ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 389, 2018-12-17 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט' בטבת תשע"ט, 17 בדצמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 16), התשע"ט–2018; הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 8), התשע"ט–2018; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 211) (ביטול הוועדה הארצית המייעצת לענייני סיעוד), התשע"ט–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 74) (הגנה על קטינים מפני תכנים פוגעניים באינטרנט), התשע"ט–2018, של חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מכלוף מיקי זוהר וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/5932/20 וכלה בהצעת חוק פ/5959/20: הצעת חוק הגבלת הזכות להיבחר למוסדות שלטון בשל עבירות שיש עימן קלון (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, יוסי יונה, קסניה סבטלובה, מיכל בירן, נחמן שי, איל בן ראובן, איילת נחמיאס ורבין ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – זכות קטין לקשר עם הורי הוריו), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת ההכנסה המרבית לעניין גמלת אזרח ותיק בגיל המותנה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מיכל בירן; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – קצבת שאירים לבן זוג שנישא בשנית), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, מכלוף מיקי זוהר, יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון, מיכאל מלכיאלי, ישראל אייכלר, נאוה בוקר, מנחם אליעזר מוזס, איתן כבל, אורי מקלב, יהודה גליק, עודד פורר, משה גפני, נורית קורן ושרן השכל; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת חירום (תיקון – היעדרות בשל ביטול יום לימודים במוסד חינוך), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ומוסי רז; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (השבת הסמכות למועצות המקומיות לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, חמד עמאר ועודד פורר; הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומוסי רז; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלת הבטחת הכנסה לקשיש), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב, יואל רזבוזוב ואיציק שמולי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול מבחן הכנסה לצורך קבלת גמלת סיעוד), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, אביגדור ליברמן, רוברט אילטוב, חמד עמאר ועודד פורר; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – חובת הדרכה שנתית), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן,

ירדנה מלר-הורוביץ: עאידה תומא סלימאן, פנינה תמנו, נורית קורן, עיסאווי פריג' ואיל בן ראובן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עולה חדש שהוא הורה לילד עם מוגבלות), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, חיים ילין, אילן גילאון ורועי פולקמן; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכאות להורה עצמאי המקבל מזונות ילדים מהביטוח הלאומי), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (קשר טלפוני לאסיר שאין לו בני משפחה בישראל), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב, טלי פלוסקוב, דב חנין ואוסנת הילה מארק; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עימה קלון), מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, משה מזרחי ורועי פולקמן; הצעת חוק לתיקון פקודת מיסי העירייה ומיסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למעון), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי, דן סידה, ינון אזולאי, יואב בן צור, אכרם חסון, יהודה גליק, ניבין אבו רחמון, אורי מקלב, מנחם אליעזר מוזס, יעקב מרגי, יעקב אשר, משה גפני, מרדכי יוגב וישראל אייכלר; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הסדר חניה למאושפזים בבית חולים ולמבקריהם), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב, יואל רזבוזוב ואיציק שמולי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – החרגת תוספת ותק מהכנסה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת טלי פלוסקוב ורוברט טיבייב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת ילד נכה לילד עם תסמונת דאון), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, איציק שמולי, עבד אל חכים חאג' יחיא, משה מזרחי, יואל חסון, יעקב אשר ואיתן ברושי; הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – התרת נישואין אזרחיים), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומוסי רז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 200) (תיקון – שימור הטבות למקבלי גמלת הבטחת הכנסה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות תקיפה וחבלה על ידי אחראי על קטין או חסר ישע), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו, יהודה גליק, יחיאל חיליק בר, רחל עזריה, יפעת שאשא ביטון, נאוה בוקר ואמיר אוחנה; הצעת חוק הנגשת שירותי קבלת קהל הניתנים בגופי שלטון למיעוט לשוני גדול, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, עאידה תומא סלימאן, פנינה תמנו, נורית קורן, רחל עזריה, עיסאווי פריג' ואיל בן ראובן; הצעת חוק הדחת נציג ציבור התומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אביגדור ליברמן, חמד עמאר, רוברט אילטוב וסופה לנדבר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – מינוי סגן ראש רשות אשר הביע תמיכה בארגון טרור), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק פינוי ההתנחלות בחברון, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג, עיסאווי פריג' ומוסי רז; הצעת חוק הרשות לקידום מעמד האישה (תיקון – הקמת הרשות לקידום שוויון מגדרי), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין ויוסף ג'בארין; הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – התרת ביצוע פומבי של יצירה מוזיקלית בעסק קטן), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת נורית קורן; הצעת חוק מניעת הכניסה לישראל מאזרחים שמעורבים בטרור, התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ענת ברקו.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מוסי רז ורויטל סויד בנושא: עלייה בדיווחים על ההטרדות המיניות בצה"ל.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שר החקלאות ופיתוח הכפר על מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: המדינה משקיעה מאות מיליונים בשיקום משק המים הלאומי ולא מפצה חקלאים על קיצוץ במכסתם; הודעת שר החינוך על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: מדד מדלן – הפערים בחינוך בין הפריפריה למרכז מתעצמים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה היא מטעם המחנה הציוני: גל ההתייקרויות במשק והקיצוץ הרוחבי בשירותים החברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: על שלוש ההצעות הראשונות ישיב במשולב השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד עשר דקות לרשות אדוני.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, יש הרבה סיבות להביע אי-אמון בממשלה הזו, שלא מצליחה להתמודד לא עם גל הטרור ולא עם גל עליות המחירים שהולך להגיע.

איציק שמולי: אנחנו היום, רוב סיעות האופוזיציה בעצם מדברות, מגישות את האי-אמון, ולא בכדי, על המצב החברתי, על גל עליות המחירים.

איציק שמולי: אנשים דואגים, ובצדק.

איציק שמולי: הם רואים את הגל המטורף הזה שהולך להגיע ושואלים את עצמם שאלה אחת פשוטה: איך אני והמשפחה שלי הולכים לעבור את הגל המטורף הזה?

איציק שמולי: והישראלים עובדים קשה, הם עובדים קשה מאוד.

איציק שמולי: אתם אולי מנפנפים בנתוני האבטלה אבל זה לא הסיפור של שוק העבודה הישראלי.

איציק שמולי: אנשים יוצאים לעבוד, עובדים קשה יותר מכל המקבילים שלהם במערב ולא מצליחים לסגור את החודש.

איציק שמולי: הסיפור הוא סיפור על הפער הזה בין הכלכלה הישראלית המנצחת לבין יותר מדי ישראלים שמעולם, אבל מעולם לא שמעו על אותו הניצחון, לא רואים ממנו שום דבר.

איציק שמולי: ישראל היא אולי אלופת ההייטק אבל היא בטח גם אלופת העוני.

איציק שמולי: זו תמונת המציאות, חבריי חברי הכנסת, עוד לפני שגל המחירים הזה הולך להגיע.

איציק שמולי: וזו לא גזרת גורל.

איציק שמולי: זו תוצאה של מדיניות כלכלית שגויה וחסרה שהייתה כאן בשנים האחרונות, שהביאה להגדלת הגירעון אבל לא להגדלת הרווחה, שהביאה להתייצבות בשיעורי העוני אבל לא להתייצבות של ההישרדות היומיומית של יותר מדי ישראלים, שהביאה לעלייה ביוקר המחיה במקום לעלייה ברמת התקצוב של השירותים החברתיים.

איציק שמולי: זו לא גזרת גורל.

איציק שמולי: זו תוצאה של מתווה גז פוגעני, שאתם בורחים מלטפל בו כדי לשמור על המחוברים וכדי לשמור על החברים.

איציק שמולי: אני רואה שמשרד האוצר יורה, אדוני היושב-ראש, לכל הכיוונים.

איציק שמולי: מדברים על קניית אג"ח, על דחיית המס על הפחם, רק על דבר אחד לא מדברים – על הפיל שמונח בחדר, על המחיר השערורייתי שהובטח למונופולים של הגז.

איציק שמולי: הציבור לא מטומטם.

איציק שמולי: אתם חושבים שאם תיקחו את המהלומה הזו שהולכת להגיע בדמות העלייה של 8% עד 10% במחירי החשמל ותפרסו את אותה מהלומה לסדרה של אגרופים, הציבור לא יבין מה אתם עושים.

איציק שמולי: הוא מבין וזה יכאב לא פחות.

איציק שמולי: הרי ברור שמחירי החשמל הם שמניעים פה ושעלולים להניע פה את כל הטירוף הזה של גל עליות המחירים.

איציק שמולי: ומה שמונח בבסיס הדבר הזה הוא המחיר השערורייתי שאותו הבטיחה הממשלה וממשיכה להבטיח לטייקוני הגז על חשבון הציבור הישראלי, קדימה לאורך שנים, גם אחרי שהוחזרה ההשקעה של הקידוחים.

איציק שמולי: והיו פה מי שהתריעו על הדבר הזה בזמן אמת – האופוזיציה, מפלגת העבודה וכמובן יושב-ראש מפלגת העבודה והמחנה הציוני אבי גבאי, שעל הדבר הזה – גם על הדבר הזה התריע ואף פרש מן הממשלה.

איציק שמולי: התשובה שאתם מחפשים, שרי הממשלה, מופיעה בדוחות של מונופולי הגז.

איציק שמולי: עלות ייצור של 0.3 עד 0.4 דולר, זו העלות, מה שעולה למונופול הגז לייצר את יחידת האנרגיה.

איציק שמולי: בכמה מוכרים את זה לציבור הישראלי?

איציק שמולי: 6 דולר.

איציק שמולי: ואתם מדברים איתנו על כלכלה הוגנת?

איציק שמולי: אתם מדברים איתנו על כלכלה חופשית?

איציק שמולי: איפה הבושה בכלל?

איציק שמולי: לפחות תשחררו את לפיתת החנק הזאת לפני שאתם מדברים איתנו על כלכלה ליברלית.

איציק שמולי: הרי אפילו לברוני המאפיה בנאפולי אין רווחים כאלה אדירים, אבל ממשלת ישראל חילקה וממשיכה לחלק את כל הצ'ופרים האלו על חשבון האזרחים.

איציק שמולי: ראש הממשלה נתניהו, אני מזכיר לכנסת, הבטיח שהמיליארדים, המיליארדים יגיעו לציבור.

איציק שמולי: מרוב שהמיליארדים יגיעו לציבור, צריך, כך הוא אמר, להקים קרן מיוחדת בגלל אותה מחלה הולנדית שדיברו עליה, שלא תפגע בפיסקליות של הכלכלה.

איציק שמולי: איפה זה?

איציק שמולי: בינתיים המיליארדים לא הגיעו, נעליים לא הגיעו, שום דבר לא הגיע.

איציק שמולי: מה שהגיע זה שהמיליארדים הולכים למקומות אחרים ומי שמשלם וימשיך לשלם בריבית דריבית על הדבר הזה זה הציבור הישראלי.

איציק שמולי: אתם מדברים איתנו על הורדת מחירים.

איציק שמולי: טפלו בדבר הזה.

איציק שמולי: הציבור הוא בשום פנים ואופן לא הקופה הקטנה של הממשלה, ובוודאי לא אמור לכסות על הכישלונות שלה.

איציק שמולי: תפתחו את החוזה.

איציק שמולי: אתם רוצים להוריד את המחירים?

איציק שמולי: אתם רוצים לטפל בעלייה במחירי החשמל, שהולכת להניע פה את כל העלייה של שאר המוצרים והמחירים?

איציק שמולי: תפתחו את החוזה הזה, השערורייתי, שמדבר על הבטחה של מחיר לא ריאלי למונופולי הגז, ואז כתוצאה מזה נוכל להוריד גם את מחירי החשמל, נוכל להוריד את מחירי הנטל מהאזרחים, מהעסקים הקטנים, מהתעשייה שמתמוטטת.

איציק שמולי: במקום לבטל את הדבר הזה, כבוד השר יריב לוין, במקום לבטל את הסחיטה הזאת של הציבור, אתם, מה אתם עושים?

איציק שמולי: אתם מציעים לנו בעצם עסקה רעה בתשלומים דחויים, בריבית דריבית, ופעלולים חשבונאיים.

איציק שמולי: בשביל זה לא צריך ממשלה.

איציק שמולי: וגם עוד לפני גל עליות המחירים הזה, חבריי חברי הכנסת, צריך לזכור, כבר היום מחירי המזון במדינת ישראל הם 20% יותר – דוח של ה-OECD, לא נתונים שאני המצאתי; 20% יותר עולים מחירי המזון במדינת ישראל בהשוואה למדינות המערב.

איציק שמולי: אתם מדברים איתנו על ירידות מחירים.

איציק שמולי: זה, אולי, מופיע בדוחות שלכם.

איציק שמולי: בסופו של דבר, אנשים אמיתיים במציאות אמיתית, שהולכים למכולת, שהולכים לשוק, שהולכים לסופרמרקט, לא ראו שום ירידת מחירים.

איציק שמולי: גם במקומות שבהם התערבתם: הורדתם את המכסים על הטונה – יושב פה חבר הכנסת ברושי, מכיר את הנושא הזה היטב – מה קרה?

איציק שמולי: מחיר הטונה ירד?

איציק שמולי: מחיר הטונה עלה.

איציק שמולי: וכל מי שעבד בתחום הזה בענף, בתחום החקלאות והתעשייה, איבד את מקום עבודתו.

איציק שמולי: כל מי שקונה בסופר יודע את הדבר הזה.

איציק שמולי: רק היום פורסם – בדה-מרקר, לדעתי – שמאז 2011 מחירי הפירות והירקות עלו ב-700 שקל, הוצאה חודשית.

איציק שמולי: על מה מדובר?

איציק שמולי: החקלאים התעשרו מזה?

איציק שמולי: הרי החקלאים, הרשתות הגדולות מורידות אותם על הברכיים, ומישהו אחר בשרשרת הערך מרוויח.

איציק שמולי: אבל ברשתות הגדולות אתם לא נוגעים.

איציק שמולי: בחברים שלכם אתם לא מתעסקים.

איציק שמולי: כשזה נוגע בהנחתת מהלומות על התעשייה, על החקלאים, אתם חכמים גדולים.

איציק שמולי: ואני רוצה להדגיש שגם רפורמת הקורנפלקס, שדובר בה רבות בכנסת הזאת, וכל הרפורמות האחרות, לא הצליחו באופן ממשי להוריד את המחירים.

איציק שמולי: מתפארים לנו עכשיו, קיבלנו ידיעה בסוף השבוע, אדוני היושב-ראש, שהולכים להאריך את התוכנית נטו כזה ונטו כזה.

איציק שמולי: אני מעריך את השר כחלון כאדם חברתי, אבל השר כחלון לא יושב במשרד האוצר כדי להפחית מכסים על הפלזמות, לא על בקבוקים, לא על מאווררים.

איציק שמולי: השר כחלון נבחר על הטיקט החברתי, והוא הבטיח לטפל במחירים.

איציק שמולי: הוא הבטיח להוריד את מחירי הדיור.

איציק שמולי: אני מסתכל על המופע הביזארי הזה, שבו הממשלה מנפנפת בירידה של 0.1% במחיר הדיור ואומרת: הינה, הצלחה.

איציק שמולי: חברים יקרים, הזוגות הצעירים לא הצליחו לקנות דירה ב-2011, לא הצליחו לקנות דירה ב-2015 ולא מסוגלים לקנות דירה גם היום.

איציק שמולי: יוקר המחיה שהבטחתם לטפל בו היה גבוה ב-2011, היה גבוה ב-2015 וממשיך להיות גבוה גם היום.

איציק שמולי: ואתם, מה אתם עושים?

איציק שמולי: מציעים להקים ועדה.

איציק שמולי: בשביל זה בחרו אתכם?

איציק שמולי: אתם צריכים ועדה כדי שתסביר לכם שאנשים צעירים ומעמד הביניים עומדים לקרוס?

איציק שמולי: אתם צריכים ועדה כדי שתסביר לכם שקשיש במדינת ישראל, שעכשיו הולך לעלות לו מחיר החשמל, לא יכול לחיות מ-1,500 שקל?

איציק שמולי: הרי מישהו פה היה נותן להורים שלו לחיות מ-1,500 שקל עלובים קצבת זקנה?

איציק שמולי: בשביל זה צריך ועדה?

איציק שמולי: הקמתם ועדה של משרד האוצר ומשרד הרווחה, לבדוק אם באמת קשישים יכולים לחיות מקצבת הזקנה?

איציק שמולי: אתם צריכים פרופסור שיגיד לכם שהוא לא מסוגל לחיות מהסכום הזה?

איציק שמולי: אתם צריכים ועדה כדי שתגיד לכם – שיא החוצפה, בשבוע שעבר מתפרסם ביום רביעי או חמישי דוח העוני:

איציק שמולי: 300,000 ילדים, 300,000 ילדים מדלגים על ארוחות, כתוב בדוח הזה; מה עושה הממשלה באותו היום ממש?

איציק שמולי: מודיעה על העלאת מחיר הלחם.

אלי אלאלוף: זה דמגוגיה.

אלי אלאלוף: זה דמגוגיה.

איציק שמולי: זאת ממשלה שלא איבדה רק את הכיוון, היא איבדה גם את הבושה.

איציק שמולי: ואתה, בסופו של דבר – – –

יואל חסון: דוח העוני זה דמגוגיה?

רויטל סויד: דוח העוני זה דמגוגיה?

איציק שמולי: בסופו של דבר, על מה מתאבדת הממשלה הזאת?

איציק שמולי: על חוק גדעון סער.

אלי אלאלוף: אתה, אל תדבר.

אלי אלאלוף: כשאתה תראה – – –

איציק שמולי: זה מה שמעניין אתכם.

יואל חסון: לא מתאים לך.

יואל חסון: אתה יודע את האמת.

איציק שמולי: לא ראינו אף שר בממשלה שם אולטימטום על מערכת הבריאות הקורסת; לא ראינו אף אחד שקם ומפגין על הדוח של העוני שהיה פה בשבוע שעבר; לא ראינו אף אחד שקם ונלחם על הקשישים שהולכים להעלות להם את החשמל.

איציק שמולי: מה כן ראינו?

איציק שמולי: כספים קואליציוניים שמחולקים פה למפלגות ולפוליטיקאים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איציק שמולי: מה כן ראינו?

איציק שמולי: קיצוצים רוחביים, שכאשר רוצים לתת לפנסיה – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – חותכים מהבריאות, מהרווחה, מכל המקומות האלה, שבאמת עומדים לפני קריסה.

איציק שמולי: ראינו מלחמה על חוקים פוגעניים ולא רלוונטיים.

איציק שמולי: תתחילו להתעסק בדברים החשובים.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם הרשימה המשותפת – חבר הכנסת אחמד טיבי ינמק את ההצעה, שכותרתה: כישלונה של הממשלה בטיפול בהתייקרויות במשק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, סיעות האופוזיציה, רוב סיעות האופוזיציה, מתאחדות היום כדי להציג נושא חשוב, שהוא חשוב לכל משפחה ולכל אזרח – ההתייקרויות, עליית מחירים ועוני מתמשך וגובר כתוצאה מכך.

אחמד טיבי: היום קראתי ב-ynet ששר האוצר אומר שהקואליציה של נתניהו היא קואליציית הישרדות.

אחמד טיבי: הוא צודק.

אחמד טיבי: לכן אנחנו לא מופתעים, כי עם ממשלת ההישרדות אי-אפשר ליישם מדיניות המבוססת על ראייה לטווח ארוך.

אחמד טיבי: יוקר המחיה משפיע ופוגע בכל אזרח ואזרחית במדינה, מדרום עד צפון, והמחאה נסבה סביב עליית המחירים הצפויה במשק.

אחמד טיבי: רשות החשמל הודיעה לאחרונה כי מחיר החשמל יעלה ב-6.9% עד 8.1%.

אחמד טיבי: רשות המים מסרה כי מחיר המים צפוי לעלות ב-4.5% בינואר.

אחמד טיבי: בנוסף, כמה חברות מסחריות הודיעו שיעלו את מחירי המוצרים שלהן.

אחמד טיבי: חברת אסם הודיעה שלשום שתעלה מחירים בתחילת 2019 בשיעור של 2%–4.5%.

אלי אלאלוף: כי היא מפסידה.

אלי אלאלוף: היא מפסידה כסף.

אלי אלאלוף: שאלת את המונופול הזה אם הוא מפסיד כסף?

אחמד טיבי: הוא מרוויח.

אלי אלאלוף: הוא פרסם את תוצאות – – –

אחמד טיבי: לא, הוא לא פרסם.

אלי אלאלוף: אה, לא מפרסם.

אלי אלאלוף: אתה רואה?

אלי אלאלוף: אל תקנה אסם, תקנה מרינה, זה פחות מחמישה שקלים.

אחמד טיבי: מסכים.

אחמד טיבי: תנובה תעלה את מחירי מוצריה ב-2%–3%; המאפיות ביקשו להעלות את מחירי הלחם המפוקח ב-3.4%.

אחמד טיבי: עבור מאות אלפי אנשים, רבותיי חברי הכנסת, 8% עלייה במחירי החשמל, ועלייה של 4.5% במחירי המים, ו-2%–4% ברשתות המזון, זה שינוי סדרי עולם.

אחמד טיבי: מפולת כלכלית.

אחמד טיבי: נטל שאי-אפשר לעמוד בו; (אומר בערבית: עליית מחירים שאי-אפשר לעמוד בה.

אחמד טיבי: ) לחברות הגז, מצד שני, עולה היום, לאחר שהחזירו את השקעתן, 40 סנט לייצר יחידת גז.

אחמד טיבי: את אותה יחידה הן מוכרות לחברת החשמל ב-6 דולר, חבר הכנסת אלאלוף.

אלי אלאלוף: בגז תכניס להם כמה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: זה עולה 40 סנט ומוכרים ב-6 דולר, ואת זה כולנו משלמים.

אחמד טיבי: איציק, כולנו משלמים.

אחמד טיבי: אתם שומעים?

אחמד טיבי: 40 סנט עולה להן לייצר מה שבסופו של דבר הן מוכרות ב-6 דולר.

אחמד טיבי: מאות אחוזי תשואה.

אחמד טיבי: למישהו זה נראה נורמלי?

אחמד טיבי: זה מקובל עליכם?

אחמד טיבי: גם כאן – רוב קואליציה לא נמצאת פה – ניתן היה לצפות שפתיחת פערי מחירים בין ישראל למדינות אחרות תיצור ליבואנים הזדמנות לייבא מוצרים זולים יותר ולהציג רווח מהיר, ובכך להביא להפחתת פער המחירים לאורך זמן.

אחמד טיבי: אלא שלישראל אין מדיניות של מסחר חופשי כאשר מדובר במוצרי מזון.

אחמד טיבי: ירידה ברמת התחרות המקומית עשויה להיות הסבר פשוט לעליית המחירים הצפויה.

אחמד טיבי: גם הקיצוץ, ה-flat בכל המשרדים – בריאות ושאר המשרדים – גרם לכוונה להעלות מחירים.

אחמד טיבי: השינויים במבנה השוק שהתרחשו לפני עשור, כמו גם חסמי היבוא, מצביעים על הגורם העיקרי לכך שהמחירים בישראל התייקרו בקצב כה מהיר: ירידה ברמת התחרות בענף, ירידה ברמת התחרות בענף.

אחמד טיבי: התוכנית לחשיפה מסיבית של השוק הישראלי לסחורה מיובאת תוביל להורדת מחירים.

אחמד טיבי: לעומת זאת, שיעור היבוא של מוצרי מזון נותר נמוך למדי, והמצב אף החמיר.

אחמד טיבי: שינויים במבנה השוק המקומי – גם להם היה תפקיד בצמצום התחרות.

אחמד טיבי: יש לתת חשיבות רבה, אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, להמשך חשיפת המשק ליבוא כאמצעי להגברת התחרות, הוזלת המחירים ושיפור רווחת הצרכנים בישראל.

אחמד טיבי: מחירי החלב – בואו נדבר על מחירי החלב.

אחמד טיבי: החלב בארץ יקר יותר ב-67% בממוצע מבמדינות ה-OECD.

אחמד טיבי: 67%.

אחמד טיבי: משפחה ממוצעת בישראל מוציאה כ-200 שקל לחודש על חלב.

אחמד טיבי: התוכנית להורדת מחירי החלב שמדברים עליה עכשיו לא תוריד יותר מ-13 שקל בחודש.

אחמד טיבי: לכן צריך לקבוע מחיר לפי הממוצע האירופי ואחר כך נסדר את כל השאר.

אחמד טיבי: כל מדינות אירופה כמעט מסבסדות את החלב.

אחמד טיבי: חלב הוא מוצר יסוד, אל-חליב, איזו משפחה לא משתמשת בחלב?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת נוחלת כישלון אחרי כישלון – יש לה כישרון בכישלון – ומתעמרת באזרח, במשפחה הממוצעת, בכיס של האזרח, במוצרי היסוד: חשמל, מים, חלב, מזון.

אחמד טיבי: הייתה מחאה לפני כמה שנים.

אחמד טיבי: המחאה הזאת צריכה לחזור לרחובות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, המחאה בצרפת גם מקרינה על העולם כולו.

אחמד טיבי: אני מקווה שהמחאה שהייתה כאן, שקדמה למחאה בצרפת, תחזור לרחובות, כי זה נוגע לכל אזרח, לכל משפחה.

אחמד טיבי: עכשיו, מסעוד, בימים אלה אנחנו עוסקים ודואגים גם בנושאים אחרים: האלימות והפשיעה, האלימות, הפשיעה והפשע.

אחמד טיבי: לכן כאשר רק בימים האחרונים שבעה אזרחים ערבים נרצחו, ומאז שנות ה-2000 עד היום 1,306 אזרחים, מה זה?

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: אי-אפשר למנוע את מרחץ הדמים הזה?

אחמד טיבי: לציבור הערבי אין משטרה משלו, אין כוח אכיפה משלו.

אחמד טיבי: במדינה בדרך כלל יש משטרה.

אחמד טיבי: היא אמורה ליישם את החוק, את ההרתעה ואת הענישה מול כנופיות, מול סוחרי נשק, נשק שמוברח מבסיסי הצבא אל היישובים הערביים.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: יש נייר מודפס עם השמות, אבו חאלד.

אחמד טיבי: )

אלי אלאלוף: הדף עם השמות.

אחמד טיבי: תודה, חברי אבו חאלד.

אחמד טיבי: לכן אנחנו אומרים: את מרחץ הדמים הזה צריך להפסיק.

אחמד טיבי: אגב, יש אצלנו ויכוח נוקב, ער, על העניין הזה, שמדאיג את האוכלוסייה הערבית יותר מאשר כל נושא אחר.

אחמד טיבי: יש גורמים, גורמי פשיעה, שבשבילם אלימות היא עדיפות ראשונה.

אחמד טיבי: זה נורא ואיום.

אחמד טיבי: כל חברה צריכה לפלוט מתוכה, להיאבק בגורמים האלה, והוויכוח הזה הוא ויכוח ער, נוקב וכואב.

אחמד טיבי: אבל במקביל –כשצריך לבוא להרוס בתים, אתה רואה כוחות משטרה, עשרות רכבים, יס"מ; כשעוצרים רופאים, עוצרים אותם בלילה – מבצע – מכוניות (אומר בערבית: אחת אחרי השנייה.

אחמד טיבי: ) אבל מול פושעים וסוחרי נשק פתאום יש אוזלת יד.

אחמד טיבי: השר לביטחון הפנים, אדוני השר, אמר שכשאמרו לו: למה אתה לא מחדש למפכ"ל אלשיך – אחד מהגורמים שהוא אמר בתקשורת הוא שהוא לא מרוצה מהעובדה שהמשטרה לא נאבקה די בנושא הנשק והפשיעה בחברה הערבית.

אחמד טיבי: 1,306 קורבנות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אחמד טיבי: אני, ברשותך, ובזה אני אסיים, אקרא את שמות הנרצחים בשבוע האחרון, בעשרה הימים האחרונים: ג'דוע אזברגה ואשתו אמנה – היא הייתה בהיריון עם תאומים – מלוד; ראמי אבו ג'אבר – כפר קאסם; אשרף אבו קאעוד – יאפא; עלי אל-אחסן אבו אל-ריחאן – רמלה; מוחמד אבו דיאק – יאפת אלנאצרה; ואימאן עווד, שנרצחה בעכו.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: רחמי האל על כל הקורבנות האלה, אבל עד מתי?) די.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת אי-אמון מטעם יש עתיד: העלאת יוקר המחיה בצורה דרמטית המשפיעה על מיליוני אזרחים ואזרחיות בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם יש עתיד, חבר הכנסת יאיר לפיד ינמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

יאיר לפיד: רגע, אני השארתי שם את הדף.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רואה.

יולי יואל אדלשטיין: ברשימה המשותפת אחד מגיש לשני את הדברים, וכאן, ביש עתיד, אני לא יודע מה קורה.

יריב לוין: – – –

יאיר לפיד: אין כמו מריבה בריאה איתך, יריב.

יאיר לפיד: בסוף.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בפעם האחרונה שהתכנסנו כאן כדי לדון על כלכלה ועל יוקר המחיה עמד ראש הממשלה על הדוכן הזה והודיע שכל מי שכופרים ברעיון שהכלכלה במצב נהדר הם חמוצים.

יאיר לפיד: מה שהוא קצת שכח זה שמחירי החמוצים עלו ב-4.8%, החשמל עולה ב-8%, המים – ב-4.5%, מזון – עד 4.5%, והסלולר ב-10% עד 15%, וכל זה – –

יריב לוין: מה יורד?

יאיר לפיד: – – כשאין משבר כלכלי.

יאיר לפיד: כל זה כשיש כסף בקופה.

יאיר לפיד: הממשלה הזו וראש הממשלה הזה לא יילחמו ביוקר המחיה.

יאיר לפיד: איך אני יודע שהם לא יילחמו ביוקר המחיה?

יאיר לפיד: כי הם לא עשו את זה עד עכשיו, ומה שלא עשית עשר שנים כבר לא תעשה.

יאיר לפיד: מה שלא עשית בעזה עשר שנים – לא תעשה.

יאיר לפיד: מה שלא עשית בפערים החברתיים, בפריפריה ובפקקים – לא תעשה, ובטח מה שלא עשית עשר שנים במלחמה ביוקר המחיה כבר לא תעשה.

יאיר לפיד: חברי הקואליציה אוהבים לריב איתי על התקופה שלי באוצר, כמובן.

יאיר לפיד: אז בואו נדבר על לעשות.

יאיר לפיד: מה אתה עושה כשאתה רוצה לבוא לעבודה בבוקר, אפילו אם ראש הממשלה נתניהו עושה כל שביכולתו לחבל לך בעבודה, שזה מה שהוא עשה כשאני הייתי באוצר?

יאיר לפיד: אז בשנה ושמונה חודשים אני עשיתי יותר ממה שהוא עשה בעשר שנים: רפורמת שמיים פתוחים עם ישראל כץ – כי אני מאמין בלתת קרדיט, אני יודע שזה לא מקובל אצלכם; ובתי הספר של החופש הגדול, שחסכו אלפי שקלים להורים צעירים; ורפורמת הקורנפלקס, שמורידה את מחירי המזון היבש; וביטלתי את אגרת הטלוויזיה – וזה מאות שקלים.

יאיר לפיד: אנשים לא זוכרים, הם היו משלמים כל שנה; ותרופות חינם לניצולי השואה; והעברנו את חוק הריכוזיות – כל זה בשנה ושמונה חודשים עם ראש ממשלה שבאמת מחבל מהבוקר עד הערב.

יאיר לפיד: והקמנו את קבינט הדיור, כשכל המלחמה על הדיור היום מתבססת על קבינט הדיור שאני הקמתי.

יאיר לפיד: וכל זה, כל זה, יריב, השר לוין, בתוך משבר כלכלי עמוק שראש הממשלה שלך יצר, עם 40 מיליארד שקל בור תקציבי, עם גירעון שרץ והולך ועולה ועולה, ועם חלוקה לגמרי חסרת אחריות של כסף לכל שותף קואליציוני שעבר לידו וסחט אותו.

יאיר לפיד: במה הממשלה הזו כן טובה?

יאיר לפיד: כי בוא ניתן קרדיט כשצריך.

יאיר לפיד: היא הכי טובה שמישהו מאיתנו ראה בהודעות לעיתונות.

יאיר לפיד: במסיבות עיתונאים והודעות לעיתונות זו פשוט ממשלה שאין לה מתחרים.

יאיר לפיד: כנראה בגלל זה השבוע העלו את תקציב משרד הפרסום הממשלתי ל-656 מיליון שקל, ולפני שמישהו מרים ראש – בתקופתי זה היה 300 מיליון שקל, ובתקציב 2015 שאני שמתי והעברתי בממשלה זה קוצץ ל-150 מיליון שקל.

אלי אלאלוף: לא קשור – – – אלא קשור לאירוויזיון.

יאיר לפיד: כי לראש הממשלה זה לא באמת אכפת.

יאיר לפיד: כל הזמן הוא אומר: המדינה פורחת.

יאיר לפיד: למי היא פורחת?

יאיר לפיד: מי פה גומר את החודש?

יאיר לפיד: מי יכול לקנות דירה?

יאיר לפיד: ההורים משלמים במקרה הטוב 3,000 שקל למעון יום.

יאיר לפיד: סטודנטים עובדים בשתי משרות.

יאיר לפיד: מי זה האנשים האלה, שכל כך קל להם, שהכלכלה פורחת להם ושאין להם שום מאמץ לסגור את החודש?

יאיר לפיד: באיזה עולם דמיוני שהמצאתם לעצמכם הם חיים?

יאיר לפיד: ראש הממשלה הזה לא יוריד את יוקר המחיה משתי סיבות: הסיבה הראשונה היא כי הוא לא יודע איך.

יאיר לפיד: עשר שנים הוא ראש ממשלה, אין לו מושג איך מורידים את יוקר המחיה.

יאיר לפיד: התקופה היחידה שבה הייתה מלחמה אמיתית ביוקר המחיה הייתה כשהיה לו את שר האוצר שנמצא פה על הדוכן.

יאיר לפיד: והדבר השני – כי לא באמת אכפת לו מזה.

יאיר לפיד: זה משעמם אותו.

יאיר לפיד: זה משעמם, כל הצעירים האלה שלא גומרים את החודש.

יאיר לפיד: זה לא כמו להצטלם עם יוניקלו בגבול הצפון.

יאיר לפיד: זה משעמם, אז הוא משתעמם; מגלגל את זה על אחרים.

יאיר לפיד: כשלא נעים מאשים את כחלון, כשלא נעים מאשים אותי, ובעיקר לא מטפל בזה.

יאיר לפיד: אז תן לנו לעשות את זה.

יאיר לפיד: אני יודע איך לעשות את זה, עשיתי את זה את בתנאים הרבה יותר קשים ממה שיש לנו היום, בתוך משבר כלכלי מהעמוקים שידעה המדינה הצלחנו לעשות מלחמה אמיתית ביוקר המחיה.

יאיר לפיד: תן לנו לעשות את זה.

יאיר לפיד: אני צמצמתי אז את הגירעון, אני הורדתי אז את האבטלה, אני מחקתי את החובות, שהוא יצר, ואנחנו הורדנו את יוקר המחיה ונוריד את יוקר המחיה.

יאיר לפיד: זה לא משעמם אותנו, זה אכפת לנו, זו המשימה שלנו.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של מרצ: גל ההתייקרויות במשק והקיצוץ הרוחבי בשירותים החברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אני שם שכפ"ץ, אילן.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע איפה נמצא חנוך לוין כשצריכים אותו.

אילן גילאון: אתמול ראיתי מציאות שהגיעה לשיא, מציאות הזויה לגמרי.

אילן גילאון: שים לב, חצי ממשלה מפגינה נגד חצי הממשלה השני, וחצי הממשלה השני זה רק ראש הממשלה.

אילן גילאון: זה מטורף לגמרי.

אילן גילאון: לרמות כאלה באמת עוד לא הגענו, אבל זה ממש כבר לא מצחיק ואפילו לא עניין לפרשנות פוליטית.

אילן גילאון: באמת, זה עניין לתרופות, אדוני.

אילן גילאון: תסלח לי, אבל אני לא מבין את הכאוס ואת המציאות ההזויה הזאת.

אילן גילאון: אבל את האי-אמון הגשנו על העלאת יוקר המחיה.

אילן גילאון: הבעיה, אדוני יודע, היא לא העלאת יוקר המחיה אלא צמצום כושר הקנייה של הישראלי והישראלית שנמצאים כאן, הביטחון של אנשים לגבי יכולתם להגיע למחוז חפצם.

אילן גילאון: זו הבעיה המרכזית: התחושה המאוד-עמוקה ששם למעלה, בעצם, אם אתה לא מתנחל, אתה לא מעמונה ואתה לא מקומץ אנשים שמסעיר את המדינה ומגרה אותה באופן שהממשלה הזאת מתגרה בה באמצעותו, אתה משול לכלום, לשום דבר.

אילן גילאון: הייתה לנו, אדוני היושב-ראש, מחאה ב-2011.

אילן גילאון: אני אומר לך: למחאה יש חשיבות גדולה בדמוקרטיה, חשיבות גדולה ומשמעותית, במידה שלמחאה יש יכולת להשפיע ולשנות סדרי עולם.

אילן גילאון: הלוא אדוני יודע שבסך הכול כל מה שהפוליטיקה עוסקת בו הוא היכולת להחליט מי מקבל ומי משלם, כמה ולמה.

אילן גילאון: בזה אנחנו תמיד עוסקים.

אילן גילאון: ב-2011 הייתה אחת המחאות המפוארות ביותר במדינת ישראל.

אילן גילאון: אבל הכול יצא בסופו של דבר סרק, מפאת חוסר היכולת שלנו לקבל ולשנות את הדיסקט בתפיסת החלוקה שלנו במדינה.

אילן גילאון: על מה אנחנו בסך הכול מדברים?

אילן גילאון: הרי אנחנו, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא מדברים על דברים ברומו של עולם; על הפחדים הפשוטים הקטנים, שאזרח, במדינה שיש לה את המשאבים, חש שמישהו שם למעלה יושב כאן כדי לחשוב עליהם בשבילו: שיהיה לו, תמיד אני אומר, מספיק חם בחורף, מספיק קר בקיץ, ושיהיה לו אוכל בעצמו, במקרר של עצמו, ושהוא לא יצטרך להתלבט בשביל תרופה.

אילן גילאון: אלה הדברים הבסיסים ביותר, שבמדינת ישראל היום – מה שנקרא basic income, שלכל אזרח במדינת ישראל, לא משנה באיזה מצב הוא נמצא, יש את האמצעים האלה כדי לקיים אותו, בכבוד.

אילן גילאון: אפשר קצת לעשות רגולציה, והרי זה התפקיד המרכזי של ממשלה – לקחת מכאן ולשים כאן.

אילן גילאון: כל כלכלה הרי בנויה על בסיסים, על שירותים שאנחנו נותנים: בריאות, חינוך, תעסוקה, קורת גג וביטחון.

אילן גילאון: לא צריכים להילחם, במדינה כמו שלנו, שמבקשת להיות מדינה במעמד גבוה ב-OECD, על הדברים הבסיסיים האלה.

אילן גילאון: יש, מהצד השני, תשלומי העברה, שאנחנו קוראים להם קצבאות, מתוך הנחה של מדינת רווחה שרוצה לתת מקפצות לאנשים כדי להתקדם.

אילן גילאון: ומיסים, אדוני.

אילן גילאון: בדבר הזה יש לעשות בסופו של דבר סדר, כדי שאנחנו נקיים גם דמוקרטיה וגם סוציאל-דמוקרטיה במדינה כזאת, שצריכה להיות אחראית לתושביה.

אילן גילאון: סיפרו לנו על מתווה הגז.

אילן גילאון: גז, כנראה בינתיים – ודיברו לפני קודמיי על עלות ייצור הגז ועל העלות של 6 דולר שחברת החשמל משלמת.

אילן גילאון: מצידי שחברות הגז ייקחו כמה שהן רוצות על הגז הזה, אבל לא באותו מקום שאנחנו משתמשים בו כדי להפיק את הגז.

אילן גילאון: ואני דווקא מתמקד בגז משום שהגז הוא גורם מניע לגורמים האחרים: הוא שיוצר את הטלטלה ואת הבלבלה.

אילן גילאון: ואני הרי, בסופו של דבר, לא רק מדבר על יוקר המחיה אלא על היכולת שלי לקנות את הביטחונות שלי; היכולת שלי, של כל אזרח, להתמודד עם מפלס החרדה שלו.

אילן גילאון: אז אומרים לו: ואללה, אנחנו נשחרר עכשיו את המיסים, נפתח את הכול.

אילן גילאון: ואני אומר: בסדר, אבל תדאג גם לאנשים, שתהיה להם עבודה.

אילן גילאון: אנחנו לא דיברנו רק על המחיר; דיברנו על הקיום, דיברנו על להגיע בכבוד ובעצמאות למחוז חפצך.

אילן גילאון: מה יצא בינתיים?

אילן גילאון: מי באמת הרוויח מן המציאות ההפכפכה הזאת?

אילן גילאון: גורמים שהם גורמים מתווכים, והם הולכים והופכים לקומץ.

אילן גילאון: שים לב, אדוני, שהמציאות – סליחה, גברתי חברת הכנסת פדידה, אסור לך להיות בממשלה אלא אם כן את נורא רוצה, אבל אני יכול לדבר בשבילך עם מישהו.

אילן גילאון: צריכה?

אילן גילאון: אגב, אני פעם ניסיתי להיכנס לפה עם קלנועית, לתוך הממשלה, והצלחתי לעבור עם הקלנועית עד לשם; מה לא הצלחתי?

אילן גילאון: לצאת בחזרה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה חושב שזה במקרה?

אילן גילאון: אז אני לא יודע, אולי זה מרמז, אולי – – –

יולי יואל אדלשטיין: אין שום דבר מקרי במליאה.

אילן גילאון: לכן, בואו נדבר אמת.

אילן גילאון: אני לא מאמין שאדם למאבק נולד, אדוני; אדם נולד להרבות שמחה, להמעיט כאב ולחיות בחברה שצריכה להיות מושתתת על ביטוי שלצערי הרב איננו שגור אצלנו, והוא נקרא הגינות.

אילן גילאון: אנשים לא חמוצים, אדוני; אנשים מיואשים, אנשים מפחדים את פחד יומם יום-יום, וההגינות היא בדיוק אותו הדבר שמאפשר לכל אחד להיות קצת משוחרר מן המאבק המתמיד הזה.

אילן גילאון: אני מגיע כרגע מהעובדות הסוציאליות – אני אומר: העובדות הסוציאליות, ואני צריך לומר: העובדים והעובדות הסוציאליות, אבל זה כמעט עובדות סוציאליות – בתל אביב, שנעמדות בשורה הראשונה של החזית הלאומית של מדינת ישראל, מול כל הקושי, שעכשיו הולכים להכביד עליו האנשים הראשונים בשורה הראשונה הזאת.

אילן גילאון: וכל פעם אני מסתכל עליהם ואני אומר, כל רואיהם אמרו עליהם: איזה בני אדם משונים, אולי מטורפים, שבעידן כל כך ציני הם מוכנים לעשות משהו שאיננו ציני.

אילן גילאון: מישהו הולך ומנצל את חולשתם בכך שהם עושים את ייעודם.

אילן גילאון: ראיתי, אדוני, תלושים של 5,000 ו-6,000 שקל בחודש, של עובדים סוציאליים שהם עובדי קבלן.

אילן גילאון: המציאות הזאת לא יכולה לקרות לא רק משום שאנחנו ציווינו את עצמנו להיות חברה מופתית אלא משום כך שהחלוקה חייבת להיות חלוקה אחרת, ועוני זה רק דבר אחד; זה לא גיבוב ודיבור וגיבוב שטויות על חברתיות וחברתיות, אלא זו היכולת שלנו לחלק את האוצר, את העושר הלאומי שלנו, באופן הגון.

אילן גילאון: יש לנו מספיק.

אילן גילאון: מצבנו, באופן אובייקטיבי – של כל אזרח במדינת ישראל – הרבה יותר טוב מאשר היה לפני 30 שנה – וזה מובן מאליו; אחרת, לא הייתה אבולוציה, אם הדברים האלה לא היו קורים.

אילן גילאון: אבל, אופן החלוקה, הניכור, החידוד בין הקבוצה שמקבלת לקבוצה שכל הזמן לא בטוחה בעצמה, הקמצנות שאנחנו מגלים אל אלה שאין להם את היכולת, שחיים בחברה שמפוצלת ומפורדת – זה הדבר שלא נותן מנוח.

אילן גילאון: לא, זה לא יוקר המחיה, אדוני; זוהי ההחמצה הגדולה של מה שיכולנו להיות במודל יותר מתון.

אילן גילאון: אני, בכלל, חושב שהמידתיות היא הדבר הנכון בחברה שאנחנו צריכים לחיות בה.

אילן גילאון: לכן אני אומר לעצמי: יש ללכת לשינוי דיסקט, ושינוי דיסקט לא יקרה לעולם במשטר שבו הציבור הוא שמשרת את פרנסיו ומשרת את מנהיגיו.

אילן גילאון: יש מטרה אחת לציבור הזה – לאפשר לאנשים להיות כאן בשלטון.

אילן גילאון: אני תמיד מספר את הסיפור המפורסם על ויקטור שם-טוב, כאן, במקום הזה, איך הוא שם לעצמו את התמונות שמלעיגות אותו ואת הקריקטורות שמגחיכות אותו בכניסה ללשכה שלו.

אילן גילאון: יום אחד, כששאלתי אותו: למה אתה שם את התמונות הללו?

אילן גילאון: הוא אמר לי: כדי שאני לא אקח את עצמי יותר מדי ברצינות.

אילן גילאון: הוא אמר לי שהוא יודע שהוא בא לשרת מטרה.

אילן גילאון: והיום, באגואיזם המרקיע-שחקים הזה, הבלתי-אפשרי, המוגזם הזה, שאדם הולך ומשרת את עצמו וכל השאר הם אמצעים כדי לענג את עצמו – הדבר הזה לא יכול לקרות.

אילן גילאון: ולכן גם לאף אחד לא תהיה אחריות אם יהיה קר בחורף או חם בקיץ כי זה לא מעניין.

אילן גילאון: הדבר הכי חשוב והכי אמיתי, אגב, שאמר ראש הממשלה – שלעיתים מאוד נדירות אני רואה אותו אומר דבר אמיתי ואז הוא בדרך כלל מסמיק – זה המשפט שאומר: את לא מעניינת, את מאוד משעממת.

אילן גילאון: פעם הוא עוד אמר: הם מפחדים.

אילן גילאון: הם לא מפחדים, הם לא מעניינים, הם משעממים.

אילן גילאון: הם לא מעניינים והם משעממים והם כולם אסקופה נרמסת כדי לשרת את האגו המנופח של ראש הממשלה וכל חבר מרעיו כאן.

אילן גילאון: ולכן אני מקווה שהציבור הזה ידע לשאול את עצמו מה טוב לו ומה רע לו ויוליך אותם החוצה מן המקום הזה ויחזיר לעצמו את המדינה שלו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת, שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין, להשיב על ארבע הצעות האי-אמון ששמענו.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נשמע את ההנמקה של סיעת ישראל ביתנו.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אדוני, ברשותך נפתח בחידה ואני אשמח אם מישהו מחברי האופוזיציה יתנדב לענות על השאלה המאוד-פשוטה.

אילן גילאון: פשוט נשאלת למה שר האוצר לא הגיע.

יריב לוין: אני אשאל.

יריב לוין: הינה, חבר הכנסת גילאון, אני רואה שאתה מתנדב לענות.

יריב לוין: אני שמח.

אילן גילאון: תשאל למה שר האוצר לא הגיע, כי הוא חברתי – – –

יריב לוין: עכשיו אני אשאל.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, שמענו כאן את הנאומים של חברי האופוזיציה ואני רוצה לשאול: כשהמחירים עולים – ונתנו פה כל מיני דוגמאות, זה עולה, וזה עולה, וזה עולה, וזה עולה – מה קורה למדד המחירים לצרכן, חבר הכנסת גילאון, כשיוקר המחיה עולה?

אילן גילאון: המדינה – – –

יריב לוין: כשיוקר המחיה עולה, מה קורה למדד המחירים לצרכן?

יריב לוין: מה קורה לו?

איציק שמולי: אולי תספר מה עשתה הממשלה – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: אולי תענה על השאלה, חבר הכנסת שמולי.

יריב לוין: אולי תענה על השאלה.

איציק שמולי: אז למה אתם מבוהלים?

אילן גילאון: – – –

יריב לוין: אז זהו, אדוני, אני אענה במקום חברי האופוזיציה.

איציק שמולי: אז תגיד לכולם – – –

יריב לוין: התשובה ממש מדהימה: כשהמחירים עולים, המדד עולה.

איציק שמולי: למה שיניתם את המדד של הדיור?

פנינה תמנו: – – – עם ישראל – – –

יריב לוין: ומה קורה כשהמחירים יורדים?

יריב לוין: מה קורה כשהמחירים יורדים?

פנינה תמנו: לא צריך להתחכם – – –

יריב לוין: המחירים יורדים, והמדד יורד.

איציק שמולי: אז למה אתם מבוהלים?

יריב לוין: ומה קרה בחודש נובמבר?

איציק שמולי: יריב, למה אתם מבוהלים?

איציק שמולי: למה אתם מבוהלים?

יריב לוין: רגע, חבר הכנסת שמולי, בוא, בוא, תספר לציבור את מה שלא סיפרת לו כאן מעל הדוכן.

איציק שמולי: אני אספר.

איציק שמולי: למה שיניתם את מדד הדיור?

יריב לוין: מה קרה בחודש נובמבר?

יריב לוין: מה קרה?

יריב לוין: אני מחכה לשמוע.

איציק שמולי: למה שיניתם את המדד של הדיור?

יריב לוין: אל תשאל שאלות.

יריב לוין: שאלתי – תענה.

יריב לוין: מה קרה בחודש נובמבר?

פנינה תמנו: – – – ולא צריך להתחכם – – –

איציק שמולי: במקום לטפל בדיור טיפלתם במדד של הדיור.

יריב לוין: מה קרה בחודש נובמבר?

לאה פדידה: שולה מעפולה לא הצליחה לקנות לחם.

לאה פדידה: זה מה שקרה בנובמבר.

יריב לוין: תאמינו או לא, פלא פלאים, המדינה היחידה בעולם שבה המדד ירד בנובמבר – אבל מי ששומע אתכם חושב שהמחירים רק עולים.

איציק שמולי: אז למה אתם – – –

יריב לוין: איך זה יכול להיות?

לאה פדידה: רק אנחנו חושבים ככה?

יריב לוין: איך זה יכול להיות?

איציק שמולי: כנראה שכל הציבור חושב ככה.

אילן גילאון: מה זה חשוב הבריאות?

אילן גילאון: העיקר – – –

יריב לוין: מה לעשות, חבר הכנסת שמולי, שהאמת היא הפוכה, מה לעשות?

איציק שמולי: אתם שיניתם את המדד.

איציק שמולי: זו האמת.

איציק שמולי: במקום לטפל במחירי הדיור, שיניתם את המדד של הדיור.

איציק שמולי: תגיד את האמת.

איציק שמולי: זו בדיחה.

יריב לוין: האמת היא, חבר הכנסת שמולי, ששורה שלמה של מרכיבים במדד ירדו, בראשם ירידה משמעותית מאוד במחירי הדלק – –

איציק שמולי: זאת בדיחה.

איציק שמולי: אפשר לחשוב שהצעירים מסתערים על שוק הדירות.

איציק שמולי: כולם קונים דירות.

יריב לוין: – – ירידה שיש לה השפעה ישירה כמעט על כל משקי הבית, השפעה דרמטית, שנמדדת בהוצאה ממוצעת למשפחה של למעלה מ-66 שקל בחודש, הפחתה.

יריב לוין: ומה לעשות, שבגלל זה במדד אובייקטיבי, שלא נסמך על כל מיני אמירות ריקות כאן אלא על נתונים מספריים פשוטים – לא שלנו, של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – המציאות הפוכה.

יריב לוין: כרגיל אצלכם, המציאות במקום אחד, ומה שאתם רואים ומה שאתם מספרים – הפוך לגמרי.

יריב לוין: עכשיו אני אגיד לך עוד דבר, חבר הכנסת שמולי.

יריב לוין: אתם יודעים, אני כל הזמן שומע מכם, איך אומרים: לפנק, לפנק – לחלק, לחלק.

יריב לוין: צריך לתת לזה ולתת לזה ולהעלות לזה ולהעלות לזה ולעשות ולעשות ולעשות.

לאה פדידה: בא לך להיות איש פרסומת?

לאה פדידה: מה זה הגימיקים האלה?

יריב לוין: הכול נכון.

יריב לוין: תאמינו לי, אנחנו רוצים לתת לא פחות מכם אלא יותר מכם.

יריב לוין: ואגב, בניגוד אליכם – – –

איציק שמולי: מי הגדיל את הגירעון?

איציק שמולי: מי הגדיל את הגירעון – אני או אתה?

איציק שמולי: מי הגדיל את הגירעון?

יריב לוין: בניגוד אליכם, אנחנו גם נותנים.

יריב לוין: אנחנו גם נותנים.

איציק שמולי: אתם הגדלתם את הגירעון.

איציק שמולי: הגדלתם את הגירעון והגדלתם את העוני.

יריב לוין: אנחנו גם נותנים.

יריב לוין: אנחנו לא רק מדברים, אנחנו עושים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי, דיברת עשר דקות.

יריב לוין: ואני אומר שוב, בצורה הברורה ביותר, עומדים לזכותה של הממשלה ועומדים לזכותו של שר האוצר משה כחלון – הינה הנתונים האמיתיים.

לאה פדידה: מה, משבר הדיור לא נפתר.

לאה פדידה: זה לא נפתר.

יריב לוין: בזכות העבודה המשותפת של כולנו ובזכות מדיניות, גם של ראש הממשלה וגם של שר האוצר משה כחלון, הינה הנתונים האמיתיים: השכר הריאלי הממוצע עלה מ-2012 – אתם יודעים בכמה?

יריב לוין: בכמה?

יריב לוין: ב-17%.

יריב לוין: הרבה הרבה מעל עליית המדד.

יריב לוין: הרבה הרבה מעל.

אילן גילאון: – – –

לאה פדידה: אתה מזכיר לי: הניתוח הצליח והאזרח נפטר.

יריב לוין: המע"מ הופחת מ-18% ל-17%.

יריב לוין: מס הכנסה הופחת.

קריאות: – – –

יריב לוין: מענק מס הכנסה שלילי הוגדל.

יריב לוין: תוכניות של הגדלה והשוואה של נקודות זיכוי בגין ילדים בין גבר לאישה – בעלות של 1.7 מיליארד שקל.

אילן גילאון: – – –

יריב לוין: סך כל ההכנסה הממוצעת נטו של אזרחי ישראל גדלה ב-18% מאז שנת 2012.

אילן גילאון: אני קונה יותר או פחות?

אילן גילאון: על זה תענה.

אילן גילאון: אל תגיד לנו – – –

יריב לוין: לאזרחי ישראל נשאר יותר כסף בכיס היום.

יריב לוין: אני אגיד לכם יותר מזה: עשינו שורה שלמה של רפורמות במערכת הבנקאית, במכון התקנים, בגפ"מ – –

לאה פדידה: יאללה, רפורמה זה לקחת כסף מפה ולשים כסף פה.

יריב לוין: – – בפתיחת שוק הטלוויזיה לתחרות והורדת מחירי הטלוויזיה הרב-ערוצית מכ-300 שקל ל-100 שקל; הוזלה בדמי הניהול בחיסכון הפנסיוני; בלימת העלייה המטורפת שהייתה בתקופת יש עתיד במשרד האוצר במחירי הדיור.

יריב לוין: בואו נמשיך: ביטול מכסים בהיקף חסר תקדים; רפורמה של פתיחת שוק המזון ליבוא – –

לאה פדידה: תגיד לי, אנחנו חיים באותה מדינה?

יריב לוין: – – רפורמה ביבוא האישי; הוזלת מוצרי תקשורת, והרשימה ארוכה ארוכה.

אילן גילאון: בשכר מינימום אתה קונה יותר או פחות?

אילן גילאון: זה תענה, אל תתחכם.

אילן גילאון: אתה קונה יותר או פחות?

יריב לוין: גם סייענו באופן ישיר למעמד הבינוני ולזוגות הצעירים – –

אילן גילאון: – – – נומרטור.

יריב לוין: – – עם סבסוד צהרונים בהיקף גדול מאוד – –

אילן גילאון: עולה יותר או פחות?

יריב לוין: – – בית ספר של חגים; הרחבת בתי ספר של הקיץ מכיתות ג'; הפחתה של תעריפי תחבורה ציבורית; הארכת רישיונות נהיגה; הגדלה של קצבאות הסיעוד; טיפולי שיניים לקשישים – אתם רושמים?

יריב לוין: תרשמו, תבדקו קצת את הנתונים – הקמת ועדה שתקל על הדרישות מעסקים ורפורמה שלמה ברישוי עסקים, והרשימה היא ארוכה.

יריב לוין: אבל אני רוצה להגיד לכם עוד דבר.

יואל חסון: אם כל כך טוב, איך כל כך רע, אדוני השר?

יריב לוין: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר, ותקשיבו טוב.

איציק שמולי: אם כל כך טוב, למה עשיתם דיונים לתוך השבת?

יריב לוין: עכשיו בואו ואני אגיד לכם עוד דבר.

איציק שמולי: למה עשיתם דיונים לתוך השבת?

איציק שמולי: מצב חירום.

איציק שמולי: על מה מצב חירום במשרד האוצר?

יריב לוין: אנחנו, בניגוד אליכם, שרק כל היום מספרים על לחלק, אנחנו עושים ועשינו מהפכה ורפורמה שלמה ששיפרה את מצבם של אזרחי ישראל ללא הכר.

איציק שמולי: אתם הגדלתם את הגירעון.

יריב לוין: אגב, אמר לי קודם חבר הכנסת אלאלוף: מתוכנית שהייתה אמורה להתבצע בעשר שנים, של 50 מיליארד שקל סיוע לאוכלוסיות מוחלשות, אנחנו ביצענו בפועל, בקדנציה הזאת, כבר 34 מיליארד שקל.

יריב לוין: לא בעשר שנים – בארבע שנים, פחות מארבע שנים.

יריב לוין: אלה העובדות.

יריב לוין: אבל אני אגיד לכם עוד דבר – וכאן אני אגלה, אדוני היושב-ראש, סוד מדהים בכלכלה; אחרי שלמדנו קצת על המדד, נלמד אולי עוד שיעור אחד – אולי נעשה את זה מנהג קבוע, לעשות שיעורי כלכלה לחברינו מהאופוזיציה.

יריב לוין: אני רוצה ללמד עוד כלל קטן ומעניין בכלכלה.

קריאה: קצת לקח לכם זמן.

אילן גילאון: אפשר להבין הכול אם – – –

יריב לוין: כשרוצים – – –

אילן גילאון: תהיה עכשיו זליכה – – –

יריב לוין: כשרוצים לתת ולחלק ולסבסד ולתת קצבאות, צריך שיהיה מאיפה לשלם את זה.

יריב לוין: עכשיו בואו נראה מה אתם עשיתם כאשר אנחנו פעלנו על מנת להגדיל את העוגה, להגדיל את המשק, להגדיל את הכנסות המדינה, כדי שיהיה כסף לממן את כל הרפורמות האדירות האלה שאתם דיברתם עליהן ואנחנו עשינו אותן.

יריב לוין: בואו נראה מה עשיתם?

יריב לוין: כשרצינו להוציא את הגז מהאדמה – התנגדתם, כשרציתי לבנות – – –

איציק שמולי: היום ברור למה.

יריב לוין: כשרציתי לבנות מלונות כדי להגדיל את – –

איציק שמולי: 40 סנט – – –

יריב לוין: – – תעשיית התיירות – התנגדתם.

איציק שמולי: 40 סנט ומוכרים ב-6 דולר, על מי אתה מגן?

יריב לוין: כשרצינו לקצר הליכי רישוי ובנייה – –

איציק שמולי: 40 סנט ומוכרים ב-6 דולר, על מי אתה מגן?

יריב לוין: – – כדי לעודד בנייה ולהוריד את מחירי הדיור – התנגדתם, נכון?

יריב לוין: כאשר רצינו לתת – –

אילן גילאון: זה אתה נתת לבד או ששר האוצר נתן לך?

יריב לוין: – – הטבות לחברות הייטק, הטבות במס, כדי לייצר מקומות עבודה – הינה, לא במקרה נכנסה עכשיו חברת הכנסת יחימוביץ – התנגדתם.

שלי יחימוביץ': מה עשיתי?

יריב לוין: כאשר רצינו להפחית מס חברות – התנגדתם.

אילן גילאון: אדוני השר – – – מסתובבים עם תחתונים – – –

יריב לוין: אני אגיד לכם אפילו יותר מזה – – –

אילן גילאון: רוצים יותר כסף ממה שהם מכניסים הביתה.

יריב לוין: דיבר כאן חבר הכנסת לפיד על תקציב לפ"מ.

שלי יחימוביץ': מה עם מתווה הגז?

יריב לוין: אתם יודעים, אני הייתי מצפה – בכל אופן שר אוצר, הייתי מצפה לקצת יותר, בואו נגיד, התעמקות בחומר.

יריב לוין: אז בואו אני אספר לכם:

יריב לוין: תקציב לפ"מ גדל בין היתר בגלל גידול פי שניים, גידול של עוד 220 מיליון שקל, בתקציב השיווק של משרד התיירות, שמוצא ברובו הגדול על ידי לפ"מ.

יריב לוין: עכשיו, למה התקציב הזה שימש?

יריב לוין: הוא שימש להגדלת תנועת התיירות לישראל מ-2.9 מיליון לפני שנתיים ל-4 מיליון תיירים השנה.

יריב לוין: גידול של 1.1 מיליארד תוך שנתיים, 40% עלייה כמעט.

יריב לוין: אתם יודעים כמה שווים כל מיליארד תיירים למשק?

יריב לוין: כל מיליון תיירים למשק – 5.5 מיליארד שקל.

יריב לוין: 5.5 מיליארד שקל הכנסה.

אילן גילאון: כמה הם שווים ליכולת לחמם את עצמך בחורף?

יריב לוין: אז נכון, תקציב הלפ"מ גדל, אבל בשביל מה הוא גדל?

אילן גילאון: המשק נמצא במצב מצוין, ואנשים – קר להם.

יריב לוין: הוא גדל כדי להביא לכאן עוד 1.1 מיליון תיירים.

אילן גילאון: אדוני השר – – –

יריב לוין: עוד יותר מ-6 מיליארד שקל הכנסות.

אילן גילאון: המשק במצב מצוין רק לאנשים קר.

יריב לוין: זאת האמת.

יריב לוין: זה מה שקרה.

יריב לוין: ולכן, אני אומר, אדוני היושב-ראש, אני מציע לחבריי באופוזיציה: תדברו פחות, אל תספרו סיפורים, תלמדו את הנתונים.

אילן גילאון: זאת החוזקה באיתנות פיננסית – – –

יריב לוין: תלמדו את המספרים.

יריב לוין: האנשים שצופים בנו בבית לא טיפשים, הם יודעים להבחין בין דמגוגיה לבין עשייה אמיתית, בין סיפורים לבין נתונים עובדתיים ומספרים.

יריב לוין: וכן, ואת זה אני אומר בצורה ברורה: יש עוד מה לעשות, יש עוד מה לשפר.

יריב לוין: אנחנו מחויבים לזה, אנחנו עושים את זה ואנחנו נמשיך לעשות את זה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה בראשי, מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: עוד רחוק.

יולי יואל אדלשטיין: עוד רחוק.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד זמן, תירגעי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם ישראל ביתנו:

יולי יואל אדלשטיין: פגיעה קשה בביטחונם של אזרחי ישראל בשל מדיניות כושלת של הממשלה בדרום והעברת הפעימה השנייה בסך של 15 מיליון דולר לחמאס.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני לא רואה את השר יריב לוין.

רוברט אילטוב: אה, הוא עסוק, אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: הינה, הוא כאן.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר לוין, אני שומע את המרץ שבו אתה אומר:

רוברט אילטוב: דברו פחות, תעשו יותר, אבל אני לא יכול שלא להתייחס בדיוק באותן מילים אליך.

רוברט אילטוב: ובמילים האלה קצת שיבשת לי את הנאום, לכן אני אדבר בלי נאום כתוב, מהלב, כמו שאומרים.

רוברט אילטוב: אני דווקא ראיתי את השר לוין בהפגנה על מדיניות הממשלה, ושם הוא דיבר יפה, גבוהה-גבוהה, נגד מדיניות הממשלה, והוא לא היה שם לבד.

רוברט אילטוב: אני שמעתי את הרטוריקה המאוד-מעניינת: אנחנו הוזמנו לשם.

רוברט אילטוב: אדוני, הם לא הוזמנו לשם.

רוברט אילטוב: זה הכול עניין של פריימריז, פריימריז ופריימריז.

רוברט אילטוב: ולכן אני בא ואומר: השימוש הזה, הזול כל כך, באותם האנשים התמימים; באים ואומרים, דואגים לביטחונם של אזרחי מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: באים בצורה צינית שרים של הממשלה, של אותה ממשלה, של מדיניות הממשלה, שחלק מהם נמצאים גם בקבינט ומקבלים החלטות של הממשלה, ובסופו של דבר מדברים גבוהה-גבוהה אבל יושבים נמוך נמוך בכיסאות שלהם.

רוברט אילטוב: תופסים את הכיסא, שחס וחלילה לא יתנדנד ושלא ייפלו ממנו.

רוברט אילטוב: ובימים האחרונים אנחנו שומעים כל מיני רמזים שיהיה שר כזה או אחר שיתפוס את הכיסא של שר החוץ.

רוברט אילטוב: אפשר לחשוב שכל השרים כבר הצליחו בתפקידם והכול משגשג ואין פקקים והמוצרים בחנויות מאוד זולים והכול טוב והכול יפה, והשוחד שנותנים לחמאס פתר את בעיות הטרור, ועכשיו צריך להתעסק במדיניות החוץ.

רוברט אילטוב: למה?

רוברט אילטוב: כי לראש הממשלה יש יותר מדי תיקים.

רוברט אילטוב: אני מדבר על תיקים בממשלה, לא מדבר על דברים אחרים.

רוברט אילטוב: אבל פתאום – שכחו שיש אזרחים, ושצריך לבוא ולדבר איתם, אבל כשיש הפגנת ימין הם שם.

רוברט אילטוב: הם שם.

רוברט אילטוב: פתאום הם נזכרו, נזכרו שצריך לשמור על ביטחון.

רוברט אילטוב: אבל איך אתם מעבירים פרוטקשן, 15 מיליון דולר כל חודש?

רוברט אילטוב: זאת הייתה הפעימה השנייה, לפני כמה ימים, ומה אחרי זה?

רוברט אילטוב: לא רק שלא הייתה הסדרה, הטרור התגלגל מהר מאוד ליהודה ושומרון.

רוברט אילטוב: הם גם תומכים בצורה מאוד ברורה, בצורה מאוד מפורשת.

רוברט אילטוב: ואז השרים, מתוך הממשלה ומתוך הקבינט, מתייצבים ליד אותם האנשים שמודאגים ממה שקורה ביהודה ושומרון, ומתחילים להתפלסף.

רוברט אילטוב: במקום לעשות מעשים שהממשלה צריכה לעשות אותם – כי לכך אנחנו, הכנסת, בשיטה הפרלמנטרית, בוחרים את הממשלה, כדי שהיא תעשה מעשים – לא, הם באים לדבר, ועוד פעם לדבר ועוד פעם לדבר.

רוברט אילטוב: תתחילו לעשות, כבוד השר לוין, ותפסיקו עם הצביעות הזו.

רוברט אילטוב: פשוט תפסיקו עם הצביעות הזו.

רוברט אילטוב: אתה יודע, כבוד היושב-ראש, אנחנו שמענו לפני כמה ימים, כשהיה פה נשיא צ'כיה, את הנאום של ראש הממשלה.

רוברט אילטוב: ושם הוא אמר שהמעצמות קנו שקט מגרמניה הנאצית ובעצם מכרו את סלובקיה, ואני חושב שמכרו באותה הזדמנות גם את העם היהודי, כי לכולם היה ברור מה מצפה לעם היהודי.

רוברט אילטוב: ואתה יודע, הביון הבריטי והביון אמריקני והביון הרוסי ידעו בדיוק לאן הדברים הולכים, והיו גם הסכמים מתחת – לכולם היה ברור מה הולך להיות באירופה, אבל קנו שקט.

רוברט אילטוב: פתאום, ראש הממשלה לא שם לב שגם פה, במקרה הזה עם חמאס, האויב הגדול של מדינת ישראל – כי הם מצהירים בצורה הכי ברורה מה הם מתכוונים לעשות ליהודים אם השלטון יהיה אצלם והכוח יהיה אצלם – אנחנו קונים שקט.

רוברט אילטוב: האם הדבר הזה יכול להתקבל על הדעת, שכאשר ראש הממשלה בא ומדבר פה על בימת הכנסת על כך שמעצמות קנו שקט, פתאום הוא קונה שקט מארגון טרור?

רוברט אילטוב: דרך אגב, מי משלם את הכסף הזה?

רוברט אילטוב: קטאר.

רוברט אילטוב: מה עושה קטאר במשך שנים ארוכות?

רוברט אילטוב: היא קונה שקט.

רוברט אילטוב: קונה שקט מארגוני טרור גלובליים, בכל העולם, אל-קאעידה ואחרים, כדי שחס וחלילה לא יפגעו בהם או יעשו להם צרות צרורות כאלה ואחרות, ולכן הם מממנים טרור באופן שיטתי – אחת המדינות הגדולות אחרי איראן שמממנת טרור.

רוברט אילטוב: ואנחנו שולחים את קציני ישראל ללוות את אותו השליח שיעביר להם את הכסף המזומן, הפרוטקשן.

רוברט אילטוב: כבוד השר לוין, אתה אומר שהאופוזיציה תדבר פחות?

רוברט אילטוב: תפסיקו אתם לדבר, תתחילו לעשות.

רוברט טיבייב: מה יש לך נגד לוין?

רוברט אילטוב: תתחילו לעשות, כי אתם הממשלה.

רוברט אילטוב: אמרתם: אנחנו לא עשינו, ישראל ביתנו.

רוברט אילטוב: בבקשה, כבר מעל חודש יש לכם היכולת לעשות.

רוברט אילטוב: תעצרו את המימון הזה, תעצרו את הכסף הזה, תתחילו לטפל בחמאס.

רוברט אילטוב: אתה מחייך, אבל אנשים נהרגים.

רוברט אילטוב: למה אנשים נהרגים?

רוברט אילטוב: כי חשבת שאתה תקנה שקט ב-15 מיליון דולר, ולא, לא קנית שקט.

רוברט אילטוב: אז אתה נאלץ עכשיו ללכת לאותן ההפגנות, ועכשיו אתה מחייך.

יריב לוין: אני לא מחייך, אני מסתכל עליך ונהנה.

יריב לוין: כמה ציניות יכולה להיות בפוליטיקה?

רוברט אילטוב: כמה ציניות יכולה להיות?

רוברט אילטוב: אתה דיברת עכשיו בצורה הכי צינית על האופוזיציה.

רוברט אילטוב: תפקידה של האופוזיציה לבקר את הממשלה.

יריב לוין: היה משהו לא נכון?

רוברט אילטוב: כן, אבל אתה יכול רק לדבר, ואתה עוד אומר שהאופוזיציה, שהדבר היחיד שיש לה זה לדבר – אתה אומר: תדברו פחות.

רוברט אילטוב: לא, הם חייבים לדבר.

יריב לוין: לא, תדבר – – –

רוברט אילטוב: העיקר שאתם מחזיקים בכיסאות רק כדי להחזיק בכיסאות.

רוברט אילטוב: לכו לבחירות, תקבלו את המנדט מהעם ותמשיכו לנהל, אין שום בעיה.

רוברט אילטוב: אבל מה אתם רוצים?

רוברט אילטוב: אתם רוצים לקבל תיק של משרד החוץ – שהרסתם אותו, אבל לא חשוב – בשביל חודש, כדי להחזיק ולקבל כותרת: הייתי שר החוץ.

רוברט אילטוב: הייתי שר החוץ.

רוברט אילטוב: למה, אותו שר שרוצה, הוא פתר כבר את כל הבעיות במשרדו?

יריב לוין: אתה – – – יו"ר קואליציה.

רוברט אילטוב: אדוני, אני הובלתי איתך והייתי ממלא המקום שלך בקואליציה הקודמת.

יריב לוין: – – – רצינו לקדם אותך.

רוברט אילטוב: אבל אני חושב שהקואליציה צריכה גם לראות מה באמת קורה ברחוב, מה קורה באמת – לא רק ברחוב שבו אנשים נהרגים, אלא גם ברחוב שבו אנשים הולכים למכולת, וגם ברחוב שבו אנשים – איך הם עובדים, ועובדים קשה, ובסוף גם לא מקבלים על עבודתם את לחמם.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני חושב שהממשלה סיימה את דרכה, והיום אנחנו רואים שכל אחד ואחד בתוך הממשלה מנסה לקבל עוד תיק כזה או אחר כדי לבוא ולקבל עוד כותרת.

רוברט אילטוב: אבל באמת מה שקורה היום, אנחנו רואים את הביזיון הזה של צחוק בפניו של הציבור, של פשוט זלזול בציבור.

רוברט אילטוב: ואני חושב שהממשלה הזאת צריכה לשים את המפתחות, ללכת לבחירות, לקבל את המנדט, ואם הציבור ייתן את האמון, אז שימשיכו לנהל את המדינה.

רוברט אילטוב: אבל בטח לא במצב שאנחנו באמת יודעים שאנחנו במערכת הבחירות והם לא מצליחים אפילו להעביר חוקים שהם רוצים.

רוברט אילטוב: תודה.

רוברט אילטוב: אני קורא לכנסת לתמוך באי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: נשמע את תשובת הממשלה מפי השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברות הכנסת, טוב, בואו נאמר שכבר ראינו את חבר הכנסת אילטוב בנאומים משכנעים יותר מאשר הנאום הזה.

יריב לוין: וזו באמת משימה קשה, אני יודע, חבר הכנסת אילטוב.

יריב לוין: עמדת בה לא רע בהתחשב בנסיבות, אבל זה באמת – – –

רוברט אילטוב: – – – הציניות.

יריב לוין: זה באמת כל כך קשה, הרי, לבוא בסוף ולהסביר איך מפלגה שאמורה להיות מפלגת ימין-ימין לוקחת שישה מנדטים של המחנה הלאומי ויושבת איתם באופוזיציה יחד עם הרשימה המשותפת וכו' – –

חיים ילין: התחלת עכשיו, יריב, נו, בחייאת.

יריב לוין: – – כדי לנסות להפיל את ממשלת הימין על מנת להחליף אותה – במה?

רוברט אילטוב: בוא תגיד משהו חדש.

חיים ילין: – – –

יריב לוין: בואו תסבירו לי במה, באיזו אלטרנטיבה.

יריב לוין: באיזו אלטרנטיבה.

חיים ילין: את ים המלח – – –

יריב לוין: בממשלה עם מרצ?

יריב לוין: באיזו אלטרנטיבה בדיוק?

עודד פורר: אנחנו צריכים לעשות כמה דברים.

עודד פורר: אולי ניאלץ אתכם להפסיק לשלם לחמאס.

יריב לוין: אז בוא נאמר שזה לא רציני.

יריב לוין: אגב, אני גם מוכרח לומר עוד דבר: יש עוד תופעה מעניינת שאני הולך ומבחין בה, וזה דווקא בהמשך לנאום הקודם שלך בשבוע שעבר, נדמה לי, חבר הכנסת פורר, שמה לעשות – באמת, אתם, לזכותכם ייאמר, מדברים בקול אחד.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא ידענו את זה אבל בישראל יש שני אזורי זמן.

יריב לוין: יש אזור זמן אחד של ישראל כולה, ויש אזור זמן אחר לישראל ביתנו.

יריב לוין: עכשיו, איך זה בא לידי ביטוי?

יריב לוין: כשישראל ביתנו אומרת שהנייה תוך 48 שעות ייעלם והיא יושבת במשרד הביטחון שנתיים וחצי, 48 השעות עדיין לא נגמרו.

רוברט טיבייב: זה כבר שמענו.

עודד פורר: – – –

יריב לוין: אבל – רגע, רגע.

חמד עמאר: אתה חוזר על עצמך.

יריב לוין: אבל כשישראל ביתנו יושבת באופוזיציה בקושי חודש, פתאום בחודש אחד כל מה שלא עשו בשנתיים וחצי צריך היה לקרות בן לילה.

יריב לוין: תשמעו, רבותיי – –

עודד פורר: תפסיקו לשלם לחמאס, זה הכול.

יריב לוין: – – אתם באמת חושבים שמישהו יכול לקבל את זה ברצינות?

עודד פורר: להפסיק לשלם לחמאס.

יריב לוין: אני חושב שזה לא רציני, רבותיי, ואתם גם יודעים שזה לא רציני.

יריב לוין: וכולנו יודעים – – –

חיים ילין: יריב, הגשש כבר לא אומר "מה שבע", הוא אומר "מה 15" עכשיו.

יריב לוין: כולנו יודעים שפשוט היה חישוב פוליטי לא טוב.

יריב לוין: חשבתם שיציאה מהממשלה תוביל לבחירות ותהיה לכם איזושהי אג'נדה לבחירות.

יריב לוין: לא הלך.

יריב לוין: הבחירות מתרחקות, האג'נדה נמוגה, וזה המצב.

יריב לוין: אז בוא לפחות נאמר את האמת הזאת כמו שהיא, בלי כל מיני ניסיונות לעטוף אותה בדברים אחרים.

עודד פורר: העיקר שתעבירו עוד 15 מיליון.

יריב לוין: אבל אני אומר לכם עוד דבר אחד.

רוברט אילטוב: – – – לא רע נגד הממשלה.

יריב לוין: רבותיי, ממשלת ישראל, כמובן, מחויבת לחלוטין לביטחון, פועלת בכל המישורים ובכל העוצמה בנושא הזה.

יריב לוין: זאת הזדמנות לברך את אנשי כוחות הביטחון, שבאמת עושים מלאכה אדירה, שיש בה, לצערנו, גם ימים קשים.

יריב לוין: אבל אני חושב שמדריכים אותנו שני דברים ברורים.

יריב לוין: אחד, שאנחנו מחויבים באופן מוחלט לביטחון ישראל, והשני, שאנחנו עושים כל מאמץ להימנע מאירוע מלחמתי רחב היקף אם הדבר הזה אפשרי, גם משום שאני חושב שזו חובתה של כל ממשלה אחראית, וגם כדי שאם נידרש לדבר הזה, ידעו כל אזרחי ישראל שנעשה כל מאמץ להימנע ממנו.

יריב לוין: ולכן יהיה גם דבר שהוא חיוני במקרה כזה, והוא הסכמה רחבה על כך שאכן כשהולכים לעניין הזה מדובר במהלך של אין ברירה ולא מהלך אחר.

יריב לוין: כך אנחנו נוהגים, זו אחריותנו.

יריב לוין: ומעבר לזה, אני אומר בצורה הברורה ביותר, התשובה הכי טובה, גם לטרור וגם לכל הניסיונות האלה לעקור אותנו מכאן, היא אחת: חיזוק האחיזה שלנו בכל רחבי ארץ ישראל, חיזוק ההתיישבות.

יריב לוין: את זה אנחנו עושים.

יריב לוין: נמשיך לעשות.

יריב לוין: אני חושב שנעשים צעדים מאוד משמעותיים.

יריב לוין: אנחנו נביא לכאן, לכנסת, את החוק החשוב של מתן שירותים להתיישבות הצעירה.

יריב לוין: אני מצפה מכם, כמובן, לתמוך בחוק הזה, כפי שהבוחרים שלכם בוודאי מצפים שיקרה.

יריב לוין: אני מצפה גם מהצד הזה של המפה הפוליטית להתעשת ולהבין שהדרך להגיע – – –

איתן ברושי: מה זה התיישבות צעירה?

איתן ברושי: זה גיל ההתיישבות או המתיישבים?

יריב לוין: ההתיישבות הצעירה אלה יישובים שנמצאים בתהליכי הסדרה שטרם הושלמה.

יריב לוין: רובם יישובים חדשים יחסית.

איתן ברושי: כי חלקם כבר מאוד מבוגרים.

יריב לוין: וההתיישבות היא צעירה במובן של פרק הזמן שבו היישובים האלה עלו על הקרקע; צעירה יחסית להיסטוריה מפוארת של המפעל הציוני, למרות שיש שם בהחלט יישובים שנמצאים כבר לא מעט שנים על הקרקע.

איתן ברושי: אבל ההיסטוריה היא 51 שנה, זה לא כל כך הרבה.

יריב לוין: לא, ביהודה ושומרון היא 51 שנה; במקומות אחרים היא הרבה יותר מזה, וכמו שאתה יודע, אנחנו לא מבחינים בין אלה לאלה: כולם התיישבות יהודית שמגשימה את החזון הציוני, גם בנגב, גם בגליל, גם באזורים אחרים, וכמובן גם ביהודה ושומרון.

יריב לוין: את זה אנחנו נעשה, ולכן, אדוני היושב-ראש, כמובן נבקש לדחות גם את הצעת האי-אמון הזאת.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, נומקו כל ההצעות, ואנחנו עוברים לדיון סיעתי.

יולי יואל אדלשטיין: הדוברת הראשונה בו מטעם המחנה הציוני היא חברת הכנסת לאה פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: כל דובר או דוברת מקבלים עד שלוש דקות, ללא הבדל דת, גזע או מין.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת לפנות אליך – כן, אומנם אתה לא פה, אתה בטח שומע, או שיעבירו לך – לפנות אליך, בנג'מין, שעמד פה לפני שלושה חודשים והצהיר שהוא הביא את מדינת ישראל למצב של הכלכלה הכי חזקה בעולם.

לאה פדידה: אז איפה זה?

לאה פדידה: איך אנחנו, האזרחים, לא מרגישים את זה, ואיך בפריפריה מרגישים עוד פחות?

לאה פדידה: לעיתים נראה לי שאתה חושב שאנחנו איזה משחק או בלון ניסוי.

לאה פדידה: אתה כל פעם מנסה להפיל על הפריפריה עוד גזרה ועוד גזרה ולראות מתי נישבר.

לאה פדידה: בוא נעבור ביחד: מערכת בריאות – מערכת בריאות שותתת דם.

לאה פדידה: כל שבוע אנחנו רואים כתבה בעיתון על חוסר תקנים, חוסר תקציב למיטות, חוסר תקציב להגנה על הסגל הרפואי וחוסר משאבים לפריפריה, ואין בתי חולים.

לאה פדידה: אז מה הציון שלך בבריאות?

לאה פדידה: ואם אנחנו עוברים למלחמה ביוקר המחיה – –

יואל חסון: רגע, איפה השר?

לאה פדידה: – – הרי יהיה פה טוב, יהיה כאן בסדר.

יואל חסון: רגע, איפה השר?

לאה פדידה: איפה השר שיוכל להקשיב לי?

יואל חסון: אדוני צריך לעצור את השעון.

לאה פדידה: ואם אנחנו מסתכלים וממשיכים ורואים את יוקר המחיה שהבטחתם – לא נעלה מיסים, כדי שיוקר המחיה יהיה מצוין – יאללה.

לאה פדידה: פה מגיע שתגיד: לא היה כלום ולא יהיה כלום, כי אתם מעלים מחירים כמו לעג לרש.

לאה פדידה: אחרי שיוצאים לרחובות וצועקים, יוצאת הודעה: מחיר הלחם עולה.

לאה פדידה: אז במה לא נכשלתם?

מירב בן ארי: מחיר הלחם לא עולה.

לאה פדידה: מחיר הדיור?

לאה פדידה: מחיר הדיור?

מירב בן ארי: – – –

לאה פדידה: משבר מחיר הדיור לא נפתר.

מירב בן ארי: נפתר.

לאה פדידה: לא נפתר.

מירב בן ארי: לא, כי אתם עשיתם משהו בשביל משבר הדיור.

לאה פדידה: לרגע חשבתי, אם ממשלת ישראל – –

מירב בן ארי: מה את עושה בשביל – – –

לאה פדידה: – – הייתה תלמידה בכיתה.

לאה פדידה: הייתה מתכנסת המועצה הפדגוגית והייתה בודקת את התעודה: בריאות – נכשל.

מירב בן ארי: – – –

לאה פדידה: יוקר המחיה – נכשל; כלכלה – נכשל; ביטחון – חוץ מ"תפסו אותי, תפסו אותי", שום דבר לא קורה, אף אחד לא תופס אתכם, למה אתם לא עושים?

לאה פדידה: נכשל; טיפול בנכים, מה דעתכם, ציבור?

לאה פדידה: נכשל; טיפול בקשישים – נכשל; טיפול בניצולי שואה – נכשל.

לאה פדידה: אז מה, מה אנחנו עושים פה?

מירב בן ארי: מה את עושה?

לאה פדידה: תשתיות – נכשל.

מירב בן ארי: מה את עושה בשביל זה?

לאה פדידה: רווחה – נכשל.

מירב בן ארי: מה עשית?

לאה פדידה: מה הייתה אומרת המועצה הפדגוגית?

לאה פדידה: הרי לכם – התלמיד עם שבעה נכשלים, אינו עולה כיתה, לא יכול להמשיך לקדנציה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לרדת מן הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חוצפה, תרדי מן הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: תרדי מן הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: תרדי מן הדוכן.

לאה פדידה: מה לעשות, בתעודה מגיע לך, בנג'מין – נכשלת.

יולי יואל אדלשטיין: חוצפנית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יואל חסון: כן, אבל למה השר כחלון לא בא לשמוע?

יואל חסון: ממה הוא חושש?

מירב בן ארי: – – –

יואל חסון: למה שר האוצר לא מגיע?

יואל חסון: אין פה בכלל שר, אין פה עניין של ממשלה בכלל.

מירב בן ארי: הוא עובד בזמן שאתם מדברים.

יואל חסון: אה, באמת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש.

מירב בן ארי: יש אנשים שבאמת עובדים, אתה יודע – –

יואל חסון: אה, באמת.

מירב בן ארי: – – בזמן שאתם יושבים ומדברים.

יואל חסון: כן, אנחנו יושבים.

יואל חסון: ככה את מזלזלת בעבודת הכנסת.

מירב בן ארי: חלילה.

מירב בן ארי: הינה, אני יושבת.

יואל חסון: ככה זה נראה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת בן ארי וחסון, אתם יכולים לשבת זה ליד זה ולדבר, זה ליד זו.

יואל חסון: לאופוזיציה יש תפקיד לא פחות חשוב מהקואליציה.

יואל חסון: תלמדי דמוקרטיה.

יולי יואל אדלשטיין: עדיף שהיית מסביר לחברת הסיעה שלך מה עושים ומה לא עושים במליאה, כי היא פה איזה חודשיים, אז היא כבר מנסה להתבלט בשטויות האלה.

יואל חסון: שלא יזלזלו בעבודת האופוזיציה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב, אתם תיתנו לי להתחיל לדבר או – – –

יואל חסון: שלא יזלזלו בעבודת האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל יש אחריות גם כשאתה יושב-ראש הסיעה, להסביר לח"כים החדשים מה עושים ומה לא עושים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, היום השר כחלון מצהיר שבשלב זה עוד לא עלו המחירים – –

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ורק מדברים על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו פה כדי לדאוג שהמחירים לא יעלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו הדרישה שלנו, כבוד היושב-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם עוד לא עלו, הם בעצם עוד לא עלו, אבל מדובר שהם יעלו בעוד שבועיים.

מירב בן ארי: הם לא יעלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואנחנו בשבועיים הקרובים האלה רוצים לעשות כל מאמץ, מכל צידי הבית הזה, כדי למנוע את העלייה הזו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה אנחנו לא צריכים את העלייה הזו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי שכר המינימום לא מתעדכן, ואם אנשים ישלמו עוד – – –

מירב בן ארי: הוא התעדכן כבר שלוש פעמים, אתה לא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי תפסיקי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תיתני לאנשים לדבר.

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי את לא מבינה בכלום, ואת עושה את עצמך שאת מבינה בכל דבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תפסיקי כבר.

מירב בן ארי: אבל שכר המינימום התעדכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תפסיקי כבר.

מירב בן ארי: שלוש פעמים הוא התעדכן, שלוש פעמים.

מירב בן ארי: תדע את העובדות לפני שאתה מדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תפסיקי כבר, אני מכיר את העובדות די טוב.

מירב בן ארי: זה לא יעזור שאתה תגיד לי להפסיק, אני אגיד לך את העובדות, ששכר המינימום התעדכן שלוש פעמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את לא מכירה את העובדות, ואת בחוצפתך – את בחוצפתך כל פעם מתפרצת לכל דברי האנשים.

מירב בן ארי: מה זה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשיגיע תורך לדבר, דברי.

מירב בן ארי: אני לא עובדת אצלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את חושבת שאני אסכים לקבל אותך לעבוד אצלי?

מירב בן ארי: אל תדאג, אני לא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא אקבל אותך.

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, זה לא יכול להיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל פעם שמתחילים לדבר, היא מתפרצת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתפרצת ומדברת שטויות גם.

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אל תתפרצי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אל תתפרצי.

מירב בן ארי: אז אל תתייחס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא להתייחס?

עבד אל חכים חאג' יחיא: את מפריעה לי.

יצחק וקנין: מירב.

מירב בן ארי: מה זה מפריע – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: את מפריעה לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, כן, את מפריעה לי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, הוא כרגע ברשות דיבור, אנא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, כל פעם, כל פעם שעולים, היא עושה את עצמה מבינה בכול והיא לא מבינה כלום, והיא מתפרצת כל הזמן.

יצחק וקנין: אדוני, אני אשמור על הזכות שלך לדבר ולא אקח לך זמן, אני מוסיף לך דקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו פה כדי לדאוג פה שלא תהיה עליית מחירים, וזאת הכוונה שלנו וזאת השליחות שלנו כנבחרי ציבור, ולכן אנחנו עושים פה כל מאמץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה קורה עם שכר מינימום?

לאה פדידה: אבל אין שר, אין שר במליאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האנשים שנפגעים הם האנשים החלשים.

לאה פדידה: אין שר.

יצחק וקנין: אין לי בעיה, את רק יכולה לומר את אותם דברים בישיבה.

יצחק וקנין: כשאת עומדת זה לא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: האנשים החלשים הם אלה שייפגעו מעליית המחירים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי ייפגע מעליית המחירים?

לאה פדידה: גם אצלי לא היה שר, אין שר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תפסיקי כבר, נו.

מסעוד גנאים: היא אומרת שאין שר.

מסעוד גנאים: אין שר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר, שמענו.

יצחק וקנין: רבותיי, אני ביקשתי מהמזכירות לדאוג שיהיה פה שר מייד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמע, זה נאום – מי ייפגע מעליית המחירים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האנשים החלשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קשישים, בעלי צרכים מיוחדים – אנחנו עשינו כל מאמץ לדאוג לכל שקל אחרי שמשרד האוצר קבע שזה הסכום המקסימלי שניתן, שאנשים ייהנו מזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עם עליית המחירים הזאת האנשים האלה ייפגעו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מחזירים אותם לברירה: או אוכל או תרופות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, במקום לבוא ולהיטיב, לבטל מכסים על סלולריים, על טלוויזיות, על דברים כאלה – –

מירב בן ארי: – – –

יצחק וקנין: מירב, מירב – אני לא – – –

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ואת ה-800 מיליון שקל האלה להשקיע בדברים – – –

מירב בן ארי: די כבר עם הקשקוש הזה – – –

יצחק וקנין: מירב, זכותו לומר כל מה שהוא חושב.

יואל חסון: את לא מסוגלת לשמוע ביקורת?

מירב בן ארי: – – –

יצחק וקנין: יואל, אל תעזור לי.

מירב בן ארי: – – –

יצחק וקנין: מירב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק וקנין: חבר'ה, אני מבקש.

יואל חסון: מה זה לקשקש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שהיא לא מבינה – אני יודע, אבל זה שהיא צריכה להפריע – זה כבר מוגזם.

יצחק וקנין: אוקיי, תמשיך אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ה-800 שקל של הנטו הזה, של סלולר וטלוויזיות וכל הדברים האלה הם לא הדברים שמחפשים האנשים בעלי הצרכים, האנשים העניים, לא את זה הם מחפשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה ב-800 מיליון האלה להיטיב עם האנשים שזקוקים ל-800 מיליון שקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מוצרי היסוד האלה שעולים, במי יפגעו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק בעניים, רק בחלשים, רק באוכלוסייה הערבית, שהנשים אצלנו מחפשות עבודה ורוצות לעבוד ומבקשות שייתנו להן הזדמנות לעבוד והן לא מקבלות – לכן אנחנו יותר מ-50% מתחת לקו העוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במצב הזה – – –

יצחק וקנין: תודה.

יואל חסון: אין שר, הוא צריך להיות לא מוגבל בזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו פשוט לא יכולים להתאושש במצב הזה, כבוד היושב-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האנשים העניים הם אלה שסובלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אם אתם רוצים להיטיב – תיטיבו עם האנשים החלשים שזקוקים, ולא בנטו הזה, של הסלולר ושל הטלוויזיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי דעתי, הממשלה הזו, אם היא לא תתעשת אין לה זכות קיום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל מקרה, אסור שהיא תמשיך, ואני חושב שאנחנו צריכים להצביע אי-אמון, ויפה שעה אחת קודם, וללכת לבחירות.

יצחק וקנין: תודה, תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, תחילה אתחיל בזה שלפני דקות ספורות התבשרנו על כך שרונה רמון הלכה לעולמה בגיל 54.

פנינה תמנו: אישה יוצאת דופן, משפחה יוצאת דופן.

פנינה תמנו: הלב עם המשפחה, ברוך דיין האמת.

פנינה תמנו: ובמעבר חד, אדוני היושב-ראש, אנחנו ניצבים בפני תקופה קריטית.

פנינה תמנו: תקופה קריטית של גל התייקרות בכל תחומי החיים, החל ממחירי החשמל שהולכים להתייקר ב-8%, המים שהולכים להתייקר ב-4%, מוצרי המזון – בעוד 4%, מוצרי החלב – בכ-3%, המשקאות הקלים – ב-4%, אפילו נייר הטואלט – ב-10%, ביטוח רכב הולך לעלות ב-7% – במאות שקלים, ואפילו רפורמת הסלולר של שר האוצר – זה הולך להתייקר לנו בין 10% ל-15%.

פנינה תמנו: זה לא גל, זה צונאמי שמאיים להטביע את אזרחי מדינת ישראל, וזה לצד גל אחר שבו נמצאת הממשלה – גל של אדישות, גל של תירוצים, כי אחרת אין דרך להסביר איך בשבוע שעבר בדיוק בשעה הזאת, אנחנו עמדנו בבית הזה והממשלה וראש הממשלה בחרו להתעסק בחוק גדעון סער.

פנינה תמנו: הם בחרו להתעסק בעצמם.

פנינה תמנו: ראש הממשלה לא מתבייש, הוא בוחר להתעסק בהישרדות של עצמו.

פנינה תמנו: הוא שכח את אותה אישה שתלך מדי חודש לבנק הדואר כדי למלא את אותו כרטיס, להטעין את הכרטיס במעט כסף שנותר לה כדי שיהיה לה חשמל, לה ולילדים הקטנים שלה, כי אחרת היא תישאר בלי חשמל באמצע החורף.

פנינה תמנו: הוא שכח להתייחס לדוח של לתת, הדוח האלטרנטיבי, שמספר לנו על שני מיליון עניים, שמהם מיליון ילדים עניים.

פנינה תמנו: כל ילד רביעי – אין לו מה לאכול.

פנינה תמנו: לתת נותנים סיוע ל-60,000 משפחות, הם מבצעים את עבודת הממשלה.

פנינה תמנו: והממשלה הזאת לא מתביישת, נצמדים לכל מיני רפורמות: נטו, נטו, והנטו היחיד שאנחנו נראה זה נטו שהצרכן הולך לשלם יותר.

פנינה תמנו: הם שכחו את חמשת המ"מים של ז'בוטינסקי, שהליכוד חרת על דגלו.

פנינה תמנו: במקום חמשת המ"מים – מזון, מעון, מלבוש, מורה ומרפא – יש חמשת האל"פים לממשלה הזאת: אין מזון, אין מעון, אין מלבוש, אין מורה, אין מרפא.

פנינה תמנו: ושלא תחשבו שהציבור הוא פראייר; הם יבואו איתכם חשבון בזמן הבחירות.

פנינה תמנו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: עכשיו יש לך את הזמן לענות ולא יפריעו לך.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה להביע צער על לכתה של רונה רמון, זכרה לברכה.

מירב בן ארי: אישה נערצת.

מירב בן ארי: כל פעם ששמעתי אותה מדברת התרגשתי.

מירב בן ארי: זכרה לברכה, יהיה זכרה ברוך.

מירב בן ארי: אישה מדהימה.

מירב בן ארי: אני אנסה לדבר בלי לעשות פה – כי נהר הפופוליזם שכבר שוטף את המקום, אני לא יודעת בכלל מאיפה לעצור אותו, לא יודעת איך לעצור את זה.

מירב בן ארי: מדהים איך פתאום כולם נזכרו ביוקר המחיה.

מירב בן ארי: פתאום כולם גילו את העניין.

מירב בן ארי: אנחנו, שלוש וחצי שנים – – –

רוברט טיבייב: כי זה עולה.

מירב בן ארי: רוברט טיבייב, זה מה שמפלגת כולנו עושה.

מירב בן ארי: מקשישים; מנכים – ששנים אף אחד לא העלה את הקצבה הזאת; מהחיילים – הדבר הראשון כשנכנסו לכנסת, הכפלנו את תקציב החיילים, את השכר.

מירב בן ארי: שר אוצר שמהיום שהוא בכלל בכנסת נלחם במונופולים, בטייקונים – מי כמוך, אדוני היושב בראש, מכיר איזה הכפשות אישיות הוא עובר בגלל המלחמות שלו – ופתאום נזכרו.

מירב בן ארי: אז גברת פנינה תמנו, אני רוצה לענות לך, כי לא רציתי שהוא יקרא אותי לסדר, כי הוא קרא אותי פעם ראשונה.

מירב בן ארי: נטו כחלון, ואתם מזלזלים פה, הכניס מאות שקלים לכל משפחה; מחיר למשתכן, שאתם חושבים שזה בדיחה, 60,000 זוגות צעירים כבר נכנסו לדירות.

מירב בן ארי: עשר שנים של עליות – 1.8% ירידה – – –

פנינה תמנו: קיבלתם קופה מלאה – – –

יצחק וקנין: פנינה.

מירב בן ארי: אני לא הפרעתי לך, אני לא הפרעתי לך – – –

יצחק וקנין: פנינה, את יודעת מה, אם תעשי את זה בישיבה זה יהיה יותר – – –

פנינה תמנו: קופה מלאה קיבלתם מלפיד, ואתם הולכים להשאיר גירעון.

פנינה תמנו: את חושבת שזה מעניין את הציבור – – –

יצחק וקנין: מירב, אני אתן לך את הזמן.

מירב בן ארי: תוסיף לי את זה.

יצחק וקנין: תקשיבי, פנינה, דבר אחד אני לא ארשה: שאת תעמדי – – –

פנינה תמנו: אני לא אפריע לך.

יצחק וקנין: לא, אני לא ארשה שאת תעמדי ותצעקי, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: כלום לא עשיתם.

יצחק וקנין: שבי במקומך ותעירי הערה, אבל זה לא מכובד.

פנינה תמנו: כשלי צועקים – – –

מירב בן ארי: היא לקחה לי דקה, אני כבר אומרת.

יצחק וקנין: אני אתן לך דקה.

מירב בן ארי: ארבע שנים, יותר מ-16 טריליון שקל עברו במשרד האוצר.

מירב בן ארי: אפס תקלות, גירעון יציב, אבטלה הכי נמוכה.

מירב בן ארי: תעסוקה של חרדים, ערבים, ערביות.

מירב בן ארי: רק בשבוע שעבר ניהלתי את הדיון בוועדה, ראיתי את התוצאות – מדהים.

מירב בן ארי: על זה שום מילה.

מירב בן ארי: אף אחד לא מדבר.

מירב בן ארי: שום מילה על כל המאבקים היומיומיים של שר האוצר ושל מפלגת כולנו ביוקר המחיה, במשבר הדיור, בצמצום הפערים.

מירב בן ארי: ובטח שאת מחייכת, כי כל כך הרבה חוקים טובים שלך עברו בוועדת העבודה והרווחה, כל כך הרבה חוקים מעולים של איציק שמולי עברו בקדנציה הזאת.

מירב בן ארי: כי יש כאלה שעושים, ויש כאלה שמברברים.

קארין אלהרר: תגידי, את שומעת את עצמך?

מירב בן ארי: ואפרופו ברברת, אני חייבת בדקה האחרונה שנותרה לי דווקא – – –

קארין אלהרר: – – –

מירב בן ארי: לא, לא, אני לא שומעת.

מירב בן ארי: אני רוצה להקדיש את השניות האחרונות שלי לחברת הכנסת שרן השכל, שלא נמצאת, שהלכה ועשתה סרטון עם תרגום ממומן עם כספי ציבור בשביל לבוא ולהגיד על כחלון.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מה היא עשתה ארבע שנים, אבל לא – – –

קארין אלהרר: זה קואליציה שלך.

פנינה תמנו: זה קואליציה שלך, נשמה.

מירב בן ארי: נכון, מותר.

מירב בן ארי: אז הינה, אני רוצה להקדיש לה, לא לכם.

מירב בן ארי: אני רוצה להקדיש לפופוליזם – כל הזמן אמרנו:

מירב בן ארי: אולי הוא מגיע מפה; מסתבר שיש לו שובלים גם כאן.

מירב בן ארי: חברת כנסת מהקואליציה, שלא קראה את דף המסרים שהגיע לליכוד היום, מדברת על כמה קשה המצב הכלכלי.

מירב בן ארי: אז הינה, רק מילה אחת – –

יצחק וקנין: תודה.

מירב בן ארי: – – כי כשהמצב הכלכלי מעולה יש מסיבות עיתונאים, וכולם יודעים מי מוביל את המסיבה.

מירב בן ארי: אבל אם יש קצת משבר – –

יצחק וקנין: תודה, תודה.

מירב בן ארי: – – אז אחת שפספסה את דף המסרים עושה קמפיין ממומן על שר האוצר.

יצחק וקנין: תודה, תודה.

מירב בן ארי: בחיים שלי לא ראיתי דבר כזה.

מירב בן ארי: בושה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

חיים ילין: אתם יכולים לפרוש מהממשלה.

חיים ילין: תפרשי מהממשלה, מה הבעיה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת דן סידה – –

מירב בן ארי: אני הצעתי להם – – –

יצחק וקנין: – – אינו נמצא.

יצחק וקנין: סופה, חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – תמר זנדברג; אם לא – חברת הכנסת אורלי לוי.

חיים ילין: לא ראיתי קואליציה שמכה בעצמה בכזאת עוצמה.

יצחק וקנין: תאמין לי שראיתי יותר ממה שאתה חושב, חיים.

יצחק וקנין: במשך שנותיי ראיתי יותר ממה שאתה חושב.

מירב בן ארי: לא ראית מספיק.

יצחק וקנין: בואו לא נעשה את עצמנו שפתאום גילינו את אמריקה עכשיו.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: אני אשתדל.

סופה לנדבר: רק תשתדל לשמור על שקט.

יצחק וקנין: יהיה שקט.

סופה לנדבר: מירב, תרשי לי לתת לך טיפ קטן: לא מי שצועק, שומעים אותו; מי שעושה, שומעים אותו ומרגישים אותו.

מירב בן ארי: בשביל זה אנחנו כאן.

סופה לנדבר: רבותיי, אני – חבל לי מאוד שהשר יריב לוין לא נמצא כאן.

סופה לנדבר: אני משתדלת לא לצעוק, אני משתדלת – – –

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, איפה השר?

אופיר אקוניס: אני פה.

קארין אלהרר: הוא לא מקשיב.

סופה לנדבר: אני אשתדל, אדוני היושב-ראש, להעביר לך מכתב פנייה שקיבלתי בפייסבוק.

סופה לנדבר: כותבת לי כך עולה חדשה, עולה מבוגרת, השם שלה הוא אירה, את שם המשפחה אני לא אבטא כאן.

סופה לנדבר: היא כותבת לי כך: סופה יקרה, אולי תוכלי למסור לכנסת ולממשלה את הדאגה העמוקה שלי.

סופה לנדבר: אני לא ישנה לילות, וכאשר אני מסתכלת על עליות החשמל והמחירים אני חושבת בלילות האלה איך אני אסיים את החודש עם 3,000 הכנסה – מירב, על זה אי-אפשר להתווכח.

סופה לנדבר: קשישה בודדה מקבלת סביב 3,000 שקל.

סופה לנדבר: היא אומרת: הלכתי לחנות – – –

יצחק וקנין: חיים ילין, פנינה – – –

סופה לנדבר: חיים, למה כאשר אני עולה אתה תמיד מדבר עם איזשהו צד, תסביר לי.

סופה לנדבר: תסתכל עליי, אני מדברת, תשב בבקשה ותשמע ותקשיב.

סופה לנדבר: לפחות קולגיאליות באופוזיציה.

חיים ילין: מה שנקרא, תמיד הארגנטינאים אשמים – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: ששש, חברים.

סופה לנדבר: רבותיי, תקשיבו גם באופוזיציה, גם בקואליציה.

סופה לנדבר: כותבת אישה, בפנייה שאני מעבירה לכנסת ישראל ולממשלה – שהכיסאות עכשיו ריקים – היא כותבת לי: כבר היום, היום, לפני העלייה במחיר של החשמל, אני משתדלת לסיים את החודש.

סופה לנדבר: ההכנסה שלי סביב 3,000 שקל.

סופה לנדבר: היא אומרת: אתם בדיוק כנראה צריכים לדעת את המחירים.

סופה לנדבר: בצל, היום – 9.6 שקלים; כרוב – 5 שקלים; תפוח אדמה – 5.9 שקלים; תפוח עץ – 15 שקלים.

סופה לנדבר: זה לפני העליות, רבותיי.

סופה לנדבר: כאלה עליות לא היו.

סופה לנדבר: היו עליות.

סופה לנדבר: אפרסמון – 12 שקלים.

סופה לנדבר: ואני נרדמת בלילות עם קשיים כאשר אני מסתכלת על החלום שלי ואני רואה את המחירים, אני בלחץ עצום.

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: חכה, אדוני, מפני שהיה כאן רעש.

סופה לנדבר: תן לי לסיים.

יצחק וקנין: גם – – –

סופה לנדבר: היא רק כותבת על האטימות של הממשלה, הציניות של הממשלה.

סופה לנדבר: מירב, איך את יכולה לעלות – אני מבינה ששר האוצר נמצא במצב קשה ואני אומרת לך כאן:

סופה לנדבר: לא אתם העליתם את השכר לחיילים; שר הביטחון אביגדור ליברמן.

מירב בן ארי: – – –

סופה לנדבר: לא אתם עזרתם לקשישים; שרת הקליטה סופה לנדבר – – –

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: נא לסיים.

סופה לנדבר: אני מסיימת, אבל – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

יואל חסון: יש כאן מפריעה סדרתית.

סופה לנדבר: אני מבינה את הדאגה שלה.

סופה לנדבר: אבל שר האוצר ומדינת ישראל נמצאים במצב קשה מאוד.

סופה לנדבר: וממשלת ישראל ושר האוצר צריכים לדאוג לאותם קשישים, לאותם צעירים, לאותם אנשים שנמצאים במצוקה.

סופה לנדבר: לא צריכים לעלות לכאן ולהגיד לנו עד כמה אנחנו ציניים.

סופה לנדבר: אתם בממשלה לא מקשיבים.

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: אני מבינה שקשה ללכת לרופא אף-אוזן-גרון, בגלל שהתור לרופא הזה – שלושה חודשים.

סופה לנדבר: אני מבינה שקשה לפתוח אוזניים ולנקות את העיניים ולראות אם המצב במדינה, את המצוקה שיש היום – לפני עליית המחירים.

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: רבותיי, תתחילו לחשוב, ולהתחשב באנשים האלה.

סופה לנדבר: אנשים צריכים ללכת למכולת ולסיים את החודש.

סופה לנדבר: ולסיים אותו – קשה מאוד.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: חברות וחברים, בישראל מייקרים את החשמל, את המים, את הלחם, ריבונו של עולם, ומקצצים בשני סבבים של קיצוצים רוחביים את כל השירותים האזרחיים שאנחנו מקבלים.

תמר זנדברג: אבל בזמן הזה יש לנו מפלגה שלמה, נפתלי בנט והבית היהודי, שמתעניינת אך ורק בדבר אחד, וזה לובי ההתנחלויות.

תמר זנדברג: אתמול העבירו כאן בוועדת שרים, וביום רביעי אנחנו נצביע, את הצעת חוק לבניית 60 התנחלויות חדשות.

תמר זנדברג: ככה מייצרים פה שתי ישראל: מדינת ההתנחלויות ומדינת ישראל.

תמר זנדברג: מי דואג למי?

תמר זנדברג: מי מתעניין במי?

תמר זנדברג: בסוף השבוע התחילה מחאה חברתית, ומה עשתה הממשלה?

תמר זנדברג: 60 התנחלויות חדשות.

תמר זנדברג: זאת התשובה.

תמר זנדברג: עכשיו, בואו נפרק את זה רגע אחד-אחד.

תמר זנדברג: קודם כול, צריך שיהיה ברור, חברות וחברים, ההתנחלויות הן לא תשובה לביטחון, ההתנחלויות הורסות את הביטחון.

תמר זנדברג: ההתנחלויות האלה ממיטות עלינו חורבן, ומי ששולח חיילים לשמור עליהן מסכן אותם, מסכן את חיילי צה"ל.

תמר זנדברג: נקודה.

תמר זנדברג: האינטרס הישראלי זה לפנות התנחלויות, לא לבנות עוד ועוד חדשות.

תמר זנדברג: אבל פה, אצלנו, הביטחון של ישראל נלקח בשבי על ידי חבורת מתנחלים משיחיים, שמשחקים בממשלה כמו מריונטה, כמו בובה.

תמר זנדברג: אחד אחרי השני יוצאים שרי הממשלה החוצה ומפגינים נגד עצמם בשביל לשמור על מדינת ההתנחלויות ולזרוק לפח את מדינת ישראל.

תמר זנדברג: וצריך להגיד את זה ברור: זה פרס להתנחלויות, זה עונש לישראל.

תמר זנדברג: מי ששולח את חיילי צה"ל להגן על הגבעות האלה מסכן אותם ופוגע בביטחון ויורק בפרצוף של כל אזרחי המדינה.

תמר זנדברג: בחורף הזה, בחורף הקרוב, קשישים ישבו בלי חימום.

תמר זנדברג: אנשים יפתחו את חשבונות החשמל והמים ואת המחירים של המוצרים בסופר ויראו שהם יעלו ויעלו, אבל בישראל של בנט וההתנחלויות יש כסף לסלול כבישים.

תמר זנדברג: כל קרוון מקבל יישוב.

תמר זנדברג: איזה ניתוק מהציבור, חברות וחברים, הפסיקו לספור כאן כל אחד, כל אזרח.

תמר זנדברג: רק המתנחלים חשובים.

תמר זנדברג: זהו.

תמר זנדברג: הם יצאו להפגין – הפגנה של שניים וחצי, שלושה, עשרה, 1,000 איש – ובנט וחבורת השרים בממשלה יעברו לדום.

תמר זנדברג: לא ברור לי איך לא רעדה היד על החוק הזה.

תמר זנדברג: איך אפשר?

תמר זנדברג: בניגוד לעמדת היועץ המשפטי לממשלה, בניגוד לעמדת מערכת הביטחון, כולם אומרים שזה לא יעיל ולא צודק.

תמר זנדברג: לא, אבל הם ימשיכו, הם יאשרו.

תמר זנדברג: שר החינוך, חברות וחברים, שני סבבים רוחביים במשרד החינוך, ולשר החינוך לא רעדה היד כשהוא הוסיף עוד 60 התנחלויות.

יצחק וקנין: תודה.

תמר זנדברג: משפט אחרון, אדוני.

תמר זנדברג: במקום להישכב על הגדר בשביל ההתנחלויות, הייתי מצפה משר החינוך להישכב על הגדר בשביל הילד בפריפריה, בשביל המורה שאין לו כיסא לשבת עליו בחדר מורים.

תמר זנדברג: אבל שרי הממשלה שיצאו להפגין נגד עצמם, הם כנראה מתגעגעים להיות באופוזיציה.

תמר זנדברג: אז עכשיו זה הזמן, בהצעת האי-אמון הזאת, לשלוח אותם בחזרה לאופוזיציה.

תמר זנדברג: שימשיכו להפגין אבל הפעם זה יהיה ברור שזה נגד האינטרסים של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון השר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, לפני שאני אפתח את דבריי, אני רוצה באמת להביע מעומק הלב את הכאב העמוק על לכתה של אחת הנשים החזקות, שאולי תרמה יותר מכול – את היקר לה מכול – בעבור הביטחון של המדינה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אם בישראל, אישה בישראל, ששילמה פעמיים את מחיר השכול שלנו במערכת הביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: רונה רמון הייתה דמות מופת לנשים בכלל – ובאמת אני חושבת שחלל גדול נפער היום.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, מדברים איתנו על ההתייקרויות שיתחילו מינואר, רק שמי כמוך יודע שקצת שוכחים לציין שבחמש השנים האחרונות עלה הסל הבסיסי של ירקות ופירות ב-800 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם אנחנו מדברים על ההתייקרויות של ינואר, אלה לא התייקרויות חדשות אלא הן נוספות על ההתייקרויות שאנחנו כבר חווים.

אורלי לוי אבקסיס: אז מחירי החשמל עולים בין 6.5% ל-8.1%, שזה תולדה של אותו הסכם שערורייתי – שאני חושבת שלא ירחק היום שבו נעמוד כולנו כחברה, כבית נבחרים, כמי שאפשר את אותו מהלך – שהבטיח לנו 600 מיליארד שקלים חדשים.

אורלי לוי אבקסיס: להזכירכם ב-2015 שר האוצר, ראש הממשלה, באו ואמרו: הכספים האלו, לא רק שיורידו את מחיר החשמל, הם יפחיתו את העלויות, הם ילכו לחינוך, לרווחה, לבריאות.

מיקי רוזנטל: – – – מאות מיליארדים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר, מיקי?

אורלי לוי אבקסיס: אני יצאתי נגד משמעת סיעתית ויצאתי נגד תפיסת העולם, בעיקר של מי שהבטיח יום לפני: אני אפרק את המונופולים, לא מעניינים אותי יחסים אישיים וחברויות – וברגע שישב על השאלטר התדפק על דלתו של היועץ המשפטי לממשלה: בבקשה, פטור אותי מלהכריע, אני בניגוד עניינים.

אורלי לוי אבקסיס: ניגוד עניינים של שר אוצר שמצד אחד חושב על עניינים של הציבור ומן הצד השני על העניינים של החברים – לא ראוי להיות שר אוצר במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת את אורית פרקש, שהייתה ראש רשות החשמל, שהתריעה והזהירה והביאה חוות דעת בין-לאומית על כך שזה יעלה לנו עוד 5 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשו?

אורלי לוי אבקסיס: פירקו את רשות החשמל, הדיחו אותה, הקימו רשות חדשה.

אורלי לוי אבקסיס: נלחמתי בזה, הצעתי הצעות כאלה ואחרות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה, פטור ממכרז ליושב-ראש החדש.

אורלי לוי אבקסיס: אז הוציאו את אורית פרקש.

אורלי לוי אבקסיס: ואז הגיע מבקר המדינה, לא מזמן, ואומר: חבר'ה, טעות, לא 5 מיליארד שקלים – 8 מיליארד שקלים זה יעלה לנו יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אז כשיש ניגוד עניינים בין נושא משרה לבין הציבור, אנחנו מבינים שהציבור שוב ישלם את המחיר.

יצחק וקנין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אני באמת אנסה בכמה משפטים, כי בדרך כלל אני לא עולה לנאום באי-אמון.

יצחק וקנין: זמן הוא זמן.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על ההתייקרות של החשמל, ותכף גם של מחירי המים, זאת אומרת שכל עלויות הייצור במשק הולכות וגדלות וזה אומר שהתייקרויות נוספות יתווספו לנו פרט לאלו שאנחנו כבר עדים להן.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שיותר ויותר משפחות לא יוכלו – לא להאכיל את הילדים שלהן ובטח שלא לספק להם גם את התרופה ואת הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שמישהו נרדם בשמירה; זה אומר שמישהו חטא להבטחת הבחירות; וזה אומר, מעיד על עצמו, ששנתיים שהוא נמצא בכלכלת בחירות.

יצחק וקנין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: כלכלת הבחירות הזו ותעמולת הבחירות עולות לנו יותר מדי.

אורלי לוי אבקסיס: לקשישים אין כסף אבל הורדת המכסים, שגומרת על היצרנים המקומיים, שגומרת על החקלאות – אנחנו יודעים מה נעשה עם הדגים.

יצחק וקנין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הורדנו ואחר כך סבסדנו ב-20 מיליון שקל את מגדלי הדגים.

אורלי לוי אבקסיס: מאות מיליונים הפסדנו על היבוא.

יצחק וקנין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: ובסוף מחיר הדגים עלה.

יצחק וקנין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תסבירו לי, איזו מין כלכלה זו?

אורלי לוי אבקסיס: זו תעמולת בחירות שעליה כולנו משלמים, אבל יש כאלו שלא יכולים לשאת את המחיר הזה, כי זה בא על חשבון הבריאות שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: לרופאים בפריפריה, שאני ואתה ניקח את הילדים שלנו שמה וניאלץ לחכות בתור שנה ומשהו לקלינאית תקשורת – אין כסף.

אורלי לוי אבקסיס: 75 מיליון שקלים לעומת 1.5 מיליארד.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: יעלה השר אופיר אקוניס, יסכם את הדיון.

יואל חסון: אם אתה מסכם, אתה צריך להישאר ולהצביע ולא לזלזל בהודעת האופוזיציה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, מדינת ישראל איבדה אישה גיבורה ואצילת נפש, רונה רמון, זיכרונה לברכה.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, אני זכיתי להכיר אישה מרשימה ביותר, גיבורה גדולה, אצילת נפש, כפי שאמרתי, בעלת עוצמות נפשיות חסרות תקדים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בשלוש השנים שבהן הכרתי את רונה רמון, ראיתי מקרוב את פועלה המרהיב בהנצחת בעלה אילן רמון, זכרו לברכה, ובנה אסף, זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: אני אנצור לעולם, לעולמי עד, את הפגישה שבה ביקשתי מרונה – ביקשתי ממנה את רשותה, אדוני היושב-ראש, לקרוא מלגות על שם בנה אסף, אחרי שהמלגות על שם אילן כבר היו קיימות עוד לפני כהונתי.

אופיר אקוניס: הדמעות שבעיניה אז בפגישה פילחו את ליבי לימים ארוכים – אני חייב להגיד לך, אדוני – ונחקקו בליבי לנצח.

אופיר אקוניס: נזכור וננציח את רונה רמון, זכרה לברכה – אישה יוצאת דופן בעוצמותיה – בכל דרך שבידינו.

אופיר אקוניס: אני בטוח, אדוני היושב-ראש, שכנסת ישראל כולה מרכינה היום את ראשה ומצדיעה לאישה הנדירה הזאת, רונה רמון, זכרה לברכה.

יצחק וקנין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעות האי-אמון על פי הסדר.

יצחק וקנין: אם כן, חברים, אנחנו עוברים להצבעה: גל ההתייקרויות במשק והקיצוץ הרוחבי בשירותים החברתיים, הצעת האי-אמון של המחנה הציוני.

יצחק וקנין: נימק את ההצעה חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 53 נגד – אין נמנעים –אין הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 53 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אומנם הצעת האי-אמון עברה – ההצעה להביע אי-אמון בממשלה זכתה לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה לרוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, ולכן ההצעה לא נתקבלה.

יואל חסון: כל שבוע הכנסת תביע אי-אמון בממשלה הזו.

יואל חסון: כל שבוע.

יצחק וקנין: הצעת אי-אמון בנושא: כישלונה של הממשלה בטיפול בהתייקרויות במשק – הרשימה המשותפת: חד"ש, רע"מ, בל"ד, תע"ל.

יצחק וקנין: נימק את ההצעה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד הצעת האי-אמון?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 48 נגד – אין נמנעים –אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה להביע אי-אמון בממשלה אומנם זכתה לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה ברוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, ולכן ההצעה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הצעת אי-אמון בנושא: העלאת יוקר המחיה בצורה דרמטית המשפיעה על מיליוני אזרחיות ואזרחי ישראל, של סיעת יש עתיד.

יצחק וקנין: נימק את ההצעה חבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יצחק וקנין: ומי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 55 נגד – אין נמנעים –אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 55 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה להביע אי-אמון בממשלה אומנם זכתה לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה ברוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, ולכן ההצעה לא התקבלה.

יצחק וקנין: גל ההתייקרויות במשק והקיצוץ הרוחבי בשירותים החברתיים, של סיעת מרצ.

יצחק וקנין: נימק את ההצעה חבר הכנסת אילן גלאון.

יצחק וקנין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 50 נגד – אין נמנעים –אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 50 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה להביע אי-אמון בממשלה אומנם זכתה לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה ברוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, ולכן ההצעה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הצעת האי-אמון האחרונה: פגיעה קשה בביטחונם של אזרחי ישראל בשל מדיניות כושלת של הממשלה בדרום והעברת הפעימה השנייה בסך של 15 מיליון דולר לחמאס, הצעת אי-אמון של ישראל ביתנו.

יצחק וקנין: נימק את ההצעה רוברט אילטוב.

יצחק וקנין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 41 נגד – אין נמנעים – 3 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 41 בעד, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה להביע אי-אמון בממשלה אומנם זכתה לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה ברוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, ולכן ההצעה לא התקבלה.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 30), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה למנות את ראש הממשלה בנימין נתניהו לתפקיד שר הביטחון, זאת בהמשך למילוי התפקיד על ידיו מיום 18 בנובמבר 2018, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

יצחק וקנין: ינמק וימסור את ההודעה השר יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת כי בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה למנות את ראש הממשלה בנימין נתניהו לתפקיד שר הביטחון, זאת בהמשך למילוי התפקיד על ידיו מיום 18 בנובמבר 2018, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: גברתי מזכירת הכנסת, אם את יכולה לתת לי לפחות את הדובר הראשון עד לעדכון.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לדיון בהודעת הממשלה.

יצחק וקנין: הדוברת הראשונה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל דובר.

יצחק וקנין: אחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: חיים ילין, אתה הדובר הבא, אם ישראל אייכלר לא יהיה.

יצחק וקנין: כן, חברת הכנסת סתיו שפיר, אמרת לי משהו, את רוצה להירשם לדיון.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, גברתי חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: תודה רבה, כבוד סגן יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: חברי וחברות הכנסת, אני רוצה להזכיר לכם שרק לפני זמן לא רב רצה ראש הממשלה לשנות את החוק כך שמי שיוכל להחליט על יציאה למלחמה או למבצע גדול יהיה רק ראש הממשלה, ואחר כך הם אמרו: ראש הממשלה בהתייעצות עם שר הביטחון.

מיכל רוזין: ואנחנו התעקשנו בוועדת החוץ והביטחון שזה יישאר בקבינט.

מיכל רוזין: ואכן שינינו לאחר מכן את החוק, כי אמרנו: יכול להיות ששר הביטחון וראש הממשלה – חד הם, ואז רק אדם אחד יוכל להחליט את ההכרעות הגורליות וכבדות המשקל האלה.

מיכל רוזין: אני רוצה לדבר על חברי הקואליציה שלא נמצאים פה והכיסאות הריקים.

מיכל רוזין: כשתשעה שרים יוצאים נגד הממשלה ומפגינים נגדה, זה לא מפתיע שהכיסאות של הקואליציה ריקים ושהם אינם באים להצביע אי-אמון או אמון בממשלה שלהם.

מיכל רוזין: ממשלה הזויה, שמחצית מהשרים שלה עומדים ומפגינים נגדה וחברי כנסת מטעם הקואליציה עוברים על החוק ומקימים קרוונים ומאחזים וקוראים למרד והסתה נגד הממשלה, אני חושבת שזו ממשלה שסיימה את ימיה.

מיכל רוזין: הגיע הזמן שכולנו נחזיר את המנדט שלנו לציבור ונבקש ממנו אמון מחודש, על מנת שנבין לאן אנחנו הולכים.

מיכל רוזין: הפופוליזם משתלט פה עם קריאות לגירוש מחבלים, ואומרים כוחות הביטחון: אין לאן לגרש מחבלים.

מיכל רוזין: לאן באמת אתם רוצים לגרש?

מיכל רוזין: הריסות בתים, עונש מוות למחבלים – כל ההצעות הפופוליסטיות האלה לא מגבירות את ההרתעה, אלא ההפך, בסופו של דבר עלולות לחזור כבומרנג עלינו, ואת זה אומרים כוחות הביטחון.

מיכל רוזין: זאת אחת הסיבות שהופסקו הריסות הבתים בצורה המסיבית שבה הן התקיימו, מכיוון שזה לא הועיל.

מיכל רוזין: ברור שזה לא עניין מוסרי, ואנחנו נגד, כי אנחנו נגד עונש מוות ונגד ענישה קולקטיבית, וגירוש משפחות מחבלים והריסת בתים זו ענישה קולקטיבית.

מיכל רוזין: אבל גם מבחינת האפקטיביות של כוחות הביטחון, אין בכך שום אפקטיביות, אין הרתעה.

מיכל רוזין: ובסופו של דבר, הגיע הזמן שכולנו נפנים שאין פתרון צבאי לבעיה המדינית ויש פתרון מדיני לבעיה הביטחונית, וכדי לייצר מצב שיהיו כמה שפחות פיגועים וכמה שפחות מוטיבציה לבצע פיגועים, אנחנו צריכים לתת תקווה לכולם, לכל העמים שנמצאים פה, על מנת שנגיע להסדר מדיני, נגיע לשלום, נוכל לחיות זה לצד זה, זו לצד זו; על מנת שנצליח לחיות פה בביטחון אישי, סביר וטוב, ונוכל למגר את הטרור בחבל הארץ שלנו, באזור שלנו, באזור כולו.

מיכל רוזין: הדרך היא לא להוסיף עוד התנחלויות.

מיכל רוזין: הדרך – לפנות התנחלויות, להגיע להסדר מדיני, להקים מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל וכך למגר את הטרור.

מיכל רוזין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, סגרתי את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: מי שלא יהיה נוכח כשאקרא בשמו לא יקבל את רשות הדיבור.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

חיים ילין: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: כנסת נכבדה, אני לא ראיתי שום סרט וגם לא סדרה עתידנית, אבל אני אספר לכם סיפור.

חיים ילין: כידוע לכם, נשיא ארצות הברית מנסה להעביר איזו תוכנית אדירה, ומה לעשות, כנראה אבו מאזן לא מסכים לתוכנית הזאת.

חיים ילין: זה סיפור אחד.

חיים ילין: ניקח את הצד השני, כי בסוף אני צריך לחבר את כל הסיפור ביחד.

חיים ילין: הסיפור ביחד אומר שיש מצוקה אמיתית ברצועת עזה, אבל יש גם טרור.

חיים ילין: ראש הממשלה בנימין נתניהו, שהוא גם שר ביטחון, וזה הדיון, כתב פעם בספר שצריך לדעת להילחם מול הטרור ולהוציא את האוכלוסייה שחפה מפשע מהמעגל הזה.

חיים ילין: למה אני אומר את כל הדבר הזה?

חיים ילין: כי הוא בעצמו יודע שהעברת כסף לחמאס, 15 מיליון דולר, זה בעצם להעביר לטרור.

חיים ילין: גם אם יש חתימות ויש כל מה שאתם רוצים, הסיפור הוא כזה: בסוף הכסף מגיע לאזרחים, האזרחים צריכים לקנות.

חיים ילין: אתם לא מבינים בכלל מה המיסוי שיש שם על כל חפיסת סיגריה ועל הדלק, וזה מיסוי שהולך לחמאס, לטרור לכל דבר.

חיים ילין: לכן שלא ימרחו אתכם.

חיים ילין: איך ראש הממשלה מעביר את הדבר הזה לשם וקונה שקט?

חיים ילין: מי שלא מבין שהוא קנה שקט ברצועת עזה – מה זה שקט?

חיים ילין: גשם, אין שרפות.

חיים ילין: מצד שני, יש בלוני נפץ ויש עדיין אירועים ופיגועים על הגדר.

חיים ילין: אבל זה שקט יחסי, בואו נקרא לזה ככה.

חיים ילין: ואז מה עושה החמאס?

חיים ילין: הוא רוצה להמשיך לקבל את הכסף, הוא עושה פיגועים במקום אחר.

חיים ילין: איפה הוא עושה את הפיגועים?

חיים ילין: אנחנו יודעים.

חיים ילין: עכשיו תסתכלו, אנחנו כולנו, כולנו פיונים בתוך מערכה שאומרת דבר כזה: אבו מאזן, כשהוא רוצה לעצור את הטרור, הוא יודע לעצור אותו.

חיים ילין: הוא יודע לעצור אותו.

חיים ילין: כשהחמאס רוצה לעצור את הטרור, הוא יודע לעצור אותו.

חיים ילין: כולם יודעים את זה, שלא ישקרו לכם.

חיים ילין: אבו מאזן אמר עכשיו: אתם רוצים לקפל אותי?

חיים ילין: אין שום בעיה, אני אקפל אתכם.

חיים ילין: הוא העלים עין, ואז הגיעו הפיגועים באיו"ש.

חיים ילין: אחרי זה הוא גם עצר את ההפגנות של החמאס שם.

חיים ילין: מה למדנו?

חיים ילין: למדנו דבר אחד, שמול הטרור צריך לדעת להילחם, אבל מעל הכול, צריך תוכנית אסטרטגית.

חיים ילין: מי שיקנה בכסף את השקט בעזה יקבל את הטרור של החמאס באיו"ש, מי שיקנה את השקט באיו"ש יקבל את הטרור ברצועת עזה.

חיים ילין: אי-אפשר לחזק את החמאס על חשבון אבו מאזן.

חיים ילין: אי-אפשר להחליש את אבו מאזן על חשבון החמאס.

חיים ילין: טרור הוא טרור וצריך לדעת להילחם.

יצחק וקנין: תודה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מסיים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

חיים ילין: אם יש משהו שכולם לא אוהבים, ובגלל זה גם את הכנסת לא אוהבים – זה רק בגלל שפוליטיקאים מבטיחים 48 שעות, מבטיחים להילחם מול הטרור, מבטיחים שקט וביטחון, ובסופו של דבר נאדה.

חיים ילין: הפער הזה הוא חוסר אמון של הציבור כלפינו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איימן עודה, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני רוצה לברך.

איימן עודה: (אומר בערבית: אני רוצה לדרוש בשלומכם.

איימן עודה: ברוכים הבאים.

איימן עודה: עוד מעט נצא ונברך אתכם גם בלחיצת יד.

איימן עודה: ) כבוד היושב-ראש, לפני כאר

איימן עודה: בעה ימים קבוצה – – –

מרב מיכאלי: אהלן וסהלן פיכום – למי?

איימן עודה: לפני ארבעה ימים קבוצה של מתנחלים פרסמה שלטים שקוראים בהם לחסל את אבו מאזן, מממן הטרור.

איימן עודה: את המשפט הזה, מממן הטרור, שמעתי מפיו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

איימן עודה: ראשית כול, אני מבקש מראש הממשלה – דורש ממנו – לגנות את האמירות שקוראות לרצח ראש אש"ף וראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס – אבו מאזן.

איימן עודה: בכל מקרה וחצי מקרה פונים אלינו ומבקשים מאיתנו לגנות: תגנו, רוצים לשמוע את המילה הזאת, "גינוי"; פה אני פונה לראש הממשלה לגנות את הקריאות לרצח אבו מאזן, מה גם שמי שתלו את השלטים הללו הם אזרחי המדינה שמבקשים לחסל ראש מדינה אחרת, מדינת פלסטין.

איימן עודה: הדבר השני, אני מבקש ממנו להורות למנגנוני הביטחון לתפוס את האנשים המעורבים.

איימן עודה: אם לא יעשה כך, הוא שותף למעשה, כי הוא ראש המסיתים, הוא השתמש באותן מילים, "מממן הטרור", והם משתמשים בדיוק באותן מילים של ראש הממשלה.

איימן עודה: ראש הממשלה יהיה היום גם שר הביטחון, והוא גם שר הבריאות וגם שר הקליטה וגם שר החוץ, אז אלה ארבעה תיקים.

איימן עודה: צריך להוסיף עליהם גם תיק 1000 ותיק 2000 ותיק 3000 ותיק 4000, אז זה שמונה תיקים.

איימן עודה: זה יותר מלואי ה-14: המדינה זה אני, ואני – המדינה.

איימן עודה: אני מקווה שמצב זה לא ימשיך עוד הרבה זמן.

איימן עודה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מרב מיכאלי, ואחריה – יואב קיש.

יצחק וקנין: אם לא יהיה – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: אז נתניהו רוצה להיות גם שר ביטחון.

מרב מיכאלי: כמה פתטי.

מרב מיכאלי: פשוט פתטי.

מרב מיכאלי: האיש שמחזיק מעצמו מר ביטחון ולא מסוגל להביא ביטחון רוצה להיות שר הביטחון – האיש, שאחרי עשר שנות כהונה יש בישראל אולי הכי פחות ביטחון שהיה פה הרבה מאוד זמן.

מרב מיכאלי: החזית הדרומית במתח, יהודה ושומרון במתח, האיראנים בצפון, מתח עם חיזבאללה, ואפילו בהסכם השלום עם ירדן יש איזו חריקה קטנה של ביטול הסכם החכירה של שטחים.

מרב מיכאלי: אבל נתניהו רוצה להיות שר הביטחון.

מרב מיכאלי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, באמת, היום הוא אמר בחלק הסגור של ישיבת סיעת הליכוד – בחלק הסגור, כן?

מרב מיכאלי: הוא מייד הדליף את זה, זאת אומרת אנשים שעובדים אצלו הדליפו מה הוא אמר בחדר הסגור של סיעת הליכוד; זה בגללו, שהוא ביטחוניסט, אז הוא אמר את זה בחלק הסגור של הישיבה, והיה צריך להדליף את זה.

מרב מיכאלי: אז בחלק הסגור הוא אמר שהממשלה תקדם גירוש של מחבלים מבתיהם, כי האפקטיביות של זה היא ממש חד-משמעית.

מרב מיכאלי: ממש שעתיים קודם יצא ראש השב"כ מישיבת קבינט, ושם הוא אמר שגירוש מחבלים זה דבר שלא רק לא תורם לביטחון אלא מערער את היציבות ומרע את מצב הביטחון.

מרב מיכאלי: אתמול, בביקור של ועדת החוץ והביטחון ביהודה ושומרון, בשטחים, שמענו שם מגורמי צבא שהשיטה הזאת בדיוק לא מביאה ביטחון, היא גורעת מהביטחון.

מרב מיכאלי: אבל ראש הממשלה נתניהו, שרוצה להיות שר הביטחון – הביטחון שהוא מחפש זה אצל בנט, אצל סמוטריץ, אצל הגרעין הקשה של המתנחלים, שלשיטתו מחזיקים אותו בשלטון.

מרב מיכאלי: זה מה שנתניהו רואה לנגד עיניו כשהוא אומר ביטחון, ובדיוק בגלל זה הוא לוקח היום את תיק הביטחון.

מרב מיכאלי: שם הוא ימשיך להביא ביטחון לעצמו ולכיסאו, אבל ממש, ממש, ממש הגיע הזמן להגיד בפה מלא: למדינת ישראל נתניהו לא מביא ביטחון.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג.

מרב מיכאלי: יש קושי לבטא את השם שלי?

יצחק וקנין: חס וחלילה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בשנתיים האחרונות, מאז שמכהן כאן ראש ממשלה שחשוד לפחות בשלוש עבירות של שוחד, אנחנו חוזרים ושבים ומצטטים את דבריו של ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, שאמר שראש ממשלה ששקוע עד צוואר בחקירות, אין לו מנדט מוסרי וציבורי לנהל את ענייני המדינה, כי יש חשש אמיתי שהוא מוביל את המדינה לא לפי האינטרס הלאומי אלא לפי אינטרס אישי, הישרדותי, פוליטי שלו.

תמר זנדברג: אומרים וחוזרים ואומרים, וחוזרים ואומרים, והינה היום, אחרי חוק גדעון סער ואחרי החוק הצרפתי, ואחרי חוק ההמלצות ואחרי כל חוקי שימור הכיסא, אנחנו מתבקשים למנות את אותו ראש ממשלה לשר ביטחון.

תמר זנדברג: ומה אם לא כמה היממות האחרונות כדי להוכיח בדיוק את האמרה שאין לו מנדט מוסרי וציבורי להוביל את ענייני המדינה?

תמר זנדברג: כי ראש ממשלה שרוצה להיות שר ביטחון, ככה, כמו איזו מכירת חיסול – בניגוד לעמדות של כל גורמי הביטחון, מצה"ל ועד השב"כ חותם על הצעת חוק לגירוש והצעת חוק להריסת בתים ולכל אותה ענישה קולקטיבית שעוצמת עיניים אל מול המציאות ומסרבת לראות שמדובר בצעדים לא יעילים, לא אפקטיביים, לא מוסריים ולא צודקים, ולהמשיך לדחוף אותם בכוח; למה?

תמר זנדברג: כי כאן מחוץ לבניין מפגינים כמה מתנחלים, ושרי הממשלה יוצאים אליהם אחד אחרי השני – זה שר ביטחון לא ראוי, זה ראש ממשלה שאנחנו יודעים שמה שמוביל אותו זה הישרדות, ושימור הכיסא ושימור ה-base הפוליטי, ותו לא.

תמר זנדברג: נקודה.

תמר זנדברג: ולכן, אם היה נימוק אחד למה לא למנות, למה לא להסכים למינוי הזה, זה שמה שמוביל את ראש הממשלה, גם בשבתו כשר הביטחון, זה לא הביטחון של מדינת ישראל אלא זה שימורה של מדינת ההתנחלויות, ולכן מאשרים חוק אחרי חוק והסדרה שנייה וגירוש.

תמר זנדברג: כל פעם נשלף איזה שפן פבלובי מהכובע כדי לעשות עוד מאותו דבר שכבר נוסה, במקום לשנות כיוון לחלוטין וללכת באומץ, במנהיגות, לכיוון היחיד שיביא פתרון לסכסוך הזה, והוא הכיוון המדיני.

תמר זנדברג: עוד התנחלויות לא יעשו את זה.

תמר זנדברג: עוד התנחלויות רק מסכנות את ביטחון ישראל ולא מבטיחות אותו.

תמר זנדברג: ולשלוח עוד ועוד חיילים לשמור על עוד ועוד גבעות – וסמוטריץ סידר להם 60 גבעות חדשות רק אתמול – זה מסכן את חיילי צה"ל ולא מגן עליהם, ובטח ובטח שלא מגן על אזרחי מדינת ישראל.

תמר זנדברג: ולכן, חברות וחברים, נראה שיש כאן כמה שרים בממשלה שמאוד מתגעגעים לאופוזיציה.

תמר זנדברג: הם אוהבים ללכת להפגין נגד הממשלה של עצמם.

תמר זנדברג: אז בבקשה, בואו נפיל את המינוי הזה, נפיל את הממשלה, נפזר את הכנסת ונשלח אותם לאן שהם כל כך רוצים – בחזרה לאופוזיציה.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואחריה – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, גם אני רציתי להתחיל את דבריי באותו ציטוט מפורסם של בנימין נתניהו שנאמר על אולמרט ב-2008, אבל באמת, במקום שראש הממשלה ילך הביתה ויודה שהוא לא יכול לנהל את ענייני המדינה כשהוא שקוע עד צוואר בחקירות, הוא ממנה את עצמו לעוד תיק ולעוד שר.

יעל כהן-פארן: בואו נעשה מין חשבון.

יעל כהן-פארן: הוא שר הבריאות – יש אומנם סגן שר, אבל נתניהו שר הבריאות – שר החוץ והולך להיות שר הביטחון.

יעל כהן-פארן: מה קרה בבריאות?

יעל כהן-פארן: המערכת קורסת, נכון?

יעל כהן-פארן: אז אומנם ראש הממשלה, שר הבריאות נתניהו, לא מרגיש את זה, כי אם הוא חולה הוא מגיע בלי פקקים וסוגרים בשבילו בערך את כל בית החולים עם הרופא הפרטי שהוא מביא איתו – אם, חס וחלילה, הוא צריך איזה טיפול; אבל כל אזרחי ישראל – שהוא מזמן לא שמע מהם – מחכים חודשים רבים לטיפולים, יושבים בהמתנות ארוכות בבתי החולים, בחדרי המיון, במסדרונות, לעיתים – כי המיון מפוצץ, והמחלקות הפנימיות, במיוחד בחורף.

יעל כהן-פארן: אבל את זה ראש הממשלה ושר הבריאות לא יודע, כנראה, כי מקצצים עוד בתקציב הבריאות.

יעל כהן-פארן: את זה כולנו ידעים.

יעל כהן-פארן: אז המשרד קורס ומערכת הבריאות קורסת.

יעל כהן-פארן: מה קורה במשרד החוץ?

יעל כהן-פארן: רק שמענו לפני שבוע מכל השגרירים שהמשרד לא מתפקד, שכל הפרויקטים בקיפאון, ואם מסתכלים בכלל על מדיניות החוץ של ישראל, לאן אנו הולכים?

יעל כהן-פארן: לכל מיני מדינות מפוקפקות עם רודנים ושליטים רודנים לא דמוקרטיים, לחזק את הקשרים שלנו עם מדינות שגם אם הן דמוקרטיות – עם הקיצונים שבקיצונים במזרח אירופה.

יעל כהן-פארן: מזה החוסן הביטחוני שלנו?

יעל כהן-פארן: אין לו הרי שום חזון.

יעל כהן-פארן: אז גם משרד החינוך – סליחה, לא עד כדי כך – גם משרד החוץ קורס.

יעל כהן-פארן: אז מה קורה עכשיו?

יעל כהן-פארן: הוא רוצה גם את תיק הביטחון.

יעל כהן-פארן: תקשיבו, חברים, זה כבר לא צחוק.

יעל כהן-פארן: זה תיק הביטחון.

יעל כהן-פארן: זה הביטחון שלנו, של מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: יש לנו מערכת ביטחון שכולנו חייבים אותה חזקה.

יעל כהן-פארן: כולנו פה מסכימים, כולנו, על כך שמערכת הביטחון היא משהו שאסור לתת לו לקרוס.

יעל כהן-פארן: תסכימו איתי כולם, מכל צידי הבית, אני מקווה.

יעל כהן-פארן: אבל עם הרזומה הזה של ראש הממשלה אנחנו בדרך לשם.

יעל כהן-פארן: לכן, חבריי חברות וחברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, אני קוראת לכם להצביע נגד המינוי הזה, לא כי הוא רע אלא כי הוא מסוכן למדינת ישראל, מסוכן שנתניהו יהיה שר הביטחון של מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אלעזר שטרן: גם אני, אדוני היושב-ראש, רוצה להצטרף למביעים צער עמוק על לכתה של רונה רמון.

אלעזר שטרן: אני הכרתי אותה באופן אישי, ואני מוכרח להודות שאומנם הכרנו אותה בזכות בעלה אילן ובנה אסף, אבל היא, בזכות עצמה, הייתה אישה פורצת דרך ודמות לחיקוי, בעלת אכפתיות גדולה לחברה הישראלית כולה.

אלעזר שטרן: ובאשר להצעה שמונחת לפנינו כאן, הלוואי שהייתי מאמין שראש הממשלה באמת חושב שהוא יכול להיות שר ביטחון ושר חוץ ושר בריאות וראש ממשלה.

אלעזר שטרן: אבל אני מוכרח להודות שקשה לי להתחמק מהתחושה שראש הממשלה רוצה להיות שר ביטחון בעיקר כדי שנפתלי בנט לא יהיה שר ביטחון.

אלעזר שטרן: וכואב לי שתפקיד של שר ביטחון במדינת ישראל הפך להיות כדור משחק בין שרי קבינט, ואנחנו רואים שהמשחק הזה לא נגמר.

אלעזר שטרן: אבל אני מוכרח גם להודות שביום הזה, שמדינת ישראל ביקשה מבג"ץ ארכה של חצי שנה לתשובה בסוגיית הגיור, קשה לי להאמין לאחריות של ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה יודע כמוני שעם כל החוקים המתלהמים שעוברים פה השכם והערב, אם לא נפתור את סוגיית הגיור, מדינת ישראל תאבד ממשמעותה כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה יודע כמוני – וכשר הביטחון הוא יודע את זה עכשיו עוד יותר טוב – שיש לנו בצה"ל, בסדיר ובמילואים, בכל היחידות, בכל התפקידים, עשרות אלפי חיילים וחיילות, קצינות וקצינים, שמדינת ישראל לא מכירה ביהדותם והם מוכנים למות בשבילה.

אלעזר שטרן: אבל ראש הממשלה הפקיר את מפתחות הכניסה לעם ישראל בידי אנשים שחלקם בכלל מתנגדים לקיום שלה כמדינה דמוקרטית, אפילו לא מוכנים להיות חלק מהממשלה שלה.

אלעזר שטרן: ואדוני היושב בראש, אתה יודע שכל יום, כל יום, נולדים בישראל 14–15 תינוקות לא יהודים, שאינם רשומים כיהודים, ואני לא מדבר על אחינו הדרוזים, הבדואים, הצ'רקסים, המוסלמים; מתוך המשפחות שלנו, מתוך המשרתים בצה"ל.

אלעזר שטרן: כבר אין להם מבטא.

אלעזר שטרן: והמשמעות של דחייה של חצי שנה בבג"ץ היא לא באמת שראש הממשלה רוצה להתכונן ולמצוא פתרון.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה משחק עם בג"ץ, הוא משחק איתנו, והפעם לצערי הרב, הוא שוב משחק גם עם עתידה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מוסי רז.

יצחק וקנין: אני רק רוצה לבקש ממזכירות הסיעות, אתן מחליפות לי שמות.

יצחק וקנין: כל רגע אני צריך למחוק, להעביר אחד במקום השני, אני כבר קורא לשם הבא.

יצחק וקנין: אנא מכן, תשתדלו שמי שצריך לדבר – שיהיה פה.

יצחק וקנין: הוא לא נמצא – לא נמצא.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברת וחברי הכנסת, אני חושב שלשר ביטחון יש הרבה משימות, ויהיה לי, אני מניח, הרבה מה להגיד, אז אני הייתי מעוניין להקריא מכתב של אחותו של אברה מנגיסטו בעניין אחד, של אברה מנגיסטו, ולא להתעסק עכשיו עם כל השאר.

מוסי רז: ואני קורא: "אברה, אחי האהוב, אתה חסר לי כל כך, כבר 1,562 יום" אתה בידי החמאס.

מוסי רז: אני כל כך מתגעגעת אליך.

מוסי רז: הצחוק וההומור עזבו את הבית יחד איתך.

מוסי רז: "היית האור בבית, ומאז שהלכת האור כבה.

מוסי רז: כמעט ארבע וחצי שנים בשבי, ואין לנו שום מידע עליך".

מוסי רז: האם דואגים לך, בידי החמאס?

מוסי רז: האם אתה מקבל טיפול – שאתה כל כך זקוק לו? "האם אתה מודע לכך שאנחנו הופכים שמיים וארץ כדי להביא לשחרור שלך?

מוסי רז: יש לי כמה תפילות: שנשמע משהו ממך סוף-סוף, שהמכתב הזה יגיע אליך ויחזק אותך ושתגיע הביתה.

מוסי רז: תזכור, אנחנו לא מאבדים תקווה.

מוסי רז: גם אתה, היה בטוח שעוד תשוב לשבת איתנו בשולחן השבת וכל חלום הבלהות הזה יהיה מאחורינו.

מוסי רז: מאחורי העננים השמיים תמיד כחולים".

מוסי רז: אוהבת, אחותך הקטנה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: אתה מבין את המחיקות?

יצחק וקנין: ודאי, ודאי, זה התור שלך, לכן אני אמרתי את ההערה שלי לפני כן.

יצחק וקנין: אחריו תעלה חברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, אנחנו מברכים על מינוי שר ביטחון חדש למדינת ישראל, אבל אני שואל את עצמי, שר ביטחון, שר חוץ, ראש ממשלה, שר קליטה, נחקר סדרתי, איך יש לראש הממשלה כל הזמן להתעסק עם כולם?

עיסאווי פריג': זאת שאלה מעניינת.

עיסאווי פריג': אבל זה לא הנושא, אדוני היושב-ראש, שרציתי לדבר עליו.

עיסאווי פריג': מדינת ישראל, נתמנה לה שר ביטחון, אבל השבוע קיבלנו בהופעה חיה בכביש 60 שקמה לה הזרוע הצבאית של הבית היהודי.

עיסאווי פריג': שר ביטחון בתוך המדינה, ובמקביל הקמת זרוע צבאית של הבית היהודי.

קריאה: לא רק – – –

עיסאווי פריג': לא, לא, בינתיים, הזרוע הצבאית.

עיסאווי פריג': אז חבר הכנסת סמוטריץ קורא למיליציה, למיליציות שלו, נערי הגבעות, ילדי המאחזים: קומו, גיבורים אתם, צאו לכבישים לפגוע בערבים.

עיסאווי פריג': חבר כנסת במדינת ישראל קם וקורא בעזות מצח לפגוע באנשים כי הם ערבים – אני מגיב על טעות בטעות יותר חמורה, אני מגיב על אלימות באלימות יותר חמורה – ואני שואל את עצמי: מנהיג כזה, שקורא לפגוע באזרחים, איך אני יכול לקרוא לו?

עיסאווי פריג': אין לי משפט אחר לקרוא לו, מאשר מנהיג טרור.

עיסאווי פריג': מי שפוגע באחרים, באזרחים אחרים, זו פגיעת טרור, ומי שעושה את זה הוא מנהיג טרור.

עיסאווי פריג': אבל משום כך אני אומר לשר בנט ולשרה שקד: תתחדשו, קמה לכם הזרוע הצבאית.

עיסאווי פריג': אני חוזר אחורה, אני אומר: סמוטריץ, הרי השר בנט סיפר על ימיו, הילדות, בגאווה, וסיפר לשר אורי אריאל: אני תליתי בחדרי תמונות של המחתרת.

עיסאווי פריג': הרי השר היה שם – המחתרת – ואין פלא שאחד מהמחתרת שהתמונה שלו הייתה על הקיר של שר החינוך משמש היום, אדוני היושב-ראש, מי?

עיסאווי פריג': היועץ המשפטי של שר החינוך, ושמו נתן נתנזון.

עיסאווי פריג': תבינו לבד, חברים, לאן אנחנו הולכים.

עיסאווי פריג': תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: שמעתי בצער רב מאוד על מותה של רונה רמון, זיכרונה לברכה.

עליזה לביא: אחרי שנהרג אסף, זיכרונו לברכה, רונה כאבה מאוד את הדרך שבה נודע לה על מותו של בנה ונוצר בינינו קשר.

עליזה לביא: היא ביקשה להעלות לסדר-היום את הדרך שבה מודיעים למשפחה, לאימא, על מותו של בנה.

עליזה לביא: היא סיפרה על סוללת הטלוויזיה ועל העיתונאים שכיתרו את הבית שלה מבלי שאף אחד סיפר לה ועדכן אותה, והיא נלחמה קשה מאוד כדי שלמשפחות אחרות זה לא יקרה.

עליזה לביא: היא אמרה לי: אני לא סמל, אני אימא.

עליזה לביא: יחד פיתחנו תוכנית של טראומה ותקשורת ואיך עובדים נכון.

עליזה לביא: ובסופו של דבר, רונה אמרה: אני אעשה הכול כדי שלאף משפחה זה לא יקרה.

עליזה לביא: ואני שמחה – היא סיפרה ושיתפה: הנושא הזה כן עלה לסדר-היום וכן באמצעי התקשורת הבינו שאני לא סמל.

עליזה לביא: אני אימא.

עליזה לביא: יהי זכרה ברוך.

עליזה לביא: חברים, גם כדי לתקן את זה צריך שר ביטחון במשרה מלאה.

עליזה לביא: החל מזכויות הפרט וכלה, כמובן, בכל המעטפת הביטחונית של מדינת ישראל על כל החזיתות שלה, אנחנו חייבים שר ביטחון במשרה מלאה.

עליזה לביא: לא ייתכן שראש הממשלה יהיה גם שר הביטחון.

עליזה לביא: זה לא נכון באף מקום ובטח לא נכון במדינת ישראל.

עליזה לביא: זה לא עוד משהו, אדוני ראש הממשלה.

עליזה לביא: גם ככה הממשלה שלך כלל לא מתפקדת.

עליזה לביא: בוא נתחיל בנושאים שהם מוסכמים.

עליזה לביא: העובדים הסוציאליים – איך יכול להיות שאף אחד, כולל אתה והשרים שלך, לא מתחיל עכשיו, ברגע זה, משא ומתן?

עליזה לביא: היום הם השביתו את כל מערכת הרווחה.

עליזה לביא: אתה יודע מה המשמעות, אדוני ראש הממשלה?

עליזה לביא: שקשישים לא מקבלים סיוע ושאין חוות דעת ושאין מסגרות כאלה ואחרות לכל מי שהחברה בישראל שכחה אותם, ואין מענים.

עליזה לביא: העובדים הסוציאליים לא מתפקדים.

עליזה לביא: אדוני ראש הממשלה, תתעורר.

עליזה לביא: עליית יהדות צרפת זאת עלייה שחייבים לסייע בידה.

עליזה לביא: אל תטיל את זה על עוד מישהו שרוצה להיות שר הביטחון.

עליזה לביא: בוא ותעשה תוכנית חירום, אתה ראש ממשלה.

עליזה לביא: אז אתה רוצה להוסיף את כל הדברים?

עליזה לביא: לא הזכרתי את יוקר המחיה ואת חוסר התפקוד של שר האוצר שלך.

עליזה לביא: תראה לאן הוא הוביל אותנו.

עליזה לביא: קיבל קופה מלאה, תראה איזה גירעון.

עליזה לביא: ואת יוקר המחיה הזה אפשר לעצור וצריך לעצור, לא בסובסידיות עלובות שאתם רוצים עכשיו אלא בניהול נכון.

עליזה לביא: אז הממשלה שלך לא מתפקדת.

עליזה לביא: אז עוד תפקיד, אדוני?

עליזה לביא: הילדים שלנו, כולנו, משרתים בצבא.

עליזה לביא: מגיע לכולנו שיהיה שר ביטחון במשרה מלאה.

עליזה לביא: אנחנו לא יכולים שתיקח עוד תפקיד על עצמך.

עליזה לביא: אתה גם שר הבריאות ואתה גם שר החוץ.

עליזה לביא: מדינת ישראל חייבת שר ביטחון במשרה מלאה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – רויטל סויד.

יצחק וקנין: אם לא תהיה – חבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראש הממשלה רוצה להיות שר ביטחון והתפקיד של שר ביטחון זה לספק ביטחון לאזרחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם שר הביטחון יכול לספק ביטחון לאזרחים מצבא המתנחלים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הוא יכול לספק ביטחון לנהג האוטובוס שעושים בו לינץ', כשהוא בסך הכול בא לשרת ולהסיע את אותם מתנחלים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אפילו עובר את הגבולות ונכנס לשטח כבוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למרות שהוא בא לשרת אותם, הם כמעט הורגים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם נשמע משר הביטחון תגובה ותשובה על זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שר הביטחון, אם אתה רוצה באמת ביטחון – מדינת ישראל תצטרך אולי שר שלום, אבל אם בכלל אתה רוצה ביטחון אתה צריך לקבל החלטה, והחלטה אמיצה, להוציא את כל המתנחלים מהשטחים הכבושים ולהפסיק את העבריינות ואת הפשע הזה ששמו התנחלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקום לבוא ולהוציא אותם, התגובה, כאילו-ביטחון, באה להכשיר את השרץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלפי יחידות דיור של המתנחלים, שבאו, שדדו, גזלו ובנו על אדמה שהיא לא שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועכשיו, כתגובה, כאילו זה יביא ביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יביא ביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הריסת בתים לא תביא ביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טרנספר של האנשים בתוך הגדה או לעזה לא יביא ביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל שר הביטחון, אם אתה אחראי לביטחון, אתה יכול להבטיח שהנשק של חייליך לא יימכר ולא יגיע לידיים של האזרחים הערבים כדי שיהיה רצח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בשבוע האחרון, ביום רביעי אחר הצוהריים, מטען במשאית של תושב כפר קאסם התפוצץ ויש הרוג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המטען הזה בא מהצבא של שר הביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביום חמישי ירי ביפו – הרוג ופצוע, גם ערבים – באותו נשק של הצבא הישראלי, צה"ל, כאילו שזה הביטחון שמדבר עליו השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביום שישי ירי בלוד – בעל ואשתו שהיא בהיריון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זה שלושה אנשים שנהרגו והרביעי שאחר כך נהרג או נרצח הוא עובר אורח, אפילו לא מעורב בכלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועוד ירי ביפיע, יאפת א-נאצרה, ועוד הרוג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שר הביטחון, או שאתה במתכוון מאפשר לנשק הזה להגיע לאוכלוסייה הערבית ואתה חושב שהם לא אזרחים ויש להם אוטונומיה, כמו שאמר ד"ר נוהאד עלי באחד הכנסים: האוטונומיה היחידה שיש לאזרחי מדינת ישראל הערבים היא אוטונומיה בפשיעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והנשק הזה, שר הביטחון ומשרד הביטחון והצבא מספקים את הנשק הזה במקום לאסוף אותו ולמנוע אותו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: תעלה רויטל סויד – איננה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: אני הודעתי שחבר כנסת שאקרא בשמו ולא יהיה נוכח, איבד את תורו.

יצחק וקנין: לא יהיו הנחות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, תפקיד שר הביטחון הוא בעיני ראש הממשלה עוד כלי פוליטי.

מאיר כהן: אין לו באמת אחריות לתפקיד.

מאיר כהן: שהרי אם ניסיון הוא פרמטר כל כך חשוב בעיניו לתפקיד הזה, אז שיסביר למה בעצם הוא פיטר לפני שנתיים וחצי שר ביטחון ששימש כרמטכ"ל לטובת הרחבת הקואליציה.

מאיר כהן: בשונה מראשי ממשלה אחרים בעבר, שהחזיקו בתפקיד שר הביטחון, אדוני היושב-ראש, מכהן נתניהו בנוסף בתפקיד שר הבריאות, שר החוץ, שר הקליטה.

מאיר כהן: תיאורטית, אדוני, אתה כראש ממשלה, כאדם יחיד, יכול בבית שלך, בסלון, לקיים קבינט ביטחוני, התייעצות ביטחונית חשובה בנוכחות ראש הממשלה, שר הביטחון, שר החוץ.

מאיר כהן: זה בשבילך קטן, רק תחליט לעשות את זה.

מאיר כהן: זה הגיוני, חבריא?

מאיר כהן: זה נשמע סביר, אדוני היושב-ראש?

מאיר כהן: האם יש עוד מנהיג בעולם שמחזיק בכל כך הרבה תיקים חשובים?

מאיר כהן: אפילו פוטין לא חשב לעשות את זה.

מאיר כהן: לחולים הרבים שממתינים חודשים בתורים ארוכים מגיע שר בריאות במשרה מלאה.

מאיר כהן: לעולים החדשים מגיע שר קליטה במשרה מלאה.

מאיר כהן: לדיפלומטיה הישראלית מגיע שר חוץ במשרה מלאה.

מאיר כהן: מערכת הביטחון, שהיא אולי הרגישה מכולן, לא צריכה שהעומד בראשה, אדוני ראש הממשלה, יקזז את עצמו ואת זמנו בין משימות ניהול המדינה לבין משימת הניהול החשובה של צה"ל.

מאיר כהן: אדוני ראש הממשלה, זו לא הסיבה היחידה שאתה לא צריך להיות שר הביטחון.

מאיר כהן: תקשיב, השר אקוניס, ראיתי אותך אתמול בהפגנה.

מאיר כהן: מערכת הביטחון צריכה עכשיו יותר מאי פעם שר ביטחון נחוש ואמיץ שיודע להתמודד מול טרור במעשים ולא בדיבורים.

מאיר כהן: ועם כל הכבוד, מעשים זה לא בדיוק נקודות החוזק שלך, אדוני ראש הממשלה.

מאיר כהן: כפי שאמר שר החינוך, שיושב איתך יותר מדי שנים בקבינט, אתה לא משנה את תפיסת הביטחון של ישראל.

מאיר כהן: ברחת מהחזית בדרום והפקרת מאות אלפי ישראלים, שחטפו 500 טילים על הראש בשביל להתמודד עם מנהרות בצפון.

מאיר כהן: מה אתה משדר לאויבים שלנו, אדוני ראש הממשלה, לחמאס, לחיזבאללה – חבר'ה, תתקפו אותנו בבקשה אחד-אחד כי ביחד אנחנו לא יכולים?

מאיר כהן: זו ההרתעה של ישראל שאליה אתה שואף כשר ביטחון?

מאיר כהן: אני מזכיר לך שבמלחמת העצמאות ניצחנו בכל החזיתות את כל צבאות ערב עם צה"ל קטן, קטן הרבה יותר.

מאיר כהן: אני רוצה להזכיר: תחת ההנהגה שלך בעשר השנים האחרונות חמאס חפר מנהרות, שהתגלו במקרה; חמאס הגדיל את התעוזה שלו ויורה מתי שבא לו אלפי טילים על ישראל; חיזבאללה חופר גם הוא מנהרות ומתבסס כישות פוליטית וצבאית מאיימת, עם אלפי טילים שמכוונים לישראל.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

מאיר כהן: עוד חצי דקה.

מאיר כהן: בנוסף לכל אלה, איראן מרשה לעצמה להתבסס בצפון.

מאיר כהן: יחיא סנוואר, הנייה ונסראללה חוגגים תחת ההנהגה שלך.

מאיר כהן: הם מרגישים חופשיים לערוך עצרות ולשלהב שהידים בפוטנציה.

מאיר כהן: ואתה, מה אתה עושה?

מאיר כהן: כשמאיימים עלינו, אתה עושה מסיבות עיתונאים ומעביר את הפניקה לקהל הישראלי.

מאיר כהן: איך אתה אומר, רב הנסתר על הגלוי.

מאיר כהן: רב הנסתר לבן אדם שלא מקבל החלטות.

מאיר כהן: אל תהיה שר ביטחון.

מאיר כהן: תן לאנשים יותר מוכשרים לעשות את זה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת קארין אלהרר, ואחריה – חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: יש שר, אופיר אקוניס יושב.

יצחק וקנין: אפשר להגביר את המיקרופון לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: המיקרופון פתוח, רק צריך להגביר.

יצחק וקנין: איפה צוות הטכני, למה אין אף אחד שם?

יצחק וקנין: להגביר את המיקרופון לחברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, זה טוב שהשר אקוניס נמצא כאן.

קארין אלהרר: גם השר אקוניס חושב שהממשלה בראשות בנימין נתניהו ושר הביטחון בפועל בנימין נתניהו לא עושים מספיק למען הביטחון, אחרת אין דרך להסביר את ההימצאות שלך, אדוני השר, אתמול בהפגנה – קראת לזה עצרת.

קארין אלהרר: הדבר היחיד ששמעתי ממך ומהשרים האחרים הוא שאתם לא מרוצים, שצריך לעשות יותר, ושזה לא מספיק – לא זה מה שאמרת, השר אקוניס?

אופיר אקוניס: אני אחזור על דבריי, אם יורשה לי, ברשות דיבור.

קארין אלהרר: תראו, זו באמת הייתה תמונה, אני חייבת לומר, לא פחות ממכמירת לב.

קארין אלהרר: שרים שבידיהם למשול, שרים שבידיהם לקבל החלטות, מתרעמים ויוצאים כנגד הממשלה שהם חברים בה.

קארין אלהרר: בא ראש הממשלה ואומר: לא מספיק לי להיות ראש הממשלה, לא מספיק לי להיות גם שר החוץ, לא מספיק להיות שר הבריאות, לא מספיק לי – פשוט לא מספיק לי; אני רוצה להיות גם שר הביטחון.

קארין אלהרר: מה אתה חושב, בנימין נתניהו, אדוני ראש הממשלה, אתה חושב שאם יהיה לך טייטל של שר ביטחון, זה יעשה אותך באמת מר ביטחון?

קארין אלהרר: הרי כשלת, ורואים את זה בשבוע האחרון.

קארין אלהרר: כשלת כישלון חרוץ.

קארין אלהרר: וזה אחרי מה שקרה בדרום, זה אחרי 500 הטילים, והמזוודות של הכסף – כאילו כלום לא קרה.

קארין אלהרר: פתאום יונת שלום, אבל יונת שלום בלי באמת חזון, בלי באמת תוכנית פעולה.

קארין אלהרר: אתה, אדוני ראש הממשלה, מי שעמדת מול הציבור ואמרת: אין לי פתרון לעזה.

קארין אלהרר: אף אחד לא רוצה שר ביטחון כזה, ואני מציעה לראש הממשלה, שבימים האלה מאוד עסוק בלהגיע להצבעות בכנסת – אני לא רואה איך יהיה לו זמן גם להיות ראש ממשלה, גם להיות שר ביטחון, גם להיות שר בריאות, ובואו לא נשכח את שר העלייה והקליטה; ונוסף לכול, הוא רוצה להיות בביטחון.

קארין אלהרר: אני תוהה אם ההחלטה הזאת להיות גם שר ביטחון נובעת מטובת המדינה או מטובתך שלך.

קארין אלהרר: ניכר שכל מה שאתה רוצה, בנימין נתניהו, הוא עוד טייטל לרזומה שלך.

קארין אלהרר: אל תעשה את זה על חשבון הציבור הישראלי.

קארין אלהרר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר אקוניס, מעל הממשלה הזו מתנוסס דגל מאוד גדול – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, עם מי אתה מדבר?

יוסי יונה: – – שעליו חרות, אדוני השר, באותיות של קידוש לבנה, כתוב: פשיטת רגל.

יוסי יונה: פשיטת רגל דמוקרטית.

יוסי יונה: ראינו מסכת – – –

אופיר אקוניס: אתה יודע, בעקבות מה שאמרת בשבת, והקשבתי לדבריך – – –

יוסי יונה: פשיטת רגל דמוקרטית, בהינתן בכל החקיקות האנטי-דמוקרטיות שהממשלה הזו הביאה; פשיטת רגל כלכלית, וראו את יוקר המחיה, וראו את עצם העובדה – שוב, אני רוצה להזכיר לך, אדוני השר אקוניס: שני שלישים מהשכירים במדינת ישראל משתכרים פחות מהשכר הממוצע במשק.

יוסי יונה: אדוני השר אקוניס, אני רוצה להזכיר לך שההוצאה האזרחית במדינת ישראל היא מהנמוכות, אם לא הנמוכה ביותר, במדינות ה-OECD.

יוסי יונה: כאשר האנשים נאנקים תחת הנטל הכלכלי, אדוני השר אקוניס, זה בגלל שהממשלה מקצצת בשירותים חברתיים ומעבירה את האחריות לאזרח עצמו.

אופיר אקוניס: ב-2003 – – –

יוסי יונה: לא, לא, אדוני, חד-משמעית – –

אופיר אקוניס: – – – חד-משמעית.

יוסי יונה: – – ההוצאה האזרחית בישראל היא מהנמוכות בעולם המערבי.

יוסי יונה: ציינתי, בוודאי, גם את פשיטת הרגל הדמוקרטית, באמת, עם הצעות החוק ההזויות שלכם, כשאתם מתעקשים באופן בלתי נלאה לפגוע ביסודות הדמוקרטיים של המדינה שלנו.

יוסי יונה: ובוודאי גם פשיטת רגל דיפלומטית, וזה בא לידי ביטוי בקושי המאוד-גדול של השירות הדיפלומטי שלנו להגן על המדיניות ההזויה של מדינת ישראל.

יוסי יונה: אין לי להלין על מערכת הביטחון, כי מערכת הביטחון פועלת תחת הסמכות המדינית.

יוסי יונה: משם, אדוני, הם לא אשמים, אבל בעצם אף אחד לא יודע להגיד להם מה לעשות.

יוסי יונה: ולכן, הבלבול העמוק הזה שאנחנו רואים במדיניות הביטחונית של מדינת ישראל, אם תרצה, אדוני היושב-ראש, נובע, שוב מכשל מדיני מאוד גדול.

יוסי יונה: ראש ממשלה, אני לא יכול לומר באופן חד-משמעי שהוא לא יודע מה לעשות, אבל הוא גם הפך להיות – ואתה יודע זאת טוב מאוד, אדוני השר אקוניס, הוא הפך להיות שבוי בידי הימין הקיצוני.

יוסי יונה: ולכן, מוטת הכנפיים שלו פשוט מקוצצת על ידי אנשים – שניים, שלושה, כמו סמוטריץ ואחרים.

יוסי יונה: וגם ראינו עד כמה ההשפעה שלהם עליכם שלילית – כיצד שרי ממשלה, for God's sake, שרי ממשלה הולכים להפגין נגד הממשלה שלהם.

יוסי יונה: אתה יודע למה הם עושים זאת, אדוני היושב-ראש?

יוסי יונה: כי הם מסתכלים על הפריימריז.

יוסי יונה: כי הם מסתכלים על אלה שהולכים לקבוע את עתידם בפעם הבאה בכנסת ישראל.

יוסי יונה: לכן, אנחנו רואים שוב, אדוני היושב-ראש, שהבעיה הזאת – הינה, ראש הממשלה, עוד מעט שר הביטחון – היא סימפטום לכשל מאוד עמוק ומבני של הממשלה הזו.

יוסי יונה: שוב, פשיטת רגל מדינית, דמוקרטית, כלכלית ודיפלומטית.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, סגן מזכירת הכנסת, אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה.

יהודה גליק: ראשית, אני כמובן מברך את ראש הממשלה בתפקידו החדש גם כשר הביטחון, שיצליח להוביל לחיזוק מערכת הביטחון ולהגן על אזרחי ישראל.

יהודה גליק: אבל, רבותיי, השבוע התפרסמה פרשה שעד לרגע זה, אני אומר לכם, אני לא ישן בלילה בשביל הסיכוי ש-10% מהסיפור הזה אמת.

יהודה גליק: אלוף בישראל, אלוף במילואים, ראש אכ"א – ראש אג"ם, סליחה, ראש אג"ם – מפקד סיירות, נוסע לסודאן כדי להקים חווה חקלאית לעזור לעניים, מה יותר נפלא מזה.

יהודה גליק: והינה, בדוח של משרד האוצר האמריקני מתברר שהאיש מממן את המורדים ואת הממשלה הדרום-סודאנית.

יהודה גליק: 400,000 בני אדם נהרגו שם בחמש השנים האחרונות, ממדים של סוריה, וזה נעשה בנשק ישראלי, בשני הצדדים, עם שוחד.

יהודה גליק: ריבון העולמים, אנחנו פה דיברנו לפני שבוע על האסון המוסרי שהורגים אישה בהיריון, ונשק ישראלי הורג חפים מפשע בדרום סודאן.

יהודה גליק: על זה אנחנו יכולים לישון בלילה?

יהודה גליק: אני קורא לשר הביטחון החדש, ראש הממשלה – שהוא ראש ממשלה מצוין והוא יהיה שר ביטחון מצוין, ומדינת ישראל זכתה בו.

יהודה גליק: אני קורא – הקיום של מדינת ישראל חייב להיות מבוסס על מוסר בסיסי.

יהודה גליק: לא יכול להיות שמדינת ישראל תיתן את ידה לפגיעה מהותית בזכויות אדם, ברצח המוני, לא יכול להיות שאנחנו נהיה חלק מזה.

יהודה גליק: אני קורא לראש הממשלה ושר הביטחון לבדוק את העניין הזה, לבחון אותו, ואם נכון שמדינת ישראל, נשק שלה משמש איפשהו בעולם לפעולות שהן באופן מהותי נוגדות זכויות אדם, להפסיק את זה לאלתר.

יהודה גליק: לא שווים הנזק וצער, לא שווה הזכות המוסרית של קיומה של מדינת ישראל, על דברים מהסוג השפל הזה.

יהודה גליק: אין דבר יותר חמור משפיכות דם.

יהודה גליק: כשזה נעשה מנשק שלנו עבור קצת שלמונים ושוחד, אני מתפלל שזה לא נכון, הלוואי.

יהודה גליק: אני קורא לראש הממשלה ושר הביטחון לבחון את הדבר הזה ולא לתת בדבר הזה לעבור לסדר-היום.

יהודה גליק: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איל בן ראובן.

איתן ברושי: אני, איתן ברושי.

יצחק וקנין: איתן ברושי, סליחה, ואחריו – איל בן ראובן.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, גם אני רוצה לומר מילה לזכרה של רונה רמון, זיכרונה לברכה.

איתן ברושי: אילן רמון קבור בעמק יזרעאל, נקבר בזמן היותי ראש המועצה עמק יזרעאל, ולצערנו גם הבן אסף קבור שם, בגבעה הצופה אל העמק.

איתן ברושי: לאחר הלווייתו של אילן רמון זיכרונו לברכה אני אמרתי שעמק יזרעאל זה החיבור בין השומר הראשון, בפתחו של העמק, ובין האסטרונאוט הראשון, בגבעה הצופה אל שדה התעופה רמת דוד.

איתן ברושי: אישה מיוחדת בסיפור מיוחד, נזכור אותה לעד.

איתן ברושי: אני רוצה לומר לדיון עצמו: שר ביטחון זה לא עוד שר.

איתן ברושי: אחרי ראש הממשלה זה השר המרכזי ביותר.

איתן ברושי: כל אחד יודע את מרכיב הביטחון בחיים שלנו, את מעמדו של שר הביטחון.

איתן ברושי: אני זכיתי לשאול את יצחק רבין, זיכרונו לברכה: למה אתה גם שר ביטחון וראש ממשלה?

איתן ברושי: אדוני השר, תשמע הסבר.

איתן ברושי: רבין אמר לי: ברושי, אני חוסך הרבה זמן בעניין הזה.

איתן ברושי: אחר כך למדתי – כשהייתי עם אהוד ברק, שייבדל לחיים ארוכים – למה הוא התכוון.

איתן ברושי: אבל בכל זאת, זו תקופה מאוד מיוחדת.

איתן ברושי: אם אני יכול לייעץ לראש הממשלה – ואני חושב שהדיון הזה הוא לא רק דיון של אופוזיציה; שאלת המבנה והיכולת של ראש הממשלה והשרים לקבל החלטות היא שאלה רצינית.

איתן ברושי: אני לא חושב שיש מועמד יותר טוב מראש הממשלה להיות שר הביטחון, אבל אני חושב – כמו שמדברים, להבדיל, על מפכ"ל – שהיה מקום למצוא שר ביטחון שאיננו חבר כנסת, שאיננו היום חבר בממשלה, שבא מהשדה הצבאי, שהוא קצין בכיר במילואים או אישיות ביטחונית.

אופיר אקוניס: למה?

איתן ברושי: אני אגיד למה.

איתן ברושי: משום שלהיות היום גם ראש ממשלה ושר ביטחון זה עומס גדול, שלא לדבר על תפקידים נוספים.

איתן ברושי: ואתה יודע, אדוני השר, שראש ממשלה בישראל הוא גם חצי גננת.

איתן ברושי: ראינו אתמול את מופע האימים מחוץ לממשלה.

אופיר אקוניס: אתה חושב – – –

איתן ברושי: אבל אני חושב שהיה נכון לא להשקיע במישהו שעכשיו לומד.

איתן ברושי: אנחנו צריכים שר ביטחון במשרה מלאה, אבל שיש לו יכולת וידע לטפל בסוגיות המרכזיות של קיומה של המדינה.

איתן ברושי: ולכן, במציאות הזאת – ואינני חושב שנחוץ סבב תיקים בתוך הממשלה, אם מותר לי להעיר; במציאות הזאת, שגם ראש ממשלה וגם שר ביטחון זה עומס גדול מאוד, במורכבות, בשאלות הגורליות, ואולי זאת תקופה שלא הייתה כמוה, אני חושב שראש הממשלה היה עושה נכון – נותן לו עצה בחינם, אופוזיציה אחראית, לא ניגוח לשמו: שייקח שר ביטחון, ויש כאלה, שאין להם כרגע שאיפות אישיות, לא מאיימים על אף אחד, אבל הם יודעים מה זה להיות שר ביטחון במדינת ישראל, עם כל ההיקף הגדול של הפעילות.

איתן ברושי: נדמה לי שהשאלה היא לא סידור עבודה אלא תשובה אמיתית למציאות המורכבת ולמשקלו של הביטחון, משקל הביטחון בחיי כל אחד ואחד מאיתנו.

איתן ברושי: אני בכל מקרה מאחל לראש הממשלה – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

איתן ברושי: – – ושר הביטחון, אם יהיה, בהצלחה.

איתן ברושי: זה עניין משותף לכולנו, עתידה של המדינה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איל בן ראובן, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני אצביע נגד מינויו של ראש הממשלה לתפקיד שר הביטחון.

איל בן ראובן: אעשה זאת משני טעמים.

איל בן ראובן: ראשית, שר ביטחון של מדינת ישראל הוא תפקיד שדורש משרה מלאה, גם אם היו דוגמאות אחרות.

איל בן ראובן: משרד הביטחון, מפאת תקציבו, גודלו, ויותר מכול – תחום אחריותו, ראוי שבראשו יעמוד שר העומד בשמירה על ביטחון המדינה מהבוקר ועד לבוקר שאחריו, 24 שעות ביממה.

איל בן ראובן: ראש ממשלה של ישראל, שעל שולחנו ניצבים שורה ארוכה של אתגרים וסוגיות הדורשים את טיפולו והכרעתו, לא יוכל להקדיש את הקשב הדרוש להנהגת התהליכים הנדרשים משר ביטחון, מוכשר ככל שיהיה.

איל בן ראובן: נדמה לי שגם מעריציו המושבעים ביותר של ראש הממשלה יתקשו להסביר כיצד בזמן שהוא עוסק בניהול יחסי החוץ של ישראל ללא משרד חוץ רלוונטי, תוך כדי משבר עליית מחירים במשק, ניהול משברים קואליציוניים של חוק הגיוס או הגיור, ימין קיצוני שגורר אותו לפינות אפלות אנטי-חוקתיות, הוא שר הביטחון, שאמור גם לטפל במחדל המיגון בצפון, בבניית כוחו של צה"ל לקראת העימות הבא, במינוי מפקדים, בפיקוח על תהליכי רכש והצטיידות, וכל זה בתקופה ביטחונית מהרגישות שידענו, כהגדרתו של ראש הממשלה עצמו.

איל בן ראובן: מי שלא משתכנע מדבריי, אני ממליץ לו לבקר במשרד החוץ ולבדוק מהו מצבו מאז שנכנס אליו נתניהו; לדבר עם השגרירים, עם האנשים בשטח, אלו שאומרים בכאב שאין משרד חוץ.

איל בן ראובן: הטעם השני שבגינו אני מתנגד למינוי הוא שנתניהו עצמו במבחן התוצאה הוא כישלון ביטחוני.

איל בן ראובן: על כך יעיד דוח מבקר המדינה על מבצע צוק איתן, על כך תעיד העובדה שבכל שנות שלטונו הרבות הוא לא טרח עד היום לכתוב תפיסת ביטחון עדכנית לישראל – לאחרונה שמעתי שאולי כתב משהו אך לא הביא אותו עד עכשיו לכלל דיון ואישור, משהו, נשמע משהו; ראש ממשלה שמנהל משא ומתן תחת אש עם ארגון הטרור שאותו הבטיח לחסל, תוך פגיעה מתמשכת בהרתעה הישראלית, שהולכת ונמוגה, ולא בגלל צה"ל חלש אלא בגלל תהליכי קבלת החלטות שמצביעים לטעמי על אי-נכונות לפעולה, שזה לב העניין של הרתעה; ראש ממשלה שחיזק את הקיצונים והחליש את המתונים, ואת התוצאה אנחנו מקבלים בעצם ימים אלה ביהודה ושומרון; שאין לו שום אופק או אסטרטגיה בנוגע לאתגרים הביטחוניים ביהודה ושומרון או בעזה; שעסוק תמידית בכיבוי השרפה הנוכחית ושנגרר לצערי לתהליכים היסטריים, כאילו שגירוש משפחות מחבלים מכפר אחד לכפר אחר ביהודה ושומרון זה הדבר שעליו עומד ביטחוננו; ראש ממשלה המלין, בצדק, על כך שהרשות הפלסטינית מעבירה תשלומים למשפחות מחבלים – שאנחנו בוועחו"ב עצרנו את זאת – אבל בעת שהוא עצמו מעביר – –

יצחק וקנין: תודה.

איל בן ראובן: אני מייד מסיים.

איל בן ראובן: – – מזוודות המלאות במיליוני דולרים למחבלי החמאס בעזה.

איל בן ראובן: ראש ממשלה לא צריך להיות שר ביטחון, ונתניהו לא צריך להיות שר הביטחון, וכך כנראה גם סבורים חברי ממשלתו, חלקם ממפלגתו שלו, שמצאו אתמול לנכון להפגין נגד אוזלת יד ביטחונית.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי – איננו.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – ענת ברקו.

יצחק וקנין: אם לא תהיה, עפר שלח.

יצחק וקנין: אם לא יהיה, אחמד טיבי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, תודה לחבריי חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: זה מדהים כמה אנשים מרגישים שהם הכירו את רונה רמון למרות שהם לא הכירו אותה, וכמה הישראלים והישראליות מתאבלים על לכתה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני פונה אליך כאן, השר אופיר אקוניס, אני שמעתי והקשבתי למה שאתה אמרת; אני חושבת שהמדינה צריכה למצוא דרך להנציח את רונה, מסיבה אחת פשוטה: רונה הלכה לעולמה בגלל האובדן שהיא חוותה.

איילת נחמיאס ורבין: זה בכלל – כל בן אדם שמבין משהו יודע שרונה הלכה לעולמה כי היא איבדה את אילן ואת אסף.

אופיר אקוניס: אני אמרתי שנמצא, ונמצא.

אופיר אקוניס: ואם יש לך רעיונות – – –

איילת נחמיאס ורבין: הלוואי ואחרי מות, ואולי גם לזה צריך למצוא פתרון, אפשר היה לתת את פרס ישראל לאנשים, על תרומה יוצאת דופן לחברה ולמדינה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שרונה רמון, הייתה לה תרומה יוצאת דופן.

איילת נחמיאס ורבין: גם אחרי לכתם של אילן ואסף היא החליטה למנף את החיים שלה לעשייה לטובת החברה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו עומדים כאן ומדברים על אישה מדהימה, שלבעלה הייתה תרומה יוצאת מגדר הרגיל לביטחון ישראל, וגם לבנה, שהיה כנראה יכול להיות טייס מופלא כמו אביו, ואנחנו מדברים על מינוי שר ביטחון, בנוסף לשר חוץ, בנוסף לשר בריאות, בנוסף לשר קליטה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני מסתכלת על מדינת ישראל של היום, וכחברת ועדת חוץ וביטחון אנחנו עומדים משתאים נוכח האתגרים הביטחוניים, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד, צבא ההגנה לישראל עומד מפוסק – זאת הדרך הכי נכונה לתאר את המצב של הצבא כרגע.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים כוחות על הגדר בעזה, צריכים כוחות ביהודה ושומרון, וכמובן אנחנו צריכים כוחות בגלל המבצע החשוב, מגן צפוני.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתגרים כאלה מונחים לפנינו, כשיש לנו שרי ממשלה שפשוט – אי-אפשר להבין את זה, עומדים ומפגינים אל מול הממשלה – אתה אומר לעצמך:

איילת נחמיאס ורבין: הרי אנחנו התפוררנו מכל ממלכתיות שהייתה פה.

איילת נחמיאס ורבין: אחר כך יצפו פה בממשלה שהאופוזיציה היא תהיה הממלכתית; שהיא תהיה הדבק, דבק אחת-שתיים-שלוש, כמו שאני אוהבת לקרוא לו, בממשלה הזאת; שאנחנו נטפל לכם בסדר וההיגיון שמתרחש אצלכם בקואליציה.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי נבוכה, השר אקוניס, כשראיתי את השרים שלכם מפגינים נגד הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: מי יושב בממשלה הזאת אם לא אתם?

איילת נחמיאס ורבין: מי מכריע על המדיניות הביטחונית?

אופיר אקוניס: זאת לא הייתה הפגנה, פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: זו הייתה הפגנה בכל הכוח, ואני אגיד לך יותר מזה.

אופיר אקוניס: ממש לא.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו, חברי ועדת חוץ וביטחון, סיירו אתמול בגבעת אסף, והיינו בעפרה עם ראשי הרשויות, וגם הם היו מבולבלים, הם לא ידעו מה להגיד: תראו, ראש הממשלה מצוין, אבל הפגנו נגדו, משום שהמדיניות שלו לא טובה.

איילת נחמיאס ורבין: חברות וחברים, תחליטו.

איילת נחמיאס ורבין: גם אנחנו בעד זה שלרשויות ביהודה ושומרון יהיו כל הרכיבים הביטחוניים שהן זקוקות להם.

איילת נחמיאס ורבין: אבל עם כל הכבוד, עם כל הכבוד, אתם לא תוכלו לבוא אלינו בטענות על זה שהמדיניות שלכם היא לא טובה.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתם באים בטענות אלינו?

איילת נחמיאס ורבין: תבואו בטענות לממשלה שאתם בחרתם בה, שאתם אוהבים לציין איזו ממשלה טובה היא – –

יצחק וקנין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: – – ממשלת הימין-ימין.

איילת נחמיאס ורבין: חברות וחברים, שר הביטחון הזה צריך להבין שהוא יצר מציאות ביטחונית מסוכנת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יצחק וקנין: ענת ברקו – איננה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפר שלח, ואחריו – אחמד טיבי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: ראש הממשלה הזה משתמש בתפקיד שר הביטחון באופן הציני וחסר העכבות ביותר שראינו אי פעם.

עפר שלח: חברי אלעזר שטרן, כמו שאתה יודע היטב, כבר היו ראשי ממשלה שהיו שרי ביטחון.

עפר שלח: היו לזה סיבות טובות, מבחינתם.

עפר שלח: מה שהם עשו בדרך כלל זה למנות להם סגן ולהעניק לו הרבה מאוד עוצמה – אורי אור בימי יצחק רבין, אפרים סנה בימי אהוד ברק – ולהשתמש בעוצמה המלוכדת שיש בתפקיד ראש הממשלה ושר הביטחון כדי לנהל ביד רמה את מערכות הביטחון.

עפר שלח: ראש הממשלה הזה התחיל בזה שהוא הפך את תפקיד שר הביטחון למטבע הפוליטי העובר לסוחר הזול ביותר שבנמצא.

עפר שלח: כדי להגדיל את הממשלה שלו, את הקואליציה שלו, מ-61 ל-66 חברי כנסת, הוא החליף את שר הביטחון, ואני לא רוצה להתייחס אפילו לארומה שנלוותה לזה בזה שהוא החליף שר ביטחון שהתנגד לעסקת הצוללות בשר ביטחון שהסכים, או תמך בעסקת הצוללות.

עפר שלח: ואחר כך, מאותם טעמים פוליטיים הוא בוחר היום לשמור אצלו את התפקיד החשוב הזה, מפני שאנחנו לפני בחירות ומבחינתו תפקיד שר הביטחון זה ללבוש עליו יוניקלו – אני מבין שאצלו זה מותג יותר יוקרתי, אני לא כל כך מבין בדברים האלה – ולעלות לצפון להצטלם עם חיילים.

עפר שלח: אני רוצה להתעכב מעט, ברשותכם, על מהו תפקידו של שר הביטחון.

עפר שלח: מפני שראש ממשלה שהוא גם שר הביטחון נושא פה בתפקיד כפול, ולא שהוא לא יכול להתייעץ עם מישהו אחר: ראש הממשלה הוא מפעיל הכוח העיקרי במדינת ישראל; שר הביטחון הוא בונה הכוח, הוא האיש שצריך להיות אחראי שבשעת המבחן יעמוד לרשותו של ראש הממשלה כמפעיל הכוח, ולרשותה של הממשלה כמפעילת הכוח, הכוח הטוב ביותר.

עפר שלח: אני אומר לכם את זה באחריות, כמי שנמצא כבר יותר מחמש שנים בראשות ועדת המשנה לתפיסה ובניין הכוח: בנימין נתניהו לא הקדיש לדברים האלה חצי שעה של מחשבה.

עפר שלח: בנימין נתניהו מדי פעם מפריח כל מיני תוכניות לחלל האוויר שהוא מתכוון לעשות, שתאמינו לי, אין מאחוריהן לא עבודת מטה ולא מחשבה ולא כוונה, יש מאחוריהן רק יחסי ציבור.

עפר שלח: בנימין נתניהו לא מתכוון, כראש הממשלה ושר הביטחון, לשום דבר חוץ מאשר לשאת בתואר היוקרתי הזה.

עפר שלח: והדבר האחרון, אני מזכיר: בכנסת הזו ראש הממשלה ניסה, כשהעברנו את חוק העברת הסמכויות להכרזת מלחמה לקבינט, להפוך את זה למצב שבו ראש הממשלה ושר הביטחון יוכלו לבד להוציא את עם ישראל למלחמה.

עפר שלח: הזהרנו אז, אני הזהרתי, חבריי הזהירו, מפני המצב שראש הממשלה יהיה גם שר הביטחון.

עפר שלח: אז הינה המצב.

עפר שלח: הצלחנו בסופו של דבר למנוע את זה, גם בעזרת חברי קבינט שהבינו לאיזו קטסטרופה הם מכניסים אותנו, אבל הינה המצב: ראש ממשלה שהוא גם שר הביטחון, שלא מעניין אותו להיות שר הביטחון אלא רק להצטלם, מחזיק את הסמכויות האלה בידיים שלו.

עפר שלח: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – ג'מעה אזברגה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טיבי, שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, (אומר בערבית: תשמע, אבו עבדאללה, כולך אוזניים קשובות.

אחמד טיבי: נושא מס הטלוויזיה 120,000 תושבים, הגיעו אליהם הודעות: אתם חייבים לשלם.

אחמד טיבי: )

מוסי רז: שוב ערבית?

אחמד טיבי: תרגום ליהודים מייד אחרי הערבית.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אתם חייבים לשלם מייד, או שנשית עליכם מס – על חוק שהתבטל ב-2015.

אחמד טיבי: ) אני מדבר על רשות השידור, שלא קיימת, אבל 120,000 חייבים של אגרת רשות השידור קיבלו התראות – כמעט חצי מיליארד שקל, החובות:

אחמד טיבי: אם לא תשלמו עד אמצע דצמבר נעלה לכם את הסכומים ונשית ריבית על הסכומים האלה.

אחמד טיבי: חוק שכבר עבר מן העולם.

אחמד טיבי: מי הנהנה עכשיו, מלבד אוצר המדינה, מההודעות האלה?

אחמד טיבי: משרדי עורכי דין בתל אביב ובירושלים, שכמעט חיים על – הם חיו בעבר, וחיים.

אחמד טיבי: מיהם האנשים, גברתי היושבת-ראש, שעדיין לא שילמו?

אחמד טיבי: רבים מהם קשישים, נכים, בודדים.

אחמד טיבי: כשהם מקבלים הודעה כזאת, וחלק מהם פנה אליי, הם מופתעים, הם בהלם, גם מהסכום וגם מהעיקרון שהם צריכים לשלם אגרה – ולפעמים אין להם טלוויזיה, לא הייתה להם, אבל כל אזרח קיבל בזמנו – על חוק שכבר התבטל ורשות שידור, מיקי, שלא קיימת.

אחמד טיבי: יש תאגיד עכשיו, אז למה המדינה רודפת אחרי 120,000 אזרחים?

אחמד טיבי: חלק גדול מהם הם אזרחים שלא יכולים לשלם את הסכומים האלה.

אחמד טיבי: למה לא לפטור אותם?

אחמד טיבי: למה לא לבטל את הקנסות האלה, את החובות האלה?

אחמד טיבי: הרי סמוטריץ העביר היום בוועדת הכספים – ואתה היית שם, חבר הכנסת לוי – מאות מיליונים, היום ובישיבות קודמות.

אחמד טיבי: אי-אפשר שהחוב הזה של האזרח הפשוט, של 120,000 אזרחים – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

אחמד טיבי: – – מדינת ישראל תבטל אותו, ותקשיב לקשיש או לנכה או לנזקק?

נאוה בוקר: תודה רבה.

אחמד טיבי: זה בדיוק מתחבר להצעה שלנו על התייקרויות – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: – – ועליית מחירים, ולכן אמרנו: צריך להביע אי-אמון בממשלה ולהביע אי-אמון בקשיחות הלב הזאת.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

ג'מעה אזברגה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אם אתה, אבו אל-כאמל, פנית אליי בשביל לבטל – אני מסכים לבטל, אגב, את כל האגרות של הטלוויזיה.

ג'מעה אזברגה: אבל מסמוטריץ עד סמוטריץ – ונתחיל מהסוף, איפה שאתה סיימת.

ג'מעה אזברגה: ביום חמישי בצלאל סמוטריץ כותב: אם יש פיגועים, אין ערבים בצירים.

ג'מעה אזברגה: ובצלאל סמוטריץ, כנראה מותר לו לעשות כל מה שעולה על רוחו.

ג'מעה אזברגה: גם העברה תקציבית – – –

יואל חסון: איך אתה בונה אותו עכשיו, איך אתה בונה אותו.

ג'מעה אזברגה: בכביש 60 ביום חמישי 300 פלסטינים נפגעו – אם זה רכבים, עצי זית שנחתכו על ידי מסורים, 28 מוקדים שנפגעו.

ג'מעה אזברגה: אנשים נפגעו, גם רכבים – הזכוכיות שלהם רוססו, ואין דין ואין דיין.

ג'מעה אזברגה: יש מה שנקרא "דין", יש ארגון שנקרא "יש דין".

ג'מעה אזברגה: הוא עושה מה שעולה על רוחו.

ג'מעה אזברגה: הקריאה של סמוטריץ לא נפלה על אוזניים אטומות, לצערנו, והוא עושה מה שהוא רוצה גם בשטח הכבוש שנקרא הגדה המערבית.

ג'מעה אזברגה: הוא שר ביטחון?

ג'מעה אזברגה: אין שר ביטחון.

ג'מעה אזברגה: אתם אומרים: אי-אמון בממשלה בגלל ששר הביטחון הוא ראש הממשלה.

ג'מעה אזברגה: אני לא מבין גדול בביטחון, אבל אני מבין דבר אחד: יש הוראות, וצריכה להיות הוראה של שר הביטחון – הוא זה ששולט בשטחים הכבושים.

ג'מעה אזברגה: כיוון שאין שר ביטחון, כנראה שסמוטריץ מרשה לעצמו להיות שר הביטחון, השר לביטחון הפנים והכולבו.

ג'מעה אזברגה: הם עושים מה שעולה על רוחם, לצערי הרב, וראש הממשלה אפילו לא אומר אמירה.

ג'מעה אזברגה: ברגע שנפגעים 300 אנשים, ולא משנה כמה אתה מסכים איתם או לא מסכים איתם, כמה אתה אוהב אותם או לא אוהב אותם, צריך שמישהו ישאל, ייתן את הדין.

ג'מעה אזברגה: כיוון שאין מי שייתן את הדין, כנראה שכל אחד לוקח את החוק לידיים שלו, ואנחנו נמצאים במצב כזה שאין מנהיגות.

ג'מעה אזברגה: אין ראש ממשלה ואין שר ביטחון, אין שר חוץ.

ג'מעה אזברגה: אין.

ג'מעה אזברגה: ראש הממשלה מרכז בידו – עוד מעט הוא הופך להיות דיקטטור, וכנראה שזו הדרך הכי קצרה להיות דיקטטור, הוא קובע הכול בתוך הממשלה הזאת.

ג'מעה אזברגה: אבל, לצערי, קובע את הכול – רק את הדברים הרעים והדברים השליליים.

ג'מעה אזברגה: אנחנו נצביע בעד פירוק הממשלה הזאת, והכי מהר שאפשר.

יואל חסון: אבל תבואו להצביע.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראש הממשלה נתניהו ושר הביטחון כתב ספר על מיגור הטרור.

יואל חסון: כשאתה קורא את הספר הזה ואתה רואה היום את ראש הממשלה, אתה שואל את עצמך שאלה אחת מאוד פשוטה: האם נתניהו, בנימין נתניהו, הוא באמת מר ביטחון?

יואל חסון: האם מר ביטחון היה משחרר 1,000 אסירים בעסקת שליט, עסקה שהממשלה שאנחנו היינו בה התנגדה לה לחלוטין?

יואל חסון: האם מר ביטחון לא היה באופן אוטומטי מקבל את תמיכת שריו למינוי שר ביטחון?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: במקרה של נתניהו, גם בנט וגם שקד לא מאמינים במינוי הזה של נתניהו למר ביטחון.

יואל חסון: האם מר ביטחון, מר ביטחון בהגדרה, הוא כזה שמעדיף לשחרר מחבלים על פני, לדוגמה, להקפיא התנחלויות – פעמיים?

יואל חסון: עדיף לשחרר מחבלים על פני הקפאת בנייה בהתנחלויות.

יואל חסון: מר ביטחון.

יואל חסון: זה מר ביטחון, בנימין נתניהו, שאמר שלא יחזיר אף שעל אבל ויתר על חברון.

יואל חסון: חבריי חברי הכנסת, השר שטייניץ, תקשיב טוב: נתניהו הוא ראש הממשלה האחרון שהגיע להסכם עם הפלסטינים שכלל החזרת שטחים.

יואל חסון: אחריו אף ראש ממשלה לא עשה את זה; נתניהו, מר ביטחון.

יואל חסון: מר ביטחון הזהיר מאיראן, הפחיד מאיראן.

יואל חסון: התוצאה – פוטין לא שם על מר ביטחון בנימין נתניהו, ואיראן מתבססת לה בסוריה כעובדה.

יואל חסון: מר ביטחון טוען – הרי הוא מבין גדול בביטחון – – –

יובל שטייניץ: יואל, רק עובדה: איראן, לשמחתנו, לא מצליחה להתבסס בסוריה, כרגע הצלחנו – – – בשלוש השנים האחרונות.

יובל שטייניץ: המאבק עוד נמשך, אבל היא לא הצליחה ליצור בסיסים צבאיים – – – מסוריה על ישראל.

יובל שטייניץ: זו עובדה.

יואל חסון: אני מקווה מאוד.

יואל חסון: אני מקווה מאוד שהיא לא תצליח גם בחזיתות נוספות, אבל לא ניכנס לזה כאן.

יואל חסון: אבל ממר ביטחון אתה מצפה, לדוגמה, שידע ויבין איך עובדת מערכת הביטחון.

יואל חסון: וזה שר ביטחון, או מר ביטחון, שבמשבר המגנומטרים הלך בגלוי נגד עמדת גופי המקצוע, בסוגיה כל כך רגישה, בגלל עצות ועניינים פוליטיים.

יואל חסון: היום זה מר ביטחון שמוכן להשליך לפח את עמדת ראש השב"כ – – –

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה.

יואל חסון: אני מסיים.

יואל חסון: הוא הפריע לי, אז תני לי עוד לסיים את זה.

יואל חסון: זה מר ביטחון שמוכן היום להשליך לפח את עמדת ראש השב"כ, שמזהיר אותו מפורשות שהחוק של מוטי יוגב לא יעזור בכלום לביטחון אלא בדיוק ההפך.

יואל חסון: ובשביל מה?

יואל חסון: בשביל מה הוא לא מקשיב לראש השב"כ?

יואל חסון: בשביל המשחק הילדותי שלו מול בנט למי יש ימין יותר גדול.

יואל חסון: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

מיכל בירן: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, את מריחה משהו, נאוה?

נאוה בוקר: מה זה?

מיכל בירן: את מריחה משהו?

מיכל בירן: דליפת גז, אולי?

נאוה בוקר: איזה גימיק יש פה עכשיו, גברתי היקרה?

מיכל בירן: לא, אל דאגה.

מיכל בירן: לא גימיק.

מיכל בירן: דליפת גז את לא מריחה?

נאוה בוקר: אני מריחה אותך.

מיכל בירן: אני מקווה שזה נעים לך.

מיכל בירן: בקיצור, הקטע המדהים לגבי גז בישול זה שהוא בעצם מגיע בלי ריח בכלל – שקוף לחלוטין, חסר ריח, מאוד מאוד שימושי בבתינו, עוזר לנו לבשל, מחזיק את כל הבית, אבל גם טומן בחובו סכנות.

מיכל בירן: כשלא מטפלים בו כמו שצריך עלולים לקרות אסונות גדולים, וחווינו כבר כמה וכמה בשנים האחרונות.

מיכל בירן: בגלל זה הוסיפו לו באופן מלאכותי ריח, כדי שאם הגז דולף תהיה לנו יכולת לדעת ולהישמר על נפשנו.

מיכל בירן: אבל למרבה הצער, זה לא מה שקרה עם הסכם הגז.

מיכל בירן: גם במדינת ישראל הייתה דליפת גז – דליפת גז גדולה מאוד; השר שטייניץ, אתה אחראי לה במידה רבה.

מיכל בירן: באוגוסט 2013 ראש הממשלה נתניהו, השר שטייניץ והשר כחלון התעלמו מהריח של דליפת הגז.

מיכל בירן: השר כחלון העמיד פנים שהוא לא רואה שום דבר.

מיכל בירן: הוא היה מנוע.

מיכל בירן: הוא הבטיח לבוחרים שלו שהוא יטפל ביוקר המחיה, אבל הוא לא טיפל בהסכם הגז.

מיכל בירן: אז הגז שלנו דלף.

מיכל בירן: כ-40% ממנו יהיה אפשר לייצא לכל מיני מדינות.

מיכל בירן: את העתודות שהיינו צריכים להשאיר לעצמנו, ליהנות מהן לאורך שנים לייצור זול למפעלים הישראליים – זה יקרה אולי מתישהו אבל היצוא קורה עכשיו, מימוש מהיר של האוצרות האלה, אוצרות הטבע שלנו, שדלפו, יותר נכון הודלפו לכיסיהם של הטייקונים.

מיכל בירן: את ההסכם השערורייתי עם חברת החשמל הממשלה הזאת אפשרה.

מיכל בירן: עכשיו, כשחשבון החשמל אמור לעלות ב-8%, כולם עושים פרצופים מזועזעים: איך זה קרה?

מיכל בירן: איך זה קרה?

מיכל בירן: אתם אפשרתם לזה לקרות.

מיכל בירן: אנחנו עמדנו כאן וצעקנו מעל כל במה שיש ריח לדליפת הגז הזאת, שיש ריח לזה שמוכרים את הנכסים שלנו ומעבירים אותם לידי טייקונים.

מיכל בירן: אתם העמדתם פנים ששום דבר לא קורה, שום דבר לא מזיק.

מיכל בירן: אבל, בסופו של דבר, יש גבול לכמה אפשר לסובב את המציאות.

מיכל בירן: האמת לאמיתה היא שחשבון החשמל הולך לקפוץ ואזרחי מדינת ישראל הולכים לשלם את המחיר, וזה לא רק מאבק של מעמד הביניים, זה הולך לפגוע גם באנשים שבקושי מצליחים – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

מיכל בירן: אני מייד מסיימת.

מיכל בירן: – – לסיים את החודש.

מיכל בירן: אי-אפשר בסוף לשחק עם הנתונים.

מיכל בירן: אתם גרמתם לדליפת הגז הכי משמעותית שהייתה כאן, והציבור הישראלי ישלם את המחיר.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אברהם נגוסה – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה, ואחריו חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יאיר לפיד: תמנו.

נאוה בוקר: תמנו?

נאוה בוקר: למחוק אותה?

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני שמחליטים על השאלה אם בנימין נתניהו יכול או לא יכול להיות שר הביטחון, בואו נבחן את החודש הראשון בתפקיד.

יאיר לפיד: בחודש הראשון שלו כשר ביטחון קודם כול איבדנו באופן סופי את ההרתעה בעזה, יחיא סנוואר עושה מופעי ניצחון ברחובות, הוא לא חושש לרגע שיורידו אותו מכטב"מ או מהליקופטר, כי מה אכפת לו?

יאיר לפיד: הוא יודע שאין לנו הרתעה; יש גל פיגועים ביהודה ושומרון ברמה שאנחנו לא זוכרים כמוה כבר הרבה מאוד זמן; בצפון הוא בעיקר עשה מסיבות עיתונאים מיותרות לגמרי.

יאיר לפיד: אני מבין שהוא קנה יוניקלו, שזה בסדר, אבל הרעיון הוא להרגיע את הגזרה, לא לחמם את הגזרה, והרעיון הוא להבהיר שהאויב הוא לא רק חיזבאללה אלא מדינת לבנון כולה, וזה לא קרה; ובנוסף לזה, אתמול חצי מהממשלה שלו, כולל חברי קבינט, הפגינו נגד מדיניות הביטחון שלו.

יאיר לפיד: זה מה שקרה אחרי חודש בתפקיד.

יאיר לפיד: מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה שהוא יישאר שר הביטחון של מדינת ישראל.

יאיר לפיד: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

נאוה בוקר: שלוש דקות, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, מה אומר ומה אדבר?

דב חנין: מלוא העולם כולו נתניהו.

דב חנין: איזה איש מוכשר.

דב חנין: ראש ממשלה שהוא גם שר חוץ ושר קליטה ושר בריאות, וכיוון שאין מה לעשות בתחום הבריאות וכל הבעיות נפתרו, הוא רוצה להוסיף לעצמו גם את תפקיד שר הביטחון.

דב חנין: המופקרות של התנהלות הממשלה הזו מתבטאת גם בריכוז התפקידים הבלתי-אפשרי, הבלתי-הגיוני והבלתי-נסבל בידיים של אדם אחד.

דב חנין: אנחנו יודעים, נתניהו בעצם קצה נפשו ברפובליקה והוא חותר לקיסרות.

דב חנין: אבל גם קיסר, יהא מוכשר ככל שיהא, צריך קבינט של שרים לידו ולא יכול להחזיק בידו את כל התיקים, כפי שנתניהו בעצם מקדם ומנסה לעשות.

דב חנין: נתניהו מציג את עצמו כמר ביטחון לאורך הרבה שנים, אבל, עמיתיי חברי הכנסת, היום, בימים האלה, אנחנו יכולים לומר בבירור את מה שצריך להיאמר בעניין הזה: מר ביטחון הזה לא מציע ביטחון לחברה הישראלית.

דב חנין: הוא לא מציע ביטחון אישי, הוא לא מציע ביטחון לאומי, הוא בוודאי לא מציע ביטחון חברתי.

דב חנין: מדינת ישראל תחת הנהגתו של בנימין נתניהו היא מדינה שאזרחיה חיים בחוסר ביטחון, בחוסר ביטחון.

דב חנין: אז אין בישראל ביטחון, ועל שלום בכלל הפסיקו לדבר תחת הנהגתו של נתניהו, כי אנחנו, כידוע, נדונים לחיות על חרבנו ואין תקווה, אין סיכוי, אין אפשרות בכלל להגיע לשלום, לפי גרסתו של ראש הממשלה הזה.

דב חנין: אז אין שלום ואין ביטחון ואין שום סיבה שראש הממשלה נתניהו ימשיך בתפקידו אפילו יום אחד.

דב חנין: אבל השאלה איננה רק השאלה האישית, כי נדרש אצלנו שינוי גדול במדיניות ובכיוון.

דב חנין: נדרש שינוי במדיניות בתחום השלום והביטחון כי מדיניות שלום, מדיניות של פיוס עם העם הפלסטיני, מדיניות של סיום הכיבוש, מדיניות של אימוץ היוזמה הערבית לשלום בין ישראל לבין העולם הערבי, מדיניות כזו תבטיח ביטחון.

דב חנין: ונדרש שינוי בתחומים החברתיים והכלכליים: להפסיק את המדיניות שמתחנפת לטייקונים ומעודדת אותם ולהתחיל לטפל בבעיות החברתיות האמיתיות של ישראל.

דב חנין: לטפל בבריאות המוזנחת, במערכת הבריאות הנחנקת, לטפל במשבר הדיור, שהולך – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

דב חנין: – – ומידרדר משפל לשפל.

נאוה בוקר: תודה רבה.

דב חנין: להתחיל לעשות שינוי כדי שהעם בישראל יתחיל לקבל את מה שמגיע לו.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

נאוה בוקר: חברת הכנסת.

נאוה בוקר: חדשה?

נאוה בוקר: ואחריה, חבר הכנסת חיליק בר.

נאוה בוקר: בבקשה, שלוש דקות.

ניבין אבו רחמון: כבוד היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראש הממשלה ושר הביטחון, אין לי על מה להגיד לך מברוכ בתפקיד החדש, אבל יש המון על מה להגיד לך חלאס.

ניבין אבו רחמון: חלאס לכיבוש, חלאס להסתה, חלאס לשחיתות, חלאס לעוני ולפערים, חלאס לחקיקה הגזענית.

ניבין אבו רחמון: אין לי ביטחון בך כראש ממשלה ואין לי ביטחון בך גם כשר ביטחון.

ניבין אבו רחמון: לא בך, וגם לא בכל שר אחר שהממשלה שלך הייתה ממנה.

ניבין אבו רחמון: אני אומנם אשת חינוך ולא ביטחוניסטית, בחיים לא נשאתי נשק מלבד הביטחון שלי בעצמי ובערכים שלי, ובכל זאת אני בטוחה בדבר אחד: רק צדק יביא ביטחון, ביטחון שיאריך ימים לדורות הבאים.

ניבין אבו רחמון: גזענות והסתה ושנאת האחר לא יביאו ביטחון; הכשרת מאחזים בלתי חוקיים שנבנו על קרקע פלסטינית פרטית לא תביא ביטחון; טרנספר של אוכלוסייה תחת כיבוש כדי להרחיב התנחלויות ולספח שטחים לא יביא ביטחון; המשך המצור על עזה לא יביא ביטחון.

ניבין אבו רחמון: לא גזילה, לא הריסה, לא גירוש, לא מוות, לא כיבוש – כל אלה לא יביאו ביטחון.

ניבין אבו רחמון: רק צדק יביא ביטחון.

ניבין אבו רחמון: אין לי ביטחון בך גם במישור הביטחון האישי והחברתי, גם כאישה וגם כערבייה פלסטינית – לא מרגישה בטוחה.

ניבין אבו רחמון: 67 אזרחים ערבים נרצחו מתחילת השנה.

ניבין אבו רחמון: היום הייתי בלוד, עיר מוכת אלימות שנרצחו בה חמישה אזרחים ביום אחד; אחת מהם, אישה בהיריון עם תאומים.

ניבין אבו רחמון: בני הנוער סיפרו לי שהם מפחדים ללכת ברחובות, שאין להם ביטחון.

ניבין אבו רחמון: 25 נשים נרצחו מתחילת השנה.

ניבין אבו רחמון: אתה יודע שכחצי מהנשים שנרצחו התלוננו במשטרה על אלימות עוד לפני הרצח?

ניבין אבו רחמון: אין לי ביטחון בך גם במישור הביטחון הכלכלי.

ניבין אבו רחמון: לפי דוח העוני האחרון של ארגון לתת יש יותר ממיליון ילדים עניים במדינה, יותר ממיליון.

ניבין אבו רחמון: 533,000 משפחות חיות בעוני.

ניבין אבו רחמון: יותר ממחצית מהילדים הערבים חיים בעוני.

ניבין אבו רחמון: אנשים עובדים ונשארים עניים.

ניבין אבו רחמון: יוקר המחיה עולה, מחירי הדירות עולים, החשמל והמים מתייקרים – ואתה תגיד שהכלכלה חזקה, אבל מה זה משנה כשהאנשים מוחלשים ועניים?

ניבין אבו רחמון: לא אגיד לך מברוכ על זה שאתה ממנה את עצמך לעוד תפקיד, כי אין לנו ביטחון בך וגם לא יהיה, חלאס.

ניבין אבו רחמון: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: מאחר שהכנסת ממנה היום את שר הביטחון החדש נתניהו ואני דואג שתהיה לו חפיפה ראויה, אני רוצה לחפוף אותו ולומר לו ולהודיע לו שיש עדיין אח, אזרח, אברה מנגיסטו, שנמצא בשבי החמאס.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להקריא לו, ברשותך, מכתב לאברה שנכתב על ידי אחיו, אילן מנגיסטו.

יחיאל חיליק בר: אני מקריא: אברה היקר, אני מקווה ששלומך טוב, וששוביך מתייחסים אליך לפחות כמו שאנחנו מתייחסים לחבריהם.

יחיאל חיליק בר: קשה לי אפילו לחשוב איך מעבירים 1,562 ימים בסיטואציה כזו, ואיך אתה מצליח לשרוד במציאות הקשה הזו.

יחיאל חיליק בר: אנו, המשפחה, לא ישנים בלילות, בקושי מתנהלים בימים, ימים רבים, קשים וכואבים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא יודעים דבר וחצי דבר על גורלך.

יחיאל חיליק בר: אנו שואלים את עצמנו עשרות פעמים מדי יום: האם אתה חי?

יחיאל חיליק בר: האם אתה בריא?

יחיאל חיליק בר: האם אתה זוכה לטיפול אנושי?

יחיאל חיליק בר: האם אתה מקבל את הטיפול הרפואי שאתה זקוק לו?

יחיאל חיליק בר: האם אתה ישן במיטה נוחה?

יחיאל חיליק בר: האם אתה יודע כמה אימא ואבא דואגים ומייחלים לראות אותך שוב?

יחיאל חיליק בר: לחבק אותך?

יחיאל חיליק בר: אברה היקר, אני יודע שלא בחרת בכך, אבל אולי גם אתה תהיה חלק מהאתוס והערכים של העם היהודי, שכונן על מצוות פדיון שבויים, שמתיר אפילו למכור ספרי תורה כדי לשחרר שבוי.

יחיאל חיליק בר: חלמנו לשמוע בפתח מהדורת החדשות את ההכרזה שהגעת הביתה, אבל עברו יותר מארבע שנים ואתה עדיין שם.

יחיאל חיליק בר: אתה חי, אבל איפה?

יחיאל חיליק בר: במרתפי עזה.

יחיאל חיליק בר: הממשלה שלנו רפויה, אברה, מזגזגת בעניינך, מקדישה זמן קצר, אם בכלל, למציאת פתרון.

יחיאל חיליק בר: רוב הזמן מוקדש להבטחות סרק כדי לתת לנו הרגשה שהם עושים משהו.

יחיאל חיליק בר: אבל אברה אחי, אנחנו לא נשקוט עד שהממשלה והעומד בראשה יחזירו אותך.

יחיאל חיליק בר: דע לך שאנחנו לא מרימים ידיים, לא מוותרים, ושואלים את ראש הממשלה: אם אתה היית אברה והיית מוחזק בשבי יותר מ-1,562 ימים, מספר בלתי נתפס בכלל, בלי לראות את הוריך, את משפחתך, איך אתה היית מרגיש, אדוני ראש הממשלה?

יחיאל חיליק בר: אם המדינה שלך, שאמורה לדאוג לגורלך ולחייך, לא הייתה מצליחה לשחרר אותך – יותר נכון, מפקירה אותך – איך היית מרגיש, אדוני, ראש הממשלה?

יחיאל חיליק בר: אברה אחי, כמה עצוב, כמה מביש, כמה מאכזב, כמה כואב, אבל התקווה שלנו במשפחה עדיין קיימת, ובעזרת השם הסיוט הבלתי-נסבל הזה ייגמר, ותחזור אלינו, תחזור הביתה בשלום.

יחיאל חיליק בר: אני מוסר לך חיבוק חם ואהבה אין-סופית, מאימא, מאבא, מהמשפחה, ומתגעגע אליך מאוד.

יחיאל חיליק בר: מאחיך, אילן מנגיסטו.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נאוה בוקר: מסעוד.

לאה פדידה: מה קרה, תימנייה בלי חי"ת ועי"ן?

נאוה בוקר: הוא מלמד אותי.

נאוה בוקר: בבקשה, חבר הכנסת גילאון, שלוש דקות.

אילן גילאון: אל תיפגע, פשוט הרבה מוסיפים את השם מכלוף, אז אתה מכלוף מסעוד גנאים.

אילן גילאון: גברתי, כמובן, לכל מילה לאברה מנגיסטו כאן אני מצטרף בכל ליבי, ואני גם רוצה לבטא זעזוע כרגע וחוט כואב של הלב לגבי רונה רמון שהלכה לעולמה.

אילן גילאון: סיפור ישראלי כל כך כל כך כואב ומצמרר.

אילן גילאון: לצורך העניין שאנחנו נדרשים אליו, מינויו של שר הביטחון ואישור שר הביטחון, קודם כול רציתי להגיד לו להתחדש על היוניקלו, זה באמת יושב עליו טוב.

אילן גילאון: אני גם חושב שתמיד להיטיב את העניבה ולהסתכל בצורה כל כך חודרת – כאילו אתה בעצם לוקה בתסמונת מינכה

אילן גילאון: אוזן, שאתה מאמלל את הציבור שלך כדי להציל אותו כל פעם, כי אתה מגן ישראל – זו פוזה שדי יושבת על העניין הזה.

אילן גילאון: אני אגיד לך דוגרי, אין לי יותר ביטחון.

אילן גילאון: האמת שלא היה לי גם ביטחון לגבי מי שהוא מינה קודם, שראש הממשלה לא האמין בו באופן מוחלט, ואין לי יותר ביטחון היום.

אילן גילאון: אני רק יכול להגיד, שהדבר היעיל ביותר שהממשלה עשתה זה ששני שרים מחזיקים שליש מן התיקים בממשלה היום.

אילן גילאון: אנחנו ראינו אתמול מעשה עוועים, חצי מהממשלה מפגינה נגד חצי מהממשלה, המחצית השנייה, שהיא בעצם שר הביטחון ונדמה לי עוד שר אחד.

אילן גילאון: לכן אני רוצה רק להגיד לך, גברתי, את הדבר הבא: ביטחון משמעותו שכל אזרח במדינת ישראל ידע שבסוף נפילתו הוא לא יישאר לבד, לבדו.

אילן גילאון: במדינת ישראל של היום, גברתי, כאשר הכול חרס, אין אזרח אחד או אזרחית אחת שיודעים שבסוף נפילתם יבוא מישהו וינסה לעודד ולהרים אותם מן המקום הזה.

אילן גילאון: אין שום ביטחון, כל ההסתכלות היא הסתכלות אינסטרומנטלית לגבי האזרחים במדינה הזאת.

אילן גילאון: מי שמוביל את העניין זה אנשים, גברתי, שבשיאם הם כבר משחקים את עצמם.

אילן גילאון: הם לא משחקים דמויות אחרות, הם משחקים את עצמם והם נותנים בך את האפשרות לא להיות בוטח ולא להאמין ולא לסמוך על האנשים הללו.

אילן גילאון: ואני חושב שזה די מסוכן כאשר אתה דבק באופן שיטתי פוליטי בדוקטרינת אין פרטנר כי אתה לא רוצה לפתור בעיה, כי אתה רוצה לדבר רק עם מי שאינו רוצה לדבר איתך, כדי להראות שגם בצד השני אי-אפשר לפתור את הבעיה.

אילן גילאון: לכן יהיה ראש הממשלה שר הביטחון ויהיה אחר, כך או כך זה איננו מעלה ואיננו מוריד, בוודאי ובוודאי לא לביטחון הממשלה שלנו, לא לביטחון האישי של האנשים.

אילן גילאון: אני חושב שבאמת הגיע הזמן שהציבור יעשה את המעשה, כי הממשלה לא תעשה אותו, ויביט נכוחה וישאל את עצמו כל יום וכל שעה, כל אחד במדינת ישראל, מה הוא נותן למדינתו, אבל כל יומיים – מה מדינתו נותנת לו בחזרה, איזה ביטחון, גברתי, או שהכול באמת פוזה.

אילן גילאון: ובמשפט אחרון אני רוצה לדבר ולצטט את ז'אן ז'אק רוסו, שאמר שהבושה, גברתי, היא בת לווייתה של היכולת להבחין בין טוב לרע.

אילן גילאון: ובמקום שאין בושה אין לאנשים יכולת להבחין בין טוב לרע, גם אם לא היה כלום כי אין כלום.

אילן גילאון: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

נאוה בוקר: אמרתי טוב?

אילן גילאון: מסעוד מכלוף גנאים.

נאוה בוקר: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, תחילה קצת תיקון בתרגומים.

מסעוד גנאים: אני לא יודע אם זה בכוונה, וחבריי חברי הכנסת, עמיתיי ברשימה המשותפת והערבים אולי יודעים שכאשר אומרים שר ביטחון, בערבית מה זה?

מסעוד גנאים: וזיר אל-אמן.

מסעוד גנאים: אבל בכל כלי התקשורת בערבית ואפילו בעיתונים הערביים, כאשר מתרגמים, איך מתרגמים את זה?

מסעוד גנאים: שר ההגנה, וזיר א-דיפאע.

מסעוד גנאים: זה לא דיפאע.

מסעוד גנאים: מיש וזיר א-דיפאע – וזיר אל-אמן.

מסעוד גנאים: כמו גם כאשר מתרגמים – אני לא יודע אם זה בכוונה – וזיר אל-חרב.

מסעוד גנאים: כאשר מתרגמים למשל את שרת המשפטים, אל-מפרוד וזירת אל-קדאא, אבל כנראה בכוונה מתרגמים את זה לערבית וזירת אל-עדל, שרת הצדק.

מסעוד גנאים: לצדק יש שר?

לאה פדידה: יש צרה.

מסעוד גנאים: צדק כזה תחת השרה הזאת, אז אוי ואבוי לצדק.

מסעוד גנאים: זה קצת תיקון לתרגום מעברית לערבית, שכנראה יש פה כוונה לא כל כך תמימה לתרגם: אל-אמן אל-דיפאע, אל-קדאא לאל-עדל.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, ראש הממשלה לא מסתפק בכל המשרות והתיקים שלו והוא רוצה להיות שר ביטחון.

מסעוד גנאים: בתחילה, אי-אפשר שיהיה ראש ממשלה והוא מערער את ביטחונם של חלק מהאזרחים במדינה ואני מדבר על האזרחים הערבים.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, תושבי הכפר עכברא בצפון, שליד צפת, שהם אמורים להיות שכונה בעיר צפת, הם חוו בליל יום שישי שעבר את הטעם המר של ההסתה ושל התסיסה נגד הציבור הערבי, שהתחילה עם ראש הממשלה.

מסעוד גנאים: בליל יום שישי קיצונים ששייכים למפלגות ימין קיצוני חסמו את הכניסה לכפר עכברא באבנים ובצמיגים בוערים, וכל רכב של אנשי עכברא הם תקפו אותו באבנים.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, המשטרה התערבה מאוחר.

מסעוד גנאים: הכפר עכברא והתושבים שלו חוו מה זה הסתה גזענית, שהתחיל אותה ראש הממשלה מאז "הערבים נוהרים" עד החוקים הגזעניים בכנסת.

מסעוד גנאים: משום כאשר מדברים על הימין הקיצוני צריך לדבר על מאיפה הם מוזנים, מאיפה הם נתמכים.

מסעוד גנאים: הם נתמכים על ידי האקלים, על ידי האווירה שיצרו ראש הממשלה וממשלתו, שהיא אווירה גזענית, אווירה של שנאה נגד האזרחים הערבים.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת רוברט אילטוב – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חברת הכנסת לאה פדידה, ואחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: בבקשה.

לאה פדידה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אם זה לא היה עצוב אז זה היה על סף הבדיחה ומצחיק.

לאה פדידה: אפשר לחשוב שהכול כשורה, והכול בסדר, והאזרח יכול לישון בשקט, ולהגיד: הממשלה הזאת דואגת לי.

לאה פדידה: אבל לא.

לאה פדידה: יש לנו אדם שחושב שהוא כל יכול.

לאה פדידה: אבל לא, אתה לא כל יכול.

לאה פדידה: ויש אדם שחושב שהוא יכול להיות שר הקליטה, שר הבריאות, שר הביטחון, שר החוץ וראש ממשלה.

לאה פדידה: איפה נשמע דבר כזה?

לאה פדידה: ואף אחד, ואף אחד מהתיקים האלה לא הולך ככה בתלם ובשורה.

לאה פדידה: ואף אחד מהתיקים האלה לא מתייחס באמת לאזרח ולאזרחית.

לאה פדידה: אז אחד מהשניים, או שאתה באמת ובתמים לא סופר את העם ולא את האזרחים, כי אז מה אכפת לך?

לאה פדידה: לא מגיע להם.

לאה פדידה: לא מגיע לנו, לעם הזה, שר בריאות או שר ביטחון או שר החוץ.

לאה פדידה: ואיך אפשר לעשות את שניהם ביחד?

לאה פדידה: בזמן שאתה בגואטמלה אתה רוצה לטפל במדיניות הביטחון כאן?

לאה פדידה: נו, ברצינות.

לאה פדידה: זו בדיחה.

לאה פדידה: או שאתה מזלזל כל כך בחברי הכנסת שלך, שאתה אומר שאין אף אחד ראוי ואף אחד לא מתאים, רק אתה.

לאה פדידה: וואו, זה על סף שיגעון גדלות.

לאה פדידה: ואתה יודע מה, ראיתי בטלוויזיה ביום שישי את כל הנתינים האלה – וואי, הוא כמו גוליבר בארץ הגמדים.

לאה פדידה: אז לא.

לאה פדידה: אנחנו בעם לא גמדים, ואתה לא גוליבר.

לאה פדידה: סך הכול פרזנטור שמנצל את העוצמה ומנצל את הכוח של ה-61.

לאה פדידה: הגיע הזמן להסתכל לעם בעיניים והגיע הזמן לדעת ולהבין שאי-אפשר לשחק אותה כל הזמן.

לאה פדידה: אי-אפשר להיות שר הביטחון בזמן שאתה לא כאן.

לאה פדידה: אי-אפשר כל הזמן לצעוק: הימין חזק בביטחון.

לאה פדידה: איפה?

לאה פדידה: מה?

לאה פדידה: על מה?

לאה פדידה: נכשלתם.

לאה פדידה: תיתנו לנו.

לאה פדידה: תחזיקו.

לאה פדידה: איפה כל מה שאתם מבטיחים?

לאה פדידה: האם אנחנו יכולים לישון בשקט ולהגיד שעכשיו, במצב הביטחוני הזה, שדורש באמת ובתמים יחס רציני, יש לנו שר ביטחון שמשקיע את כל-כולו?

לאה פדידה: אז אין לנו.

לאה פדידה: אתם יודעים, גם יש לי שאלה.

לאה פדידה: איך אדם יכול להרשות לעצמו?

לאה פדידה: אולי הוא פשוט אוהב את עצמו יותר מדי.

לאה פדידה: מסתכל במראה בסלון ואומר: היי, שר הביטחון.

לאה פדידה: אפשר לדבר עם שר החוץ?

לאה פדידה: היי, שר החוץ, בוא נדבר עם שר הבריאות, נצרף גם את הקליטה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

לאה פדידה: זו בדיחה.

לאה פדידה: תחזיר את המדינה לעם.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, עוד בתחילת הקדנציה של הממשלה הזו שלחתי שאילתה לראש הממשלה – אני רואה שמר נאזם בדר נמצא, אז אני בטוח שגם הוא מודע לסוגיה הזו.

יוסף ג'בארין: עוד בתחילת הקדנציה שלחתי שאילתה לראש הממשלה: מהי התוכנית המדינית שלו ומה הוא מציע כפתרון לסכסוך הפלסטיני–ישראלי או הערבי–ישראלי.

יוסף ג'בארין: וחשבתי שאני אמור לשאול שאלה פשוטה ולקבל תשובה פשוטה.

יוסף ג'בארין: ראש הממשלה, שעומד בראש המפלגה הכי גדולה במשכן הזה, אמור להציג לנבחרי הציבור, לקהל הרחב, מהי התוכנית המדינית שלו, מה הוא מציע.

יוסף ג'בארין: ואני מחכה ואני מחכה, ואני עד היום מחכה ולא מקבל תשובה לגבי התוכנית המדינית.

יוסף ג'בארין: וכנראה שאין תוכנית מדינית, וכנראה שאין לראש הממשלה מה להצהיר עליו כדי לקדם את השלום.

יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שבכלל יש כוונות לקדם את השלום.

יוסף ג'בארין: ואני שואל אתכם באמת – אני רואה שגם השר שטייניץ נמצא:

יוסף ג'בארין: מישהו באמת יודע מה התוכנית המדינית של הממשלה הזו?

יוסף ג'בארין: מישהו יודע מה הממשלה הזו מציעה?

יוסף ג'בארין: האם מדינה אחת יהודית וציונית?

יוסף ג'בארין: האם בכלל רוצים מדינה פלסטינית בגבולות 67'?

יוסף ג'בארין: בטח לא, אבל מה הם מציעים?

יוסף ג'בארין: מישהו יודע?

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת פורר, ישבת כמעט כל הקדנציה בממשלה, יש לממשלה הזו תוכנית מדינית?

יוסף ג'בארין: כל מה שאני שומע זה שרים שעומדים על הדוכן הזה – – –

עודד פורר: אני אשמח לפרט לך את התוכנית המדינית של ישראל ביתנו.

יוסף ג'בארין: שרים שעומדים על הדוכן הזה – –

עודד פורר: אום אל-פחם – – –

יוסף ג'בארין: – – ומדברים על הרחבת התנחלויות ועל הצורך לספח אזורי C.

יוסף ג'בארין: חלק מהשרים אומרים שלא רק שאין מדינה פלסטינית – בכלל אין עם פלסטיני.

יוסף ג'בארין: אז מה הם מציעים?

יוסף ג'בארין: נראה לי שמה שהם מציעים זה, לצערי – הם מובילים את שני העמים לקטסטרופה של עימות נמשך ונמשך בלי שום פתרון.

יוסף ג'בארין: ואני מאתגר: הינה, יהיה לנו שר ביטחון חדש, אז שבבקשה אולי סוף-סוף יגלה לנו מהי התוכנית המדינית.

יוסף ג'בארין: מה הוא מציע?

יוסף ג'בארין: מה הוא מציע לציבור בישראל כדי לסיים את הסכסוך הזה שנמשך עשרות שנים?

נאוה בוקר: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: הגיע הזמן שהציבור בישראל ידע מהי התוכנית המדינית, אם קיימת תוכנית מדינית כזו.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה, שלוש דקות.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, תראו, מתפתח לנו פה איזה משהו חדש-ישן, אבל צריך לתת עליו את הדעת.

רויטל סויד: בבית היהודי מעלים השבוע שתי הצעות חוק שעומד היועץ המשפטי לממשלה ואומר עליהן: הן לא חוקתיות.

רויטל סויד: זאת אומרת, זה לא רק שאני לא יכול להגן עליהן בפני בג"ץ אלא הן אפילו מסכנות אותנו כמדינה ביחסים הבין-לאומיים שלנו ובבית הדין הבין-לאומי בהאג.

רויטל סויד: זאת אומרת, יש לנו פה מפלגה של שמונה מנדטים, 7% בלבד מכל האוכלוסייה בחרה בה, שפשוט מחליטה לצפצף לא רק עלינו, אלא על החוק עצמו, ומעלה שתי הצעות חוק.

רויטל סויד: עכשיו, יש להם שרת משפטים – יש פה פטנט, יש פה שרת משפטים והיא יושבת-ראש ועדת שרים לענייני חקיקה.

רויטל סויד: זאת אומרת, בכל מחסום אחר היה עומד שם יושב-ראש הוועדה, ובאמת מנהל את זה, ואומר: תקשיבו, יש פה הצעת חוק, היועץ המשפטי נגד.

רויטל סויד: אבל ברגע שעל המחסום, על השלטר, יושבת שרת המשפטים, שנמנית עם אותם שמונה מנדטים של הבית היהודי, היא מאפשרת להעביר בוועדת שרים הצעות חוק, שעליהן עומד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה ואומר: הן פוגעות – פוגעות בעקרון השוויון, פוגעות בנו ברמה הבין-לאומית, הן פשוט מנוגדות לחוק.

רויטל סויד: יש כאן איזושהי תופעה אבסורדית: לקדם חקיקה שהיא עצמה הפרת החוק.

רויטל סויד: לבוא ולהכשיר בשטחים מאחזים או יישובים ולבוא ולומר שתוך שנתיים חייבים להסדיר אותם, זה לבוא וליצור מצב שאין לו אף תקדים בשום מקום בארץ.

רויטל סויד: עכשיו, זה רק על קצה המזלג.

רויטל סויד: הנקודה המהותית היא שהממשלה הזו מאפשרת את זה; שאין פה אף אחד שקם ואומר: תפסיקו עם זה.

רויטל סויד: נותנים למצב הלא-נורמלי הזה להתקיים.

רויטל סויד: ולכן ממשלה שמקדמת חוקים שהם עצמם הפרות חוק, וממשלה שהשרים שלה הם אלה שהולכים להפגין נגדה זו ממשלה שאיבדה כל דרך, ממשלה בהפרעה.

רויטל סויד: והממשלה הזו מילאה את ימיה וחייבת, אבל חייבת, להתפזר.

רויטל סויד: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת ציפי לבני, ואחריה – חברת הכנסת סתיו שפיר.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

ציפי לבני: ראש הממשלה ושר הביטחון ושר החוץ ושר הבריאות והשר לקליטת העלייה – אני לא יודעת אם שכחתי משהו – כל כך הרבה תארים עבור כל כך מעט דרך וזמן שנשארו לכם להיות בשלטון.

ציפי לבני: אנחנו בוודאי נתנגד למינוי של נתניהו גם כשר ביטחון, אבל אני לא מתנגדת בגלל ריבוי התיקים.

ציפי לבני: ריבוי התיקים זאת בעיה, אבל בואו נניח שאפשר להתגבר עליה, בואו נניח שהוא מוסר את כל התיקים ונשאר רק ראש הממשלה ושר הביטחון.

ציפי לבני: הבעיה היא לא ריבוי התיקים, הבעיה היא מיעוט המדיניות; הבעיה היא החולשה; לא החולשה של מדינת ישראל, מדינת ישראל היא מדינה חזקה והיא תישאר מדינה חזקה, אלא החולשה האישית והפוליטית של ראש הממשלה.

ציפי לבני: אז זהו, שפעם נתניהו היה הבטחה בביטחון, מר ביטחון.

ציפי לבני: הוא כתב ספר נהדר, אני מסכימה עם כל מילה שם, על איך נאבקים בטרור.

ציפי לבני: הוא היה ראש האופוזיציה, זה שנעמד במבצע צבאי ואומר לאזרחי ישראל: אני, אני, אני – אני יודע להכריע את החמאס, וזה כשאנחנו ניהלנו את המבצע הצבאי.

ציפי לבני: אבל זהו, ההבטחה התפוגגה והתבררה המציאות.

ציפי לבני: ובמציאות הזאת, במקום ספר איך להילחם בטרור יש מזוודות כסף שנמסרות לטרוריסטים.

ציפי לבני: והחולשה הזאת היא לא רק חולשה מול החמאס – וזה החלק שהכי מפחיד אותי באירוע הזה, זה החלק שבו הכי מפחיד אותי לתת לו להיות גם שר ביטחון – זאת החולשה הפוליטית שלו.

ציפי לבני: כי מדובר כאן באדם שבאמת יודע, מנתח את המצב האזורי, עם הערכה ביטחונית בסדר גמור.

ציפי לבני: אבל אז הוא נותן לחבורה משיחית, ילדותית, להעביר שורה של חוקים שלא רק שלא עוזרים לביטחון – מילא שהם לא עוזרים לביטחון; שלא רק פוגעים בכל תפיסת שלטון החוק; שלא רק מעבירים אותנו לסיפוח – אלא הם פוגעים בביטחון.

ציפי לבני: כשראש השב"כ או ראשי מערכות הביטחון באים ואומרים: זה יחמם לנו את הגזרה וזה ייצור יותר נפיצות – זה לא עניין תיאורטי, זה חיים של אנשים, של אזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: אז אתה מבין, ראש הממשלה, ביטחון זה לא להסתובב עם יוניקלו ולהיות סחבק עם חיילים ולקבל תמונה טובה בעיתון, עלק, הינה אני מר ביטחון.

ציפי לבני: ביטחון זה מדיניות.

ציפי לבני: ביטחון זה לא: קצת נדאג לחמאס וקצת נמשיך לדבר נגד הרשות הפלסטינית – זה מדיניות שבצד אחד יש תפיסה ביטחונית ברורה ויד קשה נגד הטרור כשצריך, אבל גם אופק מדיני, וגם לחזק את אלה שמשתפים איתנו פעולה, ביטחונית.

ציפי לבני: אבל זה לא נעים לך להגיד את זה, למרות שאתה יודע את האמת, ואני יודעת מה אתה חושב על כל החוקים של בנט.

ציפי לבני: אבל אתה נכנע, כי אתה רוצה לשרוד.

ציפי לבני: והכניעה הזאת לחמאס, יחד עם הכניעה הפוליטית שלך – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

ציפי לבני: – – לקיצונים, זה הכול ההפך מביטחון.

ציפי לבני: מילה אחרונה, שכולנו שותפים לה, באמת, עם פטירתה של רונה רמון, מה שמזכיר לנו שהביטחון זה, קודם כול, האנשים הנפלאים האלה.

ציפי לבני: זה אסף רמון שנפל, זה אילן רמון שהתרסק, וזאת אישה מדהימה שלקחה את כל האבל הזה והצער הזה לחנך כאן דור צעיר עם ערכים.

ציפי לבני: אז ביטחון זה גם לחשוב על האנשים האלה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: לא רק על העובדה שראש הממשלה לקח על עצמו גם את תפקיד שר הביטחון אנחנו תוהים כאן ומתלוננים.

סתיו שפיר: היו פה ראשי ממשלה בישראל שמילאו את תפקידם גם כראש ממשלה וגם כשר ביטחון במקביל ועשו עבודה מצוינת.

סתיו שפיר: אבל ראש הממשלה הזה, שהוא גם שר הביטחון וגם שר הבריאות ושר העלייה והקליטה וכמובן שר החוץ, הוא לא יודע למלא את תפקידו כשר ביטחון, ועל כך אנחנו מוחים כאן.

סתיו שפיר: השבוע הייתי בעוטף עזה, שוב, לפגוש את התושבים, לנסות לסייע.

סתיו שפיר: מי לא היה בעוטף עזה, כבר מעל שמונה חודשים לא הגיע ליישובים צמודי הגדר?

סתיו שפיר: ראש הממשלה ושר הביטחון בנימין נתניהו.

סתיו שפיר: הוא חושש ללכת לשם ולהביט בעיניהם של תושבים שחיים כבר 15 שנה תחת אש; לא מסוגל לעמוד מולם ולדעת שאין לו תשובות על השאלות שהם ישאלו אותו, שאין לו תוכנית רצינית, שאין לו אסטרטגיה, שהוא משלם לחמאס, אבל לא מסוגל לפתור את בעיותיה הביטחוניות של המדינה.

סתיו שפיר: ולכן הוא לא טורח להגיע לשם.

סתיו שפיר: בזמן שטרוריסטים רוצחים ישראלים הממשלה הזו לא עסוקה בביטחון, היא עסוקה בלנהל גנון – חצי משרי הממשלה הולכים להפגין נגד מדיניות הממשלה בביטחון?

סתיו שפיר: אתם צוחקים?

סתיו שפיר: אני רואה שהשר שטייניץ עסוק עכשיו בקריאת ספר, ונהנה לא להקשיב לדיון.

סתיו שפיר: ייתכן שהממשלה הזאת הולכת להפגין נגד עצמה במקום לנסות ולהידרש לבעיות הביטחוניות של מדינת ישראל?

סתיו שפיר: איך זה ייתכן?

סתיו שפיר: ואיך אתם לא מתביישים שבזמן שישראלים נרצחים, מה שלכם יש לעשות זה לנסות לעשות כותרות בעיתון על חשבון ישראלים, על חשבון חיילי צה"ל שמגינים עלינו, ולהשיג לעצמכם עוד ג'ובים וכיבודים במקום לטפל בבעיות?

סתיו שפיר: אדם כזה לא יכול להיות שר הביטחון, ולא בגלל כפל התפקידים אלא כי הוא לא מסוגל למלא את תפקידו.

סתיו שפיר: תראו את המשפחות של החיילים ההרוגים.

סתיו שפיר: שמעתם בטח את דבריו של אביו של סמל יוסף כהן, אליהו, ואיך הוא דיבר על בנו.

סתיו שפיר: הוא אמר: בני היה ישראלי חרדי ואיש טוב לב.

סתיו שפיר: הלוואי הלוואי שיותר מכם בממשלה הייתם מדברים בצורה כזאת – לדאוג, קודם כול, לישראל, לעם ישראל, מעבר למגזרים והזהויות השונות שאתם מנסים ללבות פה את האש והשנאה ביניהם; לדאוג, קודם כול, לכולנו – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – לישראליות, לביטחונה של מדינת ישראל, לממלכתיות ולדאגה שלנו אחד לשני.

סתיו שפיר: במקום לעסוק בהסתה ובפירוק – –

נאוה בוקר: תודה.

סתיו שפיר: – – כל הדברים הטובים בחברה הישראלית, תחשבו בדיוק ככה, כפי שדיבר האב על בנו – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – ישראלי – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – איש עם לב טוב.

סתיו שפיר: הלוואי גם עליכם.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

סתיו שפיר: יהי זכרם ברוך.

סתיו שפיר: ושאלה יהיו החיילים האחרונים שמאבדים את חייהם.

נאוה בוקר: אמן, אמן.

סתיו שפיר: אמן.

נאוה בוקר: בבקשה, חבר הכנסת בר-לב, שלוש דקות לרשותך.

עמר בר-לב: תודה רבה.

עמר בר-לב: ראש הממשלה ביבי, לפני חמישה שבועות הכנסת את כל הציבור בישראל ללחץ, דיברת על הקרבה קרבה ובאה עלינו, על כל אזרחי המדינה.

עמר בר-לב: ההקרבה שעליה דיברת אז, פעולה של צה"ל, היום כבר כל הציבור יודע על מה דיברת, על פעולה של צה"ל בתוך גבולות ישראל, פעולה לגיטימית, ולזה קראת הקרבה – ממש ממש מסוכן.

עמר בר-לב: אבל האמת, האמת היא שהאיום בהקרבה שימש בידך תירוץ להתקפל בפני החמאס.

עמר בר-לב: בואו נגיד את האמת, אתה, הממשלה, לצערנו מדינת ישראל, התקפלתם בפני החמאס.

עמר בר-לב: ההקרבה שימשה לך תירוץ להפקיר את תושבי הדרום.

עמר בר-לב: והאמת שהמצב חמור עוד יותר, כי אתה, ראש הממשלה, מפקיר את תושבי הדרום כבר שנים.

עמר בר-לב: מה שאתה קורא לו טפטוף קל, גלים של טפטוף – נראה אותך אדוני ראש הממשלה, חי עם המשפחה שלך, עם הילדים שלך, מתחת הטפטוף הקל הזה במשך השנים האחרונות.

עמר בר-לב: לא אתה, ביבי, ולא חברי הקבינט סופרים את תושבי הדרום.

עמר בר-לב: בוא נגיד את האמת, אתם פשוט לא סופרים אותם; ובמקום להקשיב להמלצות ראשי מערכת הביטחון שניתנו לכם בקבינט לפני שנה – זה פשוט הודלף שאמר לכם גם הרמטכ"ל ואמר לכם ראש השב"כ וראש אמ"ן: השקט בדרום לא יימשך – לפני שנה הם אמרו את זה – או שיידרדר למלחמה או שתעשו מהלכים כאלה ואחרים להקל את המצוקה ההומניטרית ברצועת עזה.

עמר בר-לב: אבל ביבי, אתה כרגיל אז לא עשית כלום, וכשכבר התחלת לדבר על הסדרה, זה מעט מדי ומאוחר מדי.

עמר בר-לב: לפני שלושה חודשים אמר לכם הרמטכ"ל בקבינט, בהתייחס ליהודה ושומרון: יש מתח גדול, המצב ביהודה ושומרון נפיץ.

עמר בר-לב: אבל גם אז יצאו שרים מהממשלה שלך, מהקבינט, וזלזלו ברמטכ"ל.

עמר בר-לב: דיברו עליו – אני לא רוצה לחזור ולומר, מה כאן אמרו לו; והינה ראינו מה קורה בשבוע האחרון.

עמר בר-לב: אז אתה, אדוני ראש הממשלה, ואתם, שרי הקבינט – שרי הממשלה כולה, לא רק הקבינט – חיים במציאות מדומה, אתם מסרבים להכיר במציאות.

עמר בר-לב: אתם מסרבים להכיר במה שאומרים לכם ראשי מערכת הביטחון, שיש מגבלה לכוח.

עמר בר-לב: אי-אפשר רק בכוח – וצה"ל הוא חזק – לפתור את כל הבעיות, בוודאי חלק מהבעיות שלנו עם האויבים שלנו; זה לא ילך, צריך לבחור בדרכים אחרות.

עמר בר-לב: ולכן אני שואל אותך, ראש הממשלה, איך אתה, שבאופן קבוע לא מקבל את עמדת והמלצת ראשי מערכת הביטחון, איך אתה יכול להיות שר ביטחון?

עמר בר-לב: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת רוברט טיבייב, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

נאוה בוקר: רוברט טיבייב – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נאוה בוקר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת עודד פורר.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

נחמן שי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

נחמן שי: אני רוצה קודם כול להתחיל בחדשה הקשה שקיבלנו הערב, מותה של רונה רמון.

נחמן שי: אני חושב שאין אדם אחד במדינת ישראל שליבו לא נצבט כשהוא שמע את הידיעה הזאת.

נחמן שי: אני משוכנע שאי שם בעולם שמעלינו יש עכשיו פגישה מאוד מרגשת בין אילן ורונה ואסף, חצי ממשפחת רמון כבר שם, והם ודאי מביטים למטה על שלושת הילדים שנשארו פה והם יעקבו אחריהם שנים ארוכות ויאחלו להם כל טוב; וכל אחד ואחת מאיתנו ילמדו את הסיפור המיוחד ויוצא הדופן של משפחת רמון: האסטרונאוט אילן, הבן הטייס אסף והאם רונה, שלימדה את כולנו לקח איך נופלים וקמים וממשיכים ועושים גדולות.

נחמן שי: אני חושב שהדברים שהיא אמרה בטקס השאת המשואות ביום העצמאות ה-68 יכולים לשמש אותנו בכל רגע ורגע.

נחמן שי: כאשר היא הדליקה את המשואה ואמרה שהיא מדליקה את המשואה "לכבודם של אהוביי, אילן ואסף, שהיו נר ומגדלור להגשמת חזוני; לכבודם של טייסי חיל האוויר לדורותיהם המגינים עלינו ממעל; לכבודם של אנשי החלל הפורצים גבולות למען האנושות; לכבוד ילדיי וכל הצעירים שגדלים מתוך אמונה באדם, אהבת המדינה ותקווה לשלום; ולכבוד המשפחות השכולות, לכבוד העושים למרות הכאב ויוצרים מתוך החושך".

נחמן שי: אני חושב שהשם הזה, השם רמון, חרוט על לוח הזיכרון של כולנו ובזיכרון של מדינת ישראל כולה.

נחמן שי: יש לי עוד מעט זמן ואני אומר משהו, ואני פונה אל ראש הממשלה.

נחמן שי: או-טו-טו אדוני נוסע לחוץ-לארץ, לברזיל.

נחמן שי: יש הנחיה שראש הממשלה, שר הביטחון ושר החוץ לא יכולים לנסוע ביחד.

נחמן שי: זה כלל כזה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

נחמן שי: נכון, גם המטה הכללי של צה"ל לא ייסע אף פעם כולו ביחד.

נחמן שי: הייתי פעם יועץ תקשורת לשר הביטחון משה ארנס, והוא היה צריך לנסוע יחד עם שמיר לפגישות בבית הלבן.

נחמן שי: אז היה ברור שנוסעים בשתי טיסות נפרדות, לא נוסעים ביחד.

נחמן שי: עכשיו אני סקרן לדעת מה יעשה ראש הממשלה, איך הוא ישאיר את שר הביטחון על מטוס אחד, את שר החוץ על מטוס אחר, והוא ייסע על מטוס שלישי.

נחמן שי: אני מצטער, לא שמעתי עדיין שיש אפשרות כזאת.

נחמן שי: זה רק אומר מילה אחת.

נחמן שי: איך יכול להיות – – –

עודד פורר: המטוס – – –

נחמן שי: איך יכול להיות שאדם אחד ממלא את שלושת התפקידים המרכזיים האלה ונעדר מהארץ באותה תקופה?

נחמן שי: זה לא יכול להיות, תסלחו לי.

נחמן שי: ברזיל זה מקום די רחוק, אז כל המטה הכללי, כל משרד החוץ, כולם ייסעו אחריו ביחד כדי לנהל את ענייני המדינה מברזיליה?

נחמן שי: זאת רק דוגמה.

נחמן שי: שר הביטחון, שר החוץ, ראש הממשלה, שר הבריאות, תוריד את התיקים האלה, תיסע בתיק אחד מרכזי, ואת כל היתר צריך לתת למי שיכול לשאת בתפקיד הזה במשרה מלאה.

נאוה בוקר: תודה רבה, תודה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

עודד פורר: לא הגעתי לדוכן, את כבר סופרת לי את – – –

נאוה בוקר: גם ככה אני כל הזמן מוסיפה לכם.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: תראי, שרי הקבינט – ואני חייב לומר את זה דווקא בדיון הזה של מינוי שר ביטחון חדש – הצליחו להראות לנו שהם דווקא בהחלט יודעים לתקוף את הממשלה בכוח רב.

עודד פורר: אבל כנראה שיש להם הרבה כוח לתקוף את הממשלה, ואין להם מספיק כוח להיפרד מהכיסא שהם דבוקים אליו בכזאת עוצמה, כי כשאתה שומע אותם אתה לא מבין מה הם עושים בממשלה.

עודד פורר: רק אתמול אומר השר לוין, נגד הממשלה, שהגיע הזמן למעשים – אפשר היה להגיד את זה גם מהאופוזיציה.

עודד פורר: או שמגדיל ואומר אתמול השר אורי אריאל בהפגנה כנגד הממשלה: אין אף אחד בעם שמסכים שיהיה טרור, לא בעזה, לא בצפון ולא ביו"ש.

עודד פורר: צה"ל יודע לעשות את העבודה גם בשלוש חזיתות.

עודד פורר: אבל הממשלה אומרת אחרת, הממשלה שהוא חבר בה.

עודד פורר: ומגדיל עוד יושב-ראש המפלגה שלו, השר בנט, ומסביר שאיבדנו את ההרתעה, שישראלים נהרגים משום שהמחבלים הפסיקו לפחד; ועוד הוא אומר, כשהוא חבר בממשלה שמעבירה כספים לארגון טרור, שלמחבלים היום משתלם להרוג יהודים.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, חבריי השרים, גברתי היושבת-ראש, יש הרבה סיבות למה לא לאשר את המינוי הזה, אבל אני יכול למנות לפחות – לא סיבה אחת, אני יכול למנות מיליון סיבות, שני מיליון סיבות, שלושה מיליון סיבות, ארבעה מיליון סיבות, חמישה מיליון סיבות, שישה מיליון סיבות, שבעה מיליון סיבות, שמונה מיליון סיבות, גם לא תשעה מיליון סיבות ולא עשרה מיליון סיבות ולא 11 מיליון סיבות ולא 12 ולא 13 מיליון סיבות ולא 14 מיליון סיבות וגם לא 15 מיליון סיבות, אדוני – – –

חיים ילין: 15 מיליון סיבות.

עודד פורר: וגם לא 15 מיליון סיבות, אדוני.

עודד פורר: 16 מיליון סיבות, ו-17 מיליון סיבות, ו-18 מיליון סיבות, ו-19 מיליון סיבות, ו-20 מיליון סיבות ו-21 מיליון סיבות למה לא לאשר את המינוי הזה, ו-22 מיליון סיבות, ו-23 מיליון סיבות, גברתי, ו-24 מיליון סיבות, ו-25 מיליון סיבות, ו-26 מיליון סיבות, ו-27 מיליון סיבות, ו-28 מיליון סיבות, ו-29 מיליון סיבות, ו-30 מיליון סיבות – על ה-30 מיליון דולר שכבר עברו.

עודד פורר: אבל יש 31 מיליון סיבות, ו-32 מיליון סיבות, ו-33 מיליון סיבות – –

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע לספור.

עודד פורר: – – ו-34 מיליון סיבות, ו-35 מיליון סיבות, גברתי, ו-36 מיליון סיבות, ו-37 מיליון סיבות, ו-38 מיליון סיבות, ו-39 מיליון סיבות, ו-40 מיליון סיבות, ו-41 מיליון סיבות, ו-42 מיליון סיבות, ו-43 מיליון סיבות, ו-44 מיליון סיבות, ו-45 מיליון סיבות, ו-46 מיליון סיבות, ו-47 מיליון סיבות, ו-48 מיליון סיבות, ו-49 מיליון סיבות, ו-50 מיליון סיבות – –

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה, תודה רבה.

עודד פורר: – – וזה לא מספיק, כי יש גם 60 מיליון סיבות, גברתי, ו-70 מיליון סיבות, ו-80 מיליון סיבות – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת פורר.

עודד פורר: – – וסך הכול, גברתי, 90 מיליון דולר שהממשלה הזאת אישרה להעביר לארגון טרור בכסף מזומן.

נאוה בוקר: תודה רבה.

עודד פורר: 30 מיליון דולר שכבר עברו ועוד 60 שיעברו.

עודד פורר: 15 מיליון דולר במזומן, בחודש הבא, יעברו שוב.

נאוה בוקר: תודה.

עודד פורר: קודם זה היה משלוח דמי חנוכה לחנוכה – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

עודד פורר: – – אחר כך זה יהיה משלוח מנות לפורים.

עודד פורר: גברתי, רק על זה אסור לאשר את המינוי הזה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: יעלה לסכם השר יובל שטייניץ.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: בבקשה, אדוני השר.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, קודם כול, אני רוצה להגיב על הנאום האחרון, של חבר הכנסת פורר, ולהזכיר לחבר הכנסת פורר שעד לפני כחודש, חודש וחצי, הוא היה חבר בקואליציה.

יובל שטייניץ: מפלגתו הייתה חברה בממשלה.

עודד פורר: כשהחלטתם להעביר כסף לחמאס עזבנו את הממשלה.

יובל שטייניץ: שמענו את הדבר הזה.

יובל שטייניץ: אני רק רוצה לומר לך שבמשך שנים אבו מאזן, מרמאללה, העביר כל חודש את אותו סכום בדיוק לעזה, למה שאתה קורא החמאס, וברוב הזמן הזה אתם, אתם, ישראל ביתנו, ישבתם בממשלה.

עודד פורר: אבל זה לא קציני צה"ל שמלווים את המזוודות – – –

יובל שטייניץ: כל מה שקרה כאן – אבו מאזן הפסיק להעביר את הכסף הזה כדי לחנוק את עזה, כדי לגרום למשבר הומניטרי, שלא יהיה כסף למזון ותרופות, וקטאר העבירה את אותו סכום בדיוק.

עודד פורר: עדיף שתחפש סיבות אחרות.

עודד פורר: על הנושא של העברת הכסף לחמאס אל תדבר, תאמין לי שזה מביך אותך – – –

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לך שקודם כול קטאר העבירה גם לפני שלוש שנים כסף לחמאס, כשאתם הייתם בממשלה וידידי אביגדור ליברמן היה שר הביטחון.

יובל שטייניץ: אבל אם מדברים על העברת כסף לעזה בכלל, אז זה נכון שהמדיניות שלנו הייתה ונשארה – גם כשאתם בממשלה וגם כשאתם באופוזיציה – לא ליצור משבר הומניטרי קשה בעזה.

יובל שטייניץ: לכן אנחנו מאפשרים להעביר כסף לחשמל ולבתי חולים, וגם למשכורות לפקידים, כדי שיהיה כסף לקנות מזון ותרופות.

יובל שטייניץ: אני שמעתי את הדמגוגיה הזאת שכל כסף שנכנס לעזה הוא כסף לחמאס.

יובל שטייניץ: זה פשוט לא נכון.

יובל שטייניץ: פשוט לא נכון.

יובל שטייניץ: פייק ניוז, כמו שאומר הנשיא טראמפ.

יובל שטייניץ: הכסף שקטאר מעבירה הוא, קודם כול, בדיוק אותו סכום שעבר עד לפני שמונה חודשים מרמאללה, רק שהפעם זה עובר מדוחא במקום רמאללה.

יובל שטייניץ: שנית, הפיקוח על היעדים של הכסף הזה, מי בדיוק מקבל, הוא הרבה יותר טוב והדוק היום – ואת זה יגיד לך גם ראש השב"כ – מאשר היה לפני חצי שנה, כשאתם הייתם בממשלה.

עודד פורר: – – –

יובל שטייניץ: אז קודם כול, די עם ההטעיה הזאת, שעד לפני חודשיים כספים שעברו לעזה זה היה בסדר כי זה למנוע משבר הומניטרי, ופתאום, כשעזבתם את הממשלה, לצערי – כששר הביטחון ליברמן והשרה לנדבר התפטרו – פתאום זה כסף לחמאס.

סופה לנדבר: זה לא – – –

יובל שטייניץ: זה בדיוק אותו סכום כסף, לאותה רצועת עזה, רק שרמת הפיקוח על הכסף, רמת הפיקוח על הכסף הזה טובה בהרבה היום ממה שהיא הייתה לפני שנה ושנתיים.

עודד פורר: אז אולי תתחילו לשלם משכורות לכל הציבור במזומן, אתם מפקחים יותר טוב במזומן – – –

יובל שטייניץ: שוב הדמגוגיה הזאת.

עודד פורר: איך אתה עומד על הבמה ויכול להגיד – – – 15 מיליון דולר במזומן – – – על ידי הרשות הפלסטינית ואת הכספים שממשלת ישראל – – –

יובל שטייניץ: אז אני אסביר לך, אני אסביר לך.

יובל שטייניץ: לא אני אומר את זה, לא אני אומר את זה, כי אני לא בקי מספיק.

יובל שטייניץ: מי שאומר את זה זה ראש השב"כ וראש אמ"ן.

יובל שטייניץ: הם אומרים שהפיקוח הפעם הרבה יותר הדוק ממה שהיה קודם.

יובל שטייניץ: אז אני מציע לך לסמוך על חוות הדעת של גורמי הביטחון, השב"כ ואמ"ן.

יובל שטייניץ: הם אומרים שיש שיפור בשליטה על הכסף הזה – –

עודד פורר: אני סומך על חוות הדעת של החמאס, שאומר שהוא – – –

יובל שטייניץ: – – מאז שעזבתם את הקואליציה.

יובל שטייניץ: זו האמת.

יובל שטייניץ: והמדיניות שלנו אכן תמיד הייתה – והיא לא פשוטה – למנוע משבר הומניטרי, למנוע את החרפת המשבר ההומניטרי בעזה.

חיים ילין: 15 מיליון דולר זה – – –

יובל שטייניץ: זו הייתה המדיניות בשעה שידידי אביגדור ליברמן היה שר הביטחון, וזאת אותה מדיניות שנמשכת גם היום.

עודד פורר: למה בכסף מזומן במזוודות?

יובל שטייניץ: כי זאת הדרך שבה קטאר בחרה להעביר את זה.

יובל שטייניץ: על כל פנים, זה פייק ניוז.

עודד פורר: היית שר האוצר.

עודד פורר: אתה עומד מאחורי העברת כסף – – – במזוודות?

עודד פורר: אתה אומר – – –

יובל שטייניץ: סליחה, אדוני היושב-ראש, הוא מפריע לי קצת יותר מדי, חבר הכנסת הצעיר והנמרץ הזה.

עודד פורר: חבל שאתם לא מתייחסים ככה למלחמה בטרור.

עודד פורר: אולי זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פורר.

יובל שטייניץ: אתה יודע, הייתם עכשיו שנתיים וחצי בממשלה, נלחמנו ביחד נגד הטרור, היו לנו הצלחות לא מבוטלות.

יובל שטייניץ: אבל אתם הייתם בממשלה.

יובל שטייניץ: פתאום, רק עזבתם, הכול נהיה רע?

יובל שטייניץ: לפני זה הכול היה טוב?

עודד פורר: אתה רוצה לבחון את המספרים?

עודד פורר: בוא נבחן את המספרים – – –

יובל שטייניץ: אם הממשלה כל כך גרועה במלחמה בטרור, אז ראינו את ההצלחות העצומות של שר הביטחון הקודם רק לפני כמה חודשים.

יובל שטייניץ: מעניין איך לא מיגרנו את הטרור לחלוטין.

יובל שטייניץ: עכשיו אני אגיד לך את האמת.

יובל שטייניץ: אני אומר את זה לכולם, לחבריי גם מימין וגם משמאל: לצערי הרב, הטרור איתנו 70 שנה, מאז הקמת המדינה, ומעולם, למרות שהפלאנו בו את מכותינו, לא הצלחנו למגר אותו לחלוטין, ובמצב הנוכחי במזרח התיכון, לצערי הרב, לאף אחד אין קונץ פטנט למגר את הטרור לחלוטין.

יובל שטייניץ: זאת האמת, וכל דבר אחר הוא בגדר הטעיה של הציבור ואשליות בשקל.

עודד פורר: אתה בטוח – – –

יובל שטייניץ: צריך להכיר במציאות.

יובל שטייניץ: זו המציאות במזרח התיכון; אנחנו מגינים על קיומנו, נאבקים בטרור, שוללים את נשק המנהרות, קודם מהחמאס והיום מחיזבאללה, מונעים בהצלחה לא מבוטלת את ההתבססות של איראן, ההתבססות הצבאית שאיראן תכננה לבצע בסוריה, במערכה שנמשכת כבר שלוש שנים, מערכה שיש לה הצלחות גדולות מאוד – ועדיין, האתגרים הם לא רק מאחורינו אלא גם מלפנינו.

יובל שטייניץ: עכשיו אני רוצה להתייחס גם כן להטעיה ולסערה שהייתה פה בדבר מחירי החשמל.

יובל שטייניץ: קודם כול, אני רוצה לומר לכם מה העובדות.

יובל שטייניץ: העובדות הן שלפני ארבע שנים מחיר החשמל היה יקר ב-16%.

יובל שטייניץ: בארבע השנים האחרונות מחירי החשמל ירדו, בכמה פעימות, ב-15% או 16%.

יובל שטייניץ: והפעם הם עולים.

יובל שטייניץ: הם לא יעלו ב-6%, הם יעלו בהרבה פחות, אבל תהיה, אני מעריך, עלייה מסוימת של אחוזים בודדים.

יובל שטייניץ: שמעתי חברים מיש עתיד, כולל אנשים שאני מאוד מעריך, מתלוננים על מחיר החשמל.

יובל שטייניץ: בתקופה של יש עתיד בממשלה, לפני שלוש או ארבע שנים, ב-2014, מחיר החשמל היה גבוה ב-15% יותר מהיום.

יובל שטייניץ: ב-15%.

מאיר כהן: בגללנו?

יובל שטייניץ: לא אמרתי בגללכם, אמרתי שכשאתם הייתם בממשלה, מחיר החשמל היה גבוה משמעותית ממה שהוא היום לאחר ההעלאה.

יובל שטייניץ: אני אומר עובדות, מאיר.

יובל שטייניץ: אתה יודע כמה אני מעריך אותך וגם מחבב אותך.

יובל שטייניץ: אני אומר עובדות.

יובל שטייניץ: העובדה היא שמחיר החשמל לפעמים עולה ולפעמים יורד.

יובל שטייניץ: לפני ארבע שנים הוא היה גבוה ב-15% או 16% מהיום, וגם אחרי ההעלאה הוא עדיין יהיה גבוה ב-10% או 12% ממה שהיה בתקופה שאתם הייתם איתנו בממשלה.

יובל שטייניץ: אלה עובדות.

יובל שטייניץ: הדבר השני שאני יכול לומר: מחיר החשמל בישראל נמוך יחסית לרוב מדינות אירופה.

יובל שטייניץ: עכשיו לדבר השלישי: שמעתי בימים האחרונים בדיחה, בדיחה – אני מניח, דרך אגב, שרוב האנשים שדבררו את הבדיחה הזאת באמת לא היו מודעים לאמת – כאילו מתווה הגז תרם לעלייה במחיר החשמל.

יובל שטייניץ: אז אני אומר לכם ישר: מה שהתייקר בעיקר ותרם לעליה במחיר החשמל זה הדלקים המיובאים לישראל מחוץ-לארץ, שהם בערך חצי מעלויות החשמל היום.

יובל שטייניץ: הפחם התייקר ב-12%; לצערי, למרות שהורדתי את שרפת הפחם מקרוב ל-60% לפחות מ-30%, עדיין זה 30%.

יובל שטייניץ: זה התייקר ב-12% בשנה האחרונה, והגז הנוזלי – לא הגז שלנו, חסר לנו עדיין גז, הגז שמביאים מחוץ-לארץ, וכל עוד לווייתן לא מייצר גז חסר לנו גז אז מביאים גז נוזלי LNG מחוץ-לארץ – התייקר ב-36%.

יובל שטייניץ: מחירו באירופה של הגז הנוזלי עומד היום על 9 דולר, בין 8.5 ל-9 דולר.

יובל שטייניץ: זו הסיבה להתייקרות בחשמל.

יובל שטייניץ: מתווה הגז דווקא תרם להוזלת החשמל ויתרום בעתיד להוזלה נוספת.

יובל שטייניץ: החוזה שמדברים עליו, של חברת חשמל, שמשלמת 6.08, דולר הוא מ-2012; מתווה הגז הוא מ-2016.

יובל שטייניץ: כלומר החוזה של חברת חשמל הוא ארבע שנים לפני גיבוש ואישור של מתווה הגז.

יובל שטייניץ: לפני מתווה הגז, המחיר ששילמה חברת חשמל היה 6 דולר ליחידת חום.

יובל שטייניץ: בעקבות מתווה הגז, כשהתחילה תחרות, המחיר כבר ירד, ותחנות כוח פרטיות כבר משלמות 5 דולר, וחלקן – 4 דולר, כי המחיר ירד.

יובל שטייניץ: המחיר היה גבוה ב-50%.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, בעקבות מתווה הגז, חלק מהגז – החוזים שלאחר מתווה הגז הם כבר נמוכים משמעותית, נמוכים ב-20%–30%, מאשר לפני מתווה הגז.

יובל שטייניץ: לא רק זאת, כאשר לווייתן יתחבר ויתחיל להפיק גז, באוקטובר בשנה הבאה, בעוד עשרה חודשים, הגז מלווייתן יחליף את הגז הנוזלי שאנחנו קונים היום ב-9 דולר ויימכר במחירים של בין 4 ל-5 דולר.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, בעוד עשרה חודשים, בזכות מתווה הגז, אנחנו נוותר לחלוטין על גז מיובא, שהיום מוכרים אותו ב-9 דולר או 8 דולר, ונקנה משדה הגז לווייתן גז במחיר של 4 דולר פלוס-מינוס.

יובל שטייניץ: כמו שכתב היום הכתב הכלכלי הרציני סבר פלוצקר בידיעות אחרונות: אם מתווה הגז היה מבוצע לפני ארבע שנים, המחירים היום היו נמוכים בעשרות אחוזים.

יובל שטייניץ: אם נאיץ את מתווה הגז, ככל שנאיץ את פיתוח לווייתן וכריש-תנין, מחירי האנרגיה בישראל ירדו.

יובל שטייניץ: אני יכול להגיד כשר אנרגיה: ללא מתווה הגז וללא גז טבעי בכלל המחירים היו גבוהים היום בעשרות אחוזים.

יובל שטייניץ: בזכות מתווה הגז המחיר כבר החל לרדת – לא המחיר של מה שנעשה לפני מתווה הגז; מה שנחתם ב-2012 נחתם ב-2012, אבל מה שנחתם ב-2017 ו-2018 זה כבר גז במחיר של 4 דולר, בשעה שלפני זה מכרו גז במחיר של 6 דולר, ובאירופה מוכרים גז היום במחיר של 8 ו-9 דולר, בחוזים החדשים.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, בזכות מתווה הגז אנחנו משלמים לא 9 דולר על הגז הישראלי ולא 6 דולר, כמו ששילמנו לפני המתווה, אלא אנחנו משלמים היום 4 דולר ליחידת גז, שזה אחד המחירים הנמוכים בעולם.

יובל שטייניץ: אמור מעתה: בזכות מתווה הגז מנענו עליית מחירים גדולה בהרבה ובזכות מתווה הגז, ברגע שיסתיים פיתוחו של לווייתן, שמפותח רק מאז מתווה הגז – בעוד תשעה חודשים, עשרה חודשים – ניפטר מהגז המיובא, שהיום אנחנו קונים מחוץ-לארץ ב-8–9 דולר; זה יוחלף בגז מלווייתן, כחול-לבן, באזור ה-4 או 4.5 דולר – פחות, יותר – ונחסוך המון כסף שיתרום להפחתה במחיר החשמל.

יובל שטייניץ: אז למרות שכולנו פוליטיקאים, בסוף בסוף צריך לומר אמת ולדבר אמת.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר עוד דבר אחד על האנרגיה: החשמל שמתייקר – ושר האוצר כחלון פועל, ואנחנו משתדלים לסייע לו, למיתון ההתייקרות הזאת, שהיא תהיה נמוכה בהרבה – כנגד זה יש הוזלה משמעותית בחודש האחרון במחיר הדלק למכוניות.

יובל שטייניץ: שאלה: למה הדלק ירד בערך ב-7% והחשמל עלה – השימוע הראשוני היה על 6% אבל זה יהיה, אני מניח, באזור 3%, 3.5%, לא יודע כמה – למה?

יובל שטייניץ: תשובה מאוד פשוטה: לא לקחתי קרדיט על ירידת מחירי הדלק למכוניות; הדלק ירד, הבנזין ירד, כי מחיר הנפט בעולם ירד בחודשים האחרונים.

יובל שטייניץ: החשמל עלה כי מחיר הפחם והגז הנוזלי, שהם המיובאים, עלה.

יובל שטייניץ: זאת האמת המדויקת לגבי המחירים.

יובל שטייניץ: במכלול, כיוון שמשפחה ממוצעת מוציאה יותר על דלק מאשר על חשמל, במכלול סל האנרגיה, עם ההתייקרות שתהיה קטנה יחסית בחשמל וההוזלה גדולה במחיר הבנזין למכוניות שלנו, במכלול, מחיר האנרגיה ירד בתחילת 2019 ולא יעלה, כשעושים את החשבון הכולל.

יובל שטייניץ: אבל גם אמצעי תקשורת לא אחראים מעדיפים לקחת רק התייקרות ולא להזכיר שלפני זה זה הוזל ב-15%, בשלוש שנים האחרונות או ארבע השנים האחרונות.

יובל שטייניץ: שוכחים ומשכיחים את זה שהדלק הוזל.

יובל שטייניץ: לא מספרים לציבור שמחיר החשמל בישראל עדיין זול בהרבה מברוב מדינות אירופה, וכך יוצרים סערה בכוס מים של התייקרות שאין לה בסיס, לפחות לא בתחום האנרגיה – איפה דודי אמסלם כשצריך אותו?

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לכם, מי שלא מכיר את העובדות, אני מציע לו: נא לקחת את ידיעות אחרונות, את מוסף ממון של היום, הכתב הכלכלי סבר פלוצקר פרסם על עמוד שלם ניתוח של מה עשה מתווה הגז למחירי הגז.

יובל שטייניץ: הכותרת היא: להאיץ את מתווה הגז – מכיוון שמתווה הגז תורם להפחתת מחירי החשמל והאנרגיה במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: את זה לא אני אמרתי; זה הכתב הכלכלי מהבכירים והאמינים ביותר בישראל, סבר פלוצקר, בידיעות אחרונות.

יובל שטייניץ: אני גם שומע לאחרונה על ההכנסות של המיליארדים מהגז, שדיברו עליהן ואיפה הן.

יובל שטייניץ: אז אני רוצה להפנות את ידידיי לציטוט שאני אמרתי, כשהצלחנו כאן לגמור את החקיקה של ועדת ששינסקי, המלצות ועדת ששינסקי, אחרי קרב קשה, בסיוע של חברי כנסת מכל סיעות הבית; אני רואה פה את שלי יחימוביץ, שבהחלט נתנה סיוע ארטילרי במאבק הזה, וחברים אחרים.

יובל שטייניץ: אני זוכר בדיוק מה אמרתי אז: ההכנסות הגדולות מהגז, אמרתי, יתחילו להגיע החל משנת 2020 או 2021.

יובל שטייניץ: דרך אגב, בנאום שלה בכנסת אחרי אישור ועדת ששינסקי אמרה שלי יחימוביץ – אני כמעט מצטט: מה שיפה בחקיקת ששינסקי, שזו חקיקה לעתיד, כי כולם יודעים שההכנסות הגדולות מהגז יגיעו רק בעוד עשר או 12 שנים, יתחילו להגיע.

יובל שטייניץ: ההכנסות הגדולות מהגז בדרך.

יובל שטייניץ: כשהן תגענה, אנחנו וילדינו ניהנה מעשרות ומאות מיליארדים.

יובל שטייניץ: התרומה לכלכלת ישראל בצמיחה היא כבר משמעותית; התרומה לכך שמחיר החשמל לא גבוה – כי הוא היה יכול להיות, בלי גז טבעי, גבוה היום ב-20%–30% – היא כבר משמעותית; התרומה ליחסים הבין-לאומיים שלנו היא כבר משמעותית.

יובל שטייניץ: אני מאוד גאה על שני המהלכים שהובלתי, ושניהם היו לא קשים – סליחה, לא קלים – בתחום הגז הטבעי:

יובל שטייניץ: אחד זה מתווה הגז, והשני זה חקיקת ששינסקי, שהעלתה את הכנסות האזרחים והמדינה מ-20% לאזור ה-60%.

יובל שטייניץ: מיליארדים בודדים כבר הגיעו כתוצאה מכך לקופת המדינה.

יובל שטייניץ: עשרות המיליארדים יתחילו להגיע כל שנה בעוד כמה שנים, אחרי החזר מלא של ההוצאות גם על תמר וגם על לוויתן וכריש-תנין.

יובל שטייניץ: זה עוד לפנינו, אבל זה יגיע.

יובל שטייניץ: ומי שהיה אחראי אז, כמוני וכמו – ציטטתי גם את שלי, מהנאום שלה פה, במקרה קראתי אותו לפני כמה ימים – אמר שמה שיפה בחקיקת ששינסקי הוא שההכנסות הן לא מיידיות, אלא יגיעו עוד 10, ו-12, ו-15 שנים.

יובל שטייניץ: מה-12 ו-10 ו-15 השנים האלה חלפו כבר שמונה – סליחה, אני לא כל כך טוב במתמטיקה – חלפו שבע שנים.

יובל שטייניץ: בעוד כמה שנים באמת ההכנסות מהגז יעלו מרמה של מיליארדים בודדים לשנה לרמה של עשרות מיליארדים כל שנה.

יובל שטייניץ: זה גם בזכות העובדה שאת עודפי הגז העצומים שלנו אנחנו נייצא גם לירדן ומצרים, גם לרשות הפלסטינית, וגם – במהלך שיזמתי לפני שנתיים – דרך צינור הגז ישראל–אירופה, לאירופה, דרך יוון ואיטליה.

יובל שטייניץ: אנחנו השגנו הסכם סופי – שהולך להיות מופקד באיחוד האירופי ונוכל לחתום עליו תוך כמה חודשים – ראשון מסוגו בעולם; הסכם של ארבע מדינות: איטליה, יוון, קפריסין וישראל, בגיבוי של נציבות האנרגיה של האיחוד האירופי, על הקמת צינור הגז הימי הארוך והעמוק בעולם, מהים התיכון, מישראל וקפריסין ליוון ואיטליה, ודרכן למדינות אירופה.

יובל שטייניץ: דודי, דודי אמסלם, הבנתם?

יובל שטייניץ: עוד לא הבנתם?

יובל שטייניץ: להמשיך?

דוד אמסלם: כן, כן.

יובל שטייניץ: אוקיי.

קריאות: עוד, עוד.

דוד אמסלם: יובל, הם לא הבינו.

יובל שטייניץ: מה?

דוד אמסלם: – – –

יובל שטייניץ: הם לא הבינו?

דוד אמסלם: לא הבינו.

דוד אמסלם: צריך להסביר להם.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: הרי הם עושים פיקציה בכל – – –

יובל שטייניץ: עוד קצת קריאות ביניים, כי אני צריך לשתות מים.

יובל שטייניץ: אני רוצה לעבור לנושא נוסף, שדיברתי עליו היום בבוקר בכנס סביבתי בתל אביב, נושא שמטריד אותי יותר ויותר.

יובל שטייניץ: וזה לא רק הנושא של זיהום האוויר בישראל אלא הנושא של זיהום האוויר וזיהום הסביבה בעולם כולו.

יובל שטייניץ: אני רוצה לצטט את מה שאמרתי הבוקר.

יובל שטייניץ: אמרתי שהאנושות היום – עם בערך קרוב לשמונה מיליארד בני אדם, עם כוח מדעי, טכנולוגי וכלכלי עצום – הגיעה למצב שבו היא עלולה לסכן את כדור הארץ, לסכן את הסביבה ולהפוך את כדור הארץ למקום שלא מאפשר חיים, ודאי לא חיים תרבותיים מאורגנים לילדינו ולנכדינו.

יובל שטייניץ: ההתחממות הגלובלית היא רק אחד מהסימפטומים או מהמאפיינים של הדבר הזה.

יובל שטייניץ: לכן, אמרתי שאנחנו בישראל נישאר מחויבים להסכמי פריז ולמאמץ הבין-לאומי החשוב – שלצערי, ארצות הברית פרשה ממנו – של גיבוש הסדר בין-לאומי לבלימת הזיהום של האטמוספירה וההתחממות של כדור הארץ.

יובל שטייניץ: הזכרתי גם – דרך אגב, אני רוצה להגיד לחבריי מהאופוזיציה: אתם לא בסדר.

יובל שטייניץ: בדרך כלל, יש פה איזה נוהג חברי שהנואם המסכם, האופוזיציה מסייעת לו למשוך זמן על ידי קריאות ביניים.

יובל שטייניץ: משום מה, כשאני פה, ואני מיודד עם רובכם, אני לא מקבל את הסיוע הזה.

איתן כבל: אני אגיד לך למה.

איתן כבל: אתה מצטט את עצמך, שמענו את זה כבר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סומכים עליך, אדוני, שאתה מתגעגע לעולם האקדמיה ותוכל להעביר הרצאה ברצף.

יולי יואל אדלשטיין: הרי לא ייתכן שסטודנטים יפריעו.

איתן כבל: כל אחד מצטט את עצמו.

איתן כבל: כבר שמענו את הנאום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: עזוב, עזוב, אני דווקא מאוד מאוד הקשבתי לכל העובדות שהשר הביא, וזה היה מאוד מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: איך אומרים?

יולי יואל אדלשטיין: לא – חבר הכנסת איתן כבל – לא תשמע את זה ברדיו.

יולי יואל אדלשטיין: אז – – –

יובל שטייניץ: תודה רבה.

נחמן שי: אני לא הבנתי.

יובל שטייניץ: לא, תכף אני גם אחזור, אם אתה זקוק לחזרה.

לאה פדידה: – – –

יובל שטייניץ: ד"ר שי נחמן, דווקא נראה לי – היה לי רושם שהבנת בפעם הראשונה.

נחמן שי: אבל אתה יודע – – –

יובל שטייניץ: אני מכיר אותך.

יובל שטייניץ: יש לך תפיסה לא רעה.

יובל שטייניץ: על כל פנים, אני רוצה לומר לכם, לבית הנכבד הזה, את הדבר הבא, ואני אומר את זה דווקא, שר האנרגיה, ולא השר להגנת הסביבה: לפי התחזיות, מדינת ישראל תהפוך בתוך 10–15 שנים למדינה הצפופה ביותר במערב.

יובל שטייניץ: כרגע הולנד עדיין באוכלוסין – צפיפות למטר, לשטח – צפופה מאיתנו.

יובל שטייניץ: אבל בגלל גידול האוכלוסייה המבורך שלנו, אנחנו באזור 2030 עד 2040, כנראה, נעקוף את הולנד ונהפוך למדינה הצפופה ביותר בעולם המערבי.

יובל שטייניץ: בשנת 2040, בעוד בסך הכול 21 שנים, אמורים לחיות בישראל, לפי התחזיות, בין 13 ל-13.5 מיליון תושבים.

לאה פדידה: מי חסר – – –

יובל שטייניץ: המשמעות היא שאנחנו מדברים על 3.5–4 מיליון מכוניות פרטיות, תוספת של מאות אלפי אוטובוסים ומשאיות, ובגלל העלייה ברמת החיים גם נצטרך לייצר כמעט פי שניים חשמל בתחנות הכוח שלנו מאשר היום.

יובל שטייניץ: מה זה אומר?

יובל שטייניץ: זה אומר שאם אנחנו לא עושים תפנית משמעותית מבחינת השמירה על איכות הסביבה ומניעת זיהומים, אנחנו עלולים להגיע למצב שאנחנו נתקשה לנשום ברחובות הערים.

יובל שטייניץ: שכמו בבייג'ין, נצטרך לצאת עם מסכות קרטון ביוצאנו לחוצות ערינו, ובבתים נשב עם מסנני אוויר ופילטרים כדי לנשום אוויר נקי.

יובל שטייניץ: מה עושים עם התחזית הקשה הזאת?

יובל שטייניץ: אנחנו במשרד האנרגיה, בשיתוף עם משרדים אחרים – – –

מיקי רוזנטל: תמנו את ביבי לשר לאיכות הסביבה.

יובל שטייניץ: מה?

מיקי רוזנטל: תמנו את ביבי לשר לאיכות הסביבה.

יובל שטייניץ: לא, אני ואלקין מסתדרים.

יובל שטייניץ: אני שר האנרגיה, אלקין שר לאיכות הסביבה.

יובל שטייניץ: הוא שותף נהדר לכל המהלכים, ואנחנו מסתדרים.

יובל שטייניץ: אה, הינה, בדיוק הגעת.

יובל שטייניץ: רציתי לומר שבחו של אדם שלא בפניו.

יובל שטייניץ: אז כבר הגעת.

דוד אמסלם: – – – חזר.

דוד אמסלם: חכה.

יובל שטייניץ: מה?

יובל שטייניץ: עוד דקה יש לי?

דוד אמסלם: עוד בן אדם צריך להשתתף במצווה.

יובל שטייניץ: מה?

יובל שטייניץ: לא שמעתי אותך.

דוד אמסלם: תמשיך לדבר עוד קצת.

דוד אמסלם: הם לא הבינו.

יובל שטייניץ: אוקיי.

יובל שטייניץ: תראו, לי יש אמון גדול בהבנה שלכם, אבל יושב-ראש הקואליציה דודי אמסלם כל הזמן מטיל ספק בכושר ההבנה והוא מבקש שאסביר עוד ועוד.

לאה פדידה: מה עם – – –

יובל שטייניץ: זה נשגב מבינתי.

יואל חסון: אולי תגלה לנו למי אתם מחכים?

יובל שטייניץ: אני רק אסיים את הדבר הזה: יזמנו תוכנית שנקראת 2030, לגמילה מוחלטת של ישראל מכל הדלקים המזהמים – מפחם, שמזהם פי 50 את האוויר שאנחנו נושמים מאשר ייצור חשמל בגז טבעי; לא 50% יותר, לא 500% יותר, אני מדבר על 5,000% יותר, פי 50.

יובל שטייניץ: אנחנו סוגרים את התחנה הפחמית בחדרה בתוך שלוש שנים, ובתוך עשור – את התחנה הפחמית הנוספת באשקלון.

יובל שטייניץ: אנחנו נשתחרר גם מהדיזל והסולר, ואפילו מרוב הבנזין.

דוד אמסלם: הם הבינו.

דוד אמסלם: מבחינתי הם הבינו.

יובל שטייניץ: והרעיון הוא שבתוך 12 שנים כל החשמל ייוצר בגז טבעי או אנרגיה סולרית, כמעט כל התעשייה תהיה על גז טבעי, מעל 95%, וגם המכוניות יהיו ברובן המכריע חשמליות.

יובל שטייניץ: אם מדובר באוטובוסים ובמשאיות – מכליות של גז טבעי דחוס.

יובל שטייניץ: לכן, אני מסכם, הממשלה הזאת דואגת לביטחון בכל הגזרות, דואגת לכלכלה, דואגת לאיכות החיים ולאיכות הסביבה, ואין לי ספק ששר הביטחון החדש, ראש הממשלה, שאנחנו מתבקשים לאשר את מינויו היום לשר ביטחון – כחבר קבינט אני אומר את זה: אין לי ספק ביכולת שלו, בהבנה שלו, ביכולת שלו גם להניע את המערכת לכיוונים חדשים ולשפר הלאה את מיצובה הביטחוני של מדינת ישראל מול ההתבססות האיראנית בסוריה, מול המנהרות של החיזבאללה ושל החמאס, מול הטרור ומול הגרעין האיראני.

יובל שטייניץ: תודה רבה לכולכם על ההאזנה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר שטייניץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת זנדברג וטיבייב, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש קודם כול שקט, במיוחד בצדדים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש כעת לכבד את זכרו של חבר הכנסת לשעבר שמואל פלאטו שרון, שהלך לעולמו לפני כשבוע וחצי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש לקום, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, פלאטו שרון היה חבר הכנסת התשיעית מטעם מפלגת פיתוח ושלום, שאותה הקים ובראשה עמד.

יולי יואל אדלשטיין: במהלך כהונתו הציבורית עסק פלאטו שרון בניסיון למצוא פתרונות לבעיות בשוק הדיור.

יולי יואל אדלשטיין: הופעותיו מעל דוכן הכנסת היו תמיד מסקרנות, צבעוניות ומלאות עניין.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נצרב בלקסיקון של הפוליטיקה הישראלית עם המשפט שהיה חוזר עליו מפעם לפעם: "מה אתה עשית בשביל מדינה?

יולי יואל אדלשטיין: " אולי לזכרו אני מפנה את השאלה הזאת לכל אחד מאיתנו – בתקווה שנוכל לעשות יחד עוד הרבה יותר בשביל המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם הכנסת, אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחתו של פלאטו שרון.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבין שהממשלה מבקשת הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ערוכים, גברתי המזכירה?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: נא להתחיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לא להפריע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – בעד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – בעד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד נפתלי בנט – בעד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד אילן גילאון – נגד יהודה גליק – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד צחי הנגבי – בעד שרן השכל – בעד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד אכרם חסון – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד רוברט טיבייב – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יעל כהן-פארן – נגד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – נגד אוסנת הילה מארק – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – בעד משה מזרחי – נגד מרב מיכאלי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – נגד דן סידה – בעד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – בעד חמד עמאר – נגד לאה פדידה – נגד רועי פולקמן – בעד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – בעד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד נורית קורן – בעד יואב קיש –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד מוסי רז – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – נגד ג'מעה אזברגה – נגד יואל חסון – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם יש מישהו או מישהו שמעוניין להצביע, ולא קראו בשמו או בשמה?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) עאידה תומא סלימאן – נגד

יולי יואל אדלשטיין: עוד מישהו?

יולי יואל אדלשטיין: לא נמצאו כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הודעת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה למנות את ראש הממשלה בנימין נתניהו לתפקיד שר הביטחון, זאת בהמשך למילוי התפקיד על ידיו מיום 18 בנובמבר 2018, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה – תוצאות ההצבעה: 59 חברי כנסת בעד, 56 נגד.

יולי יואל אדלשטיין: המינוי אושר.

יואל חסון: כמה?

יולי יואל אדלשטיין: 59 בעד, 56 נגד.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1275; דברי הכנסת, חוב' ט', ישיבה 386, עמ' 32332; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ממשיכים בחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס 33), בקריאה שנייה ושלישית.

יואב קיש: האמת, שיש לי הרגשת דז'ה וו, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: הרגשת הדז'ה וו היא כי בעצם מדובר – חבר הכנסת יואל חסון, שלום.

יואב קיש: יש לי הרגשת דז'ה וו קלה, אני לא יודע אם אתה יודע למה.

אלי אלאלוף: דז'ה וו.

יואב קיש: דז'ה וו.

יואב קיש: למה יש לי את ההרגשה הזאת?

יואב קיש: למה?

יואב קיש: מדובר בחוק – לדעתי הייתי מעל הדוכן פה לפני כשלושה שבועות, הוא היה אמור לעבור בקריאה שנייה שלישית והאופוזיציה הפילה אותו.

יואב קיש: חבר הכנסת יואל חסון, האם זכור לך האירוע?

יואל חסון: אני מנסה לשכוח.

יואב קיש: אתה מנסה לשכוח.

יואב קיש: האמת, בצדק.

יואב קיש: גם חבר הכנסת איל בן ראובן מנסה לשכוח, וגם חברת הכנסת לאה פדידה מנסה לשכוח.

יואל חסון: אולי ניזכר שוב.

יואב קיש: אולי ניזכר שוב.

יואב קיש: אבל החוק הזה, השר יריב לוין, החוק הזה כבר היה פה, נפל בתרגיל פוליטי מיותר, ועכשיו אנחנו פשוט מביאים אותו שוב.

יואב קיש: אנחנו היינו באיזושהי תקופת התארגנות קלה לפני כחודש.

יואב קיש: והאמת, נכון, האופוזיציה ניצלה את זה שהאמנו למה שהם אמרו לנו לפני כן, והם הפתיעו אותנו, למרות שאמרו שיעשו אחרת.

יואב קיש: אנחנו היום בסוג התנהלות אחר.

יואב קיש: לכל חוק אנחנו דואגים להביא את הרוב, ובעצם החוק הזה, אני מניח שיעבור גם בהצבעה הזו.

יואב קיש: אגיד לכם שוב בקצרה במה במדובר, גם למען הפרוטוקול.

יואב קיש: הצעת החוק המונחת בפניכם היא הצעה המביאה לשינוי משמעותי בדיני מקרקעין, ונועדה להגביר את יכולת ניצול הקרקע באמצעות אפשרות להפרדת בעלות במקרקעין לחלקות תלת-ממדיות, שיהוו נושא נפרד לעסקאות ולזכויות בשכבות השונות של הקרקע: תת-קרקע, פני הקרקע ומרחב הרום – איזה מושג, מרחב הרום, יפה מאוד.

יואב קיש: התיקון המוצע נדרש שכן במצב המשפטי הקיים אין אפשרות להעביר ולרשום זכויות בחלקים שונים של שכבות קרקע שונות.

יואב קיש: בהיות מרשם המקרקעין דו-ממדי, הוא אינו מאפשר רישום של זכויות בעלות בממד האנכי.

יואב קיש: לכן, מוגבלויות הדין הקיים מביאות לקשיים משפטיים ומעשיים שונים, אשר הולכים ומתעצמים בשנים האחרונות, במיוחד באזורים צפופים שנדרשים לשטחים לצורך ציבור ותשתיות, כאשר אין בנמצא קרקע פנויה שיכולה לספק מענים אלו.

יואב קיש: יש היום צורך חיוני לאפשר חלוקה גמישה יותר של מקרקעין ולהתמודד עם משאבי קרקע מוגבלים.

יואב קיש: סיימתי.

יואב קיש: אני, אמרו לי רק לחכות.

יואב קיש: ראש הממשלה, זה חוק, שאם אתחיל להסביר לציבור במה מדובר, כולם יירדמו.

בנימין נתניהו: ספר להם מי זה הקולונל קיש.

בנימין נתניהו: הם לא יודעים מי זה הקולונל קיש.

בנימין נתניהו: תגיד להם מי זה הקולונל קיש.

נאוה בוקר: מי זה הקולונל קיש?

נאוה בוקר: אה, סבא שלו.

יואב קיש: אני עונה פה לשאלת ראש הממשלה, שרצה שאסביר לאנשים על סבא שלי, זיכרונו לברכה.

שולי מועלם-רפאלי: אם תענה תשובה נכונה, תוכל להיות חתן התנ"ך.

יואב קיש: זה לא מהתנ"ך, כי מדובר על סבא שלי, זיכרונו לברכה, בריגדיר ג'נרל פרדריך קיש, שנהרג, לצערי, במלחמת העולם השנייה, קצין חיל ההנדסה הראשי בקרבות בצפון אפריקה נגד הנאצים, שותף לקרב אל-עלמיין, היהודי עם הדרגה הכי גבוהה בצבא הבריטי.

יואב קיש: על שמו כפר קיש, דרך אגב:

יואב קיש: חיילי הבריגדה שהכירו אותו בלחימה חזרו בחזרה ואמרו, בואו נקרא על שמו את הכפר, והכפר הוקם עם חיילי הבריגדה.

יואב קיש: הוא קבור בתוניס יחד עם שלושה קצינים נוספים, פקודים שלו, שנהרגו בעלייה על מוקש בתוניס, ממש לקראת סוף מלחמת העולם השנייה.

יואב קיש: הוא בעצם היה יהודי ציוני בריטי שעלה לארץ בעקבות בקשתו של חיים ויצמן, זיכרונו לברכה, והיה יושב-ראש הסוכנות המדינית, הזרוע המדינית של הסוכנות פה בארץ; קיים שיחות וייצג את הציבור היהודי לפני קום המדינה, בשלטון של המנדט, והיה גם מעורב במהלכים עם הציבור הערבי.

יואב קיש: למשל, בכל נושא פרעות תרפ"ט, פרעות 29', סבי היה אחראי מטעם היישוב היהודי לבדוק ולחקור, והיה עם הדרישה להקים צוות חקירה ולהאשים בסוף את הקצין הבריטי שהיה אחראי ליישוב היהודי ולמעשה מעל בתפקידו.

יואב קיש: היסטוריה ארוכה.

יואב קיש: יש גם רחובות קיש, על שמו, גם כפר קיש.

יואב קיש: זה הסבא שאליו התכוון ראש הממשלה בשאלתו.

יואב קיש: מובן שאני מאוד גאה בו.

יואב קיש: לסיום העניין של החוק, אני אומר שהחוק יאפשר לראשונה רישום של חלקות תלת-ממד, ובוועדה הגדרנו שבשלב הראשון, התכנון שיאפשר רישום של תלת-ממד, ככל שמדובר בשימושים פרטיים, יתאפשר רק במוסדות התכנון המחוזיים והארציים, וזאת כדי להתגבר על חשש של שימוש לא ראוי בחוק.

יואב קיש: יחד עם זאת, על מנת לאפשר גמישות ובחינה מחדש נקבע כי ככל שיהיה בכך צורך, שר המשפטים, בהסכמת שר האוצר ואישור ועדת הפנים והגנת הסביבה, יוכל להרחיב את הסמכות לתכנון חלקה תלת-ממדית גם לוועדה המקומית.

יואב קיש: החוק, נקבע שייכנס לתוקף – תחילתו שנה מיום פרסומו.

יואב קיש: כמובן, לא היו הסתייגויות.

יואב קיש: אני חייב שוב לומר, לאותם חברים שהצטרפו לאחרונה, שמדובר בהצעה שהייתה פה לפני שלושה שבועות וראינו לנכון, בגלל החשיבות שלה וההסדרה שלה תכנונית, להביא אותה מהר ככל הניתן, ואני מאוד שמח שהספקנו גם להעביר קריאה ראשונה בבית הזה וגם לסיים את החקיקה בוועדה, כך שהחוק הגיע ללא הסתייגויות, ללא בקשות דיבור, ולמעשה ברגע שאני יורד מהדוכן ניגש ישר להצבעה.

יואב קיש: ולכן אני מחכה באמת לראות שהקואליציה – למה, צחי?

יואב קיש: בטוח?

צחי הנגבי: – – –

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: אני לא סומך על הבעד הזה.

יואב קיש: מה שאמרתי לך עכשיו זה מה שהיה פה לפני שלושה שבועות.

יואב קיש: הם אמרו לי שהם בעד ובסוף הם הצביעו נגד.

יואב קיש: אני לא מוכן עוד פעם לעבור את האירוע הזה.

יואב קיש: לא, אני רוצה שיו"ר הקואליציה או עליזה – עליזה, עליזה, אפשר לרדת?

יואב קיש: אני יורד.

יואב קיש: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

נאוה בוקר: חברים, אנחנו רוצים לעבור להצבעה על הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–3 – 88 נגד – 12 נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

נאוה בוקר: בעד – 88, 12 מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה – – –

לאה פדידה: – – –

נאוה בוקר: כן?

נאוה בוקר: חברת הכנסת לאה פדידה, לפרוטוקול – בעד?

נאוה בוקר: הצביעה בעד, בבקשה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי, לפרוטוקול, הצביעה בעד.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים כעת להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, בקריאה שלישית.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 88 נגד – 12 נמנעים – אין חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, נתקבל.

נאוה בוקר: 88 בעד, 12 מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים, כמובן.

נאוה בוקר: [נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: חברים, אנחנו עוברים להחלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בחוק רישוי עסקים (תיקון מס' 34), התשע"ח–2018.

נאוה בוקר: יציג את החלטת הוועדה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: תודה, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: זה בדיוק דקה.

יואב קיש: אמיר, אל תצאו כי אני יורד, אני לא מחכה פה, מדובר פה בסך הכול בתיקון טעות סופר, רק שיהיה ברור, ואני מקריא את ההחלטה: בחוק רישוי עסקים (תיקון מס' 34), בסעיף 31, בסעיף 20(ב)(2) המובא בו, במקום "משישה" צריך להיות "מ-18".

יואב קיש: החוק כבר פורסם.

יואב קיש: בשל שיבוש של העתקה נפלה טעות בסעיף ונכתב בו בטעות שישה חודשים ולא 18 חודשים, כפי שהיה הנוסח שהובא בפני ועדת הפנים והגנת הסביבה, שאותו אישרה הוועדה לקריאה שנייה ושלישית.

יואב קיש: מוצע לתקן את הטעות לפי סעיף 10א(ד) לפקודת סדרי השלטון והמשפט.

יואב קיש: תחילתו של התיקון ביום תחילתו של החוק, קרי ב-1 בינואר 2019, כ"ד בטבת התשע"ט.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה על החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות כמובן.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה – 92 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בחוק רישוי עסקים (תיקון מס' 34), התשע"ח–2018, נתקבלה.

נאוה בוקר: והתוצאה – 92 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההחלטה תירשם בספר החוקים – התקבלה, כמובן.

נאוה בוקר: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות התקבלה, ותירשם בספר החוקים.

נאוה בוקר: [מס' מ/1139 ופ/3697/20; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' ל"ד, ישיבה 251, עמ' 23064, חוב' כ', ישיבה 217, עמ' 21440; מושב זה, חוב' ט', ישיבה 386, עמ' 32361; נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 96), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

נאוה בוקר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, רבותיי השרים, חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק זו היא הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שהתמזגה עם הצעת חוק ממשלתית.

ניסן סלומינסקי: אם אתם זוכרים, בשבוע שעבר פיצלנו את הצעת החוק הממשלתית רק לנושא הזה של קביעת מומחה בנושא של עבירות מין.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק בעיקרה אומרת שכשמגיעים וצריך למצוא מומחה, לפעמים, בדין האזרחי – אחרי שבית המשפט כבר קבע בדין הפלילי שהוא עבריין, שהוא אשם, ועכשיו יש תביעה אזרחית – לחזור על כל הסיפור עוד פעם, אם יצטרכו מומחה, ולפתוח את הכול מחדש, יכול להיות שזה יהיה קשה מאוד לתובעת שהיא הנפגעת.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה בא ואומר שאם יצטרכו מומחה, נותנים לה את האופציה הראשונה להחליט אם היא רוצה שהיא תביא מומחה שלה ואז גם הצד השני יביא, או שיהיה מומחה אחד מבית הדין.

ניסן סלומינסקי: כלומר, נותנים לה את העדיפות.

ניסן סלומינסקי: מאחר שהוא כבר הואשם והוא הורשע, לכן נותנים לה, לאישה, את האופציה להחליט מה נוח לה יותר ולפי זה ייקבע אם המומחה יהיה זה שהיא תביא או יהיה מומחה מטעם בית המשפט, ואז יהיה מומחה אחד בשביל שניהם.

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק הגונה, ראויה, ואחרי כל הסבל שהיא סבלה בדין הפלילי, נותנת לה – – –

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אני מבקש מכולם להצביע בעד החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אין הסתייגויות אבל יש בקשות דיבור.

מאיר כהן: מיכל רוזין – מוותרת; חברת הכנסת תמר זנדברג – לא נמצאת; אילן גילאון – מוותר, אדוני.

מאיר כהן: עיסאווי פריג'.

מאיר כהן: חמש דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

מאיר כהן: כן, אדוני, חמש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, מדברים על מומחה, מומחיות.

עיסאווי פריג': באותו עניין, ב-27 בדצמבר אמור להתקיים כנס שיזמו המשרד לשוויון חברתי והרשות למעמד האישה, עושים כנס נשים בתקשורת.

עיסאווי פריג': אבל צר לי מאוד, השרה גילה גמליאל, שכשמדברים על נשים בתקשורת מדובר רק ביהודיות.

עיסאווי פריג': עברתי על ההזמנה לכנס, כנס של הרשות למעמד האישה והמשרד לשוויון מגדרי-חברתי, ושם לא הייתה אף עיתונאית ערבייה.

עיסאווי פריג': אני פונה לחברות הכנסת היהודיות: אנחנו מדברים על משרד לשוויון מגדרי שממומן על ידי הממשלה; הולכים ועושים כנס עיתונאות כזה ואף עיתונאית ערבייה לא מוזמנת לכנס הזה.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי: איך זה קורה?

עיסאווי פריג': האם נפל בין הכיסאות הדבר הזה?

עיסאווי פריג': מכאן, חברים, אני פונה לשרה גמליאל: עצם היוזמה והעשייה של הכנס בהרכב המוצע הוא אות קין על משרדך.

עיסאווי פריג': הדבר הנוסף, אני עברתי על המוזמנים והפאנלים, ומי כן בתוך הפאנל?

עיסאווי פריג': רני רהב.

עיסאווי פריג': אותו רני שרק לפני שבוע כתב לאימא שהבת שלה נאנסה, בת 14, ואמר לה: את הבעיות הכואבות שלך שמרי לעצמך.

עיסאווי פריג': רני כן מוזמן.

עיסאווי פריג': אף עיתונאית ערבייה לא מוזמנת.

עיסאווי פריג': מה אנחנו צריכים להבין מזה?

עיסאווי פריג': כאן המקום, חברים, להתנער מרהב, שתוקף אימהות וילדות שנאנסו ומגן על עברייני מין.

עיסאווי פריג': הרשות למעמד האישה, שמזמינה אותו לכנסים ומדירה את העיתונאים והעיתונאיות הערבים – אנחנו מוחים על זה.

עיסאווי פריג': אומר, אסור לאפשר לכנס הזה להתקיים כפי שהוא מתקיים בלי ערביות ועם שונאי נשים, וכל זה יוצא מהמשרד לשוויון חברתי.

עיסאווי פריג': אני שוב מדגיש: בלי עיתונאיות ערביות ועם שונא נשים שתוקף אימא שמבקשת להגן על הבת שלה, זה הכנס שהמשרד לשוויון חברתי יוזם.

עיסאווי פריג': מכאן אני קורא לכל העיתונאיות וחברות הכנסת שהוזמנו לכנס להודיע שעד שרני רהב לא יצא ממנו ועד שנציגות ערביות לא תיכנסנה לפאנלים, הן לא יסכימו לקחת חלק בכנס הזה.

עיסאווי פריג': תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה, ואחריו נעבור להצבעה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, רבותיי השרים, היה מעניין פה לפני דקות אחדות.

מוסי רז: רק אתמול ראינו את שרי הממשלה יוצאים להפגנה נגד מצב הביטחון בתקופתו של ראש הממשלה ושר הביטחון בנימין נתניהו.

מוסי רז: כן, הפגנה של שרי ממשלה, ממשלה יוצאת להפגנה, לא יודע אם נראה דבר כזה בתולדות הדמוקרטיות בעולם.

מוסי רז: אבל היום, כמו שפנים, כל האצבעות הורמו – או לא האצבעות, הקולות, כי הייתה הצבעה שמית.

מוסי רז: כל השרים כולם תמכו במינויו של בנימין נתניהו לשר הביטחון, אותו בנימין נתניהו שרק אתמול הם הפגינו נגד המדיניות שלו.

מוסי רז: באמת, עקביות זה הצד החזק של שרי ממשלת ישראל ושל חברי הקואליציה, בעיקר מהמפלגות שהן לא ליכוד.

מוסי רז: לליכוד יש בעיות אחרות, קשות יותר, אבל לפחות הם עקביים.

מוסי רז: כל פתרונות הפלא שהם מציעים לנו לנוכח מה שקורה – אחמד, אתה מפריע לי.

מוסי רז: אחמד.

מוסי רז: אחמד – כל פתרונות הפלא שמציעים לנוכח מה שקורה, לא רק שהם לא מוסריים, לא רק שידרדרו אותנו לעוד אלימות ואלימות שכנגד, הם גם לא ישימים.

מוסי רז: הם יודעים את זה בעצמם.

מוסי רז: אבל למה לא? הרי להסית זה קל.

מוסי רז: להציע הצעות בלתי אפשריות זה קל, מקבלים על זה קולות בפריימריז, אולי אחרי זה – גם בקלפיות.

מוסי רז: לא צריך להוכיח את היישום של זה.

מוסי רז: זוכרים את ההצעה של שר החינוך היום, אז מועמד לחבר כנסת ראש הבית היהודי בנט, לספח את אזור C?

מוסי רז: הייתה לו הצעה כזאת.

מוסי רז: עוד מעט שש שנים כאן, בבית הזה; כמובן שהוא לא הביא את ההצעה הזאת, כי הוא יודע, כמו כל אחד מ-120 חברי הכנסת שיושבים פה, גם אלה שלא יושבים פה כרגע, שההצעה הזאת תביא לנו עוד אלימות, עוד דם בשני הצדדים, עוד צרות, עוד בידוד מדיני.

מוסי רז: אבל להציע, לעשות סרטונים יפים, זה קל.

מוסי רז: אותו דבר בהצעות שהם יביאו הנה בקריאה טרומית ביום רביעי.

מוסי רז: הם הרי יודעים שהדברים האלה לא יהפכו לחוק.

מוסי רז: הם יודעים שהם לא חוקתיים.

מוסי רז: הם יודעים שאי-אפשר לגרש אנשים.

מוסי רז: מה אתם רוצים?

מוסי רז: חבר הכנסת יוגב רוצה לגרש ילדים מהבית שלהם בגלל שמישהו מהמשפחה שלהם עשה משהו.

מוסי רז: הרי זה לא יקרה, זה לא יהיה.

מוסי רז: זה לא מוסרי לגרש ילדים מהבית שלהם, והכי חשוב – זה רק יקטין את הביטחון; משום שכשאתה מתעלל באוכלוסייה, כשאתה תוקף חפים מפשע – וזו ההצעה שתובא הנה ביום רביעי, לתקוף חפים מפשע, לפגוע בחפים מפשע – אחרים פוגעים בחפים מפשע גם מבני עמנו.

מוסי רז: וכך אחד הורג את השני, וזה בדיוק מה שקורה עכשיו בשטחים.

מוסי רז: לא רק זה, פתאום אנחנו רואים ריקוד על הדם: על הדם של התינוק עמיעד ישראל, שנרצח עוד לפני שנולד; ריקוד על הדם של החיילים שנפלו במלחמה על הגנת ההתנחלות הבלתי-חוקית גבעת אסף.

מוסי רז: ופתאום בשמם של האנשים הללו מציעים לנו כל מיני הצעות, לדוגמה להפוך 60 התנחלויות לא חוקיות לחוקיות.

מוסי רז: ומה אתם חושבים תהיה התוצאה?

מוסי רז: מה הייתה התוצאה בגבעת אסף, מקום שאליו הלכו המתנחלים לאחר שנרצח אסף הרשקוביץ, והקימו התנחלות לא חוקית?

מוסי רז: מה הייתה התוצאה?

מוסי רז: שני חיילים הרוגים.

מוסי רז: האם אנחנו רוצים שני חיילים הרוגים כפול 60 התנחלויות שאתם רוצים להכשיר?

מוסי רז: זה מה שאנחנו מחפשים?

מוסי רז: האם הכשרת התנחלויות בלתי חוקיות – הכשרה, מה זה הכשרה?

מוסי רז: העולם לא יראה בהן חוקיות.

מוסי רז: האם אתם חושבים שהנאבקים נגד הכיבוש יגידו: יופי, הוכשרו ההתנחלויות הבלתי-חוקיות, נפסיק את המאבק נגד הכיבוש?

מוסי רז: האם אתם חושבים שזה יפסיק את האלימות?

מוסי רז: או שאתם מבינים, כמו כל בר-דעת, שזה יוסיף אלימות, אבל זה לא מעניין אתכם?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 96).

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 1 – 69 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מאיר כהן: 69 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 72 נגד – אין נמנעים – אין חוק בתי המשפט (תיקון מס' 96), התשע"ט–2018, נתקבל.

מאיר כהן: 72 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 96), התשע"ט–2018, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: אני מבקש מחברת הכנסת ורבין, בבקשה, תודה קצרה.

מאיר כהן: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אני באמת אהיה קצרה.

איילת נחמיאס ורבין: החוק שאתם עזרתם לי להעביר היום, ועזרתם לישראליות ולישראלים, בעיקר לנפגעות עבירות מין – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: די, אין שום הצבעה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מרשה לי להתחיל מההתחלה?

מאיר כהן: כן, בבקשה, מההתחלה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שעזרתם לי להעביר הערב היא הצעת חוק מאוד חשובה, ותעזור לנפגעות עבירות מין לא להירתע מהאפשרות שהן ייחקרו על ידי עורך הדין של הנתבע, שהוא כבר עבריין מורשע בעבירת המין, שפגע בהן – ולמעשה, להתעלל בהן מחדש, ולהחזיר להן את כל האירוע הקשה שהן חוו מחדש.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שנה וחצי, כשנימקתי כאן את הצעת החוק הזאת, סיפרתי על אירוע אישי שאני עברתי כשהייתי בת 13.

איילת נחמיאס ורבין: המודעות אז הייתה הרבה יותר נמוכה מאשר היום, ואני כולי תפילה שיותר נשים שעבריין שפגע בהן הורשע יפנו גם למסלול האזרחי וידרשו את הפיצויים שמגיעים להן.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות בראש וראשונה, לשרת המשפטים איילת שקד, שעזרה לי בהעברת הצעת החוק; לעורכות הדין ממשרד המשפטים – עו"ד ליאנה בלומנפלד מגד, מצוות ייעוץ וחקיקה, שעזרה לנו; ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, ולמנהל הוועדה אסף, שעזרו לי, גם במהלך הפגרה, להעביר את החוק; לעו"ד רותם אלוני, יו"ר משותף של ועדת נפגעי עבירה בלשכת עורכי הדין, על הסיוע המקצועי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה מיוחדת לאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית; לעו"ד איילת רזין בית-אור, יועמ"ש האיגוד, על כל הסיוע שהן מעניקות לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית כל יום בשנה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [מס' כ/807; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' ל"ג, ישיבה 359, עמ' 31019; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצעת חוק אחריות לעבודות שיפוצים, התשע"ט–2018, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

מאיר כהן: אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שר נכבד, רשמת פרלמנטרית, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, את הצעת חוק אחריות לעבודות שיפוצים, התשע"ט–2018.

איתן כבל: כיום לא קיימים בחקיקה הסדרים ספציפיים החלים על מזמין שהתקשר בהסכם לביצוע עבודות שיפוצים בתשלום.

איתן כבל: על היחסים בין הצדדים חלים הדינים הכלליים בתחומי החוזים והצרכנות.

איתן כבל: לעיתים עבודות השיפוצים, הכרוכות בעלויות כספיות ניכרות, נעשות ברשלנות או שלא בהתאם לסיכום בין הצדדים, ובמקרים רבים אותם ליקויים ואי-התאמות יתגלו רק לאחר תקופה ארוכה ממועד סיום עבודות השיפוצים.

איתן כבל: את הצעת החוק המונחת לפניכם יזמו חברי הכנסת רועי פולקמן, שגם הוביל את ההצעה מאל"ף ועד תי"ו, אכרם חסון, מיקי לוי, חיים ילין, מרדכי יוגב, נחמן שי, ומירב בן ארי – ועכשיו הם גם יודעים שהם העבירו את החוק.

איתן כבל: אני מודה להם על יוזמתם החשובה.

איתן כבל: עניינה של הצעת החוק בקביעת תקופת אחריות מחייבת לכל עבודת שיפוצים שעלותה לפחות 20,000 שקלים חדשים כולל מע"מ.

איתן כבל: הסכום יעודכן מדי שנה.

איתן כבל: לפי ההסדר המוצע, במהלך תקופת האחריות, מבצע עבודות שיפוצים יהיה אחראי לכל אי-התאמה בעבודתו או בטובין שסופקו על ידו.

איתן כבל: אי-התאמה היא כל ליקוי בעבודה או בטובין, חריגה ממה שסוכם בין הצדדים להסכם, וכן עבודות שבוצעו שלא בהתאמה לאמור בתקן רשמי כמשמעותו בחוק התקנים, התשי"ג–1953.

איתן כבל: כדי לספק הגנה משמעותית לזכויותיו של המזמין, מוצע לקבוע העברה של נטל ההוכחה למבצע העבודות, כך שהאחריות לאי-התאמות שנתגלו במבנה ששופץ בתקופת האחריות תוטל עליו, אלא אם כן הוכיח כי הן נגרמו בשל מעשה או מחדל של המזמין.

איתן כבל: לפי הצעת החוק, תקופת האחריות שתחול על עבודות השיפוצים תהיה תואמת, כברירת מחדל, לתקופת הבדק שקבועה לגבי כל אי-התאמה בתוספת לחוק המכר (דירות), התשל"ג–1973.

איתן כבל: לדוגמה, תקופת האחריות לעניין שיפוץ במערכת צנרת המים תהיה ארבע שנים, ותקופת האחריות לעניין ריצוף וחיפויי פנים תעמוד על שנתיים.

איתן כבל: עם זאת, מוצע לאפשר לצדדים לנהל משא ומתן על תקופת האחריות, מה שעשוי להשליך על איכות העבודה ועל מחירה.

איתן כבל: בהתאם לכך, המזמין והמבצע יהיו רשאים להסכים ביניהם על תקופות אחריות אחרות, כך שהתקופות המנויות בתוספת לחוק האמור תהיינה תקפות רק אם לא נקבע אחרת בין הצדדים.

איתן כבל: ואולם, כדי להבטיח רמת איכות בסיסית של עבודות השיפוצים, תקופת האחריות, בכל מקרה, לא תפחת משנה אחת.

איתן כבל: ויודגש: קבענו בחוק המוצע כי כל התניה אחרת בין הצדדים על הוראות ההסדר, שאינה נוגעת למשך תקופת האחריות, תוכל להיעשות רק אם היא לטובת המזמין.

איתן כבל: בהצעת החוק קבענו גם שאם האי-התאמה שהתגלתה ניתנת לתיקון, המזמין ייתן למבצע העבודה הזדמנות נאותה לתקנה בלא תמורה בתוך זמן סביר.

איתן כבל: אני מבקש להבהיר שהצעת החוק תחול לגבי כל מי שמבצע בפועל עבודות שיפוצים בסכום כאמור, אם הוא רשום ברשם הקבלנים ואם לאו, וזאת כדי להימנע מלפטור מאחריות דווקא את אלו שאינם כפופים לרשם הקבלנים ולדין המשמעתי.

איתן כבל: ההסדר המוצע יחול לגבי התקשרויות שנעשו החל מיום התחילה של החוק – שלושה חודשים מיום פרסומו ואילך.

איתן כבל: הצעת החוק מספקת תמריץ לצדדים להסכם שיפוצים לתעד את תקופת האחריות שהוסכמה ביניהם.

איתן כבל: לתיעוד שכזה ישנן השפעות חיוביות, שעיקרן צמצום חוסר הוודאות בין הצדדים במקרה של אי-התאמה שנתגלתה בעבודת השיפוצים.

איתן כבל: חברות וחברי הכנסת, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגות אלא בקשת רשות דיבור בלבד, ולפיכך, אני מבקש מכם לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

איתן כבל: אני מבקש להודות לחבר הכנסת פולקמן.

איתן כבל: הצעת החוק הזו היא באמת באמת – היא לכאורה, ככה, אתה יודע, בתוך הערב הזה, משתבללת לה, אבל היא אחד הנושאים שמטרידים מאוד את הציבור במדינת ישראל, ואין כמעט מי שלא עוסק בשיפוץ או זקוק לשיפוץ.

איתן כבל: אנחנו לא נדבר סרה, חס וחלילה, בשיפוצניקים שקבעו איתנו למחר ולא יגיעו.

איתן כבל: אני רוצה להודות, בהזדמנות הזו, למרב תורג'מן מצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הכנסת, שעמלה על הצעת החוק, וכמובן ללאה ורון ולצוות ועדת הכלכלה, שתמיד עושים עבודה מדהימה.

איתן כבל: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אין הסתייגויות, אבל יש בקשת דיבור אחת של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אדוני.

מאיר כהן: לאחר ההצבעה, חבר הכנסת פולקמן יודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה אל-רחמאן אל-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק טוב, תמכתי בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק, יש בו כמה נקודות שאני מבקש להמליץ עליהן גם לציבור וגם לקבלנים, וגם חלק למשרדי ממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה מאפשר הסכם בעל פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חשוב שיהיה גם ביטחון בין האנשים, שגם יהיה צדק ביניהם, אחד יאמין לשני, יהיה אמון בין הצדדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אתה לא יכול להבטיח שכולם ילכו לפי האמון הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, ההצעה שלי וההמלצה שלי: ללכת להסכמים כתובים בתקופת האחריות, כי אחרת זו מילה מול מילה, כבוד היושב-ראש; יגיע לבית משפט מילה מול מילה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא צריכים את המצב הזה: רוצים שיהיה שחור על גבי לבן, שאנשים ידעו על מה סיכמו, ולא יהיו חילוקי דעות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדבר השני מופנה למשרד השיכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש היום מחסור גדול מאוד בקבלני שיפוצים מוסמכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרבה שנים לא היו בחינות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמענו מהארגון שלהם שיהיו בינואר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני חושב שיש מחסור, והרבה אנשים פנו אליי, ואני גם פניתי בזמנו לשר השיכון: פשוט לקיים את הבחינות האלה, כי יש מחסור גדול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו באים ואומרים: אנחנו רוצים את המוסמכים, ולא רוצים את החאפרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל עוד המוסמכים לא יוכלו לספק את הכמות של העובדים והכמות של העבודה, אז החאפרים ייכנסו באמצע, ואז, מי אחראי ומי לא אחראי – אנחנו נפספס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, אנחנו צריכים – ואני פונה לקבלנים – לעבוד בזהירות ולפי כללי הבטיחות, כי הרבה פעמים קבלן השיפוצים מגיע עם עובד אחד, שני עובדים, שאין להם מספיק ניסיון, הוא בא עם בעל מקצוע ואנשים בלי ניסיון, וקורה שהם גם נופלים, גם נפצעים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן צריך גם להביא בחשבון – ופה תהיה חשיבות של האחריות שהקבלן יהיה קבלן רשום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקרים – החוק הזה מחייב לתת את האפשרות לתקן בתוך תקופת האחריות אם יש פגם מסוים בעבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני העליתי את זה בוועדה ואני אעלה את זה שוב פה: הנושא הזה של האזרח, שהוא חייב לתת את האפשרות לתקן ולא להתחיל להכשיל את הקבלן בזה – – –

רועי פולקמן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר, אני ביקשתי להוסיף את זה, אבל אני מדגיש את זה כי זה לא נאמר בהצגה של החוק, ולא כל הציבור שלנו קורא את החוק, הוא שומע אותנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני מדגיש את התוספת הזו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שבעל הבית לא יתחיל להכשיל את הקבלן: אני לא פנוי היום, אני לא יכול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נניח, למי שהוא קבלן דתי: תבוא לקראת כניסת השבת, ואז הוא לא יגיע – התנאים האלה, שאתה רוצה כאילו למשוך זמן כדי להגיע למצב וללכת לבית משפט ולבקש ולדרוש פיצויים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר, אם יש חוק כזה, צריך לתת את האפשרות, כי אנחנו באנו כדי להיטיב עם שני הצדדים, גם הקבלן וגם האזרח שעושה את השיפוצים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד נקודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי ממליץ גם לאזרחים: אם יש לו שיפוץ שהוא גדול, שלא יתחיל לקחת קבלן א' וקבלן ב' וקבלן ג', כל אחד בהתמחות שלו, ואז גם האחריות תתפזר בין כולם ואף אחד לא יבוא ויגיד: זה באחריותי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עדיף ללכת לקבלן אחד, שהוא יהיה אחראי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במידה שיהיה משהו שצריך לתקן, יהיה פגם מסוים, אז יש כתובת אחת, והוא יפנה לאנשים שהוא העסיק אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אמרנו שאין עוד בקשות דיבור ואין הסתייגויות.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק אחריות לעבודות שיפוצים, התשע"ט–2018, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–8 – 65 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

מאיר כהן: 65 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: לפרוטוקול, גם חברת הכנסת מיכל רוזין – בעד, חברת הכנסת רוזין?

מיכל רוזין: – – –

מאיר כהן: בעד, להוסיף את חברת הכנסת רוזין.

מאיר כהן: אם כן, אני חוזר.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה: 65 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, לקריאה שלישית.

מאיר כהן: מי בעד? ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 37 נגד – 44 נמנעים – אין חוק אחריות לעבודות שיפוצים, התשע"ט–2018, לא נתקבל.

מאיר כהן: 37 בעד, 44 נגד.

מאיר כהן: הצעת החוק לא עברה בקריאה השלישית.

קריאות: – – –

יואב קיש: מה הפלתם, הצעה של איתן כבל – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: מה עשיתם בזה?

מאיר כהן: אני מבקש.

מאיר כהן: אני חוזר.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם.

מאיר כהן: חבר הכנסת קיש.

מאיר כהן: שבו.

מאיר כהן: 37 בעד, 44 מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת החוק לא עברה בקריאה השלישית.

מאיר כהן: היא תחזור – – –

יואב קיש: איתן, תבקש רוויזיה.

יואל חסון: היא לא תחזור.

יואל חסון: היא הוסרה מסדר-היום.

קריאות: – – –

קריאות: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1282); נספחות.

קריאות: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: לא עכשיו.

מאיר כהן: אחרי החוק.

מאיר כהן: אני מבקש להירגע, חברים.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 16), התשע"ט–2018.

מאיר כהן: אדוני השר לביטחון פנים, בבקשה.

קריאות: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת כבל, בבקשה, אדוני.

איתן כבל: תעשה את זה עליהם, מה אתה עושה את זה עליי.

קריאות: – – –

מאיר כהן: רק רגע, אדוני השר.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם להירגע.

מאיר כהן: זהו, נגמרה ההתרגשות, ממשיכים בסדר-היום.

מאיר כהן: חבר הכנסת כבל.

מאיר כהן: חבר הכנסת כבל.

מאיר כהן: חבר הכנסת כבל.

קריאות: – – –

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת כבל.

מאיר כהן: חבר הכנסת כבל, אני לא רוצה לקרוא אותך בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: אני מבין את ההתרגשות, אבל אנא ממך.

איתן כבל: סליחה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: רק רגע, אדוני השר, ניתן לך את זמנך.

מאיר כהן: בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

מאיר כהן: מירב, הבושה ברורה.

מאיר כהן: אנא ממך.

גלעד ארדן: לפחות שיסבירו לנו את ההתרגשות באופוזיציה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: העם צמא להבין.

גלעד ארדן: אני מתכבד להציג בפניכם ולבקש

גלעד ארדן: כם לאשר בקריאה הראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: אני מבקש מהסדרנים, אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: רבותיי חברי הכנסת, אני מבקש מכולם לשבת, גם באופוזיציה.

מאיר כהן: סדרנים, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אני מתכבד להציג בפניכם ולבקשכם לאשר בקריאה הראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 16), התשע"ט–2018.

גלעד ארדן: יצוין כי שר הביטחון ממונה על ביצוע חוק זה.

גלעד ארדן: עניינו של תיקון החוק המוצע הוא הארכתה של הוראת השעה המסדירה שירות חיילים בשירות סדיר חובה ביחידות של משטרת ישראל שהן אינן משמר הגבול, שעיקר פעילותן ביטחון המדינה ותושביה, בשלוש שנים נוספות.

גלעד ארדן: סעיף 24א לחוק מאפשר את הצבתו של יוצא צבא, כהגדרתו בחוק, ביחידות של משטרת ישראל שעיקר פעילותן הוא ביטחון המדינה ותושביה.

גלעד ארדן: סעיף זה נוסף לחוק ביום י"ד באב – – –

מאיר כהן: אני חוזר ומבקש שקט מכולם.

מאיר כהן: סדרנים.

מאיר כהן: רבותיי, אני אוציא החוצה.

יואב קיש: היושב-ראש, אתה יודע מה הייתה הבעיה, היושב-ראש?

יואב קיש: אתה יודע מה הייתה הבעיה?

מאיר כהן: שב, בבקשה.

מאיר כהן: כן, אני יודע מה הייתה ההתרגשות.

יואב קיש: מילה אחת.

יואב קיש: כשאיתן כבל עלה לסכם, הוא היה צריך לחכות שהקואליציה תגייס.

יואב קיש: זה הכול.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: הוא לא עלה לסכם.

יואב קיש: כבל היה צריך לעלות לסכם, שנגייס.

קריאה: איך הוא ידע?

גלעד ארדן: סעיף זה נוסף לחוק ביום י"ד באב התשנ"ה, 10 באוגוסט 1995, כהוראת שעה לתקופה של שנתיים במסגרת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר), התשנ"ה–1995 – להלן: הוראת השעה.

גלעד ארדן: תוקפה של הוראת השעה הוארך כמה פעמים, ולאחרונה – עד יום כ"ג בטבת התשע"ט, 31 בדצמבר 2018.

גלעד ארדן: זאת, במסגרת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016.

גלעד ארדן: הצורך המקורי לתגבור משטרת ישראל בחיילים בשירות חובה, נוסף על החיילים המשרתים במשמר הגבול, נבע מהמצב הביטחוני, שדרש ממשטרת ישראל מאמצים מיוחדים לסיכול פיגועים ולשמירת ביטחון הפנים של המדינה, צורך שעודנו קיים.

גלעד ארדן: הצבת יוצא צבא במשטרת ישראל נעשית בהסכמתו של יוצא הצבא.

מאיר כהן: אנשי צד שמאל, בבקשה.

מאיר כהן: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: אדוני.

גלעד ארדן: כמו כן, יובהר כי ליוצאי צבא המוצבים במשטרת ישראל יש מעמד זהה לחיילי צבא הגנה לישראל בכל הקשור לחוקים הנוגעים לחיילים משוחררים ולחוקי השיקום.

גלעד ארדן: יצוין כי נושא הצבת יוצאי צבא במשטרת ישראל בכללותו, והגבלת הצבתם של יוצאי צבא ביחידות מסוימות בפרט, נבחן כל העת בידי משרד הביטחון, המשרד לביטחון הפנים, צבא הגנה לישראל ומשטרת ישראל, וימשיך להיבחן גם בשנים הקרובות.

גלעד ארדן: כאמור, תוקף הוראת השעה אמור לפקוע ב-31 בדצמבר 2018.

גלעד ארדן: מאחר שיש עדיין צורך בהמשך ההסדר, מוצע להאריכו בשלוש שנים נוספות, עד יום כ"ז בטבת התשפ"ב, 31 בדצמבר 2021.

גלעד ארדן: אני מדגיש שיש חשיבות דחופה בקידום החוק.

גלעד ארדן: ועדת השרים לענייני חקיקה אישרה את הצעת החוק בתאריך 16 בדצמבר 2018.

גלעד ארדן: לאור האמור, אבקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה, ולהעבירו לוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתו לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים – היות שהצעת החוק היא בקריאה ראשונה, סדר הדוברים: מיקי זוהר, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש – חיים ילין – להקפיד על שלוש דקות.

מאיר כהן: וזכרו, סדר-היום הוא ארוך.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

חיים ילין: מה ארוך?

תמר זנדברג: יש צום.

חיים ילין: 23:30 אין אוכל.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני ביקשתי לעלות כדי לדבר על האירוע שהיה לפני כמה דקות בהצבעה פה בכנסת, שבה האופוזיציה השיגה ניצחון מדהים על קשישים שהיו יכולים לקבל שנה אחריות בגין עבודות שיפוצים שעשו להם בבית.

יואל חסון: קשישים?

יואל חסון: מה קשור?

מכלוף מיקי זוהר: תתפלא.

יואל חסון: למה אתה משקר?

מכלוף מיקי זוהר: תתפלא.

יואל חסון: למה אתה משקר?

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק – –

יואל חסון: אתה שקרן, כי זה לא מה שהחוק אומר.

מכלוף מיקי זוהר: – – שאתם הפלתם לפני כמה דקות הייתה אמורה לתת שנת אחריות לכל אחד שעושה שיפוצים בביתו.

מכלוף מיקי זוהר: בסופו של דבר אנחנו יודעים שהאוכלוסייה המבוגרת, הקשישה, סובלת רבות מהונאות רבות של אנשים.

מכלוף מיקי זוהר: אומרים להם: עשינו לכם שיפוץ, מורחים להם את הקירות, ואחר כך הכול מתפורר, כי הם לא כל כך מבינים בתחום.

מכלוף מיקי זוהר: את זה עכשיו אתם הפלתם – האופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי רציתם להראות ניצחון על הקואליציה.

מירב בן ארי: וואו.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

מירב בן ארי: איזה יופי.

אוסנת הילה מארק: ניצחון.

אוסנת הילה מארק: וואו.

מכלוף מיקי זוהר: אז בואו אני אגיד לכם: אתם ניצחתם עכשיו את הקשישים, ניצחתם את האנשים שלא מבינים בענייני שיפוצים.

מכלוף מיקי זוהר: ניצחתם את החבר שלכם לסיעה, איתן כבל, שעבד שעות נוספות על החוק החשוב הזה – –

נחמן שי: אל תיסחף, אל תיסחף.

מכלוף מיקי זוהר: – – שהתאבד על החוק החשוב הזה.

מכלוף מיקי זוהר: גם אותו ניצחתם עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: אבל דבר אחד לא ניצחתם – –

נחמן שי: אל תיסחף, אל תיסחף.

מכלוף מיקי זוהר: – – לא ניצחתם ולא שברתם את הרוח שלנו להמשיך לעשות למען עם ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: די עם הפופוליזם.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור לא קונה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: מי שחשב שההחלטה הזאת עכשיו של האופוזיציה תביא לכם אפילו קול אחד של מצביע בציבור הישראלי – אין לו מושג בפוליטיקה, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: פוליטיקה עושים בעשייה, עושים במסר, עושים ברעיונות, עושים באג'נדות, עושים במדיניות.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא עושים בפופוליזם ריק מתוכן, סליחה על הביטוי, פופוליזם פתטי על חשבון הציבור הישראלי.

נחמן שי: אל תיסחף.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

מאיר כהן: אני מבין שהרוחות מתלהטות, אבל – מירב, בבקשה.

נחמן שי: אל תיסחף.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: השרים, כנסת נכבדה, אני לא מצליחה להבין למה היה המהלך המיותר והמטופש הזה.

מירב בן ארי: במקום לבוא ולפחות לקרוא את החוק, ולהבין שכל אדם – מיקי אמר קשישים, אבל כל אדם שהולך לעשות שיפוץ יכול היה עכשיו לקבל כרית ביטחון מהמדינה; חוק מעולה של חברי פולקמן, שלי, דרך אגב, של עוד חברי כנסת מהאופוזיציה.

מירב בן ארי: מה עשיתם, למה?

מירב בן ארי: לפחות הייתם בוחרים איזשהו חוק שהוא חסר משמעות.

מירב בן ארי: וחאג' יחיא עלה לפה, נלחם בוועדה למען החוק, הביא חוק מעולה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצבעתי בעד.

מירב בן ארי: ואתם, במקום שיהיה לכם קצת עמוד שדרה, אתם מקשיבים.

מירב בן ארי: מה אתם מקשיבים להם בכלל?

מירב בן ארי: זה חוק שחאג' יחיא ליווה; זה חוק שאיתן כבל נלחם עליו.

מירב בן ארי: אז מילא, במחנה הציוני, מה שנקרא, פחות התרגשו.

טלי פלוסקוב: בושה לאופוזיציה.

מירב בן ארי: הינה, תגיד להם – הוא הצביע בעד.

מירב בן ארי: גנאים, הצבעת בעד, נכון?

מירב בן ארי: עאידה הצביעה בעד.

מירב בן ארי: למה אתם מקשיבים?

מירב בן ארי: מה, אין לכם קצת עמוד שדרה?

מירב בן ארי: זה חוק מעולה, זה חוק שיכול היה לעזור לקשישים, לאזרחים.

יואל חסון: אז למה לא הבאתם אצבעות?

יואל חסון: למה לא הבאתם אצבעות?

מירב בן ארי: מה זה קשור?

מירב בן ארי: בסוף כל אחד צריך לבדוק את עצמו.

יואל חסון: מה מה קשור?

יואל חסון: תביאי אצבעות.

מירב בן ארי: אבל תבדוק את עצמך, את החוק הזה הפלת?

מירב בן ארי: דווקא את החוק הזה?

מירב בן ארי: מה העניין?

נחמן שי: למה אתם לא יושבים פה?

נחמן שי: מה זה, קייטנה?

נחמן שי: תבואו לעבודה.

מירב בן ארי: תשמע, אתה מזכיר לי את המורה שצועקת על הילדים שהגיעו.

מירב בן ארי: אנחנו היינו פה ואנחנו הצבענו.

מירב בן ארי: אבל גם אתם הייתם.

נחמן שי: מצוין.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אנחנו רוצים שהקואליציה תעשה את העבודה.

מירב בן ארי: למה הפלתם חוק כל כך חשוב, שיכול היה לסייע לאזרחי ישראל מחר בבוקר?

מירב בן ארי: עשיתם טעות ועשיתם שטות.

מירב בן ארי: בפעם הבאה, אחמד – אתה בן אדם רציני – תסתכלו רגע על ההצעה לפני שאתם מפילים אותה.

אחמד טיבי: לצערי הרב – – –

מירב בן ארי: זה היה מהלך מיותר ומביש.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיכל רוזין: כשאתם תתחילו להסתכל על ההצעות שלנו בצורה עניינית ולא פופוליסטית – – –

מירב בן ארי: סליחה, מיכל, מיכל, את אל תדברי איתי על פופוליזם, כי זו הצעה מעולה – –

יואל חסון: למה לא בעד קצבאות לנכים?

מירב בן ארי: – – ואתם פגעתם היום באזרחי ישראל במהלך מטומטם ואידיוטי.

יואל חסון: ומה עם קצבאות הנכים?

יואל חסון: ומה עם קצבאות הזקנה?

מאיר כהן: תודה רבה – – –

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הינה, התחלת עם הפופוליזם.

יואל חסון: למה לא הצבעת על קצבאות הזקנה?

יואל חסון: למה לא הצבעת על קצבאות הנכים?

יואל חסון: מה ההבדל?

מאיר כהן: חבר הכנסת איציק שמולי – חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: תאמיני לי, קצבאות הנכים, יותר חשוב; קצבאות הזקנה, יותר חשוב.

מירב בן ארי: חוק מטומטם.

מירב בן ארי: חבל מאוד שלא תמכת בחוק הזה.

יואל חסון: מה זה הצביעות הזו?

מירב בן ארי: צביעות?

מירב בן ארי: תקרא את החוק.

מאיר כהן: חבר הכנסת איציק שמולי – לא נמצא; חבר הכנסת אייכלר, בבקשה, אדוני.

מיכל רוזין: את מאוד עניינית, מאוד עניינית.

מיכל רוזין: בכל הצעות החוק שאת מצביעה נגד האופוזיציה, זה בגלל ענייניות, לא כי זה אופוזיציה.

מיכל רוזין: מאוד עניינית הקואליציה הזאת.

מירב בן ארי: מה את צועקת?

מירב בן ארי: תקראי את החוק.

מירב בן ארי: תקראי מה הפלתם.

מירב בן ארי: תסתכלו רגע לפני שאתם מצביעים נגד.

מירב בן ארי: מה את מאשימה את האנשים שנמצאים פה?

מירב בן ארי: תסתכלי על מה את מצביעה – – – אנחנו לא הצבענו נגד – – –

מאיר כהן: מירב.

מיכל רוזין: אתם פופוליסטים.

מיכל רוזין: הקואליציה פופוליסטית.

מאיר כהן: שלוש דקות, אדוני.

מיכל רוזין: תהיו אתם ענייניים לפני שאתם מבקשים מאיתנו.

ישראל אייכלר: רבותיי, חברי הכנסת, השרים, תרשו לי להוריד אתכם מן האולימפוס הגבוה לתחנת האוטובוס – מקום שאתם, כחברי כנסת בעלי כלי רכב פרטיים, כמעט לא מגיעים אליו.

ישראל אייכלר: היום היה דיון אצלנו בוועדה לפניות הציבור על גזרה חדשה על תושבי גוש דן – שכבר נגזרה מזמן על תושבי ירושלים: אי-אפשר לשלם באוטובוס גם אם אין לך רב-קו.

ישראל אייכלר: אני יודע שזה נשמע מאוד מאוד צרכני ופשוט, אבל עדיף צרכני, בכ"ף, מאשר צרחני, בחי"ת.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על כך שב-21 לחודש הלועזי, כל תושבי גוש דן שלא יהיה להם כרטיס רב-קו צבור לא יוכלו לנסוע באוטובוס.

ישראל אייכלר: ואין פריסה מספקת של מכונות הטענה למיליוני אנשים, כמו שאין – – –

רויטל סויד: איפה יצטרכו לטעון?

ישראל אייכלר: יצטרכו לטעון באיזשהו קיוסק שהסכים למכור, או באיזשהו מקום.

ישראל אייכלר: מעט מאוד מקומות.

ישראל אייכלר: אני אפרט: בירושלים, למשל, אנחנו כבר סובלים מהדבר הזה הרבה זמן.

ישראל אייכלר: יש שכונות שלמות – היום היה אזרח מפסגת זאב שאמר שאם לא נשאר לו לאוטובוס והילדים שלו לא יכולים לעלות לאוטובוס, הוא צריך ללכת 20 דקות הליכה למקום שיסכים למכור, כי הצרכנייה שם לא מסכימה לשים מכשיר הטענה.

ישראל אייכלר: משרד התחבורה מצידו מוכן לתת לכל קיוסק, ולכל מי שמוכן בשביל 2% עמלה – שזה כלום – להטעין אצלם.

ישראל אייכלר: אבל בתחנות האוטובוסים, שבהן ביקשנו פעם אחר פעם שבכל תחנת אוטובוס שיש בה הרבה אנשים יהיה מכשיר הטענה – בתחנה שלא כדאי, שלפחות יהיה על צג איפה נמצאת תחנת ההטענה הקרובה.

ישראל אייכלר: אז מסבירים לנו שאי-אפשר, שצריך לשנות את כל המערך הממוחשב של התחנה, שמראה את המפה ואת היעד, ולהוסיף שורה איפה אפשר להטעין בשכונה הזאת.

ישראל אייכלר: כך הרבה אנשים לא יוכלו לעלות, ומי שכן יעלה לאוטובוס, אדוני היושב-ראש, יצטרך לשלם כפל קנס:

ישראל אייכלר: גם לשלם מחיר מלא וגם להוסיף חמישה שקלים על כרטיס חד-פעמי שמוציאים לו – כרטיס אנונימי, מה שנקרא – שהוא לא יוכל להטעין אותו בפעם הבאה.

ישראל אייכלר: כך שתושבי תל אביב ותושבי גוש דן לא צריכים להסכים שיעשו להם את הסבל שיש בירושלים.

ישראל אייכלר: יש לדרוש שלפני שעושים את הדבר הנכון – שנהגים לא ימכרו כרטיסים אלא יהיו נהגים – שיכינו מספיק מכשירי הטענה בכל תחנות האוטובוסים המרכזיות ובכל רחוב, או לפחות לציין בשלטים איפה אפשר להטעין את הכרטיס.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לאדוני.

מאיר כהן: אם כן, רשימת הדוברים לחוק הזה סגורה.

מאיר כהן: חברת הכנסת כהן-פארן – לא נמצאת.

מאיר כהן: מיכל רוזין, בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: תודה רבה, סגן יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: חברי וחברות הכנסת, תגידו, מאיפה הצדקנות הזאת?

מיכל רוזין: כל שבוע אתם מפילים לאופוזיציה הצעות חוק, עשרות הצעות חוק טובות, ראויות, ענייניות, מהותיות, בטענה שזה של האופוזיציה ולכן אתם לא מעבירים.

מיכל רוזין: פתאום נזעקתם כי האופוזיציה העזה להפיל הצעת חוק טובה של הקואליציה.

מיכל רוזין: אוי ואבוי.

מירב בן ארי: – – –

יואל חסון: אתם צבועים, צבועים.

מיכל רוזין: – – – הצעות חוק שאת בעצמך יושבת פה ולא מצביעה כי את בעדן – – –

מירב בן ארי: של האופוזיציה – החוק שלא עבר.

מירב בן ארי: אנחנו תמכנו – – – עם האופוזיציה.

מיכל רוזין: הצעות חוק שאת רוצה בעצמך להצביע בעדן ואת מפילה אותן כי יש לך משמעת קואליציונית – –

מירב בן ארי: ומה עם החוק של – – –

מיכל רוזין: – – והצעות חוק שקשורות לקצבת זקנה וקשורות בנכים, וכל הדברים שאתם רוצים להצביע בעד ואתם מצביעים נגד כי יש משמעת קואליציונית.

מיכל רוזין: אז אתם מדברים על ענייניות ועל הצעת חוק טובה?

מיכל רוזין: תתביישו לכם בכלל לבקר אותנו.

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: ואם כבר, שר האוצר היה צריך להיות פה היום ולענות על הצעות האי-אמון – –

קריאה: בשביל הפופוליזם הריק מתוכן הזה.

מיכל רוזין: – – בנושא יוקר המחיה והתייקרויות המחירים.

מיכל רוזין: הוא לא טרח, כמו שהוא לא טרח לדעתי בחצי השנה האחרונה להיות פה, לתת תשובות לציבור, לעמוד פה מול נבחרי הציבור ולתת תשובות לגבי התייקרות המחירים, יוקר המחיה וכל המצב הכלכלי-חברתי – –

מכלוף מיקי זוהר: מה – – – מה הרווחתם?

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: – – והקיצוץ בכל משרדי הממשלה.

מיכל רוזין: היה פה אי-אמון היום שקשור לנושא שלו – –

רועי פולקמן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם מלהפיל את החוק?

מיכל רוזין: – – והוא לא טרח לבוא לפה.

מיכל רוזין: מה אתה מגן על שר האוצר?

מיכל רוזין: מה יש לך להגן על שר האוצר?

קריאה: אני – – –

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: מה אתה מגן על שר האוצר?

מיכל רוזין: יושב פה ראש הממשלה, טורח להגיע לכל הצבעה – –

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם מזה?

מכלוף מיקי זוהר: תעני, מה הרווחתם?

מיכל רוזין: – – אבל שר האוצר – עם החוק הנורבגי המדהים שלכם – לא טרח לבוא לפה לתת תשובות על האי-אמון של כל סיעות האופוזיציה, לעמוד ולתת פה תשובות לציבור הישראלי, לענות כמו שצריך על מה שקורה היום, על המחאה שקורית ברחוב, על הקיצוץ בכל משרדי הממשלה.

מיכל רוזין: על זה אתם יודעים לבכות?

מיכל רוזין: על זה אתם יודעים לדבר?

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם מזה?

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם מלהפיל את החוק הזה?

מכלוף מיקי זוהר: תעני.

מכלוף מיקי זוהר: למה את לא עונה?

מיכל רוזין: באמת?

מיכל רוזין: שיטרח ויבוא לדבר עם הציבור, שיבוא לדבר עם הציבור.

מיכל רוזין: איזו צביעות, מה זו הצביעות הזו?

קריאות: – – –

מאיר כהן: מירב ומיקי, אני מבקש.

מיכל רוזין: אני מדברת על שר האוצר ועל הצביעות של מפלגת כולנו, שטורחים ומפילים לנו הצעות חוק חברתיות ראויות שהם תומכים בהן, אבל הם אומרים: עזבו, אנחנו נגיש.

מיכל רוזין: הצביעות הכי גדולה.

טלי פלוסקוב: – – –

מירב בן ארי: 5.7 מיליון – – –

מיכל רוזין: אתם מכירים את זה?

מיכל רוזין: אנחנו נגיש, נגיש בשם הקואליציה אז נעביר את זה.

מיכל רוזין: אתם צבועים – – –

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם?

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם מזה?

מכלוף מיקי זוהר: תעני מה הרווחתם.

מיכל רוזין: ואנחנו נפיל את הממשלה המושחתת הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: למה את לא עונה?

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: זהו, היא ירדה.

דוד אמסלם: בואי נסכם, מיכל, מיכל רוזין, בואי נסכם שלגבייך נעשה את הדיל: אל תתמכי בנו, ואנחנו אף פעם לא נתמוך בכל החוקים הטובים שלך, בסדר?

קריאה: יאללה, בסדר.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: סגרתי.

דוד אמסלם: אל תתלוננו שהחוק טוב.

טלי פלוסקוב: – – –

קריאה: נכון.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה.

חיים ילין: תראו, אני רוצה להגיד לכם משהו באופן אישי.

חיים ילין: אני באמת רוצה להגיד משהו באופן אישי לקואליציה ולכל מי שנמצא פה.

חיים ילין: תראו, אנחנו לא התלמידים הכי טובים ואנחנו אולי לא העיפרון הכי מחודד – כמו שאתם תמיד אומרים – אבל אני אגיד לכם משהו:

חיים ילין: לפחות הפלנו חוק, אבל אנחנו לא הולכים נגדנו, מה שהממשלה עושה.

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם מלהפיל את החוק?

מאיר כהן: מיקי, זהו.

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: מיקי, אי-אפשר.

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם מזה?

מכלוף מיקי זוהר: תגיד מה הרווחתם.

חיים ילין: מיקי, אתה תשתוק עכשיו.

חיים ילין: תשעה שרים מהממשלה שלך יצאו נגד מדיניות הממשלה אתמול בנאום, כשמדובר על ביטחון של מדינת ישראל מול הטרור – ואתה מדבר על חוק קיקיוני – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

חיים ילין: – – על זה אתה מדבר.

חיים ילין: תתביישו לכם, חבורה של צבועים.

חיים ילין: זה מה שאתם, ממש ככה.

מכלוף מיקי זוהר: – – – פופוליזם – – –

חיים ילין: אתם חבורה של צבועים.

מכלוף מיקי זוהר: מה הרווחתם?

מכלוף מיקי זוהר: מה – – –

חיים ילין: כאשר הממשלה קובעת מדיניות ויוצאת נגד המדיניות של הממשלה.

חיים ילין: אתם לא מבינים מה אתם עושים לעם ישראל?

חיים ילין: אתם באים עכשיו, ועל חוק של שיפוצים באים אלינו בטענות?

חיים ילין: כמה חוקים, מירב, באמת עם יד על הלב, אתם חתמתם לאופוזיציה וחשבתם שהם טובים, והצבעתם נגדם בגלל קואליציה?

רועי פולקמן: היום לפני חצי שעה הצבענו על חוק שלכם.

מירב בן ארי: מה עם החוק של – – – אנחנו הצבענו – – – עם האופוזיציה ולא – – –

רועי פולקמן: – – –

חיים ילין: אני שואל, בגלל משמעת קואליציונית.

חיים ילין: כמה כאלה היו לכם?

חיים ילין: כמה כאלה היו לכם?

חיים ילין: היה לכם, לא יכולתם.

חיים ילין: ביקשתם קיזוזים, יצאתם החוצה, נעלמתם, רק לא להצביע, כי אתם חתמתם על החוק כמה פעמים.

חיים ילין: ואז, בסוף, מה אמרתם?

רועי פולקמן: עכשיו הצבענו על חוק של האופוזיציה.

חיים ילין: ליבנו – איך אמרה השרה מירי רגב?

חיים ילין: ליבנו, ליבנו, ליבנו איתכם, ליבנו איתכם, אבל לא יכולנו.

חיים ילין: כבר כמעט חשבתי שמביאים את מד"א לפה, בחיי.

מירב בן ארי: – – –

חיים ילין: זו צביעות, לחלוטין.

מירב בן ארי: למה צביעות?

חיים ילין: מירב, זו צביעות, כי יש חוקים טובים בקואליציה, יש חוקים טובים באופוזיציה, אבל כשהפוליטיקה משחקת – היא משחקת עד הסוף.

מירב בן ארי: איך אתה, שחתום על החוק הזה, הצבעת נגדו?

דוד אמסלם: חיים, אני יכול לענות ברצינות?

דוד אמסלם: יכול להגיב ברצינות?

חיים ילין: דודי, תן לי עד הסוף, למה אני מה זה חם.

דוד אמסלם: חם?

חיים ילין: הבטיחו לנו ביטחון – מעבירים מזוודות כסף, והממשלה הזאת יוצאת נגד הממשלה של עצמה.

חיים ילין: תסביר לי.

חיים ילין: ואתם באים עכשיו על חוק שאנחנו הצבענו נגד?

דוד אמסלם: על זה אתה חם?

דוד אמסלם: כשאנחנו יוצאים נגד עצמנו, אתה חם?

חיים ילין: כן, כן.

מירב בן ארי: אתה יצאת – חיים – – –

חיים ילין: תראה מה היה אתמול עם ראשי המועצות.

חיים ילין: איך יוסי דגן מנהל ככה את כולכם באצבע הקטנה, ראש מועצה שרוצה בהתיישבות, ואתם – –

קריאה: – – –

חיים ילין: – – כן, אתם, אתם משמנים את המערכת בחמאס, כדי שבסוף יפגעו לנו באיו"ש.

מירב בן ארי: אתה חתום על החוק הזה.

מירב בן ארי: אתה יודע שהצבעת נגד?

מירב בן ארי: הצבעת נגד החוק שלך.

מירב בן ארי: למה?

חיים ילין: ברור שאני חתום.

חיים ילין: מירב, מירב, מירב, מירב, להביא לך את הרשימה – – –

קריאה: על כמה חוקים היית חתומה והצבעת נגד – – –

מירב בן ארי: אני הפסקתי עם ההרגל הזה אחרי שנה.

קריאה: – – –

מירב בן ארי: אני לא – – –

מאיר כהן: חיים, תודה רבה.

חיים ילין: שנייה.

חיים ילין: לא, מירב.

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: אני אפסיק את הוויכוח הזה.

מאיר כהן: נגמר הזמן.

מירב בן ארי: – – –

מאיר כהן: מירב, אני מבקש ממך.

חיים ילין: את חתומה אצלי על שלושה חוקים, ואת הצבעת נגד בגלל משמעת קואליציונית – –

מאיר כהן: תודה, חיים.

מאיר כהן: תודה, חיים.

חיים ילין: – – אז אל תבואי עם הטענות האלה אליי.

מאיר כהן: תודה, חיים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מירב בן ארי: – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת תמנו-שטה – מוותרת.

מאיר כהן: תמר זנדברג, גברתי, בבקשה.

מאיר כהן: זכרו, אני מקפיד על שלוש דקות, לא יותר.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: חיים, חיים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, ברוכים הבאים לכנסת.

תמר זנדברג: בכנסת יש קואליציה ויש אופוזיציה.

תמר זנדברג: לא מזמן היה כאן חוק חשוב; יש באמת הרבה מאוד חוקים חשובים לטובת אזרחי המדינה, שמגיעים כאן לכנסת.

תמר זנדברג: חלקם עוברים, בדרך כלל רק אם הם בתמיכת הקואליציה, וחלקם חוקים מאוד חשובים וטובים שהקואליציה מחליטה להתנגד להם, והם לא עוברים.

תמר זנדברג: מה ששמתי לב ומה שאותי מעניין זה איך זה שלמנות את ראש הממשלה לשר ביטחון אפשר לעשות פה התרוצצות, ולהביא אנשים עם אינפוזיה, עם עמוד מבית חולים – אפשר.

תמר זנדברג: חוק גדעון סער – או ואבוי אם לא יעבור.

תמר זנדברג: אפשר לדאוג לרוב.

תמר זנדברג: טוב, לא טוב, האופוזיציה מתנגדת, האופוזיציה תומכת, מה זה משנה?

תמר זנדברג: דואגים לרוב.

תמר זנדברג: חוק ההמלצות – יעבור.

תמר זנדברג: לא ייהרג ובל יעבור – ייהרג ויעבור.

תמר זנדברג: חוק ההסדרה 1 ו-2, יעבור.

דוד אמסלם: אני ממליץ עלייך.

דוד אמסלם: חשבנו שמרצ דואגת לזכויות אדם.

תמר זנדברג: לא שואלים מה מרצ חושבת.

דוד אמסלם: חשבנו שמרצ דואגת לזכויות אדם.

דוד אמסלם: הבנו שהם דואגים למשטרה.

תמר זנדברג: את אף אחד זה לא מעניין מה העמדות של מרצ, לא מעניין מה העמדות של האופוזיציה.

תמר זנדברג: כשמדובר במינויים פרסונליים, כשמדובר בלשמור על הכיסא של ראש הממשלה, אז דודי אמסלם ומיקי זוהר ובנט ואיילת שקד נעמדים – כל אחד מחזיק רגל בכיסא, ושומרים עליו טוב טוב טוב.

תמר זנדברג: לא שואלים מה העמדה של האופוזיציה.

תמר זנדברג: לא לוקחים סיכון.

תמר זנדברג: אבל כשמדובר באזרחי ישראל?

תמר זנדברג: אין בעיה, נאשים את האופוזיציה.

תמר זנדברג: אמרו מעתה: מי הפיל חוקים לטובת מדינת ישראל?

תמר זנדברג: השמאל.

תמר זנדברג: כשרוצים לחוקק משהו לטובת ראש הממשלה, אז אפשר לסמוך על הקואליציה, יש אותם.

תמר זנדברג: וזה, חברות וחברים, הסיפור כולו.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת משה מזרחי, חבר הכנסת משה מזרחי.

מאיר כהן: חבר הכנסת משה מזרחי – מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: מה הוא אמר לך?

דוד ביטן: לא הבנתי.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותיי, חבריי חברי הכנסת, הזכרתי קודם את רונה רמון, זיכרונה לברכה – כמו רבות ורבים אחרים כאן הערב – את האובדן ואת החסר.

עליזה לביא: רונה השאירה לנו צוואה של כבוד האדם, של אהבת הבריות, ואני רוצה בזמן הזה לחזור ולדבר בזכות המאבק של העובדים הסוציאליים.

עליזה לביא: אנחנו מתעלמים, הממשלה הזאת לא מקשיבה להם, למחאה שלהם – הצודקת, הצודקת והצודקת.

עליזה לביא: זה לא מאבק רק על תנאי העסקה; זה מאבק על עולם הרווחה, על איך ישראל נראית, על המשאבים שמוקדשים לו.

עליזה לביא: על זה שהמצב של העובדים הסוציאליים הוא רק מראה למצב העגום של הרווחה בכללותה במדינת ישראל.

עליזה לביא: הממשלה מתעלמת.

עליזה לביא: העובדים הסוציאליים צריכים לשבות כדי להגיד שהם מוחים, כדי לבקש הגנה על עצמם ממקרי אלימות הולכים וגדלים.

עליזה לביא: התעלמות הגורפת הזאת של הממשלה ושל השרים כולם – ובמיוחד של שר הרווחה – מראה מה היה יחסה לאזרחיה ואיך היא תופסת את התפקיד.

עליזה לביא: העובדים הסוציאליים הם הפנים שלנו.

עליזה לביא: הם מתחזקים את כל הטיפול החברתי במדינה.

עליזה לביא: הם מתמודדים עם אנשים במצב נפשי קשה, עם מקרים של אובדן, של אלימות, עם ילדים.

עליזה לביא: הם צריכים לאפשר סביבת חיים מחבקת, במקום שהרבה פעמים לא קיימת.

עליזה לביא: עובדים סוציאליים חווים אלימות, אדוני היו"ר – –

מאיר כהן: מירב, זה מפריע.

עליזה לביא: מירב.

מאיר כהן: מירב, זה מפריע מאוד, אז אנא ממך.

עליזה לביא: – – חיים בסיכון, ובחשש, ובאלימות.

עליזה לביא: ממשלת ישראל מובילה לקריסה.

עליזה לביא: לקריסה של מערכת הרווחה.

עליזה לביא: היא לא נותנת את ההגנה לעובדים שהיא עצמה שולחת, כדי לטפל, כדי לאפשר חיים.

עליזה לביא: הם כורעים תחת הנטל, תחת ריבוי התיקים.

עליזה לביא: הם בקושי מסיימים את החודש.

עליזה לביא: הם הפנים שלנו כחברה.

עליזה לביא: אנחנו חייבים להתנהג אליהם אחרת.

עליזה לביא: המחאה שלהם הייתה צריכה להביא מזמן לפתרון, אבל הפתרון הזה לא נראה לעין.

עליזה לביא: זה לא רק להתחיל משא ומתן.

עליזה לביא: זה לבוא עם הבנות שאנחנו חייבים קודם כול להגן על שלומם, ובטח לשפר את תנאי העסקתם ואת המשכורת שלהם.

עליזה לביא: היום יש 400 תקנים של עובדים סוציאליים ברשויות המקומיות שהם לא מאוישים.

עליזה לביא: כשרוני, האחיינית האהובה שלי, אמרה לי: עליזה אני הולכת ללמוד עבודה סוציאלית, זה בדמי ובנשמתי – אני יודעת, אני יודעת, אני יודעת, רוני היקרה, שזה בדמך ובנשמתך, וזה בדמם ובנשמתם של הרבה מאוד עובדים סוציאליים, שבזכות זה הם ממשיכים, ונמצאים – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

עליזה לביא: – – בהרבה מהפעמים כשהמדינה לא מסייעת בידם.

עליזה לביא: אבל אל תבנו רק על זה, ממשלה יקרה – –

מאיר כהן: תודה רבה.

עליזה לביא: – – שר הרווחה וראש הממשלה – תנו מענה ומהר לעובדים הסוציאליים.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד – לא נמצאת; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – לא נמצאת; חברת הכנסת מרב מיכאלי – לא נמצאת; חברת הכנסת רחל עזריה – לא נמצאת; חבר הכנסת איל בן ראובן – לא נמצא.

מאיר כהן: יואל חסון, אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני פשוט המום מהבכיינות מצד הקואליציה.

יואל חסון: שבוע אחרי שבוע אתם מפילים הצעות חוק מיטיבות עם הציבור הישראלי, בלי למצמץ ורק מסיבה אחת – כי זה מגיע מהאופוזיציה.

יואל חסון: אתם יודעים את זה.

טלי פלוסקוב: על מה אתה מדבר?

יואל חסון: יותר מזה אתם עושים, חברת הכנסת פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: הוועדות, אני – – –

יואל חסון: יותר מזה אתם עושים: כשאתם מזהים הצעת חוק טובה של האופוזיציה – –

טלי פלוסקוב: – – –

יואל חסון: – – אתם הולכים ומביאים הצעת חוק אותו דבר מהקואליציה ומעבירים אותה.

יואל חסון: אין סוף לחוצפה.

יואל חסון: זה לא ייאמן.

יואל חסון: אתם עכשיו מתבכיינים על חוק שיפוצים, על אחריות שנה לשיפוצים.

טלי פלוסקוב: זה ועדה – – –

יואל חסון: מה אני אגיד לכם?

יואל חסון: עם ישראל מחכה לחוק הזה 70 שנה.

יואב קיש: זה לא אנחנו, זה החבר שלך כבל.

יואל חסון: אבל בלי למצמץ, בלי בושה – איך הסתכלתם בפנים של ההורים שלכם?

יואל חסון: הצבעתם נגד – –

קריאה: יואל.

יואל חסון: – – העלאת קצבת זקנה.

קריאה: יואל זה – – –

יואל חסון: זה לא חוק מיטיב, זה לא חוק חשוב.

טלי פלוסקוב: יואל, תדייק בעובדות.

נורית קורן: – – –

יואל חסון: בלי בושה, בלי בושה.

קריאה: יואל, עוד צריכים להעביר את החוק היום.

יואל חסון: והציניות הולכת וגוברת.

יואב קיש: יואל.

יואל חסון: הציניות הולכת גוברת.

יואל חסון: כשאני אומר היום לחבר הכנסת רועי פולקמן – חבר הכנסת רועי פולקמן, שהחוק שלו נפל עכשיו בזכות האופוזיציה – אני מבקש היום מחבר הכנסת פולקמן לתמוך בחוק האימוץ, שהוא היוזם השני שלו יחד עם יעל כהן-פארן, ואני אומר לו: תתמוך בחוק, הוא עולה ביום רביעי.

יואל חסון: מה אומר לי חבר הכנסת פולקמן?

יואל חסון: מה הוא אומר לי?

יואל חסון: יואל, אני לא יכול, יש משמעת קואליציונית, אני לא יכול לתמוך בחוק.

יואל חסון: אז חבר הכנסת פולקמן, יש משמעת אופוזיציה.

יואל חסון: מה לעשות?

יואל חסון: תתרגל.

יואל חסון: המשחק הציני התחיל אצלכם.

יואל חסון: אתם הציניים, אתם שמורידים ומפילים פה חוקים מיטיבים וטובים לעם ישראל יום-יום.

יואל חסון: אנחנו אלה שמצביעים להצעות החוק שלכם.

יואל חסון: אנחנו.

יואל חסון: אז רק שתדעו שאנחנו לא האצבעות האוטומטיות שלכם, ואנחנו נפעיל שיקול דעת, ונעשה מה שנכון – –

טלי פלוסקוב: איזה שיקול דעת.

יואל חסון: – – ואולי, אולי, תלמדו לקח – –

מיקי לוי: טלי, נראה אותך מצביעה על חוק האימוץ.

יואל חסון: – – ומצידכם תבוא מגמה אחרת.

טלי פלוסקוב: – – –

יואל חסון: אולי – – –

מיקי לוי: – – – חוק האימוץ – – – אפס.

טלי פלוסקוב: יש פער גדול בין משהו – – –

קריאה: טלי.

מיקי לוי: מה ההבדל בין חוק האימוץ לחוק הזה – – –

מאיר כהן: מיקי, תן לו לסיים.

מאיר כהן: מיקי, תן לו לסיים.

מאיר כהן: בבקשה.

יואל חסון: אבל הינה – – –

יואב קיש: יואל, אתה יודע מה הייתה הטעות?

יואב קיש: שהיית צריך לתת לכבל לעלות לסכם – שהקואליציה תגייס.

יואל חסון: הינה, אני נותן, אני נותן יד ואני אומר:

יואל חסון: אתם רוצים לשנות כללי עולם?

יואל חסון: רוצים להיטיב?

יואל חסון: לעשות תיקון עולם?

יואל חסון: בואו, חוק האימוץ ביום רביעי – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: – – הוא חוק ראשון שאפשר להסתכל עליו לא כקואליציה–אופוזיציה – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יואל חסון: – – אלא כמה שהציבור צריך ורוצה.

יואל חסון: חבר הכנסת פולקמן, היוזם השני, יכול להצביע – –

מאיר כהן: תודה.

יואל חסון: – – על החוק על פי אמונתו ולא על פי משמעת קואליציונית.

מאיר כהן: תודה רבה, יואל.

יואל חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: עפר שלח, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אחריו – אלעזר שטרן.

קריאה: יואל, היית טוב.

היה חזק, יואל.

מאיר כהן: שלוש.

יואל חסון: יישר כוח.

עפר שלח: חבריי מהקואליציה, לפני שבוע, בשבוע שעבר, עמדתי על הדוכן הזה והצגתי את הצעת חוק הקבינט.

עפר שלח: עכשיו, אני יודע שזה לא שיפוצים – זה רק הגוף הביטחוני הכי חשוב במדינת ישראל.

עפר שלח: אחריי עלה השר יריב לוין ואמר: זה חוק מצוין, כבר הפעם הרביעית שאני נאלץ לעלות ולהגיד שאני בעדו ואז להצביע נגדו.

עפר שלח: זה על הקבינט, חברת הכנסת פלוסקוב, זה על הגוף ששולח את החיילים שלנו אל מול פני הסכנה; זה על הגוף שמחליט מתי נצא למלחמה; זה על הגוף שמחליט אם נעשה הסדר מדיני.

עפר שלח: זה לא על שיפוצים.

עפר שלח: יש לכם חוצפה לעמוד ולדבר ככה?

עפר שלח: החוצפה השנייה שלכם – –

טלי פלוסקוב: זה כי החוק הזה עבר שנייה ושלישית.

עפר שלח: – – היא שאתם פשוט חבורה של בטלנים.

עפר שלח: חברת הכנסת פלוסקוב, הייתי חבר הנהלת קואליציה.

עפר שלח: אני יודע מה זה להיות חבר הנהלת קואליציה.

עפר שלח: כשהייתי חבר הנהלת קואליציה, העבודה שלי הייתה לדאוג שחברי הכנסת שלי ושל הקואליציה נמצאים פה ומצביעים.

עפר שלח: אבל אתם חבורה של בטלנים.

עפר שלח: אתם יושבים פה ואומרים: האופוזיציה תעביר לנו חוקים.

דוד אמסלם: מה עם היושב-ראש שלכם?

עפר שלח: אז האופוזיציה לא תעביר לכם חוקים, דודי.

עפר שלח: האופוזיציה לא תעביר לכם חוקים, והאופוזיציה לא – – –

דוד אמסלם: היושב-ראש שלך לא נמצא פה.

יואב קיש: זה כבל.

נורית קורן: די עם הפופוליזם הזה.

יואב קיש: זה גם החוק של כבל.

עפר שלח: דודי – –

דוד אמסלם: אתה קורא לנו בטלנים?

דוד אמסלם: דרך אגב, כולם פה בכנסת.

עפר שלח: – – אתה לא בזה.

עפר שלח: אף אחד מכם לא יספר לי מה זה להיות חבר של איתן כבל.

עפר שלח: אני נושא על גבי – –

דוד אמסלם: אתה אומר לנו בטלנים?

עפר שלח: – – את החברות הזאת עם כבל – –

דוד אמסלם: אתם לא נמצאים.

עפר שלח: – – כבר 40 שנה, תאמין לי – –

דוד אמסלם: כל חברי הקואליציה בכנסת.

דוד אמסלם: אתם לא פה.

עפר שלח: – – מאז נובמבר 1977.

עפר שלח: רק הצעת החוק, מה לעשות – –

דוד אמסלם: אתם לא פה.

דוד אמסלם: אתם בבית.

עפר שלח: – – היא לא של איתן כבל – –

דוד אמסלם: עכשיו.

עפר שלח: – – היא של רועי פולקמן.

דוד אמסלם: עכשיו – – –

עפר שלח: זה שהייתה בוועדת הכלכלה – –

דוד אמסלם: עכשיו – –

עפר שלח: – – היא לא של איתן כבל.

דוד אמסלם: – – היושב-ראש שלך בבית ישן.

עפר שלח: מה זה?

דוד אמסלם: אתה קורא לנו בטלנים?

עפר שלח: אני, אין לי שום בעיה עם זה.

דוד אמסלם: אני אומר לך, הוא ישן בבית, הוא לא פה.

עפר שלח: הוא לא מחויב במשמעת קואליציונית, דודי.

דוד אמסלם: לא, אני רק מספר לך.

עפר שלח: הוא לא מחויב במשמעת קואליציונית.

דוד אמסלם: אני מוכן לעשות איתך את העסקה הבאה.

עפר שלח: וכשהוא היה מחויב במשמעת קואליציונית – –

דוד אמסלם: אני אמרתי את זה – – –

עפר שלח: – – הוא היה פה, להבדיל מחברי הקואליציה הזאת, שאין להם אפילו את המשמעת בשעה הזאת להיות פה, כי קשה להם.

דוד אמסלם: בוא, אני רוצה להגיד לך – – –

עפר שלח: אז הינה החדשות: הולך להיות קשה לכם גם בעתיד.

עפר שלח: תודה רבה.

דוד אמסלם: רוב חברי הקואליציה כאן, במשכן.

דוד אמסלם: אתם לא נמצאים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש – חברתי טלי פלוסקוב, אני אדבר גם אלייך.

אלעזר שטרן: השר לוין לא פה, אבל השר לוין אמר לי שמונה פעמים את מה שאת יודעת – ואני לא מדבר אלייך באופן אישי – על נושא הגיור, למה לא מגיירים.

אלעזר שטרן: תאמיני לי, ליבי-ליבי לקבלנים שעושים שיפוצים, בסדר?

אלעזר שטרן: באמת, יכולנו, היה חוק יפה.

יואל חסון: לא בטוח שהקבלנים רוצים את החוק, אגב.

אלעזר שטרן: זה לא משנה.

אלעזר שטרן: אתם מדברים על טובת העם או טובת הקואליציה?

אלעזר שטרן: בוא נגיד את האמת.

טלי פלוסקוב: תעביר את החוק בקריאה שנייה ושלישית, אני – – –

אלעזר שטרן: לא, אני לא יכול להעלות.

אלעזר שטרן: אני לא יכול להעלות – אתם מפילים אותו בגלל מיעוט חרדי שיושב בקואליציה ולא אכפת לו שלא יהיו פה יהודים, העיקר שיישמרו הקהילות שלהם.

אלעזר שטרן: אז אתם עכשיו מלמדים אותנו על מה זה חשוב?

אלעזר שטרן: הרי רוב מוחלט של הקואליציה הזאת, רוב מוחלט, אמר לי על הגיור שאם זה לא החוק הכי חשוב, הוא אחד החוקים הכי חשובים.

אלעזר שטרן: וכל יום, אמרתי, כל יום נולדים פה 14 תינוקות, אז מה עושים בשביל ההתבוללות הזאת?

אלעזר שטרן: פתאום נהיה חוק אחד על קבלנים, שעליו כאילו יש קואליציה ויש אופוזיציה שתעבוד.

אלעזר שטרן: בואו נגיד את האמת, חברי קואליציה ישבו בחוץ אכלו סנדוויצ'ים – אתם יודעים את זה?

אלעזר שטרן: גם שרים.

אלעזר שטרן: יואל, אתה יודע את זה, נכון?

אלעזר שטרן: ישבו פה בחוץ, אכלו סנדוויצ'ים.

אלעזר שטרן: אנחנו, האופוזיציה, נבוא, נעשה להם את העבודה.

אלעזר שטרן: הרגלנו אותם.

אלעזר שטרן: אז באמת כואב, השקענו בזה עבודה, אבל תעבדו, ומעכשיו, אם תהיו יותר מכווצים, אולי תביאו פחות חוקים רעים.

אלעזר שטרן: להגיד כמה חוקים רעים יש בקנה?

אלעזר שטרן: אנחנו – כן – נעשה את הכול שתביאו כמה שפחות חוקים, הקואליציה הזאת, כדי שלעם ישראל, בסוף, למדינת ישראל, יהיה הרבה יותר טוב.

אלעזר שטרן: אני יכול לתת לכם דוגמאות מחוקים מוועדת השרים, רק של אתמול; כמה חוקים שאם לא נעביר אותם יהיה למדינת ישראל בית משפט טוב יותר, יועץ משפטי יותר טוב, צבא יותר טוב, מפכ"ל משטרה יותר טוב.

אלעזר שטרן: אין משטרה פה עכשיו.

אלעזר שטרן: אין מפכ"ל משטרה.

אלעזר שטרן: חמש פעמים עמדתי פה, אמרתי: תנו ארבע שנים קבוע, שלא יצטרך להתחנף לראש הממשלה.

אלעזר שטרן: יש חוק כזה?

אלעזר שטרן: ראש הממשלה לא רוצה.

אלעזר שטרן: זה טובת העם, זה טובת הקואליציה ולפעמים גם טובתו.

אלעזר שטרן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא; חבר הכנסת יהודה גליק – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבייב, אדוני.

יואב קיש: מה עם גח"ל?

מאיר כהן: יואב קיש, אתה מלא אנרגיות עכשיו.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב-ראש.

רוברט טיבייב: רק תסביר לי דבר אחד: למה כשאתה היושב-ראש, כל הבלגן פה בכנסת?

רוברט טיבייב: אולי צריך להחליף אותך?

טלי פלוסקוב: לא נכון, לא נכון.

טלי פלוסקוב: גם לי יש, זה קורה לכל אחד.

רוברט טיבייב: אני רוצה להבין, בסופו של דבר הצלחנו להפיל את הממשלה או לא?

טלי פלוסקוב: זה עוד רחוק.

רוברט טיבייב: דודי אמסלם, הצלחנו להפיל את הממשלה?

רוברט טיבייב: למה אתה צוחק?

רוברט טיבייב: אני רוצה להפיל את הממשלה – אני ואת.

רוברט טיבייב: אבל בואו נחזור לענייננו.

רוברט טיבייב: זה בדיוק מה שקורה למפלגת העבודה, שמביאה את שכירי החרב.

רוברט טיבייב: זה בדיוק מה שקורה.

רוברט טיבייב: יש צבאות בעולם שמביאים את שכירי החרב, אבל אף פעם לא ראיתי באיזשהו צבא ששכירי חרב מנהלים את הצבא.

רוברט טיבייב: דבר כזה עוד לא ראיתי.

רוברט טיבייב: זה בדיוק מה שקורה במפלגת העבודה.

עיסאווי פריג': אנא הסבר.

מירב בן ארי: תסביר לנו.

מאיר כהן: חבריא, אני מבקש שקט.

רוברט טיבייב: כל מה שקורה פה זה חגיגת פופוליזם, חד-משמעי, וברור שחברי האופוזיציה מסכימים איתי – כי אין לכם ברירה, זה בדיוק מה שקורה.

רוברט טיבייב: זה בדיוק מה שקרה לפני שבועיים, זה בדיוק מה שקורה עכשיו, וזה לא משנה על בסיס מי; צריך להבין את כל מה שקורה.

רוברט טיבייב: יש מחלה במפלגת העבודה – אופורטוניזם, או במילים אחרות: גח"לטניזם.

רוברט טיבייב: זה מה שקורה.

רוברט טיבייב: אני לא יודע מה יותר טוב, מה פחות – זה בדיוק מה שקורה.

יחיאל חיליק בר: רוברט, תתרגם.

מאיר כהן: אני מבקש שקט, סליחה.

קריאות: – – –

רוברט טיבייב: יש חברים באופוזיציה שכל כך אוהבים את המחנה הציוני – זאת האופוזיציה.

רוברט טיבייב: אל תפריעו, בבקשה.

רוברט טיבייב: לפני כמה זמן אמרתי שהמחנה הציוני מתנהל כמו שוק.

רוברט טיבייב: הוכחה.

רוברט טיבייב: אתם רציתם הוכחה?

רוברט טיבייב: קיבלתם.

עיסאווי פריג': תגיד, מה זה חרטניזם?

עיסאווי פריג': זה חרטא ברטא.

עיסאווי פריג': עשית את זה חרטניזם.

רוברט טיבייב: בוועדת הסיעה – – – אמרנו שאנחנו בעד.

רוברט טיבייב: קרה משהו.

רוברט טיבייב: אני לא יודע, באמת אני לא יודע מה קרה, אבל כנראה קרה משהו.

מירב בן ארי: מה הצבעת?

מאיר כהן: רבותיי, אני לא אוסיף עוד זמן.

מאיר כהן: אם אתם רוצים לשמוע אותו, תשתקו.

רוברט טיבייב: אני מצביע עם הסיעה כל הזמן, כי אני רוצה להפיל את הממשלה, אבל כנראה מישהו לא כל כך רוצה, זה כבר סיפור אחר.

רוברט טיבייב: דאגתם לקשישים?

רוברט טיבייב: באמת דאגתם לקשישים?

רוברט טיבייב: איזו דאגה יפה, חבל על הזמן, איזו דאגה.

נחמן שי: תן לו עוד דקה.

רוברט טיבייב: אני באמת חושב שעם שמונה מנדטים – ואלה הסקרים האמיתיים – אי-אפשר להפיל את הממשלה.

רוברט טיבייב: אי-אפשר.

רוברט טיבייב: אולי עם 20 כן, אולי עם 28 כן; אז צריך לשאול את מי שרצה להפיל עם 28, וגם לא הצליח.

רוברט טיבייב: למה?

רוברט טיבייב: כי מפלגה צריכה ללכת עם שורשים.

רוברט טיבייב: תשמרו על השורשים של מפלגת העבודה.

רוברט טיבייב: אל תהיו אופורטוניסטים.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא.

מאיר כהן: אחרון הדוברים – חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: אני לא יכול להתחרות בשואו שנעשה כאן לפניי, וגם לא באתי לתת שואו.

רועי פולקמן: יואל, אני יכול לדבר אליך?

רועי פולקמן: אתה דיברת קודם אליי, אני מתנצל, לא הייתי פה.

רועי פולקמן: אבל אני אגיד לך למה מה שעשית זאת עליבות, לגמרי – –

יואל חסון: כן.

רועי פולקמן: – – כי יש, קודם כול, הבדל גדול בין הדמגוגיה של להגיד למה אני לא אצביע על חוק – שאני יכול להגיד פה – שאני ערכית תומך בו, אבל אני חלק מקואליציה, וגם אתה היית חבר בה, בקואליציה, והצבעת נגד דברים שאתה מאמין בהם – –

יואל חסון: אני חלק מאופוזיציה.

רועי פולקמן: – – לבין חוק – מה ההבדל בין התרגיל שאתם עשיתם עכשיו?

רועי פולקמן: ותעשו, חברים.

רועי פולקמן: תעשו, ונגיד שזה בסדר, זה משחק הדמוקרטיה, הכול בסדר.

רועי פולקמן: רק למה זה עליבות?

מיכל רוזין: מה ההבדל?

רועי פולקמן: אני אגיד לכם למה.

רועי פולקמן: כי יש הבדל בזה שחוק שמגיע לקריאה שנייה ושלישית, שהוועדה עבדה עליו, שגופים אזרחיים הגיעו לוועדה, שארגונים אזרחיים ישבו והשקיעו – יש הבדל בסמליות, חוק ממשלתי, חוק שהייתה עליו עבודה והוא קודם.

עפר שלח: אתה יודע כמה אני עבדתי על החוק?

עפר שלח: אתה יודע כמה עבדתיו עליו?

עפר שלח: יותר ממה שעבדו בוועדה.

רועי פולקמן: דקה לפני זה – עפר, חברים, זה סופר דמגוגיה, כיוון שדקה לפני זה, יואל, דקה לפני זה הצבענו על חוק שלכם, שעברנו עליו.

עפר שלח: מי עבר?

רועי פולקמן: אתה היום בבוקר ישבת לידי, וכל הזמן אתם מנהלים איתי הדיון הזה: תהיו הוגנים, ביקשת, לידי, ליד דודי – – –

דוד אמסלם: רועי, שנייה.

דוד אמסלם: אנחנו מוכנים לעסקה.

דוד אמסלם: אתם אל תצביעו בעד אף חוק שלנו.

דוד אמסלם: אל תתלונו שהחוק הזה ייפול.

דוד אמסלם: אם זה הכלל, גם בעוד שבוע אל תגידו: החוק שלי טוב, החוק שלי טוב.

דוד אמסלם: אם זה הכלל, אז זה לא חשוב אם זה חוק טוב או לא.

דוד אמסלם: עפר, תחליט באיזה צד – – –

רועי פולקמן: חברים, למה זאת עליבות?

רועי פולקמן: בסדר, תקבלו כותרת לערב אחד.

רועי פולקמן: אבל מה העליבות?

רועי פולקמן: אתם לוקחים חוק צרכני, שהייתה עליו עבודה בוועדה של האופוזיציה – – –

מאיר כהן: דודי, דודי, בבקשה, זהו.

רועי פולקמן: הרי גם הבסיס – אתם יכולים להגיד, חוקים טובים, לא טובים – – –

עפר שלח: אל תלמד אותנו להיות סולידריים באופוזיציה.

עפר שלח: אני לא מלמד אותך להיות סולידרי – – –

רועי פולקמן: אני לא מלמד אותך.

רועי פולקמן: עפר, סליחה, אתה גם אל תלמד אותי מה להגיד.

רועי פולקמן: למה זה עליבות?

רועי פולקמן: כיוון שבסוף יש הבדל בין להגיד: אנחנו רוצים לגנוב, להראות לקואליציה, לנצח בהצבעה, לבין זה שכל יום אתם באים גם אליי, גם אל חבריי בקואליציה; היום יואל בא להגיד, בשם הקולגיאליות – הקמנו הרכב בוועדה, לבקשתו.

רועי פולקמן: והיינו יכולים לדרוס את המחנה הציוני, היום בבוקר, אבל יואל בא אליי ובא ליו"ר הקואליציה ואמר: חבר'ה, קולגיאליות, כללים של הכנסת.

יואל חסון: לא אמרתי קולגיאליות.

יואל חסון: אל תגיד דברים שלא אמרתי.

דוד אמסלם: בוא'נה, מהיום לא יהיה אף חוק.

דוד אמסלם: אנחנו מעבירים לכם חוקים.

דוד אמסלם: היום העברנו לכם.

רועי פולקמן: זה בסדר, חברים, זה מותר לפי חוקי הכנסת, וניצחתם בהצבעה, אבל זו עליבות.

דוד אמסלם: אז אל תבואו בתלונה שהחוק טוב.

רועי פולקמן: ולכן אין לי ביקורת על הדמוקרטיה.

רועי פולקמן: אלה כללי המשחק, אני אגיש את החוק עוד פעם, נביא אותו לוועדה, נאשר אותו.

רועי פולקמן: אתם תקבלו כותרת לערב ואני אקבל כותרת לערב – אחלה, זה כללי הכנסת.

רועי פולקמן: זו עליבות של אופוזיציה, שאתם מלקטים מהקרשים פגיעות בחוקים – –

קריאות: אוה אוה אוה.

יואל חסון: זו עליבות של הקואליציה.

רועי פולקמן: – – צרכניים, שלא נותנים לכם כלום.

קריאות: – – –

יואל חסון: אתם עלובים.

רועי פולקמן: לא הבכתם אותנו.

רועי פולקמן: לא פגעתם בנו.

יואל חסון: אתם עלובים.

רועי פולקמן: פגעתם בצרכנים ובאזרחים – –

יואל חסון: בכיינות.

רועי פולקמן: – – בשביל כלום.

יואל חסון: בכיינות.

רועי פולקמן: ואל תטיפו אחר כך על קולגיאליות בכנסת.

יואל חסון: עם בכיינות לא בונים מנהיגות.

רועי פולקמן: בהצלחה, יואל.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יסכם השר לביטחון פנים, בבקשה.

מאיר כהן: ארדן, בבקשה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: בוודאי, זמנו לא מוגבל.

מאיר כהן: כמה?

מאיר כהן: 45 דקות, בסדר.

מאיר כהן: תביאו לו כוסות מים.

מאיר כהן: כן, אדוני השר, בבקשה.

אורי אריאל: תביאו ליושב-ראש תה, בבקשה.

גלעד ארדן: רגע, כמה זמן יש לי?

מאיר כהן: אתה לא מוגבל.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: לא עשר דקות?

מאיר כהן: זאת לא הצעה פרטית.

גלעד ארדן: הבנתי.

גלעד ארדן: אז רגע, דודי, אתה לא מאמין לאופוזיציה?

גלעד ארדן: אם הם יחליטו – – –

עפר שלח: גלעד, מילה שלי אנחנו בעד.

גלעד ארדן: הינה, אתה רואה?

דוד אמסלם: אתה, אתה, עכשיו ראית מה קרה.

גלעד ארדן: אבל הוא נותן מילה שלו.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: עכשיו ראית מה קרה.

גלעד ארדן: אני מוכן להמר.

דוד אמסלם: לא, למה לך?

גלעד ארדן: מה, עפר ביטחוניסט.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: כי הוא עכשיו – – –

גלעד ארדן: אם הוא אמר שהוא מכיר בחשיבות של החוק – – –

דוד אמסלם: בוא אני אגיד לך מה הוא עשה.

גלעד ארדן: נו?

דוד אמסלם: הוא הצביע בעד, ובין הקריאה השנייה – –

גלעד ארדן: מה הוא?

דוד אמסלם: – – לבין השלישית הוא התבלבל והבין שהוא טעה, והוא תיקן את הטעות.

גלעד ארדן: אבל הוא לא נתן התחייבות.

דוד אמסלם: אז יכול להיות שזה מה שיקרה לו.

חיים ילין: לא, נו.

גלעד ארדן: די, עכשיו תראה מה עשית.

עפר שלח: גלעד – – –

גלעד ארדן: עכשיו תראה מה עשית, חשפת אותי בקלוני, אני מתלבט בין – מה?

עפר שלח: אתה מאמין לי או לחבר הכנסת אמסלם?

גלעד ארדן: אני מאמין לך, אבל אני מפחד מדודי.

גלעד ארדן: זאת הבעיה, אתה מבין?

גלעד ארדן: אני מאמין לך, אבל בין החרדות לאמונה, אני בינתיים נכנע לחרדות.

עפר שלח: כמו ראש הממשלה.

גלעד ארדן: מה?

עפר שלח: כמו ראש הממשלה.

חיים ילין: בדיוק.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אל תמשכו אותי פה – זהו, כן.

גלעד ארדן: בכל מקרה, אני מכיר את עפר שלח הרבה שנים, ואם הוא אומר שהם תומכים בחוק, אני מאמין לו שהם תומכים.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך.

גלעד ארדן: נו?

דוד אמסלם: שהוא אמר לנו שהם תומכים גם – עוד לפני שבועיים – – –

גלעד ארדן: הוא אמר לך כראש הסיעה שהם תומכים בחוק של פולקמן?

דוד אמסלם: הוא פה אמר לי, פה, פה, עפר שלח, אמר לי: עזוב אותי הסכמות.

חיים ילין: לא.

עפר שלח: אני לא אמרתי לך שום דבר.

עפר שלח: אחרי ההצבעה אני באתי אליך – – –

דוד אמסלם: אתה אמרת לי פה.

עפר שלח: – – –

דוד אמסלם: אז אולי אתה משחק אותה צדיק – – –

עפר שלח: אחרי ההצבעה, אחרי ההצבעה דיברתי איתך.

עפר שלח: לא דיברתי איתך קודם.

קריאה: – – –

עפר שלח: דודי, לא דיברתי איתך קודם.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: איש צדיק ישר.

עפר שלח: אני לא אמרתי לך – – – אח שלי.

דוד אמסלם: פה אתה אמרת לי.

עפר שלח: אח שלי, אחרי ההצבעה.

דוד אמסלם: מה זה משנה?

מאיר כהן: יושב-ראש הקואליציה.

דוד אמסלם: – – – לא אחרי, לפני.

מאיר כהן: יושב-ראש הקואליציה, תשמור על הבריאות שלך, תפסיק.

עפר שלח: אחרי ההצבעה.

דוד אמסלם: הוא משחק לי אותה צדיק, עפר.

דוד אמסלם: למה יש לו מילה.

מאיר כהן: תפסיק, זהו, מספיק.

דוד אמסלם: אתה שיקרת לי פה לפני שבועיים.

מאיר כהן: דודי, אני לא רוצה לקרוא אותך בקריאה ראשונה.

עפר שלח: לא שיקרתי – – –

אורי אריאל: דודי, מה – – –

גלעד ארדן: מה זה?

גלעד ארדן: תדאג לבריאות שלו, מה אתה, קריאה ראשונה?

גלעד ארדן: מה?

גלעד ארדן: הוא מדבר מדם ליבו.

מאיר כהן: כולם פה מדברים מדם ליבם.

גלעד ארדן: לא, דודי יש לו יותר דם ליבו.

מאיר כהן: דודי, בבקשה.

דוד אמסלם: אני לעולם לא משקר.

דוד אמסלם: הוא שיקר לי פה לפני שבועיים, ועכשיו הוא אומר לי: אחרי ההצבעה.

דוד אמסלם: זה היה בין ההצבעות.

גלעד ארדן: טוב, אבל בינתיים תביאו מצביעים.

עפר שלח: אחרי ההצבעה.

קריאה: – – –

עפר שלח: למה ניגשתי לפה?

דוד אמסלם: – – –

עפר שלח: למה ניגשתי לפה?

עפר שלח: כי הייתה הצבעה בקריאה שלישית.

דוד אמסלם: נו, כן, באמת, אחרי שהצבענו.

עפר שלח: לא.

עפר שלח: לא נכון.

יואל חסון: כולם משקרים לך.

קריאות: – – –

מאיר כהן: אני מבקש להפסיק את הוויכוח.

דוד אמסלם: אני לעולם לא משקר.

דוד אמסלם: עובדה.

מאיר כהן: אני מבקש להפסיק את הוויכוח, שניכם.

דוד אמסלם: – – –

עפר שלח: לא נכון.

עפר שלח: בין ההצבעות.

עפר שלח: עזוב את גלעד עכשיו.

עפר שלח: תן לו – – –

מאיר כהן: כן, בבקשה, השר.

גלעד ארדן: אני דווקא תומך בדיון הזה.

גלעד ארדן: אני איבדתי את קולי לפני כמה ימים, וזה עוד חוזר בהדרגה.

מכלוף מיקי זוהר: יש לך – – –

גלעד ארדן: אתה רואה מה זה.

גלעד ארדן: טוב, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אני באמת מתכבד לנסות ולסכם את הדיון החשוב, שבאמת עסק ברובו המהותי בהצעת החוק שמונחת בפניכם, שעוסקת בנושא חשוב.

מאיר כהן: אף לא אחד.

גלעד ארדן: אני יודע.

גלעד ארדן: היושב-ראש תיקן אותי בצדק, אולי הציניות שלי לא הובנה.

גלעד ארדן: לצערי, אף אחד מהדוברות ומהדוברים לא דיבר על החוק שמונח בפניכם, אז אולי כדאי לרענן את הזיכרון.

מיכל רוזין: כל הזמן הוראת שעה.

מיכל רוזין: למה כל הזמן הוראת שעה?

מיכל רוזין: למה?

גלעד ארדן: אני מסכים איתך.

גלעד ארדן: אז אני אספר לך.

גלעד ארדן: חברתי – – –

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: חברתי, שלא התנהגת יפה היום בוועדה של סתיו שפיר, מיכל רוזין, וגם צייצת ציוצים שלא מחוברים לאמת ולמציאות, אז אני אסביר למה זאת הוראת שעה.

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: כן, כן, ברור, ברור.

גלעד ארדן: בעיקרון אני כשר לביטחון הפנים הייתי מאוד מאוד שמח – – –

עפר שלח: גלעד, מישהי שאתה מפחד ממנה יותר מדודי קוראת לך.

מירב בן ארי: זהו, תסביר בוועדה.

גלעד ארדן: זה לא מכובד כלפי הכנסת שאני אקטע באמצע.

גלעד ארדן: במילה אחת, הייתי מאוד שמח שכל התקנים במשטרה ובשירות בתי הסוהר יהיו תקני קבע, אבל באופן היסטורי האוצר הצליח להביא לכך שאנחנו מקבלים מצה"ל כוח אדם של סדירים, שבעיניי הוא פחות מתאים למשימות של המשטרה ושל שירות בתי הסוהר.

גלעד ארדן: אבל מה לעשות שעדיין הכוח נסמך על הכוח הזה – – –

מיכל רוזין: זה לא חוק.

גלעד ארדן: ואם מצד אחד הכנסת לא תאפשר את המשך השירות שלהם במשטרה ובשירות בתי הסוהר לפני שהצורך המבצעי הזה מקבל מענה, פשוט תהיה בכך פגיעה בביטחונם של אזרחי מדינת ישראל, גם מבחינת התפקוד של המשטרה בביטחון הפנים וגם מבחינת השירות של סוהרים וסוהרות בשירות בתי הסוהר.

גלעד ארדן: ולכן, דרך אגב, גם אני – לא אכפת שזה זמני.

גלעד ארדן: הצלחנו להפחית בשנים האחרונות – אתם אולי לא מודעים לזה – הצלחנו להפחית: פעם זה היה 2,000 וגם יותר מכך, היום מדובר על 1,100 סדירים במשטרת ישראל, וסדר גודל של 700 ומשהו סוהרים.

גלעד ארדן: אני מקווה מאוד, ואני איאבק על כך שהמספר הזה ימשיך לרדת.

גלעד ארדן: בינתיים אני זקוק לתמיכתכם, כדי שהוראת השעה הזאת תמשיך לאפשר לפחות את הכוח הזה, שחשוב לביטחון אזרחי המדינה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק, ולהביא אותה לוועדת החוץ והביטחון – –

מיכל רוזין: – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

גלעד ארדן: – – לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו רוצים להצביע.

מאיר כהן: ובכן, אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7) – מי בעד?

מאיר כהן: ומי נגד?

דוד אמסלם: עפר שלח, אני רק מציע לך להסתכל על הספסלים, מי נמצא פה ומי מתבטל.

דוד אמסלם: תסתכל מי נמצא.

מאיר כהן: דודי, אתה ממש לוקח את זה אישית.

דוד אמסלם: הלכו הביתה לישון.

דוד אמסלם: קראת לנו בטלנים.

מאיר כהן: דודי.

קריאות: – – – הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 73 נגד – 16 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 16), התשע"ט–2018, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: 73 בעד, 16 נגד, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1283); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: הצעת החוק הבאה – הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 8), התשע"ט–2018.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם ולבקשכם לאשר בקריאה הראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 8), התשע"ט–2018.

גלעד ארדן: יצוין כי שר הביטחון ממונה על ביצוע חוק זה.

גלעד ארדן: עניינו של תיקון החוק המוצע הוא הארכת הוראת השעה המסדירה שירות חיילים בשירות סדיר חובה בשירות בתי הסוהר בשלוש שנים נוספות.

גלעד ארדן: סעיף 24ב לחוק שירות ביטחון [נוסח משולב], התשמ"ו–1986 – להלן: החוק – שעניינו שירות ביחידות ביטחוניות בשירות בתי הסוהר, מאפשר את הצבתו של יוצא צבא ביחידות של שירות בתי הסוהר שתפקידן הוא אבטחת בתי סוהר המשמשים להחזקת אסירים ביטחוניים בלבד, או באגפים בבתי הסוהר המשמשים להחזקת אסירים כאמור, ולצורך אבטחתם של אסירים כאמור וליווים.

גלעד ארדן: כן מאפשר הסעיף הצבת חיילים ביחידות אחרות של שירות בתי הסוהר בתפקידים של שירותי מינהלה הנוגעים לארגון כוח אדם וטיפול בפרט, שיינתנו רק ליוצא צבא שהוצב לשרת בשירות בתי הסוהר.

גלעד ארדן: סעיף זה נוסף לחוק ביום ה' באדר א' התשס"ה, 14 בפברואר 2005, כהוראת שעה לתקופה של שלוש שנים, במסגרת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצא צבא בשירות בתי הסוהר), התשס"ה–2005.

גלעד ארדן: תוקפה של הוראת השעה הוארך כמה פעמים, ולאחרונה הוארך עד יום כ"ג בטבת התשע"ט, 31 בדצמבר 2018.

גלעד ארדן: זאת, במסגרת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016.

גלעד ארדן: העיגון בחוק של הצבת חיילים בשירות בתי הסוהר נעשה בעקבות סיכום בין משרד הביטחון וצבא הגנה לישראל ובין המשרד לביטחון הפנים ושירות בתי הסוהר, ולפיו הועברה האחריות למכלול הטיפול באסירים הביטחוניים מידי צבא הגנה לישראל לידי שירות בתי הסוהר.

גלעד ארדן: הצבת יוצא הצבא בשירות בתי הסוהר נעשית בהסכמתו של יוצא הצבא.

גלעד ארדן: כמו כן, יובהר כי ליוצאי צבא המוצבים בשירות בתי הסוהר יש מעמד זהה לחיילי צבא הגנה לישראל בכל הקשור לחוקים הנוגעים לחיילים משוחררים ולחוקי השיקום.

גלעד ארדן: יצוין כי נושא הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר, הגבלת הצבתם של יוצאי צבא ביחידות מסוימות בפרט, נבחן כל העת בידי משרד הביטחון, המשרד לביטחון הפנים, צבא הגנה לישראל ומשטרת ישראל, וימשיך להיבחן גם בשנים הקרובות.

גלעד ארדן: תוקפה של הוראת השעה, כאמור, אמור לפקוע ביום 31 בדצמבר 2018.

גלעד ארדן: מאחר שעדיין יש צורך בהמשך ההסדר, מוצע להאריכו בשלוש שנים נוספות, עד יום כ"ז בטבת התשפ"ב, 31 בדצמבר 2021.

גלעד ארדן: ועדת השרים לענייני חקיקה אישרה את הצעות החוק בתאריך 16 בדצמבר 2018.

גלעד ארדן: לאור האמור, אבקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה הראשונה, ולהעבירו לוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתו לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: החוק הוא בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: אברהם נגוסה, אדוני – מוותר; מירב בן ארי, גברתי, חברת הכנסת מירב בן ארי – לא נמצאת; חבר הכנסת שמולי – מוותר; חבר הכנסת אייכלר – מוותר; חברת הכנסת כהן-פארן – לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין – היא באה, בבקשה.

מאיר כהן: להזכירכם, שלוש דקות לכל אחת ואחד.

מיכל רוזין: תודה, סגן יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: השר ארדן, אני רוצה להגיד לך, קודם כול, לגבי שתי הצעות החוק האלה שאתה מעביר פה בהוראת שעה, שיש לי בעיה מאוד קשה איתן כי לא מתקיים דיון אמיתי בעניין הזה, ועולות בעיות מאוד קשות של חיילות וחיילים – וחבל שלא נתת פה את החלוקה המגדרית – שמשרתים במשטרה ובצבא, ובעצם אין להם אבא ואימא ולא ברור מי הסמכות שאחראית עליהם.

מיכל רוזין: שמענו גם עכשיו, בנושא הטרדות מיניות בצבא, איך חיילות שוטרות, שבעצם משרתות במשטרה ומוטרדות – אין להן אבא ואימא, הן צריכות לפנות למח"ש, הן לא יכולות לפנות למשטרה, הן לא יכולות לפנות ליוהל"ם, למרכז מהו"ת.

מיכל רוזין: יש פה בעיות מהותיות כשהורה שולח את הילדה או את הילד שלו לצבא ובסוף הם מוצאים את עצמם במשטרה ולא מקבלים את אותה הגנה שמקבלים חיילים בצבא.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש פה בעיה, ומן הראוי לקיים על זה דיון באמת מעמיק ורציני.

מיכל רוזין: אבל אם כבר עליתי לפה, אני רוצה להגיד לך, 67 – – –

מאיר כהן: חברים בצד ימין, אדוני השר, חברת הכנסת ורבין, חברת הכנסת ורבין, זה מפריע.

מאיר כהן: חברת הכנסת ורבין, חבר הכנסת יוסי יונה, זה מפריע לה.

יואב גלנט: תנו לי פעם להפריע, כל הזמן מפריעים לנו.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: סליחה.

מיכל רוזין: 67 אזרחי ישראל ערבים נהרגו השנה.

מיכל רוזין: 25 נשים נרצחו השנה.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש תחושה קשה בציבור של חוסר בביטחון אישי.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד לך, אנחנו מסתובבים ברחובות הערים, אנחנו נמצאים במקומות – אין הרגשה של שיטור.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים מה קורה כשמתקשרים 100; שוב ושוב יש עדויות של קושי רב, שלא נותנים מענה.

מיכל רוזין: גויסו שוטרים חדשים למגזר הערבי.

מיכל רוזין: תחנות משטרה הוקמו, ועדיין אנחנו רק רואים עוד ועוד רציחות.

מיכל רוזין: שלושה אזרחים ערבים בלוד נרצחו בערב אחד.

מיכל רוזין: הפשע המאורגן משתולל, מכוניות מתפוצצות, אנשים נרצחים.

מיכל רוזין: מה קורה פה?

מיכל רוזין: איפה הביטחון האישי של תושבי, אזרחי ואזרחיות ישראל?

מיכל רוזין: אני חושבת שזו האחריות שלך.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים לשמוע ממך תשובות.

מיכל רוזין: גם ברצח הנשים – מספיק כל הזמן לשחק על אופוזיציה–קואליציה.

מיכל רוזין: בסופו של דבר, כולנו אזרחי מדינת ישראל ואנחנו רוצים לשמוע מה אתם עושים לטובת הגנה על הציבור.

מיכל רוזין: אתה יודע, אני מסתובבת לפעמים, אנחנו מבקרים בבירות אירופה, במקומות אחרים.

מיכל רוזין: אנחנו רואים את השיטור, אנחנו רואים את הביטחון האישי ברחובות, אנחנו רואים שיש לכל אזרח, אזרחית, תייר שמגיע, יכולת לפנות ולקבל מענה, ופה אתה לא רואה עזרה ברחובות, וגם כשאתה קורא לעזרה אתה בדרך כלל לא תקבל אותה.

מיכל רוזין: לפעמים השוטר עובר ליד.

מיכל רוזין: אני הגעתי לנחם אבלים, משפחה בנחף, שבה, באמת, בחור בן 35 עם שני ילדים קטנים איבד את חייו בגלל מהומה בין שתי קבוצות אוכלוסייה.

מיכל רוזין: השוטר שעבר ליד וביקשו ממנו לעצור ולהגיע לתת עזרה פשוט ברח משם, והם לא קיבלו את העזרה.

מיכל רוזין: אני חושבת שהגיע הזמן לשים סוף לאלימות הזאת, בעיקר בעיקר במגזר הערבי אבל לא רק, בכלל בחברה הישראלית וכלפי נשים.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיים ילין – מוותר; חברת הכנסת תמנו-שטה – לא כאן.

מאיר כהן: תמר זנדברג, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אנחנו כולנו מכירים את הפוּשים האלה, שפתאום מתחילים להגיע, של החדשות, שכתוב בהם: פיצוץ, הרוגים, נפגעים.

תמר זנדברג: כולם ישר נכנסים לכוננות, חדשות, מה קרה, היה פיגוע, האם הכותרות הולכות להתחלף ליומיים.

תמר זנדברג: ואז הכותרת הבאה: זה פלילי.

תמר זנדברג: אוקיי, עדיין יש איזו עין אחת פקוחה, ואז מסתבר ומתחילות לרוץ השמועות בווטסאפ והידיעות שזה ערבים.

תמר זנדברג: באותו רגע הידיעה מתה.

תמר זנדברג: קול דממה דקה.

תמר זנדברג: ערבים מתים, ערבים רוצחים ערבים, לא מעניין אף אחד.

תמר זנדברג: אדוני השר, 67 ערבים וערביות נרצחו מתחילת השנה, וארבעה רק ביומיים האחרונים.

תמר זנדברג: זה דבר שצריך להרעיד את אמות הסיפים, זה דבר שצריך לזעזע כל מהדורת חדשות, כל דיון פה.

תמר זנדברג: למה זה לא קורה, כי זה ערבים?

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי הדם זול יותר?

תמר זנדברג: הרציחות בלוד, אדוני השר, מול המשרדים של להב 433.

תמר זנדברג: זאת אומרת, להיכנס לשם ולחקור יהודים במעשי שחיתות זה יקבל כותרת יותר גדולה מאשר ערבי שנרצח מול התחנה.

תמר זנדברג: האדישות הזאת לא יכולה להישאר כך, היא לא יכולה להמשיך כך.

תמר זנדברג: אני זוכרת, מפשפשת בזיכרוני, הפעם האחרונה שמישהו משרי הממשלה, כולל ראש הממשלה עצמו, התייחס לפיזור הנשק במגזר הערבי – אתם יודעים מתי זה היה?

תמר זנדברג: כשהיה פיגוע בדיזנגוף, כשאותו הנשק הגיע למרכז תל אביב והופנה נגד יהודים.

תמר זנדברג: לאותה רצינות בדיוק, לאותו כובד ראש, לאותו טיפול אנחנו מצפים גם כשזה נמצא כביכול אי שם, גם כשזה ערבים כלפי ערבים.

תמר זנדברג: אדם לא שווה פחות, לא נרצח ולא נרצחת.

תמר זנדברג: שמענו את זה במחאה על אלימות כלפי נשים.

תמר זנדברג: היו כאלה בטוויטר ובכל מיני מקומות שלא התביישו להגיד: מה אתם רוצים, זה ערבים, זה ערביות.

תמר זנדברג: אדוני השר וכל חברי הממשלה וכל חברי הקואליציה, הדם של אישה ערבייה הוא לא סמוק פחות, והדם של נרצח ערבי לא סמוק פחות, ונשק לא חוקי שנמצא, ונשק חוקי שאדוני השר מבקש לחלק עוד במגזר האזרחי, הורג בדיוק באותה המידה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

תמר זנדברג: ואנחנו מצפים לפחות לאותה תשומת לב, אם לא לאותו טיפול.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת; חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת; חברת הכנסת ורבין – מוותרת; חברת הכנסת מרב מיכאלי – לא נמצאת; חברת הכנסת רחל עזריה – לא נמצאת; חבר הכנסת בן ראובן – לא נמצא; חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חבר הכנסת עפר שלח – לא נמצא; חבר הכנסת שטרן – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר; חבר הכנסת יהודה גליק – לא נמצא; חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת טיבי – לא נמצא; חבר הכנסת רוברט טיבייב – –

רוברט טיבייב: מספיק להיום.

מאיר כהן: – – מספיק להיום.

מאיר כהן: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – –

קריאה: רוברט – – – אנחנו רוצים לשמוע – – –

מאיר כהן: – – קדימה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, איפה השר לביטחון פנים?

עיסאווי פריג': היה כאן לרגע ונעלם.

עיסאווי פריג': אה, הינה השר לביטחון פנים.

עיסאווי פריג': חברים, נכון לערב זה, 67 אזרחים ערבים נרצחו בעולם הפשיעה במדינת ישראל, זאת עובדה.

עיסאווי פריג': שלושת האחרונים, גם אישה בחודש התשיעי להריונה, נרצחו מול להב, יחידת להב בלוד.

עיסאווי פריג': מצלמות מרושתות – יש; תחנת משטרה – יש; שוטרים – יש.

עיסאווי פריג': מי הנרצחים?

עיסאווי פריג': ערבים.

עיסאווי פריג': הדברים ממשיכים: שר לביטחון פנים – יש, בכותרת – כן, בתפקוד – סימן שאלה אחד גדול; מפכ"ל – לא יודע אם יש; שר משטרה – מזמן ויתרנו עליו.

עיסאווי פריג': נתונים אלו קורים במדינת ישראל, מדינה שמתגאה בביטחון האישי שהיא מעניקה.

עיסאווי פריג': נכון, מדובר באזרחים ערבים.

עיסאווי פריג': כסף לקמפיינים, לשיפור תדמית המשטרה, יש בשפע, בשפע יש.

עיסאווי פריג': אני רואה בעיתונות הערבית.

עיסאווי פריג': קמפיינים לשיפור תדמית המשטרה והגברת הביטחון האישי – יש.

עיסאווי פריג': אדוני השר לביטחון פנים, הקמפיינים – הכסף שיש לך לא עוזר.

עיסאווי פריג': הקמפיינים המוצלחים הם הורדת הפשיעה.

עיסאווי פריג': תן לנו תוכנית, תן לנו מדד שנשפוט אותך.

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו אין לי ביטחון אישי בבית שלי בכפר קאסם.

עיסאווי פריג': לפני יומיים שמו מטען בכפר קאסם לאזרח מתחת לאוטו – מתחת לאוטו, הוא עף.

עיסאווי פריג': רכבים היו מסביב, היו גם יהודים בכניסה לכפר קאסם, בין כפר קאסם לראש העין.

עיסאווי פריג': במקרה לא היו פצועים.

עיסאווי פריג': אם היה יהודי אחד שנפצע היית מתייחס אחרת.

עיסאווי פריג': כל תגובות המשטרה: אנחנו חוקרים ביסודיות, אנחנו פועלים, שוקדים למצוא ולהגיע לאמת; בתוצאה בפועל – אדוני השר, נכשלת.

עיסאווי פריג': אנחנו סובלים מחוסר ביטחון אישי.

עיסאווי פריג': כל עוד אתה לא מספק לנו ביטחון אישי, בעינינו אתה שר ביטחון כושל.

עיסאווי פריג': אתה תמשיך לשמוע את זה ממני.

אמיר אוחנה: למה אתה צועק?

עיסאווי פריג': כי אני אזרח במדינה, אדוני השר.

עיסאווי פריג': אתם המרוקאים והש"סניקים חיים בביטחון; אנחנו לא חיים בביטחון.

מאיר כהן: תודה, אדוני, תודה רבה.

עיסאווי פריג': אדוני, אתה תמשיך לשמוע את זה ממני, כי צריך לשמוע את זה.

עיסאווי פריג': אנחנו, אין לנו ביטחון אישי ביישובים שלנו.

עיסאווי פריג': תן לנו את הסמכות, אני מבטיח לך, נדע לשמור על עצמנו.

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', תודה רבה.

עיסאווי פריג': אבל אנחנו לא לוקחים את החוק לידיים.

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', זהו, נגמר זמנך.

עיסאווי פריג': תחנות – יש, גיוס שוטרים – יש.

עיסאווי פריג': יש הכול, אז מה חסר?

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת רועי פולקמן.

מאיר כהן: טוב, אחרי השיחה שלך, אני כמרוקאי מבין שאני מרגיש בטוח.

עיסאווי פריג': – – – מרוקאי.

אורי אריאל: – – –

מאיר כהן: לא, לא, אבל יש לי חצי מזה.

מאיר כהן: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

קריאה: כי את המרוקאי – – –

מאיר כהן: אחרון הדוברים.

קריאה: נעביבשק.

מאיר כהן: נעביבשק.

מאיר כהן: כן, חבר הכנסת – אחרון הדוברים, והשר יסכם.

מאיר כהן: שלוש דקות, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים, כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, אם אנחנו מדברים על חוק ביטחון ובתי סוהר, גם אני אדבר על הביטחון, של האזרחים הערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היה מקרה של פיגוע בתל אביב של תושב ואדי עארה.

מאיר כהן: סליחה, אדוני, הרשימה סגורה.

מאיר כהן: מה שנמסר לי – ידברו בחוק הבא.

מאיר כהן: אני מצטער, הודעתי שהרשימה סגורה.

מאיר כהן: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כשנרצחו יהודים על ידי ערבי הייתה מסיבת עיתונאים של ראש הממשלה, של השר לביטחון פנים; הייתה כוננות, מצב חירום; הגיעו לוואדי עארה, חיסלו את המבצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וראש הממשלה, אני זוכר, אמר את המשפט: אנחנו לא נרשה קיום מדינה בתוך מדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו, אין לנו אוטונומיה, אבל אני חושב שהאוטונומיה היחידה לאזרחים ערבים במדינה היא אוטונומיה בפשיעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל עוד זה לא יוצא החוצה, האנשים שנרצחו בסוף השבוע שעבר, היו צריכים – אם היה כבוד עצמי, השר לביטחון פנים היה צריך להתפטר ולבוא ולהגיד: נכשלתי, כי אנחנו כבר שלוש וחצי שנים, מתחילת הקדנציה הזו, צועקים על הנושא הזה של הפשיעה, של הנשק; וכל מה שעושים פה זה רק דיבורים, תוכניות שלא מתאימות למציאות, ואם היו רוצים – היו יכולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן דוגמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק מחייב הקמת מועצה מייעצת בחינוך כדי לייעץ לערבים במדינה על תכנים בספרי לימוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המועצה המייעצת לא הוקמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתה תשובה בבג"ץ, כבוד היושב-ראש, אתה נכחת בדיון, ודוחים ודוחים, וזה כל כך פשוט – הזכות הבסיסית שלנו להיות מעורבים ואפילו לדרוש אוטונומיה בחינוך, שאנחנו גם נשפיע ונחליט בקשר לספרי הלימוד שלנו, את זה הממשלה לא נותנת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בפשיעה, כל עוד בנשק הזה ערבי הורג ערבי, אפילו לא מזילים דמעה, לא מתרגשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל, כבוד השר, המקרה של לוד – הרי המקרים ידועים, אחרי רצח הבעל והאישה והתינוק שהיה בבטנה של האימא, התגובה הייתה ידועה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה היו צריכים לחכות, השוטרים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, היו מגיעים לאותם מקומות ומונעים את הרצח הבא שהיה באותו זמן, במקום; הגיעו אחרי הרצח השלישי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אין לי אמון בשר לביטחון פנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חובתך, אחרי שנכשלת – להתפטר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יסכם את הדיון, בבקשה, כבוד השר.

מאיר כהן: הפעם זמנך לא מוגבל.

גלעד ארדן: גם הפעם הוא לא מוגבל?

גלעד ארדן: לפני שאני אתייחס להצעת החוק המונחת בפניכם, אני אתייחס קודם כול לנושא שאומנם איננו קשור להצעת החוק, אבל כיוון שכמה חברות וחברי כנסת העלו אותו, חשוב לי להתייחס אליו, כי הוא באמת נושא כאוב, וזה נושא מעשי הרצח בחברה הערבית.

גלעד ארדן: קודם כול, למרות שאני לא הוצאתי על כך הודעות – ואני לא יודע מי עוד מכם ביקר אתמול בבוקר בלוד – ביקרתי אתמול בבוקר בלוד במשך כמה שעות.

גלעד ארדן: הייתי בזירת הרצח, הייתי בתחנת המשטרה, קיימתי דיון כדי להבין מה הרקע לרצח הזה ומה המשטרה עשתה ועושה ותעשה כדי לנסות ולפענח אותו וכדי למנוע עוד מקרי רצח.

גלעד ארדן: הצורה שבה אתם מציגים את הנושא הזה – האמת, אני אומר את זה פעם אחר פעם ואני אמשיך לומר – היא פשוט עושה עוול נוראי כלפי הציבור שאתם לכאורה אמורים לייצג, שהוא באמת ציבור שסובל מרמת אלימות מאוד מאוד גבוהה.

גלעד ארדן: והרי אתם יודעים בתוככם שאין מי שרוצה יותר ממני וממשטרת ישראל – ואפשר לבחון את זה בסדר העדיפויות התקציבי של המשרד – למנוע כמה שיותר מקרי אלימות ורצח בחברה הערבית.

גלעד ארדן: כשהתחלתי את תפקידי חשבתי שאתם, כמי שאמורים לייצג את אזרחי ישראל הערבים ולהנהיג אותם, תהיו שותפים לניסיון הזה, כי באמת היה כאן פער של עשרות שנים שבו לא הייתה מספיק נוכחות משטרתית ביישובים הערביים, שמונים היום באמת כמעט 2 מיליון נפש במדינת ישראל; אבל באמת, מה שלא צפיתי קרה – במקום לקדם בברכה את המהפכה הזאת; במקום לקצר את הזמן שייקח למשטרה לסגור פער של עשרות שנים; במקום שתקראו לציבור שלכם להתחיל, סוף-סוף, אחרי עשרות שנים, לשתף פעולה עם המשטרה, לספר מה אנשים יודעים, מה הם רואים, אזרחות טובה, עדויות – כל הדברים שקורים בכל חברה שעוזרת למשטרה גם לפענח, ולא רק מגלגלת את האשמה תמיד אל גורם חיצוני.

גלעד ארדן: אני אגלה לך סוד, חברי חבר הכנסת פריג', המשטרה לא מבצעת את מעשי הרצח האלה.

גלעד ארדן: אתה יודע, היא לא מבצעת אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: לא, ממש לא, ממש לא.

גלעד ארדן: אתם לא מבינים דבר וחצי דבר.

גלעד ארדן: אין מדינה בעולם שאין בה מקרי רצח.

גלעד ארדן: אין, פשוט אין.

גלעד ארדן: תחפשו מדינה שאין בה מקרי רצח ותציפו אותה, ובואו נשווה.

גלעד ארדן: אני אומר לכם משהו שאומר אותו ניצב ג'מאל חכרוש.

גלעד ארדן: הוא אומר לי כל פעם: תגיד להם שהמקום הכי בטוח למוסלמי במזרח התיכון זה מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני אחזור על המשפט הזה: המקום הכי בטוח למוסלמי במזרח התיכון זה מדינת ישראל.

גלעד ארדן: עכשיו אני אלך עוד צעד: מספר מעשי הרצח – וכל מקרה רצח הוא נורא, והוא טרגדיה, והוא אסון, וזה לא משנה אם זה יהודי או ערבי או נוצרי או צ'רקסי, או לא משנה מה – מספר מקרי הרצח במדינת ישראל הוא בין הנמוכים בעולם המערבי.

גלעד ארדן: אני אחזור ואומר: הוא בין הנמוכים.

גלעד ארדן: מה זה אומר?

גלעד ארדן: זה אומר שהמשטרה בישראל – השר גרוע, אין בעיה.

גלעד ארדן: אבל כנראה שהמשטרה לא כל כך גרועה, כי הנתונים במדינת ישראל, כמעט בכל תחום – גם של פשיעת רכוש, גם של מעשי רצח – הם בין הטובים בעולם.

גלעד ארדן: תבינו, במדינת ישראל יש 110 מקרי רצח בשנה, על אוכלוסייה של 9 מיליון.

גלעד ארדן: בשיקגו, 2.7 מיליון – 600 מקרי רצח.

גלעד ארדן: כן, זו רק דוגמה אחת.

גלעד ארדן: נכון, זה דוגמה קיצונית, כי שיקגו באמת ידועה ברמת האלימות הגבוהה.

גלעד ארדן: אתם שומעים שכולם שם מאשימים רק את המשטרה?

גלעד ארדן: אולי פעם אחת תעשו גם חשבון נפש איך אתם יכולים לתרום.

גלעד ארדן: אתה יודע, אני זוכר את חבר הכנסת אחמד טיבי שנים מותח ביקורת על לשכת הפרסום הממשלתית ועל גופי המדינה – למה לא מפרסמים בשפה הערבית, למה לא פונים לאוכלוסייה הערבית בשפתה, למה עושים אפליה כנגד כלי התקשורת.

גלעד ארדן: שמעתי את הביקורת הזו – ואללה, צדק, באמת זה לא היה בסדר.

גלעד ארדן: אז עכשיו אם לא מפרסמים, ולא פונים, ולא מנסים לשכנע את הציבור הערבי להצטרף למשטרה, ולשתף איתה פעולה, ולדווח, לא משנה על מה, על שרפת פסולת או על אלימות – זה לא בסדר.

גלעד ארדן: וכשהמשטרה עושה את זה, אז גם זה לא בסדר, נכון?

גלעד ארדן: כי מבזבזים על קמפיינים.

גלעד ארדן: אז אתה יודע את האמת.

גלעד ארדן: משקיעים בקמפיינים היום בחברה הערבית.

גלעד ארדן: הפייסבוק של המשטרה הוא מספר אחת.

גלעד ארדן: אחת.

גלעד ארדן: אין תוכן של משטרת ישראל שלא מתורגם לערבית ועולה לפייסבוק.

גלעד ארדן: מקימים תחנות, ואם ראש עיריית – בוא נחשוף אותו עכשיו – אם ראש עיריית כפר קאסם לא היה מפחד מהגורמים האלימים ביישוב שלך, אני הייתי חונך איתו את תחנת המשטרה לפני הבחירות המוניציפליות.

עיסאווי פריג': – – –

גלעד ארדן: דא עקא, שאיימו עליו והוא ביקש ממני ומהמשטרה לא לבוא ולעשות טקס לפני הבחירות המוניציפליות.

גלעד ארדן: זה בגלל המשטרה או זה בגלל בעיות של החברה הערבית, ואולי של המנהיגות שלה, שלא נלחמת גם היא בנורמות הפסולות הללו?

תמר זנדברג: אבל למה להאשים – – –

אמיר אוחנה: השר, השר, למה שישראל – – –

גלעד ארדן: אז תעשו לי טובה, גלגול העיניים הזה והצביעות – אתם יכולים להמשיך איתם.

גלעד ארדן: מי שסובל מזה, לצערי, זה הרבה מאוד אזרחים שאתם עושים להם עוול בצביעות הזו.

גלעד ארדן: אבל אתם רוצים לעשות פוליטיזציה גם מזה?

גלעד ארדן: תפדל, תמשיכו עם הנושא הזה.

גלעד ארדן: אני יכול לרדת?

אמיר אוחנה: השר, בעולם מי שהורג הכי הרבה ערבים זה ערבים.

אמיר אוחנה: ובישראל מי שהורג ערבים זה ערבים.

אמיר אוחנה: גם כשישראל – – –

עיסאווי פריג': – – –

גלעד ארדן: לא, חברי חבר הכנסת אוחנה – – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: חברי – – –

אמיר אוחנה: – – –

גלעד ארדן: אבל אמיר, אמיר, אמיר, אמיר, בוא נעשה הפרדה – עיסאווי – זה לא רלוונטי בהקשר הזה.

עיסאווי פריג': – – – עדיף לך לשתוק.

מאיר כהן: עיסאווי.

קריאה: למה לברוח מהאחריות – – –

אמיר אוחנה: זה לא רלוונטי – – –

עיסאווי פריג': – – – שתוק כבר – – –

גלעד ארדן: לא, לא רלוונטי, כי הקורבן הוא קורבן.

גלעד ארדן: זה לא רלוונטי, כי הקורבן הוא קורבן, וחובתה של ממשלה להגן על אזרחים שלה, וזה לא משנה מי הרוצח.

דוד אמסלם: אדוני השר, אני מבחינתי – הגרון כואב לך.

גלעד ארדן: גם סתיו היום התישה אותי בוועדה שלה, נגמר לי הקול.

גלעד ארדן: בקיצור, החוק הזה הוא חוק חשוב כדי ששירות בתי הסוהר יוכל להמשיך להגן על ביטחון אזרחי המדינה, ואני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה ולהעביר אותה לוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 8).

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 71 נגד – 16 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 8), התשע"ט–2018, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: 71 בעד, 16 נגד, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר) (תיקון מס' 8), התשע"ט–2018, עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1270); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: לא תעלה לסדר-היום הצעת חוק הבחירות, ואנחנו עוברים לסעיף 13: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 21).

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק – השר זאב אלקין.

מאיר כהן: אדוני.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברי הכנסת, אני מציג את הצעת החוק לפי בקשתה של שרת המשפטים.

זאב אלקין: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 21), התשע"ט–2018, נועדה בעיקרה להסדיר הליך ברור ונגיש לתקיפת החלטות מינהליות שמקבל מנהל המרכז לגביית קנסות בעניין פריסה או דחייה של תשלום חוב או בעניין מתן פטור מתשלום תוספת פיגורים.

זאב אלקין: מוצע לקבוע הליך סדור של ביקורת מינהלית פנימית במרכז לגביית קנסות, אשר כולל שני שלבים, ואחריו הליך של ביקורת שיפוטית.

זאב אלקין: בשלב הביקורת המינהלית החייב יוכל להגיש בקשה לעיון חוזר לפני הגורם שקיבל את ההחלטה בעילות מסוימות.

זאב אלקין: כמו כן, יוכל החייב להגיש השגה למנהל רשות האכיפה והגבייה.

זאב אלקין: בשלב הביקורת השיפוטית החייב יוכל לעתור על החלטת מנהל רשות האכיפה והגבייה בהשגה לבית משפט השלום.

זאב אלקין: על פסק דינו של בית משפט השלום בעתירה ניתן יהיה להגיש ערעור לבית המשפט המחוזי.

זאב אלקין: כך הביקורת השיפוטית על החלטות אלה תהיה נתונה לבית משפט השלום; זאת, חלף המצב המשפטי הקיים שלפיו הביקורת השיפוטית נעשית בידי בית המשפט העליון בשבתו כבית משפט גבוה לצדק.

זאב אלקין: בדרך זו הצעת החוק אף תסייע להפחתת העומס המוטל על בית המשפט העליון.

זאב אלקין: בנוסף, מתן האפשרות לעתור לבית משפט השלום במקום לבית המשפט העליון תסייע מאוד גם לחייבים אשר לפי המצב הקיים נאלצים להגיש עתירה לבג"ץ.

זאב אלקין: לאור האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

זאב אלקין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: הצעת חוק לקריאה ראשונה – אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: דב חנין, אדוני?

מאיר כהן: דב חנין, אדוני – מוותר; ישראל אייכלר – מוותר; סאלח סעד – לא נמצא; חיים ילין – לא נמצא; סעיד אלחרומי – לא נמצא; תמר זנדברג – מוותרת; מיכל בירן – מוותרת.

מאיר כהן: מוסי רז, אדוני מוותר?

מאיר כהן: לא, סליחה, כבודו.

מאיר כהן: שלוש דקות, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו פה קודם בנוגע למקרי הרצח בחברה הערבית, וגם לתשובתו של השר.

מוסי רז: מתשובתו של השר אולי אפשר להניח שהוא עושה הכול כדי למנוע את המעשים הללו.

מוסי רז: אבל הוא בא ומבקר את כל העולם כמעט חוץ מעצמו ואת המשטרה, שבעצם הוא אחראי לה.

מוסי רז: תארו לעצמכם, חברות וחברי הכנסת, מה היה קורה אם היו נרצחים 67 איש, לדוגמה בהתנחלות עפרה.

מוסי רז: מה היינו שומעים?

מוסי רז: כמה שרי ממשלה היו יוצאים להפגין?

מוסי רז: כמה חברי כנסת היו יוצאים להפגין?

מוסי רז: היו אולי מכשירים את – אנחנו רואים שכשזה קרה עם שלושה נרצחים רוצים להכשיר 66 התנחלויות לא חוקיות.

מוסי רז: אולי היו מכשירים את כל הבנייה הלא-חוקית במגזר הערבי?

מוסי רז: מה היו עושים?

מוסי רז: עד לאן הייתה נשמעת הצעקה מול ההתעלמות ממקרי הרצח האלה?

מוסי רז: אותו דבר אני אמרתי גם לגבי מקרי רצח של נשים.

מוסי רז: אני שומע ששלושה מקרי רצח גורמים לחבר כנסת לבוא ולהציע הצעת חוק לגרש ילדים מבתיהם, לגרש אזרחים מבתיהם – אנשים שלא קשורים.

מוסי רז: מה לגבי רצח שגברים רוצחים נשים?

מוסי רז: מה קורה לגבי רצח של אזרחים ערבים?

מוסי רז: גם כאן באה הצעה כזאת לגרש ילדים שלא קשורים מהבתים שלהם?

מוסי רז: אם אנחנו נסתכל על הדברים האלה כמו שאני מציג אותם, אם אנחנו נבין שרצח הוא רצח הוא רצח, ולא כמו החוק שעבר פה בשבוע שעבר, שבעצם אומר שיש רצח ויש רצח: ברצח על סוג מסוים יהיה שחרור מינהלי ויהיה שליש, וזה לא נורא, זה סבבה – –

קריאה: – – –

מוסי רז: – – וברצח מסוג אחר, רצח מסוג אחר – אין.

מוסי רז: זה מה שהחלטתם כאן בשבוע שעבר: יש רצח ויש רצח.

מוסי רז: לא כל מעשי הרצח הם אותו דבר.

מוסי רז: ואחרי שהחלטתם את זה, בא השר לפה ומתחיל לספר את הסיפורים שלו.

מוסי רז: הרי אנחנו קבענו כאן רק בשבוע שעבר בחקיקה שרצח לא שווה לרצח.

מוסי רז: אז תפסיקו עם ההתייפייפות הזאת.

מוסי רז: זה לא מתאים.

מוסי רז: זה לא לעניין.

מוסי רז: כל עוד נעדיף רוצח אחד על אחר, נמשיך לשאת בתוצאות האלה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת; חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין, כן, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: מיכל מחליפה את נסים זאב.

מיכל רוזין: אוי ואבוי, תיתני דוגמאות יותר טובות.

מיכל רוזין: חברי וחברות הכנסת, מה?

מיכל רוזין: עייפים?

מיכל רוזין: מה קרה?

מיכל רוזין: סוף קדנציה?

מיכל רוזין: אווירת סוף קורס?

מיכל רוזין: השעה כולה עוד לא 23:00.

מיכל רוזין: מה קרה?

מיכל רוזין: אנחנו רגילים להיות פה עד 02:00, 03:00, ערניים.

מיכל רוזין: הינה, השר עוד לא דיבר על Airbnb, איך הוא שכנע אותם לעצור את המהלך; איך הוא הציל את המולדת הציונית.

מיכל רוזין: הינה, למה לא באת לדבר על זה פה במליאה?

מיכל רוזין: בוא, תעלה, תענה לנו, תדבר על העניין, תספר לנו על מאחורי הקלעים, מה היה בפגישה.

מיכל רוזין: כולנו רוצים להתרשם מיכולותיך, השר.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: אל תצטנע.

רוברט טיבייב: הוא מפחד מהאופוזיציה.

מיכל רוזין: הוא מפחד מהאופוזיציה?

מיכל רוזין: לא נראה לי שהוא מפחד מהאופוזיציה.

מיכל רוזין: טוב, קטעתם לי את חוט המחשבה.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

מיכל רוזין: שולי מועלם-רפאלי, קודם כול, אני מבקשת ממך – – –

שולי מועלם-רפאלי: רציתי להגיד לך קודם שתכף מחליפים פה את הדלעת – – – אז יאללה.

מיכל רוזין: סליחה, אלה מוטיבים נוצריים, זרים, שאת לא יכולה להשתמש בהם, במיוחד היום, במיוחד היום, כשמתחיל הצום – המצור על ירושלים.

מיכל רוזין: חברת כנסת שולי מועלם-רפאלי, במקום לעלות לפה ולהגיד דבר תורה עשית עכשיו שתי עבירות: גם נתת מוטיבים נוצריים; גם השווית אותי לנסים זאב, שזה ממש לא ייעשה.

יצחק כהן: לא, לא, לא.

יצחק כהן: מיכל, נסים זאב הוא אחת מדמויות המופת של הכנסת.

מיכל רוזין: אל תיתן לי להתחיל לדבר על נסים זאב.

מיכל רוזין: אני רק אומרת: טוב שהיה.

יצחק כהן: אחת מדמויות המופת שהיו בכנסת.

מיכל רוזין: טוב שהיה.

מיכל רוזין: ואם הייתם חושבים שהוא אחת הדמויות, אז לא הייתם נפטרים ממנו כל כך מהר ומעיפים אותו, ועוד מביישים אותו בסרט על ש"ס, ולא אומרים בסרט שהוא זה שהקים את תנועת ש"ס ובזכותו בכלל הייתה תנועת ש"ס והוא – סליחה, הסרט.

יעקב מרגי: – – –

מיכל רוזין: כל רגע קוטעים אותי.

מיכל רוזין: שולי מועלם-רפאלי, כן.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

מיכל רוזין: לא, תקשיבי, שולי, אי-אפשר ככה.

מיכל רוזין: אתם משתוללים, עולים עם קרווילות, נגד צו אלוף, נגד חוקי המדינה, משתלטים על שטחים פרטיים – –

שולי מועלם-רפאלי: איפה?

מיכל רוזין: – – רוצים להעביר הסדרה ב', רוצים פה גירוש משפחות מחבלים, כשאומרים לכם בצבא שזה בכלל לא פרקטי ולא רלוונטי – –

שולי מועלם-רפאלי: הפוך.

שולי מועלם-רפאלי: הפוך.

מיכל רוזין: – – מדברים על כל מיני חוקים מטורפים והריסות בתים ועניינים, ואת רוצה – העיקר ללכת הביתה לישון.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה – – –

מיכל רוזין: אני שואלת אותך: איפה המוסר היהודי?

מיכל רוזין: איפה הציונות?

מיכל רוזין: איפה נשמע על החזון הציוני, שאבות אבותינו ואימותינו הגיעו לכאן כדי להקים פה יצירת מופת?

שולי מועלם-רפאלי: – – –

מיכל רוזין: איפה?

מיכל רוזין: אני עוד לא שמעתי את השר על ה-Airbnb – מה יהיה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיכל רוזין: אני אצטרך בהצעה הבאה לשאול אותו את השאלות האלה.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת קארין אלהרר – לא נמצאת; עיסאווי פריג' – לא נמצא; נחמן שי – מוותר; איציק שמולי – מוותר; איל בן ראובן – מוותר; אלעזר שטרן; סתיו שפיר; יוסי יונה – מוותר; מירב בן ארי – לא נמצאת; יואל חסון – לא נמצא; יעל כהן-פארן – מוותרת; יהודה גליק – לא נמצא; מרב מיכאלי – לא נמצאת; חאג' יחיא – מוותר; מיקי לוי – לא נמצא; מנחם מוזס אליעזר – לא נמצא; איתן ברושי – לא נמצא; קסניה סבטלובה – לא נמצאת; לאה פדידה – מוותרת.

מאיר כהן: אחמד טיבי – מדבר.

מאיר כהן: שלוש דקות, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, שוב בנושא אלימות, הפעם רצח נשים.

אחמד טיבי: הדבר המקומם ביותר הוא ש-50% מהנשים הנרצחות לפי הרישומים הגישו תלונה במשטרה ובכל זאת הן נרצחות.

אחמד טיבי: יש כאלה שהגישו יותר מתלונה אחת.

אחמד טיבי: לפעמים אומרים לך: אין כוח אדם מספיק למשטרה.

אחמד טיבי: לפעמים אומרים: המשטרה חוששת להיכנס ליישובים שלכם, אתם מפריעים למשטרה, וכדומה.

אחמד טיבי: אבל תראה זה פלא, כאשר צריך להרוס בית אבן, אבל הוא קורת גג, יש עשרות רכבים, יחידות משטרה, כוח אדיר שבא, נכנס, הורס ויוצא; גם פוגע בדרך.

אחמד טיבי: אבל המשטרה הזאת, שמגינה על דחפור ואבן, לא יכולה להגן על אישה שכבר הגישה התלונה והיא נרצחת.

אחמד טיבי: אם זה לא דבר חמור, אז מה זה?

אחמד טיבי: ולכן נשאלת השאלה: האם לא צריך להקים ועדת חקירה כדי לבדוק את המקרים שבהם נשים הגישו תלונה ובכל זאת נרצחו?

אחמד טיבי: הגישו תלונה.

זאב בנימין בגין: אחמד, ב-2017 הוגשו 17,000 תלונות של נשים על אלימות במשפחה.

זאב בנימין בגין: אז מה הכוונה?

זאב בנימין בגין: אפשר לטפל ב-17,000 תלונות?

זאב בנימין בגין: ומעט מזה – יותר מדי, אבל מעט מזה אכן תורגמו בסופו של דבר לרצח.

זאב בנימין בגין: 17,000 תלונות על אלימות במשפחה – אלה המספרים.

זאב בנימין בגין: אז כדאי לקחת – – –

אחמד טיבי: אז היות שעסקינן במספרים, הגישה שלך היא גישה של שב ואל תעשה.

זאב בנימין בגין: אני לא אמרתי את זה.

אחמד טיבי: זאת הגישה שלך, חבר הכנסת בגין, שאתה חבר הכנסת רציני.

זאב בנימין בגין: יש הרבה דברים לעשות.

אחמד טיבי: כאשר אני אומר לך: מחצית מהנשים שנרצחו הגישו תלונה בגלל איומים – של הבעל, של x, של y – – –

זאב בנימין בגין: לא, לכן הבאתי את המספרים, נו.

זאב בנימין בגין: אז איך תפריד?

זאב בנימין בגין: איך תדע?

אחמד טיבי: איך אתה מסביר את העובדה, חבר הכנסת בגין, שלגבי 100% של הנשים היהודיות שנרצחות יש פענוח – –

זאב בנימין בגין: יש מה?

זאב בנימין בגין: לא הבנתי.

אחמד טיבי: – – ובכל זאת, הרבה פחות מכך לנשים הערביות הנרצחות – פענוח.

זאב בנימין בגין: השר אמר – – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת יותר קשה לחקור?

אחמד טיבי: אתה יודע שבסוג מסוים של עבירות פתאום לא קשה.

ענת ברקו: – – –

אחמד טיבי: פתאום תוך דקות מוצאים – –

זאב בנימין בגין: אף אחד לא מבין – – –

אחמד טיבי: – – תוך שעות מוצאים, ויש יעילות.

אחמד טיבי: אני אומר שמשטרת ישראל היא משטרה חזקה, והיא מקצועית – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: – – בנושא המלחמה בפשיעה.

אחמד טיבי: למשל בנתניה, בנהריה ובאשדוד היא הצליחה.

אחמד טיבי: למה היא לא מצליחה בחלק מהיישובים הערביים כפי שהצליחה שם?

זאב בנימין בגין: תשאל את השר – – –

אחמד טיבי: השאלה היא למה הממשלה לא מקבלת החלטה – –

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: חברים, סליחה, לפני שלוש דקות הזמן עבר.

זאב בנימין בגין: לא, יש התקדמות, יש התקדמות רבה בפענוח.

אחמד טיבי: – – החלטה להילחם בפשיעה גם בתוך היישובים הערביים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת נורית קורן – מוותרת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת ג'בארין – לא נמצא.

יוסף ג'בארין: לא, אני פה.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר לביטחון הפנים גלעד ארדן, השר ארדן, העלית שאלות שצריך בכל זאת להתייחס אליהן בקשר לעבודת המשטרה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהשאלה המרכזית שמעסיקה את הציבור הערבי בעניין הזה, בעניין האלימות הגואה בחברה הערבית, שעד עכשיו השר לא ענה עליה, היא מדוע כשיש את אותו אירוע של ירי או כשיש שימוש באותו כלי נשק, בדרך כלל כמובן לא חוקי, אם מדובר באירוע על בסיס לאומי או לאומני, תוך שעות, תוך שעות, המשטרה מצליחה להגיע למי שביצע את האירוע ולמי שהיה מעורב בו, אבל אם פחות יותר אותו אירוע, באותם תנאים, עם אותו נשק, הוא בתוך החברה הערבית העצמה, הוא פנים-ערבי, אז כמעט לא קורה כלום מבחינת מיצוי את הדין עם הפושעים.

יוסף ג'בארין: זאת השאלה.

יוסף ג'בארין: השר ארדן, אני מניח שבכל זאת רצית לשמוע התייחסות שלנו, ואני כאן לא מתנגח; אני מציג לך שאלה אמיתית שמחייבת תשובה.

יוסף ג'בארין: זו השאלה שהציבור הערבי שואל: מדוע כשמדובר בעניינים שאתם רואים בהם עניינים ביטחוניים זו שאלה של שעות כדי להגיע למבצעים ולמעורבים, אבל כשזה מגיע לנושאים של אלימות פנים-ערבית זה יכול לקחת שנים, וזה בדרך כלל נגמר בלי כתב אישום?

יוסף ג'בארין: עם נתונים, שאתה מכיר אותם, שאומרים ש-95% ממקרי הירי בתוך אזורי מגורים – אתם שומעים?

גלעד ארדן: אני אגיד לך.

יוסף ג'בארין: 95% מתוך מקרי הירי באזור המגורים הם בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: ירי זה אומר נשק; ירי אומר שיש נשק.

יוסף ג'בארין: אם באותו נשק היו משתמשים – –

זאב בנימין בגין: לא, יוסף, באמת.

יוסף ג'בארין: – – כלפי הציבור היהודי, היו מוצאים אותו.

זאב בנימין בגין: כמה כלי – – –

יוסף ג'בארין: אם אתה תשתמש בו כלפי הציבור הערבי, זה כמובן מותר.

זאב בנימין בגין: כמה כלי נשק – – –

יוסף ג'בארין: זה דבר אחד.

זאב בנימין בגין: כמה כלי נשק הביאו בהתנדבות, אחרי הקריאה של המשטרה – הביאו אותם לתחנות המשטרה?

יוסף ג'בארין: אבל מה זה קשור?

יוסף ג'בארין: מה זה קשור, אבל?

זאב בנימין בגין: כמה?

אחמד טיבי: מה קרה לך, בני בגין?

אחמד טיבי: מה קרה לך – – – בהתנדבות – – – נשק – – –

יוסף ג'בארין: אני שאלתי שאלה מאוד ברורה.

יוסף ג'בארין: שאלתי שאלה מאוד ברורה.

אחמד טיבי: – – – נשק.

זאב בנימין בגין: נכשל.

זאב בנימין בגין: כל הקמפיין נכשל – הקמפיין להחזרת כלי נשק.

אחמד טיבי: – – –

יוסף ג'בארין: יש לך דקה?

מאיר כהן: לא, אדוני.

מאיר כהן: אתה לא אמור – סליחה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: פושעים מחזיקים נשק – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי.

יוסף ג'בארין: עלו כאן שאלות ברורות שמחייבות התייחסות.

יוסף ג'בארין: אני כאן במקום כדי להציג שאלות אמיתיות שהציבור מעלה בעניינים הללו ולא מקבל תשובות – שלא לדבר על אחוזי פענוח כמעט שוליים.

יוסף ג'בארין: אום אל-פחם זה קרוב ל-1% – – –

גלעד ארדן: מאיפה אתה ממציא את השקרים האלה?

יוסף ג'בארין: אני, יש לי את הנתונים.

גלעד ארדן: – – – תגיד, מה, אתה סתם – – –

יוסף ג'בארין: מבקר המדינה – –

גלעד ארדן: – – – מה אתה מקשקש?

גלעד ארדן: מה אתה מקשקש?

גלעד ארדן: 1% פענוח – – –

יוסף ג'בארין: – – דוח מבקר המדינה.

יוסף ג'בארין: לא, דוח מבקר המדינה.

יוסף ג'בארין: בתחנת קדמה זה 4%; בתחנת נצרת – 4%; באום אל-פחם זה פחות מ-2%.

יוסף ג'בארין: זה מבקר המדינה.

גלעד ארדן: – – – מה אתה מדבר שטויות.

יוסף ג'בארין: אז בוא, אתה רוצה שנבדוק מה כתב מבקר המדינה על התפקוד של המשטרה בעניין הזה?

ענת ברקו: נגמר הזמן, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אני אומר, זה מבקר המדינה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: לשמחתנו, סוף-סוף הוא התייחס לנושא הזה, ויש לו את הנתונים.

יוסף ג'בארין: אני מוכן להתערב על כל נתון שהצגתי.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בר-לב – מוותר; חבר הכנסת שלח – אינו נוכח; אברהם נגוסה – מוותר; ג'מאל זחאלקה; יואב קיש – לא; עליזה לביא; מיכאל מלכיאלי; איימן עודה, איימן עודה.

קריאה: סע מהר.

קריאה: סע מהר.

יחיאל חיליק בר: שרן השכל; חנין זועבי; מאיר כהן, מאיר; איילת נחמיאס ורבין; אמיר אוחנה; עמיר פרץ; פנינה תמנו-שטה.

יחיאל חיליק בר: מסעוד גנאים, כן?

מסעוד גנאים: כן, כן.

יחיאל חיליק בר: מסעוד גנאים, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת רוברט טיבייב וחברת הכנסת ענת ברקו.

דוד אמסלם: רוברט, רוברט, אני רוצה לצאת לשירותים – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, אנחנו, חברי כנסת ערבים ברשימה המשותפת וחברי הכנסת הערבים האחרים – באמת העניין של האלימות והפשיעה הוא במקום ראשון בסדר העדיפויות.

מסעוד גנאים: אני זוכר, ואולי גם כבוד השר זוכר, שהישיבה הראשונה של הרשימה המשותפת עם השר הייתה באפריל.

גלעד ארדן: – – – אחריות – – –

מסעוד גנאים: עדיין לא התחלתי.

מסעוד גנאים: לא אחריות ולא – עדיין לא התחלתי לדבר, כבוד השר.

מסעוד גנאים: מה קרה לך?

מסעוד גנאים: אתה – – –

גלעד ארדן: – – – אתה בסך הכול תחזור על דברים – – –

מסעוד גנאים: לא, לא.

מסעוד גנאים: אני רוצה להפריך את השקרים שאתם מפיצים שחברי הכנסת מהרשימה המשותפת או הערבים כאילו לא דואגים לחברה הערבית – –

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: בדיוק.

גלעד ארדן: אתם לא דואגים לחברה הערבית.

מסעוד גנאים: – – לא דואגים לעניין הראשון, הראשון, שמדאיג אותם, שזה העניין של הפשיעה ושל האלימות בחברה הערבית.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – – אתם – – – רק למי – – – אחריות.

מסעוד גנאים: זה הדבר הראשון.

מסעוד גנאים: אני רוצה להפריך את השקרים האלה שאתם כל הזמן מפיצים ואומרים שכאילו חברי כנסת הערבים לא דואגים לענייניהם היומיומיים ולדברים החשובים של האזרח הערבי.

מסעוד גנאים: הדבר הראשון היום, לצערי, זה העניין של הפשיעה.

מסעוד גנאים: החברה הערבית עברה, לצערי, מהאלימות – אולי היא קלאסית, אולי היא נורמלית – לפשיעה לא נורמלית.

מסעוד גנאים: כאשר רוצים לעשות השוואה, חברי הכנסת, אין צורך ללכת מחוץ לגבולות המדינה.

מסעוד גנאים: תעשו השוואה בין החברה ערבית לבין החברה היהודית.

מסעוד גנאים: מה שיעור הערבים במדינה – 20%?

מסעוד גנאים: 19%?

מסעוד גנאים: מה שיעור מעשי הירי, הרצח, כל הדברים, מעשי הפשע?

מסעוד גנאים: גבוה מאוד.

מסעוד גנאים: זו ההשוואה שאתם צריכים לעשות, ולא להשוות את מה שקורה בחברה הערבית למה שקורה בסוריה – אני לא יודע לאיפה אתם מוכנים גם לטוס כדי לברוח מהאחריות.

חיים כץ: כמה – – –

מסעוד גנאים: כבוד השר, כבוד השר, כבוד השר – – –

חיים כץ: כמה נשים ערביות רצחו השנה?

מסעוד גנאים: השנה, 13.

מסעוד גנאים: 13 נשים ערביות נרצחו, ו-25 בכל המדינה, אז זה יותר מחצי, יותר מ-50% נרצחות.

מסעוד גנאים: כן.

מסעוד גנאים: גם בקשר לגברים, דרך אגב – אותו דבר.

מסעוד גנאים: אני לא יודע בקשר למשטרה, אומרים שיש ירידה, כי בשנה שעברה באותו זמן היו אולי 70 נרצחים, אבל אנחנו הגענו לפני כמה ימים ל-68.

מסעוד גנאים: ואני לא רוצה – לא רוצים, חס וחלילה, שיעלה המספר.

מסעוד גנאים: אבל התחלתי להגיד, כבוד השר – והוא לא רוצה לשמוע – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

מסעוד גנאים: – – שבגלל חשיבות הנושא כל חברי הרשימה המשותפת, 13 חברי הכנסת, היינו בישיבה הראשונה באפריל 2015, כשעתיים ויותר עם המשרד לביטחון הפנים, כדי לדון בסוגיה הזו.

מסעוד גנאים: אנחנו לא אומרים שלמשטרה אין תפקיד או לא רוצים את התפקיד, אנחנו מתווכחים על הסוג, על השיטה – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

מסעוד גנאים: – – על המיקום של התפקיד הזה, כדי שיהיה יעל יותר, ולא רק: שופוני, יא נאס.

יחיאל חיליק בר: אדוני, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: נא לשמור על הזמנים.

גלעד ארדן: אם אתה מספר 1% מהשקרים שיש לך, אל תתפלא שהם לא משתפים פעולה עם המשטרה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רוברט טיבייב.

דוד אמסלם: חבר'ה, רק שנייה.

דוד אמסלם: רוברט – – –

יחיאל חיליק בר: דודי, יש לך גם זכות דיבור.

דוד אמסלם: באמת?

דוד אמסלם: יש לי?

יחיאל חיליק בר: יש לך.

יחיאל חיליק בר: אתה רשום.

יחיאל חיליק בר: אתה דוד אמסלם?

דוד אמסלם: כן.

יחיאל חיליק בר: אז יש לך.

יחיאל חיליק בר: אתה עוד מעט, אגב.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

רוברט טיבייב: אדוני יושב-ראש הקואליציה דודי אמסלם, אז הפלנו אותך או לא?

רוברט טיבייב: תגיד את האמת?

רוברט טיבייב: כן או לא?

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

רוברט טיבייב: איך הצבעת באותו חוק שהצלחנו להפיל את הממשלה?

יחיאל חיליק בר: אני לא מתערב בדיון.

רוברט טיבייב: חבל.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע על איזה חוק אתה מדבר.

יחיאל חיליק בר: היום?

רוברט טיבייב: היום.

רוברט טיבייב: היום.

יחיאל חיליק בר: הצבעתי מה שעמדת הסיעה.

רוברט טיבייב: עמדת הסיעה הייתה בעד.

רוברט טיבייב: הינה עמדת הסיעה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: אדוני, בבקשה.

רוברט טיבייב: מישהו הצליח לבלבל אותך.

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, מישהו אמר לך – גם אותי – להצביע נגד.

רוברט טיבייב: דיברנו על ההתנהלות של הקואליציה ושל המחנה הציוני.

רוברט טיבייב: דיברנו לא פעם, דיברנו לא פעם אחת, ואמרנו – – –

חיים כץ: קח גם את הזמן שלי.

חיים כץ: בנאום הזה קח גם את הזמן שלי.

רוברט טיבייב: מכם, מהממשלה הזאת, אני לא צריך שום דבר.

רוברט טיבייב: כבר הפילו עליי שאני רוצה להיות שר בממשלה שלך, אדוני השר, אבל האמת היא שאני גם לא רוצה.

לאה פדידה: מה עם המיצובישי?

רוברט טיבייב: איזה מהם?

לאה פדידה: הכחולה.

רוברט טיבייב: דיברנו שסיעת המחנה הציוני מתנהלת כמו שוק, דיברנו על זה, והיום קיבלנו עוד הוכחה.

רוברט טיבייב: שאלו אותי פה מה זה גח"לטניזם?

קריאה: מה זה גח"לטניזם?

גלעד ארדן: מה זה מה?

קריאה: גח"לטניזם.

רוברט טיבייב: שאלו אותי מה ההבדל בין אופורטוניזם וגח"לטניזם.

רוברט טיבייב: אתם יודעים מה ההבדל?

קריאות: לא – – –

רוברט טיבייב: אופורטוניזם זו תופעה, גח"לטניזם זו מחלה.

רוברט טיבייב: זו פשוט מחלה.

רוברט טיבייב: הווירוס תפס את המחנה הציוני.

רוברט טיבייב: המחלה הזאת נקראת "גח"לטניזם".

רוברט טיבייב: זה מה שקורה.

רוברט טיבייב: צריכים רופא דחוף.

רוברט טיבייב: אחמד, אולי תעזור?

קריאות: – – –

יואל חסון: הקואליציה, תנו לו חוק.

יואל חסון: תנו לו איזה חוק, בחייאת.

חיים כץ: ניתן לו.

חיים כץ: יואל, ניתן לו.

יואל חסון: תנו לו איזה חוק.

חיים כץ: ניתן לו.

יואל חסון: יאללה, תנו לו.

חיים כץ: הוא היחיד – – –

יחיאל חיליק בר: נא לאפשר לחבר הכנסת לדבר.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מיכל בירן: ואם לא, אז מיצובישי.

חיים כץ: יואל, הוא היחיד האמיץ פה.

חיים כץ: תזכור מה אני אומר לך.

יואל חסון: לא נכון.

חיים כץ: הוא היחיד האמיץ.

יואל חסון: אבל חוק מיטיב, חוק מיטיב.

רוברט טיבייב: תנו לי.

רוברט טיבייב: תנו לי משהו.

רוברט טיבייב: אל תיתנו ליואל חסון.

רוברט טיבייב: תנו לי משהו.

רוברט טיבייב: הוא כבר קיבל.

רוברט טיבייב: הוא כבר קיבל שליטה במחנה הציוני.

רוברט טיבייב: הוא כבר קיבל.

רוברט טיבייב: הוא רוצה לקבל עוד שליטה.

רוברט טיבייב: גם את זה הוא יקבל, כי יואל חסון הוא גדול.

רוברט טיבייב: הוא גדול.

רוברט טיבייב: הוא יודע לנהל את האופוזיציה, הוא גם מצליח לבלבל כמה אנשים פה.

רוברט טיבייב: הוא גם מצליח לבלבל את האופוזיציה.

רוברט טיבייב: הוא גם בעד קשישים.

רוברט טיבייב: היום זו הייתה ההוכחה.

רוברט טיבייב: נכון, יואל?

רוברט טיבייב: רצת לכל האולפנים, אז לא הצלחנו להפיל את הממשלה.

רוברט טיבייב: הפעלת משרדי פרסום.

רוברט טיבייב: יואל חסון, אני לא אוהב – ראש הממשלה, נגדו צריך להפעיל את כל הכוח.

רוברט טיבייב: חשבתם שתפסתם חוליה חלשה?

רוברט טיבייב: כנראה טעיתם.

רוברט טיבייב: כנראה טעיתם.

יואל חסון: לא, אתה לא חוליה חלשה.

רוברט טיבייב: כנראה טעיתם בגדול.

רוברט טיבייב: אני יותר ממך רוצה להפיל את הממשלה, אבל עם מי?

רוברט טיבייב: איתכם?

רוברט טיבייב: מפלגת העבודה צריכה ממש לעשות חשבון – – –

אורי אריאל: – – –

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, מפריעים לי.

רוברט טיבייב: מפריעים לי.

רוברט טיבייב: מפלגת העבודה צריכה באמת לעשות חשבון – – –

מכלוף מיקי זוהר: ברשותך, אנחנו רוצים ללכת הביתה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה עושה עבודה נהדרת.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

רוברט טיבייב: מפלגת העבודה צריכה לעשות חשבון נפש, ממש לעשות את זה.

רוברט טיבייב: עד עכשיו מפלגת העבודה לא הושפלה עד שמונה מנדטים בבחירות.

רוברט טיבייב: המייסדים של מפלגת העבודה לא חשבו שתגיעו למצב הזה.

יחיאל חיליק בר: אדוני, תודה.

רוברט טיבייב: ממש תעשו חשבון נפש.

מיכל בירן: מזל שאתה המנטור.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט טיבייב.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת ענת ברקו; חבר הכנסת דן סידה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת דודי אמסלם, ואחריו – חבר הכנסת משה מזרחי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, התמזל מזלי שאני מדבר אחרי רוברט, זה כבר מזל.

ג'מעה אזברגה: הוא עושה קצת אווירת צחוק באולפן.

ג'מעה אזברגה: באולפן הזה שנקרא מליאה.

ג'מעה אזברגה: בכל אופן, אני רוצה לדבר על דברים כואבים.

ג'מעה אזברגה: השר לביטחון פנים עלה ודיבר על כך שהוא ביקר בעיר לוד, בתחנת המשטרה, וזה מבורך.

ג'מעה אזברגה: הוא ביקר אצל השוטרים, חקר את העניין, אבל דבר אחד, אדוני, השר לביטחון פנים, לא עשית.

לאה פדידה: רק דבר אחד הוא לא עשה?

ג'מעה אזברגה: היית צריך לבקר את המשפחות, המשפחות שנפגעו מהרצח האיום שהיה בלוד – אישה בהיריון ובעלה – אני חושב שזה היה דבר מינימלי שהיית צריך לעשות, ולשמוע ממקור ראשון מה קרה שם.

ג'מעה אזברגה: דבר אחד שעשית – ועשית אמיתי – עלית לפה והשתלחת בחברי הכנסת הערבים; לא בצדק.

ג'מעה אזברגה: אגב, בכלל לא בצדק.

ג'מעה אזברגה: חברי הכנסת הערבים מאז ומתמיד, עד כמה שאני זוכר, ואני חבר כנסת חדש, בסך הכול שנה – אני זוכר אותם כל הזמן מבקשים לבוא ולעשות סדר בעניין של היישובים הערביים.

ג'מעה אזברגה: אבל אתה מבקש מחברי הכנסת הערבים שנבחרו – חברי כנסת שבחרו אותם 448,000 תושבים, אזרחי המדינה, והם נבחרו לייצג אותם בתוך הפרלמנט, בתוך המוסד הזה שנקרא פרלמנט, שאמור לכבד את עצמו – לא בשביל לעבוד כמשת"פים, סליחה על הביטוי.

ג'מעה אזברגה: אתה מבקש מהאוכלוסייה שתהיה משתפת פעולה עם המשטרה בשביל למצוא את הרוצחים.

ג'מעה אזברגה: אבל – – –

גלעד ארדן: אתה מבין מה אתה אומר בכלל?

ג'מעה אזברגה: כן.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה להגיד לך – – –

גלעד ארדן: זה משת"פים?

גלעד ארדן: להוציא את הרוצחים מקרבכם זה משת"פים?

ג'מעה אזברגה: אדוני השר, אתה מבקש מאיתנו – –

גלעד ארדן: זו התפיסה המעוותת שלך.

ג'מעה אזברגה: – – לעשות את העבודה של השוטרים, בסוגריים.

ג'מעה אזברגה: אנחנו לא יכולים לעשות את העבודה הזאת, כי מדינה שמכבדת את החוקים שלה, מכבדת את האזרחים שלה ומכבדת את הדמוקרטיה שלה, והיא נאורה, היא צריכה לתפוס את הפושעים.

ג'מעה אזברגה: זה לא משנה ערבי, יהודי; הפושע, מי שרוצח, צריך להיתפס.

ג'מעה אזברגה: המשפחה שנרצחה, במקרה במקרה הם המשפחה שלי, ואני אומר לך: אנחנו כואבים, המשפחה יושבת באבל, באוהל אבלים.

ג'מעה אזברגה: זה דבר מינימלי.

ג'מעה אזברגה: היום (אומר בערבית ומתרגם:) ועדת המעקב העליונה של הערבים הייתה בלוד, גם חברי כנסת היו שותפים – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

ג'מעה אזברגה: – – והגיעו אל אוהל האבלים לנחם.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שאנשים שנרצחים הם לא מספרים.

ג'מעה אזברגה: יש להם ילדים ויש להם משפחות.

ג'מעה אזברגה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דודי אמסלם, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת מזרחי.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני בערך שעה וחצי עלה לכאן עפר שלח ואמר: אתם בטלנים, אז הייתי מבקש מהציבור שרואה אותי בבית עכשיו לראות מי הבטלנים – איפה הוא, דרך אגב, ומה קורה כאן.

דוד אמסלם: אנחנו, בעיקרון, נמצאים – –

יואל חסון: זה פחדנות.

יואל חסון: זה פחדנות.

יואל חסון: אתם מתים מפחד.

יואל חסון: מתים מפחד.

דוד אמסלם: – – כמעט בהרכב מלא.

יואל חסון: זה פחדנות.

דוד אמסלם: הם, האופוזיציה, כל הזמן מייללים, עושים רק רעש – –

יואל חסון: מתים מפחד.

דוד אמסלם: – – צעקות.

דוד אמסלם: יואל חסון, אני רוצה להגיד לך משהו.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו, יואל.

דוד אמסלם: אתה כל פעם מבלבל אותי במובן זה שאני לא מצליח להבין את העקביות.

דוד אמסלם: לפעמים אני שואל את עצמי, מנסה להבין אותך.

דוד אמסלם: איך פעם אמרת לי?

דוד אמסלם: דודי, תבין את העבודה שלי.

דוד אמסלם: אני מנסה, אבל היום לא הצלחתי.

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה.

דוד אמסלם: אני לא הצלחתי להבין איך אתה משרת את הציבור.

דוד אמסלם: הרי כמעט אין שבוע – בשבוע שעבר העברנו חוק שלך; לפחות דחינו אותו בהסכמה כדי לתמוך בו.

דוד אמסלם: לדעתי גם העברנו חוק שלך בחודש האחרון – עוד חוק.

דוד אמסלם: היום העברנו חוק של איילת.

דוד אמסלם: הרי אני, מבחינתי – – –

יואל חסון: גם אני מעביר לך.

דוד אמסלם: אתה לא מעביר לנו כלום.

דוד אמסלם: אסביר רק את ההיגיון.

דוד אמסלם: אתה צריך להבין, כשאנחנו מתנגדים לחוק – אני אסביר לך גם מדוע: אנחנו מתנגדים לחוק אם הממשלה מתנגדת – באיזה מובן?

דוד אמסלם: אם יש לזה עלויות כספיות, אז הממשלה – אתה יודע, אני יכול לחוקק כל יום את החוקים שלכם: בואו נוסיף לקצבת הזקנה, לקשישים, לניצולי השואה, לילדים, לחינוך, לבריאות, מה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: אין לכם אחריות, וזה בסדר, דרך אגב.

דוד אמסלם: זאת העבודה שלכם, לא מתלונן על זה.

דוד אמסלם: יכול להיות שאחד ממשרדי הממשלה מתנגד בגלל סמכויות כאלה ואחרות, ובגלל זה אנחנו מתנגדים.

דוד אמסלם: אבל ברגע שזה לא קשור לממשלה ועולה חוק אצלכם, נכון, אני תומך בו.

דוד אמסלם: אבל מה שעשיתם היום זה דבר שלא ייעשה, בגלל שאתה פגעת – אתה, בגלל שאני שמעתי אותך צועק בין שנייה לשלישית.

דוד אמסלם: עשית לנו מארב.

דוד אמסלם: הרדמת אותנו.

דוד אמסלם: בין שנייה לשלישית.

דוד אמסלם: לא אמרת את זה בשנייה.

דוד אמסלם: כאילו בלבלת אותנו.

דוד אמסלם: כשאתה צעקת "נגד", לדעתי לא ידעת על מה אתה צועק נגד, רק בגלל שאתה ראית שאין פה אנשים.

יואל חסון: ידעתי.

דוד אמסלם: אפילו לא ידעת שזה חוק שעבד על זה כבל, חבר שלך, כמה חודשים.

יואל חסון: ידעתי שזה של רועי פולקמן.

דוד אמסלם: ידעת שאתה פוגע באזרחי מדינת ישראל, אבל זה לא עניין אותך, כי בא לך כרגע, יענו מחר, לקבל איזה כותרת: ניצחנו.

דוד אמסלם: אבל במה ניצחת?

דוד אמסלם: זה ניצחון פירוס.

דוד אמסלם: הרי אתה היום פגעת באזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה מה שעשית, הלכה למעשה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: לכן אני מציע – אני מקבל עכשיו את זה.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: רק שנייה.

יואל חסון: ואתה לא פוגע?

יואל חסון: הממשלה שלך פוגעת – – – מה עם קצבת הזקנה?

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר לך.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להציע לך הצעה, עכשיו, לפי הזמן.

יואל חסון: כל יום אתם פוגעים.

יואל חסון: מה עם החוקים שאתה הפלת?

דוד אמסלם: אני רוצה להציע לך הצעה, וגם לך, מיכל בירן.

דוד אמסלם: אני הבנתי את הראש שלכם.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: מתחבר.

דוד אמסלם: בוא נסכם שמהיום אל תבכה – – –

יואל חסון: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

דוד אמסלם: אל תעלה לרדיו ותגיד: העלינו חוק נכון והקואליציה לא תמכה.

דוד אמסלם: בוא נסכם: אתם, אל תתמכו בחוקים שלנו; אנחנו לא נעביר אף חוק שלכם, גם טוב, בוועדת שרים.

יעל כהן-פארן: אתם גם ככה לא מעבירים.

נחמן שי: לא מעבירים.

דוד אמסלם: אל תבכו.

דוד אמסלם: אל תייללו יותר.

יואל חסון: אתם לא מעבירים.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אל תבוא ברדיו ותשאל למה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אל תבואי, רויטל סויד, ותגידי לנו: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: לא מתביישים.

דוד אמסלם: אתם צריכים להתבייש.

יואל חסון: – – – בעיניים – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת משה מזרחי – מוותר.

יואל חסון: זה מה שהשגנו – שאתם פוחדים.

יואל חסון: אל תבקשו חוק.

יחיאל חיליק בר: רחל עזריה – אינה נוכחת; עיסאווי פריג' – מוותר.

יחיאל חיליק בר: מוסי רז, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, מוסי, עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, זה דובר אחרון.

יחיאל חיליק בר: דובר אחרון.

יחיאל חיליק בר: תנשמו, אנחנו כבר מסיימים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, קרה כאן דבר שהתפוצץ עכשיו – טוב, אני אחכה.

יחיאל חיליק בר: נא לאפשר למוסי לדבר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מוסי רז: הדבר הראשון שאני מבקש לוודא, אדוני היושב-ראש – שזו הצעת החוק האחרונה, והצעות החוק הרעות שאחריה לא תבואנה לדיון ולהצבעה היום, אז הרווחנו זמן.

מוסי רז: קרה כאן דבר שצועק לשמיים.

מוסי רז: הקואליציה, בצורה לא עניינית, פעם אחר פעם, קובעת את העמדות שלה על פי זהות המציעים.

מוסי רז: נקודה.

מוסי רז: לא מעניין אותם לא אזרחי ישראל, לא אזרחיות ישראל, לא מוסר, לא צדק, לא מגילת העצמאות; אפילו לא מדיניות הממשלה – עד כדי כך לפעמים המציעים לפעמים מפילים הצעה ומביאים אחרת רק כדי לנהל את ההתחשבנות הזאת עם האופוזיציה.

מוסי רז: אבל הם מצפים מהאופוזיציה שחברי הכנסת של האופוזיציה ישבו פה כל יום שני עד שעה מאוחרת, וכמו תוכים יעבירו את ההצעות שלהם.

מוסי רז: הם ישבו מאחור, יאכלו, ישתו, ילכו להפגין נגד הממשלה על המדיניות שלה – לא יודע מה בדיוק הם עושים בשעות האלה – ואנחנו נעביר להם את ההצעות.

מוסי רז: אז קרה דבר אחד חשוב, וזה צריך לקרות מדי פעם.

מוסי רז: לא נורא.

מוסי רז: החוק אולי טוב – יחוקקו אותו מחדש.

מוסי רז: זה חוק שמדינת ישראל הסתדרה 70 שנה בלעדיו; תסתדר עוד איזה 70 שעות, 70 יום בלעדיו, לא יקרה שום דבר.

מוסי רז: תתחילו לעשות את העבודה שלכם – או בואו נשנה.

מוסי רז: אני בעד לשנות: אנחנו נצביע בצורה עניינית, ואתם – לא תאמינו – תצביעו גם בצורה עניינית.

מוסי רז: מתאים לכם – בואו נלך על זה; אם לא מתאים לכם – סבבה.

מוסי רז: תמשיכו בצורה הלא-עניינית שאתם מנהלים את המדינה.

חיים כץ: אנחנו לא צריכים אתכם ואתם צריכים אותנו.

קריאה: – – – התבלבלת – – –

מוסי רז: אתה יודע מה?

מוסי רז: אני לא צריך אתכם, אתם לא צריכים אותנו.

מוסי רז: כל אחד יצביע – אם אתם רוצים עניינית, או שיהיו התרגילים האלה.

מוסי רז: והכי חשוב – בואו נקבע שעה לסיים את הדיון בכל יום שני, ב-23:30, וכך תעבירו פחות הצעות חוק גרועות כל שבוע, כי אי-אפשר כל כך הרבה הצעות גרועות כל שבוע.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני מזמין את השר אלקין לסכם את הדיון, ואני מציין לפרוטוקול שקודם רחל עזריה נכחה באולם אבל ויתרה על זכות הדיבור.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, השר אלקין.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, אני בא לסכם את הדיון שנדמה לי שהרבה יותר מאשר לעסוק בחוק שבנדון הוא עסק ביחסי קואליציה ואופוזיציה, ולכן אי-אפשר שלא להגיב על הנושאים השונים שעלו כאן בשיח הזה.

זאב אלקין: קודם כול, אני חייב להגיד ששקלתי לוותר על דברי הסיכום שלי ולתרום אותם לחבר הכנסת טיבייב.

זאב אלקין: אני חושב שהוא יכול לסכם את פעילות סיעת המחנה הציוני הרבה יותר טוב מכל אחד שיושב בצד הזה של האולם.

זאב אלקין: אז בפעם הבאה, כשאתה צריך זמן, רוברט, תפנה אלינו.

זאב אלקין: אנחנו מאוד נשמח להוסיף לך זמן דיבור.

זאב אלקין: אתה עושה את זה נפלא.

רוברט טיבייב: כמה כסף זה?

זאב אלקין: מה?

רוברט טיבייב: כמה כסף – – –

זאב אלקין: כמה מה?

קריאות: כסף.

קריאה: – – – איזה כספים אתם מעבירים לו – – –

קריאה: – – –

קריאה: הון כסף.

איתן כבל: חלק מהכספים לעזה תעבירו לו.

זאב אלקין: אני חושב, חבר הכנסת כבל, שבהחלט ניתן לראות את הקו המקשר בין הנאומים של חבר הכנסת טיבייב מעל הבמה הזאת לירידה של המחנה הציוני בסקרים.

זאב אלקין: הוא כנראה מסכם היטב את היחס של הציבור לפעילות הפרלמנטרית של האופוזיציה.

זאב אלקין: אבל הנקודה המעניינת היא – ואני חושב שחבר הכנסת אמסלם, יושב-ראש הקואליציה, שם על זה את האצבע – אני חושב שבאופוזיציה בקדנציה הזאת המציאו פטנט שעוד לא היה.

זאב אלקין: אני ראיתי יחסים שונים בין קואליציה לאופוזיציה.

זאב אלקין: כבר הייתי פה בכמה כנסות; הייתי יושב-ראש קואליציה.

זאב אלקין: לפעמים יש יחסים של שיתוף פעולה – מחלוקת אידיאולוגית אבל שיתוף פעולה פרלמנטרי ויחסים הוגנים ועבודה שוטפת של הכנסת; לפעמים האופוזיציה מכריזה על אווירה של מלחמה ונלחמת בקואליציה בכל הצעת חוק, לא משנה אם היא טובה או רעה, רק כדי להוכיח שהיא קיימת.

זאב אלקין: אבל פעם ראשונה שאני רואה בניסיון הפרלמנטרי שלי אופוזיציה שהכריזה מלחמה על הקואליציה, ואמרה: אתם לא הולכים לקבל אף קיזוז כי הפער הוא רק שני קולות בינינו, ואנחנו נמרר לכם את החיים.

זאב אלקין: ומאז שהכריזה את זה נדמה לי שבאף הצבעה היא לא הצליחה להגיע לפער של שני קולות.

זאב אלקין: תמיד זה יותר.

זאב אלקין: לפעמים זה עשרה, לפעמים זה שישה, לפעמים זה שמונה, לפעמים זה ארבעה.

זאב אלקין: אבל מרוב המלחמה בקואליציה, פשוט הפער כל הזמן גדל.

אופיר אקוניס: למה לא מצביעים?

זאב אלקין: הישג אופוזיציוני בסדר גודל כזה אני עוד לא ראיתי.

זאב אלקין: כזה עוד לא ראיתי.

קריאה: שיקשיבו, יעבדו.

אופיר אקוניס: די, נו.

אופיר אקוניס: אתה מענה – – –

יחיאל חיליק בר: השר אקוניס, נא לאפשר לשר לדבר.

יחיאל חיליק בר: תודה.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: 23:30, אני הולך – – –

אופיר אקוניס: די, לא צריך לענות את עצמנו.

אופיר אקוניס: הם לא מתענים.

לאה פדידה: – – –

יחיאל חיליק בר: נא לאפשר לשר לסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מועלם, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: השר אקוניס, תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: נראה שאתה מעצבן את חבריך לקואליציה.

זאב אלקין: לא, לא.

זאב אלקין: זה לא אני, אבל לא משנה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

זאב אלקין: אז אני, ברשותכם, אמשיך.

זאב אלקין: אני עוקב ככה, באופן אוטומטי, אני לא יכול להיפטר מההרגל הזה, אחרי התוצאות של ההצבעות משבוע לשבוע, בעיקר בימי רביעי, כי זה היום שאנחנו חלוקים בדרך כלל על רוב הצעות החוק, ואני כל שבוע משפשף עיניים ולא מאמין למה שאני רואה על צג המחשב, הצבעה לאחר הצבעה.

זאב אלקין: אמרו לי את זה, אגב, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת היושב בראש הישיבה, בשבועות הראשונים, כשעברנו לנוהל הזה, 61:59.

זאב אלקין: אמרו לנו: זה הכול בגלל חיליק בר.

זאב אלקין: חיליק בר יחזור, אנחנו נראה לכם מה זה – –

יחיאל חיליק בר: ברור.

זאב אלקין: – – אתם לא תוכלו לנצח באף הצבעה.

יחיאל חיליק בר: ברור.

זאב אלקין: ואני חייב להגיד, אדוני היושב-ראש, הם צריכים לשלוח אותך עוד פעם לסין.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: כי כשלא היית, הפערים היו יותר קטנים ממה שנהיו כשחזרת.

זאב אלקין: כשחזרת כנראה שנעלמו יותר אנשי אופוזיציה, והפערים רק גדלו.

זאב אלקין: לכן כל הניסיונות שלהם להטיל בך את האחריות על הכישלונות הוכחו כטענת סרק לחלוטין.

לאה פדידה: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, לאה.

יחיאל חיליק בר: אבל אני מבקש לא להאשים בזה את כל האופוזיציה.

קריאות: – – –

שולי מועלם-רפאלי: חיליק מבקש לא להחמיר – – –

זאב אלקין: אני רק מציין את העובדות בעניין הזה.

זאב אלקין: ולסיום דבריי, אני ניסיתי לפענח את הסוד הזה, איך אתם מצליחים לעשות את זה מהצבעה להצבעה, והגעתי למסקנה, ובזה אני רוצה לסיים.

זאב אלקין: פשוט הבנתי, פתאום יום אחד הבנתי מה הקטע.

זאב אלקין: אני חושב שיש פה לא מעט חברי כנסת בצד הזה של האולם שמפחדים פחד מוות שמא נפסיד כמה הצבעות, ובגלל זה נראה שאין ברירה ונלך לבחירות.

זאב אלקין: כי אתם יודעים שלא תחזרו לבית הזה.

זאב אלקין: ולכן מצאתם פטנט הישרדות מצוין, פשוט לתת לנו לנצח בהפרש בטוח כדי שחס וחלילה לא ניכשל.

זאב אלקין: אז תודה רבה לכם על המאבק האופוזיציוני הנחוש, ואנחנו יכולים ברוח הזאת להמשיך עוד הרבה זמן, וכמובן, אני קורא לכנסת לאשר את הצעת החוק.

זאב אלקין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נאפשר לך לחזור ונעבור מייד להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 21), התשע"ט–2018.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 83 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 21), התשע"ט–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 83 בעד, מתנגדים – שלושה.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה, ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: אני מודיע שיו"ר הקואליציה עדכן אותי כי כל שאר הצעות החוק יורדות מסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: על כן, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י' בטבת התשע"ט, 18 בדצמבר 2018, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.