ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 387, 2018-12-11 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ג' בטבת תשע"ט, 11 בדצמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח עם נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שחברי הכנסת יוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ההרשמה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, תפתחי היום את הנאומים, ואז נלך לפי הרשימה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, עכשיו, לפני שעתיים, זה הגיע לעיר שלי, לעכו.

עאידה תומא סלימאן: נודע לי על רצח אישה צעירה בת 28 מהעיר שלי, שאני מכירה את המשפחה שלה, וקשה לי להגיד את זה, אבל היא הפכה למספר 25 במדינה.

עאידה תומא סלימאן: אתמול בערב שמענו על היריות שהיו, והיה מבזק חדשות שאישה איבדה את החיים שלה, ואני עליתי על הדוכן ודיברתי, ואחר כך נרגעתי כשנאמר לי שזאת הייתה טעות בפרסום, ושמחתי לקבל את הידיעה שהצעירה ניצלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל הפעם זה היכה בתוך העיר שלי, כמה מטרים מהבית שלי.

עאידה תומא סלימאן: ולהגיד את האמת, אני מרגישה הרבה צער, אבל הרבה הרבה כעס – הרבה כעס על שאנחנו ממשיכות לספור את הגופות, ואפילו החלטה אחת שמעידה שמישהו התעורר בממשלה הזאת והתחיל לעשות משהו אין לנו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה צריך לקרות וכמה גופות צריך לספור עד שיחליטו שמעבירים את התקציב לתוכנית הלאומית מייד, ושמתחילים לבצע אותה מייד, ושמתחילים להגן על הנשים מייד, ולמנוע את הרצח הבא.

עאידה תומא סלימאן: לפני פחות מחודש הבית הזה הצביע נגד ועדת חקירה על רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם שבלתי מתקבל על הדעת – אני מעלה את ההצעה שוב בשבוע הבא, ואני רוצה ששוב הכנסת תצביע, כי משהו לא הולך ומישהו צריך להיות אחראי למצב הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני פונה לשרת המשפטים, שנמצאת איתנו עכשיו: ועדת החוקה, חוק ומשפט אמורה לדון מחר במדרג עבירות ההמתה, ואני מבקשת בכל שפה שאפשר לבקש: תעשו שרצח על רקע מגדרי, רצח נשים, יהיה במדרג העבירות הכי גבוה ויחייב מאסר עולם.

עאידה תומא סלימאן: אולי זה ירתיע במשהו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת המשפטים, חברי הכנסת, על פי מה שמדווחים בתקשורת, כוחות צה"ל שפועלים בצפון לאורך גבול לבנון גילו מנהרה שלישית.

איתן ברושי: ביקרתי ביום ראשון בגזרה המזרחית וביום חמישי בחלק השני המערבי, ופגשתי אנשים נחושים, שזה לא המבחן הראשון שהם עומדים בו.

איתן ברושי: ויחד עם זה, חבריי ואדוני היושב-ראש, גברתי השרה, הפער גדול מאוד בין החשיבות שהממשלה מייחסת לפעילות, ההערכה והחשיבות למתיישבים ולחקלאים, שזה רוב האוכלוסייה לאורך הגדר – פער עצום בין מה שהם מוכנים לתת במחמאות לבין מה שנותנים בסיוע: יש פערי מיגון גדולים מאוד; יש קיצוצים דרמטיים בנושאים שאין להם שום הצדקה – ורק השבוע היה פה דיון בכנסת על קיצוץ מענקי האיזון, תחבורה.

איתן ברושי: יש נכונות של החקלאים לעזור עד כמה שניתן, אבל כבר עולה שאלת הפיצוי.

איתן ברושי: יש עקירת מטעים, יש מטעים שהם שטח צבאי סגור ואי-אפשר לקטוף אותם, ושמעתי תוך כדי סיור את טענותיהם של אנשי התיירות על המשבר בתיירות, שאנחנו כבר בתוכו.

איתן ברושי: ולמה אני אומר את זה?

איתן ברושי: ופניתי גם ליושב-ראש ועדת הכספים, היושב-ראש גפני, לקיים דיון מראש, ולא לעמוד במצב מביך שלאחר חודשים, שבועות ולילות בעוטף עזה עוד לא נתנו אפילו שקל אחד פיצוי, ועוד מעט נגמרת השנה, כולל מה שמשתמע.

איתן ברושי: לכן, על הכנסת לומר דברי הערכה – ואני מההתחלה נתתי גיבוי לממשלה ולעומד בראשה, לשר הביטחון – אבל לא פחות מכך, להתייחס בצורה הולמת למי שהוא צבא הקבע, אלה שיושבים כל השנים עם בגדי עבודה לאורך הגבול, גם בצפון וגם במקומות אחרים.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אנחנו היום מציינים את יום זכויות האדם, ואתם יודעים מה?

סופה לנדבר: אני תמיד אחרי יום עם כותרת רוצה לצפות שאנחנו נעשה לפחות דבר אחד קטן, נניח ביטול של בדיקות תלות.

סופה לנדבר: הרי כולנו יודעים שהבדיקה הזאת משפילה את הקשיש.

סופה לנדבר: אני מכירה מקרה שהגיעה עובדת לבדוק את המצב הבריאותי ואת העצמאות של אישה בגיל 90 – אישה שהייתה בזמנו רופאת נשים, רופאה, שהייתה מנהלת בית חולים, אבל הגיעה לגיל 90.

סופה לנדבר: וכאשר הגיעה לבדיקה מישהי והתחילה להגיד: תוציאי תותבות, אז הגברת אמרה: יש לי שיניים משלי בגיל 90; תורידי מכנסיים – אז היא אמרה: את יודעת מה?

סופה לנדבר: קודם את תורידי ואחר כך אני אעשה.

סופה לנדבר: טוב שהאישה הזאת הייתה אישה חזקה וחכמה ויכלה להתנגד להשפלה הזאת.

סופה לנדבר: אני מצפה מכנסת ישראל לעשות לפחות צעד אחד למען אותו אזרח: לבטל את בדיקות התלות, כדי לא להשפיל את הקשישים.

סופה לנדבר: יש רופאים לגריאטריה שיכולים ומסוגלים לתת הפניה אם אדם זכאי לתמיכה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ניבין אבו רחמון: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי כנסת, אתמול היה יום זכויות האדם הבין-לאומי.

ניבין אבו רחמון: ישראל מפירה באופן יומיומי את זכויות האדם של הפלסטינים.

ניבין אבו רחמון: ביום שלישי שעבר, בשעה 02:25, לפנות בוקר, חיילים ירו למוות במוחמד חבאלי בן ה-22, בעל מוגבלות שכלית, בטול כרם.

ניבין אבו רחמון: ממש עכשיו פרסם ארגון בצלם וידיאו חדש מארבע מצלמות אבטחה בשני מוקדים שונים ברחוב שמוכיח בבירור כי האזור המיידי שבו נורה חבאלי היה שקט לחלוטין.

ניבין אבו רחמון: בניגוד לטענות של הצבא, לא הייתה הפרת סדר אלימה ולא נשקפה לחיילים שירו במוחמד שום סכנה.

ניבין אבו רחמון: מדובר בהרג בניגוד לחוק, ללא כל הצדקה.

ניבין אבו רחמון: אסור לטייח את המקרה הזה; חייבים לחקור ולהעמיד לדין את היורים.

ניבין אבו רחמון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אבו רחמון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, זעקת העובדים הסוציאליים – זה כמה ימים יש מחאות, שביתות של העובדים הסוציאליים, המוחים מצד אחד על אלימות מתגברת נגדם ומצד שני על תנאי השכר.

אחמד טיבי: אלפי עובדים סוציאליים עושים עבודה מצוינת, אבל כאשר מצטברים מאות תיקים על השולחנות של כל עובד סוציאלי, יש מצוקה של עבודה, עומס ולעיתים גם מקרי אלימות.

אחמד טיבי: למשל, אדוני היושב-ראש, הרקע למקרי אלימות כלפי העובדים הסוציאליים הם כדלקמן: דחיית סיוע חומרי ב-2018 – 13 מקרים; הפעלת חוק נוער – 34 מקרים; סדרי דין – אישות – 17 מקרים; סידור חוץ-ביתי, סיוע שלא במסגרת מחלקת רווחה, התערבות טיפולית, סידור בקהילה, התערבות במסגרת החוק.

אחמד טיבי: מדובר באוכלוסייה חשובה שעושה עבודה מצוינת.

אחמד טיבי: חלקם מתוסכלים לאחר שלמדו באוניברסיטה, באו עם מוטיבציה, ובסוף המדינה לא מעריכה את העשייה שלהם.

אחמד טיבי: יש להיענות לתביעות של העובדים הסוציאליים ולתת להם הגנה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרה, אני אעלה שני נושאים.

חמד עמאר: הנושא הראשון היום הוא נושא משמח: בוועדה המשותפת כלכלה-פנים, בחקיקת חוק תאגידי המים, הצלחנו להוריד את מס הערים, היטלי הערים, ב-28%.

חמד עמאר: זה מס שמוטל על כל מי שגר בערים, שהוא צריך לשלם לתאגידי המים מס הקמה לחיבור לביוב ומים בשביל לקבל טופס 4, בשביל לקבל היתר בנייה.

חמד עמאר: 28% זה הרבה כסף לאנשים.

חמד עמאר: דבר טוב, ואני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת דוד ביטן, שהיה איתנו, והצלחנו להוריד ב-28%.

חמד עמאר: דבר שני שאני רוצה לדבר עליו: בשבוע שעבר דיברנו על הנושא של חלקות לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: שר האוצר, בווידיאו שהוא הוציא, אמר שהחודש יחולקו חלקות בשפרעם לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: אני עליתי כאן ואמרתי שבלתי אפשרי שזה יהיה, כי בשאילתה שאני הפניתי שבוע לפני נאמר לי שעדיין אין מדידות – לא הועברו מדידות למינהל מקרקעי ישראל, לא הועברו עלויות הפיתוח למינהל מקרקעי ישראל.

חמד עמאר: אמרתי: אני אקיים דיון בוועדה שאני עומד בראשה.

חמד עמאר: וקיימנו היום דיון, והתברר שכל מה שאמרתי היה נכון – בלתי אפשרי לחלק בחודש דצמבר, וגם לא בחודש ינואר, כי מינהל מקרקעי ישראל אמר:

חמד עמאר: ברגע שהנתונים יגיעו אליו, ייקח לו חודשיים להכין את החוברת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חמד עמאר: לכן אני פונה לשר: תעשה את הכול כדי לפחות בעוד חודשיים נצליח לחלק בשפרעם.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עמר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, לפני כמה דקות צפיתי בקטע מהסרט "סאלח, פה זה ארץ ישראל", ושם התוודענו, אני וחבריי שהיו נוכחים בכנס שיזמה חברתי תמר זנדברג, לעוולות שנגרמו לעולים יהודים, עולים חדשים שנשלחו לעיירות הפיתוח.

סעיד אלחרומי: והיה מוקד בירוחם – זה לפחות מה שאני קלטתי מהקטע שראיתי.

סעיד אלחרומי: אבל כמה דומה היום לאתמול, ואותן שיטות שניסו והכריחו את העולים החדשים האלה להישאר בכוח כמעט בעיירות הפיתוח, למרות שלא רצו בזה – כמה שנעשות היום בדיוק אותן שיטות של הממסד עם הכפרים הלא-מוכרים בנגב.

סעיד אלחרומי: שני מאפיינים יש לשיטות האלה: לנצל את החולשה של האנשים האלה – ניצלו את החולשה של העולים החדשים בשנות ה-50, מנצלים את החולשה של האוכלוסייה הבדואית; והדבר השני זה חוסר הידע.

סעיד אלחרומי: שני דברים, אותה שיטה, אותו עוול לשתי האוכלוסיות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לרגל ציון יום זכויות אדם העולמי בכנסת אני מזכיר את אמירתו המפורסמת של הח'ליף הרשידי השני עומר בן אל-ח'טאב, (אומר בערבית: רצון האל עליו,) שאמר את המשפט הזה לאחד מהמושלים שלו על מצרים, כאשר דיכא והפלה איש קופטי מצרי.

מסעוד גנאים: הוא אמר לו: (אומר בערבית: מתי התחלתם לשעבד בני אדם?

מסעוד גנאים: והרי אימותיהם הולידו אותם בני חורין.

מסעוד גנאים: ) בן אדם נולד חופשי, הוא לחופש נולד, ואסור לשעבד אותו.

מסעוד גנאים: אני רוצה לציין גם שבמשטר דמוקרטי האזרחות לא אמורה להתנגש עם זכויות אדם אלא להפך – היא אמורה לשמור על זכויות אדם, במיוחד חופש ביטוי ויצירה וחיים בכבוד, ולא לרמוס את זכויותיו בשם הנאמנות.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו –חבר הכנסת עודד פורר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, היום היה דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא המענק שהמדינה החליטה להעביר למתמחים בפריפריה, הרופאים המתמחים בפריפריה, והיא לא מעבירה; ויש חוזר מנכ"ל שאפילו שולל מהם מתחילת השנה עד חודש אוגוסט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אומר: המתמחים האלה – המענק שלהם בא לא רק לעזור לרופא המתמחה, אלא לעזור לפריפריה החלשה, שאם אין את הרופאים המתמחים האלה, הם יצטרכו לנסוע רחוק כדי לקבל טיפול, וזה למרות החולשה שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם יפסידו ימי עבודה, יפסידו נסיעות ויפסידו גם חלק מהבריאות שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני פונה לשר האוצר ולסגן שר הבריאות:

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן לתת לאזרחים בפריפריה את הזכויות שלהם, ולפחות לפי החוק צריך להיות שוויון בבריאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אפליה בהרבה תחומים; לפחות לא צריכה להיות גם בבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: כפי שנאמר, אנחנו מציינים את יום זכויות האדם בכנסת, ואולי נדבר גם על הזכות לחיים, למשל, של תושבי עפרה ושל אותו תינוק שיולד בניתוח קיסרי ונמצא במצב קשה היום, וכולנו מתפללים לשלומו.

עודד פורר: אנחנו יודעים שהפיגוע הזה כמובן בוצע בהשראת ארגון חמאס, שמנסה בכל כוחו להוציא פיגועים ביהודה ושומרון.

עודד פורר: וזה אותו חמאס, אדוני, שחגג את הפיגוע ובירך עליו.

עודד פורר: ולאותו חמאס בסוף השבוע האחרון הועברו 15 מיליון דולר במזומן.

עודד פורר: חשוב לי כאן לתאר, כדי שבבית הזה יבינו איך עובר הכסף הזה: נחת מטוס קטארי בנמל התעופה בן-גוריון, בארץ ישראל, במדינת ישראל; ירד ממנו השליח הקטארי עם מזוודות עם 15 מיליון דולר במזומן, וכשהוא מלווה על ידי קציני צבא ההגנה לישראל הוא נסע מנמל התעופה בן-גוריון עד מעבר ארז, שם העבירו אותו אחר כבוד קציני צה"ל לידי ארגון הטרור חמאס, יחד עם 15 מיליון דולר במזומן שיחולקו למחבלים.

עודד פורר: אדוני, זאת לא הדרך שבה נלחמים בטרור; זאת לא הדרך שאנחנו הבטחנו לבוחרים שלנו; זאת לא הדרך שהקואליציה, או לפחות המפלגות שיושבות שם, הבטיחו לבוחרים שלהן שהן יילחמו בטרור.

עודד פורר: זאת הדרך שנותנת רק בחודש הזה עוד 15 מיליון סיבות לטרוריסטים בעזה להמשיך לנקוט בטרור, והם צפויים לקבל עוד 60 מיליון סיבות, שישלימו יחד ל-90 מיליון דולר סך הכול שהחמאס יקבל בחסות ממשלת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להסב את תשומת ליבכם לדוח של נציבות האיחוד האירופי שהופיעה היום בעיתון ידיעות אחרונות, ושצריכה להטריד לפי דעתי כל אחד ואחת בבית הזה, שמדבר על כך ש-40% מיהודי אירופה, 40% מיהודי אירופה, בחמש מדינות – בריטניה, צרפת, גרמניה, בלגיה ופולין – אינם בטוחים במדינותיהם – ארבעה מתוך עשרה – כי הם מצביעים על האנטישמיות כגורם מספר אחת שמערער את ביטחונם ואת יכולתם להמשיך ולחיות במדינותיהם.

נחמן שי: אני חושב שמכל הסקרים שאנחנו שומעים עליהם לעיתים קרובות זה הסקר החמור ביותר.

נחמן שי: אגב, מצטיינת לרעה בריטניה, אולי "בזכות", במירכאות, הצהרותיו של מנהיג הלייבור – 75% מיהודי בריטניה הצביעו על האנטישמיות כבעיה דחופה, מיידית וטעונה פתרון.

נחמן שי: אני חושב שמדינת ישראל, מדינת העם היהודי, לא יכולה להניח לממצאים כאלה לעבור לה ליד האוזן או ליד העין.

נחמן שי: נכון שיש לנו עניינים אחרים שחשובים לנו מאוד בביטחוננו פה, במדינת ישראל – מבצע בצפון ובדרום ובמזרח ובמערב.

נחמן שי: כל הדברים האלה, אני לא מפחית חלילה מחשיבותם, אבל אני חושב שמי שהקים את מדינת ישראל, מדינת הלאום של העם היהודי, חייב להקדיש זמן ואמצעים כדי להתמודד עם העניין הזה, לפרוס זרועות ארוכות שיצאו מפה, מתוך מדינת ישראל, ויגיעו למדינות האלה, גם באירופה, גם בארצות הברית, גם במדינות אחרות בעולם, ויפעל בצורה נחושה ועקבית כנגד האנטישמיות.

נחמן שי: האנטישמיות – אויב מספר אחת של העם היהודי.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה להמשיך את דבריו של חבר הכנסת שי.

דב חנין: אכן, האנטישמיות באירופה מתרחבת, אבל מה שצריך להדאיג אותנו במיוחד זה עמדה סלחנית שנשמעת לפעמים מכאן, מירושלים, מהממשלה, למנהיגים אנטישמים, גזענים, ניאו-פשיסטים, שחלקם מתקבלים כאן בברכה.

דב חנין: אני, אדוני היושב-ראש, התייצבתי היום יחד עם קבוצה של ניצולי שואה בשערי יד ושם במחאה על ביקורו המתוכנן של מתאו סלביני, מנהיג הימין הקיצוני האיטלקי, אדם שמציג את עצמו כחסיד של מוסוליני ורואה בו הרבה תכונות חיוביות.

דב חנין: איש כזה לא יכול להיות ביד ושם; איש כזה לא רצוי ביד ושם.

דב חנין: אני הייתי מציע לממשלת ישראל בכלל לא לארח מנהיג שכזה אצלנו.

דב חנין: גם שיתופי פעולה פוליטיים – צריך להיות להם גבול.

דב חנין: ואני רוצה, אדוני היושב-ראש, לציין לטובה את נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין, שלא מצא את הזמן לקבל את מתאו סלביני.

דב חנין: אני חושב שזוהי ההתנהלות המכובדת של נשיא.

דב חנין: זו צריכה להיות גם ההתנהלות המכובדת של הממשלה בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת רויטל סויד.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, אכן, זכויות אדם הן זכויות מאוד חשובות, והעלה כאן חברי שאזרחות לא אמורה להתנגש עם זכויות אדם או עם זכויות הפרט.

ענת ברקו: נכון, אבל אזרחות וזכויות פרט גם לא אמורות להתנגש עם היותו של אזרח תורם למדינתו, לא יוצא נגד מדינתו ולא תומך באויביה.

ענת ברקו: אני רוצה לשאול: דיברנו רבות על אלימות נגד נשים בימים האחרונים, ובאמת, גם היום נרצחה אישה בעכו, וזה חמור ביותר, וכולם יוצאים נגד אלימות נגד נשים.

ענת ברקו: אבל כשנרצחת אישה בהיריון עם עובר בבטן, וצריך לילד אותה – –

יולי יואל אדלשטיין: לא נרצחת, ברוך השם.

יולי יואל אדלשטיין: ניסיון רצח.

ענת ברקו: סליחה, ניסיון רצח.

ענת ברקו: היא נאבקת על חייה, והיילוד – גם מצבו הידרדר.

ענת ברקו: – – אף אחד לא גינה את זה; אף אחד לא אמר:

ענת ברקו: אני יוצא נגד הפיגוע הזה.

ענת ברקו: או כשהחמאס יורים ומכוונים על אוטובוסים של ילדים, רוצחים ופוגעים בילדים קטנים – תמיד הצד הזה צודק, למרות שמדובר בירי שמכוון לאזרחים.

ענת ברקו: כשלוקחים משאבים בעזה, ובמקום להשקיע באוכלוסייה ובילדים של עזה חופרים מנהרות ומצטיידים בנשק – במי זה פוגע?

ענת ברקו: איפה זכויות האדם?

ענת ברקו: או כשאבו מאזן כולא בתנאים של חקירה ועינויים עיתונאים – לא שמעתי אתכם מדברים על זה מילה אחת.

ענת ברקו: וכשרוצחים סוחר קרקעות או מתווך, חלילה וחס שלא ימכרו קרקעות ליהודים – מישהו מכם אמר משהו על זה?

ענת ברקו: אף אחד לא גינה את זה.

ענת ברקו: זה בסדר, כי הם פועלים נגד יהודים.

ענת ברקו: וכשמתמנה סגן ראש עיר בחיפה, עיר של דו-קיום, חיים משותפים – לוקחים מישהו שהוא תומך בחיזבאללה, תומך בחמאס, מצהיר על עצמו ככזה – מישהו מכם אמר משהו?

ענת ברקו: מה זה זכויות אדם?

ענת ברקו: זכויות אדם זה גם זכויות האדם, האזרח שחי פה במדינתו, של כלל האזרחים, בלי להיות כל כך צבוע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת יעל גרמן.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת המשפטים, חבריי חברי הכנסת, הבוקר התעוררנו לחשיפה של תכתובות, שאם יש בהן ממש היא מביכה מאוד, בין השר קרא לבין מנכ"ל משרדו לגבי מינויים לכאורה מאוד שליליים; פליליים, יש לומר; קשים מאוד.

רויטל סויד: ואני פונה אליך, שרת המשפטים: את ראית מה קרה רק לאחרונה עם ועדת גולדברג, שטוב שיש את הוועדה, כי כך נחסך מאיתנו מינוי שהיה מינוי מאוד לא ראוי.

רויטל סויד: את היית הראשונה שיצאה נגד הוועדה.

רויטל סויד: את מובילה את חוק היועמ"שים, שבא ומבקש להכניס יועמ"שים פוליטיים לתוך המשרדים כדי שהפוליטיקאים יוכלו לשלוט ביועמ"שים שלהם.

רויטל סויד: את זו שמנסה להחליש את מערכת המשפט, את שופטי בית המשפט העליון.

רויטל סויד: אני פונה אלייך פה ועכשיו: תראי לאן השחיתות יכולה להגיע.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים ברגעים שבהם יושבים החברים שלך, השרים בממשלה, ופוגעים במערכת שאת עומדת בראשה.

רויטל סויד: את יכולה למנוע את זה.

רויטל סויד: אל תגרמי לכך שתהיה פגיעה בדמוקרטיה ובשלטון החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: גברתי השרה, חבריי וחברותיי, אימאן אחמד עווד, בת 29, נרצחה בצוהריים בביתה בעכו.

יעל גרמן: זו האישה ה-25 שנרצחה השנה.

יעל גרמן: יש תופעה של רצח נשים בקלות בלתי נסבלת.

יעל גרמן: זה כנראה מבוסס על איזושהי תחושה של אותו גבר שהאישה היא רכושו ואסור לה לעשות כרצונה, ואולי היא לא בדיוק עושה את מה שהוא היה רוצה.

יעל גרמן: יש כאן כנראה בסיס של חִברות רבת-שנים.

יעל גרמן: אני יודעת שזה קיים גם בעולם.

יעל גרמן: אנחנו נמצאים, גברתי השרה איילת שקד, את יודעת– מחר במיוחד אנחנו נדון בוועדת החוקה בחוק ההמתה, בסעיף 6, שבו ישנם כמה סעיפים וכמה גורמים, שאם באמת הרצח הוא על רקע של – רצח עד מדינה, רצח קשיש, רצח חסר ישע, אז הרצח הוא בנסיבות מחמירות, ואין אפילו שיקול דעת אלא רק עונש מאסר עולם.

יעל גרמן: אני מבקשת בהזדמנות הזאת להכניס גם את רצח הנשים כרצח בנסיבות מחמירות שאין עליו שיקול דעת והוא מחייב מאסר עולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שאנחנו עוברים לציון יום זכויות האדם, קשור ולא קשור, מכיוון שלא תקראו על זה בתקשורת, אז רק רציתי להודיע שיתקיים היום בכנסת כמדי שנה טקס חלוקת פרס יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחברי הכנסת שישבו בוועדות השונות וקבעו את הזוכים: גב' הדס תגרי, שנלחמת בתאונות עבודה, וארגון מסע ישראלי, שדואג לנושא של חיבור למדינת ישראל, לחברה הישראלית, לשורשים.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, אני רוצה לברך את הזוכים ולהודות לחברי הכנסת ולנציגי הציבור שישבו בוועדות השונות ובחרו את הזוכים.

יולי יואל אדלשטיין: << הלסי >> ציון יום זכויות האדם << הלסי >>

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים, חבריי חברי הכנסת, לציון יום זכויות האדם, הצעות לסדר-היום מס' 11477, 11519, 11526, 11542, 11564 ו-11573.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את הישיבה לכבוד יום זכויות האדם הבין-לאומי, שמצוין ברחבי העולם לקראת 10 בדצמבר, יום החתימה על ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, שהתקיימה באספה הכללית של האו"ם בתאריך זה בשנת 1948.

יולי יואל אדלשטיין: לב-ליבה של ההכרזה הוא הסעיף הראשון שלה, ואני מבקש לצטט אותו בפניכם: "כל בני האדם נולדו בני חורין ושווים בערכם ובזכויותיהם.

יולי יואל אדלשטיין: כולם חוננו בתבונה ובמצפון, ולפיכך חובה עליהם לנהוג איש ברעהו ברוח של אחווה".

יולי יואל אדלשטיין: הערך של אדם, כל אדם, הוא מוחלט; אי-אפשר להמיר אותו, אי-אפשר לסחור בו, אי-אפשר לשעבד אותו לשום צורך או מטרה.

יולי יואל אדלשטיין: עבורנו זו אקסיומה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: זו הנחת מוצא שמעולם לא הטלנו בה ספק ולעולם לא נערער עליה.

יולי יואל אדלשטיין: החוקים שנחקקים כאן בכנסת מיוסדים עליה, והיא כתובה בדברי ההסבר של כל אחד ואחד מהם.

יולי יואל אדלשטיין: המשפט שלנו, הכלכלה שלנו, הצבא שלנו – כולם שואבים כוח ומשמעות מההקפדה על זכויות האדם.

יולי יואל אדלשטיין: על כך גאוותנו.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אנחנו מציינים את יום זכויות האדם בתאריך שקבע האו"ם לפני 70 שנים, אבל לפחות כאן, בכנסת, בארץ ישראל, ראוי שנעלה על נס את ההכרזה המקורית בדבר זכויות האדם.

יולי יואל אדלשטיין: היא עתיקה בהרבה, באלפי שנים; היא נכתבה עוד לפני תקופת הרנסנס וההומניזם, עוד לפני פרוץ התרבות הגבוהה וההשכלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההכרזה הזאת מתומצתת בפסוק אחד ששובץ בפרק הפותח את ספר בראשית: "ויברא ה' את האדם בצלמו, בצלם ה' ברא אֹתו, זכר ונקבה ברא אֹתם".

יולי יואל אדלשטיין: כל אדם, כל איש ואישה, כל תינוק וכל קשיש נבראו בצלם אלוהים.

יולי יואל אדלשטיין: את הבשורה הזאת נשאו בני ישראל כשיצאו ממצרים, מעבדות לחירות; את הבשורה הזאת נשאו נביאי ישראל כשחלמו על שלום עולמי שבו לא יישא גוי אל גוי חרב; את הבשורה הזאת אנו כאן בישראל נושאים עד היום כאשר אנו שומרים מכל משמר על חירותנו הלאומית, על שאיפתנו לשלום ועל זכויות האדם.

יולי יואל אדלשטיין: ולסיום, בנימה אישית, המאבק למען זכויות אדם מוכר לי היטב.

יולי יואל אדלשטיין: בעצמי נלחמתי למען זכויות האדם הבסיסיות ביותר, באחד המקומות שרמסו אותן בשיטתיות – ברית המועצות הקומוניסטית.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לצערי, לפעמים יש כאלה שמתבלבלים בין מאבק על זכויות אדם לבין מאבק אלים וחמוש.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר באופן חד-משמעי: אין, אף פעם לא היה ואף פעם לא יהיה מאבק אלים למען זכויות אדם.

יולי יואל אדלשטיין: לאבירי זכויות האדם האמיתיים מעולם לא היה נשק ביד ולעולם לא יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: לא משיגים זכויות אדם באלימות.

יולי יואל אדלשטיין: לא משיגים זכויות אדם בטרור.

יולי יואל אדלשטיין: לא משיגים זכויות אדם ברצח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל אלה שהציעו את הנושא החשוב הזה לדיון בסדר-יומה של הכנסת, ומזמין את ראשונת הדוברים, חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, כפי שציטטת היטב, ההצהרה האוניברסלית בדבר זכויות האדם, שאומצה בעצרת הכללית של האו"ם בדיוק אתמול לפני 70 שנה, פתחה במילים: "כל בני האדם נולדו בני חורין ושווים בערכם ובזכויותיהם".

תמר זנדברג: יום זכויות האדם מצוין כאן בישראל באיחור של יום, ואני חייבת לומר ששורה עליו אווירה עגומה.

תמר זנדברג: ביום זכויות האדם הזה צריך לומר באופן ברור שכאן, בישראל, הבסיס לזכויות אדם זה החופש לבטא אותן בצורה דמוקרטית, אבל בישראל ב-2018, כואב לומר, הולכת ופוחתת הדמוקרטיה.

תמר זנדברג: היא נדמית לנו היום יותר כמו אוליגרכיה פוליטית, שמפירה מערכות איזונים ובלמים כדי לשמור על כוחה הפוליטי, ולא פחות מזה – כדי לשמור על הכיבוש הישראלי על העם הפלסטיני.

תמר זנדברג: והדבר הזה משפיע גם כאן, בתוך ישראל, כשישראל הופכת להיות מדינה שמסמנת ורודפת באופן שיטתי אזרחים וקבוצות שנאבקות למען הדמוקרטיה ולמען זכויות האדם.

תמר זנדברג: לקראת היום הזה פרסמה האגודה לזכויות האזרח – שהיא הייתה היוזמת השותפה של היום הזה כאן, בכנסת – דוח שמראה כי שנת 2018 התאפיינה במאמץ מתוכנן ושיטתי לפגוע במוסדות ובמנגנוני השלטון, להשתיק ביקורת ולפגוע בזכויות המיעוטים בישראל.

תמר זנדברג: הדוח מצביע על כך שהמשכן הזה, המליאה הזאת, הבית הזה, שאמור לייצג את הדמוקרטיה הישראלית, הפך למוקד לחקיקה אנטי-דמוקרטית, מגבילה, משסעת ורודפת.

תמר זנדברג: זה אולי אירוני ששרת המשפטים כנראה היא שצריכה לענות, או היא שנפלה בחלקה הזכות לענות על ההצעות לסדר-היום האלה, אבל היא שאחראית לחקיקה שבמסווה של משילות פוגעת בעצמאות בתי המשפט ושומרי הסף, ביועצים המשפטיים, בפקידות המקצועית, במוסדות השלטון, ואולי יותר מכול – בעמותות לזכויות האדם.

תמר זנדברג: רק לפני חודשים ספורים עבר כאן בכנסת חוק, חוק-יסוד, שבתהליך החקיקה הממשלה סירבה בתוקף לכלול בו את המילים "שוויון ללא הבדל דת, גזע ומין".

תמר זנדברג: איזה הבדל מהצהרה האוניברסלית של זכויות האדם, ששם נכתב שכל אדם זכאי לזכויות ולחירויות ללא אפליה כלשהי מטעמי גזע, צבע, לשון, דת, דעה פוליטית, מוצא לאומי או חברתי, קניין, לידה או מעמד.

תמר זנדברג: ולכן, אולי זה לא מקרה שהיום הזה צוין היום ואתמול כאן בכנסת באופן קצת עגום.

תמר זנדברג: אומנם ציינו בכנס חשוב, שהוזכר כאן גם קודם, את יום זכויות האדם בנושא זכויות אדם בתכנון, אבל ועדות הכנסת – ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת החוץ והביטחון – לא ראו לנכון להיענות לקריאה שלנו לציין את היום הזה.

תמר זנדברג: ועדת הפנים, אחת הוועדות החשובות, הקדישה היום דיון דווקא לזכויות אדם בגדה המערבית, בשטחים הכבושים וברשות הפלסטינית, ולא בישראל.

תמר זנדברג: זכויות אדם זה חשוב בכל מקום בעולם, אבל אלה ששולחים אותנו תמיד להגן על זכויות האדם ברוסיה או בסין – מעניין מה זה אומר, הכוונה המודחקת, להקדיש את הדיון הזה דווקא למה שקורה בגדה המערבית ולא בישראל.

תמר זנדברג: אולי הייתה כאן איזושהי מידה של תחושת אחריות למה שמתרחש שם?

תמר זנדברג: ואכן, ישראל אומנם אחראית, וציינתי את זה, לעשרות רבות של הפרות זכויות אדם, לצערי, בתוך הקו הירוק, בתחומי ישראל הריבונית, של פליטים, ערבים, נשים וכו', אבל זה כאין וכאפס לעומת הפרת זכויות האדם הגדולה ביותר, השיטתית, הקבועה, החמורה והמתמשכת, הפרת זכויות אדם בשטחים הכבושים, שאנחנו אחראים לה.

תמר זנדברג: כך שהרעיון האוניברסלי שכל בני האדם נולדו בני חורין ושווים נשמע נשגב ומנותק מעט ממציאות בת 50 שנה של שליטה צבאית על אוכלוסייה אזרחית בגדה המערבית ושל מצור על מיליונים ללא אספקה קבועה של חשמל, ללא חופש תנועה, בוודאי שללא אזרחות וזכויות פוליטיות.

תמר זנדברג: כך, השנה, עצם הזכות להיאבק למען זכויות האדם נמצאת תחת איום.

תמר זנדברג: חופש המחשבה והמצפון, חופש הביטוי, הן זכויות שמאוימות כאן כל יום.

תמר זנדברג: ארגוני זכויות האדם מושתקים ונרדפים.

תמר זנדברג: הזכות להליך משפטי הוגן נרמסת בגלל האיום על עצמאות בתי המשפט, ורק אתמול ראינו את בנו של ראש הממשלה מבטא את רוח המפקד ביחס לפעילי זכויות האדם, כאשר קרא להם במילה המצמררת מכול: בוגדים.

תמר זנדברג: כך שאני שואלת את עצמי, 70 שנה אחרי שהתקבלה ההצהרה האוניברסלית הזאת, כשזו המציאות ואלה הזכויות שנרדפות, מושתקות ונרמסות כאן מדי יום, מה הסיכוי שההצהרה "כל בני האדם נולדו בני חורין ושווים בערכם ובזכויותיהם, כולם חוננו בתבונה ובמצפון ולפיכך חובה עליהם לנהוג איש ברעהו ברוח של אחווה" – מה הסיכוי שההצהרה הזאת הייתה עוברת כאן היום, בכנסת ישראל 2018, בחוק-יסוד, בהצבעה, בהרכב המליאה הפוליטי הזה.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברותיי וחבריי, זכויות האדם הן טבעיות והאדם נולד איתן.

יעל גרמן: אין לא למדינה, לא לחברה ולא לכל אדם הזכות לפגוע בהן.

יעל גרמן: ג'פרסון אימץ את התובנה הזאת וניסח על בסיסה את הצהרת העצמאות של ארצות הברית, וב-1948 קיבלה עצרת האו"ם את הכרזת זכויות האדם ברוח התובנה הזאת.

יעל גרמן: וכך כתוב: מקובלות עלינו אמיתות אלו שכל בני האדם נבראו שווים ושהבורא העניק להם זכויות מסוימות שלא ניתן לשלול מהם, ובתוכן הזכות לחיים, לחירות ולחיפוש אחר האושר.

יעל גרמן: לכך התייחס גם ראש הממשלה המנוח מנחם בגין בדבריו, כשאמר: "אנחנו איננו מקבלים את הדעה הרשמית למחצה – – – לפיה מדינה נותנת זכויות ומדינה זכאית ליטול זכויות.

יעל גרמן: אנחנו מאמינים שישנן זכויות לאדם הקודמות לצורת החיים האנושית ששמה מדינה".

יעל גרמן: גם במגילת העצמאות שלנו נכתב: "מדינת ישראל תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע ומין; תבטיח חופש דת, מצפון, לשון, חינוך ותרבות".

יעל גרמן: אלו הן זכויות בסיסיות, ולדעתי מובנות מאליהן; זכויות המוקנות לכל אדם מעצם היותו בן אנוש.

יעל גרמן: אבל כמובן, מדרך הטבע לעיתים דרושה גם התערבות שלנו, המחוקקים, כדי להגן על אותן זכויות, ואכן, זכויות האדם בישראל מוסדרות בעיקר בשני חוקי-היסוד שלנו: חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק.

יעל גרמן: אני רוצה להסב את תשומת ליבכם לכך שבשני החוקים האלה הדגיש המחוקק בהקדמה כי זכויות היסוד של האדם בישראל מושתתות על ההכרה בערך האדם, בקדושת חייו ובהיותו בן חורין.

יעל גרמן: וכאן הוא מדגיש דבר נוסף: והן ברוח העקרונות שבהכרזה על הקמת מדינת ישראל.

יעל גרמן: זאת אומרת, חוק-היסוד מפנה למגילת העצמאות ולערכיה.

יעל גרמן: ומוסיפים בשני חוקי-היסוד האלה, בסעיף המטרה: חוק-יסוד זה, מטרתו להגן על כבוד האדם וחירותו כדי לעגן בחוק-יסוד את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יעל גרמן: הינה כי כן, בשני חוקי-היסוד שלנו, שהם מהווים את הבסיס לחוקה שלנו, מציינים גם את עקרונות מגילת העצמאות וגם את היסוד שמדינת ישראל היא גם יהודית וגם דמוקרטית.

יעל גרמן: וכאשר אומרים לנו שבחוקי-היסוד שלנו שכחו, או לא שמו, על כל פנים, נעדרת המילה "שוויון" – וזה נכון, המילה "שוויון" באמת לא נוכחת שם – הרי ששוכחים, כפי שכרגע קראתי, שבמפורש נאמר בחוקי-היסוד שמדינת ישראל תהיה מבוססת – שהערכים של החוקים האלה יהיו מבוססים על ערכיה של מגילת העצמאות, ושם כתוב במפורש שמדינת ישראל תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל, דת, גזע ומין.

יעל גרמן: משפטים אלו הם ההופכים את החוקים האלה לבסיס לחוקה שלנו.

יעל גרמן: כאשר אנחנו באים ואומרים שאנחנו מתנגדים לחוק הלאום בנוסח שעבר לפני כמה חודשים פה, במליאה, אנחנו לא מתכוונים למה שיש בו.

יעל גרמן: אנחנו מסכימים לכך שמדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי.

יעל גרמן: אנחנו רק חושבים שהבעיה בחוק הלאום זה מה שאין בו – שאין בו את המילה "שוויון", שאין בו את ערכיה של מדינת העצמאות ואין בו את ההכרה בכך שמדינת ישראל היא יהודית ודמוקרטית.

יעל גרמן: מדינת ישראל מתמודדת יום-יום במנעד שבין שמירה על הביטחון לבין שמירה על זכויות האדם.

יעל גרמן: למעשה, ככל שהאיום על ביטחוננו הולך וגובר, החברה שלנו עומדת בפני פיתויים הולכים וגוברים לוותר על חלק מזכויות האדם.

יעל גרמן: אנחנו אכן רואים, לדאבוני הרב, שהממשלה של היום פוגעת בזכויות האדם שלנו בהחלטותיה וביוזמות החקיקה שלנו: ההשתקה, הניסיונות למנוע את חופש הביטוי, כמו חוק הנאמנות בתרבות וחוק ההמלצות; ההתעלמות מרצח נשים במשך זמן כה רב; העמידה מן הצד והשתיקה מול מה שקורה בדרום תל אביב, הן בקרב האוכלוסייה היהודית והן בקרב מבקשי המקלט – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעל גרמן: – – ניסיונות ההדרה של נשים בחברה מהצבא; ההסתה הבוטה כלפי החברה הערבית; הפקרת הקשישים; הדרת הקהילה הגאה מכל החברה הישראלית; הפגיעה בחופש העיתונות; ההסתה כלפי השמאל; הניסיונות לפגוע בסמכויות הנשיא בלגיטימציה של רשויות החוק; הפגיעה במפכ"ל, בבתי המשפט; הניסיונות להפוך את היועצים המשפטיים למשרות אמון ועוד ועוד.

יעל גרמן: כל אלה מובילים למדרון, שבסופו הציבור עלול למצוא עצמו ללא הגנה וללא זכויות אדם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעל גרמן: ביום זכויות האדם הבין-לאומי, אני קוראת לחברי הכנסת לא לתת יד לרמיסת החוק ולפגיעה בשומרי הסף שלו, שהם גם שומרי הסף שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: חברותיי ציינו בצדק שני מסמכים חשובים בעולם זכויות האדם: ההכרזה האוניברסלית על זכויות האדם והחוקה האמריקאית.

דב חנין: ואני רוצה להזכיר את המסמך השלישי: הצהרת זכויות האדם והאזרח שהתקבלה ב-26 באוגוסט 1789, ימי המהפכה הצרפתית.

דב חנין: ושם נאמר בסעיף הראשון: בני האדם נולדו והינם חופשיים ושווים בזכויותיהם.

דב חנין: איפה אנחנו עומדים ביחס לאמירה הזאת?

דב חנין: האם התקדמנו מאז?

דב חנין: אולי נסוגונו לאחור?

דב חנין: בתחום החשיבה התקדמנו.

דב חנין: אנחנו מבינים היום שזכויות אדם הן לא רק זכויות פוליטיות אלא גם זכויות חברתיות.

דב חנין: אנחנו מבינים שאם הדמוקרטיה לא אומרת שום דבר לפועלת טקסטיל בקריית שמונה, היא לא דמוקרטיה אמיתית.

דב חנין: ולכן, טוב עשתה חברתי חברת הכנסת תמר זנדברג, יחד עם האגודה לזכויות האזרח, שקידמה היום את הכנס החשוב על זכויות האדם בתכנון כחלק אינטגרלי ממה זה זכויות אדם בעולמנו.

דב חנין: אבל ביום הזה אני דווקא רוצה לחזור לגרעין של זכויות האדם, לזכויות הפוליטיות, ולציין בצער שבתחום הזה אנחנו נמצאים בנסיגה גדולה.

דב חנין: אני מסכים למה שנאמר קודם: אחד משורשי הרעה אצלנו הוא העובדה שתחת שלטונה של ישראל נמצאים פלסטינים תחת שלטון כיבוש.

דב חנין: אבל מה קורה בתוך החברה הישראלית עצמה ואיפה אנחנו, אדוני היושב-ראש, איפה אנחנו, הכנסת, נמצאים בתחום הזה של זכויות האדם?

דב חנין: איפה אנחנו נמצאים בתחום של זכויות האזרח?

דב חנין: אנחנו צריכים לציין לעצמנו בדאגה שהכנסת, ובמיוחד הכנסת האחרונה, היא מרחב של נסיגה בתחום זכויות האדם, בתחומים הבסיסיים ביותר של דמוקרטיה.

דב חנין: המרחב הדמוקרטי אצלנו הולך ומתכרסם.

דב חנין: ואני לא מדבר על דברים שקורים במקומות אחרים; אני מדבר על חקיקה שמקודמת אצלנו בכנסת: מתקפה על בית המשפט העליון, מתקפה על המשטרה, על מפכ"ל המשטרה – אגב, מותר לבקר, ואני ראשון בין אלה שיש להם ביקורת גדולה על המשטרה, אבל בין ביקורת ובין למנוע מהמשטרה לחקור חקירות שחיתות יש מרחק עצום; התקפות על מבקר המדינה, על היועץ המשפטי לממשלה, על המשנה ליועץ המשפטי לממשלה כאשר היא מביעה את עמדתו ואת עמדתה בפני ועדה של הכנסת; על עובדי פרקליטות המדינה; על היועצים המשפטיים בכלל במשרדי הממשלה; יש כאן רעיון של פסקת התגברות, של ניסיון לדרוס פסקי דין של בית המשפט העליון; יש כאן הצעת חוק שאת מקדמת, גברתי, של היועצים המשפטיים, שהופכת את היועצים המשפטיים בישראל בעצם למינויים פוליטיים; ויש שלל יוזמות חקיקה נגד ארגוני החברה האזרחית, קמפיינים של הסתה נגד הקרן החדשה לישראל, קמפיינים של התקפה על פעילי זכויות אזרח ועל פעילים פוליטיים שעמדותיהם אינן נראות ללאום, אינן נראות לשלטון; וכן, עמיתיי חברי הכנסת, חוק הלאום, שהוא כולו מהלך של פגיעה בשוויון ובזכויות האדם; חוק המשפט העברי, שבעצם שם את המשפט האזרחי במקום חלש יותר ומצומצם יותר.

דב חנין: אלה רק חלק מהפגיעות בזכויותיו של המיעוט הערבי, אותם אזרחים שחיים איתנו בחברה הישראלית ושלהם הובטח שוויון זכויות גמור שלא מקוים עד עצם היום הזה.

דב חנין: מדאיג במיוחד המסע נגד חופש הביטוי ונגד הפלורליזם.

דב חנין: חוק הנאמנות בתרבות, שאני מקווה שהכנסת לא תחוקק אותו, יהיה אחד הרגעים הקשים והמסוכנים ביותר של הפגיעה בדמוקרטיה.

דב חנין: האמירה הצבועה – "אנחנו לא חייבים לממן", אומרת לנו שרת התרבות, כאילו הכסף הזה הוא כסף פרטי שלה; כאילו זה לא כסף שמגיע מהמיסים של כלל אזרחי ישראל, אנשי ימין ואנשי שמאל וערבים ויהודים, שזכאים לתרבות באשר היא תרבות, ולא לתרבות באשר היא נאמנה לשרה מירי רגב.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ביום הזה אנחנו צריכים לעשות חשבון נפש, ובחשבון הנפש הזה, התשובה האמיתית לעצמנו היא: לא היינו מספיק טובים, אנחנו צריכים להשתפר, להשתפר הרבה מאוד, כדי שביום זכויות האדם בשנה הבאה נגיד: התקדמנו במשהו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פלוסקוב – איננה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, היום הכנסת מציינת את יום זכויות האדם, האדם באשר הוא אדם.

מיכאל מלכיאלי: ואני, בשונה מקודמיי, לא כל כך רואה את הכול שחור.

מיכאל מלכיאלי: אני לא חושב שלא החוק של המינויים של היועמ"שים ולא חוק הנאמנות, לא הם גורמים לנו לפחות זכויות אדם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שההפך: מי שהסתובב וראה התנהגויות של אנשים מסוימים הבין שלפעמים הם דאגו לרמוס את כבודו של האדם.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני, ברשותכם, רוצה לנצל את הבמה כדי לדבר על זכויות אדם בציבור שאני הגעתי אליו, בציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לשאול, חבריי חברי הכנסת: כשאנחנו מדברים על זכויות אדם, האם כנסת ישראל, האם מדינת ישראל משווה בין ציבור לציבור כשווה בין שווים?

מיכאל מלכיאלי: האם מישהו מכיר אוכלוסייה אחת במדינת ישראל שמוסדות החינוך שלה תלויים בזה שנציגיה נמצאים בקואליציה או באופוזיציה?

מיכאל מלכיאלי: האם ילד חרדי מקבל כשנציגיו בקואליציה כמו כשהם באופוזיציה?

מיכאל מלכיאלי: האם אברכי הכולל, בחורי ישיבות – עכשיו אני לא נכנס לוויכוח אם זה טוב או לא טוב – ילדים בגן, ילדים במוסדות החינוך, שכן לומדים ליבה, כשש"ס ויהדות התורה – כשהמפלגות החרדיות נמצאות בקואליציה יש להן תקציב אחד, וכשהן נמצאות באופוזיציה התקציב אחר.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל: זכויות אדם של ילדים – מדינת ישראל מחויבת בגלל הסכמים קואליציוניים?

מיכאל מלכיאלי: האם ספר התקציב של מדינת ישראל לא אמור לשקף פעם אחת זכויות אדם אמיתיות, בלי קשר לעסקונה בכנסת?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לעבור לעוד נושא – תחום הדיור.

מיכאל מלכיאלי: האם כשמדינת ישראל בונה – והיא בונה הרבה, וטוב שהיא בונה – האם היא פעם חשבה על זכויות אדם אמיתיות, שהציבור החרדי צריך לגור במקומות משלו עם הצרכים שלו?

מיכאל מלכיאלי: האם היא חושבת שזכויות אדם של ציבור שהוא לא חרדי זה לא לגור ולהתערבב ולהתקוטט יחד ציבור בציבור?

מיכאל מלכיאלי: האם המדינה חשבה פעם על זכויות אדם – כשאתה נוסע בערים חרדיות אתה יודע מראש שכשאתה עולה לאוטובוס לא יהיה לך מקום לשבת; אתה יודע מראש שכשאתה מגיע למקומות תצטרך קודם כול להמתין זמן ארוך לאוטובוס, וכמעט לא ייווצר מצב שתשב באוטובוס בצורה נורמלית – וזה בדוק, לא על ידי אנשים חרדים – בין עיר לעיר.

מיכאל מלכיאלי: אז מה יגידו לנו?

מיכאל מלכיאלי: יש לכם הרבה ילדים.

מיכאל מלכיאלי: ברוך השם.

מיכאל מלכיאלי: האם המדינה לא יודעת לתת זכויות אדם לכל קבוצה עם המאפיינים שלה?

מיכאל מלכיאלי: מדברים על האקדמיה החרדית.

מיכאל מלכיאלי: מטיפים כל הזמן לציבור החרדי: אתם פרזיטים, אתם לא רוצים לצאת לעבוד.

מיכאל מלכיאלי: יוצאים לעבוד; רוצים לצאת לאקדמיה.

מיכאל מלכיאלי: האם מדינת ישראל נותנת לציבור החרדי זכויות אדם ללמוד באקדמיה כמו שהוא רוצה ללמוד?

מיכאל מלכיאלי: ופה אני רוצה לשבח את גברתי השרה, שכן הייתה מוכנה לתמוך בחוק שלי לאפשר הפרדה באקדמיה, במכללות החרדיות.

מיכאל מלכיאלי: אין שום סיבה בעולם להכריח – שהמל"ג מכריח גברים ונשים ללמוד ביחד.

מיכאל מלכיאלי: אין שום סיבה בעולם.

מיכאל מלכיאלי: ולצערי, משרד החינוך עדיין תוקע את זה.

מיכאל מלכיאלי: האם אירועי תרבות לציבור החרדי זה לא זכויות אדם?

מיכאל מלכיאלי: האם לבוא לציבור החרדי ולומר: אנחנו – וכולם זוכרים את הסיפור בתל אביב עם הכיכר – לבוא לציבור החרדי ולחייב אותו באירועי תרבות גברים ונשים ביחד, זה לא זכויות אדם?

מיכאל מלכיאלי: נושא התעסוקה – רבותיי, אני התביישתי.

מיכאל מלכיאלי: היום בוועדת הכספים היה דיון על החוק שכנסת ישראל חוקקה, 7% לציבור החרדי במשרות לנציבות.

מיכאל מלכיאלי: שואל יושב-ראש הוועדה את הנציג של הנציבות: האם בדקתם מה קרה עם החוק הזה?

מיכאל מלכיאלי: התשובה היא: לא.

מיכאל מלכיאלי: האם יש לך הערכה זמן כמה זמן לוקח לבדוק?

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אם לא הייתי לא הייתי מאמין.

מיכאל מלכיאלי: עונה הנציג: עד סוף 2019.

מיכאל מלכיאלי: כלומר, מצחיק, שנה וחודש לוקח לנציג שהנציבות שולחת לוועדת הכספים לא לחזור עם תשובות – לשלוח למשרדי הממשלה כמה חרדים מיניתם בחוק החדש.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני אומר ככה: גם לציבור החרדי יש מה להשתפר; אנחנו לא טלית שכולה תכלת.

מיכאל מלכיאלי: הכול בסדר.

מיכאל מלכיאלי: אבל לבוא ולהטיף לציבור כל הזמן: אתם פרזיטים ולא רוצים לעבוד וצריך לפרנס אתכם, ומצד אחר לבנות כל כך הרבה חסמים, כל כך הרבה תקרות זכוכית – זה לא הולך ביחד.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר להיות בלי ולהרגיש עם.

מיכאל מלכיאלי: אני קודם כול מברך על כל חבריי שהצטרפו ויזמו את הדיון הזה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שבאמת זכויות אדם יהיו זכויות אדם.

מיכאל מלכיאלי: גם לציבור החרדי מגיע ליהנות מאירועי תרבות.

פנינה תמנו: שכחת את האתיופים.

פנינה תמנו: שכחת את הקשישים.

מיכאל מלכיאלי: נכון, גם האוכלוסייה – לעדה האתיופית, אין שום ספק, יש זכויות אדם כמו כל אדם.

מיכאל מלכיאלי: ואת יודעת מה?

מיכאל מלכיאלי: הלוואי שהציבור החרדי היה מקבל מהנציבות משרות ייעודיות כמו האתיופים.

פנינה תמנו: בוא נחליף, תעשה לי טובה.

פנינה תמנו: תעשה לי טובה.

מיכאל מלכיאלי: ואני מפרגן לכם.

פנינה תמנו: לא, תעשה לי טובה.

מיכאל מלכיאלי: אני מפרגן – – – כולם ביחד.

מיכאל מלכיאלי: ואני מקווה שעד לשנה הבאה, כשנבוא לכאן ביום זכויות האדם, נוכל לומר שמדינת ישראל היטיבה עם זכויות אדם אמיתיות לציבור החרדי בתרבות ובאקדמיה כמו שהם רוצים, בלימודים לילדים כמו שהם רוצים, ואז יהיו באמת זכויות אדם אמיתיות.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – טלי פלוסקוב.

סופה לנדבר: – – –

יצחק וקנין: אפשר לתת לטלי?

יצחק וקנין: אין בעיה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

פנינה תמנו: על עולים?

טלי פלוסקוב: פנינה, אני מבטיחה, אני מבטיחה שזה יהיה מעניין.

אחמד טיבי: אני אענה לך עוד מעט.

אחמד טיבי: אני עונה לך עכשיו.

ענת ברקו: על מה?

אחמד טיבי: על מה שאמרת – – –

ענת ברקו: אם אתה מבקש ממני יפה, אחרי התמיכה בחוק שלי אתמול.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, קודם כול תודה שהתחשבת שקצת איחרתי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לדבר היום יותר על הדיון שהתקיים היום במסגרת יום זכויות האדם בוועדה המשותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת הכלכלה לצורך בניית תוכנית אב לתחום הזקנה.

טלי פלוסקוב: יש לי כבוד מאוד גדול לעמוד בראשות הוועדה הזאת, ובחרתי לקיים דיון בנושא של בדיקות תלות אצל הקשישים.

טלי פלוסקוב: מי שמכיר את הנושא הזה, מי שבקי בנושא הזה, יודע איזו השפלה, איזו אי-נוחות – קשה לי למצוא מילים – הקשישים מעבירים לי כשהם מספרים על הבדיקות שהם עוברים.

טלי פלוסקוב: בדיון אני פשוט הקראתי פניות של האזרחים הוותיקים אליי, ואני חייבת להגיד לכם שלא פעם עין אחת לא נשארה יבשה כשאנחנו הקראנו את הסיפורים, כולל סיפור אחד שהוקרא לפני כחודשיים, על אישה מבוגרת בת 89 שביקשה לקבל שעות טיפול בבית של מטפלת, כמו שאנחנו קוראים, וברגע שהיא קיבלה מכתב סירוב – אני אומרת עכשיו משהו קשה, אבל היא קיבלה מכתב סירוב, ועם המכתב הזה, מרוב האכזבה ומרוב ההשפלה, היא פשוט נפלה ולא קמה.

טלי פלוסקוב: אני מדברת על אישה שנפטרה עם המכתב של הסירוב.

טלי פלוסקוב: על כל הנושאים הקשים האלה אנחנו סיפרנו היום בדיון, והיה ברור לכולם שאנחנו איכשהו צריכים לתת הגנה לאזרחים הוותיקים שלנו.

טלי פלוסקוב: מה קורה?

טלי פלוסקוב: ועכשיו אני מחייכת, כי יש לי בשורה.

טלי פלוסקוב: יש לי בשורה, והבשורה בעיניי מאוד חשובה, ותפקידנו, התפקיד של חברי הכנסת הוא גם להנגיש את המידע שאני אגיד עכשיו.

טלי פלוסקוב: לא סתם, פנינה, אמרתי לך: תישארי, שווה.

טלי פלוסקוב: מתברר שרופא משפחה יכול לתת סיכום רפואי שיכול להחליף את בדיקת התלות בביתו של הקשיש, אם רופא המשפחה ידע למלא.

יעל גרמן: – – –

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: של קופת חולים, רופא משפחה של הקשיש.

יעל גרמן: באיזה גיל?

יעל גרמן: באיזה גיל הקשיש הזה?

טלי פלוסקוב: לא, זה קשיש.

טלי פלוסקוב: זה תלוי במצב הבריאותי של הקשיש.

טלי פלוסקוב: אם רופא המשפחה הבין שהאזרח הוותיק שהגיע אליו זקוק לעזרה, בדרך כלל הוא פשוט כותב "זקוק לטיפול", ואז זה עובר את כל התהליכים לבדיקה וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: אבל לרופא משפחה יש אפשרות למלא טופס – אומנם ארוך, אומנם הוא צריך להשקיע בזה זמן, אבל הוא יכול בהחלט לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: הטופס הזה, אם מילאו אותו נכון ומלא, יכול להחליף את בדיקת התלות.

פנינה תמנו: אין הגבלת גיל?

טלי פלוסקוב: אין הגבלת גיל.

טלי פלוסקוב: אין הגבלת גיל.

טלי פלוסקוב: אם תרצו, אני אעביר לכם גם את הטופס הזה.

יצחק וקנין: אני חושב שהיא צודקת, ואני אגיד למה.

יצחק וקנין: אני מכיר גם מקרים של אלצהיימר בגיל 62.

יצחק וקנין: זה לא מחייב שאדם יהיה בגיל 80.

טלי פלוסקוב: לא מחייב.

טלי פלוסקוב: מעל גיל 90 צריך להביא רק אישור של רופא גריאטרי, את צודקת.

טלי פלוסקוב: אבל זה משהו אחר.

פנינה תמנו: נכון.

טלי פלוסקוב: אני מדברת על טופס.

טלי פלוסקוב: אם רופא המשפחה ידע להשקיע בו 20 דקות מזמנו ולמלא את הטופס הזה, זה יכול לבוא במקום בדיקת תלות בביתו של הקשיש.

טלי פלוסקוב: מה הבעיה?

טלי פלוסקוב: הבעיה היא שהרופאים שלנו, אין להם זמן לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: לכן הם כותבים "זקוק לטיפול", ואז – – –

פנינה תמנו: – – –

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: ויש להם תור בחוץ, וזה מה שהם עושים.

טלי פלוסקוב: מה אמרתי בעצם?

טלי פלוסקוב: הרי בדיון היום התגלה שיש לנו 700 מעריכים במדינה.

טלי פלוסקוב: מה זה מעריכים?

טלי פלוסקוב: זה אנשים שמגיעים הביתה לקשיש – אחים, אחיות, פיזיותרפיסטים וכן הלאה, 700 איש.

טלי פלוסקוב: והביטוח הלאומי משלם עבור כל בדיקה.

טלי פלוסקוב: אז אולי כדאי להעביר את הכסף הזה לקופות החולים, וקופות החולים ייתנו לרופא הזה את אותן 20 דקות שהוא צריך להשקיע באישור.

טלי פלוסקוב: כי אני טוענת שאין אדם שמכיר ויודע מה מצבו של הקשיש טוב יותר מרופא המשפחה.

טלי פלוסקוב: בדיקה של רבע שעה לא יכולה לתאר לנו את המצב האמיתי.

טלי פלוסקוב: לכן, מה שאנחנו נעשה עכשיו – ומחר יש לנו דיון בנושא של בריאות – אנחנו צריכים עכשיו ללחוץ על קופות החולים ועל משרד הבריאות ועל הביטוח הלאומי לשתף פעולה, לבטל לאלתר את בדיקות התלות האלה ולהסתמך אך ורק על מסמך של רופא המשפחה.

טלי פלוסקוב: הוא שמכיר את הקשיש טוב מכולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יצחק וקנין: תעלה אחרונת הדוברים, חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: תסכם את הדיון שרת המשפטים איילת שקד.

סופה לנדבר: גברתי השרה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, דווקא את דקת הנאומים היום הקדשתי לנושא של בדיקת תלות שמביישת את האנשים.

סופה לנדבר: אם קיים דבר כזה, אני רוצה לראות את החוק, כדי שאנחנו נפיץ אותו וניתן לאותם קשישים שיכולים ומסוגלים לדרוש מאותם רופאים מילוי טופס, כדי לקבל את הזכויות שלהם בלי בושה ובלי השפלה.

סופה לנדבר: עכשיו, אדוני היושב-ראש, צדק חברתי, שוויון הזדמנויות, זכויות האדם – לדעתי, אלה לעיתים מילים שאיבדו את המהות; לדעתי, לעיתים קרובות אלה משפטי סרק.

סופה לנדבר: חברה מתוקנת נמדדת לפי היחס לחלשים שנמצאים בשוליים של החברה.

סופה לנדבר: ביום הזה, יום זכויות האדם, אני רוצה דווקא להתמודד עם בעיית הקשישים ולהתמקד בה.

סופה לנדבר: אני בטוחה שבינינו חייב להיות קונסנזוס, בגלל שהאוכלוסייה הזאת חלשה וחייבת טיפול מיוחד.

סופה לנדבר: ביום זה במיוחד, כשאנחנו מציינים את זכויות האדם, גם קשיש זכאי לתנאים בסיסיים שהחברה צריכה להעניק לו: מערכת בריאות טובה – לא בפרוזדור של בית חולים; קורת גג; פנסיה ראויה.

סופה לנדבר: ואני רוצה להזכיר לכולנו שרק לפני כמה ימים אנחנו היינו פה במליאת הכנסת כאשר הקואליציה הפילה הצעת חוק קצבת זקנה בגובה שכר מינימום של אחד מחברי הכנסת.

סופה לנדבר: היו כאן צעקות באולם הזה, וכולם אמרו: מה פתאום?

סופה לנדבר: אנחנו נתנו לקשישים – אני מתכוונת לחברי כנסת מהקואליציה – ונתנו ונתנו ונתנו.

סופה לנדבר: וזה לא מספיק.

סופה לנדבר: אני אומרת: לא מספיק.

סופה לנדבר: הרי כולנו יודעים איך חיים היום קשישים.

סופה לנדבר: רק לפני כמה חודשים אני אישרתי מול משרד האוצר, בתפקיד הקודם שלי, תוספת לשכירות של קשישים, 300 שקל.

סופה לנדבר: 300 שקל זה מאבק של שנה פלוס – שנה פלוס כדי לתת להם אפשרות לחיות בכבוד ולשכור דירה.

סופה לנדבר: אתם יודעים, היום במדינת ישראל, בתור של משרד השיכון, נמצאים רק 3,000 איש, אבל אם תכל'ס להסתכל על הדבר הזה – 170,000 מקבלים כסף לשכירות, ובתוכם 64,000 קשישים.

סופה לנדבר: זה אומר שאין להם דירה, אין להם קורת גג, אז בעצם נלחמתי כדי שיקבלו תוספת בסכום של 300 שקל.

סופה לנדבר: אבל אנחנו יודעים היום, רבותיי, שקשיש, כמו כל בן אדם, זכאי לתרופות, זכאי לבית חולים, זכאי לכסף לאחזקת בית, לביגוד, למזון ולפעמים לקנות שוקולד לילדים.

סופה לנדבר: היום הזה מלווה אותנו בדיבורים ואפילו בצעקות בוועדות.

סופה לנדבר: אני מאמינה שחברי הכנסת רגישים לעניין זכויות אדם, רגישים לנושאים שעלו היום בכל הוועדות, אבל ביום הזה אני רוצה להגיד שכשרה לשעבר אני יכולה להציג את הדברים שעשיתי במשרד שלי: התחלתי בנייה על קרקע חומה, ובכמה ערים אכלסתי כבר את הבניינים האלה במאות אנשים שנכנסו וקיבלו קורת גג; הגדלת סיוע בשכר דירה, סבסוד לתרופות של וטרנים – ביום הניצחון של מלחמת העולם השנייה כולנו פונים לאנשים האלה, אבל חלק מהם לא קיבלו סיוע על זה, ואני, על חשבון משרד העלייה והקליטה, אמרתי להשוות את התנאים של הווטרנים לאלה של נכי מלחמה, אותם קשישים שיש להם סבסוד של 100% לתרופות.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, לסיום, אני מצפה ביום כזה שאנחנו נגיע למשהו שאחרי כל הוועדות וכל הצעקות וכל הנאומים נוכל להגיד בכנסת ישראל שעשינו עוד צעד אחד כדי לעזור לאותם קשישים, לאותם ילדים שנמצאים במצוקה, לאותם אנשים שזכאים לקבל תמיכה של מדינת ישראל כדי לחיות בכבוד.

סופה לנדבר: ביום הזה, לצערי, אחרי הדיבורים, מה שחסר לי זה בדיוק זה – שאנחנו יכולים לקום היום באולם הזה ולהגיד שנתנו תוספת לאוכלוסייה חלשה שחיה בשוליים של החברה הישראלית וזכאית לחיות בכבוד ולקבל מאיתנו את מה שצריך.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: תסכם את הדיון שרת המשפטים איילת שקד.

פנינה תמנו: – – – אחרי השרה עמדה נוספת?

יצחק וקנין: הבעת דעה זה בסיום הדיון.

יצחק וקנין: אחרי שהשרה תסיים אני אאפשר גם לך וגם לאחמד טיבי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול תודה רבה על הדיון הזה.

איילת שקד: כולם העלו סוגיות מעניינות.

איילת שקד: אני מאוד גאה להיות שרת המשפטים של מדינת ישראל.

איילת שקד: אני חושבת שאנחנו אחת הדמוקרטיות החזקות בעולם.

איילת שקד: אנחנו בטח מדינה ששומרת על זכויות אדם, ויכולים להוות מופת ודוגמה למדינות אחרות.

איילת שקד: דרך אגב, הרבה מאוד מדינות בעולם לומדות מאיתנו כיצד לנהוג, כיצד אנחנו פועלים בשעת משבר, בלוחמה.

איילת שקד: מה לעשות שאנחנו בין הדמוקרטיות הבודדות שנאבקות בחזיתות שונות בעימותים מזוינים.

איילת שקד: אנחנו בהחלט מהווים חוד בחנית גם בדיני לחימה במשפט בין-לאומי ובשמירה על זכויות אדם תוך כדי לחימה.

איילת שקד: אני בחרתי היום להתייחס לנושא שחברת הכנסת ענת ברקו דיברה עליו, וזה הפגיעה הקשה שיש כלפי ערבים ישראלים מצד הרשות הפלסטינית במי שנחשד בסחר בקרקעות.

איילת שקד: אנחנו שמענו רק עכשיו על אחמד סלאמה בדאוי, סוכן קרקעות פלסטיני בן 58 שנורה למוות ביום שישי האחרון סמוך לביתו בג'לג'וליה.

איילת שקד: אני לא יודעת עדיין להגיד מה הרקע שלו, ולא יודעים עדיין בוודאות מה הסיבה לרצח; אני כן יודעת שהרשות הפלסטינית הגדירה אותו כמשתף פעולה ובוגד והתירה את דמו.

איילת שקד: באתר אינטרנט צוטט מקור פלסטיני בכיר שאמר: מדובר במכה קשה וסטירת לחי לכל מי שמוכר אדמות למתנחלים.

איילת שקד: מדובר באחד מסוחרי הקרקעות, והוא נמלט ממשפט ברשות והוא מחזיק תעודת זהות ישראלית.

איילת שקד: זה מה שקורה סביבנו היום.

איילת שקד: אי-אפשר להעלים מזה עין.

איילת שקד: לפני חודש וחצי נחטף ממזרח ירושלים – כידוע, משטח מדינת ישראל – אדם בשם עיסאם עקל.

איילת שקד: עקל הוא ערבי תושב ישראל ואזרח ארצות הברית, ולכן ארצות הברית נכנסה להיות מעורבת באירוע הזה.

איילת שקד: הוא מכר נכס ליהודים במזרח ירושלים.

איילת שקד: החטיפה בוצעה מתוך שטח הנמצא בריבונות מלאה של ישראל.

איילת שקד: אנחנו יודעים שהוא נחקר במרתפי הרשות.

איילת שקד: לצערי, העניין הזה לא עולה מספיק לסדר-היום.

איילת שקד: אני באמת חושבת שמדינת ישראל היא מגדלור בעניין הזה, ואני גם מקווה שמדינת ישראל וארצות הברית יטפלו בשיתוף במקרים הספציפיים האלה.

איילת שקד: מדינת ישראל היא מדינת חוק ערכית ומוסרית ממדרגה ראשונה, שנמצאת בסיטואציה לא פשוטה במזרח התיכון.

איילת שקד: כידוע, מסביבנו יש דיקטטורים שונים – כאלה שעוסקים ברצח עמם, כאלה שמתעמרים ומפירים זכויות אדם באופן שיטתי.

איילת שקד: אני באמת חושבת שמדינת ישראל, במובן הזה, היא אור לגויים.

איילת שקד: אני גם לא מזמן דיברתי על תחום אחר שקשור לזכויות אדם – זכויות של נאשמים, חשודים ומורשעים.

איילת שקד: אני חושבת שאנשים בשעותיהם הקשות, בשעה שכל המערכת מתייצבת נגדם, בשעה שאפילו אנחנו חושבים שהם אינם חפים מפשע, דווקא בשעה כזאת צריך להקפיד על זכויות אדם.

איילת שקד: אני מובילה רפורמה להליך הוגן בארבעה שלבים: ניהול חקירה פלילית, חוק זכויות חשודים, שמירת מוצגים וראיות, צמצום הרשעות שווא וועדה לבדיקת מאסרי הימים, שהשר ארדן ואני הקמנו רק עכשיו.

איילת שקד: ביחס למה ששמעתי כאן, אין דבר וחצי דבר בין חוק היועמ"שים לבין זכויות אדם.

איילת שקד: שמעתי את חבר הכנסת דב חנין, שעדיין לא היה שר בממשלה ולא יודע איך עובדות ועדות איתור.

איילת שקד: אני אסביר לך שוועדת איתור זה הליך נקי, הליך נכון; הליך שמצד אחד לשר יש בו איזו מעורבות דרך המנכ"ל ובהכרעה על המינוי, ומצד שני, הוועדה מסננת מועמדים לא ראויים ומבצעת איזה הליך שוויוני גם למועמדים מתוך המערכת וגם למועמדים מחוץ למערכת, כך שלהזכיר את זה ולהזכיר זכויות אדם זה פשוט חוסר הבנה.

איילת שקד: זהו.

איילת שקד: אני מודה למי שהשתתף בדיון.

איילת שקד: תודה רבה.

יצחק וקנין: גברתי השרה, את מציעה שזה יעבור לוועדה, למליאה, להמשך דיון?

יצחק וקנין: זה היה כבר במליאה.

יצחק וקנין: ועדה?

איילת שקד: ועדת חוקה.

יצחק וקנין: יש לנו הבעות דעה, ואחרי זה אנחנו נצביע.

יצחק וקנין: הבעת דעה ראשונה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: אחריו – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, ואחריה – ענת ברקו.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, הקשבתי להטפת המוסר של חברת הכנסת ברקו כלפי עמיתי חבר הכנסת מסעוד גנאים וחברי הרשימה המשותפת לגבי האישה ההרה שנפגעה.

אחמד טיבי: כאשר אני ואנחנו שומעים על אישה הרה שנפגעה, יש מועקה בלב.

אחמד טיבי: זה נורא.

אחמד טיבי: לא חשוב, לא חשוב מי – ישראלית, פלסטינית, אוסטרלית, הודית.

אחמד טיבי: לא קל.

ענת ברקו: קשה.

אחמד טיבי: בדרך כלל, כאשר אישה הרה נפגעה, אני מקווה שהיא תחלים ולא תמות, כדי שהיא תשוב לילדיה.

אחמד טיבי: אני שומע הרבה הטפות מוסר בנושא הזה בימים האחרונים.

אחמד טיבי: טבעי שכאשר אישה הרה נפגעת, התקשורת מדווחת יותר מאשר מקרה רגיל.

אחמד טיבי: אבל אתם יודעים מי האישה האחרונה ההרה, בחודש התשיעי, שנהרגה ומצאה את מותה?

אחמד טיבי: אני אגיד לכם.

אחמד טיבי: היא כתבה: (אומר דברים בערבית: היי בקרבתי תמיד.

אחמד טיבי: הקלי עליי את המולת החיים בקולך, בתי.

אחמד טיבי: הודיעי לי ששום דבר רע לא יאונה לך כשאת בקרבתי – כך אמרה השהידה אינאס ח'מאש, אישה הרה בחודש התשיעי, לבתה השהידה ביאן בת השנה וחצי, מדיר אל-בלח.

אחמד טיבי: ) אינאס, בת 23, אישה הרה בחודש התשיעי, דיברה אל הבת שלה בת השנה וחצי ואמרה לה: היי לידי תמיד.

אחמד טיבי: תקלי עליי מרעש החיים על ידי קולך הערב.

אחמד טיבי: תודיעי לי, בתי, ששום דבר רע לא יקרה כשאת קרובה אליי.

אחמד טיבי: היא הייתה קרובה אליה, ואז הגיעה פצצה מונחית של חיל האוויר הישראלי לבית שלה בדיר אל-בלח, בחודש אוגוסט לפני ארבעה חודשים.

אחמד טיבי: אינאס והבת שלה ביאן, והתינוק שלא נולד, בן התשעה חודשים, אינם איתנו עוד.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: מוסר כפול.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: תהילה וחיי נצח לשהידה אינאס ח'מאש, אישה הרה בחודש התשיעי ולבתה השהידה ביאן.

אחמד טיבי: חרפה וקלון לכיבוש ולמוסר הכפול.

אחמד טיבי: ) מוסר כפול.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ולמי שמאמץ חשיבה גזענית שדמו או דם מתנחל יקר יותר מדם בעל המקום הפלסטיני – כן לחיים.

אחמד טיבי: )

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: כן לחיים.

ענת ברקו: אתה – – –

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: תני לי להמשיך.

יצחק וקנין: ענת, ענת.

יצחק וקנין: לא, לא, אתה לא תמשיך.

יצחק וקנין: אל תנצל – – –

אחמד טיבי: – – –

ענת ברקו: אין כיבוש בעזה.

יצחק וקנין: אחמד טיבי, אתה עוד פעם – – –

אחמד טיבי: – – –

ענת ברקו: לא היה כיבוש בעזה.

אחמד טיבי: רצח – – –

יצחק וקנין: ענת ברקו.

יצחק וקנין: אחמד, אתה – יש לך דקה, ואתה יודע.

יצחק וקנין: נתתי לך שלוש דקות ואתה ממשיך.

ענת ברקו: אדוני, אתה יכול באמת, לפנים משורת הדין, לשנות את הסדר?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אני נותן לפנינה.

פנינה תמנו: לא אכפת לי.

יצחק וקנין: פנינה, תעלי.

יצחק וקנין: אחרייך היא תדבר.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך את הזמן שהוא דיבר, אל תדאגי.

פנינה תמנו: אני חייבת לומר ולהתייחס, אדוני היושב-ראש, כמובן כבוד השרה, חבריי וחברותיי שבחרו להיות ביום החשוב הזה בתוך המליאה.

פנינה תמנו: אחמד, אתה יודע מה הבעיה?

פנינה תמנו: הבעיה העיקרית היא שאני מרגישה שהרשימה המשותפת והרשימות הערביות פה בכנסת הן שגורמות לכך שהאנשים במדינת ישראל מתרחקים מהצורך לקדם זכויות אדם.

פנינה תמנו: אתה יודע למה?

פנינה תמנו: בדיוק ההשוואה הזאת של לנסות להפוך את הצבא לרוצחים או להביא אירועים שהיו ולנסות להשוות לאותו ירי שהיה בצומת עפרה.

פנינה תמנו: אני חושבת שזה לא רק לא הוגן – זה אתם מפספסים בסופו של דבר משהו שהוא מאוד משמעותי.

פנינה תמנו: אחר כך, כשאתם תבואו ותעלו על הדוכן של הכנסת ותנסו לזעוק זכויות אדם, אבל אתם לא תתייחסו לנושאים שהם חשובים כלפי ערביי ישראל – שאני מוכנה ומקבלת; הייתי גם יו"ר השדולה, יחד עם חברי כנסת ערבים מתוך הבית הזה.

פנינה תמנו: אני חושבת שאת הדברים המאוד-מאוד משמעותיים שצריך היה לקדם בבית הזה בתוך החברה הישראלית אתם מזניחים.

פנינה תמנו: אני לא יודעת על איזה אירוע אתה דיברת – אני גם אבדוק את זה אחר כך – אבל להגיד "מוסר כפול" על הצבא הישראלי?

פנינה תמנו: תאמין לי, אני בטוחה שאותה פצצה לא נחתה סתם.

פנינה תמנו: כנראה ירו משם.

פנינה תמנו: זה דבר ראשון.

יצחק וקנין: תודה.

פנינה תמנו: הדבר השני שלי חשוב לומר: באמת, צר לי, אי-אפשר לבוא ולהגיד שמדינת ישראל היא המדינה הכי מוסרית, ומדינות מסביב, ורוצחים – לא מעניין אותי מה קורה במקומות אחרים בשביל להיות מדד להשוואה.

פנינה תמנו: זה לא סימטרי.

פנינה תמנו: מדינת ישראל צריכה עדיין להתקדם בכל מה שקשור לזכויות אדם.

פנינה תמנו: ברור שזו מטרייה רחבה מאוד, של חופש עיסוק והחופש לחיות בכבוד ועוד, אבל אני יכולה לומר לך, כמי שמובילה מאבק בגזענות ואפליה כלפי אדם באשר הוא אדם, או אזרח באשר הוא אזרח: המדינה לא מייצרת כלים אמיתיים.

פנינה תמנו: זו בושה וכלימה.

פנינה תמנו: החוק היום לא נותן מענה, אדוני היושב-ראש, לאנשים שנפגעים מגזענות, בין שהם ערביי ישראל, בין שהם אנשים עם מוגבלויות, בין שהם יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: אני חושבת שעל זה צריך לעשות עבודה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פנינו תמנו-שטה.

יצחק וקנין: אחרונת מביעות הדעה – חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: תודה, אדוני יושב-ראש.

ענת ברקו: כבוד השרה, קודם כול, השרה, כל הנושא הזה של סחר בקרקעות – אני אחזיר אותך לשנות ה-2000.

ענת ברקו: חטפו ירושלמי, תושב ירושלים בשם חירבאווי, וצה"ל עלה עם טנקים על רמאללה, ושיחררו אותו בזמן קצר מאוד.

ענת ברקו: אסור לאפשר לרשות הפלסטינית או למי מערביי ישראל לאיים על סוחרי קרקעות.

ענת ברקו: אסור.

ענת ברקו: צה"ל עלה עם טנקים על רמאללה, ושחררו אותו.

ענת ברקו: תזכרי את השם – חירבאווי.

איילת שקד: – – –

ענת ברקו: אני אגיד את זה, ואני אומרת את זה.

ענת ברקו: עכשיו אמרתי את זה גם בוועדה שדנה בזה.

ענת ברקו: עכשיו לחברי חבר הכנסת טיבי.

ענת ברקו: אני אגיד לך מה אני חושבת.

ענת ברקו: ברור שאנחנו לא שמחים מאף אזרח או אזרחית שנהרגים בשני הצדדים, בטח לא אישה בהיריון, ובטח לא אני כאישה, כאימא.

ענת ברקו: אני מרגישה את הכאב, ותאמין לי ששום הודעה כזאת לא עוברת לידי.

ענת ברקו: גם בצד הפלסטיני, וגם האנשים הפושעים, הרצחניים האלה מהחמאס, שאת הנשים האלה ואת הילדים האלה שמים וזורקים על הגדר כבשר תותחים – ואתה יודע שזה נכון.

אחמד טיבי: – – –

ענת ברקו: תראה, כשמתחפרים – חופרים היום תעלות מתוך בתים, חיזבאללה; לא משנה.

מסעוד גנאים: – – –

ענת ברקו: אני אומרת: אני מצטערת על כל אישה שנרצחת, בטח מי שלא הייתה מעורבת.

ענת ברקו: היו גם מקרים של נשים שהתחזו לנשים בהיריון ושמו מטען על הבטן.

ענת ברקו: על זה אנחנו לא מדברים.

ענת ברקו: גם זה קרה.

ענת ברקו: יש לי סיפורים כאלה גם בשבילך, לא סיפורים מקריים.

ענת ברקו: אני גם מצטערת על טלי חטואל, שבשנת 2004 שני פלסטינים ירו ברכבה.

ענת ברקו: היא הייתה בהיריון בחודש השמיני, והיא נרצחה עם ארבע בנותיה בציר כיסופים.

ענת ברקו: גם עליה אני מצטערת.

ענת ברקו: אתה יודע על מה אני מצטערת?

ענת ברקו: אני מצטערת על הצביעות, כשאנחנו חיים במדינה דמוקרטית, שבאמת, אפשר להגיד עליה הרבה דברים – – –

יצחק וקנין: תודה.

ענת ברקו: יש הרבה דברים שמדוברים בפרלמנט הזה שאף חבר קונגרס לא היה מעז לומר אותם.

ענת ברקו: זה היה נתפס לא טוב, מצלצל לא טוב, במובן הזה של התייחסות לאויב – –

יצחק וקנין: תודה.

ענת ברקו: – – אהבת האויב, האדרת האויב, וזה האויב שלנו.

ענת ברקו: בינתיים, מי שמפיק את הפיגועים הם הפלסטינים.

יצחק וקנין: תודה.

ענת ברקו: עזה הייתה יכולה להיות משהו אחר; הם בחרו לא להיות משהו אחר.

ענת ברקו: ומי שמשתמש בנשים וילדים, כולל בהיריון – בטח לא הנשים שלהם – זה גם החמאס, ואת זה אתם לא מגנים.

יצחק וקנין: ענת, נא לסיים.

ענת ברקו: רצח כזה – – –

יצחק וקנין: את רוצה שאני אסגור – – –

ענת ברקו: אדוני, רק מילה אחת.

ענת ברקו: מילה אחת, אדוני.

יצחק וקנין: זה נאום של דקה.

יצחק וקנין: אז אני נתתי לך כמו אחמד טיבי, שלוש דקות.

יצחק וקנין: כמה את רוצה?

יצחק וקנין: חצי שעה?

ענת ברקו: אז באמת אני מסיימת.

ענת ברקו: באמת, במקרים מהסוג הזה, שהם מקרים טרגיים, מותר להגיד: זה לא בסדר.

ענת ברקו: זה טרור.

ענת ברקו: עושים את זה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: ענת ברקו, אני מודה לך מאוד.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו נצביע על ההצעה לסדר-היום: ציון יום זכויות האדם.

יצחק וקנין: מי שמצביע בעד – מעביר את זה לוועדת החוקה.

יצחק וקנין: השרה ביקשה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, ההצעה של ציון יום זכויות האדם תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ד' בטבת התשע"ט, 12 בדצמבר 2018, בשעה 11:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.