול להיכנס לכאן רק להצבעות.

טלי פלוסקוב: זה מה שאמרתי כשניהלתי את המליאה.

בצלאל סמוטריץ': מצוין.

טלי פלוסקוב: זכותך לקבל החלטה.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': כיוון – – –

טלי פלוסקוב: אף אחד לא שאל אותי עכשיו אם להכניס או לשנות את התקנון.

בצלאל סמוטריץ': ודאי, ודאי, נו.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': ההאשמות של חבר הכנסת טיבי כנגד חברת הכנסת טלי פלוסקוב מופרכות ומשוללות כל יסוד.

בצלאל סמוטריץ': כשחברת הכנסת פלוסקוב ניהלה כאן את המליאה, היא הודיעה שמי שהיא תקרא אותו בשלוש קריאות יורחק מהדיונים למשך כל היום ויחזור רק להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאתם נקראתם בשלוש קריאות, זו התוצאה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני לא יכול לבוא ולבטל, וגם לא רוצה לבטל, את מה שקיבלה לפני חברת הכנסת פלוסקוב.

בצלאל סמוטריץ': צר לי.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אבל אתה אמרת שאנחנו חוזרים.

בצלאל סמוטריץ': כאשר אתה באת אליי – – –

אחמד טיבי: זה התקנון.

בצלאל סמוטריץ': כאשר אתה באת אליי – – –

אחמד טיבי: אתה מלמד אותי את התקנון, אתה?

בצלאל סמוטריץ': אבל אם יושבת-ראש המליאה, אם סגנית היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: מותר ליושב-ראש הישיבה לבטל החלטה של יושב-ראש קודם.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני לא רוצה לעשות את זה – –

טלי פלוסקוב: אף אחד – – –

בצלאל סמוטריץ': – – כיוון שהיא קיבלה החלטה, וזו זכותה, וזו החלטה לגיטימית.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: היא אמרה – המזכירה אמרה לי – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: היא אמרה לי שאת ביקשת – – – להוציא אותנו.

בצלאל סמוטריץ': זכותה של חברת הכנסת פלוסקוב לקבל החלטה להוציא חבר כנסת לכל יום הדיונים, ואין לי שום כוונה לשנות את החלטתה.

בצלאל סמוטריץ': זה הכול.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': בוודאי.

בצלאל סמוטריץ': מה?

בצלאל סמוטריץ': נו, באמת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טיבי, אני מבקש שאדוני יצא, בוודאי אחרי הצעקות האחרונות, שהיו לא ראויות ולא מכובדות – בוודאי לא כנגד חברת הכנסת פלוסקוב.

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': את זה לא אמרתי.

אחמד טיבי: אתם עושים תקנון לערבים ותקנון ליהודים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טיבי, חס וחלילה.

אחמד טיבי: בושה וחרפה.

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה.

אחמד טיבי: תוריד את היד.

אחמד טיבי: מה זה?

בצלאל סמוטריץ': טוב, אתה תצעק עוד קצת, תקבל עוד כמה תמונות, ואז אפשר יהיה להמשיך את הדיון.

רוברט אילטוב: תוקף את אנשי המשמר.

רוברט אילטוב: זה לא מקובל.

אחמד טיבי: הוא החזיר אותנו – – – אומרים – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טיבי, אדוני, אתה מעכב את כל הדיון כאן.

מוסי רז: אבל הוא – – – (חבר הכנסת אחמד טיבי יוצא מאולם המליאה.

מוסי רז: )

חיים ילין: כבוד היושב-ראש – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני יכול להמשיך.

חיים ילין: – – אני מבקש להחזיר את השעון ל-05:45 – זה היה זמן ההתפרצות.

בצלאל סמוטריץ': קיבלת, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': קדימה.

קריאה: – – – יום הולדת – יכול לחזור.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

איילת נחמיאס ורבין: – – – תנו – – – לדבר, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: הגזמתם.

איילת נחמיאס ורבין: די – – –

חיים ילין: אני חייב לומר, כבוד היושב-ראש, שמעולם לא עמדתי על הפודיום כל כך הרבה זמן ושתקתי.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה מציע, שאני אתעלם מבקשתו של חבר הכנסת טיבי?

בצלאל סמוטריץ': שלא נלבן את הדברים?

בצלאל סמוטריץ': תגיד לי, מה אתה – – –

חיים ילין: לא, אבל תסתכל – – –

בצלאל סמוטריץ': הארכתי לך את הזמן.

בצלאל סמוטריץ': תדבר.

בצלאל סמוטריץ': מה אני יכול לעשות?

חיים ילין: אני מבקש שגם יושבי-ראש, סגני יושב-ראש, שמנהלים את המליאה, יעשו חשבון נפש על מה שגם הם עושים, כי אתם לא חסיני טעויות.

חיים ילין: זה מה שאני אומר.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני שואל אותך.

חיים ילין: ההתפרצויות האלה נובעות – כי אנשים חושבים – –

בצלאל סמוטריץ': אבל חיים, מה רצית שאני אעשה?

חיים ילין: – – שלא ביצעתם את המלאכה כראוי.

חיים ילין: זה הכול.

בצלאל סמוטריץ': מה ציפית שאעשה?

בצלאל סמוטריץ': שאני אתעלם?

חיים ילין: ואתם מתגוננים כל הזמן במקום להגיד: אוקיי, טעינו, אנחנו מודים.

חיים ילין: אבל כמו שבכל דבר פה, בממשלה הזאת – –

בצלאל סמוטריץ': תתקדם, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: – – מחפשים את האשמים ולא לקחת אחריות, אז כנראה שזה בחקיקה שלכם – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו שמחים לקבל ממך מוסר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חיים ילין: – – – מעבירים.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש וכבוד השר, הרי כבר אי-אפשר – אני אצטרך לשלם 10,000 שקל רק על העריכה של כל הסרטון הזה בשביל שיהיה בדקה, כי כל הזמן הפרעתם לי.

חיים ילין: עכשיו כל הח"כים מכירים את זה.

חיים ילין: אני מבקש מגבית עכשיו בשביל שאתם תביאו, כי מחשבון – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: אתה רואה.

בצלאל סמוטריץ': זה אני מוכן – – –

חיים ילין: אתה מבין, כבוד היושב-ראש.

קריאה: – – –

חיים ילין: עכשיו, מזה שהוא ידע שהוא צריך לשלם לי על הפוסט – עכשיו נשפך לו כל הקפה.

קריאה: הוא לא מתרגש.

קריאות: – – –

חיים ילין: אני לא מוכן.

חיים ילין: אני לא מוכן לדבר כאשר מפריעים פה.

חיים ילין: זה הכול.

איילת נחמיאס ורבין: אבל חיים, אני צריכה ללכת להרצות בוועידת גלובס.

חיים ילין: בבקשה.

חיים ילין: יש לך ילדים.

חיים ילין: את צריכה ללכת לגן?

איילת נחמיאס ורבין: לא, לוועידת גלובס.

חיים ילין: בסדר.

חיים ילין: אני לא.

איילת נחמיאס ורבין: להרצות.

חיים ילין: אני לא.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חיים, עכשיו הזמן שלך עובד.

חיים ילין: לא, אבל אני לא מסוגל.

חיים ילין: יש לי בעיות קשב וריכוז.

חיים ילין: כשמפריעים לי מהצד, אני לא מסוגל.

חיים ילין: מה לעשות – לא מסוגל.

חיים ילין: כמה אנשים יכולים.

חיים ילין: אני לא יכול.

מירי רגב: סליחה, רגע.

מירי רגב: אי-אפשר ככה – – –

חיים ילין: מה אתם רוצים.

חיים ילין: אני יודע שכולם לחוצים.

חיים ילין: לי לא בוער.

חיים ילין: אני מבקש להחזיר את השעון ל-5:45 דקות.

מירי רגב: ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יתקדם, בבקשה.

חיים ילין: לא, אני לא אתקדם.

מירי רגב: דיברת 20 דקות.

חיים ילין: מירי, תעשי לי טובה.

מירי רגב: דיברת 20 דקות.

חיים ילין: זה שאת רגילה שמפריעים לך – אני לא רגיל שמפריעים לי.

מירי רגב: אבל דיברת 20 דקות.

חיים ילין: אני לא רגיל שמפריעים לי, בטח לא בבוטות כזאת, מה לעשות?

חיים ילין: עכשיו אני מבקש להחזיר את השעון, כבוד היושב-ראש, מאותו זמן.

בצלאל סמוטריץ': אתה מבזבז את זמנך, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אני לא בזבזתי דקה אחת פה, רק אתה וכל מי שמגיע אליך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אתה מבזבז את זמנך.

יואב קיש: תן לו עוד דקה.

בצלאל סמוטריץ': נתתי לו כבר עוד שלוש דקות.

אלי אלאלוף: – – –

חיים ילין: לא נתת לי.

חיים ילין: הפריעו לי.

בצלאל סמוטריץ': אז תתקדם, עכשיו אתה מפריע לעצמך – –

חיים ילין: לא רוצה.

בצלאל סמוטריץ': – – כבר דקה.

חיים ילין: אני לא רוצה.

חיים ילין: אני מוחה, מה לעשות.

בצלאל סמוטריץ': מותר לך למחות.

יואב קיש: עכשיו זה הזמן שלך.

בצלאל סמוטריץ': במדינה דמוקרטית מותר לך גם למחות.

קריאות: – – –

קריאה: הפריעו לו – טיבי, עניינים.

יואב קיש: אתה מפסיד את הזמן שלך.

חיים ילין: אין לי שום בעיה להיות פה.

חיים ילין: אם השר גלנט נתן שיעור פה עד הסוף, גם לי אין בעיה לשבת פה.

חיים ילין: אין שום בעיה.

יואב קיש: מה אתה רוצה מהשר גלנט?

חיים ילין: לא, הוא היה בשקט עד שנגמרו העשר דקות.

חיים ילין: תסתכל מה קורה פה; זה נראה כמו קופת חולים – כולם באים לבקש מהרופא פתק עכשיו.

חיים ילין: ככה זה נראה.

בצלאל סמוטריץ': חיימיקו, אנחנו אוהבים אותך.

בצלאל סמוטריץ': קיבלת עוד שתי דקות.

בצלאל סמוטריץ': קדימה.

בצלאל סמוטריץ': הפעם זה סופי, סופי בהחלט.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מדבר למליאה ומדבר אליך, עד כמה שידוע לי.

חיים ילין: ככה לימדו אותי.

בצלאל סמוטריץ': אני מקשיב.

חיים ילין: אם אתה עסוק, אז אני כבר לא יודע למי אני מדבר.

בצלאל סמוטריץ': אני מקשיב, נו.

בצלאל סמוטריץ': קדימה.

בצלאל סמוטריץ': הוספתי לך.

חיים ילין: יש כאלה שמדברים לטלוויזיה, יש כאלה שמדברים לקהל, יש כאלה שמדברים גם ליושב-ראש, וכשהיושב-ראש לא מקשיב – אז זה הסיפור.

חיים ילין: החקלאות זה אבן היסוד של הציונות, כבודו; לא רק החוקים שאתם מעבירים, ואתם נלחמים רק עליהם, אלא האדמה – האדמה היא בעצם הציונות האמיתית.

חיים ילין: כבוד השר גלעד ארדן, הקרן הזאת מיועדת לך.

חיים ילין: באותם מקרים שאתה חושב שיש בעיה – בדיוק כמו שלמס רכוש, יש את שר האוצר שהוא יודע מתי לפצות ואיך לפצות – אני מצפה שאתה, בעזרת החוק הזה, תוכל להקים את הקרן הזאת, כדי שבידיים שלך הטרור והפשיעה החקלאית יטופלו באותם מקומות שאין אפשרות לבטח.

חיים ילין: ואני מזכיר לכולכם: אתמול בלילה, בעצם, חוות לולים נפרצה, נגנב ציוד משם, אבל יותר גרוע – ניתקו את החשמל, ויש סכנה שכל הלול הזה ילך לגמרי, בגלל שאנחנו בתקופת החורף, ובגליל במיוחד בחורף מחממים את הלולים.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מבקש מהקואליציה שלא לפסול את החוק הזה; להצביע בעד.

חיים כץ: כמה פעמים הצבעת עם הקואליציה – – –

חיים ילין: ב-70% מהחוקים אני הצבעתי עם הקואליציה.

חיים כץ: – – –

חיים ילין: חיים, ב-70% מהחוקים הצבעתי עם הקואליציה, וכמעט כל האופוזיציה הצביעה אותו דבר, ואתה יודע את זה.

חיים כץ: – – –

חיים ילין: כשאתה מביא חוקים טובים, אנחנו מצביעים איתכם; כשאנחנו מביאים חוקים טובים, אתם מצביעים נגדנו.

חיים ילין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, יש לך עוד דקה וחצי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, למה אדוני ירד?

חיים ילין: אני לא רוצה לעמוד שם.

חיים ילין: זה ביזיון – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אין לנו שר משיב, נכון?

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אה, אדוני פה.

בצלאל סמוטריץ': חיפשתיך.

בצלאל סמוטריץ': השר גלנט, אדוני, בבקשה.

מרב מיכאלי: למה מחכים?

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני משיב כאן, בשם שר האוצר, על ההצעה.

יואב גלנט: ההצעה נדונה בוועדת השרים לחקיקה, ובקשת הוועדה הייתה לדחות.

יואב גלנט: מאחר שאין הסכמה בנושא הזה, הממשלה מבקשת להתנגד להצעה – להוריד אותה מסדר-היום.

יואב גלנט: דודי, מה מצבנו?

יואב גלנט: אנחנו צריכים לעבור לסקירה בנושא גבול הצפון, דרום?

קריאה: שירד.

קריאה: גלנט, רד.

יואב גלנט: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני מבקש להשלים?

חיים ילין: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין ינסה לשכנע אותנו לתמוך בהצעת החוק, למרות התנגדותה של הממשלה כפי שנומקה על ידי השר גלנט.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, זה לא תשובה.

חיים ילין: הרי מה אנחנו מנסים לעשות?

חיים ילין: לפתור את הפשיעה החקלאית במדינת ישראל.

חיים ילין: זה לא עניין של אופוזיציה וקואליציה.

חיים ילין: תשאל את שר החקלאות מה תמיד אני אומר:

חיים ילין: החקלאות תישאר והאדמה תישאר גם אחרינו.

חיים ילין: אתם לא יכולים במו ידיכם לקבל החלטות שסותרות את שמירת האדמה, הרכוש שלנו והחקלאות.

חיים ילין: כבוד ראש הממשלה, כבוד ראש הממשלה, אני פונה אליך – לא על החוק הזה.

חיים ילין: אתה אישרת הטבות לעוטף עזה, ואני מודה לך, ואתה גם אישרת עם יאיר לפיד את ההטבות מ-2014 עד 2018, ששינו את פני עוטף עזה.

חיים ילין: ואני פונה אליך באופן אישי, כי אין דרך אחרת לעשות את זה; בשביל זה אני עולה.

חיים ילין: יש עכשיו צו שמורה שבעצם ברשות המים מסוגלים ורוצים להעלות את מי השפד"ן ב-20 אגורות, שזה 20%.

חיים ילין: אתה יודע יפה מאוד, ראש הממשלה, ש-80% מהשפד"ן הולך לעוטף עזה.

חיים ילין: המלחמה שלנו מול החמאס זה עד התלם האחרון; זה להמשיך את החקלאות מול העיניים שלהם; זה להקים את ההתיישבות ולהרחיב את היישובים.

חיים ילין: זו התוכנית שלך.

חיים ילין: אתה חתמת, יחד עם יאיר לפיד, לארבע שנים על התוכנית הזאת.

חיים ילין: לא יכול להיות שעכשיו בתקנות יפילו את זה.

חיים ילין: הרי מה אנחנו עושים מול הטילים?

חיים ילין: זורעים.

חיים ילין: זה מה שאנחנו יודעים לעשות.

חיים ילין: איך אנחנו נזרע עכשיו כשזה עולה עוד 20 אגורות, 20%?

חיים ילין: אני אומר לך, ראש הממשלה, ללא התערבות שלך, הדבר הזה יפיל את כל החקלאות בעוטף עזה.

חיים ילין: בגלל שזה רשות המים, ושהיא מנותקת משר האנרגיה, ושאסור לשר האנרגיה להתערב, אני מבקש ממך שיחד עם האוצר תפתרו את בעיית השפד"ן בעוטף עזה ובנגב המערבי.

חיים ילין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור כעת להצבעה על הצעת חוק קרן פיצויים לנזקי הפשיעה החקלאית, התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 55 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק קרן פיצויים לנזקי הפשיעה החקלאית, התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

שלי יחימוביץ': תוסיף את הקול שלי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': 41 תומכים, 55 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שלי יחימוביץ מבקשת לצרף את תמיכתה.

בצלאל סמוטריץ': נכון, שלי?

שלי יחימוביץ': – – –

בצלאל סמוטריץ': תמיכתה בחוק – לפרוטוקול.

ג'מעה אזברגה: – – –

בצלאל סמוטריץ': וכך גם חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה כמובן לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/481/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון – פרסום מידע בדבר תאונות עבודה ומחלות מקצוע), התשע"ה–2015.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה נומקה כבר ב-28 באוקטובר 2015 – אוה – למניינם.

בצלאל סמוטריץ': ניתנה תשובת שר ב-12 ביולי 2017, למניינם.

בצלאל סמוטריץ': אדוני מבקש, אז המציע, חבר הכנסת דב חנין, יש לו שלוש דקות לנסות לנמק, שוב לנסות לשכנע אותנו.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, תאונות העבודה הפכו להיות מכת מדינה.

דב חנין: וכשאנחנו מדברים על תאונות עבודה, אתם מסבירים לנו: אין כסף לפקחים.

דב חנין: אז הינה הצעה נהדרת, שלא עולה כסף, ותצמצם מאוד מאוד את תאונות העבודה: לחייב את מקומות העבודה לפרסם לעובדים הנחיות בנושא בטיחות, אינפורמציה לגבי תאונות שהתרחשו בעבר, תאונות שקרו – מתי קרו, איך קרו.

דב חנין: הדבר הזה הוא מנגנון מאוד מאוד פשוט, הוא לא עולה כסף למדינה, אבל הוא מייצר תוצאה אמיתית.

דב חנין: הוא מייצר תוצאה אמיתית.

דב חנין: אתה, אדוני שר העבודה והשירותים החברתיים, אמרת לי כשדיברנו שזו הצעת חוק מצוינת.

דב חנין: אמרת לי שתתמוך בה, ואני בטוח שגם ניסית להעביר אותה בוועדת שרים לענייני חקיקה.

דב חנין: למרבה הצער, ועדת השרים לענייני חקיקה, בצורה לא עניינית, דחתה את הצעת החוק הזאת.

דב חנין: הצעת חוק טובה; הצעת חוק שמצמצמת תאונות עבודה; הצעת חוק שגורמת לכך שעובדים יקבלו מידע, שעובדים יוכלו להימנע מכניסה למצבים מסוכנים.

דב חנין: המידע הזה מציל חיים, לא עולה כסף, לא דורש מהממשלה שום דבר – רק מנגנון שמאפשר למעסיקים לפרסם את מה שהם חייבים לפרסם, ומאפשר לעובדים לדעת מה קרה במקום העבודה, מהם נוהלי הבטיחות המחייבים, מהן הנורמות שצריך להקפיד עליהן.

דב חנין: ולכן, עמיתיי חברי הכנסת, את החוק הזה צריך להעביר, כי מי שמצביע היום נגד החוק הזה מצביע נגד המנגנון הפשוט ביותר, החסכוני ביותר, ההגיוני ביותר, שמגן על חיים של עובדים, מגן על חיים של בני אדם.

דב חנין: לכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני פונה לא רק לחבריי באופוזיציה אלא גם לחברי הכנסת בקואליציה: אל תצביעו נגד חוק שמציל חיים.

דב חנין: אל תצביעו נגד חוק שמציע מנגנון פשוט, זול והגיוני להתמודדות עם מכת תאונות העבודה.

דב חנין: תגנו על החיים של העובדים.

דב חנין: תראו שאכפת לכם גם מהאנשים האלה שבונים, שעובדים במפעלים, שנהרגים ונפצעים בכל יום בתאונות עבודה.

דב חנין: תצביעו בעד החוק הזה, ולא תצטרכו להסתכל בעיניים של משפחות הקורבנות המיותרים של תאונות העבודה המיותרות שתהיינה בעתיד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': ניתן לו רגע לתפוס את מקומו, ואז נעבור להצבעה בקריאה טרומית על הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון – פרסום מידע בדבר תאונות עבודה ומחלות מקצוע), התשע"ה–2015.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר לפרוטוקול שבהתייעצות עם חברת הכנסת פלוסקוב, שניהלה את הישיבה קודם אליי, אנחנו מחזירים לדיון את חברי הכנסת טיבי, זחאלקה וגנאים, וגם את חבר הכנסת חסון.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 55 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון – פרסום מידע בדבר תאונות עבודה ומחלות מקצוע), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 44 תומכים, 55 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2398/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק כהונתם של ראשי גופים ביטחוניים, התשע"ו–2015.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן ההצעה כבר נומקה על ידי חבר הכנסת אלעזר שטרן, ב-2 במאי 2018 למניינם.

בצלאל סמוטריץ': אז חבר הכנסת שטרן נימק.

בצלאל סמוטריץ': אין תשובה?

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק כהונתם של ראשי גופים ביטחוניים, התשע"ו–2015.

בצלאל סמוטריץ': שטרן, אדוני, אם אתה רוצה שלוש דקות, יש לך.

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': אז קדימה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

יואל חסון: פתאום אתה ממהר להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא ממהר לשום מקום.

יואל חסון: פתאום אתה ממהר.

יואל חסון: יופי.

יואל חסון: אני מבין שיושב-ראש הישיבה מקבל הנחיות מהקואליציה מתי להצביע.

יואל חסון: מצוין.

יואל חסון: הכול מוקלט, הכול מצולם.

יואל חסון: מאה אחוז.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': יואל, אני לא עונה לתת-רמה שלך.

בצלאל סמוטריץ': כשתחליט שאתה רוצה לנהל שיח בוגר – –

יואל חסון: אתה לא צריך לדבר, אתה עושה.

בצלאל סמוטריץ': – – ענייני, מכבד ומכובד, אני אתייחס אליך.

בצלאל סמוטריץ': עד אז אתה יכול להמשיך לדבר אל עצמך.

יואל חסון: אתה עושה.

יואל חסון: לא לא, אתה עושה, אתה לא מדבר.

יואל חסון: אין ספק שאתה עושה.

אלעזר שטרן: תיתן לי אחר כך, אתה רואה את הזמן.

אלעזר שטרן: השרים, אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אני עמדתי עם ההצעה הזאת – אני אזכיר רק למי ששכח – לקצוב זמן לכהונת מפכ"ל, רמטכ"ל וראש מוסד.

אלעזר שטרן: חווינו רמטכ"ל ששרי ביטחון אולי משחקים איתו ב"איך תתנהג יפה – נחליט אם להאריך לך או לא".

אלעזר שטרן: אמרתי מכל הדוכן הזה – השר לביטחון פנים, אתה מקשיב, אני יודע – שהתפקיד הכי רגיש זה מפכ"ל המשטרה.

אלעזר שטרן: אסור שמשך תפקידו של מפכ"ל המשטרה יהיה נתון בידי שרים בממשלה, כיוון שהמשטרה, הרבה יותר מאשר הצבא, קשורה לסקטור האזרחי וקשורה לראש הממשלה ולשרי ממשלה.

אלעזר שטרן: והינה מה שקרה לנו, לאן לקחתם אותנו.

אלעזר שטרן: יש מפכ"ל משטרה מצוין, ויש לו גם חסרונות, כנראה.

אלעזר שטרן: משאירים את משטרת ישראל בלי מפכ"ל רק בגלל שיש חקירות נגד ראש הממשלה, ואולי לא נוח.

אלעזר שטרן: אדם, אני מזכיר לכם – משכמו ומעלה, שהיה מועמד לראש השב"כ.

אלעזר שטרן: עכשיו, שרי הממשלה, למה אף אחד לא עונה על השאלה הזאת?

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם למה: אתם מתביישים בעצמכם.

אלעזר שטרן: אתם מתביישים.

אלעזר שטרן: אין שר אחד בממשלה שיכול לעמוד פה ולהגיד למה כהונת המפכ"ל לא קבועה מראש לארבע שנים; למה כהונת מפכ"ל משטרת ישראל צריכה להיות כלי שרת בידי ראש הממשלה והשרים.

אלעזר שטרן: שמעתי שראש הממשלה דיבר הבוקר על הדחפורים שעולים על שומרי הסף.

אלעזר שטרן: אדוני ראש הממשלה, אתה והשרים שלך הראשונים.

אלעזר שטרן: החוק הזה הוא חוק שמוחק את שומרי הסף; החוק הזה הוא חוק שאומר למפכ"ל המשטרה הבא: אם אתה רוצה לקבל שנה רביעית, תתנהג איתנו יפה.

אלעזר שטרן: אם לא תתנהג איתנו יפה, לא משנה כמה טכנולוגיה תכניס למשטרה, כמה תעלה את איכות הטיפול של המשטרה, כמה תהיה מפכ"ל טוב, כמה תהיה ערכי – כמה תהיה ערכי לא פחות מאף מפכ"ל משטרה עד היום – אנחנו מכירים אותך עוד מהשב"כ, רוני אלשיך, אבל אם תתנהג לא יפה, אנחנו לא נאריך את כהונתך.

אלעזר שטרן: ועכשיו תגידו לי, זה פלא שאף שר בממשלת ישראל, להבדיל מכל החוקים עד היום, לא עולה לענות פה?

אלעזר שטרן: אף אחד לא עונה.

אלעזר שטרן: יש כאלה שהתאכזבו, אני דווקא שמח.

אלעזר שטרן: לפחות בושה יש לכם.

אלעזר שטרן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור כעת להצבעה על הצעת חוק כהונתם של ראשי גופים ביטחוניים, התשע"ו–2015, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן יתפוס את מקומו.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק כהונתם של ראשי גופים ביטחוניים, התשע"ו–2015, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 39 תומכים, 54 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הוסרה מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום.

גילה גמליאל: – – –

בצלאל סמוטריץ': השרה גילה גמליאל, מה גברתי הצביעה?

בצלאל סמוטריץ': נגד.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אז השרה גילה גמליאל מבקשת לצרף את התנגדותה לחוק לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קארין אלהרר הצביעה בעד או נגד?

בצלאל סמוטריץ': בעד, וההצבעה לא נקלטה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אז אנחנו מתקנים.

בצלאל סמוטריץ': יחד עם חברת הכנסת אלהרר, 40 תומכים, 54 מתנגדים, פלוס השרה גילה גמליאל, שמתנגדת אף היא, לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': בכל אופן, ההצעה לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5153/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון (תיקון – איסור על מכירת מוצרים במחירי הפסד), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת איתן ברושי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ברושי, אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': לחצתי בטעות על הצבעה – תתעלמו.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יתחיל.

בצלאל סמוטריץ': הכול בסדר.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והשרים, לאחרונה חגגנו את חג החנוכה, ובהחלט ניתן לומר בהקשר הזה של חנוכה כי קיומה של החקלאות הישראלית במציאות הנוכחית זה כמעט נס חנוכה.

איתן ברושי: אך בקצב הזה, פך השמן לא יספיק לאורך זמן.

איתן ברושי: החקלאים הישראלים מתמודדים, נוסף על גזרות מזג האוויר של חמש שנות בצורת, גם עם חוסר ודאות וחוסר יציבות.

איתן ברושי: חשיבותה של החקלאות הישראלית היא באספקת מזון טרי באיכות גבוהה ובמחירים סבירים.

איתן ברושי: אני בעד תחרות, אך על הממשלה להקפיד שהתחרות תהיה הוגנת.

איתן ברושי: הדגש בשנים האחרונות על הורדת יוקר המחיה סייע בעיקר לסוחרים, ולא לצרכנים.

איתן ברושי: אין ספק שיש יותר צרכנים ממגדלים, אך ללא המגדלים לא תהיה כאן מדינה ולא תהיה כאן את אותה שליחות שהחקלאות מייצגת.

איתן ברושי: גל ההתייקרויות שעליו התבשרנו בימים האחרונים מטיל קשיים נוספים על החקלאים: עליית מחירי המים שצפינו, כולל המים המוּשבים – והוזכר פה כרגע השפד"ן – עליית מחירי החשמל, עליית שכר העבודה, גם של העובדים הזרים, ועוד.

איתן ברושי: רשויות המדינה שמטילות את אותם מיסים וגזרות מאשימות אחר כך את החקלאים כאילו הם אשמים ביוקר המחיה.

איתן ברושי: איזה אבסורד; איזו עזות מצח.

איתן ברושי: אסור, אסור שהחקלאות תהיה קורבן של גל ההתייקרויות.

איתן ברושי: התייעלות כן, אבל לא חיסול.

איתן ברושי: במציאות של היום, תופעת ה"לוס לידר", שבה נמכרים לצרכנים מוצרים במחירי הפסד, פוגעת בצרכנים וגם במגדלים, פוגעת בחנויות הקטנות ומיטיבה רק עם הסוחרים והרשתות הגדולות.

איתן ברושי: ההצעה שאני מביא לפניכם, שלמדנו אותה גם ממקומות בעולם, מבקשת לאסור מכירת מוצרים לצרכן הסופי במחיר הפסד.

איתן ברושי: מוצרים הנמכרים בשיטת ה"לוס לידר" הם בדרך כלל מוצרי צריכה חשובים או בסיסיים, שהצרכן עשוי להגיע לחנות במיוחד בשבילם.

איתן ברושי: לרוב מדובר במוצרים הנצרכים על בסיס קבוע, כך שהמכירה בשיטה זו מרגילה את הקונה להגיע לחנות באופן קבוע.

איתן ברושי: בין המוצרים האלה אנחנו רואים מוצרי יסוד כגון עופות, פירות וירקות.

איתן ברושי: בישראל תופעת ה"לוס לידר" שכיחה במיוחד בשיווק תוצרת חקלאית, בדגש על פירות וירקות.

איתן ברושי: החשש מהנזק לצרכן שגלום בשיטת השיווק במחירי הפסד היא שהצרכן יתפתה לחשוב שהוא חוסך על הקנייה כולה בזכות המוצר שנמכר לו במחיר הפסד – יותר בזול – בעוד מחיר הכולל של הסל גבוה אף יותר מהרגיל, כלומר המוצר שנמכר בהפסד מסובסד על ידי מוצרים אחרים, ואף מביא לעליית מחירים של הסל כולו.

איתן ברושי: במצב הזה כושר המיקוח של הקמעונאים הגדולים על החקלאים גורם לאחרונים למכור תוצרת במחירי הפסד.

איתן ברושי: נכון להיום, הגורמים בשרשרת השיווק שמתווכים בין המגדל לצרכן הסופי מכתיבים את ההיצע והביקוש ומשפיעים ישירות על רמת המחירים הגבוהה לצרכן מצד אחד ועל נתח רווחים נמוך למגדל מהצד השני.

איתן ברושי: שימוש ב"לוס לידר" גורם לפגיעה במחיר למגדל, מכיוון שפערי הכוח בין הרשתות למגדלים גדולים במיוחד.

איתן ברושי: מי שמוכר בזול גם לא יכול לממן את המחיר למגדל, שנשאר ללא כלום.

איתן ברושי: נוסף לכך ה"לוס לידר" מחריף את בעיית אובדן המזון, משום שהוא יוצר תחושה של מזון זול שקונים הרבה, וחלק גדול נזרק.

איתן ברושי: ההצעה בגרסתה הנוכחית היא בתיאום עם אנשי המקצוע, ואני שמח לומר שגם עם שר החקלאות.

איתן ברושי: גם עם שר החקלאות.

איתן ברושי: אנחנו הצענו – ולמרות זה יש קושי עם הממשלה – להחיל את ההצעה כהוראת שעה ניסיונית לשנתיים על סל מוצרים מצומצם: ירקות והפירות, שהם נפגעים מהשיטה הזאת, והמוצרים שסומנו – עגבנייה, מלפפון, תפוח אדמה, בצל וגזר.

איתן ברושי: בנוסף, ההצעה טומנת בחובה הגנה על חנויות הירקות הקטנות, שאין להן כושר מיקוח כפי שיש לקמעונאים הגדולים.

איתן ברושי: מדובר בסופו של דבר על תחרות בלתי הוגנת לחנויות האלה, שלא יכולות לסבסד מוצרי "לוס לידר" באמצעות העלאת מחירים של מוצרים אחרים.

איתן ברושי: האיומים של הממונה על ההגבלים העסקיים ושל פקידי האוצר שאישור ההצעה יביא לעליית מחירים – האיומים האלה מתעלמים מהמציאות הנוכחית ומהנתונים המצביעים על כך שסל הקניות לצרכן נמצא בעלייה מתמדת משנת 2014.

איתן ברושי: הגישה של האוצר אומרת: בואו ניתן לשוק להשתולל.

איתן ברושי: להשתולל.

איתן ברושי: החקלאים יקרסו, הסוחרים יתעשרו, והצרכנים ימשיכו לספוג את עליית המחירים.

איתן ברושי: מי שמשתמש בשיטת ה"לוס לידר" גורם להטעיה של הצרכנים ולעיוות של השוק.

איתן ברושי: על הצרכנים להבין כי אין ארוחות חינם.

איתן ברושי: אין ארוחות חינם.

איתן ברושי: אף אחד לא מוכר שום דבר במטרה להפסיד.

איתן ברושי: החקלאים, שלא פעם אנחנו מדברים בשבחם, עושים לילות כימים בעיבוד השדות ובגידול תוצרת חקלאית ברמה הטובה ביותר על מנת לספק מזון – –

מיקי רוזנטל: – – –

איתן ברושי: אנחנו לא.

איתן ברושי: אנחנו נגד ה"לוס לידר".

מיקי רוזנטל: לא, לבצלאל.

איתן ברושי: אני צוחק.

איתן ברושי: – – לכלל תושבי המדינה.

יואל חסון: יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש הקואליציה, אני חושב שאתה חייב על פי התקנון לדווח על הסיכום הקואליציוני שהיה עכשיו.

יואל חסון: היה פה סיכום קואליציוני.

יואל חסון: אתה צריך לדווח עליו.

איתן ברושי: תנו לי רק לסיים, יואל.

יואל חסון: על פי התקנון אתה חייב לדווח על הסיכום שהיה לך עם אחמד טיבי עכשיו.

יואל חסון: אתה חייב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טיבי, אני הודעתי קודם שאתם יכולים להיכנס.

יואל חסון: – – – היה פה משא ומתן קואליציוני.

בצלאל סמוטריץ': הודעתי קודם שבהתייעצות עם חברת הכנסת פלוסקוב אתם יכולים להיכנס, כל השלושה.

דוד אמסלם: לא, לא – –

אחמד טיבי: מתברר שהיא לא פנתה אליך – –

בצלאל סמוטריץ': נכון, נכון.

אחמד טיבי: – – לכן, כל מה שאמרתי עליה אני לוקח בחזרה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר גם להתנצל על הדרך, זה טוב.

בצלאל סמוטריץ': תודה

איתן ברושי: טוב, אני חוזר לשורשים ולאדמה, שזה משותף לכולם, אני מקווה.

איתן ברושי: אנחנו מדברים על אספקת מזון באיכות וברמה ובמחיר הנדרש, שזו בעצם זכותם של האזרחים וחובתם של החקלאים.

איתן ברושי: אני רואה בהתניית תקופה ניסיונית זו לחוק צעד אחראי, שלא מתעלם מהקשיים העולים מהשטח ומאפשר בחינה אמיתית של ההשפעה של החוק.

איתן ברושי: אני רוצה לומר תודה לשר החקלאות ולמשרד החקלאות; לאנשי התאחדות חקלאי ישראל מאיר צור ואבו וילן.

איתן ברושי: אני רוצה לומר תודה לחיים אלוש, ראש "משוב", לדובי אמיתי מהתאחדות האיכרים ולכל הגורמים שתרמו.

איתן ברושי: השקענו מאמץ גדול בניסיון להגיע להצעה מאוזנת, בלי לוותר על הרעיון, אבל בצורה ממותנת.

איתן ברושי: זו שעת מבחן לממשלה.

איתן ברושי: לא פעם אמרתי שבחוץ לארץ מברכים את החקלאות ובארץ מחסלים.

איתן ברושי: יש כאן הצעה שהיא נכונה גם במצב של היום.

איתן ברושי: אני חושב שהאיזון הזה בין היכולת לקיים כאן חקלאות ובין שמירת המחיר הסביר לצרכן הוא השליחות שמוטלת עלינו בכלל, וביום הזה בפרט.

איתן ברושי: אסור שהלהט שמלווה את הימים האחרונים ינתק אותנו מהאדמה ויהפוך אותנו מחדש למי שעוסק בעסקי אוויר.

איתן ברושי: אני מבקש את האישור של הממשלה, ואנחנו נשמח ללכת לתקופת ניסיון כדי לבחון את העניין, שקיים בארצות רבות.

איתן ברושי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה שר הכלכלה והתעשייה אלי כהן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת ברושי, כשאני שומע את ההצעה שלך, אני חושב שאתה פשוט מנותק ממה שקורה כאן.

אלי כהן: אנחנו עוסקים במהלך הימים האחרונים בנושא של הורדת יוקר המחיה, בנושא של תחרות.

אלי כהן: מה אתה מציע?

אלי כהן: שיהיה מחיר מינימום, כלומר בדיוק הפוך, כלומר אם היום קונים את זה במחיר נמוך יותר, אתה אומר: לא, מה פתאום?

אלי כהן: הצרכנים בנושא הזה לא רלוונטיים.

אלי כהן: אני מעכשיו אקבע שיהיה מחיר מינימום.

אלי כהן: אתה בטוח שאתה רוצה שנצביע על ההצעה הזאת?

אלי כהן: האם בטוחים חברי האופוזיציה שבזמן שאתה רוצה – ואתה מדבר על אפודים צהובים, אפודים ירוקים – הם יודעים שאתה עכשיו אומר שיהיה למוצרים מחיר מינימום?

אלי כהן: מילא, אם היית אומר לי מחיר מקסימום, הייתי מבין.

אלי כהן: הייתי אומר שמעבר למחיר הזה לא נגבה מהצרכנים.

אלי כהן: אגב, חבר הכנסת ברושי, אתה יודע איזה מוצרים נמכרים במחיר מינימום?

אלי כהן: תמ"ל – אתה יודע מה זה?

אלי כהן: מטרנה, סימילאק.

אלי כהן: אתה יודע שבחלק מהמקרים זה נמכר נמוך?

אלי כהן: אז אתה רוצה לבוא ולומר לאותם זוגות צעירים, לאותן משפחות: לא.

אלי כהן: מעכשיו אני אדאג שלא יהיה מחיר מקסימום אלא שיהיה מחיר מינימום.

איתן ברושי: את זה עשית עם המלט עכשיו.

אלי כהן: לא, אדוני.

אלי כהן: זה מה שאתה רצית שאני אעשה.

איתן ברושי: אני רציתי שתעשה עם המלט?

אלי כהן: ברור.

אלי כהן: אתה רצית שאני אטיל היצף שיעלה למדינה 350 מיליון שקל, והבחור משמאלך היה אומר – חבר הכנסת רוזנטל – שעוזרים בנושא הזה למונופול.

אלי כהן: אז בדיוק עשינו הפוך, לא היצף.

אלי כהן: פעלנו כדי שבנושא הזה תהיה תחרות.

אלי כהן: אתה רצית שכולנו נשלם 350 מיליון שקל.

איתן ברושי: – – –

אלי כהן: לכן, חבר הכנסת ברושי – ואני קורא באמת לחברים באופוזיציה פשוט לא להיות מנותקים.

אלי כהן: ההצעה הזאת היא הצעה נגד הצרכנים במדינת ישראל.

אלי כהן: ההצעה הזאת, בנושא הזה, מציעה לצורך העניין מחירי מינימום.

אלי כהן: אתה יודע, מילא אם היית מציע את ההצעה לפני חודש – הייתי אומר: אתה יודע מה?

אלי כהן: אולי באותו מועד יש היגיון, אולי יש סבירות לפני חצי שנה.

אלי כהן: אבל השבוע, כשיש הפגנות, כשמדברים על יוקר המחיה; כשהיום אוסם הודיעו שלא מעלים; ששר האוצר עסוק בדיוק בשעה הזאת בלהוריד את מחירי החשמל.

אלי כהן: מילא, אם היית אומר: תשמע, בוא ניתן הטבה לחקלאים, בוא לצורך העניין ניתן להם סובסידיה, אבל מי אתה רוצה שיממן אותם?

אלי כהן: הצרכנים.

אלי כהן: מי אתה רוצה שיקבע מחיר מינימום לתמ"לים?

אלי כהן: הזוגות הצעירים.

אלי כהן: אז אני אומר לך, חבר הכנסת ברושי, אתה איש רציני.

אלי כהן: תאמין לי, לא נורא אם תגיד ליושב-ראש: אני, לצורך העניין, בנושא הזה אמשוך את הצעתי.

אלי כהן: אגב, ההצעה הזאת, אין לה זמן ועת בכל מקום, ובטח שלא עכשיו.

אלי כהן: בטח שלא בשעה הזאת.

אלי כהן: לכן, אני אומר לך שכל מי שיצביע בעד ההצעה הזאת צריך לדעת שפשוט הוא מצביע על דבר אחד: להעלות את המחירים לצרכנים.

אלי כהן: להעלות את המחירים לצרכנים.

אלי כהן: לכן, אגיד לך דבר אחד: מי שרוצה להצביע בעד ההצעה, שפשוט יקרא מה היא אומרת: היא אומרת שאסור למכור "לוס לידר", שזה המונח הקיים בשוק הישראלי לדבר הזה.

אלי כהן: והינה, חבר הכנסת חסון משמאלך – אני בלי משקפיים, אני חושב שזה הוא – האם תסכים לקנות עכשיו תמ"לים במחיר יותר גבוה בגלל ההצעה הזאת?

אלי כהן: ברור שלא.

אלי כהן: אני יודע שבנושא הזה יש לכם אחריות.

מיקי רוזנטל: לא, אתה הופך לו את ההצעה.

אלי כהן: חבר הכנסת ברושי, זה לא הצעה של קואליציה ואופוזיציה.

מיקי רוזנטל: השר כהן, סליחה, אל תאשים אותו בכל תחלואי הממשלה וההתייקרויות.

מיקי רוזנטל: זו הצעה שמדברת על מחירי dumping.

מיקי רוזנטל: אתה הופך לו את ההצעה.

מיקי רוזנטל: אתה מדבר על מחירי הפסד.

מיקי רוזנטל: למחירי הפסד גם אתה לא מסכים.

אלי כהן: לא, לא, לא.

אלי כהן: היא אומרת, חבר הכנסת רוזנטל – אני רוצה לומר לך את הדבר הבא, במסגרת העבודה המקצועית שעשינו.

אלי כהן: בוא נאמר שנדבר על חקלאות.

אלי כהן: כשאתה קנית, לדוגמה, ירק מסוים ב-4 שקלים ואחרי שלושה ימים, מה לעשות, הירק לא באותה איכות, לפי ההצעה הזאת אתה לא יכול למכור אותו ב-3 שקלים, כי אתה קנית אותו ב-4.

מיקי רוזנטל: לא קראת את ההצעה.

אלי כהן: אני קראתי את ההצעה, ונעשתה בנושא הזה חוות דעת.

מיקי רוזנטל: אני לא מסכים איתו בכל מיני דברים, אבל בעניין הזה – – –

אלי כהן: בעניין הזה אין שום בעיה.

אלי כהן: מי שמצביע בגין ההצעה הזאת אומר דבר אחד: לא מחיר מקסימום – אומר מחיר מינימום.

אלי כהן: זה הדבר.

אלי כהן: זה בדיוק הפוך.

אלי כהן: אנחנו רוצים תחרות.

אלי כהן: תחרות זה דבר בריא, ובתחרות אתה לפעמים מוכר את המוצרים במחירים שונים.

אלי כהן: אנחנו צריכים לעודד שתהיה עוד תחרות, עוד שחקנים, שהמחירים ירדו.

אלי כהן: ההצעה הזאת בסופו של דבר יכולה לבוא ולגרום דווקא לעליית המחיר לצרכן.

אלי כהן: ואתה יודע מה, חבר הכנסת ברושי?

אלי כהן: כשאני חושב על זה, אני מבין את ההיגיון של ההצעה, כי אתה רוצה שמדד המחירים לצרכן יעלה, ואז תגיד: הינה, הוא עלה.

אלי כהן: וזו בדיוק ההצעה שאתה בנושא הזה רוצה לבוא ולתרום.

אלי כהן: אם אתה רוצה לבוא ולעזור לחקלאים, אם אתה רוצה לבוא ולעזור, יש דרכים נוספות.

אלי כהן: לא על חשבון הצרכנים; לא על חשבון יוקר המחיה; לא על חשבון מוצרים בסיסיים.

אלי כהן: לא זו הדרך.

אלי כהן: הדרך היא בדיוק הפוכה: יותר שחקנים, יותר תחרות ומחירים יותר נמוכים בנושא הזה.

אלי כהן: ולכן – צחי, בסדר?

אלי כהן: חבר הכנסת אמסלם, אתה יכול לגשת להצבעה?

דוד אמסלם: אנחנו יכולים להצביע?

אלי כהן: אני אומר לך – – –

דוד אמסלם: תסביר לברושי עוד שתי דקות.

אלי כהן: אני הסברתי לברושי, ואני אומר לך, חבר הכנסת ברושי: אני חושב שנכון שתעלה ומגיד מעל דוכן המליאה: בעת הזאת לא נכון לבוא ולקבוע מחירי מינימום.

אלי כהן: אולי הייתי מסכים לבוא ולקבל, אם היית בא ואומר מחיר מקסימום.

אלי כהן: זה דווקא היה נכון – אם היית אומר שמחיר מטרנה לא יהיה יותר מהמחיר הזה; מחיר תמ"ל לא יהיה יותר מהמחיר הזה.

אלי כהן: לכן, אני אומר לך שבנושא הזה אתה הולך ופוגע בצרכנים.

אלי כהן: זה הדבר – זו המשמעות של מחיר מינימום.

אלי כהן: אני רוצה לומר לך שחוות הדעת הזאת מגובה על ידי הגורמים המקצועיים, שגם הם הולכים לסופר וגם הם קונים, וגם הם לא רוצים לבוא ולשלם בנושא הזה את אותו מחיר.

אלי כהן: חבר הכנסת ברושי, אני רואה שאתה עקבי.

אלי כהן: חבר הכנסת רוזנטל, הוא עקבי.

אלי כהן: לפני כמה ימים הוא הציע לי להטיל מכס על מנת שנשמור על מונופולים כאלה ואחרים.

אלי כהן: זו הייתה ההצעה.

אלי כהן: למה לא עשינו.

אלי כהן: הצעה נוספת הייתה עכשיו – לקבוע מחיר מינימום.

דוד אמסלם: הוא הבין.

אלי כהן: הוא הבין?

אלי כהן: אתה בטוח שהבין?

אלי כהן: אז אני קורא לכם, למי שיש לו אחריות לצרכנים במדינת ישראל, שלא לקבוע מחיר מינימום, כי זאת ההצעה.

אלי כהן: תעשה טוב אם תודיע שאתה מוריד אותה.

אלי כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ברושי מבקש לנסות לשכנע אותנו בשלוש דקות נוספות.

איתן ברושי: ממשלה שנותנת לסוחר להדליק משואה ביום העצמאות, היא אומרת מה היא חושבת על החברה הישראלית.

איתן ברושי: זה אומר לנו מי זאת הממשלה שנתנה לסוחר להדליק משואה – זה אומר שמי שבנה פה וייצר פה, זרקו אותו לאחוריים.

אלי כהן: – – –

איתן ברושי: רגע, תסלח לי, אתה דיברת.

איתן ברושי: זה אומר שהחקלאות פחות חשובה.

אלי כהן: חוצפה.

אלי כהן: פשוט חוצפה.

אמיר אוחנה: – – –

איתן ברושי: ראינו את זה.

איתן ברושי: ראינו את זה בטונה.

איתן ברושי: הממשלה נאבקה להוריד את המחיר של הטונה – היחידים שהרוויחו זה הסוחרים.

איתן ברושי: היחידים.

איתן ברושי: עוד נדבר על זה בהצעה לסדר-היום.

איתן ברושי: אפילו דה-מרקר – אתם מוכרחים להירגע.

איתן ברושי: אל תהיו בלחץ מעליית המחירים.

איתן ברושי: לא הכול באשמתכם.

איתן ברושי: אפילו דה-מרקר היום אומר על הפטם – הלבין את חברינו וקנין – שכאילו פתרו את בעיית הקרטל, אבל לא פתרו את בעיית המחיר.

איתן ברושי: אומרת הממשלה וראש הממשלה אמר 20 פעם:

איתן ברושי: אנחנו בעד תחרות הוגנת.

איתן ברושי: לפי דעתי, השר אלי כהן, שאני מעריך אותו מאוד, לא הבין את ההצעה – –

אלי כהן: תאמין לי שהבנתי.

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: – – משום שמדובר פה על מחירי הפסד; משום שמדובר פה על עיוות של השוק.

אלי כהן: מי אתה רוצה שישלם את זה?

איתן ברושי: רגע, תסלח לי.

איתן ברושי: זה לא חוקי.

איתן ברושי: זה לא כוח שווה עכשיו.

איתן ברושי: אני במיקרופון.

איתן ברושי: לכן, אני חושב שההצעה הזאת מאוזנת.

איתן ברושי: בסופו של דבר ראינו שמי שהרוויח מתחרות פרועה אלה הסוחרים והרשתות הגדולות.

איתן ברושי: המחיר לצרכן לא ירד, והחקלאים מתמוטטים.

איתן ברושי: יושב לידך שר החקלאות – אלי, תקשיב – הוא שר בממשלה, והוא תומך בהצעה.

איתן ברושי: הוא השפיע על הניסוח שלה.

איתן ברושי: הפקידים המקצועיים תומכים בהצעה – – –

אלי כהן: – – –

איתן ברושי: מה "לא"?

אלי כהן: הינה ההתייחסות שלהם.

איתן ברושי: תסלח לי, אלי – – –

אלי כהן: – – –

איתן ברושי: אלי, לא מתאים לך הוויכוח הזה.

איתן ברושי: תשאל את אורי אריאל, השר לידך.

אלי כהן: אתה אמרת הפקידים.

איתן ברושי: לכן, השר תומך, הפקידים תומכים.

איתן ברושי: הייתה הצעה מתונה של הוראת שעה לשנתיים לחמישה מוצרים.

איתן ברושי: אנחנו יודעים שעניין יוקר המחיה הוא לא בגלל החקלאים – הוא בגלל עלויות ובגלל פערים מול העולם.

איתן ברושי: אנחנו החקלאים הכי טובים.

איתן ברושי: אבל, חברי אלי כהן, אני רוצה לומר שאם היית מציע שכרגע יינתן סיוע אחר, היינו יכולים לשקול את זה.

איתן ברושי: לא הצעתם.

איתן ברושי: אתם בעד תחרות פרועה.

איתן ברושי: הינה, ראש הממשלה אומר בכל מקום שהחקלאות הישראלית היא הכי טובה בעולם.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה, חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש – רגע, שאלי כהן ישמע.

בצלאל סמוטריץ': נו, אדוני, משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': אתה אחרי הזמן.

איתן ברושי: משפט סיכום.

איתן ברושי: אלי, ההצעה שלי היא לא להוריד את ההצעה, אלא להפוך אותה להצעה לסדר-היום ולהעביר לוועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, זה – מה אכפת לך?

בצלאל סמוטריץ': הצעה לסדר-היום.

איתן ברושי: הצעה לסדר-היום.

אלי כהן: אבל אני לא רוצה להצביע.

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש הקואליציה, הוא רוצה להפוך להצעה לסדר-היום.

אלי כהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': טוב, מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

איתן ברושי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נצביע כעת על הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון (תיקון – איסור על מכירת מוצרים במחירי הפסד), התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 68 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק , לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 21 תומכות, 68 מתנגדות.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': הודעה, בבקשה, לסגן מזכירת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 25 והוראת שעה) (עידוד תחרות בשוק האשראי), התשע"ט–2018, של חברי הכנסת רועי פולקמן, יואב קיש ומשה גפני; הצעת חוק הבטחת הכנסה (הוראת שעה ותיקוני חקיקה) (תיקון), התשע"ט–2018, של חברת הכנסת מירב בן ארי.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: המלצת ועדת הכנסת בדבר העברת הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 14 והוראת שעה), התשע"ט–2018, מוועדת הכספים לדיון בוועדה המשותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הוועדה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אני רוצה שתציג את המלצת הוועדה, ומייד לאחר מכן אנחנו נצביע על ההמלצה.

בצלאל סמוטריץ': רשימת הדוברים בסעיף הזה סגורה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני שמח להודיע על חילופי אישים מטעם סיעת המחנה הציוני בוועדה לענייני ביקורת המדינה: במקום חבר הכנסת יואל חסון, שכיהן כממלא מקום קבוע, יכהן חבר הכנסת מיקי רוזנטל כממלא מקום קבוע.

): אדוני היושב-ראש, להצעה הזאת נדרשת הצבעה בכנסת: הכנסת החליטה, בישיבתה ביום ב' בטבת התשע"ט, 10 בדצמבר 2018, להעביר לוועדת הכספים את הצעת החוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 14 והוראת שעה), התשע"ט–2018, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): לפי בקשת הממשלה, בהתאם לסעיף 83(ג)(1) לתקנון הכנסת, החליטה ועדת הכנסת להמליץ לכנסת על העברת הצעת החוק האמורה מוועדת הכספים לדיון בוועדה משותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת הכספים.

): בוועדה יהיו עשרה חברים, חמישה מכל ועדה, לפי ההרכב הזה: מטעם ועדת הכספים – חברי הכנסת דוד ביטן, דוד אמסלם, יצחק וקנין, אחמד טיבי ואיתן ברושי; מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט – מאיר כהן, עודד פורר, מוטי יוגב, מירב בן ארי, ואני, מיקי זוהר, יושב-ראש הוועדה.

): תודה רבה.

): אני מבקש להצביע.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו דובר אחד שנרשם, חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': מי שנרשם לדבר יכול לדבר.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, יש פתגם בערבית שאומר: אם הבושה הלכה, אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': (חוזר על הפתגם בערבית.

עיסאווי פריג': ) זה מה שעושה הקואליציה.

עיסאווי פריג': הלכה לה הבושה.

עיסאווי פריג': אני לא מבין אתכם.

עיסאווי פריג': הצעת חוק עברה בטרומית, כאן – תיקון – ויש ועדת חינוך או ועדת כספים, הצעת חוק רגילה, פשוטה, שאנחנו צריכים לדבר עליה, ואתם באים ומעלים הצעה לוועדה משותפת.

עיסאווי פריג': ממה יש לכם לפחד?

עיסאווי פריג': ממה יש לכם לפחד?

עיסאווי פריג': אני שואל: הצעת חוק של הסדר ההימורים בטוטו, שעשו שטות, עשו טעות; הצעת חוק של גנבת כספי הטוטו – הם יודעים שהם בבעיה, הם יודעים שאין הסכמה טוטלית וכללית על המהלך הזה, כי הוא טיפשי וחסר מקצועיות.

עיסאווי פריג': באו והקימו ועדה משותפת בין החינוך לבין כספים.

עיסאווי פריג': אתם לא סומכים על יושב-ראש ועדת החינוך מרגי?

עיסאווי פריג': אתם לא סומכים עליו?

עיסאווי פריג': אתם לא סומכים על גפני?

עיסאווי פריג': זה מריח לא טוב.

עיסאווי פריג': זה פוליטי.

עיסאווי פריג': זה פריימריז בין חברים, שמור לי ואשמור לך.

עיסאווי פריג': השרה מירי רגב: מיקי, אני בבעיה; אמסלם, אני בבעיה.

עיסאווי פריג': תעזרו לי לגנוב את הכספים, לקחת את הכוח הזה.

עיסאווי פריג': אני צריך אותו לפני הפריימריז שלי.

עיסאווי פריג': זה מה שאתם עושים – – –

דוד אמסלם: אולי זאת חלוקת עבודה טובה?

עיסאווי פריג': גפני, יושב-ראש ועדת הכספים – פוחדים ממנו?

עיסאווי פריג': גפני, למה הם לא השאירו את הצעת החוק אצלך בוועדה?

עיסאווי פריג': למה לא השאירו את הצעת החוק של הטוטו אצלך בוועדה?

עיסאווי פריג': לא סופרים אותך.

עיסאווי פריג': לא מאמינים בך.

עיסאווי פריג': אתה הפכת להיות סורר, לא בסדר.

עיסאווי פריג': עכשיו אנחנו לפני פריימריז.

עיסאווי פריג': השרה רגב: מיקי, תציל אותי.

עיסאווי פריג': יש לי בעיה.

עיסאווי פריג': יכול להיות שזה לא יעבור.

עיסאווי פריג': אכן, אתם ממשיכים לעשות צחוק מהבית הזה.

עיסאווי פריג': אתם מכשירים מה שאתם רוצים, אפילו בניגוד לכל היגיון – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, אדוני, בבקשה.

עיסאווי פריג': אנחנו, את המסכה הזאת נוריד ומורידים.

עיסאווי פריג': מה שעשיתם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

עיסאווי פריג': – – לא הגון ולא פייר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על המלצת ועדת הכנסת כפי שנקראה על ידי יושב-ראש הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 11 בעד הצעת ועדת הכנסת – 56 נגד – 41 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר העברת הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 14 והוראת שעה), התשע"ט–2018, לוועדה המשותפת לוועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת הכספים נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 56 תומכים, 41 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': ההמלצה אושרה.

נחמן שי: במקום בעד – נגד.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי מבקש לפרוטוקול: במקום בעד – נגד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא משנים, כמובן, את התוצאה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5755/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ בין-ארצי), התשע"ט–2018, של חברת הכנסת יעל כהן-פארן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת כהן-פארן תציג את הצעתה במשך עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': כפי שסוכם בין המציעה לבין שר העבודה והרווחה, תשובה והצבעה – במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רק נציע ולא נצביע.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, במסגרת העבודה המשותפת שלנו כאן יצא לי לפתח קשרי חברות עם אחדים מכם – מי יותר, מי פחות; עם רבים מכם, סליחה, לא אחדים – ואני מכירה פה כמה שהגשימו חלום שלהם בשנים האחרונות והפכו להיות הורים.

יעל כהן-פארן: ומפה אני רוצה לברך את חברתי חברת הכנסת קסניה סבטלובה, שאתמול ילדה, בשעה טובה ובשמחה, את בתה השלישית, שתגדל ותיתן נחת רבה להוריה, ובעיקר לאימה.

יעל כהן-פארן: אני שולחת לה מפה מזל טוב.

יעל כהן-פארן: וגם חברי כנסת נוספים, כמו חברת הכנסת מירב בן ארי, חבר הכנסת אמיר אוחנה, קצת לפני שהוא נכנס לכאן, עם השבעתו לחבר הכנסת, וחברת הכנסת קארין אלהרר, שילדה לאחרונה – מזל טוב; כבר עבר זמן.

קריאה: – – –

יעל כהן-פארן: כן, שנתיים, אבל מאז שאני בכנסת.

יעל כהן-פארן: בכולנו טבוע הרצון להיות הורים, וזאת איזושהי זכות בסיסית, אפשר לומר, לפחות למי שמעוניין בכך, לממש את רצונו זה להיות הורה, להיות אימא, להיות אבא.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, אני מאוד אשמח – יש המון רעש, ואני בקושי שומעת את עצמי.

בצלאל סמוטריץ': חברים, חברת הכנסת פארן צודקת.

בצלאל סמוטריץ': בואו נכבד אותה ואת הדבר החשוב שהיא מדברת עליו.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: היצר האנושי שלנו, היצר הכל-כך אנושי שלנו להמשכיות, לראות את הדור הבא, לראות אותנו מתגלמים בו, זה משהו נורא נורא טבעי.

יעל כהן-פארן: זה אפילו כנראה גנטי, אבולוציוני.

יעל כהן-פארן: אבל האמת היא שיש אלפי אנשים במדינת ישראל שלצערם לא יכולים להביא ילדים, ומבקשים להיות הורים, ויש גם כאלה שהדרך היחידה עבורם להיות הורים היא על ידי אימוץ, ועליהם אני מדברת כאן, בהצעת החוק הזאת.

יעל כהן-פארן: אז אימוץ זאת דרך נפלאה ומבורכת גם לממש את הזכות להורות וגם להקים תא משפחתי, וגם להציל ילדים שלא שפר עליהם מזלם, לפעמים, והוריהם, אימותיהם, החליטו להעבירם לאימוץ מכל מיני סיבות כאלה ואחרות – לעיתים יתומים, לעיתים ממשפחות קשות שחייהן לא שפרו עליהן.

יעל כהן-פארן: המציאות של האימוץ מוצאת את הדרך למצוא להם בית חם ואהבה ומקום שהם יכולים לצמוח ולהתפתח בו.

יעל כהן-פארן: אבל בישראל, לצערנו, תחום האימוץ הוא מאוד קשה, ואני אפילו אומר פרוץ.

יעל כהן-פארן: אז יש את האימוץ בתוך ישראל – לא עליו הצעת החוק שלי מדברת.

יעל כהן-פארן: שם הקושי העיקרי הוא שאנחנו קהילה קטנה יחסית, ואין פה הרבה מאוד ילדים שניתנים לאימוץ מדי שנה; הם מעטים ביחס למי שמבקש לאמץ.

יעל כהן-פארן: ולכן התחום השני של האימוץ שפתוח בפני מי שמבקש לאמץ הוא האימוץ מחו"ל.

יעל כהן-פארן: כשהנושא הזה הוסדר בחוק בשנות ה-90 בעצם מראש נוצר מצב של הפרטה.

יעל כהן-פארן: המדינה הגדירה שהיא מוציאה את זה החוצה, מחוץ לתחומי אחריותה.

יעל כהן-פארן: יש איזשהו פיקוח רגולטורי של גורמים במשרד הרווחה, אבל בעצם התחום הופרט לחלוטין והועבר לטיפולן של עמותות – עמותות שבעצם משמעות כסוכנויות, למרות שהן ללא כוונת רווח, והן אמורות לטפל בכל שלבי האימוץ הבין-ארצי, משלב החתימה על הסכם בין-מדינתי מול סוכנות אימוץ במדינה אחרת ועד השלב של להכשיר את ההורים המבקשים לאמץ, לבחון את מסוגלותם להיות הורים ואת מוכנותם לאמץ, לבחון אותה מהרבה היבטים, פסיכולוגיים וכו', ועד השלב שהם באים בסופו של דבר לאימוץ עצמו.

יעל כהן-פארן: ובעצם אותן עמותות שנפתחו, אותן סוכנויות שנפתחו, היו צריכות לעמוד בשם עצמן על הרגליים, לשים ערבויות מאוד גדולות, להרים את הכול מבחינה כלכלית, בלי שום עזרה מהמדינה; אפילו לפעמים, אפשר לומר, היא קצת הפריעה.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר הוקמו 20 עמותות שהתחילו לעסוק בתחום, אבל עם השנים ועם הרבה הרבה קשיים שהועמסו עליהן וחוסר יכולת להוציא לפועל את הפעולות שהן רצו להוציא, מרבית העמותות, לצערנו, נסגרו – נסגרו 18 מתוך 20 העמותות, ואז נשארנו עם שתי עמותות בלבד.

יעל כהן-פארן: אותן עמותות החליטו על הקשרים שהן חתומות עליהם מול מדינות זרות – שוב, הכול מחוץ לתחומי אחריותה של המדינה; המדינה רק מפקחת קצת.

יעל כהן-פארן: נשארנו עם שתי עמותות ושתי מדינות שמהן אפשר לאמץ, אחת מהן היא רוסיה והשנייה היא סרביה.

יעל כהן-פארן: וזה מעט מדי.

יעל כהן-פארן: זה פשוט כנראה לא מספיק למי שרוצה לאמץ בישראל.

יעל כהן-פארן: אני בדקתי את הנתונים.

יעל כהן-פארן: אפשר כבר היום להגיע להסכמי אימוץ מול 70 מדינות בעולם – 70 מדינות שיש לישראל כמובן קשרים דיפלומטיים איתם.

יעל כהן-פארן: יש הרבה מאוד מדינות – גם בדרום אמריקה, גם במערב אירופה, גם באפריקה, גם באסיה – שיכולים להיות איתן קשרי אימוץ.

יעל כהן-פארן: אבל זה לא קורה.

יעל כהן-פארן: זה לא קורה כי אותן עמותות לא פיתחו את הקשרים האלה.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא מחייב אותן בשום דבר.

יעל כהן-פארן: ובעצם משמעות הדבר היא שמי שמבקש לאמץ ילד מחו"ל הוא היום במצב שהוא חייב לפנות לאותה עמותה פרטית.

יעל כהן-פארן: איך לומר, גם לא תמיד התהליכים שם לגמרי שקופים וברורים ומתנהלים בצורה מסודרת – שמענו רק לפני כחצי שנה או כמה חודשים על תיקי אימוץ שהושלכו, בטעות או שלא בטעות, ברשלנות בוודאי, לרחוב, תיקי אימוץ שכוללים המון פרטים אישיים על הזוגות שביקשו לאמץ.

יעל כהן-פארן: אני גם פגשתי השבוע את אחת ממנהלות העמותות שנסגרו, שפעלה במשך ארבע שנים, ואפילו הייתה קשורה לאיזושהי סוכנות איטלקית שהיו לה קשרים בכל העולם.

יעל כהן-פארן: הקשיים שהערימו עליה בארץ במימוש את החזון של להביא לאימוץ בין-ארצי פשוט היו קפקאיים, סיפורים מדהימים, שפשוט בלתי אפשרי היה לבצע את זה, ובסופו של דבר גם הפעולה של העמותה הזאת הוקפאה.

יעל כהן-פארן: אז אני אומרת בהצעת החוק הזאת שהמדינה צריכה לחזור לתפקיד ההיסטורי שלה, של אחריות.

יעל כהן-פארן: היא חייבת לפרוס איזושהי רשת של ביטחון תחת האזרחים שמבקשים לעבור הליך של אימוץ – הליך משפטי שהוא זכותם וזכאותם.

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים להביא לכך שמי שמעוניין להיות הורה במדינת ישראל – אם, אב – יוכל להיות, ולכן, המדינה צריכה לתת את הגב ואת הרשת הזאת, והיא חייבת לומר לאזרחים: לא נפקיר אתכם בשדה הביורוקרטי הסבוך הזה.

יעל כהן-פארן: אנחנו נעזור לכם להגשים את החלום שלכם.

יעל כהן-פארן: וזה כל מה שהצעת החוק שלי מבקשת לעשות – שהמדינה תפתח את הדלתות בפני אותם הורים, בפני אותם זוגות שמבקשים לאמץ.

יעל כהן-פארן: אחרת, זה פשוט אבסורד.

יעל כהן-פארן: המדינה לא תצטרך ללוות משפחות לחו"ל, היא לא תצטרך לבצע את תהליכי האימוץ בעצמה – לא את זה אני מבקשת להסדיר פה, אלא רק לפתוח את הדלתות ולקבוע מי כשיר לאמץ, באופן מרוכז, ואחר כך האנשים האלה יפנו לעמותות כדי שיאתרו עבורם ילדים ויקדמו את האימוץ בעצמן.

יעל כהן-פארן: עכשיו, אנחנו יודעים – ומשיחות לא רשמיות שקיימנו, גם עם גורמים מקצועיים במשרד הרווחה, גם הם יודעים – שיש בעיה עם התחום.

יעל כהן-פארן: גם הם יודעים את זה.

יעל כהן-פארן: אני בסך הכול מבקשת לעשות כאן תיקון חברתי, תיקון של עוול שהוא סוציאלי, שהוא באמת לטובת כל אזרחי המדינה שמבקשים לאמץ והיום לא יכולים לעשות את זה.

יעל כהן-פארן: אני דוחה את ההצבעה על החוק מהיום, כי חברי חבר הכנסת פולקמן – פניתי אליו, והוא ביקש לסייע לי ולעזור כדי שהצעת החוק תוכל להתקדם בהסכמה עם הממשלה.

יעל כהן-פארן: הוא חתום על החוק, הוא תומך בו, ואני מאוד מקווה שכפי שסיכמנו, רועי, אנחנו נצליח לעבוד בשבועיים הקרובים כדי להביא להסכמות מול הגורמים בממשלה ובקואליציה שיאפשרו את קידום החוק הזה.

יעל כהן-פארן: ובאמת, אני קוראת לך לשלב כוחות.

יעל כהן-פארן: בוא נלך יד ביד כדי שהצעת החוק הזאת תעבור.

יעל כהן-פארן: יש פה הזדמנות לעשות משהו מאוד טוב לכל אזרח ואזרחית בישראל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5750/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – הרחבת תחולת ההגדרה העצמית הלאומית במדינת ישראל לעדה הדרוזית), של חבר הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב ועודד פורר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חמד עמאר ינמק את הצעתו.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, השר שנמצא איתנו, הצעת החוק שלי באה לתקן עוול שנגרם לבני העדה הדרוזית בחוק הלאום.

חמד עמאר: כל מדינת ישראל, כולל ממשלת ישראל, הכירו בזה, אמרו את זה.

חמד עמאר: ראש הממשלה הבין את זה, לכן, אחרי שחוקק החוק הוא זימן את כל ההנהגה של העדה הדרוזית, ובראשם השייח' מואפק טריף, ראשי רשויות.

חמד עמאר: אני נכחתי בכל הישיבות שהתקיימו.

חמד עמאר: שבועיים ישבנו במשרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: ישבנו עם ראש הממשלה יותר מפעם אחת – פעם אחת ועוד פעם ועוד פעם.

חמד עמאר: הגענו לסיכומים עם משרד ראש הממשלה, וראש הממשלה רצה לחתום על הסיכומים.

חמד עמאר: הוא אמר במפורש: הסיכומים שהגענו אליהם, נביא אותם לכאן, לכנסת, בתוך 45 יום מהתחלת מושב החורף.

חמד עמאר: עברו 45 יום, עברו 55 יום, עברו 65 יום, ועדיין הסיכום לא הגיע לכאן.

חמד עמאר: והסיכום היה כך: שיעוגן בחוק-יסוד מעמדה של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: בחוק-יסוד.

חמד עמאר: הוא דיבר על חוק-יסוד, ולעגן את מעמדו של כל מי שקשר את גורלו עם מדינת ישראל – בדיוק מה שאני מביא בחוק ובתיקון חוק הלאום.

חמד עמאר: בנוסף, ראש הממשלה אמר:

חמד עמאר: אני רוצה לתת עוד זכויות לבני העדה הדרוזית, ובחוק; לתת את הזכויות לבני העדה הדרוזית במדינת ישראל.

חמד עמאר: וחוק שלישי – העדפה מתקנת לבני העדה הדרוזית.

חמד עמאר: לכן, על מה שאני מביא עכשיו הקואליציה צריכה להצביע, הליכוד צריך להצביע, כי ראש הממשלה בעצמו הסכים לעגן את מעמדה של העדה הדרוזית בחוק-יסוד.

חמד עמאר: על איזה חוק-יסוד דובר שם?

חמד עמאר: אני רוצה בחוק-יסוד: הלאום.

חמד עמאר: בנוסף, השר משה כחלון בעצמו אמר: החוק חוקק בפזיזות.

חמד עמאר: אני עובד עם חברת הכנסת מירב בן ארי לתקן את החוק.

חמד עמאר: גם לכן כולנו כולם צריכים להצביע עם החוק עכשיו.

חמד עמאר: עכשיו אנחנו צריכים לתקן.

חמד עמאר: השר נפתלי בנט לא נמצא כאן.

חמד עמאר: הוא כתב בטוויטר שלו: אחרי ששוחחתי הרבה עם אחיי בני העדה הדרוזית, אני רואה שחובתה של ממשלת ישראל לתקן את העוול שנגרם לבני העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אז את מה שאני מביא כאן הקואליציה רוצה להביא, רוצה לתמוך.

חמד עמאר: ראש הממשלה בעצמו הבטיח: בתוך 45 יום.

חמד עמאר: הוא לא הבטיח לחמד עמאר בלבד, הוא הבטיח לכל ההנהגה של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: הוא ישב מולנו ואמר לנו: 45 יום.

חמד עמאר: ואמרתי כבר: אנחנו 20 יום אחרי 45 יום, והחוק עדיין לא הגיע לכאן.

חמד עמאר: אני רוצה להסביר לכל חברי הכנסת: לעדה הדרוזית אין בעיה עם ההגדרה שמדינת ישראל היא מדינה של העם היהודי.

חמד עמאר: אין לנו שום בעיה עם זה.

חמד עמאר: אנחנו מצדיעים לדגל, אנחנו שרים את התקווה ואנחנו חלק ממדינת ישראל.

חמד עמאר: אנחנו רוצים את הישראליות שלנו.

חמד עמאר: חוק הלאום לקח את הישראליות שלנו, של הדרוזים.

חמד עמאר: על זה הדרוזים יצאו לרחוב.

חמד עמאר: הם לא יצאו לרחוב בשביל הזכויות.

חמד עמאר: שנים רבות לא קיבלנו את הזכויות, ולא יצאנו לרחובות.

חמד עמאר: אני הייתי בכיכר רבין באותו הלילה שהייתה ההפגנה.

חמד עמאר: מעל 100,000 הגיעו לשם, כי כולם האמינו שהחוק הזה פוגע קשות בישראליות שלנו כאזרחי מדינת ישראל.

חמד עמאר: אני אומר לכם, חבריי חברי הכנסת, ועדת שרים החליטה לדחות את זה בשלושה חודשים.

חמד עמאר: זה אומר שוועדת שרים לא פסלה את החוק.

חמד עמאר: זה אומר שוועדת שרים רוצה לאשר את החוק.

חמד עמאר: אז בואו לא נחכה שלושה חודשים.

חמד עמאר: אף אחד לא יודע מה יקרה בעוד שלושה חודשים, לכן היום אנחנו צריכים להצביע על החוק.

חמד עמאר: ואני פונה למחנה הציוני: הבנתי שקיבלתם חופש הצבעה.

חמד עמאר: תצביעו עם החוק הזה.

חמד עמאר: זה חוק חשוב, חוק שנותן, ומתקן לאנשים שקשרו את גורלם עם מדינת ישראל, האמינו במדינת ישראל, הם חלק ממדינת ישראל.

חמד עמאר: אל תשבו בצד ותגידו: אנחנו לא מצביעים עם החוק הזה, ותגיעו למוחרת – למוחרת; יושבת-ראש האופוזיציה הגיעה לדרוזים בבית ג'ן, ואמרה: חוק הלאום פוגע בדרוזים.

חמד עמאר: אנחנו חייבים לתקן.

חמד עמאר: אז תצביעו עם החוק.

חמד עמאר: תגיעו לכאן ותצביעו איתנו.

חמד עמאר: כל הקואליציה שיושבת כאן, כולל הממשלה, כולם כולל כולם, צריכים להצביע עם הצעת החוק הזאת.

חמד עמאר: הצעת החוק הזאת לא יכולה לחכות שלושה חודשים, והיא לא תחכה שלושה חודשים.

חמד עמאר: אני לא אחכה שלושה חודשים.

חמד עמאר: אני אצביע על הצעת החוק היום.

חמד עמאר: וכל מי שלא יצביע על הצעת החוק היום אומר שהוא לא רוצה את הדרוזים כחלק ממדינת ישראל.

חמד עמאר: הוא רוצה להגיד: אני לוקח את הישראליות של הדרוזים.

חמד עמאר: ואל תבואו בעוד כמה חודשים לדרוזים ותגידו: תצביעו בשבילנו.

חמד עמאר: כל מפלגה שתצביע נגד החוק הזה – אל תגיעו לדרוזים ביום הבחירות.

חמד עמאר: אל תבקשו מהדרוזים להצביע.

חמד עמאר: אני בחוק הלאום הצבעתי נגד, ולא רציתי שחוק הלאום יעבור, ואני רוצה שהיום נתקן את העוול הזה וכל חברי הבית יצביעו עם החוק הזה, החוק המתקן הזה, החוק שיחזיר את הישראליות למי שרוצה להיות ישראלי.

חמד עמאר: הכי מעצבן, חבריי חברי הכנסת, שבן אדם שאומר לך: אני מאמין בכל הסמלים של מדינת ישראל, אני מאמין שמדינת ישראל היא מדינה של העם היהודי, ואני רוצה להיות חלק מהישראליות, להחזיר אותה אליי – ואתם כאן בקואליציה תצביעו נגד.

חמד עמאר: כל מי שיצביע, שיתבייש לו.

חמד עמאר: שיתבייש לו.

חמד עמאר: שלא יגיד: אחיי לנשק; שלא יגיע להלוויות ויגיד: אחיי לנשק.

חמד עמאר: שלא יגיע לשם.

חמד עמאר: לא רוצים לראות אותו יותר.

חמד עמאר: מי שלא רוצה לקחת אותנו כחלק ממדינת ישראל ולהכיר בישראליות שלנו כאן, שלא יעז להגיע אלינו.

חמד עמאר: אנחנו לא רוצים לראות אותו, לא בזמן בחירות ולא בזמנים אחרים.

חמד עמאר: מי שרוצה להיות שותף, איתנו, שיצביע עם החוק הזה, ויחזיר לי את הישראליות שלי.

חמד עמאר: אני רוצה להיות ישראלי ולקבל את הישראליות שלי בחזרה.

חמד עמאר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

בצלאל סמוטריץ': משיבה על ההצעה, בשם הממשלה, שרת המשפטים איילת שקד.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, גברתי, בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בנאום – הינה, תקשיבו:

איילת שקד: בנאום ההשבעה שלי לכנסת סיפרתי על סגן אלוף חוסיין עמאר, זיכרונו לברכה, שהיה המג"ד שלי בגדוד 12 בגולני.

איילת שקד: הוא נהרג בלבנון במרדף אחרי מחבלים.

איילת שקד: כשהגעתי לגדוד, מש"קית חינוך צעירה ופעורה, הוא האיר לי פנים, הסביר לי איך הוא תופס את תפקידי ואמר לי: הגדוד יתחיל עוד מעט קו בחברון; אני רוצה שכל חייל יגיע לסיור במערת המכפלה, בבית הדסה, בתל רומיידה, שיבינו למה אנחנו פה.

איילת שקד: לא היה ציוני ממנו.

איילת שקד: הוא לא ראה שום סתירה בין היותה של ישראל מדינת הלאום של העם היהודי לבין הברית בין הדרוזים לעם היהודי ולארץ ישראל.

איילת שקד: וזה בדיוק מה שחוק-היסוד מעגן – את זהותה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

איילת שקד: חוק הלאום אומר את המובן מאליו.

איילת שקד: אין בו חידוש ואין בו נושאים שנויים במחלוקת.

איילת שקד: הצעת החוק שבפנינו מבקשת להרחיב את תחולת ההגדרה העצמית הלאומית במדינת ישראל כפי שהיא מוגדרת בחוק-היסוד לכל מי שקשר את גורלו עם מדינת ישראל.

איילת שקד: לפי תוכנה העמום, אין ההצעה מובילה בהכרח לתוצאה שאליה ביקשו להביא המציעים, ויש לה תוצאות אפשריות אחרות.

איילת שקד: חשוב לשוב ולומר את המובן מאליו: חוק-יסוד: הלאום אינו פוגע בשום צורה בזכויות הפרט במדינת ישראל.

איילת שקד: זכויות הפרט בישראל מקודשות, וחוק-היסוד אינו מהווה כל פגיעה בהן.

איילת שקד: מדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית על כל המשתמע מכך.

איילת שקד: הברית שכרתנו עם העדה הדרוזית היא ברית דמים וברית חיים.

איילת שקד: העדה המופלאה הזאת קשרה את גורלה עם העם היהודי, ואין לי ספק שהשותפות הזאת תתעצם ותגדל.

איילת שקד: הכאב של רבים מבני העדה הוא כאב אמיתי, ואיש לא יכול להקל בכך ראש.

איילת שקד: אני כמובן בקשר רציף גם עם השייח' טריף וגם עם מנהיגים אחרים בעדה.

איילת שקד: סמנכ"ל הלוגיסטיקה במשרד המשפטים מופיד, ממע'אר, דיבר איתי על כך הרבה, ואנחנו מבינים היטב את הכאב.

איילת שקד: אני יודעת שראש הממשלה עובד בימים אלה על איזשהו פתרון מוסכם, ואני מציעה שנמתין למה שהוא מתכנן לעשות.

איילת שקד: אתה לא רוצה להמתין, חמד?

חמד עמאר: הוא הבטיח 45 יום.

איילת שקד: כן, וזה לא קרה.

חמד עמאר: – – – היו לו ארבעה חודשים להכין את זה, חמישה חודשים – – –

מיקי רוזנטל: אבל חוק גדעון סער היה יותר חשוב.

חמד עמאר: זה הבטחה שלא – – – 45 יום.

איילת שקד: טוב, מכיוון שידעתי שיש לי זמן, כי יש לי כמה התנגדויות פה לחוקי-יסוד, אז החלטתי לקרוא קטע של רונה רמון.

איילת שקד: זה קטע ששמעו קצת בתקשורת, כמה פעמים, אבל לא את כולו במלואו: "בשורות איוב ומשמעות חיים.

איילת שקד: אני רוצה לספר לכם סיפור קצר על זיכרון ראשון שלי בחיי.

איילת שקד: כשהייתי בת שלוש התרחשה כאן מלחמת ששת הימים.

איילת שקד: ילדה שיושבת בחדר המוגן, שהיה שוחה בחפירה בחצר, אימא שרצה בין הבית לבין הרדיו, ימים שעוברים כמו הזיה לא ברורה.

איילת שקד: רק העובדה שאבא לא בבית הטרידה אותי.

איילת שקד: והינה אבא מגיע, אחרי שהמלחמה הסתיימה.

איילת שקד: הוא לחם בסיני, והדבר הראשון שיוצא מתרמילו הוא בובת נחום-תקום.

איילת שקד: אני כילדה שובבה מושכת את הבובה, דוחפת, מכה ומכה שוב, בועטת ומצמידה, ובכל פעם מחדש הבובה מתרוממת ומשמיעה צלילים.

איילת שקד: "וכשהעליתי את הזיכרון הזה מתת-המודע שלי הבנתי עד כמה הוא סמלי ומשמעותי לחיי כולם.

איילת שקד: לאחר מותו של אסף הבנתי שיד הגורל, או האלוהות, או הטבע, מכה בכולנו כבני אנוש, מי יותר ומי פחות, והדבר היחיד שנותר לנו הוא הברירה: כיצד אנחנו בוחרים לקום ואילו צלילים אנחנו בוחרים להשמיע.

איילת שקד: עם מותו של אסף, בני היקר, הגעתי לתהומות של כאב שלא תיארתי לעצמי קודם לכן, ובו זמנית נולד בי משהו חדש.

איילת שקד: "זיכרון משפט אחד של אסף הניע אותי לפעילות, והחזרה שלי לחיים הייתה בזכות המשפט הזה.

איילת שקד: עם ההתמודדות של אילן והמורשת שלו כגיבור בין-לאומי התמודדתי במסגרת שיתופי פעולה רבים פה בארץ, אבל רק לאחר שאיבדתי את אסף יצאתי לדרכי הציבורית מתוך בחירה, מתוך רצון להשפיע, משום שמצאתי את המילים הכל-כך מרגשות של אסף, והן אלה שהרטיטו את מיתרי ליבי והפכו אותן לצוואה לחיים.

איילת שקד: אסף כתב שהוא ואחיו זכו להתחנך לשאוף להגשמת החלומות על בסיס האמונה שכל אחד צריך למצוא את ייעודו בעצמו.

איילת שקד: "האימהות וההנצחה העניקו משמעות חיים חדשה, וזו הלכה והתרחבה בזמן שמשפחתנו הצטמצמה.

איילת שקד: בזכות אסף – כן, אני משתמשת במילה קשה, בזכות – אני מגיעה לאלפים של ילדים ומשפחות.

איילת שקד: אנחנו לא פותחים דף חדש, אנחנו לוקחים את כל הספר איתנו ומשם מתחילים מבראשית, כי אין ביטוי ואין נחמה על היקר שאבד.

איילת שקד: דרך פעילות ההנצחה אני מצליחה לראות אלפי ילדים ובני נוער גדלים ומתחנכים בדמותם של אילן ואסף.

איילת שקד: "איוב התברך באחרית ימיו בארבעה דורות.

איילת שקד: אני מתברכת במעגלים רבים של בני נוער ואזרחים שנהנים מקרן רמון, שכאמור נוסדה רק לאחר אובדנו של אסף.

איילת שקד: בשנה זו הקרן מפעילה 1,600 ילדים במשך שנה.

איילת שקד: הקמנו 18 בתי ספר על שם אילן ואסף, ולאחרונה אני מעורבת ומובילה את 'בית אסף', מכינה קדם-צבאית לנוער בסיכון המעניקה הזדמנות אחרונה לצמיחה ולהשתלבות בריאה בחברה.

איילת שקד: זוהי המורשת של אסף, זוהי המורשת של אילן, ואני ככלי מחנכת לאורם.

איילת שקד: "לסיום, איוב ואני.

איילת שקד: הוא עם הסיפור שלו ואני עם הסיפור שלי.

איילת שקד: הרי כל כך הרבה איובים יש לנו בחברה הישראלית.

איילת שקד: אינני רואה את עצמי כאיוב, ואפילו שמי, רונה, מצביע אחרת.

איילת שקד: ובנימה אישית: אילן התאהב בי בזמנו בזכות שמחת החיים שפיעמה בי.

איילת שקד: היום אני שמחה שאני מגשימה חלומות רבים דרכם.

איילת שקד: דרך העשייה החברתית אנחנו גורמים לרבים לחייך, להאמין בעצמם, ולחיות את החיים בשמחה.

איילת שקד: " יהי זכרה ברוך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמאר מבקש שלוש דקות נוספות לנסות לשכנע אותנו.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: השרה ביקשה לחכות, לא אמרה שהיא רוצה להצביע נגד.

חמד עמאר: אני אומר, חבל לחכות.

חמד עמאר: חבר הכנסת השר יריב לוין ישב איתנו בכל הישיבות.

חמד עמאר: סוכם, אדוני השר, שתוך 45 יום מהתחלת מושב החורף יובאו שלושה חוקים להצבעה כאן במליאה: חוק אחד – לעגן את מעמדה של העדה הדרוזית וכל מי שקשר את גורלו במדינת ישראל בחוק-יסוד; בנוסף – חוק זכויות לבני העדה הדרוזית וחוק העדפה מתקנת.

חמד עמאר: אני אומר את האמת, אדוני השר: זה מה שסוכם עם ראש הממשלה.

חמד עמאר: עברו 65 יום ועדיין לא הונח אפילו חוק אחד על שולחן הכנסת.

חמד עמאר: אפילו חוק אחד לא הונח.

חמד עמאר: לכן, אני פונה אליכם, חבריי בקואליציה: תצביעו עם הצעת החוק.

חמד עמאר: אני מוכן לחכות אחרי זה עד הבאת שאר החוקים, להצמיד את זה ולאשר את זה כאן בכנסת.

חמד עמאר: אל תגידו שלא אמרתי.

חמד עמאר: אני אומר לכם שוב, אני מביא את אותה הצעה שסוכם עליה במשרד ראש הממשלה, והובטח על ידי ראש הממשלה – לא הובטח על ידי השר יריב לוין, השר יריב לוין ישב איתי בכל הישיבות – הובטח על ידי ראש הממשלה שאותו חוק שאני מביא עכשיו, ראש הממשלה יניח את זה, משרד ראש הממשלה יניח את זה.

חמד עמאר: אני אמרתי בעצמי שאני לא רוצה להביא את החוק.

חמד עמאר: אני ישבתי בישיבות; שראש הממשלה יביא את החוק, ואנחנו נעביר את זה כאן בכנסת.

חמד עמאר: אף אחד לא רוצה קרדיט על החוק הזה.

חמד עמאר: אני רוצה לעשות תיקון למען בני דתי, בני העדה הדרוזית, למען כל מי שרואה את עצמו ישראלי – להחזיר את הישראליות לדרוזים במדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו ניתן לו לתפוס את מקומו, ונצביע כעת על הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – הרחבת תחולת ההגדרה העצמית הלאומית במדינת ישראל לעדה הדרוזית), בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – הרחבת תחולת ההגדרה העצמית הלאומית במדינת ישראל לעדה הדרוזית) לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 17 תומכים, 47 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא של סדר-היום: הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – הוספת שוויון זכויות לכלל אזרחי המדינה), של חבר הכנסת מיקי רוזנטל – הורדתם?

בצלאל סמוטריץ': לא אמרו לי.

מיקי רוזנטל: אנחנו הורדנו את זה.

בצלאל סמוטריץ': טוב, גם זה ירד.

בצלאל סמוטריץ': גם שתי ההצעות הנוספות שעסוקות בחוק-יסוד: הלאום הורדו.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/20/5227; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו עוברים כעת לסעיף הבא: הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ח–2018, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': יש להצעה הזאת הצעה מוצמדת של חברת הכנסת לבני.

בצלאל סמוטריץ': ראשונה תציג את הצעתה חברת הכנסת לביא, במשך עד עשר דקות, ואחריה – עד שלוש דקות לחברת הכנסת לבני.

בצלאל סמוטריץ': שרת המשפטים תשיב במאוחד, ואז נצביע על שתי ההצעות אחת אחרי השנייה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותיי, חבריי חברי הכנסת, היום בשעה 18:00 מכנס את ראש הממשלה את הפגישה שתדון בכל הסוגיה הכואבת והמדממת של חוסר היישום של התוכנית הלאומית למניעת אלימות.

עליזה לביא: ראש הממשלה הבטיח כאן שחוק האיזוק האלקטרוני יעבור בתהליך בזק, ואנחנו מצפות ומחכות, מצפים ומחכים.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לשר ארדן על כל התמיכה והעזרה לאורך הדרך עם החוק הזה, אבל החוק הזה צריך – ולשרה שקד על הבנה שצריך לקדם את זה – אבל, אדוני ראש הממשלה, תהליך בזק אתם יודעים לעשות כשאתם רוצים – הינה, הדוגמה של חוק גדעון סער – אבל כשמדובר בהצלת חיים, תביאו את זה בהקדם לכנסת ישראל.

עליזה לביא: כשאתם רוצים אתם יודעים, כמו בחוק הקולנוע, מייד לקבוע בוועדה דיונים.

עליזה לביא: בואו נעשה את זה כאן.

עליזה לביא: ובכלל, אני מקווה שהיום ב-18:00 תצא בשורה על היישום המלא של התוכנית.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על 50 מיליון שקל מדי שנה, אבל בראש ובראשונה, לפני התקציב והכסף – על ההבנה שלטיפול בפגיעה צריך לראות איך חוברים משרדי הממשלה השונים.

עליזה לביא: מצב הנשים במדינת ישראל הולך אחורה ולא הולך קדימה, והאחריות היא על הכתפיים שלכם.

עליזה לביא: את הדוח המלא, ואת החלטת הממשלה שבעקבותיו, צריך ליישם.

עליזה לביא: אני מקווה מאוד שהערב תצא בשורה.

עליזה לביא: וגם את הצעת החוק שאני מעלה עכשיו כבר העליתי כמה פעמים כאן, במליאה – הצעת החוק של ברית הזוגיות, שמזמן, אבל מזמן, הייתה צריכה לעבור.

עליזה לביא: אבל מה השתנה מאז שהעליתי את זה בפעמים הקודמות?

עליזה לביא: מה שהשתנה הוא שיש יותר אנשים בישראל, יותר זוגות, שלא יכולים להתחתן, כי מדינת ישראל לא הסדירה עדיין, לצערי הרב, את כל מה שקשור בסוגיה של הגיור, והינה, אנחנו רואים שהמדינה מבקשת עוד פעם הארכה במקום לבוא ולקבל החלטה.

עליזה לביא: לדחייה של חוק הגיור יש השלכות קשות על הדין הדתי בישראל ועל העובדה שבמדינת ישראל אפשר להתחתן רק על פי הדין הדתי.

עליזה לביא: ורק לפני כמה שבועות הפצרתי בכם לבטל את סעיף 7 בפקודת הנישואין, שיש בה, לצערי הרב, איום – כן, איום – בדין הפלילי של שנתיים מאסר על מי שמתחתן שלא באמצעות הרבנות הראשית.

עליזה לביא: ואמרתם לי: לא.

עליזה לביא: לא יהיה ולא יהיה.

עליזה לביא: אז אני רוצה לספר לכם שהיועץ המשפטי של הכנסת אייל ינון, עו"ד אייל ינון, בתגובה, בתגובה על עתירה כנגד סעיף 7, טוען – וזה היועץ המשפטי של הכנסת, חבריי וחברותיי בקואליציה – שהמצב החוקי הקיים מאפשר בישראל טקסי נישואים פרטיים שלא על ידי מסדר נישואים מורשה מטעם הרבנות.

עליזה לביא: לגישתו של היועץ המשפטי של כנסת ישראל די בדיווח לרבנות על נישואים פרטיים שנערכו כדין תורה כדי לצאת מגדרי העבירה.

עליזה לביא: אז אם כך פוסק היועץ המשפטי של כנסת ישראל, מי אנחנו שנתנגד, חבריי חברי הכנסת?

עליזה לביא: אתם רוצים לצאת נגד יועצים משפטיים בשלל חוקים, אבל הרי פה, בבית הזה, צריך להחליט.

עליזה לביא: והצעת חוק ברית הזוגיות שאני מעלה בשם סיעת יש עתיד להצבעה מתכתבת בדיוק עם דברי היועץ המשפטי של כנסת ישראל, וכל שכן עם המציאות המשתנה בחברה הישראלית.

עליזה לביא: תפסיקו לעצום עיניים.

עליזה לביא: היא משתנה, היא משתנה מול עינינו.

עליזה לביא: בשנים האחרונות יש ירידה של 8% במספר הזוגות הנישאים ברבנות.

עליזה לביא: ואם הם מסתכלים על פי לוח השנה העברי, אז יש לנו ירידה בשנתיים האחרונות של 11%.

עליזה לביא: קרוב ל-2,500 טקסי נישואים יהודיים פרטיים נערכו כאן בשנה האחרונה, ואנחנו רואים את השינויים מול עינינו.

עליזה לביא: יותר ויותר צעירים לא רוצים להתחתן על פי הדין הדתי, ואני שואלת את עצמי למה, לפני שאני מציעה את הפתרון.

עליזה לביא: אבל בחוסר הרצון לנהל דיאלוג ציבורי ולהבין את הכשלים והקשיים שעימם מתמודד הדור הצעיר, ובכלל אנחנו, כשאנחנו רואים שבשל בגידה אישה מנושלת מירושה ובכלל מכל מיני הטבות כאלה ואחרות, ושיש פה החלטה של בית דין שבג"ץ לא מתערב בה וזאת רעידת אדמה, ובסופו של דבר שום דבר פה לא קורה, ואני אומרת לכם, אנחנו הולכים אחורה, לא פלא שיותר ויותר לא רוצים להתחתן על פי הדין הדתי.

עליזה לביא: ואנחנו נמצאים בשעה גורלית.

עליזה לביא: אם באמת אנחנו אוהבים את מדינת ישראל אנחנו חייבים לבוא ולתת מענה ולמצוא פתרון למציאות הזאת.

עליזה לביא: במו ידינו אנחנו מביאים יותר ויותר צעירים, שהם לא יכולים להתחתן על פי הדין הדתי, ושהם לא רוצים, בגלל שאנחנו לא מוצאים פה פתרונות בגלל כשלים בתוך הקואליציה והרכב הממשלתי שמונע כל ניסיון למצוא פתרון, כי יש וטו על הצעות החוק הללו, ולכן אנחנו הולכים אחורה, ויותר ויותר לא רוצים להתכתב עם הרבנות הראשית ועם בתי הדין.

עליזה לביא: והאופציה שעומדת בפניהם היא או לעבור על החוק או לנסוע לחו"ל, ובאמת אלפי ישראלים נוסעים מדי שנה לחו"ל או מתחתנים בדרכים כאלה ואחרות.

מיכאל מלכיאלי: זה לא נכון.

עליזה לביא: הצעת ברית הזוגיות שאני מבקשת להביא בפניכם – ישבנו עליה גם עם רבנים וגם אנשי אקדמיה – זאת הצעה שלא מתנגדת לדין הדתי אלא מתכתבת איתו; מכירה במקום הרב והבסיסי שלו.

עליזה לביא: ההצעה הזאת מאפשרת לכל אדם חופש בחירה בין מסלול אזרחי, מסלול אזרחי, הסכם אזרחי, לבין המסלול הדתי.

עליזה לביא: היא תאפשר שוויון זכויות מלא בין בני זוג שבחרו בברית הזוגיות האזרחית לבין זוגות שבחרו במסלול הדתי גם מבחינת הדין וגם במשפט, וזה בלי לפגוע באופי או במעמד.

עליזה לביא: זה הסכם אזרחי לחיים משותפים של שני בני אדם, והוא יאפשר להם לנהל את החיים, את חיי המשפחה, במסגרת משפטית-אזרחית מוכרת על פי חוק.

עליזה לביא: לא באנו להתריס ולא באנו לנהל מאבק.

עליזה לביא: לא באנו, חלילה, לפגוע במסורת היהודית או בסמכות הרבנית של הרבנות, אלא להציע חלופה לזוגות שמנועים מקשרי נישואים באמצעות הרבנות לחיות יחד באופן משמעותי.

עליזה לביא: פסולי חיתון לא יכולים להתחתן על פי ההלכה ברבנות, ולאחרונה אנחנו רואים את הכשלים בבירורי יהדות, ועוד ועוד בירורי יהדות ועוד ועוד שימושים – פתאום שולפים לי רשימה של ממזרים וכל מיני רעות חולות שלא הכרנו.

עליזה לביא: ואל מול ההקשחה הזאת חייבת להיות אמירה וחייבים לתת מענה.

עליזה לביא: המציאות הישראלית לא מתכתבת עם מחוזות ההיגיון הבריא, ובכל שנה אנחנו הולכים אחורה ולא נותנים מענה.

עליזה לביא: ואני אמשיך ואעלה.

עליזה לביא: אני יודעת שאתם תובילו הצבעה נגד, כי אתם לא מקשיבים ואתם אוטמים את האוזניים שלכם.

עליזה לביא: אבל ההתנגדות שלכם לא רק מופרכת מבחינה הלכתית ומעשית אלא גם נגועה בצביעות, כי כבר היום החרדים מנהלים פנקסי נישואים נפרדים מאלה של הרבנות הראשית, ובפועל לעולם אינם נכנסים בקשרי נישואים עם בנים ובנות למשפחות חילוניות.

עליזה לביא: וישראל היא הדמוקרטיה היחידה שלא מאפשרת לערוך בתחומה נישואים על פי ברית הזוגיות, וחבל, חבל שכך, כי אנחנו לא לוקחים אחריות.

עליזה לביא: אם חפצי חיים אתם, ואם החרדה לקיום היהודי בנפשכם, כמו שרבים מכם עומדים ואומרים, אני מציעה לכם לפחות להתחיל לנהל דיאלוג בכיוון הזה.

עליזה לביא: ויש כאן משהו גדול מזה – יש כאן פגיעה איומה במעמדה של היהדות במדינה היהודית, כי ציבורים גדולים הולכים ומתרחקים.

עליזה לביא: אם חפצי חיים אתם, ואתם רוצים באמת להאהיב את היהדות, בואו ונעשה מעשה משותף.

עליזה לביא: בואו ונמצא פתרון.

עליזה לביא: ואל תגידו לי שהפתרונות קיימים, כי בסופו של דבר מי ששלח באישון לילה, לפני הבוקר, את השוטרים לבית של הרב חיון מול ילדיו לאסור אותו, כי הוא השיא בנישואים פרטיים, זה במשמרת שלכם.

עליזה לביא: זה אבסורד שאנחנו שולחים את הצעירים שלנו להתחתן בחו"ל.

עליזה לביא: ואני אומרת לכם שבהצעה הזאת – אני מקווה שקראתם אותה – אין בה שום התרסה.

עליזה לביא: להפך, יש בה כלי שייתן מענה להרבה מהזוגות הצעירים שלנו.

עליזה לביא: ב-1965 התפרסם ריאיון של הרב סולבייצ'יק עם גאולה כהן במעריב.

עליזה לביא: הרב סולובייצ'יק אמר שניתן לבטל את החובה להינשא ברבנות, ושגם אם נעשה כך, למעלה מ-80% היו בוחרים להינשא כדת משה וישראל.

עליזה לביא: ועוד אמר הרב סולבייצ'יק: אם ההלכה הייתה עומדת לבחירה מתוך חופש דתי, לא היה לה שום מתחרה אמיתי.

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: נא לסיים.

עליזה לביא: חבריי היקרים, תתעוררו, כי בגללכם היהדות במדינת ישראל הולכת אחורה.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

רויטל סויד: [הצעת חוק פ/5028/20; נספחות.

רויטל סויד: ]

רויטל סויד: להצעה הזאת – פ/5227 – מוצמדת הצעת חוק של חברת הכנסת ציפי לבני.

רויטל סויד: בבקשה.

רויטל סויד: שלוש דקות לרשותך.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אומנם הורידו קודם את הצעת החוק שמבקשת להוסיף לספר החוקים הישראלי את המילה "שוויון" – כן, כן, המילה שעדיין חסרה בספר החוקים – אבל הצעת החוק הזאת בדיוק באה לבטא פן אחד של שוויון.

ציפי לבני: הרי מה אנחנו בעצם מבקשים?

ציפי לבני: אנחנו מבקשים שזוג אוהב, שני בני אדם, יוכלו לקשור את חייהם ביחד ולקבל את האישור של מדינת ישראל שגם היא רואה אותם כנשואים.

ציפי לבני: מה קרה?

ציפי לבני: מדינת ישראל הלכה בעקבות חוק השבות וביקשה את משפחות היהודים לבוא למדינת ישראל.

ציפי לבני: לפי חוק השבות הם לא יהודים, אבל הם בני משפחה.

ציפי לבני: לפי חוקי ההשמדה של הנאצים הם היו נרצחים, ונתנו להם בחוק השבות את האפשרות לבוא ולחיות איתנו.

ציפי לבני: אבל לא לא לא.

ציפי לבני: לחיות – כן; לשרת בצבא – בטח; להיהרג, חס וחלילה, בהגנה על מדינת ישראל – לגמרי.

ציפי לבני: אבל להתחתן?

ציפי לבני: כאן תישארו אזרחים סוג ב'.

ציפי לבני: ובני הקהילה הלהט"בית, אלה שראש הממשלה מתגאה מעל כל במה: איזה עוצמה דמוקרטית יש לנו; איזו מערכת של ערכים.

ציפי לבני: המדינה הדמוקרטית, אור לגויים – ראש ממשלה שהבטיח – – –

רויטל סויד: סליחה, חברים, יש ממש רעש במליאה.

רויטל סויד: אני אבקש לאפשר לחברת הכנסת ציפי להשלים.

ציפי לבני: ראש הממשלה שמתחייב ואומר ומספר עד כמה חשוב לו השוויון, ועד כמה חשובה לו הורות של הומואים – פונדקאות – כל זה זה השקר, זה הפער בין הדימוי, בין המלל, בין המצגת, בין ההצגה, בין הפרזנטור הנפלא שהוא, לבין ההתעלמות המוחלטת מאזרחי ישראל שחיים פה, אוהבים פה, רוצים להינשא פה, והממשלה מצפצפת עליהם.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

רויטל סויד: תשיב לשתי הצעות החוק במשולב שרת המשפטים איילת שקד.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית של חברת הכנסת עליזה לביא ואחרים מבקשת לכונן מוסד של "ברית זוגיות אזרחית" בישראל, שיהיה מסלול מקביל למוסד הנישואין הדתי, ואשר יחיל על בני זוג שיבחרו בו את מלוא הזכויות והחובות האזרחיות החלות על בני זוג נשואים.

איילת שקד: כיום, יצירת מסגרת של נישואין מוכרת על פי חוק בישראל היא באמצעות נישואין בהתאם לדין הדתי, ובהתאמה לדתם של בני הזוג.

איילת שקד: לצד מסגרת נישואין זו, ולגבי מי שהם חסרי דת ואינם יכולים להינשא זה לזה לפי הוראות הדין האישי, נחקק בשנת 2010 חוק ברית הזוגיות לחסרי דת.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת ליצור שינוי מדיניות מהותי בנוגע למצב המשפטי הקיים כיום בישראל, ונוגדת את ההסכמים הקואליציוניים הקובעים שלא לשנות את הסטטוס קוו בענייני דת ומדינה אלא בהסכמת כל סיעות הקואליציה.

איילת שקד: מאחר שההצעה אינה מקובלת על כלל מפלגות הקואליציה, עמדת הממשלה היא כי יש להתנגד להצעת החוק.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לספר לך שאתמול פגשתי כמה משפחות של הורים שכולים ששאבו זרע מבנם המנוח, והם מבקשים ביחד עם אימהות חד-הוריות להביא בעצם נכד, שתהיה איזו המשכיות לאותן משפחות.

איילת שקד: אני יודעת שאת העלית הצעת חוק המשכיות.

רויטל סויד: הצעת חוק ההמשכיות לחללי צה"ל.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: דרך אגב, עד לפני כמה שנים עשו את זה, אבל עכשיו הבנתי שזה נהיה קשה יותר, ולכן נכון יהיה לפנות להליך חקיקה.

איילת שקד: ובאמת, כשמדברים עם אותן משפחות ורואים שזה הפתרון שייתן להן מזור לכאבן, אני בהחלט חושבת שאנחנו צריכים לקדם את החוק.

איילת שקד: בעבר למשרד הביטחון היו התנגדויות.

איילת שקד: העליתי את החוק כמה פעמים בוועדת השרים לחקיקה, ולמשרד הביטחון היו התנגדויות, אבל אני אבקש ממך להעלות את החוק בוועדה הבאה, ואני מקווה שנוכל לקדם אותו.

רויטל סויד: הצעת חוק ההמשכיות לחיילי צה"ל הוא חוק חשוב מאוד.

רויטל סויד: זה חוק שלדעתי לכל חברי הבית יש פה חוב מוסרי וערכי למשפחות השכולות.

איילת שקד: כן, אפשר אפילו להעביר את זה בחופש הצבעה.

איילת שקד: זה עניין מאוד ערכי ומוסרי, כלל לא פוליטי, והאמת היא שכשאני חושבת על זה, נכון יהיה פשוט לתת חופש הצבעה – –

רויטל סויד: בהחלט.

איילת שקד: – – ושכל חבר כנסת יצביע בהתאם לצו מצפונו.

איילת שקד: דודי אומר לי כבר – – –

דוד אמסלם: גברתי השרה, זה לא עובד ככה.

דוד אמסלם: יש עוד מרכיבים – – –

איילת שקד: בסדר, נשב בוועדת השרים לחקיקה ונחליט מה לעשות עם החוק הזה.

דוד ביטן: אף חוק לא היה עובר בבית היהודי.

איילת שקד: זה חוק שהוא – – –

דוד אמסלם: יש הרבה חוקים כאלה – – –

רויטל סויד: אין לי ספק שחוק ההמשכיות לחללי צה"ל, שחתומים עליו גם חברי כנסת מהליכוד, הוא חוק חשוב מאוד שאתם תשמחו לתמוך בו.

דוד ביטן: כולם חשובים.

דוד ביטן: גם הסיפור – – –

איילת שקד: נביא את זה בשבוע הבא, נבדוק, ואני מקווה שזה יקודם.

בצלאל סמוטריץ': – – –

איילת שקד: ברור.

איילת שקד: מה?

איילת שקד: לא, דיברנו על הצעת חוק ההמשכיות.

רויטל סויד: הם שואלים לגבי ברית הזוגיות.

איילת שקד: על זה כבר דיברתי.

דוד אמסלם: גברתי השרה – – –

איילת שקד: דודי, דודי, אתה בכלל יודע על מה אנחנו מדברים?

איילת שקד: לא דיברנו על זה.

עליזה לביא: אולי תדברי גם על זה.

איילת שקד: דיברנו על חוק שעולה ביום ראשון הבא לוועדת השרים לחקיקה – –

דוד אמסלם: – – –

איילת שקד: נראה לך? – – שקוראים לו הצעת חוק ההמשכיות, והוא מאפשר למשפחה שכולה ששאבה זרע מהבן שנפל להקים – – –

רויטל סויד: זה מה שאמרתי – שזאת הצעת חוק שהרבה חברי כנסת מהליכוד חתומים עליה.

דוד אמסלם: – – –

איילת שקד: עכשיו כמה מילים – – –

חיים כץ: הם מסכימים שלא תהיה הצבעה?

איילת שקד: לא, לא.

איילת שקד: על החוק הזה מצביעים, יש עמדת ממשלה – הממשלה נגד.

איילת שקד: אני דיברתי על חוק אחר.

איילת שקד: סליחה אם בלבלתי אתכם.

איילת שקד: עכשיו כמה מילים על הוועדה נגד אלימות כלפי נשים, שעומדים בראשה גם השר ארדן וגם ראש הממשלה.

איילת שקד: הוועדה מתכנסת היום ב-18:00.

איילת שקד: השר ארדן, נכון?

איילת שקד: היום ב-17:00, 18:00 אנחנו יושבים?

עליזה לביא: ב-18:00.

איילת שקד: ב-18:00.

איילת שקד: חברת הכנסת עליזה לביא, אני רוצה להתייחס למה שאמרת על האיזוק האלקטרוני.

איילת שקד: הסיבות שהחוק הזה התעכב, זה לא בגלל שמישהו רצה לעכב אותו, זה כי לדרגים המקצועיים במשרדי הממשלה היו כל מיני השגות.

איילת שקד: בסוף רוצים שהחוק הזה יעבור כמו שצריך.

איילת שקד: רצינו להעלות אותו לממשלה ביום ראשון כדי לקצר בשבוע, אבל שוב צצו בעיות.

איילת שקד: אין מה לעשות, כדי שהחוק יעבור כמו שצריך ושכל משרדי הממשלה ידעו איך לתפעל אותו, אז נדרש עוד שבוע.

איילת שקד: זאת אומרת, יש שלושה שבועות מהרגע שהעברנו אותו בוועדת שרים לחקיקה עד שזה עולה לקריאה ראשונה, לכן, הוא יעלה לקריאה ראשונה ביום שני הבא.

איילת שקד: אני כן יכולה להגיד לך שגם ראש הממשלה, גם השר ארדן וגם אני רצינו להעלות את זה לממשלה כדי לקצר את הזמנים, אבל הנוסח הכחול פשוט לא סגור, אז אין מה לעשות, צריך עוד שבוע בשביל זה.

קריאות: יולי, יולי – – –

איילת שקד: רגע, אני יכולה לרדת?

קריאות: לא, לא.

איילת שקד: אתם מתים על זה שאני מדברת, הא?

נחמן שי: עד שעלית את רוצה לרדת?

איילת שקד: להמשיך?

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: עליזה, להמשיך?

איילת שקד: טוב, תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לשרת המשפטים איילת שקד.

רויטל סויד: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

רויטל סויד: שלוש דקות.

רויטל סויד: ציפי, גם את רוצה לעלות אחר כך?

רויטל סויד: שלוש דקות, בבקשה.

עליזה לביא: שרת המשפטים איילת שקד, תיראי, לצערי הרב, החוק יבוא במתכונת צרה, החוק של האיזוק האלקטרוני; הוא יחול רק על הפלילי, ולא על האזרחי, ואת יודעת את זה.

עליזה לביא: אנחנו לא באמת ניישם אותו כמו שקיווינו וייחלנו.

עליזה לביא: גם על החלק הזה שכן – על מה שאת מסבירה לנו כרגע – גם על זה אין הסכמות, וגם זה נדחה.

עליזה לביא: כנראה, במקרה הטוב – אני בספק בכלל, נוכח ההתנהלות – זה יגיע ביום שני הבא לכנסת.

עליזה לביא: אני קוראת לך, משום שלאורך כל הדרך העיכוב הגיע לא מהמשרד לביטחון פנים, העיכוב הגיע ממשרד המשפטים.

עליזה לביא: החומר היה מוכר.

עליזה לביא: אנחנו רצינו להעלות את זה כבר לפני חצי שנה, עוד לפני הקריאה של ראש הממשלה לחוק בזק.

עליזה לביא: אז אני קוראת לכם, היום ב-18:00 יש לכם ישיבה.

עליזה לביא: את יודעת, כשאתם רוצים לשחרר דברים – שימי את מיטב המוחות.

עליזה לביא: סיימו את זה בהקדם.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על חיים של אנשים, וכשיש פתרונות טכנולוגיים, סטרטאפ ניישן, אז לא ניישם?

עליזה לביא: אז בבקשה תשחררו את החוק הזה, תביאו אותו, נשב על המדוכה פה יומיים, נעביר את זה בוועדות וניישם את חוק האיזוק האלקטרוני.

עליזה לביא: לגבי ברית הזוגיות, תשמעו, תנו חופש הצבעה.

עליזה לביא: אדוני יו"ר הקואליציה, הרי החברים שלך בקואליציה, חלקם הגדול בעד ברית הזוגיות.

עליזה לביא: הם מבינים את צורך השעה ומבינים את המצוקה של הדור הצעיר.

עליזה לביא: אל תגידו לי.

עליזה לביא: כשאתם רוצים – העברתם את חוק המרכולים גם כשאמרתם שלא נוגעים בדת ומדינה; את מתווה הכותל ביטלתם; את חוק המקוואות של גפני שלא לאפשר לזרמים לטבול העברתם.

עליזה לביא: על מי אתם עובדים כשאתם אומרים שאתם לא עושים דת ומדינה, וכל מה שקשור, אנחנו, יש לנו זכות וטו?

עליזה לביא: כשזה בא להחמיר על הציבור בישראל אתם יפה מאוד יודעים לעשות את העבודה ולעצום עיניים, אבל כשאנחנו מבקשים פה לבוא ולשתף אתכם במצוקה הולכת וגדלה של הדור הצעיר, של בריחה מהערכים של היהדות, שאתם מבקשים להרחיב, אז אתם ממש מפחדים.

עליזה לביא: ממה אתם מפחדים?

עליזה לביא: אל תפחדו מעצמכם.

עליזה לביא: אדוני יו"ר הקואליציה, תן חופש הצבעה לחברים ולחברות שלך בקואליציה.

עליזה לביא: זה לא עוד חוק, זה חוק שחייב להיות במדינה שהיא גם יהודית וגם דמוקרטית.

עליזה לביא: תפסיקו לעצום עיניים.

עליזה לביא: אדוני יו"ר הקואליציה, אתה נותן חופש הצבעה?

דוד אמסלם: לא היום.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה.

רויטל סויד: אלו שתי הצבעות על שני החוקים, כל אחד בתורו.

רויטל סויד: הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ח–2018, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 50 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

רויטל סויד: 46 בעד, 50 מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת החוק נפלה.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצעת חוק ברית הזוגיות, התשע"ח–2018, של חברת הכנסת ציפי לבני.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

רויטל סויד: תסדרו לי בבקשה את לוח השעונים, אין לי לוח שעונים.

רויטל סויד: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 49 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק ברית הזוגיות, התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

רויטל סויד: 45 בעד, 49 מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת החוק לא התקבלה.

רויטל סויד: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר תכנון לקוי והזנחה של מערכות הניקוז, אשר גרמו לשיטפונות << הלסי >>

רויטל סויד: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

רויטל סויד: הצעה לסדר-היום מס' 11570, בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר תכנון לקוי והזנחה של מערכות הניקוז, אשר גרמו לשיטפונות, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

רויטל סויד: ישיב סגן שר הפנים משולם נהרי.

רויטל סויד: עשר דקות לרשותך, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הנושא של הצפות ובעיות הניקוז במדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקומות שאנחנו מודעים להם, באזור הנגב.

רויטל סויד: שנייה, שנייה.

רויטל סויד: חברים, בבקשה לשמור על השקט, ומי שעוזב, בבקשה לא להפריע להמשך הדיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, התחלתי לדבר על הנושא של הניקוז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש, באזור המרכז במיוחד, יש בו בעיה שנגרמה כתוצאה ממעשי ידי אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקומות, בנגב, למשל – סוג הקרקע, יכולת ספיגה שלה, הבעיות של הנחלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מודעים להצפות ואנחנו צריכים לטפל בהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לקבוע כמה עובדות: בכל שנה יש חורף ויש גשמים – זאת עובדה וזה לא בשליטתנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי כל חורף, אפילו אם נחכה עוד ועוד, החורף הבא יגיע.

רויטל סויד: שנייה.

רויטל סויד: חברים, בבקשה, אני ממש מבקשת.

רויטל סויד: הרעש במליאה לא מאפשר לחבר הכנסת להמשיך בנאום שלו.

רויטל סויד: סדרנים, בבקשה תפנו שם את האזור.

רויטל סויד: יוסי יונה, יוסי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב, עכשיו אולי אפשר להתחיל לדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל שנה, חוץ מהפגיעות ברכוש, יש לנו פגיעות בנפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגשם האחרון – רק לפני כמה ימים, מהיישוב שלי, מהעיר שלי, טייבה, הצפה של נחל אלכסנדר, פשוט הסחף לקח איתו את המנוח רסמי ג'רבאן מג'יסר א-זרקא, שאת גופתו מצאו במרחק של 10 קילומטרים מהמקום שהתחיל הסחף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסחף הזה – – –

רויטל סויד: חבר הכנסת ביטן, השרה מירי רגב, בבקשה.

רויטל סויד: באמת, שומעים אתכם עד לכאן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהנושא של הסחף והנושא של ההצפות צריך לעניין גם שרים בממשלה, אבל כנראה שלא, כי זה לא מעניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מזה לא מקבלים קולות בפריימריז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רואה שכבר שתיים וחצי דקות ואני עוד לא דיברתי.

רויטל סויד: ממש.

רויטל סויד: באמת, חברים, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש להוסיף את הזמן הזה במידת הצורך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דוד ביטן, אתה תאפשר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשמע, כי זה גם באזור שלך, ההצפות, אז אולי תלמד מזה משהו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תדע שיש צורך בהקמת ועדת חקירה, כי מה שקורה פה זאת הפקרות, הפקרות לשמה, בנושא של ההצפות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מונה כמה סיבות למה יש לנו הצפות יתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שלא היו הצפות או שלא יהיו הצפות, אבל יש סיבות למה יש לנו הצפות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מתחיל בסיבה הראשונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מרחיבים ומרחיבים תוכניות בנייה, במיוחד באזור המרכז, בלי להתחשב בצמצום שטחי החלחול – כי אם אתה בונה, אתה סולל, אתה מרצף, אתה מצמצם את שטחי החלחול, ואז אותה כמות גשם צריכה ללכת לנחלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את הנחלים האלה לא מסדרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את הנחלים האלה – לא יודעים שיש עוד גשם בסיום עונת החורף, ואז הגשמים מגיעים בהפתעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מגיע למצב שיש לך הצפות, ובגשם האחרון אנשים יצאו מבתיהם, מהיישובים שלהם – לא הצליחו לחזור הביתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חלק חזרו במשאיות, חלק חזרו על טרקטורים, על שופלים, וחלק לא חזרו; חיפשו מקום להעביר את הלילה שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, ההצפות האלה צריכות פתרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנייה, הרחבת היישובים, לא גורמת לשדרוג של אותן מערכות ניקוז קיימות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש ביישובים מסוימים מערכות ניקוז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאתה מוסיף עוד שכונה ועוד שכונה, ואתה רוצה להעמיס על אותן מערכות ניקוז – הן לא יכולות לקבל את הכמות הנוספת שמתחברת אליהן, ואז יש קריסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מערכות הניקוז לא מקבלות את המים, והמים הולכים לתוך הבתים ולתוך העסקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת עוד עובדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההרחבה של הנחלים – היום, נחל צריך לקבל כמות גשם או כמות מים יותר גדולה מאשר בעבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא דואגים לבוא לפני הגשם ולהרחיב, כי הגובה, אולי לא יוכלו לעשות את זה, אבל לפחות להרחיב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לו את השטח שלו, כך שהספיקה תהיה יותר גדולה; יוכל לקבל כמות מים יותר גדולה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את זה לא עושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רשתות הניקוז תמיד – – –

רויטל סויד: תקשיבו, באמת.

רויטל סויד: אני ממש מבקשת – מיקי.

רויטל סויד: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חיי אדם, ואתם צוחקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם חושבים שזה רק מים שעברו.

רויטל סויד: בני, בבקשה, תכבדו.

רויטל סויד: בלתי אפשרי איך שזה נשמע מפה.

רויטל סויד: זה גם נושא חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להזכיר לכם גם דברים, שאפילו מי שיש לו זיכרון קצר ביותר יכול לזכור את הגשם האחרון, שבו הוציאו ילדים מגני ילדים בסירות גומי; שנכנסו עם סירות גומי.

זאב בנימין בגין: רציתי להוסיף לאדוני, בהמשך לדבריך, שכאשר מוסיפים שכונה, מוסיפים משטחי בטון, והמים, במקום להיספג באדמה, רצים לתוך המערכת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי: צמצום שטחי חלחול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנראה שכבודו לא שם לב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי את המשפט הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אתה בונה, אתה מרחיב – אתה מצמצם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני בא ואומר: הילדים שהצילו – היה גם חשש שחלק מהילדים האלה ייפגעו, כשנכנסו לגני ילדים והוציאו אותם עם סירות גומי, ואני מדבר על אזור המרכז, אזור השפלה.

רויטל סויד: חברת הכנסת עאידה, וחנין, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מה שאני מבקש – שתקום ועדת חקירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רואה שבזבזתם לנו את הזמן, אבל אני רוצה שתקום ועדת חקירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה היא תעשה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תבדוק כמה דברים: האם מערכות הניקוז נבדקות על ידי מומחים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי מומחה שבכל פעם שאני בא ומוסיף שכונה – יש המומחים האלה, שבודקים אם המערכות יכולות לקבל או לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מי שבא – אני מכיר, גם תכננתי כבישים, כבוד היושבת-ראש, ואני בא, ומתכנן את הכביש, מתכנן את הניקוז של הכביש עצמו, אבל הניקוז של הכביש הזה – לאן זה הולך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא הולך למערכת אחרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש תוכנית אב לניקוז בכל יישוב ויישוב?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לנו תוכנית אב לניקוז, אזורית, שיכולה לדעת מה קורה באזור שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברתי על נחל אלכסנדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עובר דרך טייבה – זה היישוב שלי – אבל הוא מקבל מים גם מההרים של שכם; מקו פרשת המים מערבה –המים מגיעים אלינו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו מחשב את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו בודק את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם לא שווה שתהיה פעם אחת ועדה שתחקור ותדע לתת לנו את הפתרונות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מקומות שלא היו בהם הצפות בשנה שעברה – השנה יכולות להיות שם הצפות, כי זה השתנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ושנה אחרי זה, גם במקומות שהשנה לא היו בהם, יהיו בהם גם בשנה הבאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה של הניקוז – זה בנפשנו, ובתוך זה – חיי אדם, וגם רכושם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני מבקש לחקור – שרשות הניקוז מקבלת אגרות מהשטחים החקלאיים בכל היישובים; היא מקבלת אגרות, מין ארנונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול שהתקציב יועבר להרחבת נחלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקומות שזה לא נחל, אלא ממש כזה רחב, גדול, והוא נמוך, ואז המים מתאספים גם שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אנחנו צריכים לעשות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה במקומות שהם בנויים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים להקים ועדה, שתהיה עם שיניים, של שימור נחלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנחלים – צריכים לשמור אותם, כי אנחנו רואים במקומות – אנשים באים ומרחיבים את השטח שלכם על חשבון הנחל, ואף אחד לא בא ומנקה אותו, ואז יש לנו הצפות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים תקציב ממשלתי, שהמדינה תשלם גם לרשויות המקומיות, כחלק מהתקציב; שתעביר תקציב ממשלתי כדי לשדרג, כי יש רשויות מקומיות שלא יכולות לבוא בקיץ ולשדרג ולהגדיל ולשנות את המצב הקיים של המערכות הקיימות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקומות שחובה, במיוחד בנגב, לבוא, להקים בהם גם גשרים שיהיו בגובה מתאים, שההצפה לא תגיע אליהם, כי יש אנשים שלא יכולים לחצות את הנחלים הקיימים, ואז הם נסחפים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וראינו מקומות, וראינו אנשים שנסחפו ומתו, ובכל שנה יש לנו קורבנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהקמת גשר – לא משנה מה הרוחב שלו – שייקח רכב אחד, שני רכבים, כי אחד הולך הלוך, אחד חזור, אבל שיהיה בגובה שבו אפשר לחצות את הנחל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני פונה לכנסת: בלי שתוקם ועדת חקירה – וועדת החקירה זה לטובת כולנו ולא נגד הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חובת הממשלה להקים ועדה כזאת, ושהיא תעשה את העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הממשלה תבוא ותגיד: אנחנו נקים משהו, ועדת מנכ"לים, משהו בתוך הממשלה, להקים, לטפל בנושא הזה, אשמח, ואני מוכן לתרום מהידע ומהניסיון שלי גם בכל ועדה שתקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבר הכנסת בני בגין רצה לדבר, כי הוא גם גיאולוג והוא מומחה לזה.

רויטל סויד: על שתי הדקות שגזלתם לו עם הרעש, מה שתרצה לומר – תאמר לו עכשיו.

רויטל סויד: הוא שומע אותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שומע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שאגיב בעמדה הזאת שלי.

זאב בנימין בגין: אבל כדאי שייכנס לפרוטוקול, כדי לעודד את הממשלה לפעול, לפני כעשר שנים היה פסק דין בבית המשפט העליון של השופטת חיות – עדיין לא הייתה נשיאה – שבו היא קבעה את אחריות הממשלה לנזקים שנגרמו כתוצאה מהצפת נחל הקישון, ודרשה וקבעה שהממשלה תשפה את חברות הביטוח על מה שהן שילמו.

זאב בנימין בגין: זה צריך להיות נחוץ לממשלה לפעול בעניין זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד חבר הכנסת בגין, יש מקומות שבהם אנשים גם לא ביטחו את הרכוש שלהם, ואז אין מי שישלם להם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הם יחפשו את מס הרכוש, הם לא יקבלו כלום; כי כל עוד לא הוכרז שיש אסון טבע, אנשים לא יקבלו גם ממס רכוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, הם לא יכולים ללכת ולתבוע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן להתחשב באזרחים, והאזרחים האלה יכולים להיות מכל המפלגות, מכל הכיוונים – כי הם אזרחי המדינה, ומגיע להם לקבל את המינימום שבמינימום, לשמור על החיים והרכוש שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, ועדת חקירה חייבת לקום, כי יש מחדל, המחדל קיים, ולא צריך לתת תשובות שאנחנו מטפלים, כי לא מטפלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עובדה.

רויטל סויד: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

רויטל סויד: ישיב סגן שר הפנים משולם נהרי.

רויטל סויד: בבקשה, עשר דקות.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה נגעת בכמה דברים ששייכים לתחומים שונים – גם הצפות בתוך היישובים, וגם מחוץ ליישוב, וגם הנחלים – אז אולי נעשה קצת סדר בדברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה רוצה לחלק אחריות?

משולם נהרי: תכף נראה.

משולם נהרי: אנחנו במדינה שלכל אחד יש את האחריות שלו, ואין מלכות נוגעת בחברתה כמלוא נימה.

משולם נהרי: דבר ראשון, מניעת הצפות מצריכה טיפול מקדים.

משולם נהרי: בשכונות החדשות, התכנון המתארי מחויב לגלם את המענה.

משולם נהרי: שכונה שנבנתה ללא תכנון מקדים או ללא אישורים סטטוטוריים נדרשים, סביר שתסבול מליקויים שונים והצפות.

משולם נהרי: לגבי שכונות ותיקות – האחריות לטיפול בנגר העירוני מוטלת על הרשות המקומית.

משולם נהרי: הרשות המקומית רשאית לממן את עלויות הניקוז הפנים-עירוני באמצעות חקיקת חוקי עזר ייעודיים, שתכליתם לממן את ביצוע עבודות הניקוז.

משולם נהרי: לגבי הצפות שנגרמות מנגר שמחוץ לתחום הרשות המקומית, האחריות לטיפול מוטלת על רשות הניקוז המרחבית, ששייכת למשרד החקלאות.

משולם נהרי: רשות זו מממנת את פעילותה באמצעות מכסות ניקוז שמוטלות על הגופים השונים, כולל רשות מקרקעי ישראל, רשויות מקומיות וגופים נוספים.

משולם נהרי: לגבי רשויות במגזר הערבי, קיימת גם אפשרות לממן את ביצוע העבודות מתוקף מענקי הפיתוח הייעודיים שמקצה משרד הפנים, וככל הנדרש גם נטילת הלוואות לפיתוח התשתיות העירוניות.

משולם נהרי: יש גם את משרד החקלאות שאחראי לניקוז ויש את המשרד לאנרגיה ומים.

משולם נהרי: מאחר שמבקשים ממני לקצר, אני רוצה לומר לך שנכון שתהיה איזושהי ועדה שתכנס את כל המשרדים הללו ותפתור את הבעיה הזאת במקומות שהתושבים סובלים.

משולם נהרי: אבל אין מקום לוועדת חקירה.

משולם נהרי: תודה, ואני מבקש להוריד את ההצעה.

רויטל סויד: תודה רבה לסגן השר נהרי.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה על הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר תכנון לקוי והזנחה של מערכות הניקוז, אשר גרמו לשיטפונות.

רויטל סויד: מי בעד העברה לוועדת הכנסת ומי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 17 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

רויטל סויד: 17 בעד, 45 מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: ההצעה לסדר-היום לא התקבלה.

רויטל סויד: << הלסי >> האלימות והרצח בחברה הערבית – חמישה הרוגים בסוף השבוע האחרון << הלסי >>

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: האלימות והרצח בחברה הערבית – חמישה הרוגים בסוף השבוע האחרון, מס' 11619, 11648 ו-11654.

רויטל סויד: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה, ולאחר מכן – חבר הכנסת אכרם חסון.

רויטל סויד: אני רוצה להמשיך בסדר-היום.

רויטל סויד: בבקשה לשמור שם על השקט בתאים.

רויטל סויד: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, כבוד השר גלעד ארדן, שוב ושוב מדברים על הפשיעה והרצח בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: כבוד השר, זה התיק שלך.

איימן עודה: הם לא רק ערבים – הם אזרחים.

איימן עודה: שלשום נהרגו שלושה אנשים, נרצחו, ואתמול נרצח עוד בן אדם.

איימן עודה: פעם הסברתי על המפה הגיאוגרפית של הרצח בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: למשל בגליל, ששם חיים כ-700,000 ערבים, מתחילת השנה עד עכשיו נהרגו שבעה אנשים.

איימן עודה: בנגב חיים 300,000 ערבים, ונהרגו ארבעה אנשים מתחילת השנה עד עכשיו.

איימן עודה: אבל במרכז הארץ, כולל לוד, רמלה, יפו והמשולש – במשולש גרים 400,000 ערבים; בלוד, רמלה ויפו גרים 30,000 ערבים – שם, מתחילת השנה ועד עכשיו נרצחו 49 אזרחים.

איימן עודה: אז מה ההבדל?

איימן עודה: ולמה נרצחים בקרב הערבים בישראל, לרבות באזור המרכז, יותר מפי עשרה מהנרצחים ברצח אזרחי גם בגדה, גם בעזה וגם בירדן?

איימן עודה: הרי כולם פלסטינים.

איימן עודה: זה לא עניין של תרבות; יש ייחוד במקום הזה.

איימן עודה: מהו הייחוד?

איימן עודה: אני עונה לך, כבוד השר, שיש שם כנופיות פשע, כנופיות פשע מאורגן.

איימן עודה: עכשיו, השאלות: האם אנחנו, הנהגת האוכלוסייה הערבית, הרשימה המשותפת, האם אנחנו צריכים להיאבק בכנופיות הפשע המאורגן, או שזהו תפקידה של המשטרה?

איימן עודה: תענה לי על השאלה הזאת.

איימן עודה: האם אנחנו צריכים להיאבק מולם גם בנשק חם?

איימן עודה: אז יהיו 700 רציחות בשנה, ולא 70 רציחות בשנה.

איימן עודה: ועוד שאלה: יש נשק בלתי מורשה.

איימן עודה: האם זה תפקידנו שלנו להיכנס לבתים, על אפם ועל חמתם של האנשים?

איימן עודה: האם אנחנו צריכים לפתוח את הארונות, על אפם ועל חמתם?

איימן עודה: אז יהיו 700 רציחות בשנה, ולא 70.

איימן עודה: האם זה תפקידנו שלנו או תפקידך שלך?

איימן עודה: ארדן, במקום מתוקן אתה היית צריך להתפטר, אבל אתה לא מתבייש.

איימן עודה: אתה לא מתבייש.

איימן עודה: אז השנה נרצחו 70 אנשים.

איימן עודה: מה אתה עושה?

איימן עודה: מהו תפקידך?

איימן עודה: איך אתה חוזר הביתה?

איימן עודה: מה אתה מספר לאשתך?

איימן עודה: לילדים שלך?

איימן עודה: שאני שר קוסם, או שלא חשוב – שהם ערבים?

איימן עודה: אולי הם עוינים; אולי הם בחצר האחורית; אולי הם לא מצביעים לנו; לא מעניינים אותנו.

איימן עודה: תגיד לי, תענה פעם, תעשה משהו פעם.

איימן עודה: אתה לא מכבד את עצמך.

איימן עודה: באמת, תעמוד פה ותגיד: אני נכשלתי.

איימן עודה: אני מתפטר.

איימן עודה: מה אתה חושב, הם לא בני אדם?

איימן עודה: אין אבא?

איימן עודה: אין אימא?

איימן עודה: אין ילדים?

רויטל סויד: תודה רבה.

איימן עודה: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת איימן עודה.

רויטל סויד: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה, שלוש דקות.

אכרם חסון: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, לפני שאני אדבר על האלימות ועל הפשע במגזר הערבי, אני רוצה לפנות לאופוזיציה, כאדם שהתאכזב קשות היום.

אכרם חסון: לפני חצי שעה הייתה כאן הצעה לתקן את חוק הלאום ולתת שוויון גם לבני העדה הדרוזית, ולצערי הרב האופוזיציה בגדה בעדה הדרוזית.

אכרם חסון: אני ראיתי 22 חברי כנסת מהמחנה הציוני שלא היו כאן, למרות שהיו בבניין.

אכרם חסון: מתוך 55 חברי כנסת מהאופוזיציה שהיו בבניין, הצביעו 17 חברי כנסת על הצעת החוק של חמד עמאר.

אכרם חסון: אני אישית בכל דבר עקרוני מצביע עם האופוזיציה.

אכרם חסון: 18 פעם עד היום, בשנתיים האחרונות, הצבעתי עם האופוזיציה על דברים עקרוניים, כי אני באתי – אמרתי: באתי לכאן לא בשביל אופוזיציה ולא בשביל קואליציה.

אכרם חסון: אני באתי כשליח ציבור, ואני לא אבגוד בציבור ששלח אותי לכאן.

אכרם חסון: גם אם זה מתנגש עם הקואליציה, אני מצביע נגד הקואליציה.

אכרם חסון: אז בבקשה, מהיום והלאה שאף אחד לא יטיף לנו מוסר.

אכרם חסון: כנראה שהכול פוליטיקה זולה.

אכרם חסון: אין אלוהים בפוליטיקה, ולכן אנחנו ממשיכים לשלם את המחיר.

אכרם חסון: אין ספק, כבוד השר, שהמצב במגזר הערבי מבחינת אלימות, פשע ועבריינות הוא בלתי נסבל.

אכרם חסון: אני אזכיר לכבודך, ואתה בוודאי מכיר את הנתונים: 2,100 איש נהרגו בעשור האחרון כתוצאה מעולם הפשע והעבריינות, מתוכם 1,311 מהמגזר הערבי; רק חמישה בשבוע האחרון, מיפיע ומלוד ומיפו.

אכרם חסון: נכון, אתמול קיימנו דיון, ואנחנו שמענו את נציגי המשטרה, ואני מאוד מכבד ומעריך את העשייה של המשטרה בשנים האחרונות, לפחות בשלוש-ארבע השנים האחרונות.

אכרם חסון: שמענו ש-50% מהרציחות פוענחו בשנת 2017, ועוד 47% בשנת 2018.

אכרם חסון: אבל כמובן שאנחנו שמענו עוד דברים, יותר קשים: 67% מהרציחות מ-1,311 הנרצחים היו באזור המרכז, בכפרים כמו טייבה, כמו קלנסווה, כמו טירה, כמו כפר קאסם.

אכרם חסון: ולכן, אם כמעט 70% מהבעיות נמצאות במרכז, בערים הערביות שם, אז המשטרה צריכה לתת את הדגש כמעט ב-90% בכפרים האלה.

אכרם חסון: אנחנו רואים שיש עוד כפרים שלשם לא הגיע, ואנחנו מקווים שהפשע והעבריינות לא יגיעו לשם.

אכרם חסון: ואני אמרתי שגם המגזר היהודי ישלם מחיר, כי אם ישנו נשק לא חוקי בטייבה או בטירה, הוא יתנקם באזרחים בכפר סבא, בנתניה, בתל אביב, בהרצליה – בכל מקום.

אכרם חסון: אותו דבר, אם יש נשק לא חוקי בכפר כנא, זה יתנקם בנצרת עילית, זה יתנקם בעפולה, ובכרמיאל, ובכל הערים מסביב.

אכרם חסון: אין היום מי שייתן מענה סופי.

אכרם חסון: ואני כמובן תולה הרבה תקוות במשטרה, ואני אמרתי גם בדיון שהממשלה חייבת, חייבת להחליט על מבצע מיוחד, על משאבים מיוחדים, כדי למגר את תופעת האלימות והעולם התחתון, שמתפשטים ומגיעים לכל נקודה ולכל יישוב.

אכרם חסון: בסופו של דבר הוא ממרר את החיים של כל אזרח וגם לוקח לנו את הביטחון העצמי.

אכרם חסון: אין ביטחון עצמי היום אצל האזרחים.

רויטל סויד: תודה.

אכרם חסון: מילה אחרונה.

אכרם חסון: נכון שהמשטרה עושה דברים; אמרה שפתחו שש תחנות משטרה בכמה יישובים, וזה מבורך.

אכרם חסון: ראינו שכמעט אין יותר יריות בחתונות כמו שהיה בעבר, אבל כבוד השר, חייבים לתת יותר דגש.

אכרם חסון: צריך משאבים, וזו צריכה להיות תוכנית לאומית של ממשלת ישראל.

אכרם חסון: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת אכרם חסון.

רויטל סויד: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

רויטל סויד: אני רק רוצה לומר לך, חבר הכנסת חסון, לגבי ההצבעה מקודם, שאין מי שמוביל יותר את השוויון מאשר המחנה הציוני, בחוק הלאום וגם במאבק על חוק הלאום.

רויטל סויד: אבל הצעת החוק – ההצעה שהעלה חבר הכנסת חמד עמאר הייתה מאוד קיצונית, והשליכה ממש בהשלכה רוחבית, ורק על הדרוזים.

אכרם חסון: רק 17 איש מתוך 59 איש באופוזיציה יש.

ענת ברקו: – – – חוק הלאום.

אכרם חסון: זה מה שחורה לי.

אכרם חסון: זה מה שכואב לי.

אכרם חסון: איפה האופוזיציה, 59 איש?

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים שנוכחים, לפני שאני מתייחס לנושא הצעה לסדר-היום – לחברי אכרם חסון, אני לא השתתפתי בהצבעה ואני לא אחד מה-17.

עיסאווי פריג': אני הייתי אמור להצביע נגד ולא להימנע.

עיסאווי פריג': אני חושב שזה לא מוסיף כבוד לאחינו הדרוזים ולעדה הדרוזית להעלות הצעת חוק מבישה כזאת.

עיסאווי פריג': אנחנו לא נמצאים במדינה שיש בה היררכיה של אזרחות.

עיסאווי פריג': עצם המחשבה להעלות את הצעת החוק לא מוסיפה לכם.

עיסאווי פריג': אני בטוח שהרוב אצל אחינו הדרוזים הערבים נגד ההתנהלות ונגד המחשבה להביא את הצעת החוק.

עיסאווי פריג': אז אתה צריך להגיד לנו תודה על זה שלא הצבענו נגד.

עיסאווי פריג': זה שלא השתתפנו, זה מתוך הערכה לחברינו הדרוזים הערבים, שאנחנו נמצאים במדינה אחת, ואין בה אזרחות על יסוד גזע.

ענת ברקו: – – –

עיסאווי פריג': אני אדבר איתך.

ענת ברקו: יש שוויון – – –

רויטל סויד: סליחה, סליחה, סליחה.

רויטל סויד: בבקשה, אל תתערבו.

רויטל סויד: תנו לו להשלים את הדברים שלו.

עיסאווי פריג': עכשיו לנושא.

עיסאווי פריג': אני מבקש, אני מבקש – אני אדבר איתך, חברת הכנסת ברקו.

עיסאווי פריג': לנושא שעל סדר-היום.

עיסאווי פריג': כבוד השר גלעד ארדן, אני מבקש קצת תשומת לב.

עיסאווי פריג': עזוב את הניירת, בוא ננהל שיחה של שני בוגרים, שני עמיתים, שנמצאים במקום עם שליחות ציבורית.

עיסאווי פריג': יכול להיות וסביר להניח שכן, שמשטרת ישראל – ללא שום קשר לזהות השר – אין ביכולתה למגר את תופעת הפשע בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': יכול להיות עובדתית.

עיסאווי פריג': אני חשבתי וממשיך לחשוב רבות על דרכים, כי בסופו של דבר כולנו רוצים להגיע למצב של הורדת הפשע ומתן ביטחון אישי לאזרחים.

עיסאווי פריג': אני נותן לך כמה עצות.

עיסאווי פריג': החברים לפניי אמרו את המיקום הגיאוגרפי של 70% מהרציחות.

עיסאווי פריג': זה נתון שכולם יודעים.

עיסאווי פריג': אני אוסיף לך ואגיד לך: אני מציע שצריך לייבש – גלעד, אולי תשים לב? אני, חשוב לי שתקשיב לי גם בעיניים.

גלעד ארדן: אני מקשיב.

גלעד ארדן: אני בוחר איך אני מקשיב.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אני מציע – – –

גלעד ארדן: אתה עוד לא מנהל אותי, איך אני מקשיב.

עיסאווי פריג': אני מציע לייבש את מקור הפשע.

עיסאווי פריג': אצלנו במחוז המרכז משתוללת תופעה של מכירת חשבוניות פיקטיביות ומלחמה על כסף.

עיסאווי פריג': אצלנו משתוללת תופעה של תחנות סמים.

עיסאווי פריג': בכפר קאסם לבד יש 13-12 תחנות סמים.

עיסאווי פריג': כל מלחמת הפשע הזאת הולכת סביב הכסף, סביב השליטה, סביב גביית דמי חסות.

עיסאווי פריג': אז לשם כך, אולי בממשלה סוף-סוף אתם – סליחה, אני רק משלים את הרעיון – אולי בממשלה, אדוני השר, סוף-סוף תבקש ותדרוש ותעמוד על כך – למה שתהיה בחזית בדבר שאתה לא יכול עליו – לאגם את כל משאבי הממשלה כדי לייבש את הביצה הזאת?

עיסאווי פריג': מה עשיתם בנושא?

עיסאווי פריג': אני רואה צעירים מסתובבים, חיים בהון שחור ממכירת חשבוניות, ואתם לא עושים כלום; אני רואה תחנות סמים מתקיימות מול העיניים – אני מסיים ממש – ואתם לא עושים כלום; אני רואה קבוצות פשע גובות דמי חסות ואתם לא עושים כלום.

עיסאווי פריג': בסוף זה מביא פשע.

עיסאווי פריג': אחרי זה אנחנו באים אליך, כמי שממונה על המשרד, וזה מעמיד אותנו במצב לא נעים: השר אשם, השר אשם.

עיסאווי פריג': אתה לא יכול בדרך הזאת, ולא יעזור בית דין.

עיסאווי פריג': רק איגום משאבים והחלטת ממשלה.

רויטל סויד: תודה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

רויטל סויד: ישיב השר לביטחון הפנים, השר גלעד ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשבוע החולף התבשרנו, לצערי, על כמה מקרים של אלימות רצחנית במקומות שונים בארץ: ביפו; בלוד; רק הבוקר באזור מגידו.

גלעד ארדן: המקרים האלה הם לא רק הרסניים, כמובן, עבור הקורבנות עצמם, אלא משפיעים על תחושת הביטחון של האזרחים הנורמטיביים ומשליטים אווירה של פחד.

גלעד ארדן: כיוון שהוטל צו איסור פרסום על פרטי החקירות השונות שמתנהלות עקב האירועים האחרונים אני מנוע כמובן מלהתייחס פרטנית לאירועים, אולם אוכל לומר כי בתחילת השבוע ביקרתי בתחנת המשטרה בלוד, ושם נמסרה לי סקירה על ידי גורמי המשטרה על הנעשה, ואמשיך לעקוב אחרי הנושא ואחר החקירות והקצאת המשאבים.

גלעד ארדן: כמעט מיותר לציין שאני מצפה ממשטרת ישראל להפעיל את כל האמצעים העומדים לרשותה על מנת למצות את החקירות עד תום, לאתר את העבריינים ולהביאם לדין.

גלעד ארדן: הנושא של האלימות במגזר הערבי מוכר היטב, גם למשרדי, וכמובן גם למשטרה.

גלעד ארדן: כפי שמייד אפרט, אני פועל כל העת על מנת לנסות ולמגר את האלימות ברחוב הערבי באמצעים שונים, אבל חשוב לומר בהקשר הזה שכל דבר שאנחנו עושים היום מגיע על מנת לתקן מחדל, משגה, עוול, שנעשה פה במשך עשורים.

גלעד ארדן: החברה הערבית והיישובים הערביים סבלו ממצב של תת-שיטור ביחס לחברה כולה.

גלעד ארדן: זו הסיבה שהיום, אחד הדברים המשמעותיים שאני מקדם הוא הקמה של תחנות משטרה בתוך היישובים השונים במגזר.

גלעד ארדן: ב-2017 הקמנו שתי תחנות חדשות, בג'יסר א-זרקא ובכנא, ובשנה החולפת נפתחו תחנות בבאקה אל-גרבייה, בכפר קאסם, בערוער ועוד.

גלעד ארדן: מקום שבו פועלת תחנת משטרה בתוך היישוב, באופן טבעי יש יותר הרתעה ויש ירידה בפשיעה.

גלעד ארדן: אנחנו כבר רואים את הנתונים.

גלעד ארדן: לא רק בפשעי אלימות חמורה, לא רק בסמים או באמל"ח, אלא גם בתאונות דרכים נרשמת ירידה כשיש תחנת משטרה בתוך היישוב.

גלעד ארדן: זהו מקום שבו השוטרים נוכחים, מסיירים ומכירים את המקום.

גלעד ארדן: זה אחד התנאים החשובים ביותר ביכולת למנוע פשעים וגם להגיע לתוצאות: להכיר את המקום ולהכיר את האנשים שחיים בו לעומק.

גלעד ארדן: לצערי, התוכנית הזאת איננה תוכנית קלה.

גלעד ארדן: התוכניות האלה מבוססות, מתוקצבות וגם מיושמות הרבה פעמים, לפעמים חרף התנגדויות – לפעמים התנגדויות של גורמים שונים בהנהגה הערבית עצמה: ראשי רשויות שמקבלים איומים ביישובים שלהם כנגד הקמת תחנת המשטרה או הקצאת הקרקע לטובת הקמת תחנות המשטרה.

גלעד ארדן: חלק מחברי הכנסת פה שצרחו בצורה כל כך בוטה, כמובן הצביעו נגד הקצאת הקרקעות המהירה יותר שראש העיר רוצה לחתום עם המשטרה כדי להקים תחנת משטרה.

גלעד ארדן: אני מניח שהציבור שלהם מבין לבד מה זה אומר שמצד אחד הם צורחים כאילו כואב להם למה לא עושים דבר ומצד שנים הם מצביעים נגד חוקים שמטרתם בסוף להעלות את רמת האכיפה ולהקים תחנות משטרה במגזר הערבי.

גלעד ארדן: בכל פעם שאני מדבר על הנושא אני קורא את אותה קריאה להנהגת המגזר: הירתמו יחד איתנו למאבק הזה, על אף ההתנגדויות שיש לפעמים ברחוב.

איימן עודה: אתה לא מוכן לדבר איתי.

גלעד ארדן: אני חוזר ואומר – – –

איימן עודה: אתה לא מוכן לשבת איתי.

רויטל סויד: חבר – – –

גלעד ארדן: אתה מחבל.

גלעד ארדן: אתה תומך טרור ואלימות, ואיתך אין מה לדבר.

איימן עודה: תתפטר.

איימן עודה: תתפטר, יא כושל.

רויטל סויד: חבר הכנסת איימן – – –

איימן עודה: יא כושל.

גלעד ארדן: מי – – –

רויטל סויד: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: תתפטר, יא כושל.

איימן עודה: כושל.

איימן עודה: סליחה, אני מבקש ממך, הוא צריך להתנצל.

גלעד ארדן: אתה תוכל להגיב אחר כך, לפי התקנון.

איימן עודה: אני מחבל?

איימן עודה: הוא צריך להתנצל.

איימן עודה: אני מבקש ממך, הוא צריך להתנצל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

איימן עודה: כושל.

רויטל סויד: השר גלעד ארדן – – –

גלעד ארדן: אתה פושע.

איימן עודה: כושל.

רויטל סויד: השר גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אתה עבריין.

גלעד ארדן: מי שהולך וקורא לשוטרים – –

איימן עודה: אני מבקש ממך, הוא צריך להתנצל – – –

גלעד ארדן: – – אפסים, ותלכו קיבינימט – –

איימן עודה: הוא צריך לחזור בו.

גלעד ארדן: – – הוא פושע, הוא תומך טרור.

איימן עודה: הוא צריך לחזור בו.

איימן עודה: לא מתבייש.

גלעד ארדן: מי שהולך לקברו של עז א-דין אל-קסאם הוא תומך טרור – –

איימן עודה: בושה וחרפה.

גלעד ארדן: – – ולכן איתך אסור להיפגש ואסור לדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה – – –

איימן עודה: זה כל מה שמעניין אותך, זה – – – ואלימות – – –

גלעד ארדן: המקום שלך הוא מאחורי סורג ובריח.

איימן עודה: – – – ואלימות – – – תתבייש.

גלעד ארדן: ביום שמדינת ישראל תושיב אותך בכלא, נדע שאנחנו מדינה נורמלית – –

איימן עודה: תתבייש.

גלעד ארדן: – – ואז תהיה ירידה משמעותית גם באלימות וגם בפשיעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה אחראי – – –

גלעד ארדן: אדם כמוך לא יכול להוביל שום ציבור להורדת האלימות בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה אחראי לביטחון הפנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה אחראי לביטחון הפנים?

גלעד ארדן: אתה יכול רק להתעמת עם שוטרים כנגד הריסות של מבנים לא חוקיים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מסית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מסית.

גלעד ארדן: – – כמו שעשית באום אל-חיראן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מדבר על טרור?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מעודד טרור – – –

עיסאווי פריג': אין מחבלים בכנסת.

רויטל סויד: השר גלעד ארדן, אני חושבת שאולי העובדה שכינית את – – –

עיסאווי פריג': אין מחבלים בכנסת.

רויטל סויד: סליחה, אולי באמת הכינוי מחבל לחבר הכנסת איימן עודה – –

גלעד ארדן: גברתי, כיוון שהצרחות והנאצות שלו – –

רויטל סויד: – – היה קצת חריג.

גלעד ארדן: – – לא הפריעו לך, תשתדלי – – –

רויטל סויד: לא, אני לא – – –

גלעד ארדן: אם יש לו בעיה, שיגיש תלונה בפורומים שהוא חושב שצריך.

עיסאווי פריג': תחזור בך.

עיסאווי פריג': תחזור בך.

גלעד ארדן: אין בעיה.

עיסאווי פריג': אני מציע לך, תחזור בך.

גלעד ארדן: מאה אחוז.

עיסאווי פריג': טעית – תחזור בך.

מוסי רז: – – – ועדת אתיקה.

איימן עודה: בושה וחרפה.

איימן עודה: בושה וחרפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה אחראי לביטחון של – – –

רויטל סויד: טוב.

רויטל סויד: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אחראי לביטחון של אנשים שהוא מסית נגדם.

רויטל סויד: בבקשה, אל תפריעו לשר.

רויטל סויד: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

עיסאווי פריג': – – – טעית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מלא שקרים.

עיסאווי פריג': עם על הכבוד, טעית.

עאידה תומא סלימאן: איך תגן על האוכלוסייה אם אתה מתנהג למנהיגים שלה ככה?

גלעד ארדן: מאה אחוז.

עאידה תומא סלימאן: איך?

גלעד ארדן: ספרי לאוכלוסייה שלך בכמה פגישות היית איתי, כמה פעמים קיבלת טיפול מהמשטרה אחרי הפגישות איתי, כמה פעמים הבאת לנו מידע על נצרת או על פשיעה במקומות אחרים.

גלעד ארדן: לא קיבלת טיפול?

גלעד ארדן: לא קיבלת טיפול?

גלעד ארדן: לא קיבלת יחס?

עאידה תומא סלימאן: אני אספר.

עאידה תומא סלימאן: אני אספר.

עאידה תומא סלימאן: אני כן.

גלעד ארדן: למה את משקרת?

עאידה תומא סלימאן: מה זה?

גלעד ארדן: ככה.

גלעד ארדן: כיוון שמי שתומך באלימות ומעודד טרור ואלימות – –

עאידה תומא סלימאן: אני לא משקרת.

עאידה תומא סלימאן: אל תגיד את זה.

רויטל סויד: חברת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אל תגיד ואל תיסחף.

גלעד ארדן: – – אני לא אשב איתו, אני לא אשתף איתו פעולה, כי הוא זה שגורם לאלימות בחברה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: לא שיקרתי.

עאידה תומא סלימאן: לא שיקרתי.

רויטל סויד: רק רגע, שנייה.

רויטל סויד: חברת הכנסת סלימאן, אם את רוצה – – –

גלעד ארדן: אני לא אתן לו לגלגל עיניים עם ההתמסכנות שלו.

עאידה תומא סלימאן: אתה נסחף.

עאידה תומא סלימאן: אתה נסחף עכשיו.

גלעד ארדן: כולנו יודעים את האמת, ואני אגיד אותה כאן.

עאידה תומא סלימאן: – – –

רויטל סויד: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אל תפריעי.

רויטל סויד: יש לך הבעת עמדה.

גלעד ארדן: אתם יכולים להתווכח על זה עד מחר.

עאידה תומא סלימאן: הוא אמר לי שאני משקרת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא שיקרתי.

רויטל סויד: לא, אל תפריעי לו באמצע הדברים.

גלעד ארדן: לך אכפת באמת – –

רויטל סויד: אם את רוצה לומר – – –

עאידה תומא סלימאן: אני שיקרתי?

גלעד ארדן: – – ולכן אני אעזור בכל בקשה שלך, גם אם אני לא מסכים לדעות שלך.

גלעד ארדן: איתו אני לא מסכים לדעות, אבל הוא גם מעודד אלימות וטרור, ולכן לא יהיה איתו שום שיתוף פעולה.

עיסאווי פריג': תחזור בך ממה שאמרת.

עיסאווי פריג': אין מחבלים במליאה.

ענת ברקו: לא?

עיסאווי פריג': תחזור בך.

ענת ברקו: ממש לא? אין?

ענת ברקו: לא?

קריאה: – – –

גלעד ארדן: אנחנו דואגים לגייס שוטרים דוברי ערבית בכלל, ומוסלמים בפרט.

ענת ברקו: – – –

רויטל סויד: שנייה.

רויטל סויד: רגע, גלעד.

רויטל סויד: שנייה.

ענת ברקו: – – –

רויטל סויד: סליחה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא וחברת הכנסת ברקו, אתם מפריעים לשר.

ענת ברקו: – – –

ענת ברקו: חברת הכנסת ברקו, את מפריעה לשר להשלים את הדברים.

עאידה תומא סלימאן: זה שקוראים לנו מחבלים – – –

רויטל סויד: עאידה, אם את רוצה הבעת עמדה, תבקשי, אני אתן לך לדבר אחר כך.

איימן עודה: אני מבקש.

איימן עודה: אני מבקש.

רויטל סויד: אבל בבקשה די.

רויטל סויד: לא, אתם לא יכולים, מי שהיה המציע; רק מי שלא השתתף.

רויטל סויד: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אבל בבקשה, לא להפריע לשר.

גלעד ארדן: אנחנו פועלים גם לגיוס שוטרים דוברי ערבית בכלל, ומוסלמים בפרט.

גלעד ארדן: בשנת 2017 גויסו 165 שוטרים ושוטרות מוסלמים לשורות המשטרה, ובשנה החולפת, נכון להיום, גויסו 106 שוטרות ושוטרים מוסלמים נוספים.

גלעד ארדן: אני יכול לספר לך, גברתי היושבת-ראש, שאני ביקרתי אישית את בוגרי הקורס.

גלעד ארדן: זה דבר מאוד מרגש ומעודד לראות את הצעירות והצעירים הללו במכללה הלאומית בבית שמש, שרוצים באמת לחולל שינוי בחברה ולהיאבק ביחד כנגד הגורמים האלימים.

גלעד ארדן: גם זה צעד שנועד לקרב את החברה הערבית למשטרה ולתת מענה לצרכים של המגזר בתוכה.

גלעד ארדן: אנחנו פועלים גם להרחבת תוכנית עיר ללא אלימות שפועלת במשרדי; קידום תוכנית עו"ס משטרה – עובדים סוציאליים – שבמסגרתה משלבים עובדים סוציאליים בתוך תחנות משטרה למענה מיידי במקרים רלוונטיים, דוגמת אלימות במשפחה.

גלעד ארדן: אנחנו פועלים לגייס עובדות סוציאליות דוברות ערבית נוספות.

גלעד ארדן: אנחנו פועלים גם להרחבת תוכנית מיל"ה לנוער בסיכון, שמטרתה לאפשר שילוב מוצלח יותר של הנוער בחברה ושילוב יותר ויותר נערים מהחברה הערבית בתוכנית.

גלעד ארדן: נמסר לי כי נכון להיום, שליש ממשתתפי התוכנית מגיעים מהמגזר הערבי.

גלעד ארדן: בנוסף, כידוע, הקמתי מינהלת למגזר הערבי במשטרה בראשות ניצב בראשות ניצב ג'מאל חכרוש.

גלעד ארדן: אלו רק כמה דוגמאות מתוך תוכנית כוללת, על פי החלטת ממשלה, שמטרתה חיזוק והעצמת שירותי המשטרה במגזר הערבי.

גלעד ארדן: אני חוזר ומדגיש שיש כאן פער היסטורי, ואכן, היה כאן עוול ממשלתי בן עשרות שנים ברמת שירותי המשטרה שניתנו לאזרחי ישראל הערבים.

גלעד ארדן: לטובת התוכנית אישרה הממשלה תקציב של 1.3 מיליארד שקלים.

גלעד ארדן: לצערי, בתקציב 2019 שאושר קוצץ תקציב המשטרה; הוא קוצץ שוב, דרך אגב, בשבועות האחרונים.

גלעד ארדן: הקיצוץ הזה – שאני מתכוון להיאבק כנגדו – מעמיד בסימן שאלה את היכולת שלנו להמשיך ולקיים את תוכניות ההתעצמות הללו, שכפי שאני אומר פעמים רבות, התוכנית המרכזית של המשרד לביטחון הפנים היא העצמת שירותי האכיפה והמשטרה לטובת אזרחי ישראל הערבים.

גלעד ארדן: לעניין הנשק הבלתי-חוקי, אין חולק על כך שמדובר בהחלט בתופעה בעלת השלכות קשות וחמורות על שלום הציבור וביטחונו.

גלעד ארדן: המשטרה פועלת בשנתיים האחרונות למאבק בתופעה הזאת בהרבה מאוד דרכים.

גלעד ארדן: אפשר לראות הנתונים – את מספר המבצעים, את מספר התפיסות.

גלעד ארדן: עלייה דרמטית.

גלעד ארדן: נכון, זה עדיין לא מספיק וזה עדיין לא מצליח למגר את התופעה, אבל ודאי שאי-אפשר לומר שלא עושים.

גלעד ארדן: עושים הרבה הרבה יותר ממה שעשו בעבר.

גלעד ארדן: המבצעים הללו – או כפי שלפעמים זה מכונה כאן בטעות: איסוף כלי הנשק – הם כמובן אינם בשום צורה או דרך פעולת איסוף.

גלעד ארדן: אלה מבצעים מאוד גדולים, שכרוכים בהם כוחות משמעותיים, וכרוכים בהשקעת תשומות נרחבות של כוח אדם, מודיעין ואמצעים.

גלעד ארדן: בנוסף, אני מזכיר שלפני יותר משנה יצאנו, בהנחייתי, במבצע לאיסוף אמצעי לחימה בלתי חוקיים בכל רחבי המדינה, בדגש על הרשויות במגזר.

גלעד ארדן: קיבלתי את אישור היועץ המשפטי לממשלה שמי שמוסר הנשק, ככל שמישהו ימסור אותו מרצונו, יקבל חסינות מלאה מפני נקיטת צעדים משפטיים.

גלעד ארדן: יזמתי גם פרסום בהיקף של מאות אלפי שקלים בשפה הערבית, בתקשורת הערבית, כדי לעודד את מסירת כלי הנשק.

גלעד ארדן: דרך אגב, אני לא חולק בהקשר הזה – – –

ענת ברקו: מה הסכום?

גלעד ארדן: תראי, המבצע הזה לא הצליח.

גלעד ארדן: אבל אין לי טענות לגביו לציבור הערבי, כיוון ששוב, אני אומר: יש פה ביצה ותרנגולת.

גלעד ארדן: כאשר שנים רבות אין כוחות משטרה מספקים בחלק או ברוב יישובי המגזר הערבי – –

ענת ברקו: הם צריכים להגן על עצמם.

גלעד ארדן: – – יכול להיות שהרבה אנשים, גם נורמטיביים, הגיעו למצב שהם מחזיקים נשק להגנה עצמית, וכיוון שהם עומדים בתבחינים, אז נוצר המצב הזה.

גלעד ארדן: אחרת לא היינו עושים מבצע של מתן חסינות.

גלעד ארדן: לכן, יש פה שני דברים שמזינים אחד את השני, ולכן אני לא יכול לבוא בטענות בהקשר הזה, עוד פעם, לפני שרמת האכיפה ושירותי המשטרה והיכולות של המשטרה יהיו ברמה שגם בעיניי היא מספקת.

גלעד ארדן: דרך אגב, מעולם לא טענתי שהיא כבר מספקת; אני עדיין חושב שיש מרחק רב לעשות.

עיסאווי פריג': תוצאות בשטח.

גלעד ארדן: מה שאני מנסה תמיד לומר – אם מישהו בהנהגת החברה הערבית בכלל מעוניין להקשיב – זה שאם היינו עושים את זה יחד, כנראה שהדרך הייתה מתקצרת.

גלעד ארדן: כי מה לעשות, גם כדי לאסוף מודיעין ולהגיע לתוצאות – גם פה מציגים פערים שקריים.

גלעד ארדן: יש פערים ברמת הפענוח, זה נכון.

גלעד ארדן: הפערים האלה לא נגרמים בגלל חוסר רצון, הם נגרמים באמת בגלל קשיים ביכולת.

גלעד ארדן: חלק זה מחוסר הנוכחות, חלק מלא מספיק כוח אדם שמכיר את השפה ויכול להשתתף באיסוף המודיעין.

גלעד ארדן: אני חוקר את זה כל הזמן ולא מניח למשטרה בהקשר הזה.

גלעד ארדן: אני חושב שאם היה שיתוף פעולה אמיתי עם הנהגת המגזר, אז היינו מצליחים להגיע יותר מהר לתוצאות יותר טובות.

גלעד ארדן: בכל אופן, המגזר הערבי בהחלט, אין ספק, משווע לשינוי הזה.

גלעד ארדן: אנחנו רואים את זה בכל סקר דעת קהל; אנחנו שומעים את זה מהרחוב.

גלעד ארדן: אני בטוח שאם נמשיך בכיוון הזה, אז השינוי הזה, בעזרת השם, יקרה.

גלעד ארדן: בכל מקרה, לא משנה מה ייאמר ובאיזה דרך ייאמר, אני פועל ואמשיך לפעול כדי לצמצם את הפער הזה ולשפר את שירותי המשטרה במגזר, כדי לשפר את תחושת הביטחון של התושבים, לשפר את הביטחון ולמגר את האלימות הקשה שקיימת, לצערי, במגזר הערבי.

גלעד ארדן: בהחלט, רצח הוא רצח הוא רצח, וחיי אדם הם חיי אדם.

גלעד ארדן: המשטרה חייבת לעשות את כל מה שהיא יכולה ולהקצות את כל המשאבים הנדרשים כדי להילחם בתופעה הקשה הזאת.

גלעד ארדן: אני חוזר ואומר: כל מי – כולל מחברי הכנסת, כולל מראשי המגזר, כולל מראשי הרשויות, גם אם אני מסכים לעמדותיו בתחומים אחרים או לא מסכים – כל מי שבא אליי ורוצה סיוע או חושב שבאיזשהו נושא המשטרה לא מטפלת, מתעלמת, לא מקצה כוחות, לא תהיה דוגמה לפנייה כזאת שלא תקבל את הטיפול המקסימלי שאני יכול לתת.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי ואני חוזר ואומר, מדובר בחיי אדם שיקרים לכולנו.

גלעד ארדן: חביב אדם שנברא בצלם.

גלעד ארדן: כולנו נבראנו בצלמו של בורא עולם, וכך אני מתייחס לדברים.

גלעד ארדן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': לא ענית לי על מה ששאלתי – – –

רויטל סויד: תודה רבה לשר ארדן.

רויטל סויד: מה השר מציע?

רויטל סויד: השר ארדן, מה אתה מציע?

גלעד ארדן: מה שרוצים.

רויטל סויד: מה אתם רוצים, להעביר לוועדה?

רויטל סויד: להסתפק בתשובת השר?

רויטל סויד: לאיזו ועדה?

איימן עודה: לוועדת הפנים.

רויטל סויד: ועדת הפנים.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה.

רויטל סויד: מי בעד?

קריאה: – – –

רויטל סויד: אחרי ההצבעה?

רויטל סויד: לפני ההצבעה?

רויטל סויד: אוקיי.

רויטל סויד: חברת הכנסת ברקו, ואחר כך – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

ענת ברקו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, אני רוצה לענות כאן לחבר הכנסת עודה.

ענת ברקו: נכון, יש אלימות בחברה הערבית וצריך לשים לה סוף.

ענת ברקו: צריך לשים לה סוף – זה מתחיל במנהיגות שלה; זה מתחיל בזה שחברת כנסת כמו חנין זועבי לא תירק על שוטרים ותקרא להם משת"פים, כי יש שוטר ערבי; זה מתחיל ביחס מכבד כלפי לובשי המדים.

עיסאווי פריג': את לא מדברת לעניין.

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: זה מתחיל בשיתוף פעולה ובפתיחת דלת, ולא שכשמגיעים לזירת רצח מנקים אותה באקונומיקה וכל המשפחה יושבת ומסתכלת, כי תהיה איזושהי סולחה.

ענת ברקו: זה מתחיל בזה שמקבלים את החקיקה של המדינה ומקבלים גם את האכיפה של השוטרים – –

עיסאווי פריג': את לא מדברת לעניין.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת ברקו – – –

רויטל סויד: חבר הכנסת עיסאווי, תנו לה לסיים.

עיסאווי פריג': – – –

רויטל סויד: תנו לה לסיים.

עיסאווי פריג': – – –

רויטל סויד: חבר הכנסת עיסאווי פריג', תנו לה לסיים.

ענת ברקו: – – ולא הופכים את מקומות המגורים, את הכפרים, למובלעות של אלימות.

ענת ברקו: לא יכול להיות, כשאנחנו מדברים על תמיכה בטרור או תמיכה בטרוריסטים או תמיכה באלימות נגד המדינה, לא יכול להיות שבסוף תהיה ההפרדה הזאת.

רויטל סויד: תודה.

ענת ברקו: אם מחנכים לאלימות, בסוף, אתה יודע, קוצרים סופה.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: מי שזורע רוח, קוצר סופה.

ענת ברקו: ואתה זורע רוח וקוצר סופה.

רויטל סויד: חברת הכנסת ברקו, תודה רבה.

רויטל סויד: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, דקה, בבקשה.

רויטל סויד: זה מהצד, זה לא מפה.

עאידה תומא סלימאן: למה זה מהצד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

רויטל סויד: כי זו הבעת עמדה נוספת.

עאידה תומא סלימאן: אה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

עאידה תומא סלימאן: טוב, אני – עבד אל חכים, עכשיו אני מדברת.

עאידה תומא סלימאן: מילא אתה מפריע לברקו, אבל לי?

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר גלעד ארדן, אני לא שיקרתי אף פעם – – –

רויטל סויד: סליחה שאני קוטעת אותך.

רויטל סויד: את ביקשת, לאור מה שהשר אמר, עמדה נוספת או הודעה אישית?

עאידה תומא סלימאן: רציתי הודעה אישית.

רויטל סויד: אז נעשה את זה אחר כך, ואז זה מהדוכן.

רויטל סויד: זה אחרי ההצבעה.

עאידה תומא סלימאן: לא הצבענו?

עאידה תומא סלימאן: זה לא הסתיים?

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: ואז זה יהיה חמש דקות.

רויטל סויד: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו הבנת מה שאמרתי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא הפרעתי לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השרים, הנושא של האלימות ביישובים הערביים – קודם כול, פעם ראשונה שאני שומע את השר מודה שהמדינה לא פעלה עשרות שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו פעם ראשונה שאני שומע את זה משר בממשלת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, הוספת תחנות לא תפתור את הבעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש צורך בשינוי מדיניות, בשינוי גישה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שממשיך להתייחס לאוכלוסייה הערבית במדינה הזאת כאל אויבים – ואם זה מי שעומד בקודקוד, שאחראי למשטרה – האלימות תמשיך, כי אתה כנראה רוצה בהמשך האלימות, אתה רוצה בהמשך הרצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממשלת ישראל נותנת אוטונומיה רק בדבר אחד: בפשיעה היא נותנת אוטונומיה ליישובים הערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים את האוטונומיה שלנו בחינוך, ואז גם נוכל לחנך ולהשתיק את האנשים הגזענים שרוצים להמשיך ולהסית נגדנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא אלימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש כנופיות פשע שאתם אלה שנותנים להם את המקום לגדול ולשגשג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש כל מיני שיטות שאתם יכולים, אם אתם רוצים, לטפל – – –

ענת ברקו: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: האוכלוסייה הערבית לא יכולה לטפל בכנופיות פשע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא יכולה אולי לטפל בחינוך, אם אנחנו נקבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שר החינוך אפילו דוחה ומעכב הקמת ועדה מייעצת לתכנים בחינוך הערבי.

רויטל סויד: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא מעכב, למרות שיש החלטה ויש בג"ץ; הוא מעכב, ובאים ושואלים אותנו: למה אתם אלימים.

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש יכולת ויש רצון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היכולת קיימת, הרצון – לא.

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה על העברת ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדת הפנים.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

רויטל סויד: 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רויטל סויד: ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת הפנים.

רויטל סויד: בבקשה, הודעה אישית לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

רויטל סויד: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: חבל מאוד שהשר ארדן החליט לצאת לפני שהוא שמע את ההודעה שלי, לאחר שהוא עמד על הדוכן הזה וקרא לי שקרנית, ולחברי, חבר הכנסת, יושב-ראש הרשימה המשותפת, קרא לו מחבל.

עאידה תומא סלימאן: ואחר כך אנחנו שואלים את עצמנו למה משטרת ישראל מתייחסת בצורה כזאת עוינת לאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אם מנהיג באוכלוסייה הערבית שנבחר על ידי רוב האוכלוסייה הערבית, רוב מוחץ, קוראים לו מחבל, ועוברים על זה בשקט, וחוזרים על זה פעם אחרי פעם, עד שכל המטורפים שנמצאים מחוץ לבניין הזה מתחילים להתייחס בצורה כזאת – זה מה שנקרא חוסר אחריות, וברמה מיניסטריאלית.

עאידה תומא סלימאן: אז שאף אחד לא ילמד אותנו מה זה אחריות.

עאידה תומא סלימאן: שאף אחד לא יטיף לנו מה זה אלימות.

עאידה תומא סלימאן: מה שקורה מעל הדוכן הזה זה נקרא לשפוך את דמנו יום אחרי יום.

עאידה תומא סלימאן: ואתם יושבים בשקט, ואתם יושבים ומסתכלים, ועוד מטיפים לנו.

עאידה תומא סלימאן: על מה אתם מטיפים?

עאידה תומא סלימאן: מישהו מאיתנו קם ושפך את דמו של אחד מהשרים?

עאידה תומא סלימאן: מישהו מאיתנו קם והסית נגד יהודים?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: להפך.

עאידה תומא סלימאן: אתם עומדים, ובשיא היהירות והחוצפה קוראים לי שקרנית.

עאידה תומא סלימאן: על מה אני שקרנית?

עאידה תומא סלימאן: אני לא הכחשתי ולא אכחיש שאני עובדת יום-יום כדי להגיע למצב – להוציא את כל הנושא של פשיעה ואלימות מתוך החברה שלי.

עאידה תומא סלימאן: כן, אני יושבת עם השר, וחובתי לשבת עם השר.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יושבת עם השר כי אני בוגדת בחברים שלי – –

ענת ברקו: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – להפך, בגלל שאני נאמנה לאוכלוסייה שלי; בגלל שאני נאמנה לכל אלה שבחרו בי, ובחרו קודם כול באיימן, אני עושה את העבודה שלי נאמנה.

עאידה תומא סלימאן: אז שלא תעמדו פה ותגידו את הדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אתייחס למה שנאמר על ידי חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: למה לא?

עאידה תומא סלימאן: מטיפים לחינוך לאלימות?

עאידה תומא סלימאן: את הדוגמה של מה שיוצא מחינוך לאלימות.

ענת ברקו: למה לא? למה לא?

עאידה תומא סלימאן: את בדיוק הדוגמה הטובה – –

ענת ברקו: את הדוגמה.

ענת ברקו: את הדוגמה – – –

עאידה תומא סלימאן: – – שעומדת פה כל פעם, ודברים ארסיים יוצאים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על הפשיעה המאורגנת, ואת מדברת על – – –

ענת ברקו: – – – את לא מסוגלת לגנות טרור – לא את ולא הוא – – –

רויטל סויד: חברת הכנסת ברקו, די.

רויטל סויד: בבקשה, די.

ענת ברקו: זה – – –

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן פעם אחת שתשתקי לרגע ותקשיבי – –

ענת ברקו: את לא תדברי אליי – – –

עאידה תומא סלימאן: – – ותלמדי משהו.

רויטל סויד: חברת הכנסת ברקו, אני מבקשת ממך, די.

ענת ברקו: – – –

עאידה תומא סלימאן: זה שאת נמצאת בקואליציה לא עושה אותך מבינה את החברה שלי יותר ממני.

ענת ברקו: אני מבינה אותה מעולה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

רויטל סויד: חברת הכנסת ברקו, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

ענת ברקו: מעולה אני מבינה אותם – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – את יכולה לא להסכים לדעות של חברת הכנסת – – –

ענת ברקו: – – –

רויטל סויד: חברת הכנסת ברקו, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

רויטל סויד: די.

ענת ברקו: – – – שאני מכירה את החברה שלך מעולה – – –

רויטל סויד: חברת הכנסת ברקו, אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

רויטל סויד: בבקשה, תעזבי את המליאה.

ענת ברקו: – – – ואני יודעת מה שבראש שלכם – – –

עליזה לביא: אבל ענת – – –

רויטל סויד: בבקשה, תעזבי את המליאה.

עאידה תומא סלימאן: אם מישהו רוצה לצייר קריקטורה של גזענות – – –

ענת ברקו: מתי שנוח לכם – – –

רויטל סויד: חברת הכנסת ברקו, בבקשה, תעזבי את המליאה.

עאידה תומא סלימאן: אם מישהו רוצה לצייר קריקטורה של מה זו יהירות – זה את.

ענת ברקו: האלימות היא מובנית.

ענת ברקו: האלימות נגד יהודים הופכת להיות גם אלימות נגד ערבים, כי אתם מעודדים לכך – –

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבחרים.

עאידה תומא סלימאן: אהבת את זה, לא אהבת את זה – –

ענת ברקו: – – זה מה שאתם עושים – – –

עאידה תומא סלימאן: – – ועוד ניבחר, ואולי, וכנראה – –

ענת ברקו: – – – (חברת הכנסת ענת ברקו יוצאת מאולם המליאה.

ענת ברקו: )

עאידה תומא סלימאן: – – אני אשב על המושב הזה בקדנציה הבאה, ואת לא תהיי פה.

עאידה תומא סלימאן: כי אני לא שוריינתי, אני נבחרתי.

עאידה תומא סלימאן: הציבור בחר בי.

עאידה תומא סלימאן: הציבור בחר באיימן עודה.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא שוריין מהרשימה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא הונחת על הציבור מלמעלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צמחנו מתוך עמנו, מתוך האוכלוסייה שלנו, בעמל, ביזע ובזה שאנחנו מייצגים אותם.

עאידה תומא סלימאן: אני גאה שאיימן עודה הוא יושב-ראש הרשימה שלי, ואני גאה בכל אחד ואחת בתוך הרשימה שלי.

עאידה תומא סלימאן: מי שרוצה לעבוד אמיתי ומי שרוצה ואכפת לו שהפשיעה בתוך האוכלוסייה הערבית תיגמר, אפילו חצי ממה שאכפת לנו, הוא לא יוכל לעשות את זה בלי לכבד את נציגי האוכלוסייה הערבית; בלי לכבד את מנהיגי האוכלוסייה הערבית; בלי להבין שלתקוף אותנו זה לתקוף את האוכלוסייה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שאומרים עלינו: שקרנים ומחבלים – לשוטר הזוטר הנמצא שם בשטח, אם המנהיגות היא מחבלת, אם המנהיגות שקרנית, אז כל הציבור הוא כזה, ואפשר לעשות בנו את כל מה שעושה המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן, השר ארדן – ואני יודעת אתה מקשיב, אפילו אם אתה לא נמצא באולם – שתבין: כמו שאתה מנסה לעבוד מולי כשאני פונה – ואני לא אומרת שאתה לא עושה; אתה עושה, לא תמיד מצליח – לגרום לשוטרים שלך שיושבים בתחנות לא לזלזל בפניות שלך ושלי – –

רויטל סויד: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – הגיע הזמן שתבין שאם מישהו מחברי הכנסת מתפרץ נגד שוטר, זה רק בגלל התסכול והמרירות שאנחנו חווים ביום-יום שלנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

רויטל סויד: << הלסי >> דוח העוני << הלסי >>

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: דוח העוני, מס' 11605, 11617, 11622 ו-11636.

רויטל סויד: יציג, בבקשה, הדובר הראשון – חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

רויטל סויד: לאחר מכן – חבר הכנסת ינון אזולאי.

איימן עודה: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – הוא לא יודע איפה הוא חי.

עאידה תומא סלימאן: הם לא ציפו לו.

עאידה תומא סלימאן: יש לו מדינה בתוך המשטרה שלו.

רויטל סויד: שלוש דקות לרשותך.

גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת – חבר הכנסת איימן עודה, לא הפרעתי לחברתך כשדיברה.

אני לא שומע את עצמי.

איימן עודה: אני מפריע לך?

אני לא שומע את עצמי.

גברתי היושבת-ראש, כולנו ראינו את דוח העוני האלטרנטיבי של לתת שיצא בשבוע האחרון, והגיע יחד עם גל ההתייקרויות שאנחנו חווים במשק בימים האחרונים – מחירי מים, חשמל ומוצרי מזון.

אני מקווה שהמאמצים יישאו פרי ולא נחווה אותו.

אני לא רוצה להיכנס כרגע לוויכוח אם הנתונים של לתת מדויקים, בדיוק כמו נתוני הביטוח הלאומי, או שנתוני הביטוח הלאומי לא מדויקים.

זה לא משנה אם זה חצי מיליון משפחות מתחת לקו העוני או 450,000 משפחות, זה באמת לא משנה.

אני רק לא מצליח להבין דבר אחד.

הרי רק בקדנציה הזאת כמה חוקים, כמה רפורמות, שאנחנו העברנו ועשינו ותמכנו והצבענו – עם חלקם הסכמנו ועם חלקם פחות הסכמנו – שהמטרה שלהם הייתה להוריד את יוקר המחיה, שהמטרה שלהם הייתה לצמצם את העוני.

משהו פה לא עובד בסיסטם.

משהו פה לא עובד.

אין איזושהי ראייה רחבה של פקידי האוצר, שהם האנשים שבעצם אמורים להביא לנו את הפתרונות, כי אי-אפשר להאשים אף חבר כנסת במצב, בגלל שאנחנו זרמנו והלכנו עם אותן הצעות, עם אותן רפורמות.

יש פה משהו לא ברור בסיסטם, משהו שהוא טעות בעיקרו, כנראה.

אקח כדוגמה רק דבר אחד.

גברתי היושבת-ראש, את יודעת איך מעלים את מחירי החשמל, את מחירי המים, את הארנונה?

יש דבר שנקרא נוסחה – טייס אוטומטי.

ישבו יום אחד פקידים והחליטו על נוסחה, ומפה והלאה הנוסחה הזאת נוסעת.

זה אולי דבר מאוד נוח לשרים ולמקבלי ההחלטות, שמרחיקים מעצמם, מה שנקרא, והנוסחה עובדת לבד.

לא יכול להיות שכך זה יעבוד.

לא יכול להיות שמצד אחד מעלים את שכר המינימום ומצד שני – בנוסחה – העלאת שכר המינימום מעלה בעצם את שכר העובדים, וממילא מייקרת את חשבונות החשמל; אותו דבר במים ואותו דבר בארנונה.

אני קורא לשר האוצר ולראשי משרד האוצר: אנא מכם, הביאו תוכנית אופרטיבית.

קחו אליכם את הנושא הזה של עליות המחירים.

אי-אפשר לסמוך על טייס אוטומטי.

זה לא עובד.

חייבים לעשות בדיקות – בדיקות בעתיד – איך זה משליך על כל דבר.

לא יכול להיות שנותנים עוד 10 שקלים במשכורת ולוקחים 50 שקל מצד שני.

יש כאן ילדים רעבים; יש כאן משפחות שלא קונות תחליפי חלב לתינוקות – –

רויטל סויד: תודה.

– – שזו ממש סכנת נפשות, ויש כאן עשרות אלפי משפחות שנמצאות תחת ניתוקי מים וחשמל.

רויטל סויד: תודה רבה.

חייבים סיסטם אחר.

פקידים באוצר לא יכולים להיות אלה שמבינים רק בדבר אחד – איך לא לתת – ולא מוצאים את האפשרות איך סדרת הרפורמות הללו תשפיע גם בפועל.

תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

רויטל סויד: חבר הכנסת ינון אזולאי.

רויטל סויד: לאחר מכן – חברת הכנסת עליזה לביא.

רויטל סויד: מי משיב?

רויטל סויד: אין תשובה?

אני חושב שהשר בנט משיב, נכון?

עליזה לביא: למה אין תשובה?

רויטל סויד: רק שנייה.

רויטל סויד: השר בנט, אתה תשיב על ההצעה הזאת?

קריאות: – – –

רויטל סויד: אז מי ישיב?

איתן ברושי: יש בעיות שאין להן פתרון.

איתן ברושי: גברתי סגנית יושבת-הראש – – –

אלי בן-דהן: לא התבקשתי.

עליזה לביא: למה אין תשובה?

נפתלי בנט: לא התבקשתי להשיב ואין לי – – –

עליזה לביא: מה?

ינון אזולאי: זה הרווחה או האוצר?

ינון אזולאי: מי אמור?

ינון אזולאי: נראה לי שזה האוצר.

רויטל סויד: שר הרווחה אמור.

איתן ברושי: יכול להיות שהוא עוד יגיע.

קריאות: – – –

איתן ברושי: ינון, אתה תדבר, מה אכפת לך התשובה.

ינון אזולאי: אז אפשר לדבר?

ינון אזולאי: נכון.

איתן ברושי: קודם כול תדבר.

עליזה לביא: מצטערת.

עליזה לביא: מה זה מה אכפת לו התשובה?

עליזה לביא: באמת, זאת שערורייה.

קריאות: – – –

עליזה לביא: זאת שערורייה שאין כדוגמתה.

איתן ברושי: רגע, אז מה את רוצה עכשיו – – –

עליזה לביא: זה ממש בושה.

איתן ברושי: עליזה, מה את רוצה, שנצא מפה עכשיו?

עליזה לביא: זה ממש בושה.

איתן ברושי: יש לך שלוש דקות.

עליזה לביא: לא יכול להיות ששר לא מגיע, עם כל הכבוד.

איתן ברושי: עובדה שכן.

עליזה לביא: הוא מזלזל בעבודת הכנסת בצורה שאין בכלל לתאר.

רויטל סויד: נכון.

רויטל סויד: זה השר מזלזל בעבודת הכנסת, זו הממשלה מזלזלת בעבודת הכנסת, ועוד בנושא שהוא כל כך חשוב.

עליזה לביא: למה אנחנו מחכים?

עליזה לביא: בשביל מה?

עליזה לביא: אפשר לדבר גם במשרדים שלנו.

רויטל סויד: מילא אנחנו.

רויטל סויד: הציבור מחכה לשמוע את תשובת הממשלה ואת תשובת השר על דוח העוני.

עליזה לביא: זה ממש שערורייה.

עליזה לביא: אני חושבת שאסור להמשיך עכשיו בהצעה לסדר-היום הזאת.

עליזה לביא: לדעתי צריך לדרוש להעלות אותה בשבוע הבא בנוכחות השר.

רויטל סויד: נכון.

רויטל סויד: אפשר להעביר אותה – – –

עליזה לביא: זה מביך.

עליזה לביא: אני חושבת שצריך לפנות עכשיו ליו"ר הכנסת.

איתן ברושי: זה אפשר.

עליזה לביא: זה מביך.

עליזה לביא: צריך לתת לנו לפתוח בזה שבוע הבא.

עליזה לביא: זה לא עוד נושא, זה הנושא, ולא יכול להיות שאנחנו פה עכשיו נעמוד וננאם, ושר הרווחה לא נמצא כאן.

עליזה לביא: זה פשוט שערורייה.

עליזה לביא: הוא גם לא דואג שמישהו יחליף אותו, גברתי.

רויטל סויד: חברת הכנסת עליזה לביא, את צודקת לחלוטין.

רויטל סויד: אני חושבת שזה מאוד לא ראוי, בלשון המעטה, שהשר לא מצא לנכון להגיע לפה.

רויטל סויד: זה מלמד גם על השר, גם על הממשלה וגם על המשרד.

רויטל סויד: הציבור זכאי לקבל תשובות על דוח העוני, מחד גיסא.

רויטל סויד: מאידך גיסא, אי-אפשר להעביר את זה לשבוע הבא, כי זה רק יושב-ראש הכנסת צריך לאשר, או לא.

עליזה לביא: אז צריך לפנות ליושב-ראש הכנסת.

רויטל סויד: אנחנו כן צריכים לסיים את הדיון היום, להעביר את הדיון לוועדה ולבקש מהשר – –

עליזה לביא: גברתי, בשבוע שעבר – –

רויטל סויד: – – להואיל בטובו להגיע לוועדה.

עליזה לביא: – – כשהיה פה אירוע בריאותי אז חתכו אותנו.

רויטל סויד: ואף הצעה – – –

עליזה לביא: – – – ואף הצעה לסדר-היום, ואמרו לנו: זה יהיה השבוע.

עליזה לביא: אמרו לנו את זה; היה פה סיכום עם יו"ר הקואליציה.

עליזה לביא: לא רק שזה לא קורה היום – גם לא הודיעו לנו שזה לא יקרה ושנניח את ההצעות שוב.

עליזה לביא: יש פה בלגן אחד גדול וזלזול בחברי הכנסת.

רויטל סויד: נכון.

עליזה לביא: ואחרי זה הלכתי ליו"ר הקואליציה, אז הוא אמר לי: זה לא אשמתי, זה אשמת יו"ר הכנסת, כי אנחנו לא עדכנו אותו, אז יו"ר הכנסת לא אפשר.

עליזה לביא: אז גם ההצעות של השבוע שעבר לא עלו, גם לא אמרו לח"כים שהן לא עולות, וכולה בגלל שהסכמנו לעזוב את המליאה בשביל כבוד לשר – אנחנו, חברי הכנסת – כבוד לשר, שהייתה לו בעיה בריאותית.

עליזה לביא: ולא רק שההצעות מהשבוע שעבר לא עולות, היום, הצעה לסדר-היום שלנו – שר לא נמצא כאן.

עליזה לביא: תגידי לי, על מי עובדים?

רויטל סויד: את צודקת לחלוטין.

עליזה לביא: אחרי זה היו"ר מתלונן.

רויטל סויד: אבל חברת הכנסת עליזה לביא, את צודקת לחלוטין.

רויטל סויד: אני מסכימה איתך.

עליזה לביא: אבל זה בושה.

עליזה לביא: אני לא עולה.

עליזה לביא: אני לא אעלה.

רויטל סויד: אני רואה בזה זלזול גדול מאוד, גם של השר וגם של הממשלה.

רויטל סויד: אין תשובת שר.

רויטל סויד: זה לא תקין וזה לא בסדר וזה לא ראוי וזה לא מכבד, אבל אני לא יכולה לקבל את ההחלטה הזאת יחד איתכם – להעביר את זה לשבוע הבא – כי זה רק יושב-ראש הכנסת.

עליזה לביא: תרימו טלפון.

עליזה לביא: יש פה מזכירת כנסת – –

רויטל סויד: מה שאנחנו נעשה עכשיו – תקשיבי – – –

עליזה לביא: – – שתרים טלפון ליושב-ראש – – –

רויטל סויד: חברת הכנסת לביא, תקשיבי.

רויטל סויד: חבר הכנסת ינון אזולאי ימשיך בדברים שלו, אנחנו נבקש –בבקשה, אם אפשר לשאול כרגע, תוך כדי שחבר הכנסת אזולאי ממשיך, אם יושב-ראש הכנסת יסכים להעביר את זה לשבוע הבא, כדי שתישמע תשובת השר.

רויטל סויד: כי בסוף מה שקורה מזה – ונכון שזה רק יושב-ראש הכנסת מחליט – אבל בסוף מי שנפגע מפה זה לא רק חברי הכנסת שטרחו ושהציעו – –

עליזה לביא: זה זלזול בעבודת הכנסת.

רויטל סויד: – – אלא ציבור שלם שרוצה לשמוע מה תשובת הממשלה על העובדה שהתפרסם דוח עוני כזה מטלטל.

רויטל סויד: לכן, בזמן שחבר הכנסת ינון אזולאי ימשיך את הדברים שלו, אם אפשר – – –

קריאה: – – –

רויטל סויד: אז בואו נעדכן בינתיים את היושב-ראש ונראה אם אפשר להעביר את זה לשבוע הבא.

רויטל סויד: אם אני אסיר את זה עכשיו, יושב-ראש הכנסת יכול שלא לאשר את זה.

רויטל סויד: אז תמשיך, חבר הכנסת ינון אזולאי – –

ינון אזולאי: נתחיל, את מתכוונת.

רויטל סויד: – – ואני מקווה שתהיה לנו תשובה.

ינון אזולאי: נתחיל.

רויטל סויד: תתחיל.

עליזה לביא: הממשלה רשאית, בכלי פרלמנטרי של חברי הכנסת, לא להשיב?

עליזה לביא: זאת הוראה של התקנון?

רויטל סויד: לא, היא לא רשאית, אבל היא לא נמצאת פה.

עליזה לביא: זה התקנון?

אלי בן-דהן: ככה זה בהצעות לסדר-היום.

רויטל סויד: היא לא נמצאת פה.

רויטל סויד: בואו ניתן, בבקשה.

רויטל סויד: זה נבדק.

רויטל סויד: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אולי בהצעה שלי תהיה גם תשובה, בואו נראה.

ינון אזולאי: ברשות גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, שר אין פה.

רויטל סויד: יש.

רויטל סויד: השר בנט.

ינון אזולאי: אה, השר בנט.

ינון אזולאי: סליחה, ברשות השר בנט.

עליזה לביא: שר תורן.

ינון אזולאי: ובאמת, חבל שלא נמצא פה שר הרווחה בנושא כזה כאוב, וגם חבל שאנחנו, חברי הכנסת, לא נמצאים ביותר נוכחות, במיוחד כשמדברים על דברים כאלה.

ינון אזולאי: גם לנו מגיעה ביקורת, וגם אנחנו צריכים לקחת את זה על עצמנו.

ינון אזולאי: גם אנחנו בדיונים כאלה צריכים לגלות יותר נוכחות.

ינון אזולאי: בשבוע שעבר פורסם דוח העוני, שמתפרסם כמדי שנה על ידי ארגון לתת.

ינון אזולאי: כ-2,304,000 עניים נמצאים במדינת ישראל, מתוכם 1,041,000 ילדים.

ינון אזולאי: נתון מזעזע.

ינון אזולאי: אומנם בתורה כתוב "כי לא יחדל אביון מקרב הארץ".

ינון אזולאי: הגמרא מספרת ששאל טורנוסרופוס את רבי עקיבא: אם אלוקיכם אוהב את העניים, מדוע אינו מפרנסם?

ינון אזולאי: ענה לו רבי עקיבא: הקדוש ברוך הוא לא מפרנסם כדי שנינצל אנו בהם מדינה של גיהינום.

ינון אזולאי: נכון.

ינון אזולאי: בתורה כתוב "לא יחדל אביון מן הארץ", אבל כתוב "כי לא יחדל אביון"; אביון יכול להיות אחד, יכול להיות עשרה, אבל לא יכול להיות שנגיע למיליונים.

ינון אזולאי: זה תלוי גם בנו – אנו כחברה מתוקנת לא יכולים לתת לזה להגיע.

ינון אזולאי: הממשלה עושה הרבה למען אותם עניים, לצמצם את הפערים.

ינון אזולאי: הממשלה הזאת היא ממשלה חברתית.

ינון אזולאי: אני מסתכל, מהמפלגה שאני מגיע, מהתנועה שאני מגיע – השר אריה דרעי, שנתן מכספי הקואליציה, כספים קואליציוניים, נתן אותם לתחבורה ציבורית, למים – לא הסתכל לאיזה מגזר; לכולם – על מנת לסייע לצמצם את הפערים האלה.

ינון אזולאי: במשרד נגב-גליל הוא עושה קייטנות, עושה הרבה דברים, והמון, ועל זה מגיע לו יישר כוח; אחד השרים החברתיים והמובילים.

ינון אזולאי: אבל אנחנו עדיין לא עושים מספיק.

ינון אזולאי: לא יכול להיות שבמדינה מתוקנת משרד הרווחה יקצץ לנו מקמחא דפסחא לארגוני החסד אשר לוקחים על עצמם את הפעילות הענפה הזאת – ארגוני חסד ענקיים, שבאמת זה המקום להודות להם, אם זה חסדי נעמי, יד אליעזר, יד עזרא ושולמית, וכמובן ארגון לתת, וכל ארגון אשר עושה חסד; מפאת קוצר הזמן איני יכול להאריך ולהגיד כל אחד.

ינון אזולאי: אבל, ואבל גדול, אנחנו צריכים להמשיך – כדי שארגוני החסד האלה יתעסקו בדברים אחרים ולא בעניים – לצמצם את העוני, לצמצם את הפערים הגדולים האלה.

ינון אזולאי: ואני קורא מפה לשר הרווחה לעשות.

ינון אזולאי: אנחנו מוכנים לוותר על זה שהוא לא הגיע, אבל שיעשה למען אותם עניים: להגביר את התקציבים, לצמצם את הפערים.

ינון אזולאי: אני קורא לחברת החשמל, שבימים אלו רוצה להגדיל ב-8% את הרווחים שלה – אני קורא לה: רגע לפני שמעלים את המחיר, תצאו רגע לבתים שאמורים להיות חשוכים באותו רגע; לפני שאתם יושבים ומורידים להם את השלטר, תסתכלו אילו מסכנים אלה.

ינון אזולאי: אם הלב שלכם נותן לכם את זה, אז אין מקומכם במקום שאתם נמצאים, וחבל שזה כך.

ינון אזולאי: היום התבשרנו ששר האוצר הצליח למנוע את העלייה בחברת אסם.

ינון אזולאי: אנחנו מקווים שבכלל לא תהיה עלייה ביוקר המחיה, ואותם מסכנים – אנחנו נהיה קצת איתם.

ינון אזולאי: בתור ממשלה, בתור חברי כנסת, נעשה בשבילם עוד דברים טובים.

ינון אזולאי: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

רויטל סויד: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: – – –

רויטל סויד: עוד אין תשובה.

רויטל סויד: עדיין לא השיגו אותו.

עליזה לביא: הוא לא ייתן – – – אין לי מה להגיש.

קריאה: – – –

עליזה לביא: מה זה יעזור?

עליזה לביא: הוא לא ייתן לי לדבר.

עליזה לביא: כמו שבשבוע שעבר – –

איתן ברושי: אי-אפשר שלא לתת.

עליזה לביא: – – לא נתנו לנו להעלות את ההצעות שלנו, שבוטלו בשבוע שעבר כי הסכמנו להוריד אותן מסדר-היום – – –

רויטל סויד: אז בואי, תעלי ותדברי גם על זה.

עליזה לביא: אני אעלה עכשיו, גברתי היושבת-ראש, אבל משהו פה לא עובד נכון בכנסת.

עליזה לביא: אחרי זה, כשרוצים לבוא ולהחזיר לכנסת את כבודה האבוד – לא בדרך הזאת, ממש לא בדרך הזאת.

עליזה לביא: אתם יודעים, תשמעו, יש פה נושא שהוא לא עניין של קואליציה ואופוזיציה.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על דוח עוני כל כך קשה וקורע לב, וכששר הרווחה בורח מלהיות פה בכנסת ולתת לנו תשובה – לנו ולאזרחי מדינת ישראל – גם אם הדוח הזה לא מדייק, בוא תגיד, תסביר, תראה מה המשרד שלך עושה.

עליזה לביא: עמד פה השר ארדן קודם, שמע ביקורת, אבל גם סיפר מה המשרד שלו עושה.

עליזה לביא: אבל שר הרווחה לא משתף אותנו – מה קורה עם התקציב שהוא מקבל, למה אלו התוצאות הקשות.

עליזה לביא: זה לא עוד נושא, אדוני שר הרווחה.

עליזה לביא: יכולת גם להשאיר נאום ולענות לחברי כנסת שמבקשים לקבל, בשם הציבור ששלח גם אותך וגם אותנו לפה, לכנסת ישראל.

עליזה לביא: אז כשמספרים לנו בדוח הקשה הזה של לתת ש-23% מילדי ישראל הולכים לישון רעבים בכל לילה, איפה אתה?

עליזה לביא: איפה אתה כדי לענות לנו?

עליזה לביא: וכש-89% מהקשישים לא עומדים בתשלומי הסיעוד, אז איפה אתה, אדוני שר הרווחה?

עליזה לביא: למה אתה לא כאן כדי להסביר לנו מה קורה?

עליזה לביא: כשכל כך הרבה ילדים עניים בישראל, ולממשלה שאתה – זאת המשמרת שלך, אתה שר הרווחה.

עליזה לביא: גם על זה אתה לא עונה.

עליזה לביא: והנתונים האלה של ארגון לתת הם נתונים עגומים שאסור שיהיו במדינה שלנו – מדינה יהודית ודמוקרטית, מדינה שצריכה לדאוג לכל אזרחיה.

עליזה לביא: תמונת המצב שהדוח הזה חושף מדאיגה מאוד.

עליזה לביא: אתם יודעים מה?

עליזה לביא: 66% מהישראלים מספרים לנו שהם מוטרדים, חוששים מבעיית העוני יותר מאשר מהבעיה הביטחונית של מדינת ישראל.

עליזה לביא: זה אומר דורשני.

עליזה לביא: זה פרוז'קטור אדום שמסביר לנו ומלמד אותנו מה המצב של הרבה מאוד ישראלים.

עליזה לביא: אז על מי אנחנו עובדים בזה שלא יענה פה שר על כל מה שאנחנו מעלים?

עליזה לביא: זו הצעה לסדר-יום.

עליזה לביא: שמעתם את חבריי מהקואליציה.

עליזה לביא: אני מהאופוזיציה, אבל הנושא הוא נושא משותף.

עליזה לביא: איך יכול להיות שלא נקבל עליו תשובה?

עליזה לביא: אתם יודעים למה לא נקבל עליו תשובה?

עליזה לביא: כי את הממשלה הזאת זה לא מעניין.

עליזה לביא: זה לא מעניין.

עליזה לביא: זה מה שאמרתי אתמול לאחים שלנו מצרפת שרוצים לעלות והממשלה הבטיחה להם דברים.

עליזה לביא: שום דבר לא מתקיים.

עליזה לביא: הם עלו לכאן והם מאוכזבים.

עליזה לביא: וכשהנשים יוצאות לרחובות על התוכנית הלאומית שהייתה אמורה להיות כבר מזמן, מזמן, מזמן, מזמן מתוקצבת ופועלת – על מה אנחנו מדברים?

עליזה לביא: 250,000 שקלים?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: 50,000 בשנה לבוא וליישם, וזה – גם לזה אין כסף?

עליזה לביא: אז אני אומרת לכם, המדד שבודק את העוני, על כל המשמעות, ועל כל מנעד הנקודות, מלמד אותנו שיש יותר עניים במדינת ישראל, ו-13% מהישראלים סובלים ממחסור בתחום הבריאות.

עליזה לביא: על מה אנחנו מדברים?

עליזה לביא: שר במדינת ישראל, שזאת המשמרת שלו ושהוא שר הרווחה, שהיה צריך להיות כאן, ומכלה את זמנו כנראה בדברים אחרים, לא מגיע לענות – לא לכם, אזרחי ואזרחיות – –

רויטל סויד: תודה רבה.

עליזה לביא: – – מדינת ישראל, ולא לנו, חברי הכנסת, שעושים את עבודתנו נאמנה ושואלים איפה הכסף.

עליזה לביא: איך יכול להיות שאם זאת המציאות, אנחנו לא כולנו יוצאים לרחובות?

עליזה לביא: תודה, גברתי השרה – היושבת-ראש.

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: בקרוב.

עליזה לביא: את יודעת מה, אולי בקרוב.

רויטל סויד: בקרוב, בקרוב, בקרוב.

רויטל סויד: תודה.

עליזה לביא: קיוויתי שיעלה מישהו ויענה לי.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת – – –

עליזה לביא: אני בטוחה שאם הייתה פה שרת רווחה, היא הייתה פה.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

רויטל סויד: יושב-ראש הכנסת לא אישר להעביר את הדיון לשבוע הבא, ולצערנו הרב, חבל מאוד שהשר לא נמצא במליאה.

רויטל סויד: זה בהחלט זלזול של הממשלה בחברי הכנסת, בציבור ובנושא החשוב הזה.

רויטל סויד: חברת הכנסת לביא וחבר הכנסת אשר, אתם רוצים להעביר את הנושא לוועדה?

עליזה לביא: ועדת הפנים?

עליזה לביא: ועדת פנים?

העבודה והרווחה.

עליזה לביא: העבודה והרווחה.

ינון אזולאי: העבודה והרווחה.

רויטל סויד: אנחנו נעבור להצבעה על העברת ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

רויטל סויד: מי בעד ומי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 17 בעדה הצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

רויטל סויד: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: ההצעה תועבר לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

רויטל סויד: << הלסי >> הצורך בתגובה הולמת לחיזוק ההגנה לתושבים וטיפול בנושא הטרור << הלסי >>

רויטל סויד: אנחנו עוברים לנושא הבא, והוא הצעות לסדר-היום מס' 11610, 11652, 11652 ו-11653, בנושא: הצורך בתגובה הולמת לחיזוק ההגנה לתושבים וטיפול בנושא הטרור.

רויטל סויד: ראשון הדוברים, המציעים – חבר הכנסת נחמן שי.

רויטל סויד: לאחר מכן – חבר הכנסת אייכלר.

נחמן שי: תודה רבה, גברתי.

נחמן שי: אני מודה לך מאוד.

נחמן שי: אני רואה שבדיון שלנו יש שר ביטחון לעתיד.

נחמן שי: זאת אומרת, אנחנו לא חסרים שרים, ויש לנו סגן שר ביטחון בהווה, כך שמבחינה זו – – –

רויטל סויד: השר בנט, אתה פספסת פה דברים חשובים.

נחמן שי: השר בנט, אני מיניתי אותך לשר ביטחון עכשיו, כי אני שמח – – –

נפתלי בנט: אני שר הביטחון הבא לשעבר.

נחמן שי: גם טוב.

נחמן שי: אבל לא, אני אשמח אם תשיב לי.

נחמן שי: אני חושב שאתה תסכים איתי לחלק מהדברים שאני אומר.

נחמן שי: בחצי הראשון אתה מסכים איתי – אתה מסכים איתי שאנחנו חייבים להילחם בטרור בצורה נחרצת, בצורה חסרת פשרות.

נחמן שי: בעניין הזה אני חושב שגם הבית הזה רובו ככולו מאוחד בעמדה הזאת.

נחמן שי: באתי הנה גם כדי לתת את כל האשראי ואת כל הגיבוי גם לצה"ל, גם לשב"כ, גם לימ"מ, גם לכל היחידות המיוחדות שמשקיעות יום ולילה כדי להגן על היהודים, והייתי אומר בכלל על האוכלוסייה שגרה.

נחמן שי: טרוריסטים הם טרוריסטים, ובמקרים רבים הם גם לא יודעים במי הם פוגעים ואיך הם פוגעים.

נחמן שי: מלחמה בטרור צריכה להיות בראש סולם העדיפויות של מדינת ישראל, ואני מקווה שהיא כזאת.

נחמן שי: לכן, אין בעניין הזה מחלוקת, וכל צעד שיידרש כדי להילחם בטרור, אני חושב שאני אישית אסכים וחבריי יסכימו.

נחמן שי: אבל, אני אומר, וזה האבל – וכאן אולי דרכינו תיפרדנה – אנחנו חייבים גם להציע אלטרנטיבה לחיים בדרך הנוכחית, שהם חיים של דם ותימרות עשן.

נחמן שי: אנחנו חייבים למצוא גם דרך לחיים משותפים, כי בשטחים, ביהודה ושומרון – אני לא מתבייש להגיד את שמות המקומות האלה – חיים גם ערבים.

נחמן שי: והשבוע, כשנפגשנו בוועדת חוץ וביטחון, ואחר כך נסעתי להנאתי, ראיתי גם יישובי יהודים וגם יישובי ערבים; ורכבים על הכביש – גם רכבים יהודיים וגם רכבים פלסטיניים.

נחמן שי: זאת המציאות היום בחיים, ויכול להיות שהיא תהיה מציאות גם לאורך זמן.

נחמן שי: מה שאני דורש הוא שהממשלה תשקיע גם בחיפוש אחר פתרון מדיני, כי כל המאמצים שצה"ל עשה, עם כל המאמצים שצה"ל וכל יתר זרועות הביטחון עושים, עדיין, לצערי הרב, יהיה טרור בדרגה או ברמה מסוימת.

נחמן שי: לא נוכל לעקור אותו.

נחמן שי: אנחנו חייבים להגיע להסדר מדיני ביננו לבין הפלסטינים.

נחמן שי: אנחנו צריכים למצוא דרך שבה ניפרד מהפלסטינים.

נחמן שי: לא לטובתם – לטובתנו.

נחמן שי: עם כל הרצון לסייע לפלסטינים, אני קודם כול חרד למדינת ישראל ולאזרחיה, ואני רוצה שהם יהיו בטוחים, ואני רוצה להגן עליהם.

נחמן שי: זאת המשימה של ממשלת ישראל.

נחמן שי: אי-אפשר להשיג פתרון רק ביד החזקה.

נחמן שי: צריך להשיג פתרון גם ביד האחרת – היד שמציעה להם אלטרנטיבה.

נחמן שי: אני יודע שיש כרגע נתק, מה לעשות, ביננו לבין הרשות הפלסטינית, חוץ מאשר בגזרת הביטחון וחוץ מאשר בגזרה הכלכלית.

נחמן שי: יש גם – שמענו השבוע על המשך השיח הכלכלי ביננו לבינם, ואני שמח שרמת החיים שם יציבה, ואפילו עולה קצת.

נחמן שי: זה חשוב מאוד.

נחמן שי: אבל מעל הכול, ממשלת ישראל – ואני פונה גם לשר הביטחון לעתיד-לשעבר, גם השר לשעבר-לעתיד, ולסגן שר הביטחון, גם הוא לשעבר ולעתיד וכו' – גם אתם, שאני מכיר את עמדותיכם, חייבים לחפש דרך לפתרון מדיני.

נחמן שי: תעשו מה שצריך בצד הצבאי-ביטחוני – –

רויטל סויד: תודה.

נחמן שי: – – ואני מקווה שתצליחו, ככל הניתן, גם להגיע לפתרון מדיני חיוני.

נחמן שי: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

רויטל סויד: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, כבוד סגן השר, חברי הכנסת, הייתי השבוע יחד עם נחמן שי, עם חברי ועדת חוץ וביטחון, בסיור באזור שבו היו הפיגועים, גם בגבעת אסף וגם בעפרה.

ישראל אייכלר: ראינו שהמצוקה גדולה מאוד.

ישראל אייכלר: כל ראשי הרשויות הגיעו והם זעקו דבר הכי פשוט של עניין של ביטחון, של דברים שהוזנחו במשך הרבה שנים – צורכי הביטחון שלהם.

ישראל אייכלר: שמענו את כל הדברים.

ישראל אייכלר: היו שם גם דברים צורמים.

ישראל אייכלר: הייתה שם ראשת האופוזיציה, שאמרה שם דברים שאני בטוח שאין אף חברת פרלמנט בעולם שהייתה מגיעה למקום כזה, בעיתוי כזה, והייתה מתבטאת כך אל האנשים, ובאמת הם נורא נפגעו.

ישראל אייכלר: ומה שאני אמרתי שם, אני רוצה להגיד את זה פה, מעל הבמה, כמי שאיננו מומחה, לא כמו כבוד השר, שהוא יכול להיות שר הביטחון לשעבר, וגם לעתיד.

ישראל אייכלר: אני, לא כאיש ביטחון, כאזרח ששמע את המצוקה, שואל שאלה פשוטה: יש עשרות אלפי אנשים שנכנסים לנתב"ג מדי יום.

ישראל אייכלר: יש בכל העולם שדות תעופה שנכנסים אליהם רבבות אנשים.

ישראל אייכלר: אין אחד שיכול להיכנס עם נשק בלתי חוקי.

ישראל אייכלר: אין בכלל חשש כזה.

ישראל אייכלר: יש בידוקים וכל מיני דרכים להבטיח שמי שיש חשש כלשהו שהוא בא עם נשק, לא ייכנס לא לקניון גדול בעולם, לא לשדה תעופה גדול בעולם, בלי שום הבדל של גזע ודעות והשקפות.

ישראל אייכלר: אדם עם נשק בלתי חוקי לא נכנס.

ישראל אייכלר: מדוע עושים בידוקים רק בכניסות לקו הירוק?

ישראל אייכלר: האם דמם של אנשי הקו הירוק, ואני בתוכם, יקר יותר מדמם של האנשים שחיים מעבר לקו הירוק?

ישראל אייכלר: למה לא עושים בתוך הכבישים המסוכנים, בזמנים חמים, בידוקים לאותם אנשים שיש חשד שמא יש ברכבם נשק?

ישראל אייכלר: דבר הכי פשוט.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר לכם שכש-Waze לקח אותי בחזרה מעפרה לבני ברק, הוא לקח אותי לא דרך כביש 60 ואריאל, הוא לקח אותי – כי הוא חכם; הוא יודע שיש שם פקקים, אבל הוא לא יודע שאני לא רוצה לנסוע במקומות צדדיים, והוא הוביל אותי בכבישים צדדיים.

ישראל אייכלר: נזכרתי בימים היפים לפני כ-30, 40, 50 שנה, שהיינו נוסעים שם ומטיילים ביהודה ושומרון, והכול היה כל כך יפה ופורח.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך, אדוני סגן שר הביטחון, שהיום הרבה יותר פורח.

ישראל אייכלר: יש הרבה יותר יישובים שם, אבל הפחד לנסוע במקומות שאתה לא בטוח שמי שבא מולך או לצידך, אין לו נשק, זה דבר שהוא בלתי אפשרי.

ישראל אייכלר: אני עשיתי את זה פעם אחת.

ישראל אייכלר: איך חיים שם אנשים כל הזמן?

ישראל אייכלר: לסיום, אני רוצה לשאול אותך, אדוני סגן שר הביטחון: קיבלתי פנייה על כך שבביקור שראש הממשלה עשה עכשיו אצל חיילי נצח יהודה רוב החיילים קיבלו הוראה להתפרק מנשקם.

ישראל אייכלר: האם זה נוהל מקובל בכל מקום שכששר הביטחון מגיע בקרב חיילים אומרים להם לשים את הנשק בצד, או שזה רק היה מיוחד לחיילי נצח יהודה?

ישראל אייכלר: אם כן, אני רוצה הסבר לדבר הזה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

רויטל סויד: אני חייבת לציין אותך לשבח על שעמדת בזמנים בלי שהייתי צריכה לומר מילה.

איתן ברושי: הוא סגן יושב-ראש הכנסת.

רויטל סויד: בהחלט כל הכבוד.

רויטל סויד: אני מבטיחה שאני אחזיר לך על זה.

ישראל אייכלר: עשית את זה בפעם הקודמת.

רויטל סויד: נכון, גם אני עשיתי לך.

רויטל סויד: נכון.

רויטל סויד: ישיב סגן שר הביטחון אלי בן-דהן, בבקשה.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שהצבא הכין לי פה נאום מאוד יפה על כל מיני פעילויות שהצבא עושה ועשה ויעשה, אבל אני, כיוון ששמעתי את הנאום של שני חבריי הטובים, אני רוצה לומר באמת דברים אחרים לגמרי, ודווקא אתחיל ממך, הרב אייכלר.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר לכולם שעד 1992 – תשמעו טוב מה שאני אומר לכם – עד 1992 היו שלושה כלי נשק ביהודה ושומרון, והשב"כ ידע אצל מי הם נמצאים.

אלי בן-דהן: מה שקרה – פתאום פרץ השלום.

אלי בן-דהן: מאז פרץ השלום, אז פתאום יהודה ושומרון התמלאו באלפי כלי נשק, בעשרות אלפים.

אלי בן-דהן: מי נתן להם את כלי הנשק?

אלי בן-דהן: אנחנו.

אלי בן-דהן: אנחנו נתנו כלי נשק.

אלי בן-דהן: ואגיד לכם בשקט: אני וחבריי צעקנו: אל תיתנו להם רובים.

אלי בן-דהן: אל תיתנו להם רובים.

אלי בן-דהן: אנחנו ידענו במי מדובר.

אלי בן-דהן: אבל מה לעשות?

אלי בן-דהן: האנשים שהיו כאן, בשלטון, לא שמעו לנו.

אלי בן-דהן: הם חשבו שהם יותר חכמים, הם יותר פקחים, והם נתנו נשק.

אלי בן-דהן: עשרות אלפי כלי נשק נתנו אנחנו ממחסני צה"ל ליהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: הנשק הזה, מה לעשות, התפזר.

אלי בן-דהן: והיום, מאז שיש שלום, יש גם מחרטות שמייצרות כלי נשק.

אלי בן-דהן: מאז שיש שלום, אז יש גם כאלה שגונבים כלי נשק מחיילי צה"ל או מכל מיני מקומות אחרים ומשתמשים בהם.

אלי בן-דהן: זה מה שהשלום האדיר והנפלא הביא לנו לכאן, למדינת ישראל.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר לך, חברי חבר הכנסת נחמן – שאני באמת מכבד אותך מאוד, ואתה יודע את זה, אבל אני רוצה להגיד לך כמה דברים.

אלי בן-דהן: תראה, לפני כמה שנים ממשלת ישראל אמרה: בואו ננסה את השלום, בוא נראה, אולי באמת יש על מה לדבר.

אלי בן-דהן: העמידו בראש הוועדה לא את נפתלי בנט, חס ושלום, או אותנו, הקיצוניים.

אלי בן-דהן: אתה יודע מי היה הראש הוועדה להסכמי השלום?

אלי בן-דהן: הגב' ציפי לבני.

אלי בן-דהן: שנה שלמה היא ניהלה משא ומתן עם אבו מאזן, רודף השלום.

אלי בן-דהן: שנה שלמה היא ניהלה איתו משא ומתן.

אלי בן-דהן: תגיד לי, אתה יודע בכמה היא התקדמה?

אלי בן-דהן: אפילו לא ברבע מילימטר.

אלי בן-דהן: כלום.

אלי בן-דהן: אז על מה אנחנו מדברים?

אלי בן-דהן: על מה אנחנו מדברים?

אלי בן-דהן: עם מי נעשה שלום, עם אבו מאזן רודף השלום?

אלי בן-דהן: ציפי לבני עבדה איתו שנה שלמה; עשרות, אולי מאות, פגישות וכלום.

אלי בן-דהן: שום דבר לא קרה, אז בוא.

אלי בן-דהן: אלא מה?

אלי בן-דהן: תגיד לי: בואו נעשה היפרדות.

אלי בן-דהן: שמעתי שיש כמה אלופים נהדרים: בואו נתגרש מיהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: אז צר לי להגיד שזה אותם אלופים נפלאים ונהדרים שאולי בשדה הקרב הם היו טובים, אך אין להם שום הבנה בהערכת המציאות.

אלי בן-דהן: שום הבנה.

אלי בן-דהן: הם נכשלו בכל ההערכות שלהם לפני ההתנתקות; הם נכשלו בכל ההערכות שלהם מה יקרה בסוריה ובעוד מקומות אחרים.

אלי בן-דהן: אז אני אגיד לך, אם אנחנו נתנתק באופן חד-צדדי, מה שיקרה ביהודה ושומרון הוא מה שקורה היום בעזה.

אלי בן-דהן: אותו דבר.

אלי בן-דהן: ראית אתמול סקר שהתפרסם בצורה ברורה: הערבים ביהודה ושומרון רוצים את הנייה, לא רוצים את אבו מאזן.

אלי בן-דהן: שלטון החמאס יהיה כאן, לא שלטון אחר.

אלי בן-דהן: יהיו לנו טילים כל יום וכל לילה על ירושלים הבירה ועל שדה התעופה נתב"ג ועל כל מקום אחר.

אלי בן-דהן: אז אני מציע, בואו נתפקח מאשליית השלום הזאת.

אלי בן-דהן: לא יהיה שלום עם הערבים.

אלי בן-דהן: אין שלום איתם, לכן, אני חושב – אנחנו, כידוע לך, הבית היהודי, יש לנו דעה אחרת.

אלי בן-דהן: אני אומר לך את עמדתי האישית הברורה: אנחנו צריכים לגדוע את התקווה שלהם להקמת מדינה.

אלי בן-דהן: הם צריכים להבין את זה.

אלי בן-דהן: לא תהיה מדינה פלסטינית, כי מעולם לא הייתה מדינה פלסטינית.

אלי בן-דהן: הירדנים, 19 שנה אפילו לא חלמו בחלומות הלילה לתת להם מדינה פלסטינית, אז למה שאנחנו ניתן להם?

אלי בן-דהן: מה קרה?

אלי בן-דהן: מה, אנחנו מטומטמים?

אלי בן-דהן: אין שום מקום בעולם בשום מלחמה שהייתה ב-200 שנה האחרונות שבה מי שהתחיל במלחמה, מי שהפסיד במלחמה, עוד מנסה אחר כך לזכות בהישגים שלא היו לו לפני המלחמה.

אלי בן-דהן: אין דבר כזה.

אלי בן-דהן: רק אנחנו מטומטמים, חושבים שאולי ניתן להם משהו.

אלי בן-דהן: למה?

אלי בן-דהן: מה קרה?

אלי בן-דהן: לכן, אני מציע, באמת, בואו ננסה משהו אחר.

אלי בן-דהן: שלום ניסינו וראינו מה השלום הזה מביא.

אלי בן-דהן: אני חושב שהגיע הזמן לומר בצורה חד-משמעית וברורה: יהודה ושומרון הם חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

אלי בן-דהן: לערבים האלה לא תהיה מדינה פלסטינית, ומי שרוצה לקבל זכויות לאומיות, אז יש לו 22 מדינות – הוא יכול ללכת וליהנות מזכויות לאומיות.

אלי בן-דהן: הוא יכול גם להישאר כאן ולהצביע לפרלמנט בירדן או לפרלמנט בסוריה.

אלי בן-דהן: אני חושב שבאמת לחיות בסוריה זה אולי יותר טוב מאשר ביהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: שם הוא ייהנה מיחסים טובים.

אלי בן-דהן: אז אני מציע – – –

ישראל אייכלר: מה עם הבידוק?

אלי בן-דהן: הבידוק – אני אומר לך, הרב אייכלר, אני באמת מופתע מאוד מאוד ממה שאמרת.

אלי בן-דהן: אני אבדוק את זה.

ישראל אייכלר: יש גם הבידוק של רכבים חשודים.

אלי בן-דהן: אני אמרתי.

אלי בן-דהן: לצערנו הרב, הנשק שנמצא ביהודה ושומרון, הרב אייכלר, הוא כבר בפנים.

אלי בן-דהן: לא מכניסים אותו פנימה עכשיו.

אלי בן-דהן: הנשק קיים בפנים, וזה מה שאמרתי לך קודם.

אלי בן-דהן: יש גם מחרטות היום, מחרטות שהרשות הפלסטינית הקימה, והם מייצרים נשק.

אלי בן-דהן: הדבר היחיד שאין לי תשובה עליו – על מה שאמרת שביקשו מחיילי נצח יהודה להיפגש עם ראש הממשלה בלי כלי נשק בכלל.

אלי בן-דהן: אמרו להם לאפסן אותם?

אלי בן-דהן: מה אמרו להם?

אלי בן-דהן: אני לא יודע.

ישראל אייכלר: אמרו להם לשים אותם בצד – – –

קריאות: – – –

אלי בן-דהן: הרב אייכלר, אני מוכן לבדוק את זה.

ישראל אייכלר: – – –

איתן ברושי: זה נוהל קבוע.

איתן ברושי: מה, אתה חושב שהם המציאו את זה – – –

אלי בן-דהן: זה הנוהל?

אלי בן-דהן: אני לא יודע, אני לא זוכר דבר כזה.

ישראל אייכלר: אם זה נוהל – – –

איתן ברושי: – – – בקריה.

ענת ברקו: – – –

איתן ברושי: אני גם לא חושב שזה נכון לעשות את זה פה – – –

אלי בן-דהן: אני סיימתי.

רויטל סויד: מה אתם מציעים, חבר הכנסת שי, אייכלר – להסתפק בתשובת – – –

נחמן שי: בואו נעביר לוועדה.

רויטל סויד: נעביר את זה לאיזו ועדה?

רויטל סויד: חוץ וביטחון?

אלי בן-דהן: אין לי התנגדות.

רויטל סויד: לחברת הכנסת ברקו יש הבעת עמדה.

רויטל סויד: תצטרך לפנות ולחזור אחר כך, סגן השר.

אלי בן-דהן: יש לי עוד שתי שאילתות – לענות לה.

רויטל סויד: אתה רוצה להישאר פה להצבעה?

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: חבל על הזמן.

רויטל סויד: בסדר.

רויטל סויד: אז בבקשה.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, זה מאוד מוזר שלא מביאים בחשבון וכאילו לא לומדים לקח מה-case study שיש לנו בעזה.

ענת ברקו: אני אומרת את זה למחנה הציוני – כן, אותו מחנה שמבקש לבטל את חוק הלאום.

ענת ברקו: לא ייאמן, מפלגת העבודה מבקשת לבטל את חוק הלאום.

ענת ברקו: זה מזעזע.

ענת ברקו: אני בטוחה שהאבות המייסדים של המדינה הזאת – –

נחמן שי: יש לנו חוק לאום משלנו.

ענת ברקו: – – האבות המייסדים של המדינה הזאת – –

קריאה: – – –

ענת ברקו: – – היו מתהפכים בקברם.

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: כי מה אומר, בסוף, חוק הלאום?

מיקי לוי: ענת – – –

ענת ברקו: מה אומר חוק הלאום?

ענת ברקו: חוק הלאום אומר: מדינה יהודית דמוקרטית; חוק השבות – כן; טענת שיבה – לא.

ענת ברקו: בלי התייפייפות, בלי כל מיני סיפורים.

מיקי לוי: – – – אין בעיה עם דמוקרטית – – –

ענת ברקו: תגיד לי, חבר הכנסת עודה מבקש לתמוך במגילת העצמאות?

ענת ברקו: כל הסיפורים של יושבת-ראש האופוזיציה.

ענת ברקו: הוא יתמוך במגילת העצמאות?

ענת ברקו: יש כאן שתי שאיפות לאומיות שמתנגשות.

ענת ברקו: והמדינה הזאת לא הוקמה כדי שיבואו ויגידו אנשים שמתיימרים להיות ציונים שהם לא מקבלים את חוק הלאום.

ענת ברקו: זה פשוט מזעזע.

ענת ברקו: ולא לומדים מההיסטוריה שלנו, ולא רק מההיסטוריה שלנו – גם ממה שקרה בעזה.

ענת ברקו: אנחנו על גבול בין-לאומי; אין שום התנחלויות – לא יורים עלינו?

ענת ברקו: לא עושים טרור?

רויטל סויד: תודה רבה.

ענת ברקו: לא חופרים מנהרות?

ענת ברקו: אותו הדבר בגבול הצפון.

ענת ברקו: מה יש לנו עם לבנון?

רויטל סויד: תודה רבה, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: אין לנו שום דבר.

ענת ברקו: עדיין יורים, חופרים מנהרות.

ענת ברקו: אז כדאי מאוד – אנחנו נספק את ההגנה ליישובים.

ענת ברקו: גברתי, אם אפשר, עוד משפט אחד, ברשותך.

רויטל סויד: זה כבר חורג הרבה מעבר לדקה.

רויטל סויד: זאת הבעת עמדה.

רויטל סויד: אני גם אומר לך מה יקרה.

רויטל סויד: חבר הכנסת אייכלר אמור לנהל את הישיבה.

רויטל סויד: יש לו הצעה לסדר-היום, אני אמורה לנסוע, ובסוף מה שיקרה זה שהוא לא יוכל להעלות את ההצעה לסדר-היום שלו.

ענת ברקו: אני יכולה לסיים רק במשפט אחד?

רויטל סויד: משפט סיום.

רויטל סויד: תודה.

ענת ברקו: אני מודה לך.

ענת ברקו: אני רוצה להגיד שעברנו טרגדיה איומה.

ענת ברקו: אני ביקרתי גם אצל משפחתו של החלל יוסי כהן, גם אצל הפצועים עמיחי ושירה, ואצל שירה סבג.

ענת ברקו: יש לנו אנשים נהדרים – אצל נתנאל, אצל הוריו, עולים חדשים שבאים ונותנים כאן את הנשמה.

רויטל סויד: תודה.

ענת ברקו: אנחנו צריכים להיות ראויים להם ולשמור על כל אזרחי ישראל באשר הם.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת ברקו.

רויטל סויד: הבעת עמדה של חבר הכנסת איתן ברושי.

רויטל סויד: בבקשה לעמוד בזמנים.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן השר, לא הייתי קם לדבר בשעה המאוחרת הזאת אילולא הייתם הופכים את שאלת הביטחון לשאלת המדיניות וההסדר.

איתן ברושי: אני לא חושב שדנו פה עכשיו על חוק הלאום.

איתן ברושי: אין לנו מחלוקת על הביטחון, ולא ילמדו אותנו מה זה ביטחון.

איתן ברושי: ולפני שאתם הגעתם לכל מיני גבעות, אנחנו כבר היינו בבקעת הירדן, בצפון ים המלח, ובוודאי ברמת הגולן.

איתן ברושי: לכן, אין מחלוקת על הביטחון.

איתן ברושי: יש שאלה, ולפי דעתי, רוב הציבור אומר את דעתו, והיא לא בדיוק דעת הימין של הממשלה – ימין, ימין – שכן רוצים איזשהו הסדר.

איתן ברושי: אנחנו חושבים – ובזה אני מסיים – שזה לא מספיק שראש הממשלה מדבר באנגלית על שתי מדינות ובעברית עושה, הוא ובנט, מדינה אחת.

איתן ברושי: אנחנו חושבים שההיפרדות, בלי לפגוע בכבודו של אף אחד, באיזשהו הסדר – ולא ניכנס לפרטים – –

ענת ברקו: – – –

איתן ברושי: ענת, שנייה.

איתן ברושי: – – היא דבר נכון, ובסופו של דבר היא תקנה גם ביטחון, תוך כדי שמירה על היותנו מדינה יהודית ודמוקרטית.

איתן ברושי: אני מוסיף ל"יהודית ודמוקרטית" את המילה "ביטחון".

איתן ברושי: אני חושב שאנחנו מפנימים.

איתן ברושי: לא יודע מה הגברת לבני אמרה.

איתן ברושי: אני יכול להגיד שיש לי ביקורת על מפלגת העבודה והמחנה הציוני והאופוזיציה, שלא יוזמים סדר-יום, אבל בוודאי, מול העמדות הקיצוניות שלכם אנחנו חושבים שיש גם פתרון אחר, שמשלב את הביטחון, קודם כול, ואת שמירת היותה של ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית.

איתן ברושי: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה, חבר הכנסת איתן ברושי.

רויטל סויד: אנחנו עוברים לשאילתות.

ישראל אייכלר: לא הצבענו.

רויטל סויד: עדיין לא הצבענו.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה על העברת ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

אלי בן-דהן: את יכולה להוסיף גם אותי.

אלי בן-דהן: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

רויטל סויד: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: אני מוסיפה את הצבעתו של סגן השר להצבעה.

רויטל סויד: ההצעה לסדר-היום תעבור לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

רויטל סויד: אנחנו עוברים לשאילתות לשר הביטחון.

רויטל סויד: השואל הראשון – חברת הכנסת ברקו, בבקשה.

אלי בן-דהן: באיזו שאילתה היא מתחילה?

רויטל סויד: 1193.

רויטל סויד: ארגונים המעבירים תכנים בצה"ל.

ענת ברקו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

ענת ברקו: אדוני סגן השר, אני רוצה לשאול את אדוני עם אילו ארגונים הצבא עובד, כי פורסם בישראל היום שהאגודה לזכויות האזרח מעבירה קורסים למשפטנים בצה"ל, בזמן שהיא נותנת הגנה משפטית למחבלים ועושה דה-לגיטימציה לישראל.

ענת ברקו: ברצוני לשאול: עם אילו ארגונים עובד הצבא להעברת תכנים בקורסים של חיילים, נגדים וקצינים?

ענת ברקו: הכוונה, כמובן, לארגונים אזרחיים.

ענת ברקו: מהם התכנים?

ענת ברקו: האם יש עליהם פיקוח?

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, יש לי רשימה של 80 ארגונים המעבירים תכנים לחיילים ולקצינים בצה"ל, וביניהם ניתן למצוא: בית העדות בניר גלים, לוחמי הגטאות ומורשת גבעת חביבה, העוסקים בזיכרון השואה; בית העצמאות, בית התפוצות, יד בן צבי ועיר דוד, העוסקים בזהות יהודית, בתודעה יהודית וציונית; בשביל החינוך, מדרשת חיספין, מכון הרעות והעתיד במדבר, העוסקים בידיעת הארץ.

אלי בן-דהן: המכונים נבחנים בהתאם לקריטריונים שנקבעו.

אלי בן-דהן: בנוסף, איש מילואים מטעם חיל החינוך והנוער נשלח, באופן מדגמי, לבצע בקרה ופיקוח, ומוודא כי אכן המרצה או המכונים מעבירים את התוכן שאושר.

אלי בן-דהן: חוות דעת על התוכן שהועבר מועברת מטעמו לחיל החינוך.

אלי בן-דהן: משנת 2019, הפיקוח יבוצע על פי תכנון רבעוני, שבו רמ"ד תוכן מחיל החינוך יבחר בין חמישה לשבעה מכונים ויבקר אותם כמה פעמים ברבעון.

אלי בן-דהן: לאחר הביקור יעביר רמ"ד התוכן משוב למכון.

אלי בן-דהן: ברבעון האחרון של השנה תבוצע ביקורת ממוקדת, כדי לוודא שחל שיפור בפערים שעלו במהלך הביקורים הרבעוניים.

אלי בן-דהן: אדגיש: האגודה לזכויות האזרח אינה ברשימת הארגונים שאיתם פועל צה"ל.

רויטל סויד: תודה רבה לסגן השר.

רויטל סויד: יש לך שאלה נוספת?

רויטל סויד: סליחה?

ענת ברקו: כן, בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: אני רוצה לשאול שאלה נוספת בהקשר של השאילתה הזאת.

ענת ברקו: אז אם האגודה לזכויות האזרח אינה ברשימת הארגונים, איך יכול להיות שבהכשרה של משפטנים יש מפגשים בתחום שמוגדר כדיני הכיבוש או דברים כאלה?

ענת ברקו: למה לא לוקחים את דבל"א, שעוסקת בדין הבין-לאומי בפרקליטות הצבאית, שזה נושא מאוד חשוב להערכתי, למשפטנים בצה"ל להכיר?

ענת ברקו: ולמה הם לא עוסקים בזה?

ענת ברקו: למה חלק מההכשרות שיכולות להתבצע בתוך הצבא – כפי שהיה, דרך אגב – מפריטים אותן לארגונים עם אג'נדה שעושה דה-לגיטימציה לחיילי צה"ל?

רויטל סויד: תודה.

ענת ברקו: אי-אפשר לבוא ללמוד ממי שמתנגד לחיילים ועושה דה-לגיטימציה למדינת ישראל ומגן על אויבינו.

רויטל סויד: תודה.

אלי בן-דהן: אני אענה לך.

אלי בן-דהן: לא מדובר בקורס שהאגודה העבירה לצבא, אלא מדובר בכנס פתוח לציבור הרחב שהאגודה קיימה.

אלי בן-דהן: הכנס הזה עסק במשפט ההומניטרי הבין-לאומי, ומשתתפים בו כל שנה נציגי משרדי הממשלה, ובתוכם משרד המשפטים ומשרד החוץ.

אלי בן-דהן: במסגרת הכנס גם הרצו קצינים מהפרקליטות הצבאית בנושאים המקצועיים שהם עוסקים בהם.

רויטל סויד: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

רויטל סויד: עכשיו שאילתה שנייה, שאילתה מס' 1454, של חברת הכנסת ענת ברקו: מתן רישיון נהיגה אזרחי לחיילים הנוהגים בצה"ל על רכב כבד.

ענת ברקו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

ענת ברקו: השר, סגן השר, ברצוני לשאול: כמה נהגים בסדיר קיבלו רישיון נהיגה אזרחי מצה"ל?

ענת ברקו: כמה נהגים במילואים?

ענת ברקו: מה תוכנית

ענת ברקו: כם לספק רישיונות אזרחיים לנהגים משוחררים שלא קיבלו אותם בשנים האחרונות, בסדיר, בשמ"פ וללא שמ"פ?

ענת ברקו: תודה.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בימים אלה הוסדר בין אגף הרישוי למשרד התחבורה וצה"ל תהליך צבאי המאשר להנפיק לחיילים רישיון נהיגה אזרחי בדרגה C.

אלי בן-דהן: מועד מימוש התהליך – החל מיום 30 באוקטובר 2018.

אלי בן-דהן: בשלב זה החלה חלוקת הרישיונות האזרחיים לחיילים בסדיר.

אלי בן-דהן: עד היום נופקו כ-100 רישיונות.

אלי בן-דהן: לגבי חיילי מילואים, המענה יינתן בהמשך, כי ההליך – טרם סוכם סופית איך הוא ייעשה ובאיזו דרך יבוצע.

אלי בן-דהן: גם טרם סוכם סופית לגבי החלת ההליך רטרואקטיבית.

אלי בן-דהן: כאשר הוא יסוכם, הצבא יודיע על כך לחיילים המשוחררים אשר לא קיבלו רישיון אזרחי – באיזו צורה ואיך יוכלו לקבל רישיון אזרחי.

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: יש לך עוד שאלה?

רויטל סויד: את פעילה היום, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: אדוני סגן השר, אני רוצה שתדע שחיילים החלו לקבל רישיון נהיגה אזרחי על רכב כבד רק לאחר שראש הממשלה התערב בכך, לבקשתי.

ענת ברקו: עד היום נהגים בצבא, לצערי הרב, היו צריכים להצטמצם בארבע השנים האחרונות, בגלל איזושהי החלטה טיפשית וחסרת היגיון; כי הלוא הנהגים נוהגים על אותם כבישים, כבישי ישראל.

ענת ברקו: שלא לדבר על מצב חירום – שזה יעמיד אותנו בפני שוקת שבורה.

ענת ברקו: 100 רישיונות זה לא מספיק.

ענת ברקו: מדובר בפער של כ-4,000 נהגים.

ענת ברקו: אני מקבלת כל יום פניות מחיילים משוחררים, ואני לא מדברת על זה שהמשק משווע לנהגים, ושיש צורך גם לתת עבודה לחיילים שעשו את שירותם הצבאי כנהגים צבאיים ומביאים את הניסיון שלהם – אגב, גם למנוע תאונות דרכים, בכך שיהיו יותר נהגים על הכבישים.

ענת ברקו: כי כידוע לך, חסרים נהגי משאיות וחסרים נהגי אוטובוס.

ענת ברקו: לצערי הרב – אני באמת רוצה לבקש ממך שהמעורבות שלך תהיה יותר גדולה, כדי לעודד את התהליך באופן כזה שהוא יהיה יותר אפקטיבי.

ענת ברקו: התהליך מבורך, אבל גם חיילים משוחררים, גם אנשי מילואים, וגם ארבע שנים שצריך להשלים בהן פער, גם לגבי כאלה שלא עשו מילואים.

ענת ברקו: בבקשה.

רויטל סויד: תודה רבה.

אלי בן-דהן: קודם כול, אני מסכים איתך שהתהליך הוא מבורך מאוד.

אלי בן-דהן: לקח לצערנו זמן עד שאגף הרישוי במשרד התחבורה, יחד עם הצבא, סיכמו ביניהם את הנהלים.

אלי בן-דהן: אני רק מזכיר לך: מדובר בתהליך שרק לפני חודש וחצי אושר.

אלי בן-דהן: לוקח זמן למערכת עד אשר ייכנסו הנהלים באופן ברור.

אלי בן-דהן: ולכן, בחודש וחצי אישרו 100 חיילים.

אלי בן-דהן: כמובן שהכוונה היא בזמן הקרוב לאשר את כל הזכאים בסדיר.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, במקביל, אנחנו בודקים את האפשרות לאשר גם לחיילי מילואים וגם לכאלה שכבר שוחררו והיו בעלי רישיון צבאי, כדי שיוכלו לקבל גם רישיון אזרחי.

אלי בן-דהן: אני מעריך שבמהלך השנה הקרובה התהליך הזה יסתיים ויבוצע.

ענת ברקו: עם כל הפערים.

אלי בן-דהן: עם כל הפערים.

רויטל סויד: תודה רבה לסגן השר.

רויטל סויד: << הלסי >> מדיניות הייבוא מאיימת על השוק המקומי; סגירתו של מפעל הטונה סטארקיסט עלולה להיות אות לבאות << הלסי >>

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 11506, 11508, 11560 ו-11567, בנושא: מדיניות הייבוא מאיימת על השוק המקומי; סגירתו של מפעל הטונה סטארקיסט עלולה להיות אות לבאות.

רויטל סויד: המציע הראשון – חבר הכנסת איתן ברושי, ולאחר מכן – חבר הכנסת אורי מקלב.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברתי למפלגה, אני רוצה לומר רק ששותפים גם מוסי רז, יצחק וקנין ואורי מקלב, שפה.

איתן ברושי: אני מזכיר אותם כשותפים להצעה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שלא יכולנו לבחור עיתוי טוב יותר – למרות שההצעה היא לא חדשה, והאירוע הזה לא נולד אתמול – מאשר הימים האלה, שבהם הממשלה מגלה חוסר יציבות בתוצאה של גלי ההתייקרות.

איתן ברושי: והינה, יש פה דוגמה טובה: מפעל פשוט יחסית, של טונה, שהעסיק ומעסיק עובדים רבים, בדרך כלל לא בעלי מקצוע.

איתן ברושי: והינה, אפילו אומר את זה היום העיתון הכלכלי הידוע דה-מרקר וכותבים את זה מומחים: פתחו את היבוא, וסוגרים את המפעלים – ושום דבר לא מגיע לצרכנים.

איתן ברושי: כלומר, הממשלה יוצרת מציאות שבה מי שמתעשר זה היבואנים והסוחרים, ושום דבר בהנחה לא מגיע לצרכן הסופי, והמגדלים – או במקרה הזה מפעלי תעשייה פשוטה יחסית – מוצאים את עצמם סגורים או בהפסדים.

איתן ברושי: המקרה של הטונה, חברי שר החינוך, הוא כתב אשמה חמור מול משרדי האוצר והכלכלה ומול מעצבי המדיניות, שכתוצאה מתחרות פרועה ומיבוא פרוע, ותחרות בעיקר לא הוגנת, אזרחי המדינה משלמים את המחיר – פעמיים: פעם אחת כי פיטרו בטירת הכרמל עשרות עובדים, כמו גם במקומות נוספים, ומצד שני, שום דבר לא מגיע לצרכן, ודווקא במוצר שנחשב חשוב, הטונה.

איתן ברושי: מי שיקרא את העיתונים יראה גם את אותן כותרות בכל המערכות הכלכליות של העיתונים, וככל שאנחנו יודעים – ראינו את זה עכשיו גם בפטם – אותם עיתונאים שתוקפים לא פעם את מדיניות הממשלה, בעצם, במקרה הזה, שותפים איתנו לרצון לשמור את השוק המקומי לתוצרת המקומית.

איתן ברושי: עכשיו תראו, בוועדת הכספים אני וחברי גפני יזמנו יחד כמה דיונים על סיפור הטונה.

איתן ברושי: זה מלווה אותנו.

איתן ברושי: הייתה התעקשות להוריד את כל המכס.

איתן ברושי: אתם יודעים ששר האוצר – וזה לא פטנט שלו – הוא יכול לקום בבוקר, להתעורר מאיזה חלום שהוא רוצה להביא טונה או דברים אחרים בזול, והוא יכול להוריד את המכס לבד; הוא לא צריך אישור מאף אחד, הוא פשוט קם וחותם.

איתן ברושי: אין דבר כזה בשום משק בית, בשום עסק, שבחתימה אחת קובעים הוצאות או מדיניות.

איתן ברושי: בנושא הזה, שר האוצר – יש לו יכולת בלעדית, והיא לא נולדה אתמול.

איתן ברושי: הוא התנגד לשינויים שניסינו, ביוזמת ח"כים מהקואליציה והאופוזיציה, כדי שהוא יהיה חייב את האישור של ועדת הכספים.

איתן ברושי: להעלות מכס – הוא צריך אישור; להוריד – הוא יכול לעשות את זה בעצמו.

איתן ברושי: אנחנו צריכים עכשיו לעצור את ירידת המכס של הדגים בבית שאן, שזה ענף קיומי.

איתן ברושי: זה לא מגיע לידי החלטה.

איתן ברושי: בטונה ניסינו, ואמרנו, והבאנו את בוגרי האוצר לשעבר, ואמרנו שהאוצר מאחז עיניים, ולא יהיה מזה שום דבר חוץ מפגיעה בתעסוקה המקומית.

איתן ברושי: ואני רוצה לומר, בוודאי בעת הזאת, שאסור שהתעשייה והחקלאות ייפלו קורבן ליעד של יוקר המחיה, שלא פעם הוא מוצג בצורה לא נכונה.

איתן ברושי: עצמאות כלכלית וביטחון מזון ופיזור אוכלוסייה ותעסוקה ויכולת לעמוד גם בשעות מלחמה ומבחן – ויש כאלה – עם תוצרת טרייה, באיכות גבוהה, במחיר סביר – – –

רויטל סויד: תודה.

איתן ברושי: אי-אפשר לסגור ענפים ולפתוח אותם בבוקר שבו לא תגיע אונייה מטורקיה.

איתן ברושי: אני לא מציע לנו, אדוני השר, להיות תלויים בארדואן בשום דבר, בטח לא בחקלאות.

איתן ברושי: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

רויטל סויד: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

רויטל סויד: איפה סגן השר?

איתן ברושי: לפני שבוע הוא דחה, כי הוא לא יכול היה להיות, ועכשיו הוא לא פה.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר בנט, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת ברושי, אני שאלתי אותך, התייעצנו אם כדאי לדחות את זה, וגם אני חשבתי שיכול להיות שמישהו אחר יענה במקומו, ולא לדחות את זה, אבל עכשיו אין לנו את התשובה.

אורי מקלב: דחינו מהשבוע שעבר כדי לקבל השבוע את התשובה, וגם השבוע אין לנו את התשובה.

איתן ברושי: נעביר את זה לוועדה.

אורי מקלב: צדקת בתחילת דבריך שהפוך – אולי הדחייה הייתה אפילו לטובה.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: אתה דיברת על פן אחד, ואני רוצה לדבר על הפן השני, שבין השבוע שעבר לשבוע, שר האוצר, שבמלחמה שלו, או בכל אופן בתגובה שלו, על המחאות על יוקר המחיה, אמר:

אורי מקלב: אנחנו נוריד את המכס מהדברים, ויהיה לנו שוק חופשי, הורדת המכס מהדברים היא שתילחם; ברגע שאנחנו נוריד את המכסים, ושיהיה אפשר לייבא מחוץ לארץ – היא שתביא את התחרות.

אורי מקלב: והתחרות – אנחנו בטוחים שבאמת לא תהיה עליית מחירים.

אורי מקלב: אז באמת הצטרפתי להצעה לסדר-היום שלך, שמוכיחה שבנושא של – הינה ההוכחה, שמפעל הטונה סטארקיסט.

אורי מקלב: אנחנו ראינו ששם, בטונה, הורידו את המכסים וזה לא הוריד את המחיר.

אורי מקלב: הורידו מכסים – זה היה צריך להביא תחרות, אבל לא רק שלא יהדו המחירים אלא זה גורם למפעלים להיסגר.

אורי מקלב: הרי תמיד יש את מערכת האיזון: כשמורידים מחירים, וכשאנחנו נותנים להביא יבוא חופשי, אנחנו חוששים למפעלים שיש בארץ, ולכן עושים את זה בצורה מאוזנת.

אורי מקלב: אז אם המלחמה ביוקר המחיה היא על ידי זה שמורידים מכס, אנחנו אומרים שהמלחמה לא הצליחה.

אורי מקלב: הורידו את המכס, המחירים לא ירדו, ומפעלים נסגרו.

אורי מקלב: זה חלום הבלהות שלנו.

אורי מקלב: בדיוק את זה לא רצינו.

אורי מקלב: ממה אנחנו כן חוששים?

אורי מקלב: אנחנו חוששים שבעליית המחירים שיש, המלחמה צריכה להיות רב-מערכתית.

אורי מקלב: זה לא רק בנושא אחד.

אורי מקלב: יש מקומות שבהם אפשר להוריד את המכס; זה נכון לגבי מוצרים מסוימים, ולגבי מוצרים אחרים – הפוך.

אורי מקלב: צריך לקחת את זה למקומות אחרים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להילחם בכל המונופולים בעניין הזה חזק, ואני שמח שיש איזו פעולה בעניין הזה, וששר האוצר והממשלה, ביחד– חששנו מאוד שמשאירים את הדבר הזה רק עם הצהרות ובלי מעשים.

אורי מקלב: זה באמת חשוב.

אורי מקלב: חשוב מאוד להילחם בזה, בכמה מטרות, בגלל שרק מלחמה רב-מערכתית יכולה לגרום לכך שאנחנו נעצור את המחירים.

אורי מקלב: המלחמה במחירים היא בכמה פעולות.

אורי מקלב: עליות המחירים האחרונות הן עליות מצטברות – במים ובחשמל, אבל בהרבה ענפים במשק החברות היצרניות או המשווקות חיכו להזדמנות הזאת שתהיה עליית מחירים בנושא אחד, בענף אחד – בחשמל, במים – ואז הן מעלות מחירים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהמחירים עלו הרבה הרבה יותר באחוזים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על 4%?

אורי מקלב: נו, נגיד שאולי 4% אפשר לספוג.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שעליות המחירים הן הרבה הרבה יותר באופן מעשי.

אורי מקלב: עלו מחירי החלב של המחלבות בכמה שעלו.

אורי מקלב: היצרנים של החלב העלו את זה הרבה הרבה יותר.

אורי מקלב: כל אחד אומר: חשמל בנפרד, מים בנפרד, מכס בנפרד; עוד עליות מחירים אחרות שהן מתגלגלות, הן מביאות לנו גלגל.

אורי מקלב: ההשפעה לגבי המשפחות, ובממשק לדוח העוני – אבל אנחנו יודעים גם בלי זה – מדובר על עליות מחירים שיבואו לידי ביטוי במאות שקלים, והרבה מעבר לכך.

אורי מקלב: זה ישפיע באופן ישיר על משפחות רבות, יעמיק וידרדר הרבה יותר אנשים לעוני, וגם משפחות שלא יוכלו לכלכל את עצמן.

אורי מקלב: מדובר כאן בעלייה במגוון מוצרים.

אורי מקלב: אנחנו באמת קוראים מכאן – וגם מחזקים את השר ואת הממשלה –, להילחם בזה באופן אמיתי.

אורי מקלב: עוד דבר אחד – ואת זה גם אדוני היושב-ראש יודע: הציבור גם צריך לתת יד.

אורי מקלב: זה שילוב של הציבור.

אורי מקלב: אם הציבור ידע, ואותם מפעלים, אותם יצרנים, ידעו שהציבור לא יקנה ולא יקבל את עליית המחירים, זה הדבר שהכי ירתיע אותם.

אורי מקלב: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת מקלב.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, סגן השר איציק כהן אמור להשיב.

עיסאווי פריג': אני לא רואה אותו באולם.

איתן ברושי: לוועדת הכספים.

עיסאווי פריג': אני עובר למציעים.

עיסאווי פריג': מה אתם מציעים?

איתן ברושי: להעביר לוועדת הכספים.

מיקי לוי: הינה, סגן השר הגיע.

איתן ברושי: אין טעם שהוא יענה על משהו שהוא לא שמע.

עיסאווי פריג': אני מזמין את ידידי כבוד סגן השר איציק כהן, שהתעקש לבוא ולענות.

איתן ברושי: איך תענה כשלא שמעת?

יצחק כהן: שמעתי כל מילה.

יצחק כהן: אמרת את זה 50 פעם.

עיסאווי פריג': אני מזמין את סגן השר איציק כהן לענות על ההצעה לסדר-היום בנושא: מדיניות הייבוא מאיימת על השוק המקומי.

יצחק כהן: מדיניות הייבוא גורמת לירידת מחירים, לירידת יוקר המחיה.

איתן ברושי: בינתיים סגרתם מפעלים.

איתן ברושי: תסביר למה נסגרו מפעלים ולא ירדו מחירים.

איתן ברושי: אפילו העיתון שלכם, דה-מרקר, כותב את זה.

עיסאווי פריג': הרימו לכם להנחתה, אז – – –

יצחק כהן: העיתון שלנו?

יצחק כהן: דה-מרקר?

איתן ברושי: אתם מתדרכים אותם.

יצחק כהן: מה אתה עושה?

יצחק כהן: דחילק – – –

עיסאווי פריג': בבקשה, כבוד סגן השר.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, הצעות דחופות לסדר-היום בעניין מדיניות הייבוא מאיימת על השוק המקומי?

יצחק כהן: אתה יודע כמה הייבוא גרם להורדת מחירים?

איתן ברושי: מדברים על הטונה.

איתן ברושי: על מה אתה עכשיו מדבר?

יצחק כהן: הטונה – תכף נדבר על הטונה, אבל אתה יודע כמה פתיחת היבוא ליבוא מקביל, איך זה הוריד את המחירים בשוק?

יצחק כהן: איך זה עצר את כל אלה שכל השנה היו מונופולים והעלו מחירים בצורה מטורפת?

יצחק כהן: אם חברה מסוימת העלתה את מחיר הפסטה, נגיד – ואני לא אגיד מי – יש לידה במדף פסטה מיובאת, כשרה למהדרין, יותר טעימה, יותר איכותית.

יצחק כהן: למה צריך להעלות מחירים?

יצחק כהן: למה?

עיסאווי פריג': אז למה המחירים עולים?

יצחק כהן: לא עולים.

יצחק כהן: אתה ראית מחיר עולה?

יצחק כהן: איפה עולה?

יצחק כהן: אתה ראית סל קניות שהיה יותר יקר מהסל של השבוע שעבר?

יצחק כהן: או שאתה לא קונה – אשתך קונה.

יצחק כהן: אשתך קונה?

עיסאווי פריג': תלוי איך אתה מחשב את זה.

עיסאווי פריג': אשתי קונה, אבל תלוי איך אתה מחשב את הסל, מה אתה מכניס.

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: אותם מוצרים שקנית – לא עלו המחירים.

יצחק כהן: ואגב, אם חברה שמייצרת – ואני לא אגיד את השם שלה – מוצרי חלב; מחלבה גדולה, שאתם הקמתם אותה במפלגת מפא"י, ואחרי זה המערך – – –

איתן ברושי: קודם כול הקמנו את המדינה, אחרי כן את המחלבה.

יצחק כהן: הקמתם את המדינה והרסתם את העם, אבל לא חשוב.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': אבל המחלבה הייתה – – –

יצחק כהן: יש מחלבה לא פחות טובה ממנה שלא מעלה מחירים.

יצחק כהן: אני לא אגיד שמות, אבל המוצרים שלה לא פחות טובים, ואולי אפילו יותר טובים.

יצחק כהן: הרבה יותר טובים.

יצחק כהן: אז למה לקנות מזה שהעלה מחירים?

יצחק כהן: אם היא מעלה מחירים, תשאירו את המוצרים שלה על המדף.

איתן ברושי: תחרות הוגנת – זה בסדר.

יצחק כהן: אין בעיה.

יצחק כהן: אז אם היא לא מעלה מחירים וזו מעלה מחירים, אז תלכו, ציבור יקר, לקנות מאלה שלא מעלות מחירים והמוצרים שלהן לא פחות טובים; אולי יותר טובים.

איתן ברושי: בסדר גמור.

עיסאווי פריג': הביצה ירדה באגורה אחת.

יצחק כהן: גם הביצה.

יצחק כהן: על כל פנים, משרד האוצר רואה חשיבות רבה בתעשייה המקומית, למרות הכול, ופועל באופן תדיר לחיזוק כושר התחרות ולהעלאת רמת הפריון והחדשנות של התעשייה הישראלית.

יצחק כהן: לצורך זה, בין היתר, יש תקצוב של 1.15 מיליארד שקל לשנים 2018–2020 – השקעה של מיליארד ו-150 מיליון שקל – בהתבסס על מסקנות הוועדה הציבורית להגברת כושר התחרות של התעשייה הישראלית בראשות מנכ"ל משרד האוצר.

יצחק כהן: לצד זאת, כפי שאמרתי, המשרד פועל להפחתת יוקר המחיה באמצעות מגוון צעדים ושינויים מבניים.

יצחק כהן: בתוך כך ניתן לציין רפורמות להסרת חסמים לייבוא מסחרי, ובפרט ייבוא מקביל, כגון רפורמת הקורנפלקס, הרפורמה במכון התקנים, רפורמת Wi-Fi ועוד, וכן פועל על מנת לפתוח מכסות פטורות ממכס ולשם הפחתת מכסים על מוצרים שונים.

יצחק כהן: בנוסף, המשרד מוביל רפורמות להסרת חסמים בייבוא אישי, אשר מציעות לצרכנים מגוון מוצרים במחירים נמוכים, והן אפקטיביות ביותר בענפים שבהם יש שליטה של יבואנים בלעדיים.

יצחק כהן: כמו כן, בשווקים רלוונטיים – כבוד השר – המשרד פועל יחד עם משרד הכלכלה והתעשייה לקדם את התחרות באמצעות עידוד יצרנים מקומיים קטנים ובינוניים.

יצחק כהן: לסיכום, משרד האוצר פעל, וממשיך לפעול, על מנת לקדם את כושר התחרות של התעשייה הישראלית, ולצד זאת גם מקדם צעדים לשם הפחתת יוקר המחיה עבור ציבור הצרכנים במשק ולחזק את תעשיית כחול-לבן.

יצחק כהן: עד כאן, אדוני.

עיסאווי פריג': מה כבודו מציע?

יצחק כהן: מה שהחברים רוצים.

עיסאווי פריג': החברים מציעים ועדת הכספים.

יצחק כהן: אהלן וסהלן, ועדת הכספים.

עיסאווי פריג': אהלן וסהלן, אכן.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, על פי הסכמת החברים, מוצע להעביר את זה להמשך הדיון בוועדת הכספים.

עיסאווי פריג': אני מעביר להצבעה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

יצחק כהן: תצרף – – –

איתן ברושי: גם אתה יכול להצביע, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני אצביע, אני אצביע בעד.

עיסאווי פריג': גם סגן השר יצביע בעד.

עיסאווי פריג': אתה יכול להרים את היד.

איתן ברושי: הוא לא חבר כנסת.

איתן ברושי: הוא לא יכול להצביע.

יצחק כהן: – – –

עיסאווי פריג': אני אוסיף אותך לפרוטוקול.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, ההצעה לסדר-היום בנושא מדיניות הייבוא עברה, והיא עוברת להמשך דיון בוועדת הכספים.

עיסאווי פריג': זה 0:6, כולל סגן השר איציק כהן.

עיסאווי פריג': << הלסי >> פערים דיגיטליים בין החברה הערבית לחברה יהודית בישראל << הלסי >>

עיסאווי פריג': עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: פערים דיגיטליים בין החברה הערבית לחברה יהודית בישראל, מס' 11428, של חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

עיסאווי פריג': אהלן וסהלן, ניבין.

עיסאווי פריג': תפדלי.

ניבין אבו רחמון: – – –

עיסאווי פריג': מיקי, ניבין אמרה: אני ואתה היחידים באולם, אז בואו נדבר בערבית.

עיסאווי פריג': מה אתה אומר?

מיקי לוי: – – – כי אני מבין.

עיסאווי פריג': אתה מבין.

עיסאווי פריג': אז היידיש שלנו תישאר – – –

ניבין אבו רחמון: לא, יש כאן גם את הרב אייכלר.

עיסאווי פריג': בבקשה, חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

ניבין אבו רחמון: יאללה.

ניבין אבו רחמון: כבוד יושב-ראש הוועדה, חברות וחברי הכנסת, תרשו לי להכיר לכם סוג חדש של פערים.

ניבין אבו רחמון: כולם יודעים על פערים חברתיים וכלכליים שקיימים בין החברה הערבית ובין החברה היהודית בישראל, אבל עצוב לי לבשר שנולדו להם בנים חדשים: פערים דיגיטליים.

ניבין אבו רחמון: למעשה, זה מעגל אכזרי: הפערים הדיגיטליים מחריפים את הפערים הכלכליים והחברתיים, ואני כאן היום כדי להציע תוכנית מקיפה לתיקון המציאות.

ניבין אבו רחמון: הפערים הדיגיטליים קשורים לחוסר הנגישות של מרחב האינטרנט ואמצעים דיגיטליים; הם קשורים לתשתיות, למידת הזמינות והאיכות של אמצעים אלה, לרמת המיומנויות והכישורים המאפשרים שימוש מיטבי באינטרנט, ולרמת המודעות לפוטנציאל ולאפשרויות המעשירות, להזדמנויות הרבות שטומן בחובו האינטרנט, הטכנולוגיה והמחשבים, לצד הסכנות הקיימות בעולם זה.

ניבין אבו רחמון: החברה הערבית סובלת מפערים דיגיטליים משמעותיים ביחס לחברה היהודית.

ניבין אבו רחמון: המחקר האחרון של ד"ר אסמא גנאים ואיגוד האינטרנט הישראלי מצביע על פערים גדולים בין החברה הערבית לחברה היהודית – גם בקרב האוכלוסייה הצעירה – בכל הקשור למיצוי האפשרויות הגלומות באינטרנט ולמאפייני השימוש בו, ובעיקר בהיבטים הפונקציונליים שהוא מאפשר.

ניבין אבו רחמון: בואו נתחיל מהבסיס.

ניבין אבו רחמון: קיים פער בין החברה הערבית ליהודית בנגישות של המחשב, ובהתאם – גם בנגישות של האינטרנט במחשב.

ניבין אבו רחמון: כיום כ-50% מהחברה הערבית גולשים באינטרנט במחשב, לעומת 80% מהאוכלוסייה היהודית.

ניבין אבו רחמון: כשמסתכלים על שימוש באינטרנט מהטלפון הפער פחות משמעותי – 84% לעומת 91% – אבל כולנו יודעים שעיקר השימוש באינטרנט בטלפון הוא ברשתות החברתיות.

ניבין אבו רחמון: הפער המשמעותי בנגישות של האינטרנט בחברה הערבית בין המחשב לבין הטלפון הנייד מצביע גם על קשיים בתשתיות פיזיות ביישובים ובמיומנויות ובחשיפה לפוטנציאל השימוש במחשב ובאינטרנט.

ניבין אבו רחמון: השימוש באינטרנט במחשב הוא פונקציונלי יותר: טפסים, שימוש לצרכים מקצועיים, כתיבה, מחקר, קריאה.

ניבין אבו רחמון: סקר של איגוד האינטרנט משנת 2017 מצביע על כך שכשני שלישים מהאוכלוסייה היהודית משתמשת בשירותים מקוונים לצורך מילוי טפסים, תשלומים וקביעת תורים, לעומת כשליש בלבד בחברה הערבית.

ניבין אבו רחמון: הבדלים אלו משקפים פער דיגיטלי.

ניבין אבו רחמון: השימוש הפונקציונלי ברשת קשור בקשר ישיר לעלייה באיכות החיים וההתפתחות האישית והחברתית, כמובן.

ניבין אבו רחמון: פער זה מונע מחלקים בחברה הערבית את היתרונות שהאינטרנט מאפשר לשם צמיחה כלכלית וחברתית, ובפועל מרחיב את הפערים החבריים-כלכליים מהחברה היהודית.

ניבין אבו רחמון: פערים אלה ניכרים בעיקר במדדים הסוציו-אקונומיים: הכנסה, תעסוקה והשכלה.

ניבין אבו רחמון: כ-52% מהחברה הערבית נמצאים מתחת לקו העוני.

ניבין אבו רחמון: במצב הזה בדיוק דווקא השקעה בנגישות של האינטרנט והשימוש הפונקציונלי בו עשויים לשמש מנוף רב-עוצמה לקידום כלכלי-חברתי מהיר של החברה הערבית בישראל ולתרום לצמצום הפערים בכלל התחומים, כך שיחס העלות–תועלת שלו יהיה גבוה, והחזר ההשקעה יהיה מהיר יחסית; זה גם הוגן ושוויוני וגם יעיל ומועיל כלכלית.

ניבין אבו רחמון: אז מה צריך לעשות?

ניבין אבו רחמון: 1.

ניבין אבו רחמון: צריך להשוות את תשתיות האינטרנט והסלולר ביישובים הערביים לתקן ולמצב הקיים ביישובים היהודיים.

ניבין אבו רחמון: ללא תשתית מתקדמת ויציבה בפס רחב ואינטרנט מהיר לא ניתן יהיה לקדם דיגיטציה.

ניבין אבו רחמון: 2.

ניבין אבו רחמון: צריך דיגיטציה של שירותי הממשלה והממשל המקומי הערבי בערבית.

ניבין אבו רחמון: צריך קמפיינים שיעוררו מודעות לנגישות של השירותים.

ניבין אבו רחמון: צריכה להיות הנגשה של שירותים אלה בשפה הערבית וצריך להתאימם תרבותית, ולא google translate – זה לא נחשב תרגום.

ניבין אבו רחמון: הממשלה צריכה להבטיח הנגשה מלאה של שירותי הממשלה ואתרי משרדיה לציבור הערבי.

ניבין אבו רחמון: משרד הפנים צריך לחייב את כלל הרשויות המקומיות הערביות להקים ולתחזק מערך מידע ושירותים דיגיטלי לאזרחים, ולתכנן מעבר הדרגתי של מרכז הכובד של פעילות הרשויות מול האזרחים לממד הדיגיטלי.

ניבין אבו רחמון: 3.

ניבין אבו רחמון: צריך שמשרד החינוך יקצה משאבים לקידום אוריינות דיגיטלית.

ניבין אבו רחמון: 4.

ניבין אבו רחמון: צריך שמשרד הכלכלה יקצה תקציבים ויעודד יזמות וחברות הזנק באוכלוסייה הערבית, על ידי מרכזי יזמות ייעודיים בחברה הערבית בתחומים דיגיטליים, עם תמיכה מקצועית ואפשרות להסבה מקצועית.

ניבין אבו רחמון: יש הרבה עבודה לעשות.

ניבין אבו רחמון: ככל שנתחיל מוקדם יותר ונשקיע נכון יותר נוכל לצמצם את הפערים מהר יותר והתוצאות יהיו מועילות יותר.

ניבין אבו רחמון: לכן, על מנת להשיג מטרות אלה, אני דורשת להקים מטה חברה ערבית דיגיטלית, שיבנה תוכנית רב-שנתית לסגירת הפער הדיגיטלי ויפקח עליה.

ניבין אבו רחמון: המטה יכלול גם נציגים מהרשויות המקומיות הערביות, מומחים וארגונים מהחברה הערבית.

ניבין אבו רחמון: כמו שיש מטה ישראל דיגיטלית, שהוא חלק מהמשרד לשוויון חברתי, גם החברה הערבית זקוקה למטה שיתמקד בה.

ניבין אבו רחמון: אגב, שני האתרים שלהם לא הונגשו בערבית.

ניבין אבו רחמון: את הפערים הדיגיטליים צריך לסגור עכשיו.

ניבין אבו רחמון: זה שוויוני, זה צודק וזה מועיל כלכלית.

ניבין אבו רחמון: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת ניבין אבו רחמון, וישיב לה שר החינוך בכבודו ובעצמו.

עיסאווי פריג': מר נפתלי בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת והצופים במליאה, שנראים כמו תלמידי בית ספר בגילים שונים – אם כן, תעשו ככה.

נפתלי בנט: אוקיי.

עיסאווי פריג': לפי הידיים הם – – –

נפתלי בנט: אנחנו מאוד אוהבים אתכם, תלמידים יקרים, ואני שמח שאתם רואים פה שיעור חי באזרחות.

נפתלי בנט: הצעה לסדר-היום זה כשחבר כנסת מזהה נושא שמטריד אותו בחברה הישראלית, במדינת ישראל – זו לא החקיקה – והמשמעות: הוא רוצה לבקר את הממשלה או להציע לממשלה לעשות משהו.

נפתלי בנט: ואני עונה פה על הצעה לסדר-היום של חברת הכנסת המכובדת ניבין אבו רחמון, אבל אני לא השר הרלוונטי, אז אני עונה בשם השר הרלוונטי, שהוא איוב קרא.

נפתלי בנט: אז לעצם העניין, המשרד, כמדיניות, פועל וימשיך לפעול להנגשת תשתיות תקשורת לכל דורש, בכל מקום, ללא אפליה מכל סוג שהוא.

נפתלי בנט: המשרד פועל רבות גם בקרב היישובים שבהם מתגוררת האוכלוסייה הערבית כדי לשפר את תשתיות התקשורת, נייחת וניידת.

נפתלי בנט: המשרד, בשיתוף מנכ"ל הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב, פועל מול חברות התקשורת, יצרני פתרונות תקשורת טכנולוגיים וראש היישובים לקידום התשתיות ביישובי הבדואים.

נפתלי בנט: זאת ועוד, בכוונת המשרד לסייע לרשויות מקומיות, לרבות מהמגזר – ככל שתתקבלנה פניות – בתכנון הקמת תשתיות לערים חכמות, וזאת לצד ובשיתופי פעולה עם המיזם ישראל דיגיטלית.

נפתלי בנט: זה – בשם שר התקשורת.

נפתלי בנט: תודה רבה.

עיסאווי פריג': מה מציע כבודו?

ניבין אבו רחמון: להעביר לדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה.

נפתלי בנט: לאיזו ועדה?

עיסאווי פריג': לוועדת המדע והטכנולוגיה.

נפתלי בנט: בסדר גמור.

עיסאווי פריג': השר לא מתנגד.

עיסאווי פריג': אם כך, אנחנו מעבירים את זה לוועדת המדע והטכנולוגיה לאחר אישור בהצבעה.

עיסאווי פריג': אני עובר להצבעה, בבקשה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

עיסאווי פריג': אכן, זה עובר לוועדת המדע והטכנולוגיה ברוב של שישה, ללא מתנגדים.

עיסאווי פריג': המשך הדיון יהיה שם.

עיסאווי פריג': << הלסי >> פריסת תשלומים בעסקה מתמשכת << הלסי >>

עיסאווי פריג': נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: פריסת תשלומים בעסקה מתמשכת, מס' 11650, של חבר הכנסת ישראל אייכלר.

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': ישיב שר הכלכלה.

עיסאווי פריג': נא לבדוק מה עם שר הכלכלה, או שר – אז נקבל תשובה.

עיסאווי פריג': בינתיים, חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה להודות לך על שהסכמת למלא את מקומי.

ישראל אייכלר: הייתי צריך להיות עכשיו במשמרת, אבל – – –

עיסאווי פריג': אנחנו קבוצות מיעוט במדינה, חייבים לתת גב וסולידריות, לא?

ישראל אייכלר: סולידריות אזרחית.

ישראל אייכלר: אז תודה רבה לך.

ישראל אייכלר: כבוד השר, חברי הכנסת, הנושא של ההצעה שלי בעצם היה צריך להיות הצעת חוק.

ישראל אייכלר: אני הגשתי הצעת חוק לפריסת תשלומים בעסקה מתמשכת.

ישראל אייכלר: במילים פשוטות, אנשים שחייבים כסף לחברת חשמל, לחברת המים, לחברות הסלולר, לכל מיני חברות שהאזרח חייב להשתמש בשירותיהן, וכשהוא בא לבקש תשלומים כשהוא משלם, מייד מחייבים אותו בקרדיט.

ישראל אייכלר: אם אתה, אדוני היושב-ראש, נכנס לחנות, לעסק, כל עסק שלא יהיה, אז עד שישה תשלומים, ארבעה תשלומים, שלושה תשלומים נותנים לך ככה, בלי ריבית.

ישראל אייכלר: החברות הממשלתיות והשלטוניות, דווקא הן, שהיו צריכות להיות יותר נדיבות, ובפרט אצל אנשים שבאים לעשות פריסת תשלומים בגלל שהם לא יכולים לשלם את הסכום במלואו, הם חייבים ריבית מהרגע הראשון – ריבית והצמדה וקנסות.

ישראל אייכלר: אז הגשתי הצעת חוק, אבל אתה יודע שאנחנו כבולים בקואליציה, והקואליציה לא אישרה, לכן אמרתי שאני אקדיש את הזמן לספר על התלאות שעוברת חקיקה בוועדת השרים לענייני חקיקה, ואני אביא כמה וכמה דוגמאות.

ישראל אייכלר: היום, היום עברה הצעת חוק של חברת הכנסת רחל עזריה לאיסור פרסום תמונות נפגעים מאירועים טרגיים – תאונות דרכים, פיגועים.

ישראל אייכלר: חשוב להדגיש שהחוק הזה הוא חוק מצוין, ואני אפילו חתום על החוק של חברת הכנסת עזריה.

עיסאווי פריג': אני מסכים איתך.

ישראל אייכלר: אני מאמין שאין מישהו בבית הזה שמתנגד לחוק חשוב כזה שאסור לפרסם תמונות של אנשים פצועים או הרוגים ושמות בלי שגורמים מוסמכים יאשרו את זה מראש.

ישראל אייכלר: אבל, אדוני היושב-ראש, אגלה לך סוד: הצעת חוק כזאת כבר עברה בקריאה טרומית בתאריך 15 ביוני 2016.

ישראל אייכלר: זו הייתה הצעת חוק שלי.

ישראל אייכלר: מטרתה של ההצעה הייתה להרחיב את ההגדרה של פגיעה אסורה בפרטיות.

ישראל אייכלר: יש חוק הגנת הפרטיות, ורצינו שבחוק הגנת הפרטיות יהיה כלול: אדם ששוכב בתאונת דרכים – זכותו לפרטיות.

ישראל אייכלר: מה אתה הולך לפרסם את התמונה שלו?

ישראל אייכלר: מה עם החוק הזה, אתם שואלים?

ישראל אייכלר: הוא עבר בקריאה טרומית ונתקע בוועדת החוקה עד היום הזה.

עיסאווי פריג': אבל אתה בקואליציה, לא?

ישראל אייכלר: אני מספר לך על תלאות חבר קואליציה.

ישראל אייכלר: אתה מבין כמה טוב לך באופוזיציה, כי באופוזיציה אתה אומר – – –

עיסאווי פריג': אני נמנע מלהשיב.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך מה אנחנו עוברים.

ישראל אייכלר: היום, כשניגשתי לחבר הכנסת סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, הוא מספר לי שגם לו יש הצעת חוק כזאת, שגם היא תקועה בוועדת החוקה, ומשרד המשפטים לא נותן גם לו להעביר את זה.

ישראל אייכלר: אז למה אנחנו צריכים היום חוק נוסף?

ישראל אייכלר: אנחנו עובדים בשביל עם ישראל כולו.

ישראל אייכלר: יש לנו תחושה שיש פה סיעות שמצליחות להעביר בוועדת השרים, לאו דווקא מהבית היהודי, ויש סיעות שלא מצליחות.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת ממפלגת כולנו מגישה הצעה ומייד מאשרים אותה, ואפילו מעניקים לה פטור מחובת הנחה.

ישראל אייכלר: זה נשמע לכם הגיוני?

ישראל אייכלר: אם אתם באמת רוצים לפתור את הבעיה הזאת, יש כבר חוק שעבר בקריאה טרומית, ותקוע יותר משנתיים בוועדת החוקה.

ישראל אייכלר: ניגשתי לאחד מראשי הקואליציה היום ואמרתי לו: תראה מה שקורה פה.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר: מה אתה רוצה?

ישראל אייכלר: העבירו לה בטרומית.

ישראל אייכלר: גם לך העבירו בטרומית.

ישראל אייכלר: זה יישאר באותו מקום שלך.

ישראל אייכלר: אמרתי: אז אתה קובר את כל החוקים בוועדות.

ישראל אייכלר: זו דרך הנהגה?

ישראל אייכלר: ומדובר בחוק שאין עליו חילוקי דעות, הוא בקונסנזוס.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, מתוקף תפקידי כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור מגיעות אל שולחני פניות רבות של אזרחים שנקלעו לסבך הביורוקרטיה.

ישראל אייכלר: רוב החוקים שאני מגיש זה כתוצאה מדברים כאלה, ואלה לא דברים שזוכים לכותרות, לא בומבסטיות, ואני לא יכול לפרט כמה בעיות יש לאזרח מול הביורוקרטיה.

ישראל אייכלר: ואני רוצה להגיד "לשבחה" של הביורוקרטיה הפקידותית, במירכאות: הביורוקרטיה לא מפלה בין נשים לגברים, יהודים לערבים, חרדים לחילונים.

ישראל אייכלר: כולם היו קורבנותיה של הביורוקרטיה.

ישראל אייכלר: הם מתייחסים לכולם בצורה בלתי סבירה במדינה דמוקרטית.

ישראל אייכלר: אנחנו עובדים קשה מאוד כדי להביא את הנושאים שעולים בוועדה למשרדי הממשלה.

ישראל אייכלר: דוגמה אחת ידועה וכואבת היא העניין של התחבורה הציבורית – כמה אנשים סובלים; דיברנו כבר על זה.

ישראל אייכלר: אנחנו בסך הכול מנסים להילחם ולפרוץ את חומות הביורוקרטיה.

ישראל אייכלר: מה שעצוב בביורוקרטיה, אדוני היושב-ראש, שגם הביורוקרט עצמו, בשמונה השעות שהוא פקיד, הוא פקיד ביורוקרט; אחרי זה, כשהוא יוצא לרחוב וצריך שירות ממשלתי או עירוני אחר, גם הוא סובל מאותה ביורוקרטיה, כי גם שם יושב פקיד שאומר: אני ראש קטן, אני עושה רק מה שכתוב.

ישראל אייכלר: לכן אני חושב שהשרה שקד – וגם אמרתי לה, לכן אגיד את זה פה – היא צריכה לעשות חשבון נפש על איפה ואיפה לגבי אישור חוקים, ואני מדבר על חוקים שלא עולים כסף.

ישראל אייכלר: מה שעולה כסף, אני יודע שאוטומטית האוצר אומר: לא.

ישראל אייכלר: נייט.

ישראל אייכלר: אנחנו משתדלים להביא פתרונות נקודתיים לבעיות שצצות, ואין לנו עניין להרחיב את ספר החוקים, אבל יש מקרים שאין ברירה אלא חקיקה.

ישראל אייכלר: חלק מהם אני אציג לכם בדקות שיש לי פה.

ישראל אייכלר: עלינו לחוקק חוקים בשביל האזרח הקטן, שהוא לא יכול לעשות את זה, והוא שולח אותנו לכאן כדי שאנחנו נעשה את זה.

ישראל אייכלר: אלה חוקים, כמו שאמרתי לך, שלא מגיעים לכותרות; אלה חוקים שנולדו מתוך מצוקה של אזרחים, והדיונים פתוחים לציבור הרחב, כולם יכולים לראות את זה.

ישראל אייכלר: ולכן, אני ממש נעלב כאשר ועדת השרים דוחה שוב ושוב, שבוע אחרי שבוע, חוקים כאלה.

ישראל אייכלר: דיברתי עכשיו עם חברי חבר הכנסת מלכיאלי ואמרתי לו: אתה יודע, הם פוסלים לנו את כל החוקים, אז הוא אומר: גם לי, אל תדאג, "עמו אנכי בצרה".

ישראל אייכלר: דיברתי עם יושב-ראש הקואליציה, מהליכוד.

ישראל אייכלר: יש לליכוד 30 חברי כנסת, והם לא מצליחים להעביר חוקים.

ישראל אייכלר: אז הוא אומר לי: מה אתה רוצה?

ישראל אייכלר: גם אנחנו ככה.

ישראל אייכלר: לכן אני שואל את עצמי: האם אין צורך לעשות בוועדת השרים איזשהם סדרים, שיהיה ברור מהם הקריטריונים שכן מאשרים ולא מאשרים?

ישראל אייכלר: החוק לפריסת תשלומים – אמרתי לכם מהו, וקיבלנו הרבה פניות של אזרחים שצברו חובות גדולים בחברת חשמל, נניח, וכשהם באים לשלם בכרטיס אשראי, אומרים להם: לא, אתה יכול לשלם, אבל אתה, שאין לך לשלם, ולא יכולת לשלם, תשלם בבקשה בקרדיט מהתשלום הראשון.

עיסאווי פריג': תלמד ממרכיבים אחרים בקואליציה איך צריך לעבוד.

ישראל אייכלר: לא, לא.

ישראל אייכלר: בסדר, אני אסתדר עם הקואליציה, אבל מה יעשה האזרח, שכל החברות הממשלתיות שולטות בו והוא חייב לשלם?

ישראל אייכלר: ותשאל את חברת חשמל – הם אנשים מדהימים, הם יגידו: מה לעשות, החוק לא מאפשר לנו לתת הנחות, כי איזה פקיד באוצר אמר שזה עולה כסף.

עיסאווי פריג': אתה משכנע משוכנע.

ישראל אייכלר: אני יודע.

ישראל אייכלר: אתה רוצה עוד דוגמה, אדוני?

ישראל אייכלר: יש בעיה של דיור.

ישראל אייכלר: הגשתי הצעת חוק לפיצול דירות.

ישראל אייכלר: אנשים מבוגרים שיש להם דירה גדולה, יותר מ-100 מטר, יכולים להכניס זוג צעיר.

ישראל אייכלר: זה יעזור גם להורדת מחירי השכירות.

ישראל אייכלר: כולם אמרו שזה חוק טוב מאוד.

ישראל אייכלר: פתאום בא מי שבא – ואני יכול להגיד את זה גם בפומבי: חלק מראשי הערים העשירות – ואמר: אני רוצה את כל העניים אצלי?

ישראל אייכלר: בשום אופן.

ישראל אייכלר: איימו על שר האוצר.

ישראל אייכלר: מה עשו "כולנו"?

ישראל אייכלר: לקחו את חוק פיצול דירות שהגשתי והפכו את זה לתקנה שנוגעת רק לדירות יוקרה בהרצליה פיתוח ובסביון, ובמילים אחרות, רק במקום שזה רק שתי קומות ויש חניה לרכבים, ורק יישובים קהילתיים – בקיצור, איפה שהאנשים העניים לא יכולים לגור.

ישראל אייכלר: אני רואה שהזמן רץ, אז אני אקצר יותר.

ישראל אייכלר: הייתה לי הצעה לאיסור שביתה ללא הודעה מראש.

ישראל אייכלר: הצענו לקבוע כי לפחות 62 שעות לפני השבתה או שביתה של שירות ציבורי, צריך להודיע מראש לציבור: אתם רוצים להגיע לנמל התעופה בן-גוריון – דעו לכם שביום זה וזה, בשעה זו וזו, אנחנו עושים שביתה לכך וכך שעות, שאנשים לא ייתקעו כבני ערובה.

ישראל אייכלר: גם ההיגיון הפשוט, כי מרוב שביתות של ועדים חזקים כבר לא רואים את העבודה.

ישראל אייכלר: כמובן, זה לא עבר.

ישראל אייכלר: למרות שכולם מתהדרים בגישה כלכלית ליברלית ובזכויות האדם, למעשה, לא העבירו לי את זה.

ישראל אייכלר: כך אני יכול למנות לך המון המון חוקים.

ישראל אייכלר: אדם שחייב 300 שקל לחברה סלולרית, הוא יכול להגיע לשדה התעופה – יש לו צו עיכוב יציאה מן הארץ.

ישראל אייכלר: אתה יודע על זה?

ישראל אייכלר: ביקשתי, התחננתי, עוד כשדוד ביטן היה, שנעשה גבול: 5,000 שקל, 10,000 שקל; תנו לבן אדם.

ישראל אייכלר: והיו מקרים – מגיעים לשדה התעופה ואומרים לו: אדוני, אתה לא יכול לעבור.

ישראל אייכלר: המזוודות כבר בפנים, והמטוס צריך לחכות עד שהוא מוצא סניף של בנק באמצע הלילה בנתב"ג.

ישראל אייכלר: וכולם הסכימו שזה לא בסדר.

ישראל אייכלר: עד היום הזה זה לא עבר.

ישראל אייכלר: פשוט ביורוקרטיה על ביורוקרטיה.

עיסאווי פריג': אם אתה מהקואליציה ואומר את הדברים האלה, מה איש אופוזיציה צריך להגיד?

מיכאל מלכיאלי: – – – תחמם, תחמם – – –

ישראל אייכלר: אני אגיד לך מה שאמר איש אופוזיציה, רוברט טיבייב, היום.

עיסאווי פריג': מעניין.

ישראל אייכלר: איש האופוזיציה היה פה, עמד פה, רוברט טיבייב.

ישראל אייכלר: הוא אמר השבוע דבר יפה.

ישראל אייכלר: הוא אומר: אני רוצה להפיל את הממשלה, אבל עם מי?

ישראל אייכלר: איתכם?

ישראל אייכלר: כי הוא ידע שגם האופוזיציה לא תהיה יותר טובה.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על בעיה ביורוקרטית, והביורוקרטיה מאחדת גם אופוזיציה וגם קואליציה.

ישראל אייכלר: והדבר האחרון, אדוני היושב-ראש, הוא הכי חמור – זה תחבורה ציבורית.

עיסאווי פריג': כל מה שאמרת לא חמור?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: תחבורה ציבורית זה הדבר הכי חמור, כי כל אלה שפעם נסעו בתחבורה הציבורית, כשהם יושבים בכנסת ובממשלה, יש להם רכבים פרטיים, והם שוכחים את האנשים בתחנה.

ישראל אייכלר: וכמה שאנחנו נלחמים ורבים על הדבר הזה.

ישראל אייכלר: הצעתי הצעת חוק הקמת מרכז שירות ארצי לכרטיס רב-קו לפני כמה וכמה שנים.

ישראל אייכלר: זה עבר בקריאה הראשונה, וזה מונח בוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: צירפו את זה להצעת חוק ממשלתית, ועדיין הרב-קו עושה צרות לכל האזרחים, ואין להם אל מי לפנות.

ישראל אייכלר: לכן, אדוני היושב-ראש, רציתי לנצל את ההצעה לסדר-היום.

ישראל אייכלר: אני רוצה שידונו על הביורוקרטיה בכלל ועל הביורוקרטיה בוועדת השרים לענייני חקיקה בפרט.

עיסאווי פריג': למען האמת, אני שומע איך אתה מציג את הדברים, וליבי מלא רחמנות לחבר בקואליציה שכל כך כואב וכאוב על מה שעושים לו.

עיסאווי פריג': אני מקווה שדבריך יגיעו לאוזניים קואליציוניות נכונות.

ישראל אייכלר: לכן העליתי את זה.

ישראל אייכלר: אני מקווה שזה יגיע, ואולי נעשה באמת דיון.

ישראל אייכלר: אני מוכן לעשות דיון בכל ועדה שתרצו, ואפילו בוועדה לפניות הציבור.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני חבר הכנסת אייכלר.

עיסאווי פריג': אם כך, אמור להשיב שר הכלכלה אלי כהן.

עיסאווי פריג': אני לא רואה אותו באולם.

עיסאווי פריג': גברתי מזכירת הכנסת, יש לנו אישור לתשובה משר אחר?

עיסאווי פריג': אין לנו אישור.

עיסאווי פריג': אני מצטער שאין לנו תשובת שר.

עיסאווי פריג': אם כך, מה אדוני מציע?

ינון אזולאי: פניות הציבור.

ינון אזולאי: פניות הציבור.

עיסאווי פריג': אצלו בוועדה הוא יקבע.

עיסאווי פריג': מה אתה צריך החלטת מליאה?

ישראל אייכלר: אבל אולי נעשה באיזו ועדה אפשר לעשות?

עיסאווי פריג': כן, אבל את סדר-היום אתה כיושב-ראש ועדה קובע.

ישראל אייכלר: נעביר לוועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': לא, לא, אין לי בעיה – פניות ציבור.

עיסאווי פריג': אני שואל לעצמי: אם אתה יושב-ראש הוועדה ואתה קובע את סדר-היום, למה אתה צריך החלטת מליאה בשביל דבר כזה?

עיסאווי פריג': בשבילי, לדעת.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו מעבירים את זה לוועדה לפניות הציבור – עוברים להצבעה.

עיסאווי פריג': אני העליתי את זה לצורך אישור וידיעה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לפניות הציבור נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, זה עובר להמשך דיון בוועדה לפניות הציבור ברוב של שישה, בלי מתנגדים.

עיסאווי פריג': יש הודעה למזכירת כנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 12), התשע"ט–2018, שהחזירה הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהצעת חוק תאגידי מים וביוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ישראל אייכלר: תודה למזכירת הכנסת.

ישראל אייכלר: << הלסי >> עשרות מצבות חוללו בבית העלמין היהודי בשטרסבורג, צרפת – על ישראל להביע מחאתה << הלסי >>

עיסאווי פריג': נעבור להצעה לסדר-היום מס' 11640, בנושא: עשרות מצבות חוללו בבית העלמין היהודי בשטרסבורג, צרפת – על ישראל להביע מחאתה.

עיסאווי פריג': מנמק את ההצעה לסדר-היום חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

עיסאווי פריג': תפדל, בבקשה.

עיסאווי פריג': תפדל אסור?

מיכאל מלכיאלי: מה זה?

עיסאווי פריג': אתה לא יודע מה זה תפדל?

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, פורסם – וראינו גם תמונות – על עשרות מצבות שחוללו בבית העלמין היהודי בשטרסבורג.

מיכאל מלכיאלי: קיבלתי פנייה מאחד הרבנים שם בקהילה.

מיכאל מלכיאלי: אחרי ביקורו של שר הפנים שם בבית העלמין ובבית הכנסת היהודי הוא הביע מחאה בשם ממשלת צרפת.

מיכאל מלכיאלי: עוד אנשי שם, פוליטיקאים בצרפת, הביעו מחאה על הדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שכשיש מחאה אנשים שואלים את עצמם: למה מועילה המחאה הזאת?

מיכאל מלכיאלי: הרי בא מישהו, היה שם שר הפנים, הגיע, מחה, וזה נמשך הלאה; הכול חוזר – סדר-היום חוזר לסורו.

מיכאל מלכיאלי: אבל הם שאלו את עצמם: איפה ממשלת ישראל נמצאת?

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו שואלים את עצמנו: האם ממשלת ישראל היא הבייביסיטר?

מיכאל מלכיאלי: האם היא הפטרון של כל יהודי העולם?

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שכן.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שממשלת ישראל, תפקידה, בין היתר, הוא למחות ולעשות פעולות בדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: כשבאה קהילה שלמה של יהודים בצרפת ומרגישה שממשלת ישראל לא מביעה את המחאה שלה, וכשהיא לא מביעה את המחאה אז זאת אמירה כאילו – אני לא אומר שהם מסכימים בשתיקה, כי זה ודאי לא נכון, אבל לפחות הגיבוי הזה שלנו, כמדינת ישראל, אני חושב שהוא חסר.

מיכאל מלכיאלי: אני לא יודע אם אחרי דבר כזה צריכה לצאת משלחת, או אמירה של ראש הממשלה או של השר הרלוונטי.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול לחזק את אותה קהילה; קודם כול לדרוש מממשלת צרפת לעשות הכול בשביל לתפוס את אותם מפגעים.

מיכאל מלכיאלי: אבל לעבור בשקט – אני חוזר שזה דבר שלא אמור לקרות.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, אני כן הייתי רוצה לעורר את תשומת ליבך, אדוני השר בנט, לדבר שקורה בימים אלו.

מיכאל מלכיאלי: יש עלייה של אלפי יהודים עולים מצרפת, אדוני היושב-ראש, אדוני השר.

מיכאל מלכיאלי: אלפי יהודים עולים מצרפת בימים האלה.

מיכאל מלכיאלי: הדבר הזה חוזר על עצמו פעם שנייה – אלפי יהודים עלו לפני כ-70 שנה, בעיקר מארצות המזרח והמערב.

מיכאל מלכיאלי: היום אנחנו שואלים את עצמנו – הם שואלים את עצמם, אחרי כל כך הרבה שנים, אדוני היושב-ראש:

מיכאל מלכיאלי: למה מדינת ישראל לא קלטה אותם במוסדות הדתיים?

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהשר, שהוא גם שר החינוך וגם שר התפוצות – אין האזנה.

מיכאל מלכיאלי: הוא צוחק.

מיכאל מלכיאלי: מה אני יכול לעשות.

ישראל אייכלר: יש משהו מצחיק באוזניות, אדוני השר?

ישראל אייכלר: הוא לא שומע.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר.

ישראל אייכלר: כבוד שר החינוך.

מיכאל מלכיאלי: עזוב.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אני אומר ככה: יש הרבה סיפורים על יהודים שהיו לפני כ-60 ו-70 שנה ושאלו את עצמם – ואנחנו אחרי זה – רבנים, שאלו את עצמם למה מדינת ישראל קלטה אותם במקומות חילוניים.

מיכאל מלכיאלי: הרי הם באו ממשפחות דתיות; הם באו ממקומות שגדלו בדרך התורה.

מיכאל מלכיאלי: אז אנחנו אומרים: שמע, אז לא כולם ידעו; לא היה אפשר להציף את הסיפור הזה.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, בימים אלה עולים מאות ואלפי יהודי צרפת, אנשים שלומדים בתלמודי תורה בצרפת.

מיכאל מלכיאלי: הם לא לומדים בממלכתי שם, וחלקם אפילו לא בממלכתי-דתי.

מיכאל מלכיאלי: הם מגיעים בימים אלו, ונציגים של הסוכנות ושל משרד הקליטה ומשרד התפוצות לא נותנים להם אפילו את האפשרות להירשם בתלמודי תורה ובישיבות.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו אמרנו שלפני 70 שנה לקחו – הייתה כאן שואה רוחנית; רבותיי, לקחו אנשים שבאו ממשפחות דתיות, הורידו להם את הכיפה, הורידו להם את הפאות, הורידו להם את הדת בכוח.

מיכאל מלכיאלי: הדבר הזה קורה גם בימים אלה.

מיכאל מלכיאלי: פגשתי משפחות שעלו לפני חמש שנים לארץ.

מיכאל מלכיאלי: האבא תלמיד חכם, אבא דתי, חרדי, רב בישראל.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר: איבדתי את כל הילדים שלי מבחינה רוחנית.

מיכאל מלכיאלי: איבדתי את כולם.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר: למה עליתי לפה?

מיכאל מלכיאלי: האם זאת מדינת ישראל שאליה התפללנו לשוב, לציון ברחמים?

מיכאל מלכיאלי: הרי בצרפת שמרנו על הכול, קלה כחמורה.

מיכאל מלכיאלי: למה באנו לארץ ישראל?

מיכאל מלכיאלי: וגם בימים האלה נציגים של משרד הקליטה והתפוצות מסתירים מידע מאלפי – אם שר החינוך היה איתנו כעת אולי הכול היה – אבל הוא לא איתנו.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני קורא לכל מי ששומע אותנו.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, הנושא הוא נושא חשוב מאוד.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו הרב, מדינת ישראל גם בימים האלה מעבירה על דתם את אותם אלפי יהודים שמגיעים לפה ובתמימות מוחלטת לא מודעים לאופציות הנוספות שיש כאן.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: כבוד שר החינוך – – –

מיכאל מלכיאלי: הוא לא איתנו.

ישראל אייכלר: לא, הוא צריך להשיב לך.

ישראל אייכלר: כבוד שר החינוך והתפוצות, הוא רצה שתקשיב לו כדי שתוכל להשיב לו, חבר הכנסת מלכיאלי.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מדובר במקרה הראוי לכל גינוי ומחאה.

נפתלי בנט: זה כמה שנים אנחנו עדים למגמה של התחזקות האנטישמיות בצרפת.

נפתלי בנט: לפי הדוח האחרון שפרסם ראש ממשלת צרפת יש עלייה של 69% באירועים אנטישמיים יחסית לשנה שעברה, דבר המעיד על הידרדרות המצב.

נפתלי בנט: משרד התפוצות בראשותי עוקב בדאגה אחר מגמה זו ופועל באמצעות כמה פרויקטים, ובהם העלאת המודעות להסתה אנטישמית ברשת, חינוך למאבק באנטישמיות, הנגשת חקיקה והכשרה של פעילים ומי שעשוי להיות להם תפקיד מפתח במאבק באנטישמיות.

נפתלי בנט: לאחרונה, בישיבת הממשלה ביום ראשון האחרון, הצפתי את סוגיית יהדות צרפת.

נפתלי בנט: אמרתי שלטעמי, בארבע השנים האחרונות החמצנו הזדמנות היסטורית להעלות רבבות רבבות יהודים שרוצים לעלות לארץ ישראל.

נפתלי בנט: לפי המחקר שלנו כ-200,000 יהודים רוצים לעלות לארץ ישראל, מתוכם 50,000 רוצים לעלות עכשיו.

נפתלי בנט: בפועל עלו רק 3,000 בשנה החולפת.

נפתלי בנט: יש פה ממש מחדל.

נפתלי בנט: משרד הקליטה לא היה ממוקד בעלייה הזאת, נגיד את זה ככה.

נפתלי בנט: לכן, העליתי את הנושא, ושמחתי שראש הממשלה הטיל עליי לגבש תוכנית לאומית להעלאתם וקליטתם של יהודים מצרפת.

נפתלי בנט: בעשרת הימים שחלפו מאז אני בעבודה מרתונית עם ארגונים, עם מומחים, לגבש את זה.

נפתלי בנט: אני מתכוון ביום ראשון הקרוב להביא לממשלה הצעת החלטה להקמת צוות להעלאת יהדות צרפת.

נפתלי בנט: במקביל אנחנו כמובן דואגים ליהודים שיישארו בצרפת.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מלכיאלי שאל לגבי הקליטה הרוחנית של אותם יהודים שהגיעו לפה.

ישראל אייכלר: הוא אמר שמשרד התפוצות – מאבדים פה את הקשר.

מיכאל מלכיאלי: מסתירים מהם את המידע.

מיכאל מלכיאלי: הם חמש, שש שנים בארץ – איבדו את הילדים מבחינה רוחנית.

מיכאל מלכיאלי: לא נתנו להם את המידע שיש תלמודי תורה, יש ישיבות – כלום.

נפתלי בנט: כל מה שקשור לקליטתם חונה במשרד הקליטה, שכאמור לא היה, בלשון המעטה, מכוונן על יהודי צרפת, לצערי.

נפתלי בנט: אני חושב שזה חמור מאוד, ואנחנו נטפל בזה במסגרת התוכנית.

מיכאל מלכיאלי: יהיו גם נציגים ממוסדות חרדיים?

נפתלי בנט: יהיו נציגים מכל השכבות, מכל המגזרים.

נפתלי בנט: בסוף אנחנו משפחה אחת, יהודית.

נפתלי בנט: אגב, זו אחת הגדולות של יהודי צרפת; הם לא כמונו, שכל אחד – זה חרדי, זה חילוני.

נפתלי בנט: הם יהודים, בלי כל ההבחנות האלה.

נפתלי בנט: כולנו משפחה אחת.

נפתלי בנט: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, כבוד השר.

ישראל אייכלר: אז מה אתה מציע – להעביר לאן?

ישראל אייכלר: ועדת חינוך?

נפתלי בנט: מה שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: ועדת חינוך אתה רוצה?

ישראל אייכלר: בסדר, השר מסכים.

ישראל אייכלר: אז ניגש להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד העברת הנושא של יהדות צרפת, שטרסבורג, לוועדת חינוך?

ישראל אייכלר: יצביע.

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

ישראל אייכלר: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: הנושא יעבור לוועדת החינוך של הכנסת.

ישראל אייכלר: אנחנו נעבור עכשיו לשאילתות לשר הפנים.

ישראל אייכלר: כבוד סגן שר הפנים הרב משולם נהרי מוזמן לעלות ולהשיב לראשונה – לשאלותיה של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: שאילתה מס' 1455.

ישראל אייכלר: בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: כבוד סגן השר, שאלתי היא בנושא הסרת ההגנה ממבקשי המקלט מקונגו.

מרב מיכאלי: מדוע ועל פי אילו קריטריונים החליט משרדך להסיר את ההגנה שניתנה לאזרחי הרפובליקה של קונגו?

מרב מיכאלי: האם מוכרות למשרד הפנים מדינות אחרות שהסירו את ההגנה והחליטו לגרש את מבקשי המקלט הקונגולזים?

מרב מיכאלי: כמה מבקשי מקלט קונגולזים ישנם בישראל?

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי הכנסת, החלטת השר התקבלה לאחר שהגורם המקצועי ברשות האוכלוסין וההגירה ערך סקירה עדכנית ומקיפה על אודות המצב הקיים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

משולם נהרי: סקירה זו הועברה לגורם הממונה על הנושא במשרד החוץ, והוא נתן את חוות דעתו באשר לאפשרות הסרת ההגנה הקולקטיבית, תוך התייחסות לאזורים שונים במדינה.

משולם נהרי: בסיכום חוות הדעת, ולאור המלצת נציבות האו"ם לפליטים, אמרו במשרד החוץ: איננו רואים מניעה להרחיק נתינים שמוצאם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בחזרה למדינתם, וזאת, כאמור, בכפוף לבחינה פרטנית של בקשת המקלט.

משולם נהרי: על סמך חוות דעת זו קיבל שר הפנים את ההחלטה להסיר את ההגנה הקולקטיבית.

משולם נהרי: כידוע, עם פרסום ההודעה הודיעה רשות האוכלוסין וההגירה על תקופת התארגנות בת 90 ימים למהלך.

משולם נהרי: ברור כי מי שסבור כי גם עתה נשקפת סכנה לחייו, פתוחה בפניו הדלת להגיש בקשת מקלט ליחידת הטיפול במבקשי מקלט, ובקשתו תיבחן בלב פתוח ובנפש חפצה, בשים לב לסיפור חייו, לטענות הפרטניות שהוא מעלה ולאזורים שמהם הוא הגיע.

משולם נהרי: נכון להיום שוהים בישראל כ-280 מבקשי מקלט נתיני הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

ישראל אייכלר: שאלה נוספת, חברת הכנסת מיכאלי.

מרב מיכאלי: אדוני, אחרי שמשרדך הודיע שהתייעצתם עם נציבות האו"ם לפליטים, פורסם בעיתון הארץ ציטוט של בכירה בנציבות שאומרת שהנציבות לא עודכנה לפני פרסום המהלך, והנציבות מסתייגת ממנה.

מרב מיכאלי: הציטוט אומר: אנו מאמינים כי המצב השורר כיום ברפובליקה מעיד כי טרם הבשילה העת להסיר את ההגנה מאזרחיה השוהים במדינות העולם.

מרב מיכאלי: מצב הביטחון שם מידרדר, קונפליקטים בין-אתניים ופוליטיים הבעירו מחדש את המצב הנפיץ והביאו לגידול במספר העקורים ולהתחדשות מצב החירום במדינה.

מרב מיכאלי: מדובר, אדוני, לפי עדותך שלך, במספר זעום וזניח של 280 איש; אני לא יודעת כמה מתוכם נשים, וכידוע, בקונגו נשים נאנסות באופן ממש מחריד במיוחד ובמספרים עצומים.

מרב מיכאלי: והשאלה היא: מה בוער?

מרב מיכאלי: העובדה היא שמדינת ישראל, עד היום, בכל השנים שהם נמצאים כאן, לא נתנה תשובה על בקשות המקלט והמעמד המיוחד של הפליטים הקונגולזים האלה, אלא רק נמצאה במצב הקבוע של "בעיקרון בוחנים ואולי יום אחד", ועכשיו החליטה להסיר את ההגנה ולגרש אותם.

מרב מיכאלי: הנתונים עומדים בסתירה גמורה לכל הדברים שאמרת, מעבר לזה שהגורם המקצועי והגורם המקצועי, אבל על פניו, אין להם על מה להתבסס.

מרב מיכאלי: אני חוזרת ושואלת אותך: לנוכח הנתונים האלה, ההסתייגות של נציבות האו"ם לפליטים, התיאור שלהם את המצב במדינה, המספר הזעום של הפליטים מקונגו בארץ והעובדה שהבקשות שלהם לא באמת נבחנו – כפי שאדוני אומר: בלב חפץ – לא נבחנו, מדוע הוסרה מהם ההגנה?

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: בבקשה, כבוד סגן השר.

משולם נהרי: ובכן, התשובה היא אחת: אני לא יכול להסתמך על נתונים שהתקשורת מפרסמת.

מרב מיכאלי: זה ציטוט, לא נתונים.

משולם נהרי: יש לנו משרד חוץ, הוא אמון על הנושא הזה, והוא היה בקשר עם נציבות האו"ם לפליטים.

משולם נהרי: שוב, התקשורת – אנחנו הרי יודעים.

מרב מיכאלי: אבל הנציבות אומרת לפרוטוקול.

מרב מיכאלי: היא אומרת בקולה, לא מקורות.

משולם נהרי: ומשרד החוץ אומר את מה שאני אמרתי, וכשאני אמרתי, זה ציטוט מדברים של נציבות האו"ם לפליטים: איננו רואים מניעה להרחיק נתיבים שמוצאם מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בחזרה למדינתם, וזאת כאמור בכפוף לבחינה פרטנית של בקשת המקלט.

משולם נהרי: אז אם יש לי משרד החוץ, שהוא בקשר איתם – – –

מרב מיכאלי: לא מצאתם אף בקשה ראויה למקלט?

מרב מיכאלי: אני שואלת.

מרב מיכאלי: מכל הבקשות שהוגשו אף אחת לא נמצאה ראויה?

משולם נהרי: אני, כעיקרון, לא בדקתי את הנושא הזה.

משולם נהרי: אמרתי את הנתון הזה של כ-280 מבקשי מקלט, ומי שיש לו בעיה – – –

מרב מיכאלי: אבל הם שנים מחכים לבקשות האלה.

מרב מיכאלי: האם איזושהי מהן נמצאה ראויה?

משולם נהרי: עוד פעם, את שמעת מהם?

מרב מיכאלי: כן.

משולם נהרי: ממי שמעת – או מהתקשורת?

מרב מיכאלי: אם היה לך נתונים אחרים לתת לי, תגיד לי: כולם סורבו; כולם לא נבחנו עדיין; שתיים נמצאו מתאימות.

מרב מיכאלי: אני פונה אליך.

מרב מיכאלי: אתה הגורם המוסמך, לכן אני פונה אליך, אבל אתה לא נותן לי תשובות.

משולם נהרי: אז אני אומר לך שאם יש מישהו שחושב שיש לו בעיה עם הדבר הזה שהוא יחזור למדינתו – שוקלים.

משולם נהרי: יש ועדות ששוקלות.

משולם נהרי: הכול לפי קריטריונים מקצועיים.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכבוד סגן שר השר.

ישראל אייכלר: שאילתה נוספת, של חבר הכנסת מיקי לוי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת רוצה לשאול?

ישראל אייכלר: שאילתה מס' 1470.

ישראל אייכלר: שאל את שר הפנים.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, יש מחסור חמור בעובדים סיעודיים בבתי אבות.

מיקי לוי: 21,000 קשישים סיעודיים מאושפזים בבתי האבות ברחבי הארץ, ואין די מטפלים, נוכח מחסור חמור בכוח אדם – מחסור שייפתר אך ורק על ידי מתן אישור להבאת כמה אלפי עובדים זרים לתחום הסיעוד בבתי אבות.

מיקי לוי: רצוני לשאול: מדוע משרדך מתנגד למתן אישור כזה?

מיקי לוי: האם הסיכון בהבאתם גובר על הפגיעה הקשה בקשישים?

מיקי לוי: אני כבר אקדים ואומר שכשקשיש בביתו, אז כן יש אישור להחזיק עובד זר, אבל כשהוא מגיע לבית הזקנים, וכשמדובר בהורים שלנו – אין אישור, והם נמצאים שם בתנאים, באמת, שהם חרפה למדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: בבקשה, כבוד סגן השר.

משולם נהרי: חבר הכנסת מיקי, קודם כול, אני מעריך את זה שהמתנת עד סוף סדר-היום כדי לשאול את השאלה.

משולם נהרי: לא כולם נוהגים כך, ויש כאלה שהציגו שאלה ולא המתינו לתשובה.

ישראל אייכלר: אבל השאלה נוגעת להרבה הרבה אנשים, כבוד סגן השר.

מיקי לוי: השאלה נוגעת לעמך ישראל.

משולם נהרי: שאלה חשובה.

משולם נהרי: כן, רוב האנשים נתקלים בסיטואציה הזאת.

משולם נהרי: גם אני נתקלתי בה באופן אישי.

משולם נהרי: התשובה של המשרד: נושא שילוב כוח אדם זר בבתי אבות נדון בימים אלה במסגרת בג"ץ 918/17.

משולם נהרי: הסעד אשר התבקש בעתירה בפועל הוא לאפשר למוסדות המאוגדים באיגוד בתי האבות לקבל היתר להעסקת 6,000 עובדים זרים בענף הסיעוד.

משולם נהרי: הן במסגרת העתירה והן במסגרת הדיונים השונים בוועדות הפנים של הכנסת העבירה רשות האוכלוסין וההגירה את עמדתה, שלפיה המשרדים המקצועיים – רווחה, בריאות ואוצר – העוסקים בקביעת מדיניות התעסוקה בישראל בתחום זה ובכלל הם שצריכים לתת את דעתם בקשר לגופה של הבקשה להתיר העסקת עובדים זרים בבתי אבות.

משולם נהרי: בנוסף הבהירה הרשות כי ככל שתתוקן החלטת הממשלה באופן שיאפשר הבאת עובדים זרים למוסדות סיעודיים, רשות האוכלוסין תפעל ליישום ההחלטה בכפוף לכך שהבאת העובדים תיעשה בשלבים ובמסגרת הסכמים בילטרליים.

משולם נהרי: יצוין כי במסגרת הדיונים בבג"ץ הציגה המדינה מתווה הכולל כמה אפיקי פעולה שיהיה בכוחם להביא לתחילת פתרון לבעיית כוח האדם בבתי אבות.

משולם נהרי: המתווה כולל שלושה ערוצים מרכזיים, והם: הראשון – פתיחת קורסי הכשרה ייעודיים לעובדים ישראלים; השני – יצירת סל של תמריצי שכר לצורך עידוד קליטתם של עובדים ישראלים בתחום ושימור כוח האדם הקיים; השלישי – שילובם של עובדים פלסטינים בעבודה במוסדות הגריאטריים מכוח החלטת ממשלה ייעודית שהתקבלה בנושא.

משולם נהרי: בהתאם להחלטת בית המשפט, מעדכנת הממשלה מדי תקופה בקשר להתקדמות העשייה בהתאם למתווה שהוצע.

ישראל אייכלר: הזכות לשאלה נוספת.

משולם נהרי: פה הדברים עומדים.

ישראל אייכלר: עד שהוא יגיע לשאלה נוספת, אני רוצה להגיד לך, אדוני סגן השר, שיש מקרים שיש אנשים שסועדים את הקשישים בתוך בית החולים ומגרשים אותם כי נגמרה להם הוויזה.

ישראל אייכלר: פה אני שומע על הכשרות ודברים כאלה.

ישראל אייכלר: עד שיבואו הישראלים לעבוד, אולי אתם צריכים יותר לאפשר.

משולם נהרי: זאת אופציה אחת, אבל יש שלושה ערוצים שלא תלויים אחד בשני.

ישראל אייכלר: בבקשה, חבר הכנסת לוי.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, היושב-ראש ענה לך: לא יבואו עובדים ישראלים כמו שלא באו לחקלאות.

מיקי לוי: תפסיקו עם העניין הזה.

מיקי לוי: וכל כך קיוויתי שלא תגיד לי שהעניין הזה מצוי בבג"ץ, מכיוון שישבתי עם כל האיגודים של בתי האבות בארץ.

מיקי לוי: אני יודע על הבג"ץ הזה.

מיקי לוי: אני מצפה שמדינת ישראל לא תיתן לבית המשפט העליון לחלץ אותה מהמהמורה הזאת.

מיקי לוי: השר דרעי הוא שר מספיק חזק לבוא ולדפוק על שולחן הממשלה ולהגיד: מחר בבוקר – רשות האוכלוסין, אגב, דיברתי ובדקתי גם שם.

מיקי לוי: בתוך שלושה שבועות הם מסוגלים לאפשר לבין 2,000 ל-4,000 איש להגיע.

מיקי לוי: תדפקו על השולחן, תביאו מייד 4,000 איש, כי אני אומר לך, ההורים שלנו נמצאים בבתי אבות מוזנחים, ועל ראשינו הדבר.

מיקי לוי: לא רק על הראשים שלכם – על כל ראשי הבית הזה.

מיקי לוי: הגיע הזמן לעשות פעולה.

מיקי לוי: תודה.

משולם נהרי: רשות האוכלוסין, כמו שאתה אומר – אין לה בעיה.

משולם נהרי: היא צריכה החלטת ממשלה בנושא הזה.

משולם נהרי: בלי החלטת ממשלה היא לא יכולה לפעול.

מיקי לוי: השר דרעי מספיק חזק.

מיקי לוי: אלה ההורים שלנו.

משולם נהרי: הוא עושה את מה שאפשר לעשות, והכול במסגרת המגבלות בנושא.

מיקי לוי: אל תחכו לבג"ץ, אדוני סגן השר.

מיקי לוי: אל תחכו לבג"ץ.

מיקי לוי: תעבדו.

משולם נהרי: עובדים.

משולם נהרי: יש מתווה, וזה מתקדם.

ישראל אייכלר: תודה רבה לסגן השר.

משולם נהרי: יש את שלוש האפשרויות הללו.

ישראל אייכלר: אדוני סגן השר, יש עוד שאילתה, של חברת הכנסת מיכל רוזין, אבל בגלל שהיא לא נמצאת אתה לא צריך לענות.

משולם נהרי: היא לא חיכתה, אז היא יורדת מסדר-היום.

משולם נהרי: תודה.

ישראל אייכלר: אם כך, סיימנו.

ישראל אייכלר: תם סדר-היום.

ישראל אייכלר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ט"ז בטבת התשע"ט, 24 בדצמבר 2018, בשעה 16:00.

ישראל אייכלר: ישיבה זו נעולה.