ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 388, 2018-12-12 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ד' בטבת תשע"ט, 12 בדצמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו אתמול, יום שלישי, ג' בטבת התשע"ט, 11 בדצמבר 2018, על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק אחריות לעבודות שיפוצים, התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 96), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 137) (תקיפת צוות רפואי), התשע"ט–2018, של חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, מירב בן ארי ואיציק שמולי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 210) (הקדמת המועד לתשלום גמלה), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 61) (היעדרות בשל טיפולי פוריות), התשע"ט–2018, של חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, אלי אלאלוף ומאיר כהן; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל תרומת איבר על ידי בן זוג או הורה) (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת ינון אזולאי וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון בהצעתן של חברות הכנסת רחל עזריה, מיכל בירן ועליזה לביא בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: מחדל בבדיקת הרקע הרפואי של תורמות ביציות; בעקבות דיון בהצעתם של חברי הכנסת מיכל רוזין, יעל כהן-פארן ואחמד טיבי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: הבדיקות החיצוניות בתלונות על הטרדות מיניות בידי בכירים בחברות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 586, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: חשיפת יומן הפגישות של בכירים במשרד המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי, אתה יכול לגשת למיקרופון ולקרוא את נוסח השאילתה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: בוקר טוב, כבוד השרה, השאילתה היא כזו: בעיתון "בקהילה" פרסמו כי משרדך מנע את חשיפת יומן הפגישות של המשפטנית אביטל שטרנברג, בטענה שאומנם היא "נושאת משרה בכירה" אולם "אינה נמנית עם הסגל הניהולי הבכיר של המשרד".

יעקב מרגי: ברצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: האם הציטוט נכון?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: כיצד תסבירי שבכירי משרד המשפטים נמנעים מפעולה שהם עצמם דורשים מזולתם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

איילת שקד: תודה, אדוני היושב-ראש.

איילת שקד: כנסת נכבדה, בראשית הדברים חשוב להעמיד את הדברים על דיוקם.

איילת שקד: משרד המשפטים אינו קובע לעובדיו הבכירים נורמה מקילה ביחס למשרדים אחרים.

איילת שקד: כך, למשל, בשנים האחרונות פרקליט המדינה, המשנים ליועץ המשפטי לממשלה, היועץ המשפטי לממשלה, מנכ"לית משרד המשפטים – כולם חשפו את היומנים שלהם במסגרת בקשות חופש מידע.

איילת שקד: אשר ליומנה של גב' אביטל שטרנברג, כפי שנמסר לי מאת הגורמים המקצועיים במשרדי – וזה מקובל עליי – נוכח העובדה שגב' שטרנברג אינה נמנית עם הסגל הניהולי הבכיר של המשרד, מדובר במידע הנוגע לניהול פנימי של המשרד.

איילת שקד: חשיפת היומן עלולה לגרום לאפקט מצנן על יתר עובדי משרדי הממשלה בכל הקשור לניהול יומנם באופן אשר יסייע לביצוע עבודתם.

איילת שקד: לצד זאת, צוין בתשובת המשרד כי ככל שתוגש בקשה פרטנית שיהיה בה עניין לציבור, הרי הבקשה תישקל כמקובל.

איילת שקד: למותר לציין כי הדברים מושפעים מסוג התפקיד ומבכירותו.

איילת שקד: ככלל, ניתן לומר שככל שבעל התפקיד הוא בכיר יותר, כך תיטה הכף לטובת מסירת מידע.

איילת שקד: אביטל נמצאת תחת דינה זילבר.

איילת שקד: היומן של דינה זילבר חשוף, גם היומן של היועץ המשפטי לממשלה חשוף וגם היומן שלי חשוף.

איילת שקד: בשרשרת המזון נראה לי שזה מספיק.

איילת שקד: מכל מקום, לגופם של דברים, חשוב להבהיר כי מבירור שנערך מול גב' שטרנברג עולה כי היא לא מקיימת פגישות פרטיות עם גורמים כאלה או אחרים בקשר לעבודתה.

איילת שקד: פגישות כאלה נעשות רק במסגרת הרשמית של העבודה ובהשתתפות יתר הגורמים הנוגעים בדבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, שרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: תודה לשרה על התשובה המפורטת.

יעקב מרגי: אני מקווה שהשרה מבינה למה התעורר הספק – בגלל שסוגיית המסתננים מאוד טעונה, והיה חשש שהיא לא מקיימת את מדיניות המשרד ומדיניות השרה.

יעקב מרגי: זאת הסיבה שהשאילתה הזאת יצאה, ואני שמח שהנושא הובן.

איילת שקד: אני יודעת, זה בסדר.

איילת שקד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה על תשובתה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, זהו, עד כאן השאילתה הנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתכבדים להזמין את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, הלוא הוא חבר הכנסת חיים כץ, לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 588.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין שאלה את השר בנושא סגירת מרכז תעסוקה ללוקים באוטיזם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי יכולה לגשת למיקרופון ולקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: יש כבר שואלים נוספים; חבר הכנסת שמולי מבקש.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: אכן, מיזם חשוב שהוסכם לפני כשמונה שנים עם ויצו – עם בית הספר גן ונוף, בשיתוף פעולה עם אלו"ט, וכמובן הרווחה.

מיכל רוזין: והשאלה שלי: בימים האחרונים נודע על סגירת מרכז התעסוקה ומרכז היום עבור אוכלוסייה הלוקה באוטיזם בבית ספר גן ונוף, שלוחת ויצו פתח תקווה, ופיזור חברי הקבוצה למסגרות אשר אינן מתאימות לתפקודם.

מיכל רוזין: ברצוני לשאול: מדוע נסגר, ומהי האלטרנטיבה עבור חברי הקבוצה?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברתי חברת הכנסת רוזין, קודם כול, לא נסגר, לא נסגר.

חיים כץ: אנחנו מברכים את ראש עיריית פתח תקווה החדש שנבחר, רמי גרינברג, והוא הודיע חד-משמעית שהוא לא ייתן למקום להיסגר.

חיים כץ: זה אחת.

חיים כץ: ואיך שאני מכיר אותו, הוא גם יעמוד בדבריו והמקום לא ייסגר.

חיים כץ: יחד עם זה, חלילה, אם ייסגר, אז יש לנו אלטרנטיבות, שאנחנו לא רוצים להשתמש בהן כי אנחנו רוצים שזה יישאר.

חיים כץ: יש אלטרנטיבות אחרות, אבל האנשים האלה רגילים למקום ואנחנו לא רוצים לשנע אותם ולשנות.

חיים כץ: זה הכול.

חיים כץ: אני מאוד מקווה שהוא יעמוד בכך, ואיך שאני מכיר אותו הוא גם יעמוד והכול יהיה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת שמולי מבקש לשאול שאלה נוספת.

חיים כץ: שיהיה בריא העיתון.

חיים כץ: כל יום אנחנו קוראים בעיתון, ואתה נותן להם שאילתות ומביא אותי לפה ראשון.

מיכל רוזין: רגע, סליחה, זה לא תפקידה של הכנסת לפקח, או לבקר את עבודת הממשלה?

מיכל רוזין: זה בדיוק מה שאתה עושה פה.

חיים כץ: לא, לא, זה לא עבודת הממשלה.

חיים כץ: זה לקרוא בעיתון.

מיכל רוזין: סליחה.

מיכל רוזין: אנחנו, חברי הכנסת וחברות הכנסת, עושים, אני חושבת, עבודת קודש פה יום-יום בפיקוח ובקרה על עבודת הממשלה.

חיים כץ: בייחוד ביום שני בערב, בייחוד ביום שני בערב.

מיכל רוזין: ובחלק מזה גם משתמשים – – –

יולי יואל אדלשטיין: כולל השעות הקטנות של הלילה.

מיכל רוזין: אני חושבת שהזלזול הזה אינו במקומו.

מיכל רוזין: כן, זה חלק מעבודת האופוזיציה.

מיכל רוזין: צריך להתגאות בדמוקרטיה תוססת.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: תני ליהנות.

חיים כץ: מה, אנחנו באים רק בשביל לסבול?

חיים כץ: מה, תמר?

חיים כץ: מה?

מיכל רוזין: אני רואה, מצד שני, שאתה מעתיק מראש הממשלה את הסיסמאות שלו, ובעצם מה שאמרת לנו בתשובה הקודמת – רב הנסתר על הגלוי.

חיים כץ: איזה סיסמאות, למה?

מיכל רוזין: אנחנו לא נגיד מה נעשה איתם.

מיכל רוזין: ודאי שצריך להגיד.

מיכל רוזין: רמי גרינברג, עם כל הכבוד לו – ראש העיר שלי – אומנם אם הוא אמר אכן אני שמחה שהוא אמר, אבל זה לא מספיק, מכיוון שבסופו של דבר, ויצו – אני דיברתי אישית עם ויצו, והם אמרו שהתוכנית לא תמשיך להתקיים.

מיכל רוזין: ומכיוון שהם מממנים מחצית מהתוכנית, אז צריך לשאול – ואתה שר הרווחה – מה יהיה הפתרון עבור אותה אוכלוסייה, ולא להגיד לי: אנחנו לא נגיד, זה סודי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה לשאול שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי שזו השאלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול אותך על סל השיקום לנשים.

מיכל רוזין: כבר כמעט שנתיים שיש תקציב, שאושר בעקבות הצעת החוק של חברת הכנסת זהבה גלאון.

מיכל רוזין: לצערי הרב, רק אחרי שיזמתי דיון מהיר והיה דיון מהיר בוועדה אצל אלי אלאלוף, יצא מכרז במהירות, שמדבר על ספק יחיד.

מיכל רוזין: גם מנכ"ל המשרד הסכים שהעניין הזה הוא לא רציני, הוא לא נכון, צריך לשנות את המכרז.

מיכל רוזין: ואני רוצה לשאול, באמת, האם ישונה המכרז?

מיכל רוזין: והאם הכסף – זה כבר 20 מיליון שקלים – ילך חזרה לאוצר המדינה או יישמר לאותן 200 נשים שיוצאות ממקלטים והן צריכות את סל השיקום הזה כדי לא לחזור הביתה לגבר המתעלל והפוגע, וחס וחלילה להירצח, כמו 25 הנשים שנרצחו עד היום?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, שאלה שלך.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, אני לא קראתי על זה בעיתון.

איציק שמולי: למען הגילוי הנאות, אחד מקרובי או רחוקי משפחתי הוא אחד החוסים באותו המעון.

איציק שמולי: אני עשיתי באמת מאמצים בשבוע האחרון לעשות שיחות טלפון, גם עם ויצו, גם עם אלו"ט, גם עם המשפחות עצמן.

איציק שמולי: אני מאוד שמח על האופטימיות שלך – אני לא אומר את זה בציניות.

איציק שמולי: כרגע יש מכתב של ויצו, אחרי שהם קיימו את השיחה עם ראש העיר, והמכתב הזה אומר שבסוף חודש דצמבר הם אמורים להתפנות.

איציק שמולי: לאחר השיחה עם ראש העיר, ויצו אומרת: אוקיי, עוד חודש לפה, עוד חודש לפה, אבל החבר'ה האלה יתפנו.

איציק שמולי: ובעצם יש פה בעיה: נכון שיש מסגרות אחרות, אבל לפחות הטענה של המשפחות היא שאותן המסגרות אינן מתאימות לטיפול באוכלוסייה אוטיסטית.

איציק שמולי: אז השאלה היא: האם באמת המשרד מתכוון לעשות צעדים אקטיביים, מעבר ללסמוך על ראש העיר בהקשר של השארת המקום?

איציק שמולי: והשאלה השנייה היא לגבי חלופות: בעצם יש מחסור בחלופות לא רק לאוכלוסייה האוטיסטית אלא לאוכלוסיות אחרות שמוגדרות כבעלות צרכים מיוחדים.

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: קודם כול, אני לא אומר שום דבר בסוד, אבל את בטח לא מצפה – אני מכיר אותך, גם את בחורה אינטליגנטית, אישה אינטליגנטית – – –

מיכל רוזין: עכשיו הרגת לי את הפריימריז.

חיים כץ: במרצ זה רק לא אינטליגנטים?

מיכל רוזין: לא, שתגיד עליי דברים טובים?

חיים כץ: את שכונתית, את בסדר.

חיים כץ: את בכלל לא היית ברמת גן, את לא מכירה.

חיים כץ: מה שאת מבקשת ממני זה שאני אגיד לך, ויש שם x אנשים, לאן כל אחד הולך?

חיים כץ: לכל אחד יש מקום אם חלילה זה ייסגר, ולהערכתי לא ייסגר.

חיים כץ: כמו שאמרתי לפני זה שאל-סם לא ייסגר ולא נסגר, וגם כנפיים של קרמבו, אמרו שייסגר וייחתם לחמש שנים – לא בעקבות זה, בעקבות עבודה קשה והסכמים ולא לוותר ולחצים.

מיכל רוזין: אתה טוען שזה ימשיך.

חיים כץ: הינה אני אומר לך.

חיים כץ: להערכתי, מה שוויצו אומר – זה לא ייסגר.

חיים כץ: אם זה ייסגר, כל אחד מהאנשים האלה יטופל, כל אחד מהם יטופל, ואם אתה מכיר מאלו"ט אז תשאל באלו"ט מה קרה בשלוש השנים האחרונות.

קריאה: – – –

חיים כץ: תשאל מה קרה, אם יש טיפול, אם עוזרים לאנשים, אם מתייחסים.

חיים כץ: אנחנו לא נפקיר את האנשים האלה.

חיים כץ: לא נפקיר – – –

מיכל רוזין: מה לגבי סל שיקום?

יולי יואל אדלשטיין: סל שיקום.

חיים כץ: לגבי סל שיקום אני אתן לך תשובה כתובה.

חיים כץ: תעבירי לי את זה בדף, שאני אזכור; שאני אזכור, לא כי אמרת ואני לא אזכור – ואני אתן לך תשובה כתובה.

חיים כץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר האוצר יצחק כהן מתבקש לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 585, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: התייקרות ביטוח החובה לרכבים.

יולי יואל אדלשטיין: לא יכולתם לפתור את זה בישיבת סיעה?

יצחק כהן: אמרתי לו עכשיו: תשאל אותי ישירות – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: או שסגן השר רוצה לזכות את כולם בתשובה.

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן השר, פורסם כי סיום החזרת הכספים העודפים מחברת קרנית והוזלת ביטוחי האופנועים יגרמו להתייקרות של 7% עד 10% בביטוח הרכב.

מיכאל מלכיאלי: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאלי: האומנם כן?

מיכאל מלכיאלי: 2.

מיכאל מלכיאלי: אם כן, מדוע מהלכים אלו מחייבים את ייקור ביטוח החובה?

מיכאל מלכיאלי: 3.

מיכאל מלכיאלי: האם מחירי ביטוח החובה ואגרת הרישוי בישראל גבוהים ביחס למדינות המערביות?

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר.

יצחק כהן: טוב שאתה עוקב אחרי הפרסומים, זה מראה שאתה מתמיד.

יצחק כהן: על כל פנים, חברי חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי ומנהל הסיעה הרב צביקה יעקובזון, מבדיקה שערכה רשות שוק ההון במהלך 2016, נמצא כי במאזן קרנית – קרן לפיצוי נפגעי תאונות דרכים – קיים עודף של כ-1.1 מיליארד שקלים, שמקורו בעיקר מפרמיות שנגבו מציבור המבוטחים אשר הושקעו על ידי קרנית והניבו תשואות גבוהות במהלך השנים.

יצחק כהן: לפיכך, הוחלט על ידי שר האוצר והממונה על שוק ההון להשיב כספים אלה למבוטחים בביטוח רכב חובה במהלך השנים 2017 ו-2018, במטרה להקטין את נטל ביטוח החובה על הציבור.

יצחק כהן: במהלך 2017 הושבו לציבור המבוטחים בביטוח רכב חובה כ-700 מיליון שקלים.

יצחק כהן: המבוטחים קיבלו הנחה של 12% בדמי הביטוח ששילמו במהלך 2017.

יצחק כהן: ההשבה נמשכה גם ב-2018, ובמסגרתה קיבלו המבוטחים הנחה של עוד 7% בדמי הביטוח ששילמו במהלך 2018, ולפי הערכות של רשות שוק ההון, שנת 2018 תסתיים בהשבת 400 מיליון שקלים נוספים לציבור, מה שיביא לסיום המהלך ולהשבת 1.1 מיליארד שקלים.

יצחק כהן: זה שייך לציבור, אדוני היושב-ראש, החזירו את זה לציבור.

יצחק כהן: לעניין גובה תעריפי ביטוח החובה בישראל נציין כי קיים קושי להשוות בין תעריפי ביטוח החובה בישראל לתעריפים במדינות אחרות, וזאת בשל ההבדלים הקיימים במשטר הביטוח, כאשר היקף הכיסוי המוענק למבוטחים בביטוח רכב חובה בישראל הינו הרחב ביותר מבין המדינות המפותחות בעולם, דבר המשתקף בפרמיות המשולמות על ידי הציבור.

יצחק כהן: עד כאן.

יצחק כהן: שאילתה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חבר הכנסת מלכיאלי?

מיכאל מלכיאלי: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אבל לחברת הכנסת יעל כהן-פארן יש שאלה נוספת.

יצחק כהן: אני מרשה לך לקחת את התשובה, לשלוח אותה לעיתונאי שכתב את הכתבה, וכמובן למנהל הסיעה, לרב צביקה יעקובזון.

מיכאל מלכיאלי: – – – בישיבת סיעה נגמור את הכול?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: אדוני סגן השר, בהקשר של רכבים אחרים, אופניים חשמליים: בשבועות האחרונים נעצרו על ידי המכס כמויות אדירות, מכולות שלמות של אופניים חשמליים שיובאו לישראל בשל הטענה שהם לא עומדים בסטנדרטים חדשים, שלא ברורים אפילו לא למכס, לא למכון התקנים ולא ליבואנים.

יעל כהן-פארן: למעשה, התקנות, או מה שהוגדר כקריטריונים לאופניים חשמליים עד כה – הם כן עמדו בהן.

יעל כהן-פארן: עכשיו, כשהן שונו, נעצרו כל המכולות, כל המשלוחים, ואנשים שייבאו אותם נשארו ללא המטען שהם הביאו.

יעל כהן-פארן: השאלה היא: האם אתה מודע לכך?

יעל כהן-פארן: מה אתם עושים בעניין?

יצחק כהן: מה היית רוצה?

יצחק כהן: שישחררו אותם?

יעל כהן-פארן: אם הם עומדים בתקנות שדרשו מהם – –

יצחק כהן: אז.

יעל כהן-פארן: – – עד שלא ברור מה התקנות – – –

יצחק כהן: דרשו אז.

יעל כהן-פארן: שיבהירו מה רוצים, מה רוצים מהיבואנים, שיהיה ברור, ואז לפי מה שברור, יאשרו או לא יאשרו.

יעל כהן-פארן: כרגע יש חוסר ודאות מוחלט מה בכלל רוצים מהיבואנים – –

יצחק כהן: ד"ר טיבי, אתה מפריע לי.

יעל כהן-פארן: – – לגבי אותם אופניים שמיובאים לארץ.

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: קודם כול, אני רוצה לברך את המכס על העבודה הנהדרת שהוא עושה, ואם החליטו המומחים שיש לתקן ולהחמיר – ואנחנו כולנו יודעים מה קורה עם האופניים החשמליות – – –

יעל כהן-פארן: חשמליים.

יצחק כהן: אגב, הנכדה שלי נפגעה מהאופניים החשמליים, פגיעת פגע וברח.

יצחק כהן: ברוך השם היא מרגישה טוב, אבל תינוקת בת ארבע, פגעו בה אופניים חשמליים.

יעל כהן-פארן: אין ספק שצריך קריטריונים בחוק.

יצחק כהן: סליחה.

יצחק כהן: צריך קריטריונים, ולדעתי כמה שיחמירו יותר, יהיה יותר טוב, שהבטיחות של הילדים והולכי הרגל – וגם של הרוכבים, גם של הרוכבים עצמם, גם להם אנחנו דואגים.

יצחק כהן: אז שיעמדו בתקנים.

יצחק כהן: שיעקבו: הם יכולים לעקוב, ייכנסו לאתר, יראו בדיוק מה הם צריכים.

יצחק כהן: גם היבואנים יודעים בדיוק מה הם צריכים לעשות, ושלא ינסו להכניס לארץ אופניים לא תקניים.

יצחק כהן: עוד שאילתות?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סיימת להיום.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לך, אדוני סגן שר האוצר יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את סגן השר להגנת הסביבה חבר הכנסת ירון מזוז לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 589, של חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: היתר הפליטה למפעל דור כימיקלים בחיפה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, בראשית נובמבר הוגשו הערות ציבור להיתר הפליטה מכמה גורמים.

יעל כהן-פארן: בסוף החודש הופצה הודעה שלא יתקיים דיון ציבורי כמקובל, בשל מיעוט המגישים.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: מדוע לא יתקיים הדיון, אפילו מספרם מועט, לנוכח הרגישות הציבורית והסביבתית באזור?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

ירון מזוז: תודה רבה, כבוד יושב-ראש הכנסת.

ירון מזוז: חברי כנסת, שרים, חברתי חברת הכנסת יעל פארן, כידוע לך, אני דוגל בשקיפות מלאה ומאמין גדול בכוח הציבורי ובזכות הציבור לדעת.

ירון מזוז: לא מזמן ערכנו דיון ציבורי לכאו"ל, ונוהל זה הינו מאבני היסוד של המשרד להגנת הסביבה.

ירון מזוז: כפי שציינת, אכן לא היו הרבה שניגשו וביקשו לערוך דיון ציבורי, לפיכך לא ראינו לנכון לקיים דיון.

ירון מזוז: אך לאחר בחינה מחודשת, ולאור חשיבות השקיפות בעינינו, הוחלט שהמשרד יקיים דיון ציבורי בנושא, ועל מועד הדיון תצא הודעה בקרוב.

יואל חסון: מתי בקרוב?

ירון מזוז: כשתצא ההודעה, אתה תדע מתי היא תצא.

ירון מזוז: אתה תקבל הודעה על התאריך ותגיע לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, גברתי?

יעל כהן-פארן: כן – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ירון מזוז: בבקשה.

ירון מזוז: אולי גם ליואל יש שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אבל לחבר הכנסת מסעוד גנאים כן יש שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: קודם כול, תודה על תשובתך, ואני שמחה שייערך דיון בהקדם.

יעל כהן-פארן: באמת מדובר במפרץ חיפה, ואתה יודע כמה רגיש הזיהום הסביבתי שם.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לברר איתך עניין קשור, קצת צפונה משם, באזור נהרייה: מפעל איתנית, שהיה סגור כ-20 שנה, מפעל האסבסט הנוראי, היום עובר תהליך של ניקוי הקרקע, והאמצעים הנדרשים כדי למנוע זיהום אסבסט בכל האזור לא מבוצעים.

יעל כהן-פארן: נעשית שם עבודה, וראיתי תמונות – תצלומי וידיאו מרחפנים – העבודה נעשית שם לא לפי התקנים הנדרשים בפינוי אסבסט ובפינוי קרקע מזוהמת באסבסט.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לדעת מה המשרד עושה בעניין ומדוע אישרתם את העבודות כפי שהן.

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, יש תוכנית במשרד לאיכות הסביבה בשם סביבה שווה, שהעניין שלה הוא טיפול במשק הפסולת בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: התוכנית הזאת מאוד חיונית.

מסעוד גנאים: כל הרשויות הערביות וכל תאגידי איכות הסביבה במגזר הערבי, כולם ביקשו ודרשו לחדש את התקציבים לתוכנית הזו, משום שהיא מאוד חיונית.

מסעוד גנאים: בעיית הפסולת היא בעיה מאוד חמורה בחברה הערבית, בערים ובכפרים הערביים, וכל ראשי הרשויות באמת חיכו לתוכנית כזו כדי לטפל בפסולת.

מסעוד גנאים: עכשיו, בשיחות ובהתכתבויות עם המשרד, וגם עם גורמים אחרים, נאמר לנו שהעניין הוא על שולחנו של כבוד השר – המשרד לאיכות הסביבה – וחסר רק שיחתום על ההחלטה לחדש את התקציבים האלה.

מסעוד גנאים: עכשיו, גם בשיחות נאמר לי שכבוד השר רוצה לעשות סבב שיחות והידברות עם ראשי הרשויות, וזה דבר טוב ובריא, אבל בקשתי: לזרז את ההחלטה לחדש את התקציבים בפרויקט הזה של סביבה שווה, משום שכפי שאמרתי, הוא מאוד חשוב ומאוד חיוני.

מסעוד גנאים: אני מקווה שכבוד סגן השר ייתן ידו בזירוז הפרויקט הזה ויזרז את חתימת השר.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר ודאי יודע שעל שאלות שלא קשורות לשאילתה המקורית אתה יכול להשיב גם בכתב אחר כך, אם אתה רוצה.

ירון מזוז: אתחיל מהשאילתה של יעל פארן.

ירון מזוז: יעל, אני כבר כמה פעמים על הפודיום עם שאילתות שאת שואלת, ואני באמת נהנה לענות עליהן.

ירון מזוז: אבל אני הזמנתי אותך, וגם את דב חנין ואת כולם: יש מקרה כמו שאת מדברת עליו – המשרד שלי פתוח.

ירון מזוז: את יכולה לבוא אליי, את יכולה לרדת אליי מתי שאת רוצה ולבוא ולהעיר את ההערות האלה, שאפשר לטפל בהן עם הגורמים המקצועיים במהירות הכי הכי גדולה שיש.

ירון מזוז: כי להתחיל פה עכשיו לחפש – אני אומר לך, הינה, בפני המליאה ובפני כולם: את יכולה לבוא אליי כשאני יורד למטה, לשבת ולהעביר לי את זה בצורה מסודרת, נקודתית, איפה הבעיה.

ירון מזוז: אנחנו נבדוק, ובמהירות הכי גדולה תקבלי תשובה על כל דבר שאת מבקשת.

ירון מזוז: כי כמו שאמרת, בשבילנו – במיוחד מפרץ חיפה וכל האזור זה דבר שהוא קרוב לנו ללב; כל הארץ, אבל שם זה המקום שאנחנו אמונים עליו.

ירון מזוז: לגבי מסעוד – מסעוד, לגביך, לגבי הרשויות – – –

יולי יואל אדלשטיין: תוכנית "סביבה שווה".

ירון מזוז: תוכנית "סביבה שווה".

ירון מזוז: העניין בטיפול, ואני, בעזרת השם, אני חושב שאחר הצוהריים אני עונה על הצעה לסדר-היום בעניין הזה.

ירון מזוז: אני, מבחינתי, תומך בנושא הזה – שצריך לעשות סדר.

ירון מזוז: אתמול הייתי באזור הצפון בכל הרשויות הדרוזיות והערביות שם, נפגשתי עם הרבה אנשים.

ירון מזוז: ואנחנו יושבים על זה, ובכל הכוח, וחושבים שצריך לעשות סדר ופתרון בנושא.

ירון מזוז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאושר דיון מהיר בנושא הזה על ידי הנשיאות, אם אני לא טועה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לסגן השר להגנת הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מזמינים להשיב על שאילתה אחרונה להיום את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב על שאילתה דחופה מס' 587, של חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: קיצוץ תקציבי בתחבורה הציבורית.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני.

תמר זנדברג: נוסח השאילתה הוא כזה: משרד התחבורה קיצץ 100 מיליון שקלים מתקציב חברות האוטובוסים לחודש דצמבר – קיצוץ של כ-20% – דבר שעלול להביא לביטול קווים ולפגיעה בשאר הנהגים.

תמר זנדברג: אני כבר אומרת שפורסם גם על איזשהם כיפופי ידיים או איזשהו קרב פוליטי, מחלוקת בין ועדת הכספים לבין המשרד, וכביכול התחבורה הציבורית היא בת ערובה.

תמר זנדברג: אבל בכל זאת, הפרסום הזה מצטרף לשני קיצוצים רוחביים שהוכרזו לאחרונה במשרדך, האחרון – של 12 מיליון שקלים, והקודם – של 65 מיליון שקלים.

תמר זנדברג: השאלה שלי היא לגבי הקיצוצים שצפויים בתקציב התחבורה הציבורית, ספציפית: מה יעשה המשרד כדי למנוע פגיעה בציבור הנוסעים בתחבורה הציבורית, ובעיקר לאור מצבה העגום שנחשף רק לאחרונה.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, השאלה היא ספציפית, נקודתית, לגבי קיצוץ 100 מיליון שקלים מתקציב חברות האוטובוסים לחודש דצמבר – קיצוץ של כ-20% – דבר, שלפי נוסח השאילתה, עלול להביא לביטול קווים ופגיעה בשאר הנהגים.

ישראל כץ: השאלה הייתה: 1.

ישראל כץ: מדוע הוחלט לקצץ דווקא מתקציב התחבורה הציבורית?

ישראל כץ: 2.

ישראל כץ: כיצד ידאג המשרד למנוע פגיעה בציבור הנהגים והנוסעים?

ישראל כץ: המענה הוא מאוד ברור בקשר לשאילתה הזאת, ואני מבין שצריך להיצמד לנוסח השאילתה.

ישראל כץ: בחודש דצמבר השנה פנה אגף התקציבים לוועדת הכספים על מנת להעביר תקציב למשרד התחבורה כדי שניתן יהיה לשלם את מלוא תשלומי הסובסידיה עבור שירותי התחבורה הציבורית במועד.

ישראל כץ: ועדת הכספים התמהמהה עם מתן האישור.

ישראל כץ: לפיכך, ומטעמי זהירות בלבד, הודיע המשרד למפעילי האוטובוסים שייתכן ש-20% מתשלום הסובסידיה המשולמים בחודש דצמבר יידחו לחודש ינואר.

ישראל כץ: מאחר שוועדת הכספים אישרה את בקשת האוצר בישיבתה מיום 10 בדצמבר 2018, הרי שהמשרד ישלם את מלוא תשלומי הסובסידיה במועד.

ישראל כץ: זה בהקשר לשאילתה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חברת הכנסת זנדברג, וגם חברי הכנסת מסעוד גנאים וענת ברקו מבקשים לשאול שאלה נוספת.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, כאמור, שתי שאלות נוספות.

תמר זנדברג: אחת קשורה לגל הקיצוצים הרוחבי שהיה לאחרונה, בין היתר במשרדך.

תמר זנדברג: השאלה היא: האם צפויה פגיעה בתחבורה הציבורית – ומהי – במסגרת הקיצוץ הזה?

תמר זנדברג: השאלה השנייה: אנחנו רואים גל התייקרויות במשק, מחיר החשמל מתייקר בקשר למחירי הגז, ובעקבות זה – המים, ויש גם גל בשאר המשק.

תמר זנדברג: השאלה שלי היא האם צפויה עליית מחירים מתישהו בשנת 2019 בתחבורה הציבורית?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: כבוד השר, אדוני היושב-ראש, לפני כמה שבועות שאלתי גם בקשר לכביש 754 – כפר כנא, ריינה, אל-משהד.

מסעוד גנאים: על זה אני לא אשאל, מאחר שיש ישיבה בנתיבי ישראל על הנושא.

מסעוד גנאים: אני אשאל על עוד בעיה שכרוכה באותו כביש, אבל זה בקשר לכפר אל-משהד.

מסעוד גנאים: כפר אל-משהד הוא ליד אזור התעשייה ציפורי.

מסעוד גנאים: כל המשאיות וכל הרכבים מאזור התעשייה ציפורי עוברים בכביש הראשי בתוך כפר אל-משהד, מתחברים לכיכר של כביש 754.

מסעוד גנאים: הנסיעה היומית של הרכבים האלה, משאיות, בתוך הכפר היא לא רק סכנה לתושבים או לאנשים או לילדים או לנשים, ולא רק זיהום; אלא היא גם מגבירה את העומס ואת הסבל בכל הסביבה ובכל האזור.

מסעוד גנאים: ברצוני לשאול: יש תוכניות לגבי 754, גם לגבי 79, יש פיתוחים שם, אבל בקשר לבעיה הספציפית הזו, שגורמת להחמרת הבעיה, האם יש פתרון למשרד התחבורה?

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחרונת השואלים היא חברת הכנסת ענת ברקו, ואז נשמע את התייחסות שר התחבורה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: כבוד השר, אני חוזרת לשאלה לגבי נהגים צבאיים בעלי רישיון צבאי שקיבלו סוף-סוף, בעזרת ראש הממשלה ובעזרתך, אפשרות לנהוג גם באזרחות.

ענת ברקו: לצערי הרב, מילואימניקים, אנשים שהשתחררו בארבע השנים האחרונות, אנשים שרכשו את הרישיון שלהם בצבא, לא זוכים להכרה ברישיון הצבאי שלהם.

ענת ברקו: אנחנו לא מצליחים לגשר על הפער הזה.

ענת ברקו: דרושה עבודה מטעם משרדך.

ענת ברקו: יש לי גם שאילתה כזו היום לסגן שר הביטחון, לשר הביטחון, אבל באיזשהו אופן, הפעילות שלי בעניין נופלת בין שני המשרדים.

ענת ברקו: האם תוכל לסייע ולומר מה אפשר לעשות כדי שכל נהג צבאי שנוהג על אותם כבישים בארץ שאינם צבועים בחאקי או בכל צבע אחר – באותם כבישים רישיון צבאי שווה רישיון אזרחי.

ענת ברקו: כדאי לתת גם לאנשי המילואים, ולא רק ביחידות התובלה, אלא לכל מי שרכש רישיון כזה בצבא, ויש הרבה כאלה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: – – גם בין האנשים שיושבים כאן, שציינו את זה בפניי.

ענת ברקו: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: לגבי השאילתות הנוספות, ככל שידוע לי, כרגע לא צפויה התייקרות בתחום התחבורה הציבורית אלא בתחומים אחרים.

ישראל כץ: אנחנו גם הבאנו רפורמות משמעותיות ביותר, שמוזילות באופן ניכר את השימוש בתחבורה הציבורית – שילוב רכבות, אוטובוסים, בקרוב מוניות שירות ודברים אחרים; רפורמה מטרופולינית; עכשיו רפורמה בין-עירונית, והייתה הוזלה.

ישראל כץ: כתוצאה מזה, אגב, יש גידול בביקוש – ברכבות וגם באוטובוסים.

ישראל כץ: אני לא יכול להגיד כאן, לא לכאן ולא לכאן, מה המשמעות במהלך השנה של התייקרות דלק או דברים אחרים, כי יש איזשהו מפתח ושיטת חישובים.

ישראל כץ: אני לא יכול להגיד כרגע מה תהיה המשמעות מבחינת הקריטריונים שקיימים.

ישראל כץ: כרגע לא צפויה התייקרות בתחומי התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: כל תחום התחבורה הציבורית – באשר לקיצוצים, קיצוצי flat בממשלה – לא קיימת לגביו מגבלה תקציבית בקידום המיזמים.

ישראל כץ: מקודמים היום במדינת ישראל, בהמשך למה שכבר בוצע, מיזמי תחבורה ציבורית בהיקפים שהם לא דומים בכלל למה שהיה בעבר, היקפים הרבה יותר גדולים.

ישראל כץ: רשת שלמה של דברים שמתחברים זה לזה – מחיבור הרכבות בפריפריה לאזור המרכז עד הקמת מערכות להסעת המונים בערים הגדולות, במטרופולינים הגדולות, בהיקפים חסרי תקדים; קידום נתיבים מהירים שיאפשרו עדיפות לאוטובוסים בכל רחבי הארץ, עם דגש גדול על גוש דן ותל אביב, שזה המקום הפקוק ביותר.

ישראל כץ: סוף-סוף קיבלנו אישור, חברת נתיבי איילון, להתחיל לקדם ולעבוד בפועל לקידום שלושה נת"צים בתל אביב, וכבר מזמן היה אפשר להתחיל, וכנראה בגלל הבחירות המקומיות העירייה לא נתנה את האישורים.

ישראל כץ: עכשיו היא שחררה את זה, ב-6 בחודש, ומתחילים לעבוד עליהם.

ישראל כץ: גם כל נושא שבילי האופניים של אופני דן, אוטוסטרדת אופניים ענקית שמחברת את גוש דן רבתי בשבילי אופניים כדי שיוכלו לרכוב שם ולא על הכביש, בנפרד.

ישראל כץ: ביחד נבנה בירושלים, בחיפה; ישב איתי ראש עיריית באר שבע, אנחנו כבר פועלים לקדם תכנון של רשת רכבות קלות – אשדוד וכל הסביבה וכל שאר המקומות, ודרך המטרופולינים הגדולות נבנית רשת מאוד מאוד משמעותית, שתהפוך את ישראל למדינה מחוברת; כמובן, כל החיבור לירושלים, הכביש, הרכבת, כל מה שאנחנו מקדמים – דברים שלא עשו אותם בעבר, בסכומים עצומים; המטרו החדש שאנחנו כבר מתכננים, בהיקפים של למעלה מ-150 מיליארד שקלים מתחת כל גוש דן – כל הדברים האלה, התכנון כבר תוקצב בחצי מיליארד שקלים והוא מקודם.

ישראל כץ: אנחנו בונים כאן מערכת שתהפוך את ישראל למדינה מודרנית, תחבורתית.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, היא תהפוך אותה להיות דומה יותר למה שעשו בעולם לפני יותר מ-100 שנים במוסקבה, בניו יורק, שלא לדבר על פריז, וגם באסיה בעשרות השנים האחרונות.

ישראל כץ: אני גאה להוביל עם הממשלה וראש הממשלה בכל השנים האלה את התהליך הזה, והוא ימשיך להתקדם.

ישראל כץ: לגבי אל-משהד וכו', אני מכיר את המיזמים המרכזיים.

ישראל כץ: אנחנו פתחנו את מנהרות יקנעם וקראנו להן על שם ראש הממשלה יצחק שמיר.

ישראל כץ: אנחנו נמצאים ממש בשלבי סיום של השלמת המחלוף שישאיר את כל הדרך – מאזור באר שבע, מחלף שוקת, עד צומת עמיעד ליד קריית שמונה – בלי אף רמזור.

ישראל כץ: אפשר להגיד שבתחילת החודש הבא יושלם החלק המשמעותי של המחלוף של צומת ישי, ליד רמת ישי, וגם שם אפשר יהיה כבר לעבור בלי רמזורים, ובעצם כל הזרוע הצפון-מזרחית של כביש 6 תהיה ללא רמזורים.

ישראל כץ: אנחנו עכשיו מקדמים את השלמת כביש 6, כביש האגרה, עד צומת סומך, קריית אתא.

ישראל כץ: בחודשים הקרובים גם זה יושלם, וגם משם בלי רמזורים.

ישראל כץ: ממשיכים לסלול את כביש 6 החינמי באזור הגליל מאזור סומך, קריית אתא, עד לשלומי בגליל, כמו שאנחנו מאריכים את כביש 6 – – –

אלעזר שטרן: השר, אנחנו אמרנו שאני – מהבית, לפני שלושה שבועות, בלי אף רמזור עד משרד החוץ.

ישראל כץ: יפה, לך יש פרוטקציה, כנראה.

ישראל כץ: כל מה שקורה סביב הדבר הזה הוא תמיד מטופל, ואין שום בעיה שתביא נקודתית גם את הדברים האלה אם זה קשור לסידורי תחבורה, ואנחנו בהחלט נטפל בכל דבר.

ישראל כץ: כרגע מקדמים תכנון, על פי בקשת ראש עיריית נצרת עילית – זה השם כרגע, עוד לא שינו אותו, עד כמה שאני יודע, יש איזו מחשבה – –

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא.

ישראל כץ: – – רונן פלוט, מנכ"ל הכנסת לשעבר, לקדם את כביש עוקף כפר כנא, וגם הוא ישחרר את כל הגורמים שנוגעים שם מעומס התנועה.

ישראל כץ: אנחנו מדברים על הדבר הזה, וכך אנחנו נעשה בכל הכיוונים.

ישראל כץ: לגבי נהגים – אני מסייע בהכשרת נהגים צבאיים לעבור באופן ישיר לתחבורה הציבורית והכבדה.

ישראל כץ: בתחום הזה אנחנו עושים דברים משמעותיים, גם את תורמת כאן, פעילות משמעותית.

ישראל כץ: נמשיך לעזור ולקדם ככל שנוכל, כי יש התפתחות עצומה – הרחבה, מאוד, של שירות התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: צריכים הרבה יותר נהגים, וצה"ל בהחלט יכול להיות מקור טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר, על התשובות המפורטות.

ישראל כץ: יש כאן הערת ביניים.

אלי אלאלוף: שאלה נוספת: כביש 6 זו מהפכה, זה ברור.

אלי אלאלוף: כשיוצאים מבאר שבע בבוקר, אנחנו עוברים את הצומת – – – מכביש 6 לכיוון באר שבע, ושם זה כבר עולמי.

ישראל כץ: אנחנו נוסיף נתיבים גם בכביש 6 בנגב, שאמרו לי שהוא מיותר בכלל ועכשיו רוצים עוד נתיב.

ישראל כץ: אנחנו ממשיכים אותו עד נבטים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מדבר על היציאה.

אלי אלאלוף: – – – בכניסה לבאר שבע.

ישראל כץ: מחמאות מהאופוזיציה, שאלות מהקואליציה, ואנחנו מסודרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

ישראל כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: נותר רק לבדוק למה לחבר הכנסת אלעזר שטרן דחוף להגיע דווקא למשרד החוץ בלי רמזור.

יולי יואל אדלשטיין: זאת שאלה למליאה.

אלעזר שטרן: אני ידעתי שאתה – – –

ישראל כץ: הייתי בהצבעה אחת פעם, שאיימו להצביע אי-אמון בראש הממשלה.

ישראל כץ: זה היה בין 1996 ל-1999, ואחד הח"כים שהיה לשון המאזניים, דווקא מהקואליציה, נתקע ברמזור והצבעת האי-אמון לא עברה.

ישראל כץ: לפעמים גם בזה יש שימושים טובים.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, לא רציתי להמשיך עם הירידה.

אלעזר שטרן: [הצעת חוק פ/5600/20; נספחות.

אלעזר שטרן: ]

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו סיימנו עם שאילתות דחופות, ואנחנו נעבור לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – הכרה באחוזי נכות של נפגע פוליו לצורך דינים אחרים), התשע"ח–2018.

יולי יואל אדלשטיין: הנמקה מן המקום של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: דקה לרשותך, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: השר כץ ישיב על ההצעה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שאנחנו נגיש היום למליאה אמורה לעשות פישוט בהליכי הביורוקרטיה של חולי הפוליו.

מיכאל מלכיאלי: עד היום ההליך היה שמי שזכאי לנכות כי יש לו פוליו צריך לעבור כמה ועדות, הן בביטוח הלאומי והן במשרד הבריאות; הרי אין שום סיכוי בעולם שאדם הבריא בין ועדה לוועדה, הלוואי שהמצב היה ככה.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק הזאת אומרת שאדם שזכאי במשרד הבריאות, והוכר כנכה פוליו, יהיה זכאי גם בשאר המשרדים לקצבה שמגיעה לחולי פוליו.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לשר העבודה והרווחה חיים כץ על הבנתו ותמיכתו בחוק הזה, באמת על מנת לעשות טוב לאותם אנשים שהם מסכנים והיו צריכים לעבור מסכת ייסורים מאוד מאוד קשה; ולסגן השר הרב איציק כהן על עזרתו בקידום גם החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות באופן אישי ליושב-ראש ארגון נכי הפוליו מר דורון יהודה, שהוא שהביא בפניי את החוק הזה, ובהבנתו החוק הזה כרגע מקודם, ולשמחה בניטה, שהיא חברה בפורום ארגון הנכים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות גם ליושב-ראש הקואליציה דודי אמסלם וליועציי עקיבא חופי ויוני משריקי.

מיכאל מלכיאלי: אני מבקש את תמיכת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: השר חיים כץ ישיב בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לפשט את מיצוי הזכויות של הנכים שזכאים במקביל לגמלאות אחרות, ובמובן זה ראוי לתמוך בה.

חיים כץ: עם זאת, יש להבהיר כי היא לא תוכל לחסוך באופן מלא את ההליכים הרפואיים הנדרשים לצורך מיצוי הזכויות נוספות.

חיים כץ: כך, למשל, בכל מקום שבו למבוטח יש נכות נוספת אשר איננה קשורה למחלת הפוליו תידרש ועדה רפואית לקבוע את אחוזי הנכות הנוספים; לעניין קצבת שר"מ או סיעוד, הרי שהבדיקה התפקודית – מבחן ה-ADL הוא מבחן נפרד, והוא יידרש להיבחן גם לאחר קביעת אחוזי נכות רפואיים; לעניין נכות כללית, גם – לאחר קביעת אחוזי הנכות.

חיים כץ: עמדת הממשלה היא לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בשלב הזה, בכפוף לקידום ההצעה בהסכמת משרד האוצר.

חיים כץ: וכדרכי בכל שבוע אני אומר: ואללה, ההסכמה הזאת, במשרד העבודה והרווחה, ההסכמה הזאת, אין מאחוריה כלום.

חיים כץ: אז בטח אתה מסכים, נכון?

חיים כץ: אם אין מאחוריה כלום אז למה שלא תסכים?

חיים כץ: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מניח שאין מתנגדים להצעה, ולכן, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – הכרה באחוזי נכות של נפגע פוליו לצורך דינים אחרים), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בתמיכת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – הכרה באחוזי נכות של נפגע פוליו לצורך דינים אחרים), התשע"ח–2018, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 31, אפס מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה, בכפוף, ודאי, להסכמות.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1053/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן טיפולי שיניים, פה ולסת למבוטח עם שיתוק מוחין), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אתה תנמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נשמע הצעה מוצמדת של חברי הכנסת נורית קורן וחברי כנסת נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב במשולב סגן שר הבריאות יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר ליצמן, מדובר בהצעת חוק אנושית, חברתית, רפואית ושיקומית ממדרגה ראשונה.

אחמד טיבי: מדובר בתיקון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי לגבי הענקת טיפול שיניים חינם לחולים עם שיתוק מוחין; שלֶל אל-דמאע'י; Cerebral Palsy.

אחמד טיבי: פגיעה מוחית, רבותיי, אדוני היושב-ראש, בימים הראשונים של התינוק, לפני הלידה או זמן קצר אחרי הלידה, גורמת לאיחור בהתפתחות הגופנית של היילוד או להפסקת ההתפתחות האמורה.

אחמד טיבי: כתוצאה מכך, נגרמים שליטה בלתי מספקת בגוף, שינויים ועיוותים בשלד, בעמוד השדרה, בגפיים, בשרירים או במבנה הלסתות.

אחמד טיבי: הפגיעה במבנה הלסת נגרמת כיוון שהלסתות נסגרות בצורה א-סימטרית ונוצר עליהן לחץ חזק.

אחמד טיבי: אנשים עם שיתוק מוחין ששפר עליהם גורלם ומוגדרים כבעלי יכולת שכלית תקינה ולכן חיים בקהילה, נאלצים, רבותיי – חבר הכנסת אלאלוף, הרי החוק יגיע אליך עוד מעט – לממן מגמלת הנכות שמשולמת להם גם את טיפולי השיניים, הפה והלסת.

אחמד טיבי: עוד יצוין כי אנשים עם שיתוק מוחין שיש להם גם מוגבלות קוגניטיבית מקבלים את טיפולי השיניים במסגרות הטיפוליות השונות ובקהילה שבה הם מתגוררים.

אחמד טיבי: אם כן, מוצע לקבוע שטיפולי שיניים, פה ולסת לאנשים עם שיתוק מוחין ייכללו בסל שירותי הבריאות שבחוק ביטוח בריאות ממלכתי, ללא השתתפות עצמית.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני הגשתי את הצעת החוק גם בכנסת הקודמת, והיא לא עברה.

אחמד טיבי: הגשתי את ההצעה לפני כמה שבועות לוועדת שרים, והייתה התנגדות בגלל עלות תקציבית.

אחמד טיבי: אבל מזלם של חולי שיתוק מוחין שסגן שר הבריאות הוא ליצמן.

אחמד טיבי: לכן, אני רוצה להודות לו מעל הבמה, אדוני היושב-ראש, שהוא תפס את הצעת החוק בשתי ידיו, ולמרות העלות התקציבית הלך ואמר: החוק הזה חייב לעבור.

אחמד טיבי: הוא, סגן השר ליצמן, מלכתחילה תמך במתן טיפול שיניים חינם לילדים לפני כמה שנים.

אחמד טיבי: אבל ילדים חולי שיתוק מוחין – על אחת כמה וכמה, הוא אמר, והלך, ויחד דיברנו עם אגף התקציבים ומשרד האוצר.

אחמד טיבי: הוא אמר: אני מוכן, כשר הבריאות, כסגן שר הבריאות, לשלם מחצית מהעלות – חצי עליי וחצי עליכם, באוצר.

אחמד טיבי: וככה התחיל השינוי בהחלטה להתנגד, ומשרד האוצר קיבל את עמדתו של השר ליצמן ואת הצעת החוק שלי לתת טיפול שיניים חינם.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר ליצמן, אני רוצה להודות לך על הנחישות ועל ההקשבה להצעת החוק הזאת, שהביאה בסופו של דבר להעברת חוק שהוא חוק סוציאלי שיקומי ממדרגה ראשונה.

אחמד טיבי: אני אגיד, ברשותכם, כמה מילים בערבית, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: טיפולי שיניים לאנשים עם צרכים מיוחדים הוא נושא חשוב.

אחמד טיבי: אנחנו פה בחוק הזה מדברים על מתן טיפולי שיניים חינם לאנשים עם שיתוק מוחין.

אחמד טיבי: בשיתוק מוחין, אחי אבו ח'אלד, יש בעיה בלסת שמתבטאת בעווית בשרירים.

אחמד טיבי: צריך להבין את מצבם של האנשים האלה.

אחמד טיבי: רובם משלמים על טיפולי שיניים מקצבאות מחלה.

אחמד טיבי: זה מצב שאין לקבלו מבחינה הומניטרית.

אחמד טיבי: הצעת החוק הזאת היא אנושית, סוציאלית, בריאותית ושיקומית ממדרגה ראשונה.

אחמד טיבי: למען הגילוי הנאות אומר, אחי מסעוד, שאשתי מאי היא רופאת שיניים ובתי יארא היא רופאת שיניים לילדים, ועושה את ההתמחות בירדן.

אחמד טיבי: היא הסבה את תשומת ליבי יותר מפעם אחת לקבוצה הזאת – ילדים עם צרכים מיוחדים שזקוקים לתשומת ליבה.

אחמד טיבי: גם ברפואת השיניים צריך לנהוג עימם בצורה מיוחדת, אבל הנטל הכלכלי מהווה בעיה.

אחמד טיבי: במשרד האוצר סירבו בהתחלה, אמרו שהחוק עולה 12 או 13 מיליון שקל, ולכן היה עלינו לשנות את הסירוב הזה מצד משרד האוצר.

אחמד טיבי: סגן השר ליצמן אמר שהוא יישא, כמשרד הבריאות, במחצית הסכום הזה, וכך שונתה ההחלטה וכולם התגייסו.

אחמד טיבי: כולם.

אחמד טיבי: גם פולקמן התערב וגם אמסלם.

אחמד טיבי: מדוע?

אחמד טיבי: בגלל שהנושא הוא נושא סוציאלי ממדרגה ראשונה והומניטרי ממדרגה ראשונה.

אחמד טיבי: ההצעה הזאת היא הצעה משותפת לי ולחבר הכנסת לשעבר אוסאמה סעדי.

אחמד טיבי: )

אלי אלאלוף: זה תרגום מהחלק הראשון?

אחמד טיבי: בהחלט.

אלי אלאלוף: לא שמענו את פולקמן בחלק הראשון.

נחמן שי: וגם טעית בכמה פרטים.

נחמן שי: טעית.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: הצעת החוק תועבר לוועדת הבריאות, שבראשה עומד חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אחמד טיבי: )

אלי אלאלוף: גם זה לא היה בחלק הראשון.

אחמד טיבי: לא היה שם, בעברית?

אחמד טיבי: אז עכשיו.

אחמד טיבי: רבותיי, זאת הצעת חוק גם שלי וגם של אוסאמה; היא זכתה כעת לתמיכה, ואני מבקש – אגב, אמרתי, למען הגילוי הנאות, אשתי רופאת שיניים, והבת שלי היא רופאת שיניים לילדים, היא מתמחה בירדן, והיא דיברה איתי כל הזמן על שיתוק מוחין ועל הצורך להקצות תשומת לב מיוחדת לקבוצה הזאת.

אחמד טיבי: לכן אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעה האנושית והחברתית הזאת לגבי מתן טיפול שיניים חינם לילדים עם שיתוק מוחין.

אחמד טיבי: הצטרפה, הצמידה את ההצעה להצעה שלי גם חברת הכנסת קורן.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, כצעד ראשון של תמיכה בהצעה החשובה הזאת, בואו נעשה קצת שקט עוד לפני ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1787/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן טיפולי שיניים, פה ולסת למבוטח עם שיתוק מוחין), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת נורית קורן וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קורן, עד שלוש דקות לרשותך לנמק את ההצעה, כי היא מוצמדת.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, שרים, חבריי חברי הכנסת, כיושבת-ראש השדולה לאנשים עם מוגבלות אני חושבת שהזכות הגדולה ביותר שנפלה בחלקי היא להגיש את החוק הזה לטיפול שיניים לאנשים עם שיתוק מוחין.

נורית קורן: המוגבלות הזאת גורמת לכך שיש בעיה בפה ובלסת.

מיקי רוזנטל: נורית, לא שומעים אותך, תבקשי שיגבירו – – –

נורית קורן: כן, אדוני היושב-ראש, באמת, אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבריי בתאים, סדרנים, אדם, אדם, שימו לב למתרחש שם, לא שומעים שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: תיכנסו לתאים, חברים, תיכנסו לתאים, בבקשה, או תצאו מן האולם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מדבר אל הלמפה פה.

יולי יואל אדלשטיין: האדונים שם ליד הדלת, או שתיכנסו לתאים או שתצאו מן האולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, גם בצד השני – או בתאים או מחוץ לאולם.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אם אפשר קצת להגביר את השמע שלי – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, את המיקרופון של נורית קורן.

נורית קורן: – – כי אני קצת לא מרגישה טוב, אבל יש חובה לבוא לעבודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

נורית קורן: נפלה בחלקי הזכות להגיש את הצעת החוק הזאת, כי יש בעיה – אנשים עם מוגבלות, עם שיתוק מוחין, הבעיה שלהם היא קשה ביותר, כי המוגבלות הזאת פוגעת בפה ובלסת, וכל פעם שהם צריכים טיפול שיניים הם זקוקים להרדמה מלאה כדי לטפל בשיניים.

נורית קורן: אנשים לא יכולים לממן את ההרדמה המלאה.

נורית קורן: ולכן הגשתי את הצעת החוק.

נורית קורן: זאת הייתה בין הצעות החוק הראשונות שהגשתי עם תחילת כהונתי בכנסת.

נורית קורן: העליתי אותה לוועדת שרים כבר לפני שלוש שנים, והשר ליצמן אמר לי שהוא יסייע בהעברתה.

נורית קורן: מכיוון שהוא עשה רפורמה שהעבירה את כל טיפולי השיניים לילדים, הוא בעצם לקח את הילדים עם שיתוק המוחין עד גיל 18, ובעצם כבר שלוש שנים הם מקבלים את הטיפול.

נורית קורן: עכשיו אנחנו מטפלים ומתקנים את העוול שכל האוכלוסייה עם שיתוק מוחין יקבלו את הטיפול.

נורית קורן: אני רוצה להודות כאן לשר ליצמן, שעשה באמת מאמץ גדול להקציב את התקציב עבור טיפולי השיניים והביא את התקציב, וגם האוצר – אני רוצה להודות גם לשר האוצר, שהביא את החלק הנותר בתקציב, ולהודות לחבר הכנסת אחמד טיבי, שעשה את כל הפרוצדורה הזאת להביא את הכסף.

נורית קורן: אני שמחה שאנחנו מגיעים עכשיו בקריאה טרומית.

נורית קורן: אני רוצה לבקש מחבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב-ראש ועדת הבריאות, לקדם את ההצעה הזאת כמה שיותר מהר, כי יש לה את כל התמיכה ואת כל מה שצריך כדי להעביר אותה עוד במושב הזה.

נורית קורן: אז אני מבקשת, חברים, הצביעו בעד, כי זה חשוב לאנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: בסוף החודש נציין את יום האנשים עם מוגבלות, ולכן חשוב מאוד – הייתי רוצה מאוד בסוף החודש הזה לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עושים שתי הצבעות נפרדות, ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי – מה קורה לי?

יולי יואל אדלשטיין: כולם כבר כל כך הודו לך על התמיכה שאפילו לא הזמנתי אותך.

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, חברים, לא לרוץ, לא לרוץ.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר ליצמן ישיב.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר נכנסתי לאווירה של תמיכה מלאה, שכחתי שהוא צריך להודיע לנו מה עמדתו, פורמלית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן משיב על שתי ההצעות.

יעקב ליצמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אכן צדקת, זו תמיכה מקיר אל קיר.

יעקב ליצמן: אני חושב שאנחנו מתקנים כאן עוול, וחבר הכנסת טיבי וחברת הכנסת נורית קורן הגישו את זה.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה נכון, ואני פונה לאלי, ליושב-ראש הוועדה, אני אבקש ממך שתעשה דבר שהוא בלתי ייאמן: בשבוע הבא קריאה שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: עד יום רביעי.

יעקב ליצמן: אין שום בעיה, זה אפשרי, זה חוק קצר, לעניין; הוא מטפל באוכלוסייה קשה מאוד ואין שום סיבה לסחוב את זה.

יעקב ליצמן: אני שמח שהאוצר ואנחנו התחלקנו חצי-חצי.

יעקב ליצמן: יש את המימון, אין ויכוחים, כולם תומכים בזה, צריך לגמור את זה, ולכן אני תומך ואני משבח את חברי הכנסת, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תרומתי כיוש

יולי יואל אדלשטיין: ב-ראש יכולה להיות: מכיוון שלחוק אין שום התנגדות, נשים אותו ביום שלישי בשבוע הבא.

יולי יואל אדלשטיין: תמיד יש מקום ביום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: אם החוק יהיה מוכן, אז אחרי ציון יום מיוחד נשים אותו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עורכים שתי הצבעות נפרדות, כאמור:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן טיפולי שיניים, פה ולסת למבוטח עם שיתוק מוחין), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אחמד טיבי, קודם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 65 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן טיפולי שיניים פה ולסת למבוטח עם שיתוק מוחין), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 65 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד הצעה.

יולי יואל אדלשטיין: תמיד נוכל לומר שאתם נגד החוק של טיבי ובעד החוק של נורית קורן.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לפרוטוקול אני מוסיף שחבר כנסת עבד אל חכים חאג' יחיא וחברות הכנסת חנין זועבי ועאידה תומא סלימאן – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, היא הצביעה.

יולי יואל אדלשטיין: – – לפרוטוקול מוסיפים את הקולות בעד.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן טיפול שיניים, פה ולסת למבוטח עם שיתוק מוחין), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת נורית קורן וקבוצת חברי הכנסת, גם כן בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 62 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן טיפול שיניים, פה ולסת למבוטח עם שיתוק מוחין), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 62, אין מתנגדים או נמנעים.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי הכנסת איימן עודה וג'מאל זחאלקה ניסו לתמוך בהצעה אבל לא הסתייע, אז אנחנו מוסיפים את הקולות שלהם רק לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, גם ההצעה הזאת עברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה במהרה בימינו.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5854/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מספר בתי אב ביישוב קהילתי), התשע"ט–2018.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ ינמק אותה.

אלעזר שטרן: – – – מתנגד – – –

יולי יואל אדלשטיין: תרים יד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוד לא יודעים מה יגיד השר.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי השר תרים יד.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב הוא שר הכלכלה והתעשייה אלי כהן.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת – – – הצבעה מס' 4

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, זאת טעות מחשבית.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הזאת – להמתין?

חיים ילין: מה עובר עליך, אדוני היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו, שאנחנו זוכים להעלות עכשיו, אמורה לעבור כאן, במליאת הכנסת, כמעט פה אחד.

בצלאל סמוטריץ': סביר להניח שחברי הכנסת הערבים – שמה לעשות, הם לא ציוניים, הם לא רוצים לחזק את ההתיישבות בנגב ובגליל וביישובי עוטף עזה – יתנגדו.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב מאוד, יש לי איזה חשש שגם מרצ, שלקחה את עצמה לקצה הקיצוני מאוד מאוד בשמאל ולצערנו הרב לא מעט גורמים בה מבקשים לבטל את הגדרתה כמפלגה ציונית – יש לי חשש שגם מרצ, בהיותה מפלגה לא כל כך ציונית, גם כן תתנגד.

בצלאל סמוטריץ': אבל למעט הערבים ומרצ, סוג של איזה שיתוף פעולה כזה שנרקם כאן לאחרונה, אני באמת חושב שבהצעת החוק הזו חייבים לתמוך כל יתר החברים בבית הזה.

בצלאל סמוטריץ': זו הצעת חוק ציונית מן המעלה הראשונה, שמבקשת לאפשר, לסייע להתיישבות הכפרית, שבדרך כלל נמצאת באזורי ספר ופריפריה ונודעת לה חשיבות אסטרטגית ראשונה במעלה בתפיסת השטח, בשמירה עליו.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שכל המפלגות הציוניות בכנסת חייבות להיות שותפות לאתגר הגדול הזה, בוודאי ובוודאי מפלגת העבודה, תנועת העבודה, שזכתה להקים בעשורים הראשונים של מדינת ישראל את ההתיישבות המפוארת הזאת, ויש לה זכויות אדירות במפעל הזה.

בצלאל סמוטריץ': מפלגת יש עתיד – אני לא רואה; אני לא מצליח להעלות בדעתי איך הם יכולים להתנגד להצעה כזו.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, אין מה לעשות: חלק מהיכולת של יישובים קהילתיים לבנות ולהתפתח – חלק מהיכולת הזו עוברת דרך שמירה על המרקם הקהילתי החברתי.

בצלאל סמוטריץ': זה הבדל גדול כשגרים בעיר – ואגב, גם בעיר צריך לעבוד קשה כדי לטפח את המרקם החברתי והקהילתי, שאנשים יכירו אחד את השני ויגידו אחד לשני שלום במדרגות וברחוב ויפעלו ביחד, אבל ביישובים קטנים זה בוודאי וקטור מרכזי מאוד.

בצלאל סמוטריץ': הבית הזה הכיר בכך, ובשנת 2011 כבר תיקן את פקודת האגודות השיתופיות ונתן את הכלי הזה, נתן את הגושפנקה החוקית לכלי הזה שמאפשר ועדות קבלה – שם שאנחנו לא כל כך אוהבים אותו, ותכף אני אדבר על החסרונות שלו, ועל איך אנחנו רוצים לטפל בהם.

בצלאל סמוטריץ': הוא העניק את הכלי הזה, שמאפשר ליישוב לגדול ולהתפתח, אבל בפירוש לשמור על המרקם החברתי והקהילתי, כדי שלא יהיו כל היום מלחמות אחד בשני והיישוב ייתקע.

בצלאל סמוטריץ': הכלי הזה הוענק ליישובים של עד 400 משפחות, ומסתבר שזה לא מספיק.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, חבריי במפלגת העבודה, אני מציע שתקשיבו: התוצאה היום – אתה, רוברט, עשר, אבל שגם החברים שלך יקשיבו – התוצאה היום היא שיישובים רבים במרחב הכפרי, באזורים הכי חשובים, נמנעים היום מלפתוח הרחבות, נמנעים היום מלגדול, מלקלוט עוד משפחות, מכיוון שמבחינתם המחיר הוא לפרק את המרקם הקהילתי העדין הזה ולהרוס את היישוב.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו במשך לא מעט שנים רואים יישובים תקועים.

בצלאל סמוטריץ': אין הרחבות, אין פיתוח של מגרשים; ויישובים קטנים זה ההפך מחוסן.

יהודה גליק: למה ועדת קבלה – – –

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאני מסביר, יהודה, תן לי רגע.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאני מסביר.

בצלאל סמוטריץ': לכולם אמור להיות אינטרס עליון שהיישובים הללו יגדלו, שהחוסן של מדינת ישראל בנגב ובגליל וברמת הגולן ובעוטף עזה יגדל, ושהאחיזה שלנו במקומות האלה תגדל ותתחזק ותתעצם.

יהודה גליק: – – –

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך, יהודה, כי במבחן התוצאה, ברגע שלא מאפשרים להם לגדול תוך שמירת אותו מרקם קהילתי חשוב – אתה מכיר את זה מצוין מהיישוב שאתה גר בו – אז הם פשוט לא גדלים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, כשיישוב לא גדל, אני אגלה לכם סוד, יש לזה חוק טבעי: עם השנים אנשים מתבגרים, אחר כך מזדקנים, וגם השערות של עבדכם הנאמן הולכות ומלבינות, והיישובים הופכים למושבי זקנים.

בצלאל סמוטריץ': אין צעירים, אין דור המשך, אין ידיים עובדות, אין חקלאות, אין אחיזה ציונית, יהודית, לאומית כל כך חשובה בקרקע.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לנסות להתווכח עם זה עד מחר בבוקר – זה פשוט לא עובד, ורואים את זה במציאות.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, כל מה שאנחנו מבקשים עכשיו בחוק הזה זה להגדיל את המספר מ-400 ל-700, ולאפשר ליישובים לגדול – שוב, כשאנחנו נותנים להם את היכולת לשמר את החברתיות, את האחווה, את השיתופיות.

בצלאל סמוטריץ': אין מה לעשות – מה זה אין מה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': זה בעיניי דבר מבורך: אתה גר ביישוב קטן, חיים אחד בתוך השני, מעורבים אחד בשני, מחויבים אחד לשני, והערבות הזאת מחייבת גם את שמירת המרקם.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, זה לא סוד, וכאן עקב אכילס של המודל הזה – לצד יתרונותיו הגדולים וההכרחיים, יש בו גם חיסרון, והיו לא מעט שנים שהשתמשו במנגנון הסינון הזה בצורה חמורה ופסולה.

בצלאל סמוטריץ': היו כל מיני סינונים, על רקע עדתי וכו'.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך, יהודה, קודם כול, אני לא פגשתי בשנים האחרונות – ואני מעורב בזה עוד מתקופת עבודתי ברגבים – אני מכיר את ההתיישבות לפניי ולפנים ולא מכיר מקרים מהעת האחרונה.

בצלאל סמוטריץ': ברוך השם, החברה הישראלית מתבגרת בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': יישובים היום – יש יישובים של אשכנזים ויש מושבי עובדים של ספרדים והמון המון יישובים – –

יהודה גליק: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – המון המון יישובים – –

יהודה גליק: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – המון המון יישובים מעורבים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, היישובים האלה במרחב הכפרי.

בצלאל סמוטריץ': אל תעשה עוול, יהודה, הם מגדולי קולטי העלייה מכל פזורות ישראל, גם של עולים מאתיופיה וגם של עולים מברית המועצות.

בצלאל סמוטריץ': מגדולי הקולטים, שוב.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים למה?

בצלאל סמוטריץ': כשיש יישוב חזק, עם חוסן קהילתי, הוא יכול לאפשר לעצמו לקחת על עצמו גם משימות נוספות, חברתיות, ולטפל בהן.

בצלאל סמוטריץ': אבל כשרואים שאדם בא והוא זרוק ואף אחד לא דואג לו – – –

יהודה גליק: – – –

בצלאל סמוטריץ': יהודה, מתקבלות גם חד-הוריות, אל תעשה עוול.

בצלאל סמוטריץ': תלך היום ליישובים, למושבים, לקיבוצים, יש מכל המינים ומכל הזרמים.

בצלאל סמוטריץ': האם מישהו יכול להגיד שאין בשוליים כאלה שהם נבלים ברשות התורה ומנצלים את הפרצה כדי לעשות מעשים שלא ייעשו?

בצלאל סמוטריץ': בכל מערכת יש כאלה, בכל חוק יהיו כאלה.

בצלאל סמוטריץ': אבל האם בגלל שיש כמה אולי מנוולים שיעשו שימוש פסול בכלי הזה – ובהם, אגב, אפשר וצריך יהיה לטפל במגוון דרכים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, החוק לא מאפשר אפליה על רקע של דת, גזע או מין.

בצלאל סמוטריץ': החוק לא מאפשר להם להשתמש בסינון הזה על רקעים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש יישובים עם צביון דתי ועם צביון מסורתי ועם צביון חילוני, ואתה מכיר את זה מצוין, יהודה, אתה גר באחד כזה.

בצלאל סמוטריץ': זה חלק מהיכולת לשמור על החוסן ועל הלכידות.

בצלאל סמוטריץ': תראה, להחזיק מעמד בעתניאל זה קשה; להחזיק מעמד בשתולה או בזרעית זה קשה; להחזיק מעמד ביישובי עוטף עזה זה קשה.

בצלאל סמוטריץ': החוסן הקהילתי, הלכידות, החברות, השותפות, האכפתיות, הערבות ההדדית, הם חלק בלתי נפרד מהיכולת להחזיק מעמד במקומות האלה ולעמוד באתגר הזה, שכולנו שולחים אותם אליו בשבילנו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא עוטף עזה.

בצלאל סמוטריץ': הינה, אני גם טעיתי: זה עוטף מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אלה היישובים שמחזיקים היום – כן, הטרקטור והמחרשה זאת הציונות, זאת המשמעות של ייהוד הנגב וייהוד הגליל.

בצלאל סמוטריץ': אלה לא מילים מגונות, אלה מילים קדושות, שחייבות להיות, כמו שאמרתי, מכנה משותף, ואני בכוונה מסתכל על הצד הזה של כל מי שקורא לעצמו ציוני.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יהודה ושומרון, אגב.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים שהחוק הזה לא חל ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': זה חוק נטו ציוני.

בצלאל סמוטריץ': נכון, לאה, שעבדה בקק"ל, אין מצב שאת מצביעה נגדו.

בצלאל סמוטריץ': חוק נטו ציוני, נטו לאומי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, זה נכון, התקדמנו גם בחוק הלאום, ויש סעיף 7, ומדינת ישראל היום מחויבת בחלק מן החוקה, הנכתבת פרקים-פרקים, לפיתוח ההתיישבות בנגב ובגליל ובאזורי הפריפריה.

בצלאל סמוטריץ': זה כלי הכרחי.

בצלאל סמוטריץ': שוב, יכול להיות שבשוליים יעשו בו שימוש פסול – נצטרך להיאבק בזה משפטית, ציבורית.

בצלאל סמוטריץ': נגבה כל אדם שייפגע שלא בצדק, אבל לא לאפשר ליישובים האלה – אלעזר, ראיתי שאתה רוצה להתנגד – לא לאפשר ליישוב שאתה גר בו לשמר את המרקם הזה, אמרתי, פעם אחת זה פוגע בחוסן וממילא פוגע ביכולת השרידות, אבל זה בעיקר תוקע את ההתפתחות, כי היישובים לא מוכנים לשלם את המחיר הזה ולכן הם פשוט לא גדלים.

בצלאל סמוטריץ': יש עתודות קרקע, יש עתודות תכנוניות.

בצלאל סמוטריץ': יש יכולת, והיישוב אומר:

בצלאל סמוטריץ': אם המחיר של לפתוח עכשיו עוד 50 או 100 מגרשים זה לאבד את הקהילתיות, שהיא חלק כל כך מרכזי ביכולת לקיים את היישוב, אז אני לא עושה את זה.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו, במבחן התוצאה, מחלישים היום את ההתיישבות, ולכן התיקון הזה הוא נדרש.

בצלאל סמוטריץ': ועדת שרים הגדילה כרגע את המספר ל-550 וסוכם שעל בסיס חוות דעת – מקצועיות, כמובן – של רשם האגודות השיתופיות והחטיבה להתיישבות ורשות מקרקעי ישראל – אני מעריך שמההיכרות שלי אני צודק והמספר 700 הוא המספר הנכון, שיאזן נכון.

בצלאל סמוטריץ': אלה היישובים שזקוקים לאותה רשת ביטחון שתאפשר להם את ההתיישבות הקהילתית.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לכל החברים – אמרתי, מהערבים ומרצ, לצערי, אין לי ציפיות.

בצלאל סמוטריץ': הם לא ציוניים, הם לא רוצים נגב, לא רוצים גליל, לא רוצים ציונות.

בצלאל סמוטריץ': אבל כל מי שרוצה ציונות – מי שירים את ידו נגד החוק הזה, מרים את ידו נגד המפעל הציוני של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב השר צחי הנגבי בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני ראיתי שמספר חברי כנסת רוצים להתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר יהיה להרים יד, היושב-ראש שיהיה כאן יחליט מי מקבל את האפשרות להתנגד לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, תשובתך.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, הצעת החוק עוסקת בנושא ועדות קבלה ביישובים קהילתיים.

צחי הנגבי: היא מבקשת לעשות שינוי בתיקון חקיקה משנת 2011, תיקון שנעשה במטרה להסדיר את נושא ועדות הקבלה ביישובים קהילתיים בגליל ובנגב.

צחי הנגבי: תחום שעד שנת 2011 טופל בהחלטות של מועצת מינהל מקרקעי ישראל בלבד ולא בחקיקה.

צחי הנגבי: כמה מילים על הרקע לתיקון שהיה בשנת 2011.

צחי הנגבי: לפי התיקון ההוא, היישובים שעליהם חל החוק היו יישובים קהילתיים, לרבות הרחבות קהילתיות של קיבוצים אבל לא כאלה שהן בעלות אופי שיתופי-חקלאי כמו הקיבוצים והמושבים עצמם.

צחי הנגבי: היישובים האלה מתאפיינים באורח חיים קהילתי כפרי המבוסס על לכידות חברתית ותרבותית.

צחי הנגבי: זאת הסיבה שבזכותה נראה היה שיש הצדקה להפעיל מנגנון של מיון של מועמדים, והתיקון ב-2011 ביקש לאזן בין הזכות למימוש עצמי בקהילה לבין הזכות לכבוד ולשוויון.

צחי הנגבי: האיזון נעשה הן באמות המידה, כגון איסור אפליה מחמת דת, גזע או מין, והן בהליך שמפעיל את אמות המידה הללו.

צחי הנגבי: בנוסף, כשהצעת החוק הוגשה בשנת 2011 היא הוגבלה, בין היתר ליישובים – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – אתה גזען – – –

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: – – – גזענים, נמאסתם.

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אחמד טיבי: אבל הוא צודק.

צחי הנגבי: בנוסף, כשהוגשה הצעת החוק הזו בשנת 2011 היא הוגבלה, בין היתר, ליישובים שמספר בתי האב שבהם איננו עולה על 500.

צחי הנגבי: במהלך הדיונים בכנסת הורד רף ההגדרה של יישוב קהילתי ל-400 בתי אב.

צחי הנגבי: כזכור, הוגשה עתירה לבג"ץ נגד התיקון לחוק, והתיקון הזה אושר בבית המשפט העליון ברוב של חמישה שופטים מול ארבעה שהתנגדו.

צחי הנגבי: כמה מילים על הרקע לתיקון הנוכחי: המציע, כפי שגם הוסבר כאן, סבור שכבר במהלך הליכי החקיקה כשהורד רף ההגדרה ל-400 בתי אב, המספר זה לא שיקף את מרבית היישובים בגליל ובנגב שעליהם, ולצורך חיזוקם, התיקון אמור היה לחול.

צחי הנגבי: כעת אנחנו שבע שנים מאוחר יותר והטענה היא שיש צורך בעדכון החקיקה באופן שהגדרת היישוב, היישוב הקהילתי, תעודכן ליישוב שמונה 700 בתי אב.

צחי הנגבי: המטרה היא לאפשר ליישובים לגדול, להתרחב ולשמור על הלכידות החברתית והתרבותית שלהם.

צחי הנגבי: ההחלטה של ועדת השרים לחקיקה בישיבה שקיימה החודש, ב-9 בדצמבר, הייתה לתמוך בהצעת החוק בכפוף להגבלת מספר בתי האב ל-500, למעשה כמו הצעת החוק המקורית שבשעתו הוגשה לכנסת.

צחי הנגבי: כמו כן הוחלט על דעת היועץ המשפטי לממשלה שתיקון החקיקה ייעשה בתיאום עם משרד המשפטים, עם משרד הכלכלה ועם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

צחי הנגבי: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לשר צחי הנגבי.

יצחק וקנין: מתנגדים להצעת החוק כמה חברי כנסת שביקשו.

יצחק וקנין: אני יכול לאפשר רק לחבר כנסת אחד.

יצחק וקנין: אני קורא לפי הסדר שביקשו.

קריאה: לא.

קריאה: זה לא הולך לפי הרישום.

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: הצביעו.

יצחק וקנין: אלעזר שטרן הצביע, תמר זנדברג הצביעה, סתיו שפיר ביקשה, יוסף ג'בארין ביקש, אחמד טיבי ביקש.

יצחק וקנין: אני מחליט לתת לסתיו שפיר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

סתיו שפיר: תודה, אדוני.

סתיו שפיר: יש לי הרבה מה להגיד על האמירות הנבובות, ההרסניות, שעומד פה חבר כנסת שעוסק יום-יום בהחרבת הבסיס הציוני של התנועה שהקימה את המדינה הזאת, ומעז להטיף למי מחברי הכנסת כאן על הציונות.

סתיו שפיר: זאת פשוט בושה שכבר אי-אפשר יותר לשמוע אותה.

סתיו שפיר: קשה באמת להקשיב ולא לראות את הסתירות.

סתיו שפיר: בצלאל סמוטריץ, למה אתה לא עובר לגור בנגב, בגליל, בגולן, לעשות התיישבות אמיתית?

בצלאל סמוטריץ': – – –

סתיו שפיר: לא ראיתי אותך פעם אחת נלחם על התקציבים של הנגב, לא ראיתי אותך פעם אחת נלחם על תוכנית הצפון, שהייתה אמורה להגדיל את התקציבים של יישובי הצפון בגליל ובגולן ב-19 מיליארד שקל אבל נגנזה לחלוטין כי הממשלה החליטה לא לתקצב אותה, כי היא רימתה את הציבור.

סתיו שפיר: רימתה את הציבור.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

סתיו שפיר: אנחנו ערכנו על זה שורה של דיונים בוועדת השקיפות, להבין אם שקל הגיע.

סתיו שפיר: אתה יודע מה קרה שם, סמוטריץ?

סתיו שפיר: הממשלה אפילו לא הגישה תוכנית; כשהיא הגישה תוכנית, היא הכניסה פנימה אך ורק תקציבים שכבר מומשו בעבר.

סתיו שפיר: הכניסה כבישים שכבר נסללו לפני שנים וטענה כאילו היא מוסיפה כסף.

סתיו שפיר: מה עם הבריאות בצפון?

סתיו שפיר: לא רואה שאכפת לך.

סתיו שפיר: מה עם הדיור?

סתיו שפיר: לא רואה שזה משנה.

סתיו שפיר: ואיפה היית, בצלאל סמוטריץ, כשהחטיבה להתיישבות לקחה תקציבים שנועדו לחזק את עוטף עזה והעבירה אותם להתנחלויות?

סתיו שפיר: כ-75% מהתקציב שלה נועד להגן, לחזק את התשתיות, את הבתים, את החינוך, את הרווחה, את מרכזי החוסן בעוטף עזה, ביישובים שמופגזים כבר 15 שנה תחת אש, אבל היא לקחה את התקציבים האלה והעבירה את זה לגרעינים תורניים של הבית היהודי, שכל מטרתם זה לתת ג'ובים פוליטיים ולפלוש עם אג'נדה פוליטית לתוך בתי ספר חילוניים ממלכתיים במרכזי הארץ.

סתיו שפיר: איפה היית, סמוטריץ?

סתיו שפיר: אתה זה שמנסה להמשיך את השחיתות הזאת.

סתיו שפיר: אתה, הבן אדם שקיבל בחינם קרקע מהחטיבה להתיישבות ודואג בתמורה לחזק את החטיבה להתיישבות, בניגוד לחוק, בא ומדבר איתנו על ציונות?

סתיו שפיר: אתה יודע מה זה ציונות?

סתיו שפיר: כדי שהציונות תישמר, כדי שהיא תתחדש ותתקיים, אנחנו צריכים לשמור על רוב יהודי במדינת ישראל ועל דמוקרטיה, על שוויון לכולם.

סתיו שפיר: סמוטריץ וחבריו במפלגה, שמנסים לקדם פה עתיד איום ונורא, איום ונורא: שיהיה פה רוב פלסטיני, מה שיעמיד את ישראל במצב שבו ניאלץ לבחור בין להיות מדינה יהודית לבין להיות מדינה דמוקרטית, אם בכלל, וכנראה ששתיהן לא יהיו.

סתיו שפיר: אתם מסכנים את עתידה של מדינת ישראל, מסכנים את ביטחונה של מדינת ישראל, ועוד מדברים איתנו על ציונות.

סתיו שפיר: ציונות זה מדינה יהודית ודמוקרטית, שיש בה שוויון לכול; שבה אזרח יהודי ואזרח ערבי מרגישים שהם ישראלים, שלא כל הזמן – –

יצחק וקנין: תודה.

סתיו שפיר: – – מנסים להכפיש ולחפש בהם אויבים, להסית נגדם ולהפריד בינינו.

סתיו שפיר: זאת לא ציונות.

יצחק וקנין: תודה.

סתיו שפיר: ההצעה של סמוטריץ מנוגדת לציונות, ולכן אנחנו נצביע נגדה.

סתיו שפיר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה – הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מספר בתי אב ביישוב קהילתי), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יצחק וקנין: הצעה זו קיבלה פטור מחובת הנחה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54 נגד – 31 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מספר בתי אב ביישוב קהילתי), התשע"ט–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 54 בעד, 31 מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יואב קיש: ועדת הפנים.

יצחק וקנין: ועדת הפנים.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: ועדת הכנסת תחליט את גורלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4443/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – איסור פעילות שיש בה הדתה, שנאה בשל נטייה מינית, גזענות והדרת נשים במוסדות חינוך ממלכתיים), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יוסי יונה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסי יונה, עשר דקות לרשותך.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש את תשומת ליבכם.

יוסי יונה: הצעת החוק שאני מבקש להציג לפניכם, ומבקש את תמיכתם בה, למעשה הונחה על שולחן הכנסת על ידי חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון.

יוסי יונה: אני רוצה להתחיל ולומר, חברות וחברי כנסת יקרים: אני בא מבית מסורתי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש; אין לי בעיה עם הדת.

יוסי יונה: שניים מהאחיינים שלי הם שליחי ציבור, נמנים עם תנועת ש"ס.

יוסי יונה: כך שאני עומד כאן ללא, חס וחלילה, טינה, עוינות לדת ישראל ולמסורת ישראל.

יוסי יונה: אלה מכם שביקרו בלשכתי גם ראו שעל אחד מהקירות יש פוסטר ענק של הרב עובדיה יוסף, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אתה יודע, יש לי בדיחה על זה, אבל זה לא בשביל המליאה.

יוסי יונה: יש ליושב-ראש בדיחה אבל הוא יספר לי אותה בארבע עיניים.

אורי אריאל: מה עם הרב קוק?

יוסי יונה: אני אומר, אני שם את הפוסטר של עובדיה יוסף, ואלה שמכם שיודעים את המורשת, את המסורת שלי, גם מבינים למה.

יוסי יונה: אבל יחד עם זאת, אני חילוני.

יוסי יונה: אני חילוני שבא מבית מסורתי.

יוסי יונה: אני חילוני שבא מבית שבו אבי, זיכרונו לברכה, היה מקדש את קידוש יום שישי בערב ויום שבת בבוקר, ומייד לאחר מכן היינו עולים על האוטו ונוסעים לים, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: לא הייתה אצלנו אף פעם סתירה בין אהבת המסורת לבין החילוניות.

יוסי יונה: אם כך, אני רוצה לבוא ולומר, אני אוחז בעמדה שהיא לא אנטי-דתית.

יוסי יונה: אני אוחז בעמדה סובלנית פלורליסטית.

יוסי יונה: אני גם מתנגד, אדוני היושב-ראש, לכפייה או לכפייה חילונית.

יוסי יונה: אני נגד כפייה דתית ואני נגד כפייה חילונית, והצעת החוק שאני מציג לפניכם נשענת על שתי טענות מרכזיות, אדוני השר אקוניס, שאני שם לב שאתה מקשיב בקשב רב.

אופיר אקוניס: תמיד אני מקשיב לך.

יוסי יונה: אני מעריך זאת.

יוסי יונה: אז אם כן, שתי טענות מרכזיות.

יוסי יונה: האחת, החופש של ההורים להחליט לאיזה בתי ספר הם שולחים את הילדים שלהם.

יוסי יונה: זו זכותם הבסיסית.

יוסי יונה: אנשים, הורים, רוצים שהילדים שלהם ילכו בעקבותיהם.

יוסי יונה: בשלב מסוים יש לילדים חופש בחירה אם ללכת בעקבות ההורים או לאו.

יוסי יונה: אבל הורים רוצים לשלוח את הילדים שלהם למקומות שבהם האקלים התרבותי, הערכים ואורח החיים דומים לשל ההורים, ולכן אין מקום לכפייה דתית בבתי ספר שהם בתי ספר חילוניים.

יוסי יונה: והדבר חשוב שבעתיים, משום שהילדים הם ילדים רכים, ולכן מניפולציות, הסחות דעת, כפייה, הן דברים בלתי לגיטימיים, ומנוגדים לערך של חינוך פתוח ומנוגדים לרצונם של הורים.

יוסי יונה: אבל ניחא זה, אדוני היושב-ראש; גם כאשר אנחנו מתוודעים לדוגמאות שבהן נעשים מאמצים לכפייה דתית – וכן, כך אני מכנה אותה – הרי גם במקרים הללו אין זה נובע מהמסורת העשירה ומהעושר של ההלכה היהודית.

יוסי יונה: בדרך כלל אנחנו נתקלים בתפיסות סתגרניות, בתפיסות צרות, בתפיסות שמלאות בדעות קדומות, ואפילו תפיסות שיש בהן נימות גזעניות, ובוודאי כנגד הקהילה הלהט"בית בישראל.

יוסי יונה: סתם, אני אתן לכם דוגמה אחת מני דוגמאות רבות, אדוני היושב-ראש, של אבא שכתב כך בפייסבוק – או סליחה, מתוך ספר כימיה; כותבים שם על השוואה בין מולקולות, וכך כתוב, אדוני היושב-ראש, בהשוואה בין מולקולות, עושים את ההשוואה בין חתן לבין כלה: רק חתן וכלה יכולים להתחבר, ולא חתן וחתן וכלה וכלה.

יוסי יונה: בכימיה, מלמדים כימיה, עם הנטיות הללו.

יוסי יונה: זאת אומרת שיש כאן איזושהי הוצאה או החרגה של אורחות חיים שחלק מאזרחיות ומאזרחי ישראל – זכותם המלאה לקיים.

יוסי יונה: אין זה תפקידה של מערכת החינוך בישראל להנחיל תפיסות עולם ומחשבות ואורחות חיים שמן הראוי שהתלמידים יאמצו.

יוסי יונה: כי מה קורה?

יוסי יונה: המון פעמים, אדוני היושב-ראש, כל אחת ואחד ונטיותיו, השקפותיו, העדפותיו המיניות – אז הינה, כאשר אתה מנחיל את התפיסות הללו, אתה יוצר תסכול רב בקרב רבים מהתלמידים, שרוצים להישמע, להיענות לנטיות ליבם; הם יסבלו מדיכוי – יסבלו גם מדיכוי פנימי, משום שכבר הנחילו להם במערכת החינוך שאורח החיים שאותו הם מקיימים הוא בלתי לגיטימי.

יוסי יונה: זה נורא, זה אסור.

יוסי יונה: והלאה – דוגמאות קשות.

יוסי יונה: הינה, השבוע היה בתוכנית "הצינור" בערוץ 10 – הקשיבו למה מחנכים בכפיות הדתיות הללו בחינוך הדתי:

יוסי יונה: המתייוונים הבוגדים של הימים ההם, דומים למי?

יוסי יונה: שוב: המתייוונים הבוגדים של הימים ההם, דומים למי?

יוסי יונה: דומים לחילונים.

יוסי יונה: החילונים הם הבוגדים.

יוסי יונה: אתם מבינים?

יוסי יונה: מה אדוני אומר?

משולם נהרי: – – –

יוסי יונה: כן, כן.

יוסי יונה: המתייוונים הבוגדים של הימים ההם דומים לחילונים של ימינו.

יצחק וקנין: – – –

יוסי יונה: החילונים של היום דומים למתייוונים של פעם.

יוסי יונה: שימו לב לאיזה רמות של – הייתי אומר – אפילו הסתה מתקיימים בדברים הללו – מתייוונים.

יוסי יונה: אני עומד כאן לפניכם כמתייוון?

יוסי יונה: אני אוהב את המדינה שלי, אני אוהב את המסורת שלי, ואני אוהב גם את ההיבטים שאני בוחר לקחת מהדת היהודית שלי.

יוסי יונה: אבל אני שוב בא ואומר: אין לגיטימציה, ויש לאסור את כניסתם של ארגונים ותנועות שנכנסים לבתי הספר ועוסקים בהדתה.

יוסי יונה: כן, בהדתה.

יוסי יונה: ולא רק בהדתה.

יוסי יונה: כפי שאמרתי, שתי טענות משלימות: האחת, חופש האמונה של המשפחה, ויש לכבד אותה.

יוסי יונה: אדם לא רוצה להיות דתי – הניחו לו, כבדו את רצונו; אדם רוצה להיות דתי – הניחו לו, כבדו את רצונו.

יוסי יונה: אל תאכפו ואל תשתמשו במניפולציות כדי להנחיל את התפיסות הללו.

יוסי יונה: ושוב, גם כאשר אנחנו רואים מהן התפיסות ומה השקפות העולם הדתיות שמונחלות לילדים, אנחנו רואים את המחזה הבאמת-נורא הזה.

יוסי יונה: תפיסות סתגרניות, דעות קדומות, ואפילו, כפי שהראיתי לכם, במקרים רבים גם הסתה.

יוסי יונה: לכן, אנחנו צריכים למנוע את הכניסה של תנועות וארגונים מסוג זה לבתי הספר.

יוסי יונה: זה מה שהצעת החוק שאני מניח בפניכם מבקשת לעשות.

יוסי יונה: וכאן אי-אפשר בלי הערה לגבי המציאות שבה זה מתאפשר.

יוסי יונה: המציאות שבה זה מתאפשר זה שמערכת החינוך – או, משרד החינוך מקצץ בתקציבי משרד החינוך, ואז נוצר חלל; יש המון שעות שאותן צריך למלא.

יוסי יונה: סליחה על הביטוי, אדוני היושב-ראש, כל מצורע וזב חוטם שעומד בראש איזושהי עמותה נכנס בלי פיקוח ובלי בקרה לתוך מערכת החינוך של בית הספר.

יוסי יונה: המנהלת או המנהל, לצורך העניין, אומרים: מה אכפת לי, יש לי פה מישהו שממלא שעות.

יוסי יונה: וכאן, באמת אני רוצה גם לחזור ולומר: אנחנו ניצבים בפני מערכת חינוך שהיא פשוט פורקת עול; אין לה מערכי בקרה, אין לה מערכי פיקוח ואין לה מערכים של סנקציות על הגופים הללו.

יוסי יונה: זה פשוט בלגן שחוגג.

יצחק וקנין: זה בלגן של היום או של מתי?

יוסי יונה: אדוני, טוב שאתה מעיר את הערתך, אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: כל שרי החינוך במדינת ישראל היו חילונים.

יוסי יונה: לא.

יוסי יונה: בתקופה האחרונה, אדוני היושב-ראש – ושוב, אני משיב לך לשאלתך – אנחנו נמצאים במציאות של הפרטה הולכת וגוברת במערכת החינוך.

יוסי יונה: כאשר יש את ההפרטה הזאת, מאפשרים לכל מיני עמותות להיכנס פנימה.

יוסי יונה: אבל גם משרד החינוך לא מפקח על פעילותן.

יצחק וקנין: תודה.

יוסי יונה: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: לכן, אני חוזר ואומר, ומבקש את תמיכתכם בהצעת החוק הזאת:

יוסי יונה: לא לכפייה דתית ולא להכנסה של עמותות וארגונים שמכניסים תכנים שיש בהם משום הסתה נגד קבוצות בחברה הישראלית – –

יצחק וקנין: תודה.

יוסי יונה: – – ובמקרה הזה, בעיקר קהילת הלהט"בים.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת יוסי יונה נימק את הצעת החוק שלו.

מאיר פרוש: אני, בכל אופן, ארחיב ואקרא גם מדברי ההסבר שהוא צירף להצעת החוק שלו.

מאיר פרוש: זה לא רק הוא – זה תשעה חברי כנסת.

מאיר פרוש: אחת מהם כבר עזבה, חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון.

מאיר פרוש: בדברי ההסבר נאמר כך: בשנים האחרונות – אני לא יודע למה הוא מרמז כשהוא אומר "בשנים האחרונות" – האם זה רק בארבע השנים האחרונות, מאז שהשר בנט נמצא, או שהוא מתכוון גם לתקופה שבה השר פירון היה?

מאיר פרוש: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אתייחס גם לנושא הזה.

מאיר פרוש: אבל בדברי ההסבר נאמר: "בשנים האחרונות תופסים לימודי יהדות אורתודוקסית במוסדות החינוך הממלכתיים את מקומם של לימודי הדמוקרטיה, ההעשרה, זכויות האדם והמדעים".

מאיר פרוש: אני חושב שחבר כנסת מלומד, שמבקש לשכנע חברי כנסת, היה צריך לתת פה דוגמאות היכן לימודי היהדות האורתודוקסית תופסים את מקומם של לימודי הדמוקרטיה במוסדות החינוך הממלכתיים.

מאיר פרוש: אבל הוא לא עשה את זה.

מאיר פרוש: ממש לא עשה את זה.

מאיר פרוש: הוא מוסיף כך: רבנים, בנות שירות, עמותות וגופים חיצוניים נכנסים למוסדות כאמור, באישור המנהלים ומשרד החינוך, במטרה להנחיל דת, הלכה והחזרה בתשובה לתלמידים החילונים, וזאת במסווה של פעילות להעשרה חינוכית.

מאיר פרוש: ואז הוא מגיע לנקודה המרכזית של הצעת החוק שלו, שהיא "החינוך הממלכתי בישראל עובר תהליך 'הדתה' מכוון" – זה מאוד פופולרי היום – "והתלמידים החילונים בישראל נאלצים לספוג בעל כורחם מסרים הסותרים את אמונתם".

מאיר פרוש: כל הדברים האלה לא נאמרו כאן – זה בהבלעה – אבל זאת הכוונה שלו.

מאיר פרוש: "לספוג בעל כורחם מסרים הסותרים את אמונתם והשקפת עולמם.

מאיר פרוש: יש ליצור מרחב המגן" – לא מגן צפוני כזה – "המאפשר קיום בכבוד של התלמידים כולם, בעלי כל האמונות והתפיסות הדתיות והחילוניות.

מאיר פרוש: ולשם כך, יש להפסיק את הכפייה הדתית הממוסדת במוסדות החינוך הממלכתיים.

מאיר פרוש: חמורה במיוחד התופעה של כניסתם של גופים ועמותות אורתודוקסיים לבתי הספר, גופים המעבירים פרשנות אחת בלבד של היהדות, בזים לאורח החיים החילוני, ומעבירים לתלמידים מסרים שיש בהם הסתה לגזענות, לשנאת נשים או לפגיעה במעמדן, ועידוד להפליה, דחייה, שנאה או תוקפנות כלפי אנשים עקב נטייתם המינית או זהותם המגדרית".

מאיר פרוש: קודם כול, לפני שאני מתייחס לדרך שבמשרד מתייחסים להצעת החוק הזאת בכתובים, אני אנסה גם לדבר בשפה הפוליטית ולשאול את חבר הכנסת יונה אם הוא חושב שמה שהוא חושב – או, נניח, בשבוע הזה הוא חושב – זה מייצג את מה שכל ההורים בכל בתי הספר הממלכתיים רוצים שיהיה.

מאיר פרוש: בא חבר כנסת מהאופוזיציה – אומנם בבחירות היו למחנה הציוני 26 מנדטים אבל הסקרים כרגע מנבאים להם ירידה מאוד מאוד גדולה.

מאיר פרוש: אני חושב שהם יתעשתו בסוף, זה יהיה משהו יותר טוב, אבל – – –

יצחק וקנין: לא 26, 24.

מאיר פרוש: 24 זה גם מכובד.

מאיר פרוש: כאשר חבר כנסת מסיעה של 24 בא לדבר – זה מכובד.

מאיר פרוש: אבל כשהסקרים מנבאים למחנה הציוני – אני לא רוצה לומר את זה בקול; טוב לי שאחרים יגידו את זה, אבל ממש מעט מאוד, מעט מאוד – –

מיקי רוזנטל: כמה מנדטים יש לכם?

מאיר פרוש: – – מעל עשרה חברי כנסת.

מאיר פרוש: מדבר פה חבר כנסת ומדבר ומדבר ומספר סיפורים על השנים האחרונות, בלי לתת נתונים.

מאיר פרוש: אז אני מבקש קצת צניעות.

מאיר פרוש: ועכשיו אני אתייחס – – –

מיקי רוזנטל: פרוש, כמה מנדטים קיבלתם?

יואל חסון: אבל אתה רק שבעה מנדטים ואתה שולט בכל מה שקורה פה.

מאיר פרוש: לא התכוונתי לחלק של התנועה במחנה הציוני.

יואל חסון: המחנה הציוני זה עם התנועה.

מאיר פרוש: אני לא התכוונתי אליך, תן לי – – –

יואל חסון: אבל המחנה הציוני זה עם התנועה – – –

יצחק וקנין: יואל, אל תרים לו להנחתות.

יואל חסון: הוא מרים לי – אני ארים לו.

מאיר פרוש: אני אומר רק שבן אדם בא לפה ומדבר ומספר מה הוא חושב שצריך להיות בבתי הספר, כאילו הוא מדבר בשם העם.

מאיר פרוש: מדבר פה חבר כנסת מסיעה שמדברים שיהיו לה 11 מנדטים, חוץ מהתנועה.

יואל חסון: אבל אתה קובע לעם.

מאיר פרוש: לא, אני לא.

מאיר פרוש: אני אומר לך – – –

יואל חסון: אתה קובע לעם, בשבעת המנדטים שלך.

מאיר פרוש: אני אספר לך על תוכנית לימודים מאושרת של משרד החינוך.

מאיר פרוש: "בשנים האחרונות" זה כולל את התקופה של פירון או לא?

מאיר פרוש: ולכן, המשרד לא סבור כך.

מאיר פרוש: ראשית, בעוד ההוראות שקבועות בסעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי מנוסחות באופן כללי ופונות לכלל המגזרים במערכת החינוך, ובהם החינוך הממלכתי והממלכתי-דתי, וכן למיעוטים השונים, מובאות כאן – כאילו, בהצעת החוק – הוראות שנוגעות אך ורק לחינוך הממלכתי, ובהתעלם מהמגזרים השונים שמרכיבים חינוך זה, על הרצף שבין חילוניות לדתיות, ובכלל זה בני המיעוט הערבי.

מאיר פרוש: שנית – אני מדבר פה על דברים מקצועיים שנכתבו במשרד, לא על אנשים שחלילה חשודים שהם לא יכולים להצביע גם למחנה הציוני.

מאיר פרוש: הם כותבים כך: שנית, כבר כיום נתונות לשר החינוך סמכויות לפי סעיף 2(ב) לחוק חינוך ממלכתי למנוע כניסה של גורמים חיצוניים שיש בפעילותם כדי לסתור את מטרות החינוך הממלכתי.

מאיר פרוש: כך נאמר: "השר יקבע כללים לשם מניעת פעילות במוסד חינוך של אדם או של גוף שאינו חלק ממערכת החינוך (בסעיף קטן זה – גורם חיצוני), שפעילותו עומדת בסתירה חמורה ומשמעותית למטרות החינוך הממלכתי המפורטות בסעיף קטן (א), וכן כללים לשם מניעת פעילות במוסד חינוך של גורם חיצוני הפועל באופן יזום לנקיטת הליכים משפטיים או מדיניים מחוץ לישראל נגד חיילי צבא הגנה לישראל בשל פעולה שביצעו במסגרת תפקידם או נגד מדינת ישראל".

מאיר פרוש: כך נאמר.

מאיר פרוש: עוד דבר אנשי המקצוע במשרד טוענים: נוסח הצעת החוק עושה שימוש במונחים עמומים, שעלול לפגוע, לטעמו, בפעילויות רצויות, שעולות בקנה אחד עם מטרות החוק.

מאיר פרוש: ולכן, יש קושי במונחים "הדתה", "כפירה במושכלות מדעיים", וכיוצא בזה.

מאיר פרוש: לכן, המשרד, באופן מקצועי, מבקש להסיר את ההצעה מסדר-היום, ואני מקווה שכך חברי הכנסת ינהגו.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: הוא מבקש להסיר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסי יונה, שלוש דקות לרשותך.

יוסי יונה: כנסת נכבדה, האם אי פעם ראיתם מפגן כל כך גדול של צביעות, כפי שהתגלה כאן מעל הבימה הזאת, מעל הפודיום הזה?

יוסי יונה: עומד סגן השר ומלעיז ומלגלג על המחנה הציוני שאנחנו רק 24 מנדטים ורוצים לקבוע לחברה הישראלית את אורחות חייה.

ענת ברקו: אתם הרבה פחות.

יוסי יונה: בא אדם, עם כולה שישה מנדטים, ששנים ארוכות הם תופסים את כל קצות הקשת הפוליטית, גם מהצד הזה וגם מהצד הזה וכופים על כל אזרחי מדינת ישראל את דרכם – כי כולם יודעים שלא ניתן לעשות קואליציה ללא החרדים – אז אתה בא ולועג לנו?

יוסי יונה: איזו חוצפה, איזו חרפה.

יוסי יונה: בוא נמנה כמה דברים שבכנסת ישראל, על כל קצותיה, יכלו לקבל בלעדיכם.

יוסי יונה: בבקשה: מיהו יהודי; חוק המרכולים; נישואים אזרחיים; גיוס; פונדקאות; היכולת של נשים להיות בבית דין רבני.

יוסי יונה: הכול בגללכם.

יוסי יונה: ואתם יודעים מה?

יוסי יונה: אם היינו מדברים למצפון, ואם המצפון של חברי הקואליציה היה קם ומתעורר כאן, הוא היה אומר באופן חד-משמעי: אנחנו עם האופוזיציה, אבל אין לנו ברירה, משום שפרוש וחבריו אוחזים בנו במקום מאוד מאוד רגיש; הממשלה תתפרק אם אנחנו לא נוכל להיענות להם.

יוסי יונה: ומגיע סגן השר, ומלעיג עלינו שאנחנו 24, וחוזה לנו אולי ירידה במנדטים.

יוסי יונה: מלעיג עלינו, מלעיג עלינו.

יוסי יונה: שישה מנדטים, שישה מנדטים, ותראו איזה אסונות אתם עושים: פירוד, פלגנות, שנאה פנימית בתוך החברה הישראלית.

יוסי יונה: ולמה?

יוסי יונה: כי אתם רוצים לאכוף על כל אזרחיות ואזרחי ישראל את אורח החיים שלכם.

יוסי יונה: אז בבקשה, לעמוד כאן על הפודיום הזה – אני אשאל את הנשים מהאופוזיציה: הנשים באופוזיציה, לו הן היו יכולות לענות לכם, לא אני, ולעמוד כאן ולהגיד עד כמה פרוש וחבריו בעצם מדכאים את הנשים בחברה הישראלית, את נשות האופוזיציה.

יוסי יונה: אז בבקשה, אז בבקשה, בפעם הבאה שאתה עולה לכאן, אדוני סגן השר פרוש, תחשוב פעמיים לפני שאתה מדבר.

יוסי יונה: כי אכן, מרוחה לך חמאה על הראש; כי אכן, טול קורה מבין עיניך; כי אכן, הגמל אינו רואה את הדבשת שלו.

יוסי יונה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה טרומית על הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – איסור פעילות שיש בה הדתה, שנאה בשל נטייה מינית, גזענות והדרת נשים במוסדות חינוך ממלכתיים), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יוסי יונה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד ההצעה?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – איסור פעילות שיש בה הדתה, שנאה בשל נטייה מינית, גזענות והדרת נשים במוסדות חינוך ממלכתיים), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 59 קולות מתנגדים, כולל הקול של השרה גמליאל, כיוון שהיא עמדה והצביעה.

יצחק וקנין: 59 מתנגדים, 43 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4162/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק עידוד שירות צבאי, לאומי או לאומי-אזרחי, התשע"ז–2017, של חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: אדוני, עשר דקות לרשותך.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חייב לומר שהקואליציה מצליחה להפתיע אותי כל פעם מחדש.

עודד פורר: העובדה ששמעתי, ויכול להיות שאני טועה, שבכוונת חברי הקואליציה להתנגד להצעת החוק הזו, היא – אני לא רוצה להגיד מעוררת פליאה, כי אני כבר לא מתפלא, אבל בהחלט מעלה כמה סימני שאלה.

עודד פורר: ראשית, חשוב שתדעו, חבריי – עד לא מזמן חבריי לקואליציה – שוועדת השרים, את הצעת החוק הזו, אישרה.

עודד פורר: הצעת החוק הזו עברה את ועדת השרים ואושרה, ולפיכך אני חושב שאין מניעה, או שאין עליכם איזושהי משמעת שלא לתמוך בהצעת החוק.

עודד פורר: יחד עם זאת – ופה אני כן רוצה להסביר מה המהות של הצעת החוק, ואולי אני אצליח גם לשכנע אתכם ברמה העניינית, בוודאי את חבריי לאופוזיציה.

עודד פורר: הרי על מה מדובר בהצעת החוק?

עודד פורר: קחו, למשל, שני חברים מאותו הכפר שאחד החליט שהוא כן מתנדב לשירות הלאומי ואחד החליט שלא.

עודד פורר: זה שמתנדב לשירות הלאומי, אחרי שהוא סיים את חוק לימודיו, הולך ומשרת שירות לאומי או אזרחי או צבאי, יותר מכך, ומשתתף בנטל שכולנו נושאים, ולוקח חלק בבניין של העם והאומה – לא שומעים טוב, חבר הכנסת טיבייב?

עודד פורר: אני צריך קול יותר עמוק.

עודד פורר: בסופו של דבר, אחרי שהוא מתאמץ, ולוקח חלק, הוא מפסיד, בין אם זה שנתיים במקרה של השירות הלאומי או אפילו שלוש שנים בשירות הצבאי.

עודד פורר: אגב, אם הוא נניח מאותו הכפר עם אחמד טיבי או מאותה עיר עם חנין זועבי, נניח שהם מאותה עיר, הוא, כשהוא חוזר לעיר או לכפר מהשירות הצבאי שלו, לפני שהוא נכנס לעיר הוא גם פושט את המדים, מקפל אותם ונכנס, כדי שלא יחטוף שם מכות או משהו.

עודד פורר: הרי אנחנו יודעים מה קורה.

עודד פורר: זה לא כמו כשאני חוזר עם המדים שלי מהשירות הצבאי; כשחזרתי בחיל הים – ועוד ביום חיל הים או ביום העצמאות, עם מדים לבנים – אני הלכתי מלא גאווה, רק רציתי להשוויץ בסיכות.

עודד פורר: שם לא, שם מקפלים את המדים ומסתירים אותם.

עודד פורר: אותו דבר, כמו שאומרים, גם במאה שערים.

עודד פורר: לא מעט פעמים שמענו על חיילים חרדים שנכנסו לבתי כנסת וחטפו מכות והבריחו אותם משם והתחילו להטריד את המשפחות שלהם.

עודד פורר: עכשיו, לא רק זה שהם נושאים בנטל, הם אחר כך מתמודדים, כעבור שנים, או על קבלה לאוניברסיטה – רחמנא ליצלן, אולי, במקרה של חלק מהסיעות החרדיות – או על משרה בשירות המדינה.

עודד פורר: באים השניים האלה לשירות המדינה: אחד שירת מגיל 18 עד גיל 21, נתן שלוש שנים ורק אז התחיל ללמוד ורק אז נכנס לשוק העבודה.

עודד פורר: נניח שמגיעים שני מועמדים בגיל 30, זה שבגיל 18 לא הלך לשירות הצבאי אלא ישר נכנס ללימודים וישר התחיל לעבוד, הוא כבר נמצא עם יתרון.

עודד פורר: הוא ביתרון, יש לו יותר שנות ניסיון, הוא יכול היה ללמוד שני תארים ולא תואר אחד.

עודד פורר: הוא הרוויח, בשלוש השנים האלה יכול היה לעשות דברים אחרים.

עודד פורר: קבע המחוקק שהוא נותן העדפה מתקנת לאוכלוסיות מסוימות.

לאה פדידה: מי זה האוכלוסיות האלה?

לאה פדידה: תגיד.

עודד פורר: הוא רוצה לראות יותר ערבים בשירות המדינה, יותר חרדים.

עודד פורר: אוכלוסיות מוחלשות.

עודד פורר: אמרו: אנחנו רוצים להכניס אותם, להגיע למצב – צריך לעשות אפליה מתקנת.

עודד פורר: אין מספיק לעומת האחוז שלהם באוכלוסייה; לשיטתי, היה צריך לעשות את זה גם לגבי עולים.

עודד פורר: לצערי, זה לא נעשה.

עודד פורר: אבל בסוף מגיע אותו אחד, זה ששירת וזה שלא שירת, ולמי ייתנו עדיפות בשירות המדינה?

עודד פורר: למי ייתנו עדיפות?

עודד פורר: האם לזה שנתן שלוש שנים מהחיים שלו לטובת מדינת ישראל אבל לא הספיק לצבור ניסיון בעבודה או לזה שיש לו יותר ניסיון בעבודה?

עודד פורר: לא יחשיבו לניקוד שלו את השירות הצבאי, הוא לא ייהנה מזה.

עודד פורר: הוא לא יקבל תוספת, הוא לא יקבל שום עדיפות.

עודד פורר: להפך, הוא יהיה בנחיתות לעומת מי שלא שירת.

עודד פורר: אז כשיבואו שניים מהכפר של טיבי – מהכפר שלך, טיבי, מטייבה, או מנצרת, זה ששירת יפסיד וזה שלא שירת ייהנה.

עודד פורר: אז מה, עשינו העדפה מתקנת בשירות המדינה ובאוניברסיטאות רק כדי להפלות את החיילים, את הלוחמים, את משרתי השירות הלאומי או השירות האזרחי?

עודד פורר: בשביל זה עשינו העדפה מתקנת?

עודד פורר: אני אומר לכם כאן, חבריי, בעיקר אלה שנמצאים באגף הזה, של הקואליציה: הצביעות שתהיה למי שילחץ על הכפתור האדום ויתנגד להצעה הזו תהיה כזו שחוצה כבר כל גבול, תהיה זו שתצביע שכנראה הקואליציה הזו היא כבר לא קואליציית ימין לאומית אלא היא הפכה להיות קואליציה – ערבים וחרדים: המפלגות הערביות שמתנגדות לשירות, כל שירות – אזרחי, צבאי או לאומי – והמפלגות החרדיות, שגם הן לא רוצות לתת שום עדיפות למי ששירת בשירות צבאי או לאומי.

עודד פורר: אז אפשר לדבר על חוקים לאומיים כמה שאתם רוצים ואפשר לספר שנלחמים על זה, אבל בפועל, בהצעת החוק הזו, כשאתם תדחו אותה אתם תצביעו נגד חיילי צה"ל, אתם תצביעו נגד משרתי השירות הלאומי, אתם תצביעו נגד משרתי השירות האזרחי.

עודד פורר: וכשיבוא מישהו דווקא מאותם מקומות, חייל חרדי או חייל מהמגזר הערבי, ויגיד: למה מפלים אותי?

עודד פורר: מה אתם נותנים לי על זה שאני הפכתי להיות חלק, על זה שאני נכנס מתחת לאלונקה יחד איתכם?

עודד פורר: אז נגיד לו: לא, מצטערים.

עודד פורר: משיקולי קואליציה אנחנו החלטנו לתת יותר לאלה שנותנים פחות, ומשיקולי קואליציה אנחנו החלטנו הפעם לסייע דווקא לחבר הכנסת איימן עודה, שלפני שנכנס לכנסת העמותה שלו הייתה כזו שדרבנה אנשים לא לשרת שירות לאומי.

עודד פורר: אז בעצם זה שהקואליציה תדחה את החוק הזה, היא משתפת פעולה עם העמותה של איימן עודה.

עודד פורר: כי מה הוא יגיד להם?

עודד פורר: הוא יגיד: חבר'ה, מה תלכו לשרת שירות לאומי?

עודד פורר: מה, אתם פראיירים?

עודד פורר: השגנו לכם אפליה מתקנת לציבור הערבי, אבל אם אתם בשירות לאומי אתם תהיו בעמדת נחיתות לעומת אלה שלא משרתים.

עודד פורר: זאת אומרת, ממשלת ישראל והקואליציה הזו, כשתדחה את ההצעה הזו תתמוך בעמותה של איימן עודה – שהוא ניהל, עבד בה; אני לא רוצה להגיד "של", אבל בדיוק באג'נדה שהוא קידם.

עודד פורר: ושיא השיאים של הבושה – שבוועדת שרים אישרתם את הצעת החוק הזו, ומאז תקעתם אותה ולא אפשרתם להביא אותה.

עודד פורר: זה אושר כבר לפני חודשים ארוכים בוועדת השרים, וכדאי שתשאלו את עצמכם למה.

עודד פורר: עכשיו, אני חייב לומר בהקשר הזה, כשממשיכים לדבר על החשיבות של הנאמנות למדינה ומדברים על נאמנות בתרבות, אני רוצה לשאול אתכם, חבריי לקואליציה שחשובה להם הנאמנות בתרבות: מה שווה הנאמנות בתרבות אם כשיבוא מישהו שנאמן למדינה להתקבל לעבוד במשרד התרבות, יעדיפו את מי שלא נאמן?

עודד פורר: מה שווה הנאמנות בתרבות אם כשיבוא מישהו ששירת בצה"ל ומישהו שלא שירת בצה"ל למשרד התרבות, יעדיפו לקבל את מי שלא שירת בצה"ל?

עודד פורר: אני פשוט לא מצליח להבין לאן אתם צועדים, לאן אתם מנסים לכוון.

עודד פורר: אתם מנסים לכוון למקום אחד, אתם מכוונים רק לישבן של הקואליציה – איך אתם מצליחים להחזיק את הכיסא הזה עדיין עומד ולא מתנדנד; לא להרגיז את הערבים ולא להרגיז את החרדים.

עודד פורר: שכחתם מה קורה עם כלל עם ישראל?

עודד פורר: שכחתם מה קורה עם כלל הציבור?

עודד פורר: מה קורה עם מי ששלח אתכם?

עודד פורר: גם המפלגות הדתיות שיושבות בקואליציה, רבים מהם שירתו בצבא.

מיקי רוזנטל: כמו היושב-ראש שיושב עכשיו בראש הישיבה.

עודד פורר: בוודאי.

עודד פורר: שירתו בצבא, לקחו חלק ולוקחים חלק ונכנסים מתחת לאלונקה.

עודד פורר: אז דווקא אתם רוצים עכשיו להגיד לבוחרים שלכם, שנושאים בנטל: חבר'ה, אנחנו לא מסתכלים עליכם, אתם לא מעניינים אותנו.

עודד פורר: אנחנו עשינו פה את קואליציית ליצמן-עודה-זחאלקה.

עודד פורר: אנחנו עכשיו עשינו קואליציה של חרדים וערבים.

עודד פורר: אנחנו נקדם את מי שמדיר, אנחנו נקדם את מי שלא משרת ונדיר את מי שמשרת.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: ישיב סגן השר החינוך הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע עודד פורר, בדברי ההסבר של הצעת החוק של חבר הכנסת פורר נאמר כך, ואני אומר זאת מכיוון שכאשר עולים לכאן אולי במסגרת עשר הדקות זה לא מספיק אז לא מחדדים בדיוק כמו שבדברי ההסבר זה נכתב.

מאיר פרוש: נאמר שם בדברי ההסבר: "מוצע לקבוע שמי שסיים שירות צבאי, לאומי או לאומי-אזרחי והוא מקרב אוכלוסיות הנמנות עם קבוצה מסוימת הזכאית לייצוג הולם בדרך של העדפה מתקנת, יזכה להעדפה בקבלה לאוניברסיטאות ובמינויים בשירות המדינה על פני מי שנמנה עם קבוצת אוכלוסייה מסוימת שזכאית לייצוג הולם בדרך של העדפה מתקנת אשר לא סיים שירות כאמור".

מאיר פרוש: זאת אומרת, אם יש חוקים במדינת ישראל ששם הוחלט להעדיף אוכלוסיות מסוימות, מבקש חבר הכנסת פורר בהצעת החוק שלו שגם אם יש הצעת חוק – שאם היא נעשתה, אם היא באה לעולם, אם הכנסת חוקקה אותה ואמרה שצריך לנהוג עם האוכלוסייה הזו בהעדפה מתקנת בגלל סיבות אחרות, שאני לא נכנס אליהן כרגע, לא מפרט אותן, אבל אם יש כזה חוק שצריכים להעדיף אוכלוסייה מסוימת – אולי זכות אבות, זכות העלייה שלהם או כל מיני זכויות – לא להתחשב בחוק הזה שאומר שיש להעדיף, שצריך לעשות העדפה מתקנת, ובכל זאת להעדיף או לצ'פר אנשים אם הם באים אחרי שירות צבאי.

מאיר פרוש: זה מה שהדבר אומר.

עודד פורר: מתוך האוכלוסייה הרלוונטית.

עודד פורר: מאיר, מתוך האוכלוסייה הרלוונטית – – –

מאיר פרוש: ניסיתי להסביר.

עודד פורר: לא נראה לי – – –

מאיר פרוש: נגיד שיש חוק שצריך לקדם עולים שעלו מברית-המועצות, נגיד שיש חוק כזה.

עודד פורר: – – –

מאיר פרוש: והם לא נמצאים בישראל, בינינו, האנשים שאני מדבר עליהם.

מאיר פרוש: חוק שצריך להעדיף רוסים – –

עודד פורר: הם לא רוסים – הם עולים.

מאיר פרוש: – – בגין זה שהם סבלו 70 שנה תחת הקומוניסטים, באו למדינת ישראל, וצריך לתת להם העדפה מתקנת.

מאיר פרוש: אתה בא ואומר: אם יש עוד אוכלוסייה שגם לה צריך לעשות העדפה, תעדיף אותה אם היא שירתה.

עודד פורר: לא, לא – – –

מאיר פרוש: אני אומר – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עודד פורר – –

מאיר פרוש: אני אומר מה שכתוב.

יצחק וקנין: – – אתה דיברת עשר דקות.

יצחק וקנין: יש לך אפשרות לעוד שלוש דקות.

יצחק וקנין: אל תפריע לו.

מאיר פרוש: אני אומר מה שכתוב.

מאיר פרוש: לכן, ממשיך חברת הכנסת פורר בהצעת החוק: "מטרת הצעת החוק היא לפצות על חסכים סביבתיים וחברתיים המסכלים את האפשרות של מי ששירת בשירות צבאי, לאומי או לאומי-אזרחי, לקבל הזדמנות שווה להשתלבות ראויה בחברה, לעבוד ולפתח קריירה.

מאיר פרוש: חובת המדינה והרשויות" – טוען חבר הכנסת פורר – "לוודא מתן העדפה מתקנת למשרתים אלו.

מאיר פרוש: בצעד זה המדינה מחזקת את תהליך השילוב והשיתוף של קבוצות אוכלוסייה שונות, בין אם בשירות צבאי, לאומי או לאומי-אזרחי.

מאיר פרוש: כך, למשל, צה"ל ידוע ככור ההיתוך של החברה הישראלית, והשירות כאמור מכשיר את אזרחי המדינה להיות אזרחים טובים ונאמנים יותר.

מאיר פרוש: ההעדפה נועדה לחזק את אותם אזרחים משרתים, וכן את העמותות הפועלות לעידוד הגיוס להמשיך בפועלן ולעודד שירות בגופים אלה".

מאיר פרוש: האמת היא שלהצעת החוק הזו הייתה החלטה, כמו שאמר חבר הכנסת פורר.

מאיר פרוש: הממשלה החליטה, לפני כמה חודשים או לפני שנה, בהתאם לסעיף 66 בתקנון לעבודת הממשלה, לתמוך – לתמוך, אני מזכיר, כן?

מאיר פרוש: בנובמבר לפני שנה הממשלה החליטה לתמוך בהצעת חוק שירות צבאי, לאומי או לאומי-אזרחי, התשע"ז, של חבר הכנסת עודד פורר בכפוף לתנאים הבאים: החוק יוצמד, וכדומה.

מאיר פרוש: תנאים מסוימים.

מאיר פרוש: אני חייב להזכיר לחברי הכנסת שישראל ביתנו הייתה בנובמבר 2017 בממשלה, והיא פרשה, אם אני לא טועה, באמצע אוקטובר.

מאיר פרוש: זאת אומרת, כמעט שנה, 11 חודש, ישראל ביתנו הייתה, ואנחנו לא שמענו אותה.

מאיר פרוש: תשמע, בשביל זה לבד היה כדאי שנשמע אותך אחרי הפרישה של ישראל ביתנו, מדבר היום על חוק שהיה מוקפא, הוא בוועדת ערר – עוד מעט נספר על ועדת הערר – אבל במשך 11 – – –

עודד פורר: – – –

מאיר פרוש: אני אגיד עוד מעט.

מאיר פרוש: אבל במשך 11 חודש הבנת, חבר הכנסת פורר, שיכול להיות מצב שחוק שאתה חושב שהוא צודק – אני לא חושב שכולם חושבים שזה צודק, אבל אתה חשבת שהוא צודק – התאפקת במשך 11 חודש, מכיוון שקיבלת את דין התנועה והתנועה אמרה שנשארים בקואליציה, למרות שהצעת החוק של חבר הכנסת פורר לא מקודמת וכל העוול שלשיטתך יש באי-קבלת החוק.

מאיר פרוש: כך אתה טענת.

מאיר פרוש: עכשיו, מה אפשר לעשות?

מאיר פרוש: אנחנו נמצאים במדינה דמוקרטית.

מאיר פרוש: ובמדינה דמוקרטית כשהממשלה רוצה להסכים להצעת החוק, יש נוהל.

מאיר פרוש: הנוהל הוא שאם שר מגיש ערעור, הערעור הזה צריך להידון.

מאיר פרוש: זיכרונו לברכה, השר לענייני דתות הרב דוד אזולאי, הגיש ערר.

מאיר פרוש: אני יכול להקריא חלקים ממנו: "אני מבקש להגיש ערר" – כותב השר אזולאי, זיכרונו לברכה – "על הצעות חוק אלו מהטעמים הבאים: בשנים האחרונות הממשלה משקיעה משאבים עצומים בשילוב אוכלוסיות מיעוטים שונות – – – ומטבע הדברים, הליך השילוב הוא עדין מאוד ונעשה" – לאט-לאט – "תוך בחינה מתמשכת של מכלול ההליכים השונים שנעשים על ידי המדינה כלפי אוכלוסייה זו".

מאיר פרוש: ולכן, אם הם יתקבלו, השר אזולאי כתב, "הם עלולים ליצור נסיגה ואף נתק בקרב חלק מבני אוכלוסייה זו" ולכן ביקש השר אזולאי זיכרונו לברכה לערער על כך.

מאיר פרוש: הקדוש-ברוך-הוא סובב את העולם כפי שהוא סובב.

מאיר פרוש: השר אזולאי היה חולה, הוא נפטר, לצערנו.

מאיר פרוש: יושב-ראש תנועת ש"ס, הרב אריה דרעי, הגיש בקשה שהוא עדיין מבקש לדון בנושא הזה.

מאיר פרוש: לעת עתה, הממשלה מבקשת שלא לקדם את הצעת החוק ולא להצביע בעד הצעת החוק הזו.

מאיר פרוש: ואני פונה לחבר הכנסת פורר שירגיש, לצורך העניין, כאילו ישראל ביתנו עדיין בקואליציה ומחכים עוד כמה חודשים.

מאיר פרוש: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עודד פורר, שלוש דקות לרשותך.

עודד פורר: אני חייב לומר לך, סגן השר פרוש, שציפיתי שאולי תעלה ותתמוך בהצעת החוק.

עודד פורר: הרי כשהתחלת להסביר אותה, חשבתי שאתה אומר: הינה, החליטה הממשלה לתת העדפה לאוכלוסיות מסוימות, ובתוך האוכלוסיות האלה – הרי אם יש חבר שלך שמתפלל לידך בבית הכנסת, שהוא כן שירת, הוא כן עשה שירות לאומי, הוא כן עשה שירות אזרחי, אז במקום שיזרקו אותו מבית הכנסת בבושת פנים – ייתנו לו העדפה.

עודד פורר: ייתנו לו העדפה.

עודד פורר: כשהוא יבוא לשירות המדינה, בתוך ההעדפה שנתנו לאוכלוסייה מסוימת תינתן העדפה.

עודד פורר: חבר הכנסת קיש, הרי אם אנחנו רוצים לעודד שירות צבאי ולאומי או אזרחי – ואני יודע שאתה בעד.

יואב קיש: אני בעד החוק.

עודד פורר: אני יודע שאתה בעד.

יואב קיש: – – – קואליציה.

יואב קיש: מה אתה רוצה שאני אעשה?

עודד פורר: לא רק אתה בעד.

עודד פורר: גם ועדת השרים לענייני חקיקה, גם ועדת השרים לענייני חקיקה.

מירי רגב: – – –

יואב קיש: מירי, מירי הם לא פעלו עניינית.

יואב קיש: עכשיו – – –

מירי רגב: – – –

יצחק וקנין: חבר'ה, חבר הכנסת קיש והשרה מירי רגב.

מירי רגב: – – –

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: השרה מירי רגב, את רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

קריאות: – – –

מירי רגב: – – – החוק הזה או לא – – –

יצחק וקנין: השרה מירי רגב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מירי רגב: – – –

יצחק וקנין: השרה מירי רגב.

קריאה: – – –

מירי רגב: אתה – – –

יצחק וקנין: מה קורה?

יצחק וקנין: אני קראתי אותך לסדר, את יודעת?

יצחק וקנין: זה בדרך כלל לא מקובל.

מירי רגב: – – –

יצחק וקנין: אדוני יכול להמשיך?

עודד פורר: כן, אני רק מבקש שתוסיף לי את הזמן הזה.

יצחק וקנין: אין בעיה, תקבל את הזמן.

עודד פורר: אני חייב לומר לגברתי השרה רגב, אני חייב לומר לגברתי השרה רגב שאני נהנה – – –

יואב קיש: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: רבותיי, אתם רוצים להתקדם בסדר-היום או כל אחד יעיר את ההערות שלו?

יצחק וקנין: בסופו של יום צריך להצביע.

עודד פורר: השרה רגב, אני ממש נהנה לראות אותך נלחמת בחירוף נפש כדי שחוק לעידוד שירות צבאי ולאומי לא יעבור, ואם זאת לא פוליטיקה קטנה, אז אני לא יודע מהי פוליטיקה קטנה.

עודד פורר: אבל כמו שאמרתי קודם, ולא היית פה, אם כל כך חשובה הנאמנות בתרבות, אם הנאמנות בתרבות כל כך קריטית, אז מה שווה לנו נאמנות בתרבות אם בסוף, כשיתמודדו שניים לעבודה אצלך במשרד התרבות – אחד שירת שירות צבאי ולאומי, אחד לא – –

מירי רגב: – – – נאמנות, ואחר כך נדבר על זה.

מירי רגב: עודד, אתה יודע את זה.

מירי רגב: אתה יודע – – –

עודד פורר: – – פתאום דווקא מול זה ששירת שירות לאומי – –

מירי רגב: – – –

עודד פורר: – – או שירות צבאי או שירות אזרחי, את תעדיפי את זה שלא שירת.

מירי רגב: – – –

עודד פורר: ודווקא אם יבוא מישהו מטייבה, שכן של אחמד טיבי ששירת בצה"ל או ששירת בשירות לאומי, את תעדיפי את השכן שלו שלא שירת.

עודד פורר: מה שווה הנאמנות הזאת?

מירי רגב: ליברמן – – –

עודד פורר: ולכן אני אומר כאן, אדוני, ואני אסיים בזמן הזה: אולי יהיה לנו נס חנוכה אחרי חנוכה, וכפי שבימים ההם – – –

יצחק וקנין: נס חנוכה כבר לא יהיה, אולי פסח.

עודד פורר: נס חנוכה אחרי חנוכה.

עודד פורר: וכפי שבימים ההם ועדת השרים לענייני חקיקה – – –

מירי רגב: היושב-ראש, איזה פסח?

עודד פורר: כפי שבימים ההם ועדת השרים לענייני חקיקה בחרה לתמוך בחוק הזה, אז גם הקואליציה בזמן הזה תתמוך בחוק הזה, כפי שראוי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה טרומית על , של חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 81 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את , לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 81 מתנגדים, 11 בעד, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא התקבלה.

עמיר פרץ: תוסיף נגד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמיר פרץ, לפרוטוקול, מתנגד להצעת החוק.

יצחק וקנין: מי עוד אמר לי?

רויטל סויד: גם אני.

יצחק וקנין: חברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5341/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק פינוי ההתנחלויות, התשע"ח–2018, של חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי וג'מעה אזברגה.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת זחאלקה, עשר דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, גבירותיי ורבותיי, חברות וחברי הכנסת, אי-אפשר לעבור לסדר-היום על ההצבעה השערורייתית על הגדלת מספר הבתים, בתי אב, ביישובים שערבים לא יכולים לגור בהם.

ג'מאל זחאלקה: זו המשמעות של החוק, זו כוונת המשורר – סליחה, הגזען והפשיסט.

ג'מאל זחאלקה: השערורייה היא עוד יותר גדולה כאשר לא רק מפלגות הקואליציה, הליכוד, כולנו, הבית היהודי וכל השאר תמכו בחוק, אלא לפי תוצאות ההצבעה רק שבעה מתוך 24 חברי המחנה הציוני התנגדו לחוק.

ג'מאל זחאלקה: הגדיל לעשות חבר הכנסת איתן ברושי, נציג הריאקציה האגררית – אני מקווה שמישהו מבין אותי – נציג הריאקציה האגררית הגזענית, הקולוניאליסטית, שתמך בחוק.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לקשור את העניין הזה להצעת החוק שלי, שמדברת על פינוי התנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: ואני שואל: מה יותר שפל, מה יותר גזעני, מה יותר פאשיסטי, לבנות התנחלויות בניגוד לחוק הבין-לאומי, בשטח שמוגדר על פי החוק הבין-לאומי כשטח כבוש, או לסגור 70% מאדמות המדינה למגורי ערבים?

ג'מאל זחאלקה: ההשוואה בין החוק שעבר כאן לבין חוקי האפרטהייד מתבקשת, כי גם בדרום אפריקה היו שטחים אסורים למגורי שחורים ואחרים – רק ללבנים.

ג'מאל זחאלקה: וכאן הצעת החוק של סמוטריץ אומרת שהיישובים האלה, החולשים על 70% מאדמות המדינה דרך המועצות האזוריות, לערבים אסור לגור בהם.

ג'מאל זחאלקה: 70% מהאדמות בשטחים זה רק ליהודים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא כמו אפרטהייד, זה אפרטהייד.

ג'מאל זחאלקה: וזה לא שונה מההתנחלויות, לא שונה בכלל, זה אותו דבר, זו אותה מנטליות, זו אותה גזענות, זו אותה תפיסה קולוניאליסטית, זה אותו זלזול בבני הארץ ובנות הארץ, זו אותה דורסנות, זה אותן שתי אצבעות בעיניים שאתם מנסים לדחוף לנו.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על ההתנחלויות, אבל אני חייב להבהיר שכל מה שאני אומר כאן – –

אמיר אוחנה: מה עם שייח' מוניס?

ג'מאל זחאלקה: – – מתבסס על החוק הבין-לאומי.

אמיר אוחנה: מה עם שייח' מוניס?

ג'מאל זחאלקה: משתי סיבות: האחת, שעניין ההתנחלויות זה לא עניין של חוק ישראלי.

ג'מאל זחאלקה: זה לא עניין של הכובש, שהרוב של הכובשים אומרים: זה שלנו.

ג'מאל זחאלקה: יש חוק בין-לאומי, והחוק הבין-לאומי בא להסדיר עניינים כאלה, ולכן ההתנחלויות זה לא עניין של חוק ישראלי.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מכיר בחוק הישראלי בענייני התנחלויות, כי בעניין ההתנחלויות הרפרנס הוא החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: ולכן כל הצעת החוק שלי מדברת על קבלת החלטות האו"ם והחוק הבין-לאומי בעניין ההתנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: למה התנחלויות ולא יישובים אחרים?

ג'מאל זחאלקה: הימין לפעמים זועק לנו: למה אתה לא מדבר על יישובים סביב היישוב שלך, כמו ברקאי, כמו רגבים, כמו אחרים, כפר גליקסון ואחרים, שהוקמו על אדמות כפר קרע או על אדמות של יישובים ערביים אחרים או על חורבות כפרים ערביים שהוחרבו ב-1948?

ג'מאל זחאלקה: ההבדל הוא החוק הבין-לאומי, ההבדל הוא הפשרה המוצעת על ידי העולם, אבל מבחינה מוסרית-פוליטית, זה אפילו יותר גרוע: לבנות בית על חורבות של כפר זה יותר גרוע מלבנות בית ליד כפר.

ג'מאל זחאלקה: החוק הבין-לאומי – הפשרה המוצעת על ידי האו"ם, על ידי אומות העולם, מבוססת על סיום הכיבוש והקמת מדינה פלסטינית בגבולות 1967 ופינוי ההתנחלויות, וזה הבסיס.

ג'מאל זחאלקה: ולכן העמדה כאן היא פוליטית, כי העמדה המוסרית היא אחרת.

ג'מאל זחאלקה: אני חייב להגיד: זה לא צדק, זה צדק חלקי, זה צדק יחסי, אבל העמדה הפוליטית היא הנכונה כאן.

ג'מאל זחאלקה: העמדה החשובה, העיקרון החשוב הוא שצריך לכבד את החלטות האו"ם, צריך לכבד את החוק הבין-לאומי, אחרת העולם יהפוך לג'ונגל והחזק יאכל את החלש.

ג'מאל זחאלקה: למה ישראל מצליחה לעשות התנחלויות?

ג'מאל זחאלקה: בגלל שיש לה כוח צבאי.

ג'מאל זחאלקה: זה בזכות הכוח.

ג'מאל זחאלקה: אין לכם שום זכות להפקיע קרקעות ולהתנחל.

ג'מאל זחאלקה: זה שוד באמצע היום.

ג'מאל זחאלקה: זה שוד קרקעות, ויגיע הזמן להחזיר את הגזלה.

ג'מאל זחאלקה: אזרח שלא מציית לחוק אומרים שהוא עבריין.

מירב בן ארי: למי תחזיר את זה?

ג'מאל זחאלקה: ומדינה שמפירה בצורה שיטתית, ובצורה דווקאית, ומצפצפת על החוק הבין-לאומי היא מדינה עבריינית.

ג'מאל זחאלקה: אין לזה שום מושג אחר.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן לקבל את החלטות האו"ם.

אורי אריאל: אולי תעבור – – –

ג'מאל זחאלקה: צריך להגיד תודה לעם הפלסטיני על כך שהוא מוכן לפשרה – –

מירב בן ארי: – – – על מה?

ג'מאל זחאלקה: – – על כך שהוא מוכן לוותר על 78% ממולדתו הלאומית ולהגיע לפשרה של מדינה פלסטינית בגבולות 1967.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: זו הפשרה שאנחנו רוצים, אנחנו הפלסטינים.

ג'מאל זחאלקה: הפלסטינים כל הזמן אומרים: בואו נעשה שלום – –

מירב בן ארי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

ג'מאל זחאלקה: – – ואתם דוחפים את היד.

ג'מאל זחאלקה: סרבני שלום, מחרחרי מלחמה, שודדי קרקעות.

אורי אריאל: אולי תעזוב את המדינה – – –

איילת נחמיאס ורבין: למה אמרתם "לא" לתוכנית החלוקה?

מירב בן ארי: – – – על מה?

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, נא לא להפריע לדובר.

ג'מאל זחאלקה: גוזלים באמצע היום.

ג'מאל זחאלקה: גנבים.

ג'מאל זחאלקה: גנבי קרקעות.

ג'מאל זחאלקה: זה לא שלכם.

ג'מאל זחאלקה: אסור לכם לקחת את זה.

מירב בן ארי: של מי זה?

ג'מאל זחאלקה: אסור לכם לגעת בזה.

מירב בן ארי: של מי?

ג'מאל זחאלקה: העולם אומר: אתם עבריינים.

ג'מאל זחאלקה: אתם מפירים את החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שצריך – אני אספור החלטות או"ם, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: סעיף 49 לאמנת ג'נבה הרביעית – שמעתם עליו – קובע איסור על הכובש להעביר אוכלוסייה אל תוך השטח הכבוש.

ג'מאל זחאלקה: סעיף ברור.

ג'מאל זחאלקה: ב-23 בדצמבר 2016 אושרה החלטה מס' 2334 במועצת הביטחון של האומות המאוחדות, שלפיה ההתנחלויות הישראליות שהוקמו בשטחים הפלסטינים שנכבשו בשנת 1967 בגדה המערבית או במזרח ירושלים אינן חוקיות.

ג'מאל זחאלקה: אינן חוקיות.

אוסנת הילה מארק: בקיצור – נלך.

אוסנת הילה מארק: קדימה.

ג'מאל זחאלקה: החלטה זו באה בעקבות החלטות אחרות, למשל החלטה 242 של מועצת הביטחון, שקבעה שהכיבוש לא חוקי.

מיקי לוי: היא ממש לא קבעה.

מיקי לוי: זחאלקה – – –

ג'מאל זחאלקה: החלטה 446, שהתקבלה ב-1979, קבעה שאין שום בסיס חוקי להתנחלויות.

מיקי לוי: כמו כל ההחלטות של האו"ם נגד מדינת ישראל – – –

ג'מאל זחאלקה: החלטה 452 – – –

יצחק וקנין: גם זחאלקה לא מאמין באו"ם, תאמין לי.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני מוחה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני מוחה על מה שאמרת.

יצחק וקנין: אתה יודע מה זה האו"ם.

ג'מאל זחאלקה: אני מוחה על מה שאמרת.

ג'מאל זחאלקה: אני מודיע – – –

יצחק וקנין: כל החלטות האו"ם מכורות מראש.

ג'מאל זחאלקה: למה – – –

יצחק וקנין: הן מכורות מראש.

ג'מאל זחאלקה: אתה רואה שאני מתחנף אליך ואני אומר – אני מאמין במה שאני מדבר – אני אומר: בואו, אתם רוצים, אנחנו מוכנים לקבל את כל החלטות האו"ם בעניין הפלסטיני, בעניין הסכסוך.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא רוצים.

יצחק וקנין: בוודאי.

יצחק וקנין: בטח שאתה רוצה.

מירב בן ארי: בטוח.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן לקבל.

ג'מאל זחאלקה: אז אני מכבד את האו"ם.

מירב בן ארי: – – –

ג'מאל זחאלקה: אל תגיד שאני – תחזור בך.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול להגיד משהו שהוא לא נכון.

יצחק וקנין: אני לא חוזר בי, מכיוון שהאו"ם זה המוסד – –

ג'מאל זחאלקה: אתה הצגת אותי – – –

יצחק וקנין: – – הכי מכור שיש בעולם.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול להגיד רק לי – – –

יצחק וקנין: אני יכול להגיד מה שאני רוצה.

ג'מאל זחאלקה: אז אתה אמרת דברים לא נכונים.

יצחק וקנין: אז תתלונן עליי.

יצחק וקנין: מה – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה אמרת דברים לא נכונים.

מיקי לוי: אנחנו מצפצפים עליו.

מיקי לוי: אנחנו מצפצפים עליו.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: אתם הרי מצפצפים על האו"ם – – –

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: ברשותך, אדוני, אני רוצה לסיים את הסיכום שלי.

יצחק וקנין: תנו לו לסיים, רבותיי.

יצחק וקנין: זמנו תם.

אמיר אוחנה: 3,500 שנה – – – למי שייך?

אמיר אוחנה: לך – – –

יצחק וקנין: רבותיי, נא לא להפריע.

יצחק וקנין: זמנו תם.

מירב בן ארי: – – –

יצחק וקנין: רבותיי, נא לא להפריע.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, יש לו עוד חצי דקה.

ג'מאל זחאלקה: יש סיפור שמאחוריו מוסר השכל.

ג'מאל זחאלקה: ואני, ככה, איך אומרים, להרגיע אותם קצת, כי זה – אתם יודעים למה אתם מתעצבנים?

ג'מאל זחאלקה: כי אתם לא צודקים.

ג'מאל זחאלקה: אתם יודעים שאתם לא צודקים.

מירב בן ארי: אז למה אתה מתעצבן?

יצחק וקנין: נא לסיים.

יצחק וקנין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: תן לי לסיים.

יצחק וקנין: אני נותן לך, אבל תסיים.

ג'מאל זחאלקה: הסיפור אומר ככה: גברת אחת מתקשרת לבעלה שחוזר מעבודה ואומרת לו שאומרים בחדשות שמישהו – ציפי, אל תתערבי, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אל תיתני הוראות ליושב-ראש.

יצחק וקנין: אדוני, תסיים.

יצחק וקנין: אתה, אל תנהל ויכוחים עם חברי הכנסת עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: מתקשרת לבעלה, אומרת לו: אומרים בחדשות שיש מישהו שנוסע נגד כיוון התנועה, אז תיזהר.

ג'מאל זחאלקה: אומר לה: רק אחד נוסע נגד כיוון התנועה?

ג'מאל זחאלקה: מאות רכבים.

ג'מאל זחאלקה: זה ישראל.

ג'מאל זחאלקה: כל העולם אומר: אתם לא צודקים, ואתם ממשיכים לנסוע נגד כיוון התנועה של העולם.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אמיר אוחנה: היה אחד שאמר שהעולם עגול כשכל העולם אמר שהוא שטוח.

יצחק וקנין: ישיב השר יריב לוין, שר התיירות.

אמיר אוחנה: העולם שלך שטוח.

מיקי לוי: – – – ולתפוס את כל מי שבדרך.

יצחק וקנין: האו"ם יטיף לנו מוסר.

יואל חסון: תגיד, זאת הדרך?

יואל חסון: זאת הדרך לעשות את הדברים?

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אוי, חבר הכנסת יואל חסון, אולי תתחנן בפניו יותר?

יריב לוין: זאת לא הדרך, חבר הכנסת זחאלקה, אנא ממך, תשנה את הדרך.

יריב לוין: תתרפס קצת, חבר הכנסת חסון.

יריב לוין: עוד טיפה.

יריב לוין: איזו בושה וחרפה.

יריב לוין: מה אתם רוצים ממנו?

יריב לוין: אתם מצביעים איתם, מתאמים איתם את ההצבעות, פועלים איתם ביחד, מקיימים איתם הנהלת אופוזיציה – את כל זה אתם עושים, והוא עונה: אדון זחאלקה, בבקשה, בבקשה ממך.

רויטל סויד: – – – להתבייש – – –

יואל חסון: תגיד, אתה לא מתבייש?

יריב לוין: בבקשה ממך, לא זו הדרך.

רויטל סויד: – – –

יואל חסון: כל הדילים שאתם עושים שם?

יואל חסון: אתה לא מתבייש?

יריב לוין: אז מה הדרך להשמיד אותנו, חבר הכנסת חסון?

יריב לוין: הרי זה מה שהם רוצים.

יריב לוין: אז מה הדרך שאתה מציע?

יריב לוין: תתביישו לכם.

יריב לוין: משתפים איתם פעולה.

יואל חסון: אתה, תתבייש לך על כל הדילים מאחורי הקלעים שאתם עושים.

יריב לוין: משתפים איתם פעולה, אחרי נאום השטנה הזה.

יריב לוין: אני מציע לך להודיע שאתם לא תקיימו יותר שיתוף פעולה עם הרשימה המשותפת.

יריב לוין: אין יותר הנהלת אופוזיציה איתם.

מאיר כהן: אנחנו לא נקיים איתכם שיתוף פעולה – – –

יריב לוין: תודיע, תודיע.

יריב לוין: הינה גם סיעת יש עתיד.

מאיר כהן: תדבר על יוקר המחיה.

מאיר כהן: תדבר על העניים.

יריב לוין: חבר הכנסת מאיר כהן, גם אתם, המפלגה – –

מאיר כהן: תדבר על זה.

יריב לוין: – – שמתחפשת לימנית.

מאיר כהן: תדבר על יוקר המחיה.

יריב לוין: הינה השותפים שלכם.

מאיר כהן: תדבר על יוקר המחיה.

יריב לוין: בושה וחרפה.

מאיר כהן: תדבר על יוקר המחיה.

יריב לוין: בושה וחרפה.

יריב לוין: בושה וחרפה.

מאיר כהן: תדבר, לאן נעלמתם?

מאיר כהן: תדבר על העניים.

מאיר כהן: תדבר על העניים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן, ידידי.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, חבר הכנסת זחאלקה, הינה הזדמנות, לך ולחבר הכנסת טיבי ולחבר הכנסת גנאים ולשאר חברי הכנסת מהרשימה שלכם.

מאיר כהן: תדבר על הקשישים.

יריב לוין: תגנו את הפיגוע בעפרה.

יריב לוין: לא שמעתי אתכם מגנים.

יריב לוין: מדבר לי על זכויות, מדבר לי גבוהה-גבוהה על כל מיני דברים; תגנו את הטרוריסטים, את הרוצחים השפלים האלה, אנשים פחדנים, שבאים עם רכב חולף ויורים באישה הרה.

יריב לוין: תגנה אותם.

יריב לוין: תגנה אותם.

יריב לוין: חוצפן.

יריב לוין: בושה וחרפה.

יריב לוין: אני לא שומע.

יריב לוין: חבר הכנסת גנאים, אולי אתה?

יריב לוין: אולי חבר הכנסת עודה, שמדבר כל כך על שלום; יהודים וערבים לא אויבים, נכון?

יריב לוין: תגנה את הטרוריסטים האלה, עכשיו, הינה, על חשבון הזמן שלי.

יריב לוין: תיגש למיקרופון, אני נותן לך.

יריב לוין: תגנה, אל תעשה לי ככה עם הראש.

יריב לוין: לך לגנות אותם.

יריב לוין: לך, בבקשה.

אוסנת הילה מארק: – – –

יריב לוין: תתביישו לכם, סיעה שתומכת בטרור, שמגבה את הטרוריסטים, יושבת כאן בכנסת ישראל.

יריב לוין: יודעים לקחת מאיתנו משכורת, יודעים להסתובב עם הדרכון הדיפלומטי הישראלי וקוראים להחרים את המדינה.

יריב לוין: משתפים פעולה עם האויב.

יריב לוין: וכן, חבר כנסת חסון, ומשתפים פעולה גם איתכם בניהול האופוזיציה.

יריב לוין: תתביישו לכם.

יריב לוין: בושה וחרפה.

חיים ילין: יריב, יריב, אתה הצבעת איתם נגד החוק של סיפוח ים המלח, אז אל תהיה צבוע.

יריב לוין: נו, באמת, נו, באמת, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אל תהיה צבוע.

יריב לוין: נו, באמת.

חיים ילין: אל תהיה צבוע.

יריב לוין: נו, באמת, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: הצבעת עם זחאלקה והצבעת עם טיבי והצבעת עם המשותפת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: אל תהיה צבוע.

יריב לוין: עכשיו אני אגיד לך עוד משהו, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה: ארץ ישראל כולה, כולה, כל מטר וכל סנטימטר, כשמה כן היא, שייכת לעם אחד בלבד.

יריב לוין: ארץ ישראל שייכת לעם ישראל.

יריב לוין: זו האמת, האמת ההיסטורית, האמת שקיימת בפועל.

יריב לוין: שום כוח בעולם לא ישנה את זה.

יריב לוין: שום החלטה של שום ארגון צבוע לא תשנה את זה.

יריב לוין: ומכיוון שארץ ישראל שייכת לעם ישראל, אנחנו וכל מה שאנחנו עושים כאן נעשה בזכות מלאה.

יריב לוין: אין כיבוש, משום שעם איננו יכול להיות כובש בארצו שלו.

יריב לוין: הארץ הזאת לנו היא.

יריב לוין: לא יעזור לך שום דבר בעניין הזה.

יריב לוין: יותר מזה אני אגיד לך.

יריב לוין: איזו חרפה – מצטט לי פה הצעות – – –

יואל חסון: אתה – – –

יריב לוין: לא, אתה איתו.

יריב לוין: הבנתי שאתה תומך בו.

יריב לוין: את זה כבר הבנתי.

יריב לוין: מתואם איתו, כן, חבר הכנסת חסון.

יריב לוין: אני אזכיר לך את זה כל פעם – אתה והשותפים שלך.

יואל חסון: השותפים שלי.

יריב לוין: אני אומר לחבר הכנסת זחאלקה יותר מזה: נו, באמת, החלטות האו"ם, איזה מין – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתתייחס לבקשה שלי.

יריב לוין: אתה יודע, מה אתה חושב שכולם פה מטומטמים?

יואל חסון: איך שהוא מזכיר אותי שוב ושוב.

יצחק וקנין: אני לא מתכוון לעשות פה הצגה.

יצחק וקנין: ניגש אליי מאיר כהן – אמרתי לא; אתה ניגש – אני אומר גם לך לא.

יואל חסון: – – – והוא יכול לעשות הצגה?

יואל חסון: הוא יכול לעשות כאן הצגה.

יריב לוין: כולם כאן נאיביים.

יריב לוין: לא, לא, לך תתחנן בפניו.

יריב לוין: לך, לך לתאם איתו משהו.

יריב לוין: אין לך משהו לתאם איתו?

יריב לוין: אני אגיד לך, חבר הכנסת זחאלקה: האו"ם – אזכיר לך איזה ארגון זה.

יריב לוין: זה ארגון שיושבת בו מדינה כמו איראן, שקוראת להשמיד את מדינת ישראל, שפועלת כדי להשמיד את מדינת ישראל, ובמקום להיות מוקעת מהארגון הזה, היא מקבלת שם כבוד מלכים.

יריב לוין: אגב, לא שמעתי אותך מתלונן על הדבר הזה או מגנה את הדבר הזה.

יריב לוין: אולי תגנה את איראן, חבר הכנסת זחאלקה?

יריב לוין: מה אתה אומר?

יריב לוין: הרי אין סיכוי, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: אין שום סיכוי.

יריב לוין: אגיד לך יותר מזה, חבר הכנסת זחאלקה: האו"ם מקיים מוסדות כמו מועצת זכויות האדם של האו"ם.

יריב לוין: מי יושב שם?

יריב לוין: הגרועות שבמדינות הטוטליטריות – מדינות שבהן אדם כמוך לעולם לא היה יכול לשאת את נאום השטנה והשקר שהוא נשא כאן, מדינות שבהן הפרת זכויות אדם ברמה הבסיסית ביותר היא שיטה, היא דרך.

יריב לוין: הן יקבעו לנו מה נכון ומה לא?

יריב לוין: ואתה באמת חושב שאנחנו נפעל על פי ההוראות שלהן?

יריב לוין: אין שום סיכוי.

יריב לוין: ואגיד לך, לסיום, עוד דבר אחד: מכיוון שאת האמת אי-אפשר להסתיר, ומכיוון שהאמת שלנו היא ברורה וחדה, האמת שלנו תנצח.

יריב לוין: ואנחנו רואים מיום ליום יותר מדינות ויותר מנהיגים שמכירים באמת הזאת, שבאים לכאן, שמכבדים את מדינת ישראל, שתומכים בה, שמכירים בירושלים כבירתה.

יריב לוין: זה התהליך שמתרחש, ושום כוח בעולם לא ימנע אותו.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת זחאלקה, יש לך שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: אחד הספרים שעיצבו את תפיסת עולמי הפוליטית הוא ספרו של ז'אן פול סארטר על הבושה שלנו באלג'יר, שכולו כתב אישום נגד הכיבוש הצרפתי באלג'יריה והדברים הנוראים שהצרפתים עשו באלג'יריה, שישראל עושה אותם בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: כובשים לא שוכחים ולא לומדים – –

אמיר אוחנה: איך כיבוש צרפתי באלג'יריה דומה לכיבוש ישראלי בישראל?

ג'מאל זחאלקה: – – מההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: כל העינויים – –

אמיר אוחנה: – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

ג'מאל זחאלקה: – – וכל השיטות, כל ההתנחלות וכל הפעילות הדמוגרפית וההתיישבות הצרפתית – זה הסתיים בפינוי מוחלט של ההתיישבות הצרפתית באלג'יריה.

ג'מאל זחאלקה: הכיבוש הישראלי בסיני הסתיים בפינוי כל ההתנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: הכיבוש הישראלי בעזה לא הסתיים, אבל פינו את כל ההתנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: ככה יהיה בגולן הסורי הכבוש.

ג'מאל זחאלקה: ככה יהיה גם בגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: כך יהיה במזרח ירושלים.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו חיינו באשליה ששיחות שלום יביאו לסיום הכיבוש, לפינוי ההתנחלויות, להסדר מדיני.

ג'מאל זחאלקה: מסתבר שזה לא עובד.

ג'מאל זחאלקה: צריך להפך – צריך שהצעד הראשון יהיה פינוי התנחלויות, סיום הכיבוש, ואז להגיע למשא ומתן ולהסדר מדיני.

איילת נחמיאס ורבין: מה עם סיום הטרור?

ג'מאל זחאלקה: פינוי ההתנחלויות וסיום הכיבוש הם הדרך לשלום.

ענת ברקו: – – –

יצחק וקנין: ענת ברקו.

ג'מאל זחאלקה: מי שמשלם את המחיר של הסרבנות הישראלית לשלום – –

ענת ברקו: – – – משלמים את המחיר – – –

יצחק וקנין: ענת ברקו, נא לא להפריע לו.

ג'מאל זחאלקה: – – של הצפצוף הישראלי על החוק הבין-לאומי, הם האזרחים הערבים, הפלסטינים והיהודים כאן.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע דרך לשלום.

ענת ברקו: – – –

ג'מאל זחאלקה: אם הנאום שלי נקרא נאום שטנה, כי אני מציע לקבל את החלטות האו"ם, אין לי תוספת.

ג'מאל זחאלקה: אני מקבל אותן על עצמי.

ענת ברקו: – – –

ג'מאל זחאלקה: העם הפלסטיני מוכן לקבל.

ג'מאל זחאלקה: ישראל סרבנית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו בעד החוק הבין-לאומי, בעד ההחלטות הבין-לאומיות.

ג'מאל זחאלקה: הצד הישראלי הוא הסרבן, והאזרחים הישראלים צריכים לסלק ממשלה עבריינית שעוברת על החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

קריאותקריאות: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: ענת ברקו, אני לפני הצבעה.

יצחק וקנין: אנא.

יצחק וקנין: הצעת חוק פינוי ההתנחלויות, התשע"ח–2018, של חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי וג'מעה אזברגה, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 93 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק פינוי ההתנחלויות, התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 93 מתנגדים.

יצחק וקנין: 14 בעד.

יצחק וקנין: אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

הצעת חוק-יסוד: [הצעת חוק פ/3922/20; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצהרת אמונים), של חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר ורוברט אילטוב.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

עודד פורר: אדוני, אפשר להחליף את הכותרת, שלא יחשבו שאני מדבר על החוק ההוא.

עודד פורר: חברות וחברים, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתם בוודאי מכירים את ההתחייבות ואת הצהרת האמונים שאנחנו מצהירים כחברי כנסת, אבל מהצהרת האמונים הזאת נעדרת גם ההתחייבות לשמור אמונים למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

עודד פורר: הרי גם בתנאי הבחירה שלנו, באותו סעיף 7 מפורסם לחוק-יסוד: הכנסת, מוגדר מי לא יכול להיות חבר כנסת – מי שתומך במאבק המזוין נגד מדינת ישראל לא יכול להתמודד לכנסת; מי ששולל את קיומה של מדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית.

עודד פורר: וגם במקרה הזה, ודאי שבהצהרת האמונים למדינה או בהצהרת האמונים לתפקידים שלנו בכנסת אנחנו צריכים להיות מחויבים לנוסח הזה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חשוב לדעת ולהכיר גם את החומרים.

עודד פורר: למשל, מסמך של השב"כ שנמסר לוועדת הבחירות המרכזית לכנסת השש-עשרה וצורף לבקשת הפסילה של רשימת בל"ד בהתמודדות לכנסת.

עודד פורר: הגיש את המסמך היועץ המשפטי לממשלה דאז, השופט בדימוס אליקים רובינשטיין.

עודד פורר: נכתב כך: "מתוך רעיונותיה של בל"ד עולה כי פעילותה לביטול אופייה היהודי של ישראל היא בגדר יעד מרכזי שהמפלגה פועלת לממשו בעקביות, לאורך זמן, באמצעות תוכנית ממשית וסדורה, אותה החלה כבר לממש בפועל.

עודד פורר: זאת, תוך ניצול לרעה של מעמד בשארה כחבר כנסת ושל זכויות החסינות הנובעות מכך.

עודד פורר: יתר על כן, תמיכתם הגלויה של ראשי המפלגה בזכות השיבה של הפליטים הפלסטינים לישראל וברעיון המדינה הדו-לאומית בכל שטחי 'פלסטין ההיסטורית'" – כאילו הייתה כזו – "שבה יורשו להישאר רק צאצאי היהודים ששהו בארץ לפני 1948, מעידה על כך שבל"ד חותרת לא רק לביטול אופייה היהודי של מדינת ישראל אלא אף לביטול המדינה ולהפיכת הציבור היהודי בה למיעוט שיוכפף" לשלטון הרוב הערבי במדינה שתקום, שכוללת גם מדינות ערביות נוספות.

עודד פורר: אני רוצה לצטט אולי גם מדבריה של חברת הכנסת חנין זועבי, שלא הצהירה שהיא ישראלית.

עודד פורר: היא לא הצהירה שהיא חלק מהדבר הזה שנקרא "מדינת ישראל", שלה היא צריכה לשמור נאמנות.

עודד פורר: הצהירה: אני פלסטינית, חלק מהעם הפלסטיני.

עודד פורר: ועוד הגדילה ואמרה בחו"ל, במהלך הרצאה, שגם אם מדברים על שתי מדינות, אף אחת מהמדינות הללו לא יכולה להיות מדינה יהודית.

עודד פורר: כל אותם רעיונות שהשמאל הישראלי אוהב להשתעשע בהם – צריך להבהיר שלפחות מבחינת אלה שיושבים כאן; אני אפילו עוד לא מדבר על אלה שנמצאים, מה שנקרא, בפרלמנט הפלסטיני.

עודד פורר: אלה שיושבים כאן לא רואים אף אחת מהמדינות האלה מדינה יהודית.

עודד פורר: או חבר הכנסת איימן עודה, ראש הרשימה המשותפת, מדבר בנועם ובשקט, אבל אומר: באתי להפריע, כי חגיגות ה-70 שלכם מציינות את ה-70 לאסון שלנו; כולל תמיכה בדבריו, לאחר ירי של 500 רקטות על ישראל – על כך שגם אחרי שלוש מלחמות עם עזה ממשלת הכיבוש לא הבינה שאי-אפשר לשבור את עזה.

עודד פורר: אי-אפשר לשבור את עזה.

עודד פורר: את מי הוא משרת?

עודד פורר: את אזרחי ישראל או את אזרחי עזה?

עודד פורר: או חבר הכנסת זחאלקה, שבאשר להמנון הישראלי הודיע ב-2017 שהוא מעדיף למות מאשר לשיר את ההמנון הישראלי.

עודד פורר: ולגבי דגל ישראל, הוא, מבחינתו, סמרטוט או הרבה יותר גרוע מסמרטוט.

עודד פורר: הגדילו עוד חברי הרשימה המשותפת, במפגש שהם ערכו עם תושבי אום אל-חיראן, לציין את הדברים הבאים: זאת החלטה שחייבת להתקבל, ואם צריך להישפך דם, שיישפך דם.

עודד פורר: אנחנו גם יודעים שנשפך שם דם בסוף.

עודד פורר: אז את מה הם מקדמים?

עודד פורר: הם מקדמים, כפי שגם אמרה חברת הכנסת חנין זועבי – היא מקדמת את ההתנגדות הפלסטינית.

עודד פורר: והיא אומרת: מלכתחילה לא הייתה הצדקה להקמת מדינה יהודית.

עודד פורר: עכשיו כשיש דורות של יהודים שנולדו בה, אני מוכנה לחיות איתם, אבל לא במדינה יהודית.

עודד פורר: ואני שואל אתכם, חבריי חברי הכנסת: כשאנחנו מצהירים אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, האם אנחנו לא מחויבים לשמור את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ברוח מגילת העצמאות?

עודד פורר: האם יש כאן מישהו מהקואליציה או מהאופוזיציה שמתנגד לנוסח הזה?

עודד פורר: האם בתוך 120 חברי הכנסת הזה יימצא רוב לחברי כנסת שלא מוכנים להכניס את הנוסח הזה לתוך הצהרת הנאמנות שלהם?

עודד פורר: חבריי לקואליציה לשעבר, נכון שאנחנו לא בקואליציה, אבל לא כל חוק הוא עניין של קואליציה ואופוזיציה.

עודד פורר: אני יכול להבטיח לכם, אין שום עלות תקציבית לחוק הזה, שום השפעה על תקציב המדינה.

עודד פורר: מעמדכם בקואליציה לא ייגרע כהוא זה.

עודד פורר: היכולת שלכם להמשיך לקדם את הדברים שאתם מקדמים או למנוע את מה שאתם מונעים, לא תיעצר כתוצאה מהחוק הזה.

עודד פורר: לצערי, החוק הזה אפילו לא יצליח לעצור את העברת 15 מיליון הדולר הנוספים שאתם תבקשו להעביר לחמאס בחודש הבא.

עודד פורר: אבל לפחות לפחות לפחות ההצהרה הזו תבטיח, אפילו ברמה הדקלרטיבית, שאלה שיושבים כאן, על הכיסאות האלה, עם דגל ישראל מאחוריהם, עם התמונה של בנימין זאב הרצל, עם הרעיון על מדינה יהודית ודמוקרטית בארץ ישראל, יהיו מחויבים גם לרעיון הזה.

עודד פורר: לא יכול להיות שבהצהרת הנאמנות של חברי הכנסת מפילים, פעם אחר פעם, את זה שנוסיף את המילים – "נאמנים", כן – "למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית".

עודד פורר: עם מה יש לכם בעיה, חבריי בקואליציה – עם המילה "יהודית"?

עודד פורר: עם מה יש לכם בעיה, חבריי באופוזיציה, עם המילה "דמוקרטית"?

יאיר לפיד: אנחנו בעד.

עודד פורר: אני שמח, כי לצערי, בחוק הקודם לא כל חברי הסיעה שלך הצביעו בעד, חבר הכנסת לפיד.

עודד פורר: בהעדפה של שירות לאומי ואזרחי, לצערי, לא התגייסתם לעניין הזה.

עפר שלח: – – – בעדך – – –

עודד פורר: לא, אני מדבר – לא בעדי.

עודד פורר: בעד החוק.

עודד פורר: בעד החוק.

עודד פורר: בעד החוק.

עודד פורר: אבל אני אשמח לראות את כל חברי סיעתך מצביעים בעד העניין הזה, כי בהצהרת האמונים שלנו כחברי כנסת אנחנו נאמנים למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ומחויבים לשמור על סמליה בהתאם לרוח מגילת העצמאות.

עודד פורר: אין שום בעיה עם הניסוח הזה – לא משמאל, ציוני לפחות, כן?

עודד פורר: ולא מימין.

עמר בר-לב: עודד, עודד, שאלה, שאלה.

עודד פורר: כן.

עמר בר-לב: רק הסמלים ברוח מגילת העצמאות או הכול ברוח מגילת העצמאות?

עודד פורר: הכול ברוח מגילת העצמאות.

עודד פורר: אתה נאמן למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ברוח מגילת העצמאות.

עודד פורר: ואני לא רואה – – –

עמר בר-לב: חבל שזה לא נכנס לחוק הלאום, אבל בסדר.

עודד פורר: אתה מוזמן גם להסתכל על ההצעה לחוק הלאום, לפחות ההצעה שאנחנו הגשנו, המאוזנת בניסוח שלה.

עמר בר-לב: – – – בכנסת, והיא לא קשורה למגילת העצמאות, לצערי.

עודד פורר: אבל אולי דווקא בגלל שדחפו מאוד את חוק הלאום, אז בואו, עוד לא חוק הלאום; אני לא מדבר פה עכשיו על מה מחייב את כל אזרחי ישראל; אנחנו, שיושבים בבית הזה, שמקבלים את תלוש המשכורת שסמל מדינת ישראל מופיע עליו, מכספי המיסים של אזרחי מדינת ישראל, מחויבים לרעיון של הקמת מדינת ישראל – והקמת מדינת ישראל הייתה הקמה של בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל.

עודד פורר: על זה נלחמנו, על זה ניצחנו במלחמת העצמאות ועל זה אנחנו ממשיכים להילחם עד היום.

עודד פורר: ולכן, חבריי, שלפחות אלה שיושבים כאן, שאמורים לחוקק את החוקים של אותה מדינה, שאלפים הקריבו את חייהם למענה, יהיו גם מחויבים לא רק לחוקיה של המדינה; לא רק לחוקים שאנחנו מעבירים פה – לא כולם בהכרח החוקים הטובים ביותר, עובדה שחלקם גם משתנים מעת לעת.

עודד פורר: נהיה כולנו מחויבים למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

עודד פורר: נהיה מחויבים ונאמנים לסמליה, ונעשה את הכול ברוח מגילת העצמאות, שחתמו עליה האבות המייסדים, אגב, גם מהתנועות החרדיות, ואפילו מהתנועה הרוויזיוניסטית מצאו, נתנו למישהו לחתום, למרות שלא רצו שחלק, אחרים, יחתמו, אבל גם שם מצאו.

עודד פורר: מצאנו אחדות כשהכרזנו על העצמאות.

עודד פורר: בואו נמצא את האחדות הזאת גם עכשיו בנאמנות שלנו למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: תשיב שרת המשפטים, השרה חברת הכנסת איילת שקד.

יצחק וקנין: גברתי השרה, עשר דקות לרשותך.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כיום סעיף 15(א) לחוק-יסוד: הכנסת קובע כי חבר כנסת יצהיר אמונים למדינת ישראל.

איילת שקד: נוסח ההצהרה הוא כדלקמן: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

איילת שקד: בנוסף, סעיף 7א לחוק-יסוד: הכנסת קובע כי רשימת מועמדים לא תשתתף בבחירות לכנסת ולא יהיה אדם מועמד בבחירות לכנסת אם יש במטרותיה או במעשיה של הרשימה, או במעשיו של האדם, לרבות התבטאויותיו, שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

איילת שקד: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצהרת אמונים), של חבר הכנסת עודד פורר, מבקשת לתקן את נוסחה של ההצהרה הנאמרת כיום על פי סעיף 15(א) לחוק היסוד, כפי שציטטתי, ולקבוע כי חבר הכנסת יתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ברוח מגילת העצמאות, לשמור על סמליה ולכבדם.

איילת שקד: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה, לפני שנה, לדחות את הדיון בהצבעה.

איילת שקד: מאז ועד היום חבר הכנסת פורר לא מצא לנכון להעלות לדיון את ההצעה בוועדת שרים.

איילת שקד: על פי תקנון עבודת הממשלה, הצעת חוק פרטית המובאת לדיון במליאה בטרם קבעה לגביה ועדת השרים עמדה, תהיה עמדת הממשלה להתנגד לה.

איילת שקד: משכך, עמדת הממשלה היא להתנגד להצעת החוק.

איילת שקד: טוב, אני רוצה לספר לכם על פגישה שעשיתי לא מזמן עם שר הפנים האיטלקי, סלביני.

איילת שקד: אני יודעת שגם השר ארדן וגם השר לוין פגשו אותו.

קריאות: – – –

איילת שקד: איווט, אתה רוצה להחליף את עליזה?

איילת שקד: אני רק מעליזה מקבלת פקודות, וגם מזהבה קצת.

קריאה: ספרי להם את כל מה שעשית.

איילת שקד: אז רגע, רגע.

איילת שקד: ידעתי שתקפוץ.

איילת שקד: אני אספר לכם קצת על הפגישה.

איילת שקד: מדובר בידיד של מדינת ישראל, באדם שהיה כאן כבר ארבע או חמש פעמים.

איילת שקד: כשר פנים הוא מתחייב, והוא גם עושה, נלחם באנטישמיות.

איילת שקד: דרך אגב, אנחנו ראינו שהאנטישמיות באירופה, בכל אירופה, עלתה, וגם באיטליה.

איילת שקד: חלק מזה זה בגלל ההגירה המוסלמית לתוך אירופה, חלק מזה זה כמובן גם אנטישמיות שורשית אירופית.

דב חנין: – – –

איילת שקד: שנייה, בסדר.

איילת שקד: אז יש אמירות יותר מוצלחות, יש אמירות פחות מוצלחות.

איילת שקד: צריך בסך הכול להסתכל על המכלול.

עודד פורר: – – –

איילת שקד: מה, חבר הכנסת פורר, מה הבעיה?

איילת שקד: כמכלול אני חייבת להגיד שבהחלט שר הפנים האיטלקי הביע עמדות מאוד פרו-ישראליות.

איילת שקד: הוא גם סיפר לי שבתקשורת האיטלקית תקפו אותו על זה שהוא קרא לחיזבאללה ארגון טרור.

איילת שקד: תראו איפה אירופה נמצאת, כשקוראים לחיזבאללה ארגון טרור הפוליטיקאים מותקפים על ידי התקשורת.

איילת שקד: זה באמת דבר בלתי מתקבל על הדעת, ואני חושבת שטוב שיש פוליטיקאים עם אומץ שלא מתייצבים ולא הולכים שבי אחרי תרבות הפוליטיקלי קורקט, ואומרים את מה שיש להם להגיד באופן ברור, מה שנקרא.

איילת שקד: אז אני חושבת שאנחנו יכולים רק לשמוח שבממשלת איטליה יש לישראל חברים טובים.

איילת שקד: מה אתה חושב על זה?

נחמן שי: אני אמרתי לכבד אותו, אבל בפרופיל נמוך.

נחמן שי: הוא נבחר על ידי העם האיטלקי, לא על ידינו.

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: מה קורה?

איילת שקד: יש תכונה במליאה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: אנחנו תכף עוברים להצבעה.

איילת שקד: טוב, אתה רוצה לענות?

עודד פורר: כשתסיימי – – –

איילת שקד: נושא נוסף שחשבתי לדבר עליו בזמן שאני צריכה למשוך זמן זה הנושא של חוק הגיוס.

איילת שקד: זה בשבילך, חבר הכנסת פורר, אבל זה בתנאי שבהצעת החוק הבאה שלך אתה מקצר מעשר דקות לשלוש.

איילת שקד: תראו, נושא גיוס חרדים זה נושא שמדברים עליו כבר עשרות שנים במדינת ישראל.

איילת שקד: אני כחברת כנסת עמדתי בראש הוועדה שהכינה את החוק בכנסת הקודמת ואני חייבת להגיד את האמת.

איילת שקד: יש פוליטיקאים שמוכרים לוקשים, אני ידועה כמי שאומרת את האמת.

איילת שקד: חוק כזה או אחר עם ניואנס כזה או אחר, זה לא מה שיביא לגיוס חרדים.

איילת שקד: היום יש תהליך מבורך בחברה החרדית שיותר ויותר חרדים מתגייסים ויותר ויותר חרדים משתתפים בשוק העבודה.

איילת שקד: אני רוצה לספר לכם על דיון שהיה השבוע בבג"ץ.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת גפני, היא מדברת אליך ואתה לא שם לב.

יצחק וקנין: אתה מפריע לה.

איילת שקד: תראו איזה יופי.

איילת שקד: השבוע בבג"ץ, באיזשהו דיון על קנייה ומכירה של דירה, הגיע פרקליט חרדי, כנראה מחסידות גור; הדיון שאחריו היה עתירה נגד המדינה, והפרקליט ממחלקת בג"צים שייצג את המדינה גם הוא היה מחסידות גור.

איילת שקד: אני חייבת להגיד לכם שהאנשים שהיו בבית המשפט אמרו לי שזה דבר שפעם לא היו רואים – שני פרקליטים, משני תיקים שונים, חסידים.

איילת שקד: למה אני מספרת לכם את זה?

איילת שקד: כי זה בדיוק מה שקורה.

איילת שקד: יש תהליכים בריאים.

איילת שקד: יותר ויותר חרדים עובדים, וכל ההתעסקות הזאת בחקיקה בכנסת רק עוצרת תהליכים בריאים שקורים בחברה החרדית.

איילת שקד: ולכן, כל הוויכוח הזה על סעיף כזה או אחר, כולנו יודעים שזה הכול פוליטי.

איילת שקד: אין פה שום מהות.

איילת שקד: זה סתם רצון לייצר כותרות.

איילת שקד: צריך לעזוב את הנושא הזה.

איילת שקד: כן לעבוד עם יעדים – יעדי גיוס זה בכל זאת דבר שהוא נכון ואפקטיבי כי נכון לצבא לעבוד לפי יעדים, אבל חוץ מעבודה לפי יעדים צריך להניח לנושא הזה.

איילת שקד: השיח הפוליטי לא מקדם את גיוס החרדים, וצריך פשוט לתת לתהליכים האלה לקרות.

איילת שקד: עכשיו, בואו נדבר על השירות האזרחי של החברה הערבית.

איילת שקד: גם בחברה הערבית יש קולות שרוצים לעשות שירות אזרחי ולאומי – זהו?

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: על השירות האזרחי בחברה הערבית אני אדבר בחוק הבא.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים, השרה איילת שקד.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: אני חייב לומר, השרה שקד, ראשית, נכון, הצעת החוק הזאת הייתה בוועדת השרים וועדת השרים ביקשה להעביר אותה להנהלת הקואליציה, מכיוון שנוגעת בעניין הזה עבודת הכנסת ולא נוגעת בו עבודה שקשורה בממשלה.

עודד פורר: לצערי הנהלת הקואליציה סירבה לדון בזה מאז ועד היום, למרות בקשות חוזרות ונשנות שלי בעניין.

עודד פורר: אז זה לא שאני צריך להביא את זה עוד פעם לוועדת השרים לחקיקה או שלא הבאתי את זה במהלך התקופה הזאת לוועדת השרים לענייני חקיקה.

עודד פורר: ואני כן רוצה לומר בהקשר הזה משהו לחברים שלי שיושבים פה, בספסלים האלה של הקואליציה.

עודד פורר: אין בהצעת החוק הזו עמדה של ועדת השרים לענייני חקיקה.

עודד פורר: ועדת השרים לענייני חקיקה לא קבעה שאתם מחויבים להתנגד להצעת החוק הזו בקריאה טרומית.

עודד פורר: ולכן אני דווקא את הדקות האלה הייתי רוצה לנצל כדי לקרוא לכם, דווקא לאלה שיושבים בספסלי הקואליציה, ולהגיד לכם: מאחר שוועדת השרים לענייני חקיקה לא קיבלה החלטה בנושא הזה, לא הצביעה על העניין הזה ולא אמרה: אנחנו מתנגדים לנוסח הזה, אתם יכולים לפנות ללב שלכם ולשכל שלכם.

עודד פורר: ופעם ראשונה אתם יכולים לפעול כחברי כנסת ולא כרובוטים של ועדת השרים לענייני חקיקה, כי אין עמדה של ועדת השרים לענייני חקיקה.

עודד פורר: אתם יכולים להצביע מה שאתם חושבים.

עודד פורר: אז אם אתם חושבים שכשאתם עומדים כאן ונשבעים אמונים למדינת ישראל צריך להישבע למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ברוח מגילת העצמאות – תצביעו בעד.

עודד פורר: אם אתם חושבים שנגד, אז תצביעו נגד.

עודד פורר: אבל אם אתם הולכים לעניין הזה רק כעמדה קואליציונית, רק בגלל שהכתיבו לכם להצביע נגד, אז שוב, כמו בחוק הקודם אנחנו רואים מי מכופף כאן את הקואליציה.

עודד פורר: יש כאן שני גורמים ששולטים כרגע בקואליציה, זה המפלגות החרדיות והמפלגה הערבית המשותפת, יד ביד בעניין הזה.

עודד פורר: הרי שני הצדדים האלה לא רוצים שיופיעו המילים "יהודית ודמוקרטית" בהצהרת הנאמנות של חברי הכנסת.

עודד פורר: ועכשיו הקואליציה הזו חוברת שוב לרשימה המשותפת, לאחמד טיבי, לזחאלקה, שנהניתם לתקוף אותו קודם, לאיימן עודה, ויחד איתם אתם תתנגדו להצהרה הזו.

עודד פורר: השר יריב לוין, אתה עמדת כאן ותקפת את חבר הכנסת זחאלקה.

עודד פורר: ואמרת כל הזמן – – –

מירי רגב: – – –

עודד פורר: תראי, מירי, את יכולה להמשיך לצעוק.

עודד פורר: אני חייב לומר לך, את כל פעם צועקת ומפריעה לי, אבל בעניין – בואי נהיה ענייניים.

מירי רגב: ביחד עם טיבי נגד הנאמנות.

מירי רגב: זה חוק הנגד שלכם, נאמנות.

מירי רגב: נאמנות למה?

מירי רגב: נאמנות לכיסא של ליברמן.

מירי רגב: זו הנאמנות.

עודד פורר: אני כן רוצה שתקשיבי, דווקא.

מירי רגב: – – –

עודד פורר: אני כן רוצה שתקשיבי, דווקא.

מירי רגב: פוליטיקה קטנה.

עודד פורר: אני כן רוצה שתקשיבי, דווקא, מהסיבה הפשוטה, ואני אגיד לך מהי.

מירי רגב: – – –

עודד פורר: אני מבין, השרה רגב, שקצת כואב לך כי לא העלו להצבעה את החוק שאת הגשת.

יצחק וקנין: משפט אחרון, אדוני.

עודד פורר: לא, אני לא מצליח לדבר.

מירי רגב: כואב לי, כואב – – –

יצחק וקנין: השרה מירי רגב, תקשיבי, לא יעלה על הדעת.

יצחק וקנין: הוא – נגמר זמנו.

יצחק וקנין: אני צריך להוסיף לו זמן בגלל ההערות שלך.

עודד פורר: לגבי החוק שלך שלא עלה להצבעה, את לא יכולה לבוא אלינו בטענות.

עודד פורר: מאחר שהחוק לא עלה להצבעה את לא יודעת איך היינו מצביעים.

מירי רגב: רק אליכם, רק אליכם.

מירי רגב: ליברמן אמר שהוא נגד.

עודד פורר: בינתיים את הצבעת יחד עם זחאלקה, טיבי, איימן עודה, נגד שירות לאומי, נגד עידוד שירות צבאי ולאומי, ועכשיו את הולכת להצביע יחד איתם נגד השבעה של חברי כנסת נאמנים למדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

עודד פורר: כנראה שעשית קואליציה עם אחמד, ג'מאל, מסעוד, איימן ושאר חברי הרשימה המשותפת.

מירי רגב: נכון, נכון.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצהרת אמונים), של חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר ורוברט אילטוב, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 74 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצהרת אמונים) לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 74 מתנגדים, 25 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5888/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הטלת התפקיד להרכבת הממשלה על ראש מפלגה).

יצחק וקנין: הצעה זו קיבלה פטור מחובת הנחה, והיא בתמיכת ממשלה, של חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה בקצרה, בדקה, להסביר את הצעת החוק שלנו.

ג'מאל זחאלקה: מה השם של הצעת החוק?

ג'מאל זחאלקה: מה השם?

דוד אמסלם: חוק-יסוד: הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: לא חוק סער?

ג'מאל זחאלקה: למה כולם אומרים: חוק סער?

דוד אמסלם: אתה יודע, יש שאומרים עכשיו חוק זעאתרה.

דוד אמסלם: חוק-יסוד: הממשלה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, זה חלק מהעניין.

דוד אמסלם: מי שרוצה לעשות פוליטיקה נמוכה לעסק הזה מצמיד תמיד איזשהו כינוי, ואז אף אחד כבר לא מבין על מה החוק – – –

יעל כהן-פארן: אבל זה אתם עושים את זה.

דוד אמסלם: הצעת החוק בעצם באה להסדיר מצב שקיים היום, שבא ואומר שכשנשיא המדינה מתבקש, או כשצריך להטיל את הרכבת הממשלה לאחר הבחירות – הוא יטיל את זה על ראש מפלגה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה הלכה למעשה מה שקורה היום.

דוד אמסלם: זה גם, דרך אגב, דבר ברור מאליו.

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין את המתנגדים.

דוד אמסלם: הרבה פעמים אני שם לב שזה לא משנה להם אם זה טוב למדינה או רע למדינה.

דוד אמסלם: אם הליכוד מציע משהו, בוודאי אם זה ראש הממשלה, אז הם מתנגדים, באוטומט.

דוד אמסלם: יש פה, מה שנקרא, תגובה פבלובית – ישר: אנחנו נגד.

דוד אמסלם: אז לכן, אני מבקש מחברי הכנסת כאן להפעיל את שיקול הדעת.

דוד אמסלם: בסופו של דבר אנחנו באים לחוקק חוק-יסוד, שזה ההיגיון שלו – – –

יהודה גליק: אי-אפשר לעשות – – –

דוד אמסלם: לא שומע.

יהודה גליק: – – –

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: אנחנו נסדיר את זה.

דוד אמסלם: אל תדאג, יהודה, אנחנו נסדיר את הכול ונסגור את כל המעגל.

דוד אמסלם: כרגע אני מבקש להצביע עבור הצעת החוק הזאת.

דוד אמסלם: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם הממשלה השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: גם לרשותך עד עשר דקות.

חיים ילין: יריב, יריב, תסביר את ההצבעה הקודמת – – –

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: כבוד ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת חיים ילין, בוא נסכם שאנחנו נציג ביחד, ביום שני הבא, בדיונים של האי-אמון, את סטטיסטיקת ההצבעות, ועל בסיסה נדון.

יריב לוין: בסדר?

יריב לוין: אנחנו נביא אותה ביחד ונציג אותה, אם אתם מוכנים.

מאיר כהן: – – –

יריב לוין: אם אתם מסכימים.

חיים ילין: אבל על ציונות והתיישבות אתם הצבעתם עם המשותפת.

יריב לוין: לא, לא, אנחנו נעשה את כל הסטטיסטיקה ואנחנו נבדוק.

יריב לוין: נתחיל בלדון בהצבעה שלכם על חוק הלאום – זה יהיה הנושא הראשון לדיון המשותף שלנו.

חיים ילין: בבקשה.

חיים ילין: אין שוויון שם.

יריב לוין: אה, אין שוויון.

חיים ילין: שוויון.

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: אז אתם הצבעתם איתם כי אין שוויון, הבנתי.

קריאות: – – –

יריב לוין: על החוק הכי חשוב שבא לכנסת הזאת – טוב.

קריאה: החוק הזה לא הכי חשוב.

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: הבנתי.

חיים ילין: – – – לא חשוב החוק הזה?

רויטל סויד: לא מתאים לך, יריב, לא מתאים לך.

רויטל סויד: לא מתאים לך גם לסמן את הבוגדים.

קריאות: – – –

יריב לוין: המחנה הציוני – –

יואל חסון: גם גדעון סער בוגד?

יריב לוין: – – המחנה הציוני – רבותיי – המחנה הציוני.

יריב לוין: אולי, חבר הכנסת חסון – – –

יואל חסון: – – –

יריב לוין: עכשיו למה?

יריב לוין: כי אתה – –

רויטל סויד: אולי תתייחס לעניין?

יריב לוין: – – בסוף מייצג פה את המחנה הציוני.

יריב לוין: מתאם האופוזיציה.

יואל חסון: תן לי הנחה.

יואל חסון: תן לי הנחה.

יריב לוין: הנחה.

יריב לוין: אז אתה יודע מה, בסדר.

יריב לוין: חברת הכנסת סויד, הפעם תורך.

יריב לוין: אני מזמין אותך, שוב כמנהגי, על חשבון הזמן שלי – –

רויטל סויד: כן.

יריב לוין: – – כדי לגנות, כאן, את ההחלטה של ראש עיריית חיפה לחתום על הסכם קואליציוני למינויו של – – –

יואל חסון: המינוי בוטל.

יואל חסון: המינוי בוטל.

רויטל סויד: על מה אתה מדבר?

יריב לוין: כן, המינוי בוטל כי הוא ויתר עליו.

יריב לוין: אני אזכיר לכם.

רויטל סויד: פנית לישראל ביתנו ולבית היהודי, שהיו גם להם נציגים שם – –

יריב לוין: אני לא – – –

רויטל סויד: – – או שאת זה לא עשית?

יואל חסון: הם חתומים בהסכם הקואליציוני הזה.

יריב לוין: רבותיי – – –

רויטל סויד: הם חתומים בהסכם.

יריב לוין: קודם כול, אני מסכים.

רויטל סויד: תתייחס לחוק גדעון סער.

יריב לוין: קודם כול, אני מסכים.

רויטל סויד: תתייחס לחוק הזה – –

יריב לוין: אני מסכים, אבל – –

רויטל סויד: – – נראה אותך מתמודד עם זה.

יריב לוין: – – אבל אני רוצה להזכיר לכם – –

רויטל סויד: תתמודד עם החוק הזה.

יריב לוין: – – יש ראש מפלגה אחד שתמך בראש עיריית חיפה וסירב לגנות את ההסכם שלה עם זעאתרה.

יריב לוין: מי זה?

יריב לוין: בואו נשאל, מישהו יודע פה?

רויטל סויד: לא תצליח להסית.

רויטל סויד: לא תצליח.

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: האם זה יכול להיות שזה ראש המפלגה שמתיימרת להיקרא המחנה הציוני?

יריב לוין: אוי ואבוי.

יריב לוין: אז חברת הכנסת סויד, אם את רוצה לגנות את יושב-ראש המפלגה שלך, הבמה היא שלך.

יריב לוין: אני אשמח.

רויטל סויד: אני רוצה שתגנה את ראש המפלגה שלך.

יריב לוין: אבל לא ציפיתי לזה – – –

רויטל סויד: בוא נשמע אותך, מה אתה אומר על הצעת החוק הזו.

יריב לוין: טוב רבותיי, בשורה התחתונה, הצעת החוק טובה, חשובה, באה להסדיר דבר אחד מאוד פשוט.

יריב לוין: מי שיוכל להרכיב ממשלה הוא מי שעמד בראש מפלגה – מונעת תרגילים, מונעת כל מיני קוניונקטורות, ואני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעה הזו.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: אני ראיתי את הידיים – אני יכולה לתת רק לאדם אחד להתנגד, ולכן, תמר זנדברג, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: כשממשלה תומכת יש אפשרות לתת לחבר כנסת אחד להביע את התנגדותו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: זה זמן ארוך שהקואליציה הזאת לא עוסקת בשום דבר חוץ מאשר דבר אחד, וזה שימור הכיסא של ראש ממשלה מושחת.

תמר זנדברג: זה פשוט לא ייאמן איזו התגייסות, מצעד חסרי חוליות, אחד אחרי השני.

תמר זנדברג: בכל פעם המשימה החשובה הזו מוטלת על מישהו אחר.

תמר זנדברג: פעם זה דודי אמסלם, פעם זה מיקי זוהר – כל אחד מחזיק רגל אחרת של כיסא, על חשבון האינטרסים של הליכוד, רק בשביל ראש ממשלה שיוכל להימלט מחקירות.

תמר זנדברג: אין דבר אחר שהקואליציה עוסקת בו – חוקי המלצות, אחוז החסימה, חוק צרפתי, הכול רק עיוות של כללי המשחק לצורך דבר אחד ויחיד: כדי שראש הממשלה, שיושב כאן, שהגיע הרגע כדי להטביע את האינטרסים של המפלגה שלו לטובת האינטרס הפרטי שלו – – –

קריאה: – – –

תמר זנדברג: בא לכאן וגורר את כולכם למשחק המופרע הזה.

תמר זנדברג: עכשיו, דודי אמסלם, אתה הרי יודע שמה שאני אומרת זה נכון, אבל זה לא מעניין אותך.

דוד אמסלם: תסבירי לי – – –

תמר זנדברג: זאת הרי התאבדות מטורפת – –

דוד אמסלם: תסבירי למה את לא תומכת בחוק.

תמר זנדברג: – – מבחינתך.

דוד אמסלם: למה את לא תומכת בחוק?

תמר זנדברג: ועכשיו אתה עולה לפה, ומה אתה אומר?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: תסבירי לנו למה את לא תומכת בחוק.

תמר זנדברג: זה דבר ברור מאליו, זה דבר טבעי – –

דוד אמסלם: למה את לא תומכת?

תמר זנדברג: – – שהיה צריך לקרות.

תמר זנדברג: אתה יודע מה זה מזכיר לי?

דוד אמסלם: למה את לא תומכת?

תמר זנדברג: זה מזכיר לי את הביטוי שאתם תמיד אוהבים להשתמש בו: אין כלום כי לא היה כלום – אבל בינתיים מרפדים את סביבתו של ראש הממשלה – –

דוד אמסלם: – – – למה את לא תומכת – – –

תמר זנדברג: – – בכל עורכי הדין – –

דוד אמסלם: למה את לא תומכת, תסבירי לנו.

תמר זנדברג: – – בכל חבורת חסרי החוליות, כמוכם – –

דוד אמסלם: כן, בסדר, אנחנו חבורה כזאת, אבל למה את לא תומכת?

תמר זנדברג: – – שהולכים ומגינים עליו, משכפצים אותו, נותנים לו חומת מגן אנושית – –

דוד אמסלם: אין בעיה – – –

תמר זנדברג: – – כדי שהשר יריב לוין, שמשפיל את מבטו, ואין לו אפילו כבוד – הוא איש ליכוד אמיתי – אין לו אפילו כבוד להרים את המבט ולהגיד כמה החוק הזה מטורף – –

קריאות: – – –

תמר זנדברג: – – אז הוא אומר – זה חוק שלא יעשה כלום – – –

דוד אמסלם: – – – למה הוא מטורף.

תמר זנדברג: אז בינך, שזה דבר מובן מאליו, לבין השר, שזה דבר שלא יעשה כלום, יש רק דבר אחד משותף, וזה חומת המגן שהקמתם סביב ראש ממשלה, שטובע בחקירות שחיתות ואתם משמשים לו מגן אנושי.

קריאה: – – –

תמר זנדברג: בעוד כמה – אני מקווה מאוד שבועות או חודשים, ואם לא, אז שנים, כשכל הדבר הזה ייגמר, אתם הרי לא תוכלו להסתכל בראי מרוב בושה.

מיקי רוזנטל: לא, אבל הם יכולים ללכת לכלא, לבקר.

תמר זנדברג: לכלא, זה נכון.

תמר זנדברג: לכלא יש כמה שיוכלו ללכת, אבל ההיסטוריה תשפוט את מה שהולך כאן היום, את מצעד החקיקה המטורף הזה, שחציו גזעני וחציו פרסונלי, רק בשביל להחזיק את ארבע הרגליים של הכיסא של ראש הממשלה, שמתנדנד ורועד.

תמר זנדברג: ואתם, במקום לתת את הדחיפה האחרונה ולגמור את הסאגה הזו – –

אוסנת הילה מארק: – – –

תמר זנדברג: – – אולי ייבחר מישהו אחר מהליכוד, אתם מעדיפים להחזיק את רגלי הכיסא של המושחת – –

טלי פלוסקוב: תודה.

תמר זנדברג: – – ועכשיו אתם מתחרים ביניכם מי יצעק כאן קריאות ביניים להגן עליו.

תמר זנדברג: תתביישו לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: חבריי חברי הכנסת, הוגשה בקשה מצד האופוזיציה להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: לכן, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – נגד ניבין אבו רחמון – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – בעד ג'מעה אזברגה – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – בעד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד נפתלי בנט – בעד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד אילן גילאון – נגד יהודה גליק – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – בעד צחי הנגבי – בעד שרן השכל – בעד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – נגד אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד רוברט טיבייב – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יעל כהן-פארן – נגד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – נגד אוסנת הילה מארק – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – בעד משה מזרחי – נגד מרב מיכאלי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – נגד דן סידה – בעד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – בעד חמד עמאר – נגד לאה פדידה – נגד רועי פולקמן – בעד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – בעד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד נורית קורן –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד מוסי רז – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – נגד

טלי פלוסקוב: גברתי, נא לעבור על הרשימה שנית, על מי שלא הצביע עד עכשיו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סעיד אלחרומי – נגד יעל גרמן – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח אכרם חסון – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת שלא הצביעו עד כה ומעוניינים להצביע?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: גברתי, נא לסכם.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 60 חברי כנסת, 55 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הטלת התפקיד להרכבת הממשלה על ראש מפלגה) עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יואב קיש: ועדת הפנים.

טלי פלוסקוב: פנים.

טלי פלוסקוב: אז זה יעבור לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה שתמשיך לטפל בהצעת החוק הזו.

אחמד טיבי: רוויזיה.

טלי פלוסקוב: גפני לא כאן, אז זה לא עובד.

טלי פלוסקוב: [מס' פ/5111/20; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' כ"ו, ישיבה 339, עמ' 28955.]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – איסור התניית מימון שירותי רווחה ברשויות מוחלשות), התשע"ח–2018.

טלי פלוסקוב: ההצעה נומקה בתאריך 30 במאי 2018, לכן אנחנו עוברים ישר לתשובה.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

חיים כץ: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שבאה לכאורה, לכאורה, לעזור ליישובים המוחלשים בסוציו 1–3 ולבטל את המצ'ינג, ואללה, צודקת.

חיים כץ: מה, אני אגיד שהיא לא צודקת?

חיים כץ: היא לא צודקת שהיא כתובה כך שהיא באה לתת רק ליישובים 1–3.

חיים כץ: כי אם אני אקח את מבשרת, והיא בסוציו 8, יש לה שכונה של אתיופים עם 500 משפחות.

טלי פלוסקוב: יוצאי אתיופיה, אדוני השר.

חיים כץ: מה, גם הם בסוציו 8?

טלי פלוסקוב: יוצאי אתיופיה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אפשר לתקן אותך?

טלי פלוסקוב: כן.

חיים כץ: לא מגיע להם?

טלי פלוסקוב: יוצאי אתיופיה, אנחנו אומרים.

חיים כץ: יוצאי אתיופיה.

חיים כץ: לא מגיע להם?

חיים כץ: מגיע גם להם.

חיים כץ: זאת אומרת – – –

לאה פדידה: בקריאה הטרומית תוסיף את זה.

חיים כץ: את רוצה לצעוק?

חיים כץ: תצעקי.

חיים כץ: נו, בואי, תקשיבי רגע.

חיים כץ: מאה אחוז.

לאה פדידה: בקריאה הטרומית תוסיף את זה.

חיים כץ: לצערי, בכל יישוב חזק יש שכונות של עשרות ומאות משפחות מוחלשות.

חיים כץ: ואותן משפחות מוחלשות – – –

לאה פדידה: אז אני מסכימה שתוסיף את זה.

חיים כץ: אותן משפחות מוחלשות נדפקות פעמיים, כי הן גם לא מקבלות הטבות שמקבלים יישובים בסוציו נמוך, כי הן בסוציו גבוה – כמו למשל תוכנית נושמים לרווחה.

חיים כץ: תוכנית נושמים לרווחה – שהתחיל מאיר כהן, שאיננו פה; הוא התחיל פיילוט ענק שהתרחב והוכפל – לא יכולה לעבור ליישובים בסוציו גבוה.

חיים כץ: זאת אומרת, יש פגיעה לא קטנה.

חיים כץ: וצריך לראות איך יישובים – אני מקשיב, אני מחכה שיהיה שקט קצת.

חיים כץ: אנחנו מנסים לראות איך יישובים מבוססים, כשבאים ומשקיעים ברווחה הרבה מעבר למה שמשרד הרווחה נותן, יכולים לפצות את אותן שכונות, ואיך יישובים אחרים לא מנצלים את כל כספי הרווחה.

חיים כץ: ניסיתי לעשות תוכניות מצ'ינג מדורג.

חיים כץ: הרצתי במחשבים כל מיני סכומים לפני הישיבה על התקציב ובדקתי:

חיים כץ: אם אני אעשה מצ'ינג ליישובים מסוציו מסוים – ואללה, לאה, אני עונה לך, תקשיבי, כי אני עשיתי עבודה.

חיים כץ: הרצתי תוכניות מצ'ינג מסוימות בעלויות של 250 מיליון, ו-170 מיליון, ו-300 מיליון, וראיתי איך אני נותן ליישובים מסוימים אחוזים כאלה של תמיכה, וליישובים אחרים אני נותן אחוזים אחרים של תמיכה.

חיים כץ: ובשורה התחתונה, כשישבתי מול משרד האוצר, הייתי צריך לקבל החלטה את מה אני חותך בתקציב שלי.

חיים כץ: אני חושב שהשקעה בילדות בסיכון יותר חשובה מתיקון המצ'ינג, למרות – לאה, אליי, אליי, אליי – למרות שלי, פוליטית, אין הצעת חוק טובה כמו ביטול המצ'ינג, כי כל יישובי הפריפריה, שלשמחתי הגדולה מצביעים ליכוד, היו אומרים: ואללה, תיקנת לנו את המצ'ינג ואנחנו נתמוך בך.

חיים כץ: יחד עם זה, כשאני בא למשרד ואני מקבל החלטות איך אני מחלק את התקציב שלי, אז סדר העדיפויות – איך אמרתי, כשבאתי למשרד, קיבלתי את משרד הרווחה, לשמחתי, זה היה כמו – – –

לאה פדידה: נראה לי שאתה עומד להפתיע אותי.

חיים כץ: זה היה כמו תאונת דרכים גדולה עם המון המון המון פצועים, ולא היו לנו מספיק פרמדיקים כי התקציב לא ענה לכולם.

חיים כץ: אנחנו היינו צריכים לראות מי צריך חוסם עורקים ומי צועק בגלל שהוא שבר את הרגל; כי הוא לא צועק סתם, זה שלא מקבל לא צועק סתם.

חיים כץ: אבל אנחנו לא יכולים לתת לכולם.

חיים כץ: בצד ההוא יכולים לתת לכולם.

חיים כץ: יש הצעות חוק לכולם – לזה 8 מיליארד; אחרי זה אני הולך לענות על הצעת חוק – 2.5 מיליארד.

חיים כץ: אם היו נותנים לי 2.5 מיליארד, תאמיני לי שלא הייתי עושה את הצעת החוק הבאה, והייתי מחלק את הכסף בתוך המשרד לפי צרכים שאני כשר חושב שהם יותר חשובים.

חיים כץ: וכשאני מחלק את הכסף – לא יודע לתת את המצ'ינג הזה.

חיים כץ: עשיתי תוכניות, וישבתי מול האוצר ונלחמתי על המצ'ינג: לא ביטול מוחלט, לא ביטול מוחלט, אבל מדורג.

חיים כץ: 1–2 – 5%; 3 – 10%; 4 – 15%; מ-5 – 25%.

חיים כץ: ולא ידעתי להביא את זה.

חיים כץ: תשמעי, אני אומר לך, רציתי.

חיים כץ: הרצתי במחשב כמה יעלה לי.

חיים כץ: עשיתי עבודה, לא ידעתי להביא את הכסף.

לאה פדידה: אתה יכול לנסות.

לאה פדידה: אבל אתה יכול לנסות.

חיים כץ: אני אנסה כל תקציב, שיהיה לך ברור.

חיים כץ: איך אמרתי לך?

חיים כץ: קודם כול, פוליטית – הליכוד – אני רוצה לעשות את זה, זה טוב לי.

חיים כץ: זה טוב לי.

חיים כץ: אני כפוליטיקאי שבא לבוחרים ואומר: הורדתי לכם את המצ'ינג – מצוין.

חיים כץ: סדר עדיפויות – ואללה, לא.

חיים כץ: כי יש דברים במשרד הרווחה – –

לאה פדידה: אתה מפתיע אותי היום.

חיים כץ: – – שהם יותר חשובים.

חיים כץ: ילדות בסיכון יותר חשובות.

חיים כץ: נשים מוכות יותר חשובות.

לאה פדידה: סליחה, זה גם נופל בזה.

לאה פדידה: מקלט לנשים מוכות בפריפריה צריך מצ'ינג 25%.

חיים כץ: ממש לא.

לאה פדידה: צריך מצ'ינג 25%.

חיים כץ: ממש לא.

לאה פדידה: צריך מצ'ינג 25% – – – גם שם צריך מצ'ינג.

חיים כץ: תקשיבי, המצ'ינג לא נוגע בעניין הזה.

חיים כץ: יש תקציב מיועד.

חיים כץ: יש תקציב מיועד.

חיים כץ: ונושמים לרווחה – איפה מאיר כהן, הוא יצא לי.

חיים כץ: איפה הוא?

חיים כץ: לא, אמרו לי – – –

מאיר כהן: – – –

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: בצער רב – אני אומר לך את האמת:

חיים כץ: בצער רב אני קורא לחברי הכנסת לא לתמוך בהצעת החוק שלך, למרות שהיא הצעת חוק צודקת.

חיים כץ: לא כמו שביקשת, אבל צריך לעשות מהלך.

לאה פדידה: אז בטוח אפשר יהיה לשנות.

חיים כץ: לצערי, לא הצלחתי לעשות את זה.

חיים כץ: ועדת השרים מתנגדת להצעת החוק – –

לאה פדידה: אבל זה בטרומית, אפשר לשנות.

חיים כץ: – – ולכן אני מבקש מחברי הכנסת לא לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר חיים כץ.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת לאה פדידה מעוניינת להגיע לכאן לשלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות, בבקשה.

לאה פדידה: אדוני השר, כנסת נכבדה, כבוד השר, היה לי קשה לשמוע את ההסבר, שאתה מצדיק את הצעת החוק שלי ומתפתל להסביר לי שאתם לא תצביעו היום בעד הצעת החוק שלי.

לאה פדידה: אבל זו פעם שנייה שאני עולה ואתה אומר בפה מלא שבפריפריה מצביעים ליכוד.

חיים כץ: בצדק.

חיים כץ: בצדק מצביעים ליכוד.

לאה פדידה: ויושב מולי אדם שהוא ראש ממשלה, שר ביטחון, שר קליטה, "שרה דווארה", ומצביע עוד פעם נגד הפריפריה.

לאה פדידה: איך אתה מסוגל?

לאה פדידה: הצעת חוק נוספת – אמר חברי חבר הכנסת דודי אמסלם קודם:

לאה פדידה: אני קורא לאופוזיציה לא להצביע על חוק רק בגלל שהקואליציה הציעה, או האופוזיציה.

לאה פדידה: זה הזמן.

לאה פדידה: אתם יודעים בבית הזה שהצעת החוק שלי צודקת.

לאה פדידה: אלקין, אלקין, אתה מפריע לנתניהו לשמוע משהו חשוב.

זאב אלקין: תאמיני לי – – –

ענת ברקו: השר אלקין.

לאה פדידה: השר אלקין.

לאה פדידה: סליחה ומחילה.

ענת ברקו: אומנם אכלתם מאותו מסטינג, אבל – – –

לאה פדידה: מחילה, סליחה, השר אלקין.

לאה פדידה: זה כל כך חשוב שאני מוכנה לקרוא לו איך שהוא רוצה.

לאה פדידה: אז אני אומרת לכם שוב: הצעת החוק שלי היא הצעה טובה, כמו שהשר כץ אמר.

לאה פדידה: תפסיקו לתעתע בפריפריה.

לאה פדידה: אי-אפשר לתת לרעב סנדוויץ' רק אם יש לו חצי סנדוויץ'.

לאה פדידה: אם היה לו חצי סנדוויץ' הוא לא היה צריך אתכם.

לאה פדידה: מצ'ינג היא מילה ארורה, שגורמת לתושבי הפריפריה לא לקבל רווחה, ולעומת זאת, לתושבי כפר שמריהו, המרכז ותל אביב – לנצל 100% מהתקציב, פי שלושה לכל ילד בתחום הרווחה במרכז.

לאה פדידה: בפריפריה הם לא מסוגלים לנצל.

לאה פדידה: אם אתה אומר לראש רשות: תביא לי 25% ורק אז אני אתן לך מרכז לילדים שצריכים אוכל – בפריפריה, אקוניס, אתם לא תיתנו לו כי אין לו 25%?

לאה פדידה: מה יותר טוב מזה?

לאה פדידה: אם קבעתם, קבע המחוקק, שביישוב הזה צריך את הרווחה כך, למה לא לתת?

לאה פדידה: איך להתנות את זה בכסף?

לאה פדידה: אני קוראת לכם הפעם לא לאטום את הלב.

לאה פדידה: כמו שהשר כץ אמר, החוק הזה צודק.

לאה פדידה: תוסיפו לו, תשנו אותו.

לאה פדידה: נתניהו, ראש הממשלה, איך אתה מסוגל, בשבוע שעבר וגם השבוע, בלב קר כמו קרח, עוד פעם לא להצביע בעד הפריפריה?

לאה פדידה: אני מבקשת: מצ'ינג היא מילה ארורה, תבטלו אותה.

לאה פדידה: אדם שצריך את זה, וצריכים את המוסד הזה, אי-אפשר להתנות את זה בהון עצמי.

לאה פדידה: בואו נעשה חסד – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

לאה פדידה: – – וניתן את מה שצריך.

לאה פדידה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת לאה פדידה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה, נא לשבת.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו מצביעים על הצעת חוק , בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק , לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 42 חברי כנסת, 58 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק , לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חברת הכנסת תמר זנדברג מבקשת להירשם – –

קריאה: תומכת.

טלי פלוסקוב: – – כתומכת.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התשע"ט–2018.

נאזם בדר: החלטת ועדת האתיקה בקובלנות של אזרחים נגד חבר הכנסת אורן חזן בגין התבטאות פוגענית כלפי חבר הכנסת אילן גילאון ובקובלנה של חבר הכנסת חזן נגד חבר הכנסת גילאון.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4345/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת רויטל סויד וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת רויטל סויד, עד עשר דקות להציג את ההצעה.

טלי פלוסקוב: להצעה זו יש הצעה שהוצמדה, של חבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות, גברתי, לרשותך.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, השרים, חבריי חברי הכנסת, ממש בשעות האחרונות עמדו הנכים, חסמו כבישים, זעקו וניסו שוב, כפי שמנסים כל כך הרבה פעמים, לעורר פה בבית הזה איזו זעקה כדי שמישהו יתייחס אליהם באיזשהו אופן ויאפשר להם – לא הרבה, רק לחיות בכבוד.

רויטל סויד: אני, בהצעת החוק הזו, באה לדבר על קבוצה מצומצמת מתוך הקבוצה הזאת שנקראת קבוצת הנכים.

רויטל סויד: יש במדינת ישראל שתי אוכלוסיות שלא ממש כדאי להיות נמנה עימן.

רויטל סויד: לא בגלל שהן לא טובות, לא בגלל שהן לא ראויות ולא בגלל שהן לא מפארות את החברה שלנו ותורמות לה אלא מכיוון שהן מוזנחות, מופקרות ומופלות לרעה על ידי הממשלה.

רויטל סויד: שתי האוכלוסיות האלה הן האזרחים הוותיקים הקשישים, וגם הנכים.

רויטל סויד: רק בשבוע שעבר או לפני כמה שבועות ראינו כיצד האוכלוסייה של הקשישים נאבקת למען חיים בכבוד, וחברי הורד מפה, מהמליאה, מבלי שבאמת התקבל החוק שלו.

רויטל סויד: עכשיו, תדמיינו לעצמכם מה זה להיות נמנה גם על אוכלוסיית הקשישים וגם על אוכלוסיית הנכים, מה קורה כשאתה נמנה גם על אלה וגם על אלה.

רויטל סויד: ממשלת ישראל מנסה להציג את עצמה כממשלה חברתית, אבל האמת היא שהיא בדיוק ההפך.

רויטל סויד: זו ממשלה שמסירה מעליה כל אחריות.

רויטל סויד: הפערים החברתיים רק מתרחבים, יוקר המחיה רק מאמיר, הנטל הכלכלי רק הולך ומכביד.

רויטל סויד: אנחנו שומעים על חשבונות מים שמתייקרים, חשבונות החשמל שבחודש ינואר הולכים לעלות ב-6%, מחירי המזון שמאמירים, וגם מחירי הארנונה.

רויטל סויד: עכשיו, תדמיינו לכם איך זה לחיות עם פחות מ-4,000 שקלים לחודש.

רויטל סויד: איך אפשר להתקיים מזה?

רויטל סויד: עכשיו, אם אתם גם קשישים וגם נכים, אז אתם חייבים לא רק להתקיים אלא גם לצרוך, תוך כדי, תרופות, טיפול רפואי, סיוע, סיעוד.

רויטל סויד: נגזר על האוכלוסייה הזאת לחיות בעוני מחפיר.

רויטל סויד: בושה.

רויטל סויד: ההתעלמות פה מזה היא בושה.

רויטל סויד: שנים אנחנו שומעים את המחאה שיוצאת נגד העוולות החמורות.

רויטל סויד: כל הבקשה היא רק להשוות את הקצבה לשכר מינימום.

רויטל סויד: לא הרבה, רק לשכר מינימום.

רויטל סויד: מתוך 250,000, רבע מיליון הנכים, 80,000 הם נכים קשישים, וזו האוכלוסייה שהיא הכי חלשה במדינת ישראל.

רויטל סויד: זו אוכלוסייה שלרוב היא גם בודדה ונאלצת להתמודד לבד.

רויטל סויד: זו אוכלוסייה מושתקת, מוחלשת, והם אלה שהכי הרבה צריכים אותנו, כי אין, אבל אין, מי שידבר בשמם.

רויטל סויד: אותם הממשלה הזאת זורקת מכל המדרגות יחד עם כיסאות הגלגלים, יחד עם ההליכונים ויחד עם החיים המוגבלים, כי זה מה שאתם עושים פה בממשלה – בעלי הצרכים הרפואיים, הסיעודיים, הם לא יכולים להגיע למשרדי הממשלה כי הם גם זקנים, קשישים והם גם נכים.

רויטל סויד: הם גם לא יכולים לחסום את הכבישים, כי הם לא יכולים לצאת מהבית והם לא יכולים לצאת למאבק הזה.

רויטל סויד: המאבק הוא החובה של כולנו.

רויטל סויד: אנחנו לא נשמע אותם, כי אין להם מילים לתאר את הבושה, את החרפה, את העצב ואת האכזבה מהמדינה שנטשה אותם בחיים בלי כבוד.

רויטל סויד: בואו תסבירו לי עכשיו אתם:

רויטל סויד: נכה שהגיע לגיל שברוך השם, הוא אזרח ותיק, מה הוא צריך להיות יותר: להיות יותר קשיש או להיות נכה יותר?

רויטל סויד: מה הוא צריך לבחור?

רויטל סויד: בין זה או בין זה?

רויטל סויד: הצעת החוק שלי, שעומדת היום פה בפניכם, רוצה רק דבר אחד, וזה להחזיר את המצב לקדמותו לפני שנת 2003, שבה יכלו מי שזכאים לקצבת נכות להיות זכאים במקביל גם לקצבת זקנה, וזה עד כדי כך פשוט.

רויטל סויד: לאדם מגיעה הקצבה שלו ברגע שהוא פורש.

רויטל סויד: 80,000 איש בלבד במדינת ישראל.

רויטל סויד: אנחנו מבזבזים מיליונים על כל מיני חוקים: על חוקי צנזורה, על חוקים כאלה ואחרים; על זה אתם לא מוכנים לשים שקל?

רויטל סויד: במרס האחרון הוחלט על תוספת של 470 שקלים לקצבאות הנכים, ומאחר שחוק הביטוח הלאומי קובע שאדם אינו יכול לקבל יותר מקצבה אחת, ההחלטה לא כללה את הנכים הקשישים, שקיבלו רק 235 שקלים תוספת לקצבתם.

רויטל סויד: יותר מזה: תארו לעצמכם את האנשים שעלו עכשיו מהעלייה הגדולה של שנות ה-90, שחלקם גם נלחמו במלחמת העולם השנייה.

רויטל סויד: הם חיו בברית המועצות עד שנות ה-90, עלו לארץ כדי להגשים יהדותם, והם, אותם אנשים, גם אין להם זכויות פנסיוניות.

רויטל סויד: עכשיו, תארו לעצמכם אותם כשהם נמצאים בביתם: חלקם גרים בבתים שאינם ראויים בכלל למגורים; הם צורכים תרופות ולעיתים מוותרים על תרופה כזו או אחרת כי אין להם מספיק כסף והם צריכים גם לרכוש מזון.

רויטל סויד: לרוב, גם אין להם משפחה כדי להיתמך על ידה.

רויטל סויד: והממשלה הזו הפכה לחם למותרות, ותרופה – לדבר שהוא בלתי אפשרי.

רויטל סויד: ואת זה אנחנו צריכים לעצור.

רויטל סויד: לפי דוח העוני של הביטוח הלאומי, בישראל יותר מ-180,000 משפחות של קשישים חיות מתחת לקו העוני.

רויטל סויד: אלה נתונים מהגבוהים בעולם המערבי.

רויטל סויד: כאשר קשישים הם גם נכים, הם מובילים את הנתונים המרכזיים בדוח.

רויטל סויד: הקשישים הנכים נמצאים בתחתית סולם העוני:

רויטל סויד: עד 2021 אמורה קצבת הנכות לגדול באופן מדורג לרמה של 3,700 שקלים, בעוד נכה קשיש יקבל בשיא הדירוג 3,450 שקלים בלבד.

רויטל סויד: מדובר בסכומים שקטנים ב-30% משכר המינימום במשק, שלא יספיקו למחיה, להוצאות על ביטוח, טיפול בריאות – שיניים, מכשירי שמיעה או ייעוץ רפואי בתשלום.

רויטל סויד: הצעת החוק שהגשתי היא הצעת חוק מחויבת מציאות.

רויטל סויד: היא תפתור את הבעיה המהותית של 80,000 האזרחים הוותיקים, הקשישים, שהם גם נכים.

רויטל סויד: היא אולי לא תאפשר להם מחיה ברוחב, אבל היא תאפשר להם את המחיה בכבוד; היא תאפשר להם לקבל גם את קצבת הנכות וגם את קצבת הזקנה כדי שיוכלו לחיות קצת יותר טוב.

רויטל סויד: באיזו מין חברת מופת אנו מתיימרים להיות כשאנחנו באים וזועקים שנכה קשיש לא אמור לבחור בין מזון לבין תרופה?

רויטל סויד: אני רוצה לשתף אתכם:

רויטל סויד: אני הלכתי למוסד לביטוח הלאומי כדי לשבת עם מנהל המוסד, מור-יוסף – בגלגול הקודם, לפני שישב מר שפילגר – והצגתי לו את הצעת החוק הזאת, שהיא כל כך מחויבת המציאות.

רויטל סויד: הוא בא ואמר: אלה סכומי עתק, בואו נראה מה אפשר לעשות.

רויטל סויד: הצעתי גם, שגם אם זה לא יהיה כפל קצבאות מלא, לפחות, אבל לפחות, נגיע למצב שבו יהיה חלק מהקצבה, שיכול איכשהו להתקזז, להסתדר – קצת לאפשר לאנשים בארץ הזאת לחיות.

רויטל סויד: והתשובה לצערי הייתה שלא ניתן להגיע לזה.

רויטל סויד: אז עכשיו, חבריי, אני באה ואומרת לכם: מי שממילא חי מקצבת נכות, אל תגזרו עליו, כשהוא מגיע לגיל הפרישה, לחיות בעוני יותר מחפיר; אל תגזרו עליו לחיות ללא רשת של ביטחון סוציאלי; אל תגזרו עליו לבחור בין הלחם לבין התרופות; אל תגזרו עליו את המצב שבו הוא יצטרך להיות בביתו ולא יוכל בשום דרך וצורה שהיא להתקיים.

רויטל סויד: לא הגיוני שהמדינה תתייחס ככה לאזרחיה הוותיקים; לא הגיוני שמדינה תתייחס ככה לנכיה; לא הגיוני שאדם שמגיע לגיל של קשישות או לגיל שהוא אזרח ותיק יצטרך לבחור מה הוא יותר: הוא יותר נכה או יותר אזרח ותיק?

רויטל סויד: תצטרפו להצעת החוק הזאת, תצביעו בעד, זאת הצעת חוק שהיא מחויבת המציאות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1015/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כאמור, להצעה הזאת הוצמדה הצעת חוק של חבר הכנסת אילן גילאון:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת אילן גילאון, לרשותך עד שלוש דקות.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, רבותיי וחבריי חברי הכנסת, אז מה, גברתי – מה אתה מעדיף להיות, נכה או זקן?

אילן גילאון: אולי במציאות הזאת אפשר גם להיות נכה וזקן, או שזאת תופעת טבע שעד גיל 67 אדם נכה, ובגיל 67 הוא פוסק להיות נכה; הוא הופך לאצן אולימפי, גברתי, הולך לאולימפיאדה הבאה בטוקיו.

אילן גילאון: ואני לא אומר את הדברים מתוך הנקודה הפופוליסטית של: תחלקו ותחלקו.

אילן גילאון: גברתי, אני קובע עובדה, ואותה ידעו גם בבית הספר אצלי, שבו למדתי, ששם ילדים בכיתה ו' כבר הלכו לצבא כי היו בני 18: אדם קשיש נכה, בעייתו עולה בטור הנדסי, לא רק בטור חשבוני.

אילן גילאון: כדי להסביר, לכל מי שמתבלבל לפעמים במונחים האלה בצורה תהומית – הרי חלק מהזקנה היא נכות.

אילן גילאון: נחמה אחת אני יכול להגיד לך: תוחלת החיים של אנשים נכים היא באופן סטטיסטי קצרה יותר, ויכול להיות שהדבר איננו משתנה פה.

אילן גילאון: לכן, היות שאני לא פופוליסט, ואני לא אומר: תיתנו גם את זה וגם את זה, אני אומר לכם – לך אני מציע, כי אתה יכול להוביל את זה, כבוד השר – את הדבר ההגון ביותר.

אילן גילאון: אגב, הגינות זה לא דבר בלתי מתקבל על הדעת במציאות פוליטית; במציאות שבה כלכלה בנויה על תשתיות ועל מיסים ועל תשלומי העברה.

אילן גילאון: לכו למודל שקוף, הוגן, ברור, שמתייחס לסטטוס של בן אדם לצורך קצבה.

אילן גילאון: כי הלוא קצבה מהי, בסך הכול, גברתי?

אילן גילאון: היא מקפצה לעזור לאדם מן המקום שהוא נמצא לקפוץ קדימה ביתר קלות כדי להגיע למחוז חפצו מכובד ועצמאי.

אילן גילאון: ולכן אני אומר: קצבה – לסטטוס; מיסים – לכסף.

אילן גילאון: אל תערבבו את הדברים.

אילן גילאון: אל תיתנו מנכות מסוימת הנחה כזאת, ואל תיתנו לי הנחות בארנונה; תתכללו ותאגמו את הדברים, כדי שהם יהיו ברורים לגמרי.

אילן גילאון: אדם שהוא גם נכה והוא גם מבוגר, נכותו עולה, משום שאין אנשים בלתי מוגבלים; כל בני האדם הם או מוגבלים או נשאי מוגבלות או מוגבלים לפרקים או יש בסביבתם מוגבלים או רוצים להזדקן כדי להיות מוגבלים בסופו של דבר.

אילן גילאון: ההגינות מחייבת שאדם יקבל על פי סטטוסו מבלי לקצץ בסטטוס השני, לא להגביל אותו לא ללכת ולצאת לעבודה, ושישלם מיסים על כל הכנסותיו – באופן הוגן, באופן הגון, שמתייחס לצרכים שיש לאדם.

אילן גילאון: ולכן אני אומר: זה דבר פשוט, על-טבעי, אבל הוא עניין של חלוקה.

אילן גילאון: וכאמור, כל מה שאנחנו עוסקים בו זה עניין של חלוקה.

אילן גילאון: כן, לכל אדם במדינת ישראל יש זכות שלא יהיה לו יותר מדי קר בחוץ ולא יותר מדי חם בקיץ ושיהיה לו אוכל בבית, במקרר שלו, ושיהיה לו כסף לתרופות – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אילן גילאון: – – ושאדם זקן יוכל גם לקנות מתנה לנכד שלו.

אילן גילאון: אלה דברים בסיסיים – – –

חיים כץ: – – –

אילן גילאון: כן, אני מדבר בשמו, אני יודע את זה, הוא לא יכול לדבר.

אילן גילאון: השר מסכן, הוא מוגבל, אבל אני יכול לומר את הדברים האלה.

אילן גילאון: כן, הזכות הזאת ישנה.

אילן גילאון: ואתה יודע מה, אני אגיד לך יותר מזה.

אילן גילאון: גם הכסף ישנו: מיסים, תשלומי העברה.

אילן גילאון: סטטוס – לקצבה; הכנסות – למיסים.

אילן גילאון: ואז אנחנו נפתור את הבעיה.

אילן גילאון: ואז תוכל להיות גם זקן, גם נכה וגם חד-הורי באותו זמן, ותקבל את כולן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: ישיב, כמובן, השר חיים כץ, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

טלי פלוסקוב: אז מה אתה אומר?

טלי פלוסקוב: אני אתן לך תשע דקות, אדוני השר?

חיים כץ: מה שאת רוצה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

חיים כץ: אני סומך על דודי אמסלם שהוא עכשיו מגייס את כולם פנימה.

חיים כץ: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי את רויטל ושמעתי גם את אילן.

חיים כץ: אני חושב שמשרד הרווחה, בשלוש השנים האחרונות, עשה – אני לא רוצה להגיד: יותר מכמה שרים ביחד.

חיים כץ: קודם כול, התקציב שלו הוכפל, כי שיטת המשא ומתן השתנתה.

נחמן שי: התקציב הוכפל?

חיים כץ: כמעט.

חיים כץ: מארבע לשמונה.

חיים כץ: כמעט.

נחמן שי: – – –

חיים כץ: מה?

נחמן שי: – – –

חיים כץ: היום, אתה יודע, יש בעיה בקצבאות הזקנה.

חיים כץ: שיטת ההצמדה השתנתה ב-2003.

חיים כץ: אני זוכר שאללה ירחמו, גדעון בן-ישראל, שייצג את הגמלאים – אז הייתי יו"ר ועדת העבודה והרווחה – היה צריך לקבל 50 שקל עדכון של קצבת הזקנה.

חיים כץ: אני באתי אליו ואמרתי לו: בוא נוותר כולם כי יש 10% מקבלי הבטחת ההכנסה בין כל האזרחים הוותיקים.

חיים כץ: יש 187,000, והם גם 10% מהעניים, מקו העוני.

חיים כץ: אמרתי: בוא ניתן, במקום לכל הגמלאים במדינת ישראל, רק למקבלי הבטחת הכנסה.

חיים כץ: אתה יודע איך הוא התנגד לי?

חיים כץ: ואולי בצדק.

חיים כץ: כי זה ביטוח.

חיים כץ: זה ביטוח אוניברסלי שבן אדם מבטח, והוא משלם, ומגיע לו.

חיים כץ: אמרתי לו: תשמע, אבל אבא שלי לא צריך את ה-50 שקל, גם אתה לא צריך את ה-18 שקל – אתה תחיה בלי זה.

חיים כץ: באתי למשה כחלון ואמרתי לו, כמו שראינו היום בעיתון: בוא ננסה לפטור את כל האזרחים הוותיקים שנמצאים מתחת לקו העוני, אנחנו יודעים את המספר, לשנת 2017 – מה, רויטל, מה קרה?

רויטל סויד: אמרתי לו: קודם תענה לחוק, אחר כך תענה לו.

חיים כץ: אני אענה מה שאני רוצה.

רויטל סויד: בגלל זה דיברתי אליו, ולא אליך.

חיים כץ: אני עונה על מה שאני רוצה.

רויטל סויד: בגלל זה דיברתי אליו, ולא אליך.

חיים כץ: בסדר.

רויטל סויד: זה שאתה עושה מה שאתה רוצה, אני יודעת.

חיים כץ: אבל אני עושה טוב.

טלי פלוסקוב: נכון.

חיים כץ: ואני לא עושה פופוליזם.

רויטל סויד: בוא נשמע.

חיים כץ: תקשיבי, ואני לא עושה פופוליזם – –

רויטל סויד: בוא נשמע.

חיים כץ: – – כי אם היו לי 2.5 מיליארד, לא הייתי מחלק את זה כמו שאת אומרת.

חיים כץ: כי יש דברים יותר חשובים.

רויטל סויד: בוא תסביר.

חיים כץ: לא, אבל אני אסביר לו.

חיים כץ: לך אני אגיד בסוף את התשובה.

חיים כץ: ולכן – – –

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אתה עצרת שב-2017, כדי להוציא את כולם מקו העוני – – –

חיים כץ: היינו צריכים 662 מיליון, ושינוי ההצמדה, והיום אנחנו צריכים כ-800 מיליון לקו העוני של 2018 – כ-850 מיליון – ושינוי ההצמדה.

חיים כץ: תוספת התקציב שהולכים לתת לאזרחים הוותיקים, שמתבטאת ב-18 שקלים, זה 216 מיליון שקל, שנתי.

טלי פלוסקוב: אתה אומר: זו ההצמדה נכון להיום.

חיים כץ: כן, אם אנחנו עושים 980 – – –

טלי פלוסקוב: לא, כי מחר יצאו ויגידו: 6 שקלים.

טלי פלוסקוב: אז צריכים כבר לדעת על מה אנחנו מדברים.

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: אנחנו רוצים לנסות למצוא פתרון לאזרחים הוותיקים, ולו גם בהפחתה – שיבואו לממשלה ויפחיתו הפחתה רוחבית וינסו לתת לאזרחים הוותיקים.

חיים כץ: כי בכל זאת היה שינוי בהצמדה.

חיים כץ: המדד לא עלה.

חיים כץ: חברי הכנסת והשרים, שכרם עלה – גם לחברי הכנסת והשרים, שהם צמודים לשכר הממוצע במשק; כל הזמן זה היה לחברי הכנסת, ולאחרונה – גם לשרים.

חיים כץ: אני חושב שצריך לעשות שינוי בחלוקה.

חיים כץ: היו לי שיחות לא מעטות עם שר האוצר, והחלטנו שאנחנו מנסים להקים ועדה, ולראות מה אנחנו עושים עם האזרחים הוותיקים.

חיים כץ: הנכים קיבלו לאחרונה 4.241 מיליארד – 4.

חיים כץ: 241 – יקבלו את זה בפעימות.

קריאה: – – –

חיים כץ: חברתי, כשהיה שר אוצר אחר, הנכים לא קיבלו כלום.

חיים כץ: כלום.

חיים כץ: בקדנציה הקודמת הנכים לא קיבלו כלום.

חיים כץ: 4.241 מיליארד הליכוד נתן, ולא שמעתי אותך אז – ואת עושה עבודה ברוכה – ולא שמעתי אותך אז צועקת ומתלוננת.

טלי פלוסקוב: רק תיקון קטן אדוני השר: הליכוד וכולנו.

חיים כץ: הממשלה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

חיים כץ: הממשלה – ליכוד וכולנו ויהדות התורה – – –

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: זה תיקון משמעותי.

טלי פלוסקוב: הממשלה.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: הממשלה.

חיים כץ: הממשלה נתנה – – –

מיקי רוזנטל: אם לא הכנסת, גם לא – – –

חיים כץ: מה, מיקי שלי, מה?

חיים כץ: מה לא בסדר?

מיקי רוזנטל: הכול בסדר, הכול נפלא.

טלי פלוסקוב: יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אלי אלאלוף, אומר שזה 4.358 מיליארד.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: למה?

אלי אלאלוף: – – – בגימטרייה – – –

חיים כץ: לא שומע.

אלי אלאלוף: בגלל הגימטרייה – – –

חיים כץ: לא, זה היה 2.241 מיליון.

חיים כץ: ה-41 זה פעמיים ח"י וחמסה.

חיים כץ: זה היה 4.100 מיליארד.

חיים כץ: אני באתי ואמרתי שאני רוצה פעמיים ח"י וחמסה.

חיים כץ: זה היה 41 מיליון.

חיים כץ: הבאנו את זה.

חיים כץ: זה עבד יפה – החלוקה.

חיים כץ: עשינו עכשיו את חוק הסיעוד – לא מושלם, אבל עלייה דרמטית, דרמטית, לאזרחים הוותיקים.

טלי פלוסקוב: 1.7 מיליארד – נכון, אדוני השר?

חיים כץ: עלייה דרמטית.

חיים כץ: זה לא בא יש מאין.

חיים כץ: נכון שזה בא מהצד ההוא של השלטון ולא בא מהצד של הפופוליזם, של נבוא וניתן בלי אחריות.

חיים כץ: אין אחריות, רויטל – בואו ניתן 2 מיליארד, 4 מיליארד.

חיים כץ: אני מאוד מקווה שוואללה, תהיי בצד ההוא כל הזמן ותוכלי להעלות דרישות, ולא תהיי בצד הביצועי.

חיים כץ: אני מאוד מקווה, כי לפי הפזרנות שלך והקלות – אז זה בסדר, זה נחמד.

חיים כץ: אבל יש מישהו אחראי פה, שצריך לשבת על התקציב ולקבוע את סדר העדיפויות, כי התקציב ברווחה עלה דרמטית – הרבה מעבר למה שהיה.

חיים כץ: הרבה מעבר למה שהיה.

חיים כץ: ונעשו דברים.

חיים כץ: מאיר כהן, אני אמרתי עליך שפתחת את התוכנית נושמים לרווחה כפיילוט – וזו תוכנית ברוכה, ברוכה, שהכפילה את עצמה בגלל ההצלחה, בגלל שרואים שם הצלחה.

חיים כץ: אמרתי שלצערי אנחנו לא יודעים לתת את זה לערים בסוציו גבוה, שיש להן אוכלוסיות גדולות בסוציו נמוך, בינתיים.

חיים כץ: אמרתי זה קודם, בדיון הקודם, כשלא היית, שהתחלת מהלך של – זהו?

חיים כץ: לכן, אין לנו את היכולת; יש לנו את הרצון לעזור לאוכלוסיות המוחלשות במדינת ישראל.

חיים כץ: בשביל זה ביקשתי להיות שם – ואני השר היחיד שלא נסע לחו"ל על חשבון המשרד ולו גם פעם אחת.

חיים כץ: תרשמי לך – פעם אחת.

חיים כץ: כי כל שקל הלך לאוכלוסיות המוחלשות.

חיים כץ: בצער אני אומר, מה לעשות, אנחנו עכשיו בצד של הרעים.

חיים כץ: אילן, אני אוהב אותך.

חיים כץ: אנחנו הצד של הרעים, ואתה הצד של הטובים, ואני קורא לכנסת לא לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר חיים כץ.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לשתי הצבעות רצופות.

רויטל סויד: – – –

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: את יכולה, נכון, לקבל עוד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: גם אילן גילאון, אם ירצה, רשאי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: אדוני השר, הקשבתי לתשובתך ברוב קשב.

רויטל סויד: דיברת על זה שתקציב המשרד הוכפל – כל הכבוד; במה זה בדיוק מקדם את האזרחים הוותיקים, את הקשישים שהם גם נכים?

רויטל סויד: דיברת על זה ששר האוצר הקודם לא עשה כלום למען הנכים – יכול להיות; במה זה מקדם, עם כל הכבוד, את האזרחים הנכים והקשישים?

רויטל סויד: דיברת על זה שאין קשר בין המיליארדים לבין הנכים, על הפזרנות, ודיברת על זה שאתה השר היחידי שלא נסע לחו"ל על חשבון המשרד – אני מצדיעה לך.

רויטל סויד: כל הכבוד.

חיים כץ: כמה פעמים את נסעת?

חיים כץ: כמה פעמים את טיילת?

חיים כץ: כמה טיילת?

חיים כץ: כמה טיילת.

רויטל סויד: עם כל הכבוד, אני חברת כנסת ואתה שר הרווחה, שאמור, עם כל הכבוד, לדאוג גם לנכים וגם לקשישים.

חיים כץ: כמה טיילת?

חיים כץ: כמה טיילת בחו"ל?

רויטל סויד: ואתם פה הולכים, כולכם, להצביע על 80,000 אנשים, שהם גם אזרחים ותיקים והם גם נכים, ואתם הולכים לגזור את דינם לחיי עוני מחפיר.

רויטל סויד: תתביישו לכם.

רויטל סויד: לפני עשר דקות עמדתם כאן והצבעתם על חוק רובי ריבלין.

רויטל סויד: ראש ממשלה בפרנויה שולח את נערי נתניהו שלו כדי שיצביעו על חוק רובי ריבלין, כשהוא קורא לחוק חוק גדעון סער.

רויטל סויד: מה קרה?

רויטל סויד: לא חיזבאללה על הגדרות, לא חמאס על הגדרות.

רויטל סויד: רק רובי ריבלין על הגדרות.

קריאותקריאות: – – –

רויטל סויד: עשר שנים היו לראש הממשלה להעביר את החוק הזה – – – במקום להצביע בעד קשישים, בעד נכים.

רויטל סויד: אתם מצביעים בעד ראש ממשלה עם שלושה תיקים, חשוד – –

קריאות: – – –

רויטל סויד: – – שרק רוצה לשמור על הכיסא שלו.

רויטל סויד: תתביישו לכם.

רויטל סויד: איזה פרצוף יש לממשלה?

רויטל סויד: קואליציה שמעבירה חוק פרסונלי לראש ממשלה ולא מעבירה תקציב לנכים ולקשישים.

מיקי לוי: – – –

קריאות: דמגוגיה.

רויטל סויד: בדיוק.

קריאות: – – –

רויטל סויד: פשוט תתביישו.

רויטל סויד: את חוק רובי ריבלין על הגדרות העברתם – – –

דוד אמסלם: אני מתבייש שחברת כנסת מדברת ככה בדמגוגיה.

דוד אמסלם: בזה אנחנו מתביישים.

רויטל סויד: היו פה לפניך.

רויטל סויד: תשאל אותם לאן הגיעו נערי נתניהו.

רויטל סויד: איפה יהיה סופך בסוף – – –

דוד אמסלם: הדמגוגיה שלך, הרי, היא נמוכה, היא נמוכה.

רויטל סויד: עשר שנים ראש הממשלה לא העביר פעם אחת חוק כזה.

רויטל סויד: עכשיו, כשהוא רועד מפחד ומפחד, הוא משתמש בך.

רויטל סויד: לא מתאים לך להיות כלי בשבילו, להעביר את חוק רובי ריבלין.

רויטל סויד: לא מתאים לך.

דוד אמסלם: דמגוגיה זולה, זה מה שאת עושה.

דוד אמסלם: רק דמגוגיה.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

דוד אמסלם: דרך אגב, סכסוכים, שקרים, זה מה שאת עושה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

טלי פלוסקוב: גם לרשותך עד שלוש דקות.

אילן גילאון: רציתי, גברתי, לנצל את שלוש הדקות, קודם כול כי אני רוצה להגיד משהו טוב על הממשלה.

אילן גילאון: זה ששני שרים מחזיקים בשליש מתיקי הממשלה – לדעתי זה ייעול, זה חיסכון גדול, וכך צריך להמשיך.

אילן גילאון: ליבי עם החבר הטוב שלי, שר הרווחה, כי אני יודע שיש לו בעיה עם המוטיב המרכזי.

אילן גילאון: אבל איך אמרת, עדיף לבחור ולייצג היום את הרעים – ואתה באמת מייצג את הרעים.

אילן גילאון: לא של רעים.

אילן גילאון: אני לא בא מהנימוק הפופוליסטי ואומר: תחלק.

אילן גילאון: אני אומר, העניין של עוני הוא חלוקה לא נכונה ולא הוגנת של עושר.

אילן גילאון: ואני מאמין בחוק כלים שלובים: כאשר נותנים לאלה, לוקחים מאלה.

אילן גילאון: היום, אתה ראית, כבוד שר הרווחה, התפרסמו הנתונים לגבי העשירון התחתון, שלושת העשירונים התחתונים, ואנחנו מבינים שמדינת ישראל – – –

חיים כץ: – – –

אילן גילאון: מה?

אילן גילאון: יש לך גם בכלכליסט – אני לא עושה פה פרסומת לעיתונים אבל תקרא.

אילן גילאון: אנחנו, שכל כך רוצים להיות חלק מן ה-OECD וכל כך מתגאים בעובדה הזאת – אנחנו בכל המדדים האלה נמצאים במקומות האחרונים.

אילן גילאון: נדמה לי שאנחנו במקום האחרון, מדינת ישראל, או לפני האחרון, מבחינת העניין של ההשקעה הממשלתית בפרט, בציבור, מבחינת סעד, מבחינת קצבת הנכות.

אילן גילאון: ולכן, אני אומר, כאשר שליח ציבור צריך לקבל החלטות, הוא צריך לקבל אותן תמיד בתור נכה, זקן, ולא בתור צעיר בריא.

אילן גילאון: זאת הבעיה, אתם מקבלים את ההחלטות שלכם, כביכול, מתוך חמלה.

אילן גילאון: אף אחד פה לא מבקש חמלה.

אילן גילאון: אני מבקש מכם שתראו את הדבר הזה באופן אוניברסלי: כל בני האדם במדינת ישראל הם גם חולים.

אילן גילאון: לכן, החולים לא צריכים להתאגד.

אילן גילאון: כל בני האדם במדינת ישראל – יש להם פוטנציאל להיות אנשים מוגבלים, ובוודאי זקנים, ואני מאחל לכולכם אריכות ימים.

אילן גילאון: היכולת לחשוב על עצמך כשאתה ברצפת העניין, היכולת להתגבר, עם מפלס החרדה, היא הדבר הנכון.

אילן גילאון: לא ביקשתי שום דבר ברמה של: תחלקו לכולם.

אילן גילאון: קחו מפה, תחלקו כאן, תבנו מודל שהוא מודל הגון, גברתי.

אילן גילאון: שקוף.

אילן גילאון: אל תכפילו רגליים ותחלקו בשניים כדי לבלבל את כל האנשים.

אילן גילאון: וכל קבוצה שאיננה מיוחסת ואין לה ייצוג מספיק חזק, איננה מקבלת.

אילן גילאון: ראיתי איך טיפלו בכל מיני קבוצות אזוטריות של 60 איש, של 70 איש, שיש להם כאן משמעות בברית הבלתי-קדושה שיש ביניכם.

אילן גילאון: ולכן, כבוד שר הרווחה, אל תדבר לי על פופוליזם ועל חלוקה לא נכונה.

אילן גילאון: אני יודע, אני מכיר אותך, ואני יודע שאתה בתוך תוכך לא מאמין בדברים שאמרת כאן, כי האמונות שלך הן שונות לגמרי ממה שאמרת.

אילן גילאון: ולכן, אל תבלבלו לי יותר את המוח עם חברות, חברתיות וחברותיות – זה לא מעניין אותי.

אילן גילאון: תגידו לי מי מקבל כמה ומי משלם כמה.

אילן גילאון: האזרחים צריכים לדעת שיש להם ממשלה שהיא איננה לעומתית להם.

אילן גילאון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעות.

טלי פלוסקוב: כעת יהיו שתי הצבעות רצופות.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: ההצבעה הראשונה, על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ז–2017 – מה?

יואל חסון: תחכי שיגיע.

טלי פלוסקוב: אני אמתין.

טלי פלוסקוב: אני אמתין, עד שאני מקריאה, אני לוקחת את זה בחשבון.

טלי פלוסקוב: שוב, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ז–2017, כפי שהוצגה על ידי חברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 60 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 56 חברי כנסת בעד.

טלי פלוסקוב: 60 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ז–2017, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ה–2015, כפי שהוצגה על ידי חבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 60 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 56 חברי כנסת בעד.

טלי פלוסקוב: 60 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ה–2015, לא אושרה.

הצעת חוק-יסוד: [הצעת חוק פ/5871/20; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת הצעת חוק-יסוד: השוויון, של חבר הכנסת מוסי רז וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, בראשית דבריי אני רוצה להשתתף בצערה של משפחת אימאן אחמד עוואד בת ה-29, שנרצחה אתמול.

מוסי רז: האישה ה-25 במספר שנרצחה בארץ מתחילת השנה.

מוסי רז: ובעצם לא רק בצערם, אלא בצער כל הנשים והגברים במדינת ישראל, כולנו – שעומדים חסרי אונים מול הרצח המתמשך הזה.

מוסי רז: אני רוצה גם לאחר החלמה מהירה לשירה איש-רן, ולבנה בן היומיים-שלושה, שנפגעו בפיגוע בעפרה, ולהשתתף בצער של משפחתו של אחמד יאסר אבו עאבד בן הארבע, שנורה בעזה ביום שישי, ונפטר אמש מפצעיו.

קריאות: – – –

מוסי רז: מדינת ישראל תבטיח שוויון זכויות אזרחי ומדיני גמור לכל אזרחיה, ללא הבדל דת, גזע ומין.

מוסי רז: זו ההצעה שאני מציע עכשיו.

מוסי רז: זו, ללא תוספת – יואל, יואל, מה קרה?

יואל חסון: סליחה, סליחה, אני אלמד ממך באמת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

טלי פלוסקוב: מה קרה?

טלי פלוסקוב: הציוץ של יואל חסון הגיע?

יואל חסון: תגידי לי איפה השיעור, לאן להגיע – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליואל חסון – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, המצלמות מכוונות לכיוון מוסי רז כרגע.

טלי פלוסקוב: אני מוסיפה לך עוד דקה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אתה יכול להמשיך.

מוסי רז: אני חוזר, גברתי היושבת-ראש – – –

קריאות: – – –

מוסי רז: כל מה שאני מציע – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: – – – תתביישו לכם.

יואל חסון: אין בעיה, הכול בסדר.

עאידה תומא סלימאן: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: כרגע הקולגה שלכם, חבר הכנסת מוסי רז, מציג את החוק שלו, אז נא להירגע, בבקשה.

מוסי רז: כל מה שאני מציע זה להכניס לחוק הישראלי את המשפט: מדינת ישראל תבטיח שוויון זכויות מדיני ואזרחי גמור לכל אזרחיה, ללא הבדל דת, גזע ומין.

מוסי רז: המשפט הזה ודאי מוכר לכם מאיזשהו מקום.

מוסי רז: ואני רוצה לשאול אותך, שרת המשפטים, האם תצביעי היום נגד מגילת העצמאות של מדינת ישראל?

מוסי רז: וגם אתכם, ארבעת השרים האחרים סביב שולחן הממשלה, האם תצביעו היום נגד מגילת העצמאות של מדינת ישראל?

מוסי רז: שמעתי שוועדת השרים אמרה שהיא דוחה את עמדתה בשלושה חודשים.

מוסי רז: אני בהחלט יכול להבין את זה.

מוסי רז: רק אתמול נודע להם על מגילת העצמאות, רק אתמול הם שמעו על המשפט הזה פעם ראשונה והם צריכים שלושה חודשים לחשוב אם הם בעד שוויון או נגד שוויון.

מוסי רז: זה בהחלט הגיוני.

מוסי רז: רק אתמול שמעו על מגילת העצמאות.

מוסי רז: אני רוצה לשאול מי יעז להצביע היום כאן נגד סעיף השוויון במגילת העצמאות של מדינת ישראל, ובכך יוכיח שהוא לא מחויב לערכים הדמוקרטיים של מדינת ישראל, הוא לא מחויב לערכי היסוד של מדינת ישראל, וספק אם הוא מחויב למדינת ישראל בכלל.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/20/5492; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: להצעה הזאת הוצמדה הצעה של חברת הכנסת מרב מיכאלי, הצעת חוק-יסוד: שוויון זכויות חברתי ומדיני לכל אזרחי מדינת ישראל (תיקוני חקיקה).

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי, עד שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי היושבת-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת – לא יודעת איך להגיד לכם, יש דברים שאמורים להיות פשוט מובנים מאליהם.

מרב מיכאלי: שוויון ללא הבדל – – –

מיכל רוזין: אל תיסחפי.

מרב מיכאלי: שוויון ללא הבדל דת, גזע ומין.

מרב מיכאלי: כלומר, כל בני ובנות האדם נולדו ונוצרו שוות ושווים.

מרב מיכאלי: לא צבע העור שלהם, לא איברי הרבייה שלהם, לא המוצא שלהם, אף אחד מהדברים האלה, כולל גם לא האמונה שבה הם מחזיקות או מחזיקים, או הדת שאליה הם משתייכות או משתייכים – אף אחד מכל אלה לא אמור להפוך אותם לשווים יותר או שווים פחות.

מרב מיכאלי: זה דבר ממש בסיסי בחברה מודרנית מתוקנת.

מרב מיכאלי: זה דבר שכתוב במגילת העצמאות שלנו, שעליה קמה מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: הטקסט המכונן של מדינת ישראל אומר: שוויון מלא ללא הבדלי דת, גזע ומין.

מרב מיכאלי: הגיע הזמן, חברות וחברים, לשים את השוויון הזה, שאמור להיות כל כך מובן מאליו, בחוק-היסוד שלנו.

מרב מיכאלי: במיוחד חשוב לעשות את זה אחרי שהעבירו כאן את חוק הלאום, שאינו כולל את המילה "שוויון", וחזרו ואמרו לנו: מה הבעיה?

מרב מיכאלי: יש כבר שוויון בחוקי-היסוד.

מרב מיכאלי: אז אין לנו שוויון בחוקי-היסוד, חברות וחברים, אבל בואו נשים שוויון בחוק-היסוד שלנו.

מרב מיכאלי: הינה ההזדמנות להוסיף את השוויון בחוקי-היסוד האחרים, וכך לפתור גם את הבעיה הכל-כך קשה וחריפה שעולה מחוק הלאום.

מרב מיכאלי: פשוט שוויון בין בני ובנות אדם.

מרב מיכאלי: אני קוראת לכם ולכן לתמוך בהצעה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: תשיב על שתי ההצעות במשולב שרת המשפטים, חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק-יסוד: השוויון של חבר הכנסת מוסי רז מבקשת לעגן את ערך השוויון בחוק-יסוד.

איילת שקד: כידוע, הפסיקה הישראלית הכירה בזכות השוויון כזכות חוקתית הנגזרת מהזכות לכבוד.

איילת שקד: למעשה גם שנים רבות לפני חקיקת חוקי-היסוד, והרבה לפני פסק דינה של השופטת דורנר בפרשת אליס מילר, ישראל נהגה בשוויון גמור.

יוסף ג'בארין: מה הבעיה לכתוב את זה?

יוסף ג'בארין: הגיע הזמן לכתוב את זה.

איילת שקד: האם ישראל צריכה לקיים שוויון אזרחי גמור בין כל אזרחיה, ללא שום הבחנה ביניהם?

איילת שקד: על כך התשובה הברורה היא כן.

איילת שקד: היא עושה זאת מימיה הראשונים.

מיכל רוזין: בואו נשנה את השופטים, שייתנו לנו פסיקה אחרת.

ענת ברקו: כפרטים, כן.

איילת שקד: היא עושה זאת מימיה הראשונים, ותפיסת השוויון – – –

טלי פלוסקוב: בואו נסכם שאנחנו לא נפריע לשרה, חברי הכנסת.

איילת שקד: היא עושה זאת מימיה הראשונים, ותפיסת השוויון שמלווה אותה מאז ראשית ימי המדינה רק הלכה והשתכללה עם השנים.

יוסף ג'בארין: כמו חוק הלאום.

איילת שקד: לאחרונה, בעיקר מאז התקבל חוק-יסוד: הלאום, נשמעים במחנה השמאל קולות וזעזועים, כאילו חוק-היסוד החדש פגע בדרך כלשהי בזכות לשוויון בישראל.

איילת שקד: האם חוק-יסוד: הלאום פוגע כהוא זה בזכות לשוויון אזרחי בישראל?

איילת שקד: התשובה היא לא, הוא לא פוגע.

איילת שקד: חוק-יסוד הלאום בא לעולם על מנת לעגן את ערכיה הלאומיים של מדינת ישראל במעמד-על.

איילת שקד: האם מדינה הדוגלת בשוויון מלא לאזרחיה היא בהכרח גם מדינת כל לאומיה, כמו שאומר חבר הכנסת אחמד טיבי?

איילת שקד: התשובה הברורה היא לא.

איילת שקד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, ושלו בלבד.

איילת שקד: לי היה ויכוח, אני זוכרת, לפני כמה שנים, כשהייתי חברת כנסת, בערוץ הכנסת מול אחמד טיבי, והוא התעקש שמדינת ישראל צריכה להיות מדינת כל לאומיה.

איילת שקד: אז התשובה היא לא, היא לא תהיה מדינת כל לאומיה.

איילת שקד: יש שוויון אזרחי גמור לך ולי, יש לנו את אותן זכויות, אבל לא שוויון לאומי, לא זכויות לאומיות.

איילת שקד: מאז נחקק חוק-יסוד: הלאום, של חברי הכנסת, באופוזיציה מסתובבים מיוסרים כאילו קרה דבר איום ונורא, האבות המייסדים של מדינת ישראל בוודאי היו מתהפכים בקברם.

איילת שקד: חוק-יסוד: הלאום אומר את המובן מאליו, והגיח לעולם באיחור של 70 שנים.

איילת שקד: לצידו, מדינת ישראל מקפידה על ערך השוויון של אזרחיה, וכך תמשיך לעשות.

איילת שקד: לאור האמור, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

קארין אלהרר: עכשיו – – –

איילת שקד: מה לעשות, קארין, כל אחד והתפקיד שלו.

איילת שקד: אז באמת, חבר הכנסת רז, אם אנחנו נסכם את מה שאמרתי, אמרתי שגם היום, כמובן, לפי הפסיקה, ערך השוויון הוא בעל מעמד חוקתי, וכבר היום לאורך שנים רבות במדינת ישראל יש שוויון מוחלט לכל האזרחים, שוויון אזרחי.

איילת שקד: אבל יש חברי כנסת בבית הזה, בעיקר ברשימה המשותפת, כמה מהם, שרוצים שוויון לאומי.

איילת שקד: זה לא יקרה.

יוסף ג'בארין: כולם רוצים.

איילת שקד: מה, כולם רוצים?

יוסף ג'בארין: כולם רוצים.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: תיקן אותי חבר הכנסת ג'בארין ואמר לי שכל חברי הרשימה המשותפת רוצים שוויון לאומי.

איילת שקד: אם כך, זה לא יהיה.

איילת שקד: מדינת ישראל בוודאי דוגלת ותקיים שוויון אזרחי גמור – – –

ענת ברקו: שוויון זכויות.

אמיר אוחנה: לשוויון הזה גם הערבים מתגייסים?

אמיר אוחנה: הערבים גם מתגייסים לצורך השוויון?

איילת שקד: תראו, זאת נקודה מעניינת שמעלה חבר הכנסת אוחנה.

איילת שקד: אם שוויון, אז עד הסוף.

עודד פורר: אין סיכוי, הקואליציה תצביע נגד.

איילת שקד: השאלה, חבר הכנסת ג'בארין, השאלה אם אתה מוכן שכל אזרח ערבי במדינת ישראל יעשה שירות אזרחי.

איילת שקד: בוא נתחיל משירות אזרחי.

יוסף ג'בארין: את מוכנה לשוויון לאומי?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: אני מדברת על שוויון אזרחי.

ענת ברקו: למה אתה חושב שכל המדינה – – – חוק לאומי – – – חוצפה.

טלי פלוסקוב: רגע, רגע.

טלי פלוסקוב: אני רואה ככה, הרשימה המשותפת מול הליכוד, השרה רגב מול ישראל ביתנו.

טלי פלוסקוב: מה הולך פה?

טלי פלוסקוב: נא להירגע.

טלי פלוסקוב: נא להירגע, חברים.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שקט.

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: גם כשאנחנו מדברים על החוק הזה, אנחנו מדברים על שוויון אזרחי, וכל חברי הקואליציה כולם מאמינים בשוויון אזרחי מלא.

איילת שקד: לך לא צריכות להיות זכויות שלי אין, ולי לא צריכות להיות זכויות שלך אין.

יוסף ג'בארין: לא צריך – – –

איילת שקד: אבל זו דרישה לגיטימית שכולם יעשו שירות אזרחי, אז צריך לחשוב אם מוכנים לזה.

איילת שקד: כנראה לא.

קריאה: לכן, אני מנסה לאתגר – – –

יוסף ג'בארין: אם את מדברת על שוויון אזרחי לערבים – – –

איילת שקד: לא, אני לא מוכנה, אני לא מוכנה אף פעם.

יוסף ג'בארין: – – –

איילת שקד: אין דבר כזה, מדינת כל לאומיה.

יוסף ג'בארין: – – –

איילת שקד: מדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, וחיים בה מיעוטים שווי זכויות אזרחיות.

איילת שקד: בהחלט.

קריאות: – – –

איילת שקד: ככה המדינה הזאת הוקמה.

איילת שקד: המדינה הזאת הוקמה בדיוק ככה – עם הפרדה בין שוויון אזרחי לשוויון לאומי.

מוסי רז: מה עם הסעיף שאני הצעתי, ממגילת העצמאות?

איילת שקד: תראו, חברים, בואו נדבר רגע על מגילת העצמאות.

איילת שקד: מגילת העצמאות היא מסמך מכונן שנמצא בקונסנזוס מלא עם ההסכמה הכי רחבה שיש.

איילת שקד: בואו לא ניקח את מגילת העצמאות ונזרוק אותה לתוך הוויכוח הפוליטי.

איילת שקד: בואו נשאיר אותה כמו שהיא.

איילת שקד: המסמך המכונן, עם הקונסנזוס הכי רחב ונרחב שיש, שעל בסיסו קמה מדינת ישראל.

איילת שקד: בואו גם נציין שבמגילת העצמאות כתוב שמדינת ישראל היא מדינה יהודית, אבל המילה "דמוקרטית" לא מופיעה אף לא פעם אחת.

עמר בר-לב: אבל המילה "שוויון" מופיעה הרבה פעמים.

איילת שקד: נכון, המילה "שוויון" מופיעה.

ענת ברקו: – – –

איילת שקד: אז לכל מי שמדבר על מגילת העצמאות, אני חושבת שאת זה באמת צריך להשאיר מחוץ לוויכוח שלנו.

איילת שקד: גם מחוץ לוויכוח הפוליטי, וגם לא צריך לתת את זה ככלי בידי בית המשפט העליון לפרשנויות רחבות כאלה ואחרות.

איילת שקד: מגילת העצמאות היום זה מסמך שכל אזרח במדינת ישראל מזדהה איתו.

איילת שקד: יכול להיות – מה?

איילת שקד: אתם לא מזדהים איתו, אבל – – –

אמיר אוחנה: הם לא מזדהים עם מגילת העצמאות.

אמיר אוחנה: אחמד טיבי לא מזדהה עם מגילת העצמאות.

איילת נחמיאס ורבין: ליו"ר האופוזיציה יש חוק כזה, השרה שקד.

איילת שקד: אני יודעת.

איילת שקד: אני בדיוק מסבירה למה אין צורך להפוך את זה למסמך חוקתי.

איילת שקד: זה מסמך שהוא בקונסנזוס הכי רחב שיש.

איילת שקד: לא צריך לתת את זה ככלי לבית המשפט, שיתחיל לתת לו פרשנות איקס, שחלקים מסוימים – – –

קריאה: – – –

איילת שקד: אבל זה לא מגילת העצמאות.

איילת שקד: בסדר, נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אבל עשית מזה חוק-יסוד.

יוסי יונה: איילת – – –

איילת שקד: בסדר, נכון, אבל אני רוצה להשאיר את מגילת העצמאות כמסמך מכונן שבקונסנזוס.

איילת שקד: טוב, תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה איילת שקד.

טלי פלוסקוב: רבותיי, עכשיו נקיים שתי הצבעות רצופות – – –

מוסי רז: לא, לא.

טלי פלוסקוב: אה, אתה רוצה?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: כל הזמן אתם מזכירים לי שאתם יכולים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

מוסי רז: גברתי, הקשבתי טוב לשרה, שנימקה את דעתה היטב, ובעצם היא הביאה שני טיעונים: הטיעון הראשון שהיא אמרה, והיא צודקת לגביו, שבעצם הפסיקה כבר קבעה את השוויון.

מוסי רז: אבל אם כך, אני שואל, מה מפריע לכם לעגן בחקיקה?

מוסי רז: נגיד, רק נגיד, שמחר תהיה שרת משפטים אחרת – לא את, כמובן – שתרצה לשנות את ההרכב של השופטים ואת האופי של בית המשפט, ונגיד שאז תשתנה הפסיקה; האם אנחנו מוכנים לתת לזה יד?

מוסי רז: אנחנו צריכים היום לדאוג לכך שהדבר הזה יעוגן בחקיקה, ובחקיקה ראשית, על מנת שהפסיקה לעולם לא תשנה את זה.

מוסי רז: אם באמת אמרת שיש על זה קונסנזוס – הצביעו בעד.

מוסי רז: אם אתם תומכים בזה, מה אתם מתפלפלים לי עם הפלפולים האלה?

מוסי רז: תצביעו בעד.

מוסי רז: מי מפריע לכם להצביע בעד?

מוסי רז: איזה גורם קואליציוני מפריע לכם לעשות את זה?

מוסי רז: איזו בעיה?

מוסי רז: באיזה מהערכים שאתם מאמינים בהם זה יפגום?

מוסי רז: באף אחד מהם.

מוסי רז: הנימוק השני שהובא זה שאת מתנגדת למדינת כל לאומיה.

מוסי רז: אני מצטער – זאת לא ההצעה שהובאה לכאן לדיון.

מוסי רז: אולי יביאו אותה בשבוע הבא, או בעוד שבועיים, או חודש, מהרשימה המשותפת.

מוסי רז: נקיים דיון, ונראה מי ישכנע – את או הם.

ענת ברקו: – – –

מוסי רז: לא על זה אנחנו מצביעים היום.

ענת ברקו: – – –

מוסי רז: היום אנחנו מצביעים על השאלה: האם אתם, שרי הממשלה, מצביעים בעד מגילת העצמאות או נגד מגילת העצמאות, בעד אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל או נגד אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל?

מוסי רז: אני הקשבתי לך היטב, השרה – את גם דיברת על זה בעבר – שבמגילת העצמאות לא כתובה "דמוקרטיה".

מוסי רז: צודקת, אבל אמרת: מובטח אופייה הדמוקרטי מסעיף השוויון.

מוסי רז: לכן, צריך לחוקק אותו.

מוסי רז: ואגב שוויון זכויות, ולא מדובר שם על חובות.

מוסי רז: אפשר לדבר על זה.

מוסי רז: מה?

ציפי לבני: מובטחים ערכיה הדמוקרטיים של המדינה.

מוסי רז: זה מה שהיא אמרה, ואני מסכים.

ענת ברקו: – – – מדינה יהודית ודמוקרטית.

מוסי רז: לכן, יש להבטיח את זה בחקיקה ראשית.

מוסי רז: אני פונה אליכם, חברי הקואליציה מכל הסיעות.

מוסי רז: זה לא עניין של שמאל, מרכז או ימין.

מוסי רז: אתם מצביעים עכשיו על אם אתם בעד הערכים המכוננים של מדינת ישראל; האם אתם בעד אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל?

ענת ברקו: גם האוכלוסייה היהודית של מדינת ישראל?

מוסי רז: האם אתם בעד הדברים האלה?

מוסי רז: אלה הדברים שעליהם אתם מצביעים, ולא שום דבר אחר.

ענת ברקו: אתה לא מוכן להגיד שלא – – –

מוסי רז: לא השמעתם אפילו טיעון אחד למה להצביע נגד.

ענת ברקו: – – –

מוסי רז: אם יש לכם טיעונים שלא שטחתם אותם עד עכשיו, אני לא יודע.

מוסי רז: אני לא מאמין בזה.

מוסי רז: גם בכם יפגע העניין שאין שוויון בחוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, גברתי.

מרב מיכאלי: שלושה דברים, גברתי שרת המשפטים.

מרב מיכאלי: אחד – בית המשפט העליון פסק בהתבסס על שוויון כערך חוקתי, לפני חוק הלאום.

מרב מיכאלי: והרי חוק הלאום בא להגיד לבית המשפט העליון: שוויון איננו בחוק-היסוד הזה, ולכן אין לכם חירות לעשות את מה שעשיתם לפני כן.

מרב מיכאלי: אם זה לא המצב, גברתי שרת המשפטים, אז מה הבעיה לשים בחוק-היסוד גם את השוויון?

מרב מיכאלי: הרי גברתי מתנגדת לאקטיביזם מיותר של בית המשפט.

מרב מיכאלי: אז אני לא מצליחה ליישב את הרציונל שמצד אחד אומר:

מרב מיכאלי: בית המשפט צריך לפסוק לפי החוק ולא לפי מה שהוא מסיק, ומצד שני מסרבת לשים בחוק את מה שגברתי טוענת שבית המשפט פוסק לפיו.

מרב מיכאלי: אבל דבר שלישי ואחרון, וחשוב לא פחות – את ישר באת לדבר על ערבים, על שוויון לאומי, על מדינת לאומיה.

מרב מיכאלי: אני מזכירה לכולנו למה המילה "שוויון" לא נכללה מלכתחילה בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

מרב מיכאלי: לא בגלל שפחדו לתת שוויון לאזרחים ולאזרחיות הערבים, אלא משום שיש בבית הזה כאלה שלא הסכימו לחוקק שוויון לנשים.

מרב מיכאלי: האי-שוויון לנשים, גברתי שרת המשפטים, נוכח במציאות שלנו, ובבית המשפט שלנו, ובבית המשפט העליון, שאת מעצבת, בצורה הבוטה והקשה ביותר: פסק הדין של בית המשפט העליון, שסירב להתערב בפסק דין מפלה בצורה בלתי רגילה של בית הדין הרבני; העובדה שמדינת ישראל עדיין מחזיקה מערכת משפטית שלמה שלא רואה בנשים שוות לגברים.

מרב מיכאלי: ואפילו הדוגמה של התנהלות הממשלה הזאת מול התופעה המחרידה של רצח נשים, שפשוט מדממת ברחובות שלנו, מדגימה את העובדה שגם נשים הן לא שוות בפני הממשלה הזאת, וגם זאת סיבה מבחינתה לא לשים שוויון בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

מרב מיכאלי: בואי תוכיחי שאני טועה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: יהיו שתי הצבעות רצופות.

טלי פלוסקוב: ההצבעה הראשונה היא על הצעת חוק-יסוד: השוויון, כפי שהוצגה על ידי חבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 71 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: השוויון לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 38 חברי כנסת בעד, 71 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק-יסוד: השוויון לא אושרה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק-יסוד: שוויון זכויות חברתי ומדיני לכל אזרחי מדינת ישראל (תיקוני חקיקה), כפי שהוצגה על ידי חברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 70 נמנעים – 2 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: שוויון זכויות חברתי ומדיני לכל אזרחי מדינת ישראל (תיקוני חקיקה) לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 31 חברי כנסת בעד, 70 מתנגדים, שני חברי כנסת נמנעו.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק-יסוד: שוויון זכויות חברתי ומדיני לכל אזרחי מדינת ישראל (תיקוני חקיקה) לא אושרה.

טלי פלוסקוב: הודעה אישית לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותיי חברי הכנסת, בהתייחסי לדברי השרה שקד, שעירבה את הביטוי "מדינת כל לאומיה", שאני מאמין בו, ומפלגתי תע"ל מאמינה בו, עם הצעת החוק של מוסי רז, שמבקשת לעגן את ערך השוויון בלבד – זאת הייתה הצעת החוק של מוסי רז, ולכן תמכתי בהצעת החוק של מוסי רז.

אמיר אוחנה: זה לא מגילת העצמאות.

אמיר אוחנה: זה לא מגילת העצמאות.

אחמד טיבי: מדינת כל לאומיה – אין פירושה לבטל אותך אלא פירושה הכרה במיעוט הערבי כמיעוט לאומי עם זכויות פרט וזכויות קולקטיביות.

אמיר אוחנה: נחדד למוסי שלא הצבעת בעד מגילת העצמאות.

אמיר אוחנה: הוא חזר ואמר מגילת העצמאות.

אחמד טיבי: אתה יודע שיש לנו דיון נוקב, ענייני, שלא בנושא הזה.

אמיר אוחנה: נכון.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, ערך השוויון הוא ערך כל כך חשוב, יסודי, תנאי לדמוקרטיה.

אחמד טיבי: אין דמוקרטיה בלי שוויון.

אחמד טיבי: ולכן, כל פעם שעולה ערך השוויון בהצעת חוק כלשהי – הממשלה מפילה אותו.

אחמד טיבי: אני, כל קדנציה, עפר, מגיש הצעת חוק להקצאה שוויונית של קרקע בין כלל האזרחים.

אחמד טיבי: לא כתוב יהודי וערבי, לא גבר ואישה, לא לבן ושחור, לא דתי וחילוני – וכל פעם מפילים אותה.

אחמד טיבי: לא בגלל מדינת כל לאומיה אלא בגלל שממשלת ישראל לדורותיה, לרבות זאת הנוכחית, מתנגדת לעקרון השוויון.

אחמד טיבי: ולכן, בחוק הלאום לא רק שאין שוויון אלא יש עליונות יהודית, Jewish supremacy, שאומרת שזכויות קולקטיביות הן ליהודים בלבד.

אחמד טיבי: אפרופו האמירה של השרה שקד שזכויות קולקטיביות הן ליהודים בלבד וזכויות פרט הן לשאר, כלומר לערבים – אין זכויות פרט שהן מבודדות מהעובדה הברורה שמדובר בקולקטיב, ולכן זכויות הפרט נגזרות מזכויות הכלל של הקולקטיב הערבי-פלסטיני במדינת ישראל.

אחמד טיבי: ולכן, נמשיך לדרוש את עקרון השוויון, ולדרוש לצידו את עקרון הצדק.

אחמד טיבי: שוויון וצדק, צדק ושוויון, אכן, במדינת כל לאומיה, והכרה בערבים כמיעוט לאומי.

אחמד טיבי: כל אדם – – –

ענת ברקו: גם לרוב יש זכויות.

ענת ברקו: תראו מה זה חוק הלאום.

ענת ברקו: אתם רוצים מיעוט לאומי – – –

אחמד טיבי: כל אדם דמוקרטי חייב להכיר בערבים כמיעוט לאומי.

אחמד טיבי: אגב, למה ממשלת ישראל אף פעם לא משתמשת במושג מיעוט?

ענת ברקו: מיעוט?

ענת ברקו: מיעוט?

אחמד טיבי: מיעוט.

אחמד טיבי: מיעוט.

אחמד טיבי: שמעת את ממשלת ישראל?

אחמד טיבי: היא כל הזמן אומרת "מיעוטים", לא "מיעוט".

ענת ברקו: אתה רוצה להגדיר מיעוט – אתה מיעוט לאומי?

ענת ברקו: לרוב אין זכות להגדיר את עצמו כרוב יהודי?

אחמד טיבי: אבל זה לא רק הממשלה הזאת – זה גם הממשלות האלה לדורותיהן.

אחמד טיבי: הן המציאו את הביטוי מיעוטים.

אחמד טיבי: ממשלות מפלגת העבודה.

אחמד טיבי: מיעוטים.

אחמד טיבי: למה מיעוטים?

אחמד טיבי: כי זה ערבים, דרוזים, נוצרים, צ'רקסים.

ענת ברקו: אתה יכול להיות רוב לאומי ברמאללה.

ענת ברקו: ברמאללה.

אחמד טיבי: עושים פרגמנטציה של המיעוט הלאומי כדי להגיד שאין מיעוט אחד אלא יש קבוצות, יש עדות.

ענת ברקו: רמאללה, רמאללה.

ענת ברקו: לרמאללה.

אחמד טיבי: אנחנו עם.

אחמד טיבי: מבחינה מספרית, אנחנו מיעוט, כי היינו רוב ב-48', והפכנו להיות מיעוט כרגע.

ענת ברקו: כשפרצתם את – – –

אחמד טיבי: ב-48', אחרי ש-700,000 גורשו או ברחו, נשארו 140,000.

אחמד טיבי: כיום, אנחנו 1.4 מיליון, ונדמה לי שהמספרים הולכים ומשתפרים בין הים לנהר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ענת ברקו: מעולה, תמיד תהיה אופציה לחבר אתכם לרמאללה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5760/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו ממשיכים בחקיקה.

טלי פלוסקוב: כרגע עוברים להצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת עפר שלח.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

עפר שלח: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עפר שלח: זאת הפעם הרביעית בשנתיים האחרונות, חברי הכנסת, שאני מביא לפניכם את הצעת החוק הזאת.

עפר שלח: השר לוין, אני רואה את פניך, ומה אני אגיד?

עפר שלח: כדשן בעצמותיי.

עפר שלח: אתה יודע, באופוזיציה אין הרבה תענוגות; לראות אותך תכף עולה לענות יהיה מהתענוגות הבודדים והנעימים.

טלי פלוסקוב: מה שנכון, נכון.

טלי פלוסקוב: גם הקואליציה מסכימה עם זה.

עפר שלח: זאת הפעם הרביעית שאני מביא את זה בשנתיים האחרונות, ובשלוש הפעמים הקודמות – אבל הולך להיות שינוי, כי בשלוש הפעמים הקודמות אמרתי לכם, כשהצגתי את החוק, לפני שלה

עפר שלח: פתעתי הוא נפל, שאם יעשו את הדבר הנכון, אם רק ראש הממשלה וחברי הקבינט ינהגו כמו שנגזר מהתפקיד רב-האחריות – אולי התפקיד עם האחריות הכי גדולה שיש במדינת ישראל – שהם לקחו על עצמם, וזה להיות חברים בגוף העליון שמקבל החלטות מדיניות וביטחוניות במדינת ישראל, לא נצטרך את החוק.

עפר שלח: אלא שמקץ שנתיים עומד לחול שינוי.

עפר שלח: צריך את החוק הזה, חייבים את החוק הזה.

עפר שלח: אולי זה אפילו ישנה את דעתה של הקואליציה, והיא תצביע בעדו.

עפר שלח: קודם כול, מה אומר החוק?

עפר שלח: החוק אומר דברים שהם מובנים מאליהם – שחברים בקבינט יקדישו את הזמן הראוי, יקבלו את ההכנה הראויה; שבקבינט יהיו דיונים שהם לא רק דיונים אד-הוק לצורכי קבלת החלטה טקטית נקודתית, אלא דיונים צופי פני עתיד, כדי שהעתיד הזה, אם הוא יתממש, חברי הקבינט יהיו מוכנים ויוכלו לקבל החלטות משמעותיות; שהקבינט ידון גם בנושאים כלליים אסטרטגיים ולא יתכנס רק לצורכי קבלת החלטות, וכן הלאה וכן הלאה.

עפר שלח: החוק הזה נגזר לא רק מתוך מחשבותיי וניסיוני כחבר ועדת החוץ והביטחון, וכמי שעוסק בנושאים האלה עשרות שנים; הוא נגזר מדוחות של ועדות חקירה וועדות בדיקה – ועדת וינוגרד ודוח מבקר המדינה על צוק איתן, ועדת אגרנט, אם נלך אחורה יותר מ-40 שנה; כמעט כל גוף שעסק בביטחון ישראל ובכשלים בביטחון ישראל עסק בצורך לטייב את תהליך קבלת ההחלטות בממשלה ובקבינט, שמחליף אותה היום כוועדת השרים לענייני ביטחון לאומי.

עפר שלח: אבל הממשלה הזו המציאה פטנט אחר, והוא פטנט מקובל על ראש הממשלה בכל פעם שנושא מאיים לצייר אותו באור שלילי; הוא עשה את זה רק לאחרונה עם האלימות נגד נשים.

עפר שלח: אתה זוכר, חברי מאיר כהן, שהודיעו לו שכבר קמה ועדה, אז הוא אמר: נקים אותה עוד פעם.

עפר שלח: כשהיה דוח הביניים של מבקר המדינה על צוק איתן, החליט ראש הממשלה, אחרי איזו הצגה שהוא והשר בנט עשו – הם סוג של דז'יגאן ושומאכר של הדברים האלה – הם החליטו שתוקם ועדה שתטייב את עבודת הקבינט.

עפר שלח: לקחו אנשים מאוד רציניים – יעקב עמידרור, יוסי צ'חנובר ויוחנן לוקר – ואמרו להם: אתם תביאו מניסיונכם, תביאו המלצות.

עפר שלח: והוועדה עמלה, עשתה את מה שביקשו ממנה – לקח לה די הרבה זמן – ואז הוציאה דוח.

עפר שלח: אני רוצה, חברי השר לוין, כדי לתת לך תחמושת לענות לי, להגיד מה אמרה ועדת עמידרור ומה קרה בפועל.

עפר שלח: ועדת עמידרור אמרה שצריך לשנות את החוק, למשל כדי שהכרזה על מלחמה תעבור מהממשלה לקבינט.

עפר שלח: זה אכן קרה, אלא שבתוך זה ניסה ראש הממשלה להכניס סעיף שבו הוא ושר הביטחון יוכלו להחליט על זה לבד.

עפר שלח: ראו זה נס, מה קרה: ראש הממשלה הוא גם שר הביטחון והוא גם שר החוץ.

עפר שלח: חצי מהתפקידים שהם אקס אופיציו מתוך התפקיד בקבינט מוחזקים היום על ידי ראש הממשלה.

עפר שלח: זה ראש ממשלה שהוא קבינט.

עפר שלח: חברי חבר הכנסת לפיד, כמו שאתה יודע, קבינט במקור זה ארון, שידה, אם לדייק.

עפר שלח: זה ראש ממשלה שהוא שידה.

עפר שלח: היה ספר של רחל איתן, פעם, שנקרא "שידה ושידות", עם תיאורים, אגב, מאוד טובים.

עפר שלח: אולי ראש הממשלה יקרא אותו במקום הספר הקבוע שהוא מביא לפה, כבר שנה, את אותו ספר, וקורא אותו בזמן שאנחנו – אז זה מה שקרה.

עפר שלח: זאת אומרת, גם החוק הזה, ראש הממשלה ניסה לעוות אותו.

עפר שלח: לא משנה, עלינו על התרגיל, שינינו את התרגיל, גם בעזרת שרים בקבינט.

עפר שלח: אבל בשביל ראש הממשלה הזה זה לא היה סעיף בשביל שהחלטות יתקבלו יותר טוב, אלא בשביל לבצר את מעמדו.

עפר שלח: אמרה ועדת עמידרור: יוכשרו השרים לתפקידם.

עפר שלח: הינה, ראש הממשלה מכשיר שרים לתפקידם.

עפר שלח: מאז, מהפעם האחרונה שהעליתי את זה, השרה רגב, למשל, זומנה לדיוני הקבינט.

עפר שלח: מה הכשרתה להיות בדיונים?

עפר שלח: אני מאוד מכבד את השרה רגב ואת כישוריה, מה הכשרתה להיות בדיוני הקבינט?

עפר שלח: היא התחנפה לראש הממשלה, היא התחנפה לאשתו, היא אפתה לו עוגת יום הולדת או משהו מהדברים האלה, ואכן מתקיימות המלצות ועדת עמידרור.

עפר שלח: על זה אמר, אגב, אחד משרי הקבינט שלא נקב הוא – העיתונות לא נקבה בשמו: הקבינט הפך לזירה של דילים פוליטיים.

עפר שלח: ועל זה נאמר : וואו, לא ידענו.

עפר שלח: עכשיו המציא ראש הממשלה, כשהוא היה צריך להקטין את מספר חברי הקבינט הוא המציא פטנט חדש: השר שטייניץ והשר אלקין, שני אנשים שאני מאוד מכבד וגם מכבד את הידע והעיסוק שלהם בענייני ביטחון, כל אחד מהם ישמש כחבר קבינט חודש ברוטציה, מפני שצריך להכניס איכשהו את הרגל לתוך הנעל מכיוון שמספר חברי הקבינט לא יכול לעלות על חצי ממספר שרי הממשלה.

עפר שלח: על זה אמרה היועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה: רציפות כהונה היא גורם משמעותי בביצוע של שר בקבינט.

עפר שלח: לא אצל ראש הממשלה הזה, לא בהכשרת השרים לתפקידם, כמו שהוא אמר.

עפר שלח: שר אצלו יכול להיות חודש.

עפר שלח: אחר כך ישב, יהיה משקיף, לא יתעסק עם זה, כן יתעסק עם זה, אחר כך יחזור.

אלעזר שטרן: – – – יחליפו את היועצת המשפטית.

עפר שלח: זה בדרך, אלעזר.

עפר שלח: אל תדאג.

עפר שלח: עוד אמרה ועדת עמידרור שצריך לנקוט אמצעים למניעת הדלפות.

עפר שלח: מה עשה ראש הממשלה, שכידוע הדלפות והלחימה בהדלפות – הוא נלחם בהדלפת רק ת"'ק פחות ממה שהוא נלחם בטרור ובערך באותה הצלחה.

עפר שלח: הוריד את ישיבות הקבינט לבור מתחת לאדמה בעומק של 150 מטר.

קריאות: – – –

עפר שלח: התברר שחברי הקבינט האלה, הכשרתם לתפקיד היא כל כך טובה, שהם יודעים להדליף גם מבור מתחת לאדמה שאין בו קליטה סלולרית.

עפר שלח: אתם לא מאמינים לי?

עפר שלח: תאמינו לשר הביטחון לשעבר, היום חבר כנסת אביגדור ליברמן, שאמר: חברי קבינט טרפדו החלטות ורצו לתקשורת לספר אחרת.

עפר שלח: תאמינו ללא אחר מהאיש שתכף יעמוד פה על הדוכן, ידידי השר יריב לוין, שכדי להילחם בהדלפות האלה הציע הצעה – יריב, אנחנו באמת ידידים, אבל היא הצעה מופרכת על פניה – להסיר את החיסיון העיתונאי מהדלפות.

עפר שלח: הייתי עיתונאי 25 שנה, אני יודע מה זה חיסיון עיתונאי ומה היה תפקידו בהיסטוריה, לא שלנו אלא גם של עמים אחרים.

עפר שלח: אבל אני מבין את המצוקה.

עפר שלח: מהקבינט הזה מדליפים כמו כברה.

עפר שלח: למה מדליפים ממנו?

עפר שלח: בגלל שראש ממשלה שככה מתייחס לקבינט, ראש ממשלה שרוצה לבטל את הקבינט בהחלטה הכי חשובה, ראש ממשלה שמביא לקבינט את מי שמתחנף אליו, ראש ממשלה שאין לו שום רצון שהקבינט הזה יתכנס כדי לדון בדברים שהוא צריך להתכנס – בטח שחברי הקבינט מדליפים.

עפר שלח: אתם יודעים שמדי פעם יוצא לי להסביר לאנשים למה, למשל, מוועדות המשנה של ועדת החוץ והביטחון, אלה שגם אני חבר בהן, ולמשל, שאנשים כמו השר לוין והשר אלקין והשר שטייניץ היו בהן, מעולם לא יצאה הדלפה.

עפר שלח: למה?

עפר שלח: מפני שהם מתייחסים אל זה ברצינות.

עפר שלח: מפני שכשמת

עפר שלח: כנסים בחדר פה, כל האנשים שיושבים בחדר יודעים שהם יושבים בגוף רציני שמתייחס אל עצמו ברצינות, שמי שעומד בראשו מתייחס אליו ברצינות, אז הם לא מדליפים.

עפר שלח: אבל כשאותם אנשים – הרי מחר זה יכול להתחלף, אנשים אחרים יהיו בקבינט, אנשים אחרים יהיו בוועדה.

עפר שלח: כשאותם אנשים מגיעים וראש הממשלה מתייחס לקבינט כאל סמרטוט, ככה גם האנשים האלה מתייחסים.

עפר שלח: ולכן, ידידיי חברי הכנסת, בניגוד לפעמים הקודמות שבהן עליתי כאן ואמרתי לכם "לא צריך את החוק", אני אומר לכם: צריך גם צריך את החוק הזה.

עפר שלח: תצביעו בעדו.

עפר שלח: יריב, הבמה שלך, ידידי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח.

טלי פלוסקוב: כמובן ישיב לנו בשם ראש הממשלה השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה, לפני שאתה מתחיל, להגיד שגם אנחנו בקואליציה נהנים מאוד כשאתה נותן תשובות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: יריב, תפתיע אותו.

מיקי רוזנטל: תגיד שאתה בעד.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: השרים, חברות וחברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת עפר שלח, אכן, פעם רביעית.

יריב לוין: אני מוכרח לומר, זה לא נעשה יותר קל מפעם לפעם.

יריב לוין: צריך להגיד את האמת.

חיים ילין: יריב, כשעפר צודק אתה מדבר בקול נמוך – – – שלא שומעים אותך.

קריאה: – – – תמיד אתה יכול להגיד שאני מצביע עם הערבים, יריב – – –

יריב לוין: אם אתה אומר את זה, אני דווקא רוצה לומר משהו.

קריאה: לא, תענה לחוק.

קריאה: תענה לחוק.

יריב לוין: אני אענה גם לחוק, אבל אני אומר קודם משהו בהתייחס לדברים שאמר כאן קודם חבר הכנסת אחמד טיבי, כי נדמה לי שאי-אפשר לעבור עליהם מבלי להתייחס אליהם.

יריב לוין: אני חושב שגם אתה, חברי חבר הכנסת שלח, היית צריך לומר משהו בעניין הזה.

יריב לוין: תראו, רבותיי, הנאום של חבר הכנסת טיבי, וחבל שהוא לא כאן, שהוא לא נמצא כאן כרגע, אני חושב שהנאום שלו היה נאום הרבה יותר חשוב ממה שנדמה אולי מהאירוע, מאיזושהי התייחסות להצעת חוק בקריאה טרומית שבמסגרתה הוא נאמר.

יריב לוין: נדמה לי שהנאום הזה מחייב אתכם, כל מי שיושב בצד הזה של המליאה, לחשבון נפש עמוק מאוד.

יריב לוין: בעצם יצא המרצע מהשק בצורה הכי ברורה.

יריב לוין: מה אמר לנו כאן חבר הכנסת טיבי?

יריב לוין: הוא אמר לנו: תראו, כל הדיבורים האלה על: רק תצאו מיהודה ושומרון ויהיה שלום, רק תגיעו להבנה עם הרשות הפלסטינית ובזה אנחנו נגיע לעידן אחר, בעצם הוא אמר: כל זה שטויות, אל תאמינו בזה לרגע אחד.

יריב לוין: זה בסך הכול יהיה הפתיח למהלך הגדול האמיתי, והוא לבוא ולהגיד: רבותיי, אחרי ששמנו בכיס ויהיו לנו – מבחינתו – המדינה הפלסטינית וגבולות 67' וכן הלאה, עכשיו אנחנו נעבור לשלב הבא במהלך והוא השלב של חיסולה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

יריב לוין: ומתוך המקום הזה הוא מתנגד לחוק הלאום.

יריב לוין: מתוך המקום הזה הוא רוצה להשתמש בשוויון; לא למטרה שבה כולנו כאן מאמינים, אלא כאמצעי כדי להרוס את הזהות היהודית של המדינה ולהפוך אותה למשהו אחר.

יריב לוין: בדרך הזאת הוא רוצה להכיר בזכויות לאומיות למיעוט, מה שהוא קורא המיעוט האחד שקיים כאן, ותכף אני אגיד משהו גם על הדבר הזה, או במילים אחרות, לבוא ולומר שהזכויות האלה מתחילות קודם כול ולפני הכול בזכות השיבה ובאיחוד משפחות, וכן הלאה.

יריב לוין: כל הדברים האלה, מכבסת המילים הזו שישנה פה כל הזמן, נדמה לי יצאה בצורה הכי חדה, הכי ברורה, בדברים שהוא אמר כאן.

יריב לוין: אני, אגב, מעדיף אנשים שאומרים את האמת כפי שהיא.

יריב לוין: אני רק חושב שזה מחייב חשבון נפש וזה מחייב להסתכל על הדברים כפי שהם ולהבין שהמאבק כאן איננו לא על יישוב כזה או אחר ביהודה ושומרון ולא על סעיף כזה או אחר בחוק הלאום או בחוק אחר.

יריב לוין: המאבק הוא מאבק פשוט על עצם קיומה של המדינה, על עצם הזכות לקיים בה מדינה יהודית.

יריב לוין: זה מה שמנסים למנוע אנשי ה-BDS, זה מה שמנסים למנוע באו"ם, זה מה שמנסים למנוע אלה שמתנגדים להתיישבות ביהודה ושומרון.

יריב לוין: לשם רוצים להגיע חברי הרשימה המשותפת, ולדבר הזה לא רק שצריך להתנגד אלא צריך לעמוד מולו כחומה בצורה.

יריב לוין: לצערי, בעניין הזה אתם – לא מתוך הסכמה איתם, אני חושב שמתוך נאיביות, מתוך תמימות, בסופו של דבר, ובהרבה מאוד הצעות ובתמיכה שלכם בדברים מן הסוג הזה, חבריי מהמחנה הציוני, שחלקכם הצבעתם בעד הצעת החוק של חבר הכנסת מוסי רז או חברת הכנסת מיכאלי, שהציגה את הדברים גם מטעמה – נדמה לי שאתם צריכים לראות את הדברים כמו שהם ולעשות חשבון נפש אמיתי בעניין הזה.

יריב לוין: אני אומר גם משהו לעניינה של הצעת החוק הזו.

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת שלח, זה לא סוד, ואמרתי את זה לא פעם, שאני שותף לדעתך שיש הרבה מאוד דברים שטעונים תיקון בכל מה שקשור לאופן עבודת הקבינט וההסדרה של הנושא הזה, ואני מסכים בעניין הזה לחלוטין.

יריב לוין: אני חושב שההקמה של ועדת עמידרור הייתה מהלך חשוב ונדמה לי שצריך לתת זמן כדי למצות את מה שהוועדה הזו הציעה.

יריב לוין: אבל – וזו בעיניי הנקודה המרכזית – הבעיה הגדולה ביותר במהלך הזה היא העובדה שהוא נעשה כאיזשהו אקט לעומתי פוליטי, וזה בא לידי ביטוי מאוד בולט גם בדברים שלך.

יריב לוין: אני אתן רק דוגמה.

יריב לוין: אתה דיברת כאן הרבה מאוד על ההדלפות, ואני אזכיר לך גם את מה שאתה אמרת כאן, שכאשר ישבנו ביחד בוועדת המשנה למודיעין, כולל במהלך מבצע צוק איתן, אולי הדיונים הכי מעמיקים התקיימו שם ודבר לא דלף.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: למה?

יריב לוין: כי מהקבינט הדברים דלפו.

יריב לוין: ומי ישב בקבינט אז?

יריב לוין: לא רק חברי הקואליציה או שרי הממשלה הנוכחית – –

עפר שלח: דרך אגב, אתה יודע טוב מאוד מי הדליף.

יריב לוין: – – אלא, אלא – –

עפר שלח: אתה יודע טוב מאוד מי הדליף את זה.

יריב לוין: אנחנו יודעים בדיוק מה קרה שם.

עפר שלח: ומי לא הדליף.

יריב לוין: אתה בוודאי לא – גם לא היית בקבינט.

יריב לוין: – – אלא שרים, כולל שרים ממפלגתך.

יריב לוין: עכשיו, אני אגיד לך עוד דבר.

עפר שלח: לא נכון.

יריב לוין: מה לא נכון?

יריב לוין: מה, הם לא ישבו בקבינט?

עפר שלח: הם ישבו בקבינט, אבל לא הם הדליפו.

יריב לוין: אה, הם לא הדליפו.

יריב לוין: הם היחידים שלא הדליפו, הבנתי.

יריב לוין: הבנתי.

עפר שלח: אתה יודע טוב מאוד, ואתה יודע טוב מי החשוד בהדלפה הכי גדולה שהייתה ב"צוק איתן", וזה הדלפה של מצגת של צה"ל.

יריב לוין: עכשיו, עכשיו, אני אגיד לך עוד דבר.

יריב לוין: אני אגיד לך עוד דבר, וגם אותו אני אזכיר לך.

יריב לוין: כשאנחנו שאלנו, לא פעם, את שרי הקבינט אם הם מרגישים שיש להם מספיק כלים, אם הם מרגישים שהם מקבלים מספיק תדרוכים, ואם הם זקוקים ליותר עזרה מקצועית – אני חושב שהדעה הכללית הייתה, של כל שרי הקבינט, שהם צריכים הרבה יותר כלים.

יריב לוין: ואגב, אכן, ועדת עמידרור נתנה להם כלים נוספים, משמעותיים מאוד.

יריב לוין: אני אזכיר לך שהיה שר אחד שחשב שדווקא הכול בסדר, והוא דווקא יודע הכול.

יריב לוין: אני אתן רמז: זה לא היה חברנו יעקב פרי, שבוודאי הידע הבסיסי שלו היה יותר טוב מכולם.

יריב לוין: זה לא היה הוא.

יריב לוין: זה היה מישהו אחר.

יריב לוין: ואני משאיר לכל אחד להבין את מה שהוא יבין מהדברים שלי.

יריב לוין: ולכן אני אומר, חבר הכנסת שלח, בצורה הכי הכי ברורה והכי חדה: אני מציע שניתן לבחון את היישום של מסקנות ועדת עמידרור, ואני בטוח שנידרש לעוד תיקונים.

יריב לוין: אני חושב שאם ניגש לזה, לעניין הזה – כפי שניסינו לגשת אליו אז, מתוך ועדת החוץ והביטחון – בהסכמה רחבה, כעניין שאיננו פוליטי אלא כמשהו שאנחנו עושים לטובת העניין ביחד, אני חושב שבהחלט נוכל לקדם דברים שהם דברים חשובים.

יריב לוין: ואני מציע לך לבוא בדברים עם חברנו חבר הכנסת אבי דיכטר, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שהוא גם אדם ענייני ואני חושב שאפשר לעבוד איתו בצורה מצוינת, וגם בעל ניסיון, ותנסו לשבת על הדברים ביחד, ותנסו לגבש דברים שבאמת מנותקים מכל מיני ניסיונות פוליטיים להדביק לאנשים תוויות של מדליפים, או להדביק לראש הממשלה כל מיני תוויות.

יריב לוין: אם אכן כך יהיה, אני חושב שיש סיכוי שאנחנו נוכל, בסופו של תהליך, להגיע לתוצאה יותר טובה.

יריב לוין: עוד דבר אחד שאני חושב שכדאי לעשות, ואינני יודע אם עשיתם, אבל אני – אני מחכה שיגידו לי.

טלי פלוסקוב: יש לך עוד דקה וחצי, אדוני השר.

יריב לוין: כן, אני לא רואה – – –

טלי פלוסקוב: עוד דקה וחצי יש לשר, תיקחו בחשבון.

יריב לוין: אבל אני רוצה לומר, חבר הכנסת שלח: אני לא יודע אם עשיתם את זה או לא, ואם כן – אז מצוין, ואם לא – אני חושב שכדאי מאוד שזה ייעשה: אני חושב שצריך לקיים בתוך ועדת המשנה דיון על יישום המסקנות של ועדת עמידרור, ולראות באמת, באופן אמיתי, מה נעשה, מה יושם, מה צריך להיות מיושם.

יריב לוין: חבר הכנסת שלח, מה נעשה?

יריב לוין: מה יושם?

יריב לוין: מה צריך להיות מיושם?

יריב לוין: ואם אכן אתם תגיעו, בתום הדיון הזה, לכלל מסקנה – ואני אומר "תגיעו", ביחד עם יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון – שיש כאן דברים שעדיין מצריכים הסדרה, אז או שהממשלה תדע להסדיר אותם בעצמה או שבאמת אפשר יהיה לבוא ביחד ולהביא משהו ענייני ואמיתי שיתקן את הדברים, ללא נופך וקונסטלציה פוליטית.

יריב לוין: אבל אי-אפשר לצפות מאיתנו לתמוך, ולאשר חוק שבא תחת הכותרת:

יריב לוין: נעצור את המדליפים מתוך הממשלה, נעצור את ראש הממשלה שמנהל את הקבינט כאילו הוא סמרטוט, וכן הלאה.

יריב לוין: כשזה הופך לוויכוח פוליטי, אז גם ההצבעה, לצערי, היא בסוף הצבעה פוליטית.

יריב לוין: לכן, אני שב ומציע לך: תבוא בדברים עם יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, ונתקדם, ונקדם את העניין, באמת, באופן הענייני.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: כן, כמובן – תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד שלוש דקות נוספות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עפר שלח: השר לוין, לא הותרת לי ברירה אלא לענות לך.

עפר שלח: על הגרסה הראשונה של החוק הזה, כשהגשתי אותו בפעם הראשונה, היה חתום חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

עפר שלח: ללמדך שהדאגה היא לא בקוטב אחד או בהשקפה אחת.

דוד אמסלם: – – –

עפר שלח: היא אצל כל מי שהתמונה של איך הקבינט הזה וקבינטים רבים אחרים מתנהלים מלווה אצלו בחרדה.

עפר שלח: בשביל לדבר עם חבר הכנסת דיכטר – דבר שאני עושה, לדעתי, אבי, אני לא יודע כמה, שש-שבע פעמים ביום – אנחנו לא צריכים מתווכים.

עפר שלח: אני רק אומר לך: אתה יודע טוב מאוד שההצבעה שהולכת להיות כאן היא הצבעה פוליטית לגמרי.

עפר שלח: אז בוא לא ניתמם.

עפר שלח: אם אנשים פה היו מצביעים בהתאם לדעתם, כולל אתה, אני יודע איך הם היו מצביעים.

עפר שלח: עכשיו, אני רוצה להזכיר: חלפו שנתיים מהיום שוועדת עמידרור הגישה את המסקנות שלה.

עפר שלח: למה עוד נחכה?

עפר שלח: שנתיים.

עפר שלח: היא מונתה באפריל 2015.

עפר שלח: היא הגישה את המסקנות שלה בנובמבר 2015.

עפר שלח: סליחה, זה שלוש שנים.

עפר שלח: הזמן עובר כל כך מהר כשנהנים.

עפר שלח: אז למה עוד נחכה?

עפר שלח: למה?

עפר שלח: אני חייב להתייחס לסוגיית ההדלפות.

עפר שלח: השר לוין, אתה יודע טוב מאוד מי הדליף מהקבינט של צוק איתן ומי לא.

עפר שלח: אתה יודע טוב מאוד.

עפר שלח: מכיוון שהייתי עיתונאי 25 שנה, אני יודע טוב מאוד מי החשוד העיקרי בהדלפה הכי חמורה שהייתה מהקבינט של צוק איתן, והיא המצגת של צה"ל על כיבוש עזה.

עפר שלח: ותאמין לי, זה לא היה שר האוצר דאז.

עפר שלח: זה היה מישהו שמעליו.

עפר שלח: אז בוא – מאוד לא כדאי, מאוד לא כדאי לעמוד כאן ולדבר על הדלפות מהקבינט של צוק איתן.

עפר שלח: מעולם איש לא אמר שלמשל השר לפיד – שזה כאילו השם שאנחנו לא נוקבים בו פה – חשוד באיזו הדלפה שהייתה בצוק איתן.

עפר שלח: זה נאמר לגבי הרבה שרים אחרים, וזה נאמר לגבי ראש הממשלה.

עפר שלח: זה לא נאמר לגביו.

עפר שלח: אז כל פעם אתם באים ואומרים: יאיר לפיד ישב בקבינט.

עפר שלח: אז מה אם הוא ישב?

עפר שלח: אז מה אם הוא ישב?

עפר שלח: זה קשקוש, הדבר הזה.

עפר שלח: והדבר האחרון, אני רוצה להגיד לך, אפרופו דבריו של חבר הכנסת טיבי – ואני מתייחס למה שאמרת מאוד ברצינות: אני לא מסכים לדבר ממה שאמר חבר הכנסת טיבי, ואני מסכים איתך.

עפר שלח: זה הוויכוח המהותי שיש לנו בבית הזה, ואולי בציבור הזה.

עפר שלח: אבל אתם משתמשים בדבר הזה כהצדקה לכל מעשה נבלה חוקתי, לכל כל חוק פוגעני שאתם עושים, לכל חוק שבו בסופו של דבר, כמו בחוק הלאום, לא נשאר מהחוק שום דבר – ואני יודע טוב מאוד מה דעתך גם על חוק הלאום שנחקק פה – חוץ מתהליך פוגעני, חוץ מאצבע בעין של מישהו אחר.

עפר שלח: אז אל תטיפו לנו מוסר.

עפר שלח: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על .

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ט–2018, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 38 חברי כנסת, 58 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ט–2018, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: << הצח >> הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – קציבת מועדים לקבלת טיפול רפואי או פארה-רפואי), התשע"ט–2018 << הצח >> [הצעת חוק פ/5714/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – קציבת מועדים לקבלת טיפול רפואי או פארה-רפואי), התשע"ט–2018, של חברי הכנסת מאיר כהן ויואל חסון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, והינה מדברים על הפריפריה והשורות מתרוקנות.

מאיר כהן: ובכן, חבריי, פעוט עם קושי ביכולת הדיבור, שזקוק בדחיפות לקלינאי תקשורת – שימו לב – אם הוא גר בירוחם בדימונה או בקריית שמונה, הוא ימתין בתור 13 חודשים; יותר משנה.

מאיר כהן: שערו בנפשכם איזה נזק עושה לו המתנה כל כך ארוכה ללא טיפול.

מאיר כהן: זמני ההמתנה לרפואה ולרפואה יועצת בישראל הולכים ומתארכים: 89 ימי המתנה לנפרולוג; יותר מ-20 ימי המתנה לקרדיולוג; מעל לחודש המתנה לנוירולוג, וכן הלאה, והלאה והלאה.

מאיר כהן: מיותר לציין שאם אתה גר בפריפריה, אז לא רק שתחיה פחות שנים – אתה גם תבלה יותר זמן בהמתנה לרופא.

מאיר כהן: חשוב להדגיש, חבריא, כי בשמונה השנים האחרונות גדלו זמני ההמתנה פי שניים ויותר במדינת ישראל.

מאיר כהן: ההערכות מדברות על גידול משמעותי עוד יותר בזמני ההמתנה בשנים הקרובות.

מאיר כהן: כשאתה פונה למשרד הבריאות, האצבע מופנית כמעט באופן אוטומטי לעבר משרד האוצר, ומשם שוב היא מופנית בחזרה לבריאות.

מאיר כהן: הנפגעים הם אזרחים ואזרחיות, במיוחד אלה שגרים בפריפריה.

מאיר כהן: בחלק מהמקרים מדובר בזמני המתנה שאין לחולים.

מאיר כהן: אני רוצה להציג בפניכם מקרה שבו אני טיפלתי.

מאיר כהן: פנה אליי חולה עם כאבי ראש חזקים, אותו חולה נשלח לצילום CT, והוא נקבע לו לשלושה חודשים.

מאיר כהן: עד שהגיע התור שלו במקור הוא הספיק לפנות לרפואה הפרטית, הוא כבר הספיק להחלים אחרי ניתוח קשה.

מאיר כהן: הבחור היה תלמיד שלי, אני בקשר איתו.

מאיר כהן: הוא כל הזמן אומר לי: מאיר, הייתי בצבא, עשיתי הכול, אבל לא שיערתי בנפשי שבגלל שאני גר בדרום, המדינה תתאכזר אליי כל כך הרבה.

מאיר כהן: זה מצב בלתי נסבל שיש לתקנו.

מאיר כהן: הצעת החוק הזאת שאותה אני מעלה בפניכם היום יכולה לשפר את המצב באופן ניכר ומיידי.

מאיר כהן: הבדיקה של ynet מלפני שבועיים, הבדיקה הזאת סיפרה בין היתר את סיפורו של אזרח ישראלי בשם אליהו.

מאיר כהן: אליהו שוחרר מבית החולים עם כאבי תופת ונשלח לקבוע תור לרופא מומחה – אני מאחל לכולכם בריאות, אבל כל אלה שמתעסקים עם הפלאפונים, תקשיבו, להיות חולים זה רולטה רוסית.

מאיר כהן: הוא נשלח לקבוע תור לרופא מומחה.

מאיר כהן: יש תור לעוד שלושה שבועות, נאמר לו במוקד קופת חולים.

מאיר כהן: שלושה שבועות של סבל, שליווה אותו פשוט משום שלא הייתה לו ברירה – אדם מבוגר, ללא רישיון ובלי רכב, שיש חשש שיש לו גידול ממאיר בראש.

מאיר כהן: נקבע לו תור, אחרי שכתבו לו שזה דחוף, לעוד שלושה שבועות.

מאיר כהן: רק בזכות תרומה של השכנים שלו הוא ורעייתו הצליחו לקבוע תור לרופא פרטי עוד באותו שבוע.

מאיר כהן: הרופא אבחן גידול סרטני ושלח אותו מייד לניתוח אחרי כמה שעות.

מאיר כהן: זה לא מצב חדש, אבל כדאי, חברים, שנתעמק בו.

מאיר כהן: ראו למשל בצפון – ואני פונה לחברי הכנסת שגרים בצפון – תור לנוירולוג בשירות הציבורי בחדרה ייקבע לכם ל-60 יום; אם תשלמו 800 שקלים, תקבלו בתוך שישה ימים.

מאיר כהן: תור לקרדיולוג בשירות הרפואי בצפון ייקבע לכם לשלושה חודשים קדימה; אם תשלמו 1,500 שקלים, בתוך שישה ימים תקבלו תור.

מאיר כהן: תור למרפאת כאב – אין בכלל מרפאת כאב בצפון, אבל תמורת 1,000 שקלים תוכלו לקבל את התור המיוחל – שלושה שבועות.

מאיר כהן: הוקוס פוקוס של ממש, קסם שמעלים את ימי ההמתנה בטלפון אחד, תמורת כמה אלפי שקלים.

מאיר כהן: בקיצור, מי שאין לו כסף יחכה חודשים ארוכים, חודשים שלעיתים אין לו והוא בכלל לא יודע את זה, חודשים שבהם הוא פשוט גוסס מבלי לדעת, רק בגלל שהאבחון שלו רחוק רחוק.

מאיר כהן: הצעת החוק הזאת אינה מבקשת להתערב בעבודתו של משרד הבריאות, שבינתיים, לצערי הגדול, למרות ניסיונות, לא מביא בשורה לאזרחי ישראל באשר הם.

מאיר כהן: הצעת החוק הזאת מבקשת ליצור סטנדרט נורמלי של זמן למתן שירות רפואי.

מאיר כהן: ההצעה מבקשת לקבוע זמנים קשיחים, שבמסגרתם המטופל יקבל את הטיפולים הרפואיים.

מאיר כהן: כן מוצע לקבוע כי במקרים שבהם אין ביכולתה של מערכת הבריאות הציבורית, של קופות החולים, לספק את הטיפול הרפואי הנדרש בפרק הזמן כמו שנקבע בחוק, יהיו המטופלים זכאים לקבל את הטיפולים הרפואיים באמצעות המערכת הפרטית על חשבון קופות החולים ולקבל החזר מלא.

מאיר כהן: למשל, טיפול רפואי או פארה-רפואי בתוך 30 יום, טיפול מציל חיים באבחון בתוך 14 יום.

מאיר כהן: וכמובן המבוטח, אם הוא פנה – אני חוזר על זה: אם עברו הזמנים האלה והוא פנה לשירות הפרטי, הוא יקבל החזר מלא על התשלום שלו.

מאיר כהן: צריך להבין, חבריא, שבמקרים דחופים זו יכולה להיות אבחנה של גוש בחזה, כאבי ראש שמעידים על סכנת גידול – בקיצור, דחוף זה דחוף.

מאיר כהן: אנא מכם, באמת, אני פונה אליכם, אנא מכם, תזכרו שזה יכול לפגוע בכל אחד מאיתנו, ושלא ניצור מצב שהאנשים העניים במדינה הזאת והרחוקים ממרכז הארץ ימותו.

מאיר כהן: זאת בקשה אלמנטרית אליכם.

מאיר כהן: אני שואל את שר האוצר, עד שתגיע התוכנית הלאומית שאתם מדברים עליה ועד שיבוא איזה שינוי, אם בכלל – מה, החולים בפריפריה צריכים למות?

מאיר כהן: הם צריכים להיות תלויים בחסדי שמיים שהגידול שיש להם בראש לא יהיה ממאיר?

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת, אני פונה אליכם בבקשה לתמוך בהצעת חוק זו.

מאיר כהן: זה חוק שהיה צריך להיות מובא להצבעה על ידי משרד הבריאות.

מאיר כהן: לצערי הרב, זה לא קורה.

מאיר כהן: ועדת השרים החליטה לדחות את הדיון הזה בשלושה חודשים, כי הם יודעים שעד אז ייקבע מועד לבחירות והם יתחמקו מהנושא הכואב הזה.

מאיר כהן: שלושה חודשים דחייה.

מאיר כהן: חברים – והאזרחים שצופים בנו, גם אלה שממתינים זמן ארוך לרופא והם נמצאים בסכנת חיים, הם צופים בנו ורואים שחוק שיכול להציל את חייהם נדחה על ידי כנסת ישראל.

מאיר כהן: לעומת זאת, תזכרו, חברים, לחוק גדעון סער, שדואג לראש הממשלה, אנחנו לא מחכים שלושה חודשים, לא דוחים אותו בשלושה חודשים.

מאיר כהן: הוא – באופן בהול, מהיום למחר.

מאיר כהן: אז אני פונה אליכם, חברים, יש רגעים שבהם – ובאמת אני אומר את זה מעומק ליבי: חייבים להתייחס לחוק הזה, לסוגיה הכואבת הזאת.

מאיר כהן: מי שגר שם יודע.

מאיר כהן: גם אתה, דודי, ביישוב שלך יש אנשים עניים – ואתה יודע מאיפה אני ואתה באנו – שאין להם כסף והם לא יכולים לחכות שלושה וארבעה וחמישה חודשים.

מאיר כהן: במרפאות כאב מחכים 14 חודשים, הלב נקרע לפגוש את האנשים האלה.

מאיר כהן: אז אנא מכם, שאף אחד לא יספר לי שהחוק הזה הוא 500, 400 מיליון.

מאיר כהן: לא, החוק הזה אומר לקופת החולים: חברים, אם אתם לא תתייעלו ולא תתחילו להפעיל 24 שעות את כל מה שיש לכם, תצטרכו לשלם.

מאיר כהן: זה לא יעלה כסף, דודי, תאמין לי.

מאיר כהן: אני מגיע לבתי חולים ציבוריים שיש בהם MRI – ויודע את זה השר – שעובד משמרת אחת.

מאיר כהן: אני אומר להם: למה זה לא עובד שלוש משמרות?

מאיר כהן: אומרים: תשמע, טכנאי ורופא ומאבחן יעלו לנו יותר, והאנשים האלה מחכים שלושה-ארבעה חודשים.

מאיר כהן: זה לא יעלה כסף, זה יחייב את הקופות להבין: אם אתן לא תתייעלו ולא תיתנו שירות כמו שצריך ומהר, על פי הזמנים האלה – אם לא תעשו את זה אתן תצטרכו לשלם מכספכן.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

עיסאווי פריג': אני מתכבד להזמין את השר לתשובה.

עיסאווי פריג': בבקשה, סגן השר ליצמן.

עיסאווי פריג': יש תשובת ממשלה?

עיסאווי פריג': אם כך, סגן השר ליצמן עונה על הצעת החוק של קציבת מועדים לקבלת טיפול רפואי או פארה-רפואי.

עיסאווי פריג': בבקשה, כבוד סגן השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברי חבר הכנסת מאיר כהן, הצעת החוק – קודם כול, הדברים שדיברת, חלק גדול נכונים, חלק גדול לא מדויקים ואני אתקן.

יעקב ליצמן: קודם כול, אפרט מה משרד הבריאות עשה, הוא באמצע התכנון, ואיפה הבעיות גם כן.

יעקב ליצמן: הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע מועדים קשיחים שבמסגרתם יקבל המטופל את הטיפול במערכת הבריאות – אני לא שומע את עצמי.

נורית קורן: לא שומעים.

נורית קורן: גם אנחנו לא שומעים.

עיסאווי פריג': חבר'ה, אנא, בואו נשמע את סגן השר.

עיסאווי פריג': זו הצעת חוק חשובה ובואו נשמע אותו.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת מירב בינת אל-אסד.

יעקב ליצמן: בנוסף, מוצע שאם אין ביכולת המערכת הציבורית לספק למטופל את השירותים בזמנים שנקבעו, הוא יוכל לקבל אותם במסגרת הפרטית, על חשבון קופת חולים.

יעקב ליצמן: אני מבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעה, וזאת בשל הטעמים הבאים: קדימות בתור צריכה להיות לפי מצב קליני ואבחנה של הרופא ולא לפי מי שפנה קודם, בהתאם למוצע בהצעת החוק.

יעקב ליצמן: מצוקת התורים במערכת הבריאות נובעת בין השאר ממחסור בכוח אדם.

יעקב ליצמן: ההצעה לא תיתן מענה למצוקת כוח האדם במגזר הציבורי.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, ההצעה לא תשפר את התורים, אלא להפך – היא יכולה לחזק את הרפואה הפרטית.

יעקב ליצמן: לאור ההצעה שבהיעדר מענה ברפואה הציבורית בזמנים שייקבעו הוא יוכל לפנות לרפואה הפרטית, קיים חשש שהמערכת הפרטית תתעצם ויותר רופאים ירצו לעבור למערכת הפרטית.

יעקב ליצמן: הדבר מנוגד למדיניות המשרד והממשלה, המקדמת רפורמות בשנים האחרונות לריסון הרפואה הפרטית וחיזוק הרפואה הציבורית: רפורמת הסדר-החזר, חוק הצינון, מבחני תמיכה לקיצור תורים ומבחני תמיכה להסטת שירותים מהמגזר הפרטי לציבורי.

יעקב ליצמן: ההצעה מבקשת, כאמור, "לדחוף" שירותים למערכת הפרטית, כאשר ההכשרה והפיקוח בפרטי נמוכים יותר ולכן ה"דחיפה" למגזר הפרטי היא בעייתית מבחינה מקצועית.

יעקב ליצמן: למותר לציין כי יש להצעה עלויות כספיות – – –

עיסאווי פריג': חברת הכנסת מועלם, אני מבקש.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת רויטל סויד, אני מבקש: תנו לשר.

יעקב ליצמן: למותר לציין כי יש להצעה עלויות כספיות גבוהות, שלא הוצג להן מקור מימון.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת מאיר כהן, היות שהנושא מאוד חשוב לי, ויש כאן אלמנטים שאני חושב שמאוד חשוב לדון עליהם, אני מציע לך לעשות מזה הצעה לסדר-היום ולהעביר את זה לדיון בוועדה.

יעקב ליצמן: אני בעד.

יעקב ליצמן: אני חושב שיש דברים שצריך לדון בהם.

יעקב ליצמן: אחרת, אני צריך להתנגד כאן ולהפיל את זה.

יעקב ליצמן: אתה לא מסכים, אוקיי.

יעקב ליצמן: אם ככה, אני צריך לפרט כמה דברים.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות עשה הרבה דברים לקיצור תורים.

יעקב ליצמן: הוא השקיע הרבה כסף – הממשלה – בבתי חולים.

יעקב ליצמן: פעם ראשונה שמשרד הבריאות גם השקיע כסף בבתי חולים ציבוריים, לאו דווקא ממשלתיים.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות עשה קיצור תורים ב-MRI.

יעקב ליצמן: נעשו הרבה דברים, הרבה תהליכים, בכל הדברים האלה שעושים, גם בדרום וגם בצפון.

יעקב ליצמן: אנחנו עשינו כל מיני דברים בחדרי מיון.

יעקב ליצמן: תסתכל איך נראים חלק גדול מחדרי המיון היום לעומת איך שנראו לפני חמש שנים.

יעקב ליצמן: תראה את ההבדל, איך הם נראים.

יעקב ליצמן: היום הם חדישים – חלק גדול.

יעקב ליצמן: יש חלק שאנחנו משקיעים בהם כרגע כסף:

יעקב ליצמן: חדרי ניתוחים, בפוריה ובעוד מקומות עשינו חדשים.

יעקב ליצמן: לכן אני אומר שיש הרבה דברים שנעשו על ידי המשרד.

יעקב ליצמן: אז לעשות חוק כזה כללי גורף, בהחלט לא.

יעקב ליצמן: מה שאני אמרתי, מה שהצעתי לך, אתה לא מסכים, אבל מה שהצעתי לך – אני חושב שזה חשוב מאוד שאנחנו נביא את זה לוועדה.

יעקב ליצמן: אלי אלאלוף, אני מניח שמוסכם עליכם, יקיים דיון מיידי על זה, ואנחנו נעביר את החלק הזה.

יעקב ליצמן: זה דבר אחד שיש לי להגיד.

יעקב ליצמן: אני רוצה להתייחס עוד – אני מנצל את זה – לנושא של החיסונים לחצבת, מה שהיה כאן.

יעקב ליצמן: החצבת הובאה לארץ; יבוא מחוץ לארץ, זה לגמרי לא בא מהארץ.

יעקב ליצמן: היו כמה בעיות עם החצבת.

יעקב ליצמן: חלק מהציבור, חלק קטן מאוד, קיבלו חיסון אחד – צריך שניים והם קיבלו אחד.

יעקב ליצמן: יש כמה מגזרים שהתנגדו לקבל בכלל חיסונים.

יעקב ליצמן: במגזר החרדי טיפלתי בזה, אני שמח שהדבר נפתר וכולם קיבלו את החיסונים וכולם עברו את זה, כולל מאה שערים, כולל הרבנים.

יעקב ליצמן: כולם דחפו שיתחסנו.

יעקב ליצמן: יש חלק אחד שעדיין לא פתרנו, ואנחנו בודקים את זה, מה לעשות.

יעקב ליצמן: משקיעים הרבה בהסברה.

יעקב ליצמן: בימים אלה יש את נושא חיסון השפעת.

יעקב ליצמן: אנחנו בחיסון השפעת מחסנים את בתי הספר היום עד כיתה ד'.

יעקב ליצמן: כל שנה אנחנו מוסיפים עוד כיתה.

יעקב ליצמן: עושים את זה בבתי ספר, וזה מביא לאחוזי חיסון גדולים.

יעקב ליצמן: כל שנה אנחנו מתכוונים לעלות עוד כיתה.

יעקב ליצמן: אני קורא לציבור לנצל את זה כדי שכולם יתחסנו.

יעקב ליצמן: כרגע מתחיל השיא של השפעת, וזה חשוב מאוד שכולם יתחסנו.

יעקב ליצמן: קואליציה, אני רוצה – – –

עיסאווי פריג': חבר'ה, העוזרים הפרלמנטריים, חברי הקואליציה.

יעקב ליצמן: רבותיי, אני מסיים.

יעקב ליצמן: לכן, מה שאני חושב: היות שהמציע סירב לדיון הזה בוועדה, אז אני מבקש, רבותיי, שתדחו את זה, להתנגד להצעת החוק.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לכבוד השר.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מאיר כהן.

עיסאווי פריג': בבקשה, יש לך שלוש דקות.

מאיר כהן: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, לצערי הגדול, אתם מקדמים רפורמות, ובינתיים זה על חשבון החיים של אנשי הפריפריה ואנשים עניים במדינת ישראל.

מאיר כהן: אבל אני רוצה להגיד לכם משהו, חבריי: אתם תפילו את הצעת החוק הטובה הזאת, שעושה צדק.

מאיר כהן: אני גם מוצא הזדמנות לפנות אליכם – איפה ראש הממשלה: תגידו לי, השתגעתם?

מאיר כהן: אתם השרים, ראש הממשלה, השתגעתם?

מאיר כהן: להעלות את החשמל ב-8%?

מאיר כהן: מה, נפלתם על הראש?

מאיר כהן: יוקר המחיה, שהיום אנחנו מתבשרים שהופך את החיים כאן למשימה בלתי אפשרית – איפה הנשמה שלכם, תגיד לי?

מאיר כהן: ראש הממשלה, איפה אתה?

מאיר כהן: איפה החבאת את הלב שלך?

מאיר כהן: איפה המצפון שלכם?

מאיר כהן: רגע לפני החורף אתם עוצמים את העיניים שלכם מול עלייה כזאת מטורפת?

מאיר כהן: תשבו כל חברי הקואליציה, תגלגלו עיניים לשמיים?

מאיר כהן: גפני, איפה אתה?

מאיר כהן: מה, אתם השתגעתם?

מאיר כהן: אתם רואים את האנשים העניים?

מאיר כהן: שום דבר אני לא שומע מכם.

מאיר כהן: מקימים ועדות, ראש הממשלה בורח.

מאיר כהן: אתה יודע לעשות כל מיני ישיבות של "אכלו לי, שתו לי" כשתוקפים אותך.

מאיר כהן: העברתם בוועדה שלך 750 מיליון שקל למטוס.

מאיר כהן: מה, אתם לא חושבים שיש פעמים – תצאו מתוך הפוליטיקה המגעילה הזאת שלכם.

מאיר כהן: אתם מפילים הצעת חוק שמצילה חיי אדם באותו יום שאתם מעלים מחירים שהופכים את החיים במדינת ישראל לבלתי נסבלים.

מאיר כהן: תתביישו לכם.

מאיר כהן: תתבייש לך, אדוני ראש הממשלה.

מאיר כהן: אני מקווה שתעלה לכאן ותגיד: אני מוותר על 750 מיליון שקל של המטוס שלי ושולח אותם לרפואה, לרפואה דחופה.

אוסנת הילה מארק: – – –

מאיר כהן: תתביישו לכם.

מאיר כהן: תשתקי.

מאיר כהן: תשתקו, אלוהים ישמור.

נורית קורן: זה משרת את הנשיא, משרת את כולם.

מאיר כהן: תשתקו קצת, תתביישו לכם.

מאיר כהן: אין לכם לב.

מאיר כהן: איפה החבאתם את הלב שלכם?

מאיר כהן: איפה החבאתם את הלב שלכם?

נורית קורן: – – –

מאיר כהן: מי שתצביע או יצביע נגד הצעת החוק הזאת, שידע שאלה שמתים בפריפריה – על הראש שלכם.

נורית קורן: כמה פופוליזם – – –

מאיר כהן: כל פעם שתראו המטוס של ראש הממשלה טס – זה החיים של האנשים בפריפריה.

מאיר כהן: קשישים בדימונה, בקריית שמונה, בתל אביב.

מאיר כהן: העניים לא יוכלו להדליק חימום, כי אתם מעלים את מחירי החשמל.

מאיר כהן: תתביישו לכם.

קריאה: והמים.

מאיר כהן: תתביישו לכם.

קריאה: גם המים.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

עיסאווי פריג': חבר'ה, עוברים להצבעה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 50 נמנעים – אין

קריאה: לא נקלט פה.

קריאה: – – –

קריאה: לא נקלט.

עיסאווי פריג': אם כך, הצעת החוק נפלה.

עיסאווי פריג': אני מבקש מהאנשים הטכניים לגשת.

עיסאווי פריג': יש לנו כמה ח"כים – – –

קריאה: לא נקלט.

עיסאווי פריג': הצביעו?

עיסאווי פריג': הצביעו וזה נקלט, אומרים לי.

עיסאווי פריג': אני מוסיף את חבר – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת סגן השר ירון מזוז הצביע נגד.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת ענת ברקו הצביעה נגד.

קריאה: אני הצבעתי בעד.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אורן הצביע נגד.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': חברים, אנשי המחשבים, יש לי תלונות – –

קריאה: – – – הצבעה.

עיסאווי פריג': – – שההצבעה לא עבדה אצל חלק מהח"כים.

עיסאווי פריג': אנא, לגשת אליהם.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': אני מציין – חבר הכנסת ג'מעה אזברגה הצביע בעד.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': חברים – – –

לאה פדידה: רגע, אני הצבעתי.

עיסאווי פריג': חברים, נא להישאר באולם.

עיסאווי פריג': חברים, מרוב שיש ידיים שהרימו – –

קריאה: אבל אנשים כבר יצאו – – –

עיסאווי פריג': – – שההצבעה שלהם – – –

קריאה: אנשים כבר הלכו.

קריאה: יריב, אנשים – – –

יריב לוין: – – – שאנשים יחזרו לאולם.

יואל חסון: לא, לא.

יואל חסון: מה פתאום?

יואל חסון: אין דבר כזה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו חוזרים על ההצבעה.

עיסאווי פריג': אני מכריז – אני מכריז שמרוב שהיו ידיים שהורמו, שההצבעה לא נקלטה, אנחנו חוזרים על ההצבעה.

עיסאווי פריג': אנחנו מצביעים – – –

יואל חסון: – – – אדוני היושב-ראש, הייתה הצבעה.

לאה פדידה: – – –

עיסאווי פריג': אני – – –

קריאה: תעשה הצבעה שמית.

עיסאווי פריג': יש בקשה להצבעה שמית.

עיסאווי פריג': אני רק רוצה – שנייה, חברים.

עיסאווי פריג': אני בודק.

עיסאווי פריג': תן לי.

עיסאווי פריג': אני רוצה תשובה: האם ניתן לקיים הצבעה שמית, על פי התקנון?

קריאה: קודם כול, למה אתה חוזר על ההצבעה?

עיסאווי פריג': על פי הידיים שהורמו, יותר מדי ידיים.

עיסאווי פריג': חברים, הרבה ח"כים לא השתתפו בהצבעה.

קריאה: לא השתתפו, לא השתתפו.

יואל חסון: הייתה פה תקלה.

עיסאווי פריג': הייתה תקלה.

עיסאווי פריג': איפה?

עיסאווי פריג': חברים, מה אתם מודאגים?

יואל חסון: צלצלת להצבעה?

יואל חסון: עברו כבר חמש דקות.

עיסאווי פריג': שנייה.

יואל חסון: בסדר, עברו חמש דקות.

יואל חסון: אתה עושה עוד הצבעה או לא?

קריאה: אם ביטלנו את ההצבעה, נתחיל מההתחלה.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו עושים הצבעה.

יואל חסון: אדוני, רגע.

יואל חסון: יש פה שאלה.

יואל חסון: רגע, רגע.

עיסאווי פריג': יש חתימות לשמית?

עיסאווי פריג': אנחנו צריכים להתקדם בסדר-היום.

יואל חסון: יש פה שאלה.

יואל חסון: עיסאווי, שנייה.

עיסאווי פריג': הממשלה מבקשת.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, אם כך, על פי בקשת הממשלה, על פי התקנון, אנחנו עושים את ההצבעה, ההצבעה החוזרת – הצבעה שמית.

עיסאווי פריג': בבקשה, גברתי, תתחילי בהקראה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חברים, ההחלטה: יש תקלה בהצבעה הקודמת, ולפנים משורת – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': הייתה תקלה בהצבעה הקודמת, ולשם כך אנחנו עושים הצבעה חוזרת.

עיסאווי פריג': יש לך את הזכות לעשות שמית – אז ניצלת אותה.

עיסאווי פריג': חברים, אני מבקש.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד משה מזרחי – בעד מרב מיכאלי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד דן סידה – נגד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – בעד לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד מוסי רז – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

עיסאווי פריג': עשיתם את הסבב השני, נכון?

עיסאווי פריג': נא לעשות סיבוב שני, מי שלא הצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד מירב בן ארי – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח רוברט טיבייב – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת סאלח סעד – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מוסי רז – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – בעד

עיסאווי פריג': יש מישהו באולם שטרם הצביע?

עיסאווי פריג': אז תמה ההצבעה.

עיסאווי פריג': נא לספור את התוצאות, בבקשה.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, החוק לא התקבל.

עיסאווי פריג': נגד – 57, בעד – 52.

עיסאווי פריג': אני רוצה להעיר הערה: קיבלתי לידיי את רשימת המצביעים שהייתה, מצביעים דרך המחשב.

עיסאווי פריג': אני רואה, חברים, יותר משניים או שלושה חברים שסימנו לי שלא הספיקו או שלא השתתפו, ואכן לא נקלטה הצבעתם, ואכן השם שלהם לא מופיע.

עיסאווי פריג': אז כן הייתה תקלה מסוימת.

עיסאווי פריג': אז אני חושב שההחלטה לקיים הצבעה חוזרת הייתה במקום, ואנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

עיסאווי פריג': [הצעת חוק פ/4382/20; נספחות.

עיסאווי פריג': ]

עיסאווי פריג': הצעת חוק הקמת יישוב עירוני חדש לאוכלוסייה הדרוזית.

עיסאווי פריג': מציג את הצעת החוק יואל חסון.

עיסאווי פריג': יש גם הצעת חוק שהצטרפה, של חבר הכנסת חמד עמאר.

עיסאווי פריג': לשתי ההצעות האלו תשובה והצבעה במועד אחר.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת.

יואל חסון: רגע, אני צריך להגיד: זה יהיה לתשובה והצבעה במועד אחר, במידה שההסכמות שסוכמו עם יו"ר הקואליציה יוצגו בפני הכנסת גם.

עיסאווי פריג': מבחינתי, תשובה והצבעה במועד אחר.

עיסאווי פריג': על הדרך תוך 30 יום, נאמר לי.

עיסאווי פריג': בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: חבריי חברי הכנסת – – –

עיסאווי פריג': אין הצבעה.

יואל חסון: הקשר המיוחד שיש בין העדה הדרוזית לציבור היהודי בישראל הוא קשר שנבחן יותר מפעם אחת.

יואל חסון: הוא קשר שנבחן גם ברמה של בין ההנהגות, גם ברמה האישית בין האזרחים עצמם וגם ברגעים קשים וגם ברגעים טובים.

יואל חסון: למעשה כמעט אין אדם ששירת בצבא או שחי בחברה הישראלית שלא ידע או לא קשר את גורלו יחד עם חברים מהעדה הדרוזית.

יואל חסון: אני אגב חייב לומר, אני גאה לומר, שיש לי כל כך הרבה חברים בעדה הדרוזית, הרבה מעבר לעניינים של שירות צבאי, פשוט עבודה משותפת, שיתופי פעולה ציבוריים, חברויות.

יואל חסון: והקהילה הזאת, העדה החשובה הזאת, אני בכוונה רוצה פחות להתייחס לתרומה שלה כחלק מהחיים פה במדינה בעניין של השירות בצה"ל – זה דבר ברור; הגיע הזמן גם להפוך את הדבר הזה לדבר שהוא הגיוני, נורמלי, שאנחנו מקבלים אותו אבל לא הסיבה העיקרית למה אנחנו צריכים להתייחס לעדה הזאת באופן אחר ושונה.

יואל חסון: וכשאתה מכיר את העדה המדהימה הזאת ואת האנשים, ובעיקר את הצעירים בתוכה, אתה מבין כמה קשה להם להתאכלס או לגור ביישובים שלהם ולא בגלל – כמו שיש אולי בצד היהודי – סיבות כלכליות, שלאנשים קשה לקנות דירה בישראל.

יואל חסון: שם זה לא בהכרח מהסיבות האלה אלא מהסיבות הברורות שלא מאפשרים לכפרים, ולערים הדרוזיות היום, לצמוח, להתרחב.

יואל חסון: אין תוכניות פיתוח, אין תב"עות, אין את כל מה שנדרש כדי לפתח יישוב ולספק לאותם אנשים יכולת לגור בכפרים וביישובים שהם חלק מהם.

יואל חסון: הם באמת משוועים לפתרונות דיור, לפתרונות תעסוקה ושירותי ציבור מודרניים שקיימים ביישובים יהודיים, אחרים.

יואל חסון: ולא, זה לא רק בגלל שאופי ההתיישבות שלהם הוא אופי כפרי.

יואל חסון: יש מספיק יישובים יהודיים עם אופי כפרי שמספקים שירותים ציבוריים ברמה הרבה יותר גבוהה והרבה יותר טובה ממה שיש בכפרים הדרוזיים.

יואל חסון: ולכן אנחנו כמחוקקים חייבים לייצר פתרונות דיור, בייחוד לבני הדור הצעיר, שעולים בקנה אחד עם המאפיינים התרבותיים והקהילתיים של בני ובנות העדה, ודווקא בזמן הזה; בטח אחרי החודשים שפה, במושב הקודם, עבר חוק לאום שבצדק היה מכה קשה עבור העדה בני הדרוזית – היעדר המילה "שוויון" בנוסח החוק פגע בבני העדה, שהינם אזרחים שווי זכויות כמו שצריכים להיות כל האזרחים במדינת ישראל.

יואל חסון: התחושה של בני העדה הדרוזית הייתה שהם אזרחים מסוג ב'.

יואל חסון: ולכן, בעיניי החוק הזה יכול להיות חוק של תיקון עולם.

יואל חסון: חוק תיקון חשוב כלפי בני העדה הזאת.

יואל חסון: אני רוצה לומר משהו: תראו, אני בכוונה לא מביא את החוק הזה מתוך מקום של מאבקים של קואליציה ואופוזיציה.

יואל חסון: אני חייב לומר שהבוקר התקשר אליי יושב-ראש הקואליציה בשעה מוקדמת, מה שהוכיח שהעניין בדמו וחשוב לו.

יואל חסון: אולי זה היה הדבר הראשון שעשית הבוקר, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

דוד אמסלם: אחרי התפילה.

יואל חסון: אחרי התפילה, בסדר גמור.

יואל חסון: אז זה מקום של חשיבות.

יואל חסון: התקשר אליי יושב-ראש הקואליציה והציג בפניי כמה הנושא הזה של העדה הדרוזית חשוב לו, לקואליציה ולממשלה, וביקש ממני להיענות לבקשה של ועדת שרים לחקיקה לדחייה של חודש, כדי שהקמת היישוב העירוני לעדה הדרוזית תצא לדרך.

יואל חסון: אני אומר לך פה, אדוני יושב-ראש הקואליציה, אם תוך חודש תצא ההחלטה הזאת, אני אומר לך, לא צריך חוק.

יואל חסון: אם אין צורך בחקיקה, לא צריך חוק, חד-משמעית.

יואל חסון: אני לא צריך את זה כחוק.

יואל חסון: באתי באמת לתקן עולם, באתי באמת לעזור לעדה הזאת לזכות בפעם הראשונה בהקמת יישוב עירוני, יישוב עירוני במדינת ישראל שמותאם לתרבות שלהם, שמותאם לחיים שלהם, ויתואם גם.

יואל חסון: הקמת היישוב העירוני הזה חייבים שתתואם – – –

עיסאווי פריג': תמשיך, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני אסכם ואומר שאני מקבל את הבקשה של יושב-ראש הקואליציה שהחוק הזה יועלה בעוד חודש במידה שהממשלה לא תקדם את הקמת היישוב העירוני.

יואל חסון: ויושב-ראש הקואליציה – תגיד את זה בקולך – הסכים שאם לא, החוק יעלה להצבעה בעוד חודש.

יואל חסון: נכון?

דוד אמסלם: בעזרת השם.

דוד אמסלם: אנחנו – – –

חיים ילין: אם תהיה מליאה.

דוד אמסלם: אנחנו נתמוך בזה.

יואל חסון: נקווה שכן.

דוד אמסלם: יואל, אנחנו גם.

דוד אמסלם: אני אומר – – – בעזרת השם – – –

קריאה: – – – זה מגיע לכנסת, אנחנו – – – עוד חודש?

יואל חסון: חבר'ה, בעוד חודש החוק הזה יגיע.

יואל חסון: אם הכנסת תפוזר בעוד שלושה שבועות, זה לא יעלה.

יואל חסון: אם היא תפוזר בעוד ארבעה שבועות, זה יכול לעלות בכל זאת.

יואל חסון: לכן נקווה שמדובר בכוונה אמיתית.

יואל חסון: המטרה היא לסייע, המטרה היא לקדם.

יואל חסון: מה את אומרת?

סופה לנדבר: זה אחרי פיזור הכנסת?

יואל חסון: אני לא יודע מה יהיה.

יואל חסון: גם את לא יודעת.

יואל חסון: אין לי מושג.

חיים ילין: תעשה ביטוח נגד פיזור הכנסת.

יואל חסון: אני באתי לטובת העניין, אני מסכים לחודש הזה.

יואל חסון: יושב-ראש הקואליציה הבטיח שאם לא, זה יעלה להצבעה ויקבל תמיכה של הקואליציה.

דוד אמסלם: אני אאפשר את זה.

יואל חסון: אתה תאפשר את זה?

יואל חסון: יושב-ראש הקואליציה יאפשר.

יואל חסון: אז אני מקבל את זה.

יואל חסון: בטרומית, בטרומית.

יואל חסון: תודה רבה, נתראה בעוד חודש, אני משער.

יואל חסון: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

עיסאווי פריג': חברים, לאור נסיבות אישיות במליאה, יש הודעה מהאופוזיציה ומהקואליציה – –

יואל חסון: אני מסכים, כן.

עיסאווי פריג': – – למשוך את כל הצעות החוק וההצעות לסדר-היום שהונחו על שולחן הכנסת להיום.

יואל חסון: כן.

עיסאווי פריג': אני אמרתי נכון?

עיסאווי פריג': כולם מושכים את הצעות החוק ואת ההצעות לסדר-היום.

יואל חסון: אנחנו מסכימים, ושנהיה כולנו בריאים.

יואל חסון: אמן.

עיסאווי פריג': כולם.

יואל חסון: תודה רבה.

עיסאווי פריג': בהתאם לבקשתם של יושב-ראש הקואליציה ויושב-ראש האופוזיציה, חברים, אנחנו מאחלים בריאות לכל חברינו, ומודיעים, אם כך, על תום סדר-היום.

עיסאווי פריג': תודה לכם.