ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 385, 2018-12-05 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ז בכסלו התשע"ט, 5 בדצמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נפתח עם שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 583, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: אין מרכזים אקוטיים לנזקקים לסיוע של עובדים סוציאליים דרומית לבאר שבע ומצפון לחיפה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

קסניה סבטלובה: מדוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת עולה כי אין מרכזים ייעודיים אקוטיים שמסייעים לנפגעי תקיפה מינית דרומית לבאר שבע וצפונית לחיפה.

קסניה סבטלובה: ברצוני לשאול: 1.

קסניה סבטלובה: כיצד המשרד מתמודד עם הנושא?

קסניה סבטלובה: 2.

קסניה סבטלובה: האם יש תוכניות לשפר את המצב?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: בתשובה לחברת הכנסת סבטלובה, בישראל קיימים כיום חמישה מרכזים אקוטיים בבתי חולים אשר נותנים מענה לנפגעות תקיפה מינית בשבעת הימים הראשונים שלאחר הפגיעה.

יעקב ליצמן: המענה הניתן כולל טיפול רפואי דחוף, מתן טיפול רפואי ייעודי, ליווי נפשי ובדיקה קלינית לשם לקיחת ראיות משפטיות.

יעקב ליצמן: המרכזים הקיימים פועלים בבתי החולים סורוקה בבאר שבע, הדסה בירושלים, וולפסון בחולון, בני ציון בחיפה ופוריה בטבריה.

יעקב ליצמן: בשנה האחרונה הוגדל התקציב של המרכזים הקיימים ב-1.7 מיליון שקל, כדי לשפר את המענה הניתן.

יעקב ליצמן: בנוגע להרחבת המענים, משרד הבריאות בעיצומו של תהליך בדיקה של אפשרויות הרחבת המענים ואופן הרחבתם לבתי חולים נוספים בארץ.

יעקב ליצמן: הרחבת מענים נוספים תהיה בהתאם להקצאת המשאבים.

יעקב ליצמן: בתוכנית – הקמת מרכז נוסף בשרון, במרכז הארץ.

יעקב ליצמן: לגבי פריסה נוספת מדרום לצפון, נבחנים המענים המתאימים לטיפול בנפגעי תקיפה מינית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת קסניה סבטלובה, וכן לחברי הכנסת עליזה לביא ויוסף ג'בארין.

קסניה סבטלובה: אדוני סגן השר, ברצוני להסב את תשומת ליבך לכך שכיום עשרות אלפי ישראלים וישראליות לא זוכים לקבל טיפול באותם מרכזים אקוטיים, מהסיבה הפשוטה שהם נמצאים בפריפריה.

קסניה סבטלובה: מרכז בשומרון ועוד מרכז במרכז הארץ אולי לא כל כך יסייעו למי שמתגורר בקריית שמונה או בעיר אילת.

קסניה סבטלובה: לגבי העיר אילת, כמובן שאנחנו מדברים על מקרה מיוחד במינו – עיר מרוחקת, עיר דרומית, עיר שיש גם מאות אלפי אנשים שמבקרים בה מדי שנה; עיר שזקוקה לטיפול מיוחד.

קסניה סבטלובה: האם יש כוונה להקים מרכזים בתוך בתי חולים בצפונה של הארץ ובמרכזה, קרי, העיר אילת וערים אחרות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: אדוני, אני רוצה לשאול אותך בעקבות מה שפורסם היום בידיעות – רותם אליזרע: גורמים בכירים בבתי החולים בישראל טוענים שבתי החולים אינם מסוגלים לאתר אלפי בני אדם שבאו במגע עם 2,321 חולים בחצבת.

עליזה לביא: אדוני, אין מספיק חדרי בידוד – כך אומרים בכירים בבתי החולים – על מנת להכיל את כל החשודים בהיחשפות לחצבת.

עליזה לביא: בגלל המחסור בתורים הפנויים שולחים אדם מעל גיל 18 שרוצה להתחסן למרפאות מטיילים, ואנשים נדרשים לשלם, כלומר, אתה צריך להביא את הזריקה שלך או לשלם על החיסון לחצבת.

עליזה לביא: אדוני, מה התוכנית – אם בכלל קיימת – לטיפול בחולי חצבת?

עליזה לביא: מה התוכנית למניעת התפשטות החצבת?

עליזה לביא: ולמה אין מבצע חיסון ארצי בחינם?

עליזה לביא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: תודה, כבוד היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: אדוני סגן השר, ביום שני היה לנו דיון בוועדת הכספים בנושא בתי החולים הציבוריים הלא-ממשלתיים, ואני שואל לגבי בתי החולים בנצרת באופן ספציפי.

יוסף ג'בארין: שמענו על מצוקה מאוד קשה, עד כדי כך שאולי לא יהיה תקציב לשלם משכורות החודש.

יוסף ג'בארין: זה נושא שאנחנו בקשר כל השנים האחרונות.

יוסף ג'בארין: הובטח תקציב ולא הגיע.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שכבוד סגן השר באמת יטפל בנושא בהקדם האפשרי, פשוט כדי להציל מהמצב המאוד-קשה כיום בבתי החולים הללו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אנחנו באמצע בדיקה, כפי שאמרתי, וחברת הכנסת – היא לא מקשיבה – אנחנו באמצע הבדיקה, זה מה שאמרתי לך קודם.

יעקב ליצמן: אז נחכה לאחרי הבדיקה לראות מה הצרכים ומה לא.

מיקי רוזנטל: מתי זה יסתיים?

מיקי רוזנטל: זה כבר הרבה זמן.

יעקב ליצמן: זה לא הרבה זמן.

מיקי רוזנטל: כי מדובר פה על קריסה.

מיקי רוזנטל: שמענו את מנהלי בתי החולים השבוע, שאין להם כסף.

יעקב ליצמן: אתה לא מדבר על אותו דבר – מה שאני עונה לה.

מיקי רוזנטל: על נצרת.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא לא, הוא עונה על השאלה המקורית של השאילתה.

יעקב ליצמן: לא עונה על זה.

מיקי רוזנטל: סליחה, מתנצל.

יעקב ליצמן: בקשר למה שאמרתי לך קודם – אנחנו באמצע בדיקה, ולפי הבדיקה אנחנו נחליט.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שאנחנו הולכים לפתוח כרגע באילת.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שזה מצדיק כרגע, לפי המספר, לפי הדברים.

יעקב ליצמן: אני לא יכול להגיד לך תשובה החלטית, אני צריך לבדוק את זה, אבל על פני הדברים לא נראה לי שנפתח באילת כרגע.

יעקב ליצמן: עליזה לביא, עם כל הכבוד, אני רוצה להגיד לך שהחצבת נעלמה כמעט.

יעקב ליצמן: אין בארץ; היה וכמעט אין.

יעקב ליצמן: ירד.

עליזה לביא: ירידה דרסטית.

יעקב ליצמן: רגע, תקשיבי.

יעקב ליצמן: כמעט אין.

יעקב ליצמן: זו ירידה, כמעט – זה נמוך מאוד.

יעקב ליצמן: כמעט אין.

יעקב ליצמן: החצבת שהגיעה הגיעה מחוץ לארץ, לא מכאן.

יעקב ליצמן: החיסונים כאן זה 96%, גבוה מאוד, לכן זו לא הבעיה.

עליזה לביא: אז האוכלוסייה מחוסנת?

עליזה לביא: זה מה שאתה אומר?

יעקב ליצמן: כן, זה מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: לכן, מה קרה?

יעקב ליצמן: יש כאלה שלא לקחו את החיסון השני, ויש כאלה חוצניקים שלא לקחו כלום, ויש כאלה שלא מתחסנים, מכל מיני מגזרים, למיניהם.

יעקב ליצמן: במגזר החרדי טיפלתי.

יעקב ליצמן: אני מקווה שגם במגזר הערבי זה מתקדם.

יעקב ליצמן: אני רוצה לומר דבר אחד: אנחנו אחרי מה שהיה, אבל ניסיתי לקבל מהאוצר תוספת כוח אדם – אחיות לחיסונים.

עליזה לביא: מה קרה?

יעקב ליצמן: ביקשתי 150 אחיות, לא רק לזה, גם לשפעת וגם לטיפות חלב, ובתשובה קיבלתי קיצוץ נוסף – בתקנים, אני מדבר.

יעקב ליצמן: זו הבעיה לגבי זה.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ג'בארין, אגיד לך דבר פשוט מאוד: האוצר הוריד לי 96 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: תוכנית העבודה של משרד הבריאות – אני פתחתי את זה בפעם הראשונה כשעשיתי תקציב לבתי חולים ציבוריים, לא רק ממשלתיים.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: כי אם למשל יש העלאה בשכר של רופאים או אחיות, כולם חייבים לשלם את זה.

יעקב ליצמן: אז בבתי חולים ממשלתיים, הממשלה משלמת.

יעקב ליצמן: היא מוסיפה לציבוריים, שגם הם מעלים את השכר.

יעקב ליצמן: תיאורטית, אני אומר, אין היצע.

יעקב ליצמן: אף אחד לא מכסה אותו.

יעקב ליצמן: אז התחלתי והקציתי בפעם הראשונה תקציב – 200 מיליון שקל לציבוריים.

יעקב ליצמן: ציבוריים זה גם הדסה וגם שערי צדק, וגם נצרתיים ועוד כמה וכמה.

יעקב ליצמן: זה לא מספיק, 200 מיליון.

יעקב ליצמן: זה ברור לך.

יעקב ליצמן: ביקשתי מיליארד שקל.

יעקב ליצמן: עכשיו, האוצר נתן לי קיצוץ – 96 מיליון שקל בארבעה, חמישה – – –

מאיר כהן: הוא אישר יותר מ-200 מיליון – – –

יעקב ליצמן: לא.

מאיר כהן: לא אישר.

יעקב ליצמן: לא.

מאיר כהן: כלומר לא רק שלא אישר, גם קיצץ?

יעקב ליצמן: זה מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: ביקשתי תוספת עד מיליארד שקל.

יעקב ליצמן: לצערי, קיבלתי קיצוץ אחד – זה שלושה פלאטים, זה לא אחד, כי האוצר אומר לי שאני לא מדייק במספרים, וזה רק 44.

יעקב ליצמן: אז קודם כול, 44 היום, לפני חודשיים עוד 9, לפני ארבעה חודשים 43, וביחד זה 96 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: האוצר טען גם – הוא אומר לי: מה זה, יש לך 40 מיליארד שקל תקציב.

יעקב ליצמן: מה זה 44 או 96 מיליון שקל?

יעקב ליצמן: אני חושב שזו דמגוגיה, מי שאומר את זה, כי נכון שיש לי 40 מיליארד שקל, אבל מזה למשל 25 מיליארד זה תרופות, תרופות לבד – 25 מיליארד שקל.

יעקב ליצמן: ואני לא מדבר איתך על כמה זה בתי חולים וכמה זה שכר רופאים והשכר של כל הפרסונל; לא מדבר על כל מיני דברים שיש לי בתוך.

יעקב ליצמן: זאת אומרת שנשאר כלום מכלום, ועל זה עושים לי עוד קיצוץ נוסף.

יעקב ליצמן: אני מתרעם על זה.

יעקב ליצמן: יש דבר אחד שאני יכול לעשות: איפה שכואב לאוצר – לקצץ שם.

יעקב ליצמן: אני אומר את האמת.

יעקב ליצמן: זה לא יכול להיות שמה שהוא רוצה הוא יקבל, ומה שאני רוצה אני לא אקבל.

יעקב ליצמן: אז אם הוא ינהל משא ומתן נורמלי, ונראה בדיוק מה הצרכים ומה הוא מוסיף לי, אז נדבר.

יעקב ליצמן: אם לא, יש בעיה.

יוסף ג'בארין: האוצר אמר שלחצבת יש כסף – – –

יעקב ליצמן: יש לי כסף, 40 מיליארד שקל.

יעקב ליצמן: מה זה יש לי? יש לי ואין לי כלום.

יוסף ג'בארין: אבל ספציפית – – –

יעקב ליצמן: אני אמרתי לך את התשובה.

יעקב ליצמן: ספציפית, אתה יודע מה הוא עשה?

יעקב ליצמן: התשובה שאתה אומר לי בשמו – הוא חצוף מאוד במה שהוא אומר.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: כי הוא הרי הולך להחליט מה אני אעשה עם הכסף.

יעקב ליצמן: הוא גם שר הבריאות פתאום.

יעקב ליצמן: מה זה הוא אומר לי שיש לי כסף בשביל זה?

יעקב ליצמן: מה זה?

יעקב ליצמן: יש בריאות – אני מחליט איפה הכסף ואיפה לא.

יעקב ליצמן: שיבוא ושיגיד לי איפה יש לי כסף.

יעקב ליצמן: אז עם כל הכבוד, אם אתה רוצה – שיבוא, ישב איתי לגמור את הדברים ואז נחליט.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: אדוני, אבל הוויכוח – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 581, של חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: פינוי בנים ממשיכים מניצן ב'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון מוזמן לקרוא את נוסח השאילתה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: השאילתה היא למשרד האוצר, כמובן.

אילן גילאון: תושבי ניצן ב', שהעמידו קרווילות לילדיהם באישור המדינה, נתבעו לפינוי המבנים ובתביעות כספיות.

אילן גילאון: רצוני לשאול: 1.

אילן גילאון: האם נכון הדבר?

אילן גילאון: 2.

אילן גילאון: אם כן, המבנים נבנו באישור ממשלתי, מדוע נתבעות המשפחות?

אילן גילאון: 3.

אילן גילאון: אילו פתרונות קבע הוצעו?

אילן גילאון: 4.

אילן גילאון: האם בכוונת משרדך להגיע להסדרה ולנהל משא ומתן מול תושבי ניצן ב', ואילו צעדים יינקטו לשם כך?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אילן גילאון: ובכך גם סיכמנו את השאלה של אחרי, כי כאן כל השאלות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: חבר הכנסת אילן גילאון, לשאלה 1: מעולם לא ניתן אישור מהמדינה לשימוש בקרווילות.

יצחק כהן: החזקה בקרווילות הועברה שלא כדין, והתביעות הוגשו להבטחת שמירת זכויות המדינה בנכסיה, בתיאום עם פרקליטות המדינה.

יצחק כהן: לשאלה 2: המבנים הוצבו בעת הקמת האתר הזמני לאכלוס זמני בלבד.

יצחק כהן: אגב, גם זו הייתה טעות היסטורית, אבל היא נעשתה.

יצחק כהן: המשפחות נתבעו בעקבות העברת החזקה והשימוש שלא כדין במבנים, ולאחר שמוצו כל ניסיונות המדינה להגיע איתם להסדר.

קריאה: – – –

יצחק כהן: ההחלטה של אריק שרון להקים את אתר הקרווילות – זו הייתה טעות קטסטרופלית שעד היום אנחנו סובלים ממנה.

יצחק כהן: לא משנה, פתחנו סוגריים.

יצחק כהן: לשאלה 3: מציאת פתרונות קבע מצויה בתחום האחריות של מינהלת תנופה – היום אגף ההתיישבות במשרד החקלאות, וכבוד שר החקלאות נמצא פה איתנו.

יצחק כהן: לשאלה 4: כל הצעת פשרה שתוגש תיבחן לגופה, במקביל לניהול ההליך המשפטי ובתיאום עם פרקליטות המדינה, ובכפוף לשמירה על זכויות המדינה בנכסיה ופינוי האתר הזמני בהתאם להחלטות הממשלה בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת אילן גילאון?

אילן גילאון: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אין שאלה נוספת לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: ועוברים לשאילתה מס' 582.

יולי יואל אדלשטיין: לצורך התשובה אני אבקש להזמין את שר האנרגיה חבר הכנסת יובל שטייניץ לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: מגיש השאילתה הוא חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: התייקרות תעריף החשמל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן מתבקש לגשת למיקרופון ולקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת סעיד אלחרומי ומסעוד גנאים מבקשים שאלות נוספות, ואכן קיבלו.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בחודש ינואר צפוי תעריף החשמל להתייקר ב-6%, שהם כ-30 שקלים לחודש לכל משק בית, 360 שקלים בשנה לכל משק בית.

מאיר כהן: ברצוני לשאול: 1.

מאיר כהן: האם אזרחי ישראל מממנים את עלות הרפורמה?

מאיר כהן: 2.

מאיר כהן: מדוע דווקא בחורף, כשקשישים רבים סובלים מקור, אתם בוחרים להעלות את התעריף?

מאיר כהן: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יובל שטייניץ: אני אתחיל מהסוף.

יובל שטייניץ: מה זה אתם בוחרים?

יובל שטייניץ: ראשית, כפי שבטח אדוני יודע – ואם הוא לא יודע יקרא בחוק רשות החשמל – כשעשינו את הרפורמה ברשות החשמל, לצערי, הוחלט דבר אחד: שלשר ולממשלה אסור להתערב בקביעת התעריף.

יובל שטייניץ: דרך אגב, זה אותו דבר בתעריף המים, שהרשות קובעת את זה בצורה טכנית מקצועית, ולדרג הפוליטי אסור להתערב בקביעת המחירים.

יובל שטייניץ: אז מה זה בחרתם?

יובל שטייניץ: שנית – – –

מאיר כהן: למה אתה כועס?

מאיר כהן: אתה רוצה שאני אכעס עליך?

יובל שטייניץ: לא, לא, אני לא כועס.

יובל שטייניץ: אני מאוד אוהב אותך ומחבב אותך.

יובל שטייניץ: אוקיי, אני – – –

מאיר כהן: אתה מסכים איתי שזאת הייתה טעות?

מאיר כהן: אבל זה לא – – –

יובל שטייניץ: לא, אני לא מסכים איתך.

יובל שטייניץ: אני לא מסכים איתך, ואני ודאי לא כועס עליך, כי אתה בין חברי הכנסת הכי מוערכים וחביבים עליי.

יובל שטייניץ: שנית, מה לעשות, המחירים עולים ויורדים, כמו שמחירי הדלק ירדו עכשיו, מחירי הבנזין.

יובל שטייניץ: למה הם ירדו?

יובל שטייניץ: אני אומר שוב, אני לא לוקח קרדיט על הירידה הדרמטית של עשרות אחוזים במחירי הדלק למכוניות.

יובל שטייניץ: גם זה קרה עכשיו.

יובל שטייניץ: למה אני לא לוקח קרדיט?

יובל שטייניץ: כי זה תוצאה של מה שקורה בעולם.

יובל שטייניץ: אני לא העליתי את מחירי הדלק ואני לא מוריד אותם, ובדיוק באותו אופן במחירי החשמל.

יובל שטייניץ: מה שקרה במחיר החשמל הוא שהייתה עלייה של 6% בשער הדולר.

יובל שטייניץ: כל הדלקים, גם הגז המקומי, גם הגז המיובא וודאי הפחם, שעדיין משמש לצערי לחשמל – אני הולך להוציא את זה, לחסל את זה לחלוטין, אבל עדיין אנחנו משתמשים בפחם; פחות מאשר בעבר אבל עדיין – כל זה מושפע מה-6% האלה.

יובל שטייניץ: יתרה מזו, הדלק הנוזלי שאנחנו עדיין משתמשים בו – ה-LNG, הדלק הנוזלי המיובא, הגז המיובא – הרבה יותר יקר מהגז המקומי.

יובל שטייניץ: כל עוד לווייתן לא חובר לחוף – זה יקרה בעוד עשרה חודשים, אבל כל עוד יש לנו רק את מאגר תמר, אנחנו משתמשים כתוספת למשק גם בגז טבעי נוזלי שמביאים ממדינות אחרות, שמיובא מארצות הברית או ממדינות אחרות.

יובל שטייניץ: הגז הזה יקר פי שניים מהגז הישראלי, והוא התייקר ב-36% בחצי שנה האחרונה.

יובל שטייניץ: הפחם התייקר, כולל שער הדולר – זה כולל שערי הדולר – בכ-10% בחצי שנה האחרונה.

יובל שטייניץ: ולכן, בשקלול כולל זאת התוצאה של רשות החשמל.

יובל שטייניץ: עכשיו אני אומר לך עוד שני דברים.

יובל שטייניץ: ברור שהייתי מעדיף – וכולנו היינו שמחים – אם זה לא היה עולה אלא היה יורד.

יובל שטייניץ: בזה אין ספק.

יובל שטייניץ: אבל מה לעשות, המחירים של הדברים האלה – של הדלקים, שמשפיעים גם על החשמל וגם על הבנזין למכוניות שלנו – עולים ויורדים לפי העולם.

יובל שטייניץ: למשל, המחיר של החשמל ירד בשלוש השנים האחרונות בקרוב ל-20%, בין 15% ל-20%, ירד, ועכשיו הוא אמור לעלות ב-6% – זה שימוע, אני מקווה שבסוף זה יהיה פחות – אבל זה אחרי שהוא ירד בקרוב ל-20% בשלוש השנים האחרונות.

יובל שטייניץ: זאת התוצאה.

יובל שטייניץ: למה עכשיו?

יובל שטייניץ: זה תמיד עכשיו.

יובל שטייניץ: לפי החוק, בכל תחילת שנה, לקראת כל תחילת שנה, רשות החשמל חייבת, על פי החוק, לעשות הערכה מחדש של עלויות ייצור החשמל, ולכן זה גם בכלל לא עניין של בחירה – לא ההעלאה זה עניין של בחירה ולא המועד הוא עניין של בחירה; בדיוק כמו בדלק, דרך אגב.

יובל שטייניץ: זה לא שמישהו בחר עכשיו להוריד את מחיר הבנזין למכוניות.

יובל שטייניץ: מחיר הבנזין למכוניות נקבע כל חודש-חודשיים על פי המחיר של הנפט בעולם, והמועד של ההוזלה לא נבחר וגם לא שיעור ההוזלה.

יובל שטייניץ: זה טכני; מחיר הנפט בעולם יורד – מחיר הבנזין בישראל יורד; מחיר הנפט בעולם יורד – מחיר הבנזין, לצערנו, עולה.

יובל שטייניץ: לא הממשלה בחרה.

יובל שטייניץ: דרך אגב, לא צריך לתת לממשלה קרדיט, לא כשהמחיר יורד ולא כשהמחיר עולה, כי אנחנו לא אחראים למחיר הנפט בעולם.

יובל שטייניץ: באותו אופן, אנחנו לא אחראים למחיר הפחם והגז המיובא, ובוודאי גם לא לשער הדולר.

יובל שטייניץ: כששער הדולר עולה הדברים שמיובאים או נמכרים בדולרים מתייקרים, וכאן הייתה התייקרות מעבר לזה.

יובל שטייניץ: היום הגז באירופה, הגז הנוזלי, עומד על 8–9 דולר; הגז בחוזים חדשים בישראל עומד על 4 דולר; הגז של חברת החשמל – 6 דולר; של היצרנים הפרטיים – 4 דולר, שהם חצי.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, הגז בישראל, בכל מקרה, הרבה יותר זול מהגז הנוזלי שאנחנו מביאים מחוץ לארץ, אבל כל עוד לא השלמנו את פיתוח לווייתן אנחנו מסתמכים גם – זה חלק קטן, אבל עדיין יש לזה משמעות – על גז נוזלי.

יובל שטייניץ: לכן, זאת תשובתי.

יובל שטייניץ: אנחנו כמובן תמיד שמחים שהמחירים יורדים, ומצטערים שהמחירים לפעמים גן עולים.

יובל שטייניץ: בחשבון כולל, מחיר החשמל בישראל הוא עדיין מהכי זולים באירופה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יובל שטייניץ: אני רוצה להתנצל בפניך אם נשמעתי כעוס בהתחלה.

יובל שטייניץ: אני מאוד מכבד אותך ומאוד מכבד את שאלתך.

יולי יואל אדלשטיין: זה על המציאות, זה לא עליך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן, אתה יכול לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריך – שאלות נוספות של סעיד אלחרומי ומסעוד גנאים.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה לשאול: אני שומע את אנשי חברת החשמל שמלינים על התעריף הגבוה מאוד שהם משלמים על הגז.

מאיר כהן: נדמה לי שאתה היית אחד השושבינים לחתימה הזאת על התעריף הגבוה.

מאיר כהן: האם תוכל להתייחס לזה, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יובל שטייניץ: לא לענות?

יובל שטייניץ: לחכות לשתי השאלות?

יולי יואל אדלשטיין: ישאלו שאלות ואז תוכל להתייחס למה שתרצה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: תודה לשר.

סעיד אלחרומי: הכפר דריג'את בנגב הוא כפר מוכר וחלק ממועצת אל-קסום.

סעיד אלחרומי: תושביו הלכו לבחירות לפני זמן קצר.

סעיד אלחרומי: אבל משום מה הכפר הזה לא מחובר לחשמל בגלל נושאים, לדעתי, ביורוקרטיים גרידא.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לשאול את השר: מה אנחנו עושים כדי לחבר את הכפר הזה לחשמל?

סעיד אלחרומי: זה כפר מוצלח מכל הבחינות, חוץ מהנושא הזה, שאנחנו תקועים בו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואז נשמע את התייחסות השר.

יולי יואל אדלשטיין: השר יודע שלשאלה המקורית הוא חייב להתייחס.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות – אתה יכול גם להעביר תשובה בכתב בהמשך, אם תרצה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, שלחתי לך לפני יומיים מכתב על הריסת מעיין מים בשם אל-קסטל – נחל ציפורי – שהוא בכניסה לציפורי, על כביש 77.

מסעוד גנאים: בליווי כוחות משטרה, אנשי רשות המים הרסו את המעיין, שממנו החקלאים משקים את השדות והמטעים שהם מתפרנסים מהם, אפילו בלי להציג שום מסמך, לא חוקי ולא משפטי, לפני ההריסה.

מסעוד גנאים: לפי מה שאמרו לנו, משנת 1955 יש הסכם עם בעלי האדמות והחקלאים, שיש להם זכות על המעיין ועל השימוש במי המעיין.

מסעוד גנאים: לכן, בקשתי היא, כבוד השר, לבדוק את העניין ולתת לחקלאים לבנות את המעיין מחדש כדי שימשיכו להשתמש בו.

מסעוד גנאים: שלחתי לך מכתב, ואני מקווה שאת התשובה אקבל בהקדם.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שר האנרגיה.

יובל שטייניץ: מה הסדר שבו אני צריך לענות?

יולי יואל אדלשטיין: למאיר כהן, ולשאלות נוספות – אם תבחר.

יובל שטייניץ: אז אולי אתחיל דווקא מהשאלה של סעיד, ידידי.

יובל שטייניץ: אני לוקח מאוד ברצינות את פנייתך.

יובל שטייניץ: לא יכול להיות שכפר בישראל – אתה אומר כפר מוכר, שאין איתו שום בעיה חוקית – לא יחובר לחשמל, ואני כבר ביקשתי מהעוזר שלי לטפל בזה, גם מולך וגם מול חברת החשמל, ולבדוק מה ניתן לעשות בעניין.

יובל שטייניץ: אני מקווה שנצליח לפתור את הבעיה האזרחית ההומנית הזאת שאתה מעלה כאן.

יובל שטייניץ: וטוב שיש נציג כמוך, של המגזר הבדואי, שמעלה פה בעיות כאלה, שאנחנו גם יכולים לפתור, כי לא תמיד זה מגיע אלינו.

דוד אמסלם: אדוני השר, רק תשובה קצרה בעניין הזה.

דוד אמסלם: הבתים שם הם בתים לא חוקיים.

דוד אמסלם: חברת החשמל – אין לה קו איפה להעביר – – – ברחוב – – –

יובל שטייניץ: אה, בדקת את זה כבר?

דוד אמסלם: בדקתי את הסיפור הזה בזמנו.

דוד אמסלם: הבאתי את חברת חשמל ואמרתי שתבדוק.

יובל שטייניץ: בתור יושב-ראש ועדת הפנים.

דוד אמסלם: רק שתדע מה הסיבה.

דוד אמסלם: חברת החשמל צריכה למתוח קו תחתי, והיא צריכה עכשיו לדעת איפה להעמיד את העמודים.

יובל שטייניץ: אנחנו נבדוק ונראה מה אפשר לעשות.

יובל שטייניץ: כמובן, אם היה דיון בעניין, נשמח לראות את התוצאות.

יובל שטייניץ: זה יעזור לנו להזדרז בניסיון לפתור את הבעיה.

יובל שטייניץ: לגבי השאלה על המעיין בנחל ציפורי – עדיין לא הספקתי לראות את המכתב.

יובל שטייניץ: אני אראה את המכתב וזה ייבדק.

יובל שטייניץ: אבל עקרונית, אני רק רוצה להזכיר לכבודו – אני לא יודע מה המצב שם, אבל עקרונית, במדינת ישראל ניהול המים הוא ניהול לאומי.

יובל שטייניץ: לא כל בן אדם יכול לחפור באר או ללכת לנחל או למעיין ולקחת את המים.

יובל שטייניץ: זה תכנון לאומי, זה מחירים לאומיים מפוקחים, וטוב שכך, שלא נגיע למצב של עזה, שכל אחד שואב ואין דין ואין דיין, ובסוף המים נהרסים ונמלחים.

מסעוד גנאים: אנשים שם שיש להם מסמכים משנות ה-50 – – –

יובל שטייניץ: אני לא יודע; ייבדק.

יובל שטייניץ: לא קיבלתי את המכתב.

יובל שטייניץ: מאוד מעריך את השאלה.

יובל שטייניץ: יגיע אליי המכתב בטח בימים הקרובים – נבדוק.

יובל שטייניץ: אני רק אומר כללית: משק המים הוא לא משק – – –

אורי אריאל: – – –

יובל שטייניץ: זה, אתה מדבר על השאלה הקודמת.

יובל שטייניץ: תודה.

יובל שטייניץ: אומר לי פה השר אורי אריאל – אולי כן אתייחס – סעיד, אומר לי השר אורי אריאל שבשבוע שעבר נכנס קבלן, בתיאום עם חברת החשמל, לבדוק ולנסות להסדיר את חיבורי החשמל.

יובל שטייניץ: אז אני מודה לשר אריאל על שהאיר את עיניי, אבל אנחנו נבדוק את זה ונדאג להאיר את הבתים של התושבים.

אורי אריאל: חנוכה.

יובל שטייניץ: אם אפשר עדיין בחנוכה, זה תמיד טוב.

יובל שטייניץ: ואני חוזר לידידי מאיר, מאיר כהן.

יובל שטייניץ: קודם כול, החוזה של חברת החשמל נחתם בשנת 2012, הרבה לפני כהונתי כשר האנרגיה, וחברת החשמל עדיין מחויבת לחוזה הזה.

יובל שטייניץ: אני רוצה להדגיש שני דברים: שני אנשים עיצבו אז את החוזה.

יובל שטייניץ: האחת הייתה אורית פרקש, יו"ר רשות החשמל אז.

יובל שטייניץ: חברת החשמל, ובעיקר ספקיות הגז, רצו להצמיד את המחיר למחירי הנפט, כמו שמקובל בעולם – למחיר הברנט.

יובל שטייניץ: רשות החשמל חששה שמחירי הנפט גם עלולים לעלות לפעמים, אז היא שביטלה את ההצמדה הזאת, ובמקום זה הייתה הצמדה למדד האמריקני, שלצערנו הרב הובילה גם להתייקרות מסוימת.

יובל שטייניץ: כלומר, דווקא מתוך חשש בחרו בהצמדה, והסתבר שבסוף הנפט דווקא לא עלה כל כך, והמדד אמריקני עלה יותר.

יובל שטייניץ: הדבר השני, היותר-משמעותי – היה סעיף אצל חברת החשמל, שאני חושב שהוא סעיף מאוד נכון, שכיוון שחברת החשמל היא הלקוח הגדול ביותר של גז טבעי, ברגע שהמחירים ירדו ללקוחות אחרים, קטנים יותר, המחיר של חברת החשמל ירד אוטומטית.

יובל שטייניץ: זה נשמע לך סעיף טוב?

יובל שטייניץ: לדעתי, כן.

יובל שטייניץ: שברגע שהמחיר ירד לתחנות כוח פרטיות או לתעשיות, אז גם המחיר של הגז לחשמל ירד.

יובל שטייניץ: זה נשמע טוב, נכון?

יובל שטייניץ: מי פסל את זה?

יובל שטייניץ: פרופ' דייוויד גילה, הממונה על ההגבלים העסקיים.

יובל שטייניץ: הוא טען שאי-אפשר לקבוע שהמחיר של חברת החשמל ירד אוטומטית ברגע שירד מחיר הגז, כי זה ניצול לרעה של הכוח המונופוליסטי של חברת החשמל, ופסל את סעיף ההורדה במחיר – ההורדה האוטומטית במחיר.

יובל שטייניץ: ולכן, המחיר שחברת החשמל משלמת על הגז הטבעי שלה הוא באמת יותר גבוה מהיצרנים הפרטיים.

יובל שטייניץ: כי מה קרה מאז מתווה הגז?

יובל שטייניץ: בזכות מתווה הגז המחיר ירד, כמו שאמרנו מראש.

יובל שטייניץ: היו כאלה שאמרו: המחיר יקפוץ.

יובל שטייניץ: התחילה תחרות – רק התחילה, עם אנרג'יאן, עם כריש, תנין – המחיר כבר ירד מאזור ה-5.5 ל-4 דולר בחוזים החדשים.

יובל שטייניץ: חברת החשמל עדיין לא נהנית מזה.

יובל שטייניץ: חצי מהחשמל בגז מיוצר על ידי יצרנים פרטיים – על זה משלמים בערך 4 דולר היום; חצי על ידי חברת חשמל, שעם ההצמדה הגיעה ל-6.

יובל שטייניץ: אז אני לא הייתי שושבין של ההחלטה הזאת.

יובל שטייניץ: מי שבעצם קיבע את ההחלטה, כולל האיסור של הורדת המחיר של חברת החשמל, היה הממונה על ההגבלים דאז, שגם הפך אחר כך למתנגד של מתווה הגז.

יובל שטייניץ: לפעמים רגולטורים עם איזו פנאטיות כזאת של ייקוב הדין את ההר עושים טעויות שכולנו משלמים עליהן אחר כך.

יובל שטייניץ: אבל כפי שאתה יודע, כל משק הגז משתנה, השדות מפותחים, התחילה תחרות, המחיר יורד.

יובל שטייניץ: בחברת החשמל בשנת 2021 תהיה התמחרות מחדש, וגם המחיר שהיא משלמת ירד, כנראה, אז העתיד הוא טוב בהרבה ממה שהיה העבר.

יובל שטייניץ: מאז שאני שר אנרגיה המחירים של הגז התחילו לרדת, בזכות הפיתוח של השדות החדשים והתחרות שהתחילה להיווצר כאן.

יובל שטייניץ: דודו, אתה הבנת מה אני אומר או יש צורך שאני ארחיב?

חיים כץ: הוא לא הקשיב לך.

חיים כץ: מה אתה שואל אותו?

יולי יואל אדלשטיין: לא לא לא, יש אחרי זה.

יובל שטייניץ: לא, תאמין לי, הוא מבין טוב מאוד את השאלה שלי.

יובל שטייניץ: הבנת או שאני צריך להרחיב?

יובל שטייניץ: אני יכול לרדת, בקיצור?

חיים כץ: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בואו לא נתבלבל – – –

חיים כץ: יואב קיש מחכה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, חברים יקרים, בואו לא נתבלבל.

יולי יואל אדלשטיין: בשאילתות דחופות אני לא רוצה לשמוע את הדברים האלה – גם אדוני יושב-ראש הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עונים על שאילתות דחופות תשובות ענייניות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 580, מאת חברת הכנסת רחל עזריה.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: קריטריונים להשתתפות המדינה בעלות מסגרות לילדים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

רחל עזריה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

רחל עזריה: חברי הכנסת, כיום הקריטריונים לקבלת תמיכה כלכלית במסגרות לילדים כוללים הנחה במצב שבו האב לומד לימודים תורניים גבוהים והאם עובדת, אבל לא במצב שבו האם לומדת לימודים תורניים גבוהים והאב עובד.

רחל עזריה: לכן אני רוצה לשאול: למה אם האם לומדת לימודים תורניים היא לא זכאית לסיוע מהמדינה עבור עלות מסגרות לילדים?

רחל עזריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: משרד העבודה והרווחה מסבסד כ-100,000 ילדים בעלות של 1.1 מיליארד, בקריטריונים מוגדרים.

חיים כץ: זה מה שהוא ידע – להביא את הכסף – וזה מה שהוא מסבסד.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: בשנים האחרונות – – –

חיים כץ: זו שאלה נוספת?

רחל עזריה: שאילתה נוספת.

רחל עזריה: אני מבקשת שאילתה נוספת.

רחל עזריה: בשנים האחרונות אנחנו עדים לתופעה מדהימה של מהפכה פמיניסטית דתית, שנשים הולכות ולומדות לימודים תורניים בדומה לגברים, מקדישות את חייהן ללימוד תורה, ולכמה שנים.

רחל עזריה: אחר כך הן ממשיכות לדברים אחרים – הופכות להיות יועצות הלכה, פוסקות הלכה.

רחל עזריה: זו מהפכה שהיא מאוד מאוד חשובה עבור מגזר גדול של נשים דתיות, ולצערי, דווקא במקום הזה הגבר מקבל עדיפות על פני האישה.

רחל עזריה: אם ברצונך לבטל לכולם אז זה עניין אחד, אבל לא יכול להיות שיש אפליה, שנשים שלומדות תורה לא מקבלות את אותן זכויות של גברים שלומדים תורה, בטח כשמדובר בנושא של טיפול בילדים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: שמעתי את שאלתך.

חיים כץ: אני אחזור למשרד, אבדוק ואתן לך תשובה כתובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר, תודה לחברת הכנסת רחל עזריה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן – סליחה, סליחה, אדוני השר, אני מתנצל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אם תוכל לעלות, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא קיבל זכות לשאלה נוספת והתעלמתי מזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שאלה נוספת לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, פורסם שמשרדך יכיר או מתכוון להכיר בבוגרים של עבודה סוציאלית של אוניברסיטת ירושלים באבו דיס וגם בבית לחם, ולאחר מכן התפרסם בתקשורת שבגלל שיצאו משם מי שביצעו פעולות פה ושם – – –

חיים כץ: מה זה פה ושם?

חיים כץ: מחבלים, רוצחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי להשלים.

חיים כץ: מה זה פה ושם?

חיים כץ: בוא, דבר איתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה תענה לי, בסדר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה תענה לי בדיוק איך שאתה רוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי לשאול את השאלה שלי.

חיים כץ: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני שואל ואני תוהה: האם מישהו יסגור בית ספר לנהיגה כי מי שלמד שם – חלק מאלה שלמדו שם – עברו תאונות דרכים קשות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על אנשים שלמדו, אנחנו לא מדברים על מי שביצע, אתה יודע מה, פשע, כך שאני אקל עליך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא מדברים על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על סטודנטים שלמדו, שיש כוונה להכיר בהם, במיוחד שיש מחסור גדול במזרח ירושלים באנשים שמבינים את השפה ויכולים לתת את השירות החסר הזה לתושבים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לקשור בין אנשים שעשו פעולה מסוימת לאוניברסיטה שהסילבוס שלה מתאים לכם וחשבתם להכיר בו – אני רוצה תשובה על הנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: הנושא עלה לבדיקה במשרד.

חיים כץ: כשנגיע למסקנות תקבל תשובה כתובה.

חיים כץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים כץ, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סיימנו עם שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5503/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מעלית מטעמים מיוחדים), התשע"ח–2018, של חברי הכנסת טלי פלוסקוב ודב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חמש דקות כל אחד מהם ינמק – לא, סליחה, טעות – חמש וחמש, כן, צדקתי.

טלי פלוסקוב: כן, כן, אדוני.

טלי פלוסקוב: אנחנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: כבוד השר – אני רואה אחד – חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת זה עוד צעד בחשיבה רחבה לטובת האזרחים הוותיקים במדינת ישראל, והיא נולדה, שוב, כפנייה של אחד האזרחים, מחיפה, שפנה אלינו וסיפר את הסיפור שלו.

טלי פלוסקוב: הוא גר בבית עם ארבע קומות.

טלי פלוסקוב: כשהוא רכש את הדירה הזאת הוא היה בן 40, והכול היה בסדר.

טלי פלוסקוב: היום הוא כבר בן 70, והוא גר באותה הדירה.

טלי פלוסקוב: וכשהוא העלה את הסוגיה של להציב מעלית בבית הזה – החקיקה אומרת שהוא צריך לאסוף שני שלישים מהדיירים כדי שבכלל יוכלו לחשוב על הכספים ועל התקנת המעלית.

טלי פלוסקוב: ואז הוא אומר לי: אם הייתם יכולים להוריד את המספר משני שליש לחצי, זה היה מאוד עוזר לנו, כי בבניין שלנו יש לא מעט אזרחים ותיקים שכן יהיו מעוניינים במעלית.

טלי פלוסקוב: ואז אמרתי: בקשה מאוד לגיטימית.

טלי פלוסקוב: וזאת הייתה הסיבה להגשת החוק הזה.

טלי פלוסקוב: החוק מאוד פשוט.

טלי פלוסקוב: החוק אומר שבמקום שני שלישים שמסכימים להצבת המעלית, יהיה מספיק רוב של חצי, ואז, אם חצי מהאנשים מסכימים להצבת מעלית, כמובן, מי שהסכים ישתתף במימונה, וכל האחרים כמובן לא, אבל בדרך, מי שירצה להצטרף ולהשתמש במעלית, הוא אכן יוכל לעשות את זה אך ורק לאחר שישלים את מימון הצבת המעלית.

טלי פלוסקוב: חוק מאוד פשוט.

טלי פלוסקוב: אני כמובן רוצה להגיד לכם שיש לי שותף, וזה חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: ואני רוצה להודות לך, דב.

טלי פלוסקוב: הרעיונות שאתה מביא לשולחן של הדואט שלנו הם מאוד טובים, וזה אחד מהם.

טלי פלוסקוב: ואני רוצה באמת להודות גם למר אושינסקי מחיפה, שהציב את הסוגיה לפנינו.

טלי פלוסקוב: וכמובן, מגיעה תודה מאוד גדולה לשרת המשפטים איילת שקד, שנתנה לנו אור ירוק לקדם את החוק הזה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד פה רק דבר אחד: רבותיי, צריך לפתוח את העיניים ולראות איפה אנחנו יכולים עוד קצת להיטיב עם האזרחים הוותיקים של המדינה שלנו, וזה אחד החוקים.

טלי פלוסקוב: כמובן, אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: ואיזו ועדה שתטפל בהצעת החוק – שם אנחנו נשתדל מאוד לעשות את העבודה מהר, כי אני לא רואה את החקיקה הזאת כמשהו מאוד מורכב ומסובך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין, גם הוא מיוזמי החוק, להשמיע את נימוקיו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא אכן הצעת חוק חשובה וראויה.

דב חנין: כשאנחנו מדברים על אזרחים קשישים, כשאנחנו מדברים על אזרחים שסובלים אולי מקושי בריאותי, תמיד האינטרס הוא לאפשר להם להמשיך לגור בבית.

דב חנין: להמשיך לגור בבית זו צריכה להיות ברירת המחדל; זה הדבר הנכון, זה הדבר שהם מעדיפים, זה הדבר שמתאים להם יותר מאשר לעבור למקום אחר, וצריך לייצר את המנגנונים שיאפשרו להם להמשיך לגור בבית.

דב חנין: כשאנחנו מדברים על אדם קשיש או על אדם שסובל מנכות פיזית, ברור לחלוטין שקשה לו להמשיך לחיות בבית בקומה השלישית או הרביעית כאשר אין מעלית, ואנחנו צריכים להקל את המנגנון של קבלת ההחלטה שתאפשר הקמת מעלית כזאת.

דב חנין: ולכן, הצעת החוק הזאת מציעה את השינוי של הורדת סף ההסכמה משני שלישים למחצית, כדי למנוע זכות וטו מצד מתנגדים וכדי להקל על יותר קשישים ויותר אנשים עם מוגבלות למצות את האפשרות שלהם להמשיך לחיות בבתים שלהם, בדירות שלהם, כאשר אפשר יהיה להוסיף מעלית ולאפשר להם להגיע הביתה גם כאשר הבית הזה גבוה מאוד.

דב חנין: אני רוצה להביע הערכה לחברתי חברת הכנסת פלוסקוב על השותפות בקידום החקיקה הזאת.

דב חנין: אני רוצה לומר לחברתי: אני חושב שאת עושה עבודה מאוד מאוד חשובה, לא רק בנושא הזה, הספציפי, אלא בכלל בכל העבודה הרבה שאת עושה בנושאים של קשישים.

דב חנין: זה לא תמיד פשוט, זה לפעמים כרוך בתקציבים – לא במקרה של החוק הזה, אבל במקרים של חוקים אחרים – ואני יודע שזו עבודה לא קלה, בטח לא קלה מספסלי הקואליציה, שבה בדרך כלל הציפייה היא שלא תדרשו תקציבים, ואני רוצה להביע בפניך הערכה גדולה על העבודה שאת עושה בנושא הזה.

דב חנין: באמת כל הכבוד.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לומר – אפרופו שיתוף הפעולה הזה – כמה מילים על שיתופי פעולה בין קואליציה לאופוזיציה בכנסת.

דב חנין: בבית הזה יש לנו ויכוחים מאוד קשים, והוויכוחים האלה לפעמים הם לא רק קשים אלא אפילו מרים.

דב חנין: וטוב שאנחנו מתווכחים אותם במלוא החדות ובמלוא החריפות, כי כשיש דרכים שונות צריך להציב את הדרכים האלה בפני הציבור במלוא החדות; לא לטשטש.

דב חנין: אני בעד זה.

דב חנין: אבל ישנם דברים בבית הזה שאנחנו יכולים וצריכים לשתף בהם פעולה.

דב חנין: זו הדוגמה.

דב חנין: דוגמה אחרת, אדוני היושב-ראש, היא העבודה המאוד-מאוד מרשימה שנעשית בוועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא הסדרי אשראי לטייקונים.

דב חנין: אנחנו יושבים שם, חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, עובדים ביחד, בשיתוף פעולה.

דב חנין: יש בינינו הבדלים, אבל בסך הכול יש שותפות מאוד מאוד גדולה להעמיק ולחקור את האמת ולייצר מנגנונים יותר צודקים, יותר נכונים, בתחום הזה.

דב חנין: הייתי רוצה שהרוח הזאת תתפשט לתחומי עבודה נוספים.

דב חנין: למשל, עמדה בפני הכנסת – ולצערי הופלה בגלל הצבעת קואליציה–אופוזיציה – הסוגיה של ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא אלימות נגד נשים.

דב חנין: גם כאן אני יודע שיש חילוקי דעות, אבל יש גם הרבה הסכמות, ואני משוכנע שוועדת חקירה פרלמנטרית, שגם יכולה לקום בהסכמה בין הקואליציה לבין האופוזיציה, תעשה כאן עבודה רצינית, תבחן גם את הכשלים וגם את המנגנונים שיאפשרו לנו לתקן ולשפר.

דב חנין: זו הדרישה הציבורית הרחבה שקיימת היום.

דב חנין: ואני מנצל את ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, כדי לפנות גם לחברי מספסלי הקואליציה: שקלו מחדש את עמדתכם.

דב חנין: אפשרו לוועדת החקירה הזאת לקום.

דב חנין: אני גם לך, אדוני היושב-ראש, רוצה לומר שלמרות שהנושא הזה נפל בהצבעה, נראה לי שהמציאות שבה אנחנו נמצאים, שנרצחות נערות – אגב, גם בתל אביב וגם בצפון – זו מציאות שיש בה שינוי נסיבות, ולכן גם מהבחינה התקנונית אפשר לחזור ולהביא את הנושא הזה להצבעה במליאת הכנסת, כדי שהפעם, כך אני מקווה, הוא יעבור בתמיכה פה אחד.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש מתנגדים להצעת החוק?

יולי יואל אדלשטיין: אה, לא, סליחה, אנחנו קודם כול נשמע – רשום לי שיש תמיכת ממשלה, אבל נשמע את זה באופן רשמי מהשר אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרים, חנוכה שמח, חג אורים שמח.

אורי אריאל: אני חושב שאני יכול להגיד בשם כולנו לחיילי צה"ל: חזקו ואמצו במערכות השונות וחזרו בשלום הביתה.

אורי אריאל: לעצם הצעת החוק שהוגשה על ידי חברי הכנסת, שהסבירו אותה, פירטו אותה ונימקו אותה, אני משיב בשם שרת המשפטים בקיצור:

אורי אריאל: אני סבור כי הצעת החוק מאפשרת איזון סביר בין הצרכים והאינטרסים השונים של בעלי הדירות במקרים המיוחדים שבהם עוסקת ההצעה.

אורי אריאל: יחד עם זאת, יש מקום לליבון נוסף של היבטים מסוימים של פרטי ההסדר המוצע.

אורי אריאל: נוכח האמור, הממשלה תומכת בהצעת החוק בכפוף לכך שהמשך קידום הליכי החקיקה יהיה בהסכמה עם משרד המשפטים.

אורי אריאל: המציעים, חברת הכנסת פלוסקוב – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת פלוסקוב וחנין, אתם מודעים להתניה של קידום בתיאום עם משרד המשפטים?

טלי פלוסקוב: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אומרים חברי הכנסת.

אורי אריאל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: , של חברי הכנסת פלוסקוב וחנין – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 66 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק , לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 66 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלי פלוסקוב: אדוני, אנחנו מבקשים לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בגלל ההנגשה, בגלל הקשישים, בגלל בעלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב אנחנו נשלח את ההצעה לוועדת הכנסת וועדת הכנסת תכריע.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5175/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק שמצוי בפשיטת רגל או בפירוק), התשע"ח–2018.

יולי יואל אדלשטיין: של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת רועי פולקמן, אתה מוזמן לנמק.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב השר חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: יש הצעה מוצמדת, ואחר כך השר ישיב.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: חבריי חברי הכנסת, אני מודה כאן כמובן גם לשר העבודה והרווחה, שיושב כאן, וגם למשרד האוצר, כי החוק הזה – אנחנו עושים פה קריאת כיוון.

רועי פולקמן: אני מייד אגיד מה ההגבלות בלהתקדם איתו, כיוון שלחוק הזה יכולות להיות משמעויות כספיות לא קטנות, וצריך לבחון אותן, אבל אני אתחיל רגע מסיפור המעשה.

רועי פולקמן: אנחנו חוקקנו בשנה האחרונה חוק מאוד מאוד חשוב והיסטורי בנושא חדלות פירעון – עבודה גדולה, חוק שהוביל משרד המשפטים.

רועי פולקמן: אנחנו תיקנו באופן מאוד משמעותי את ההגדרות לחדלות פירעון, שינינו שם התעדופים, והמדינה הסכימה לרדת בסדרי הנשייה כדי להקל על עסקים.

רועי פולקמן: מהי אחת הלקונות שאנחנו לא סגרנו בחוק הזה?

רועי פולקמן: מעמדם של העצמאים בחוק חדלות פירעון.

רועי פולקמן: אנחנו חיים במאה ה-21, ואחת התופעות שאנחנו רואים יותר ויותר זה אנשים שעובדים כפרילנסרים מול מעסיקים עם חשבוניות.

רועי פולקמן: הצעת החוק הזאת, בבסיסה, הנרטיב שלה היה מאוד פשוט.

רועי פולקמן: הוא אמר: אם אדם עובד כעצמאי מול מעסיק, עובד עם חשבונית, אבל רוב הכנסתו – ואפשר להתווכח אם זה 70%, 80%, 90% או 100% – היא מול מעסיק אחד, ואותו מעסיק פושט רגל, למה מעמדו שונה משל שכיר?

רועי פולקמן: בצדק הביטוח הלאומי אומר: תראה, התנאי – וכאן הפסיקה כבר קובעת את זה – שכאשר מגדירים יחסי עובד–מעביד, אותו פרילנסר יקבל פיצויים מהביטוח הלאומי כפי שמקבל שכיר, אבל זה מותנה ביחסי עובד–מעביד.

רועי פולקמן: הדבר הזה הוא גם טיפה מיושן וגם מאוד מקשה, כיוון שלא בהכרח כל דבר שעונה לקריטריונים של יחסי עובד–מעביד – שזה אומר מחשב של מקום העבודה, הרבה מאוד דברים – עכשיו, אנחנו חיים במאה ה-21, שיש גם דור – אפשר להתווכח על זה אם זה מבחירה או לא מבחירה, אבל יש גם מספיק אנשים שרוצים את הגמישות, ולעבוד מהבית, ויש גם אילוצים, ויש מעסיקים שמגלים שזה מאפשר להם גמישות, והם עובדים עם חשבוניות בלי שאנחנו נחייב הגדרה של יחסי עובד–מעביד.

רועי פולקמן: במקרה כזה הרבה מאוד דברים לא מגיעים לאותו עצמאי.

רועי פולקמן: כאן באנו ואמרנו שיש גם ויכוח בפסיקה, ובאותו דיון בוועדת החוקה הגיע הביטוח הלאומי ואמר:

רועי פולקמן: בגדול אנחנו מאשרים פיצויים לעצמאים במצב הזה.

רועי פולקמן: אבל הדבר הזה עדיין מעורפל בחוק והוא תלוי פסיקה של בית משפט.

רועי פולקמן: ולכן באה ההצעה הזאת, שהיא בסופו של דבר קטנה ומידתית, שאומרת: עצמאי שעיקר עבודתו – ביחסים משמעותיים, 70%, 80%, 90% מההכנסה – מגיע ממעסיק יחיד, ושהמעסיק הזה פשט את הרגל, הדין שלו, בדיני פשיטת רגל, והפיצויים, יהיה כדין השכיר באותו עסק – כמובן, בהתאם לאפשרויות.

רועי פולקמן: כאן אני פונה לחברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי.

רועי פולקמן: הסיכומים – ופה היה באמת הרבה חשש, כי מה אמרו, גם הביטוח הלאומי וגם אגף התקציבים?

רועי פולקמן: אמרו: קשה לנו להעריך את המשמעות של זה.

רועי פולקמן: אנחנו עדיין אפילו לא יודעים אם זה ידרוש תוספת תשלום של העצמאי, כי הרי יש כאן מרכיב – השכיר משלם איזושהי תוספת בגין מה שנקרא גמלת פשיטת רגל.

רועי פולקמן: ההערכה שלנו הייתה שמדובר בסכום מאוד נמוך, ואם בסוף יגידו לעצמאי: תשמע, אתה צריך להוסיף עוד 20 שקל בחודש כדי להיות מכוסה במקרה פשיטת רגל, אז זה בסדר.

רועי פולקמן: אם זה יעלה 200 שקל, זה לא בסדר.

רועי פולקמן: אבל את ההערכה הזאת עדיין אין, ולכן הסיכום – ואני אומר אותו חד-משמעית; זאת הייתה גם החלטת ועדת שרים – שהחוק לא יקודם עד שתגובש אותה הערכה.

רועי פולקמן: דובר על הקמת צוות מקצועי שיהיה משותף לאוצר, לביטוח הלאומי, למשרד העבודה, בהתאם למה ששר העבודה והרווחה יכריע, כמובן עם אנשי משרד הכלכלה.

רועי פולקמן: עד שהמודל הזה לא יגובש, אנחנו לא נקדם את החוק הזה.

רועי פולקמן: אז אני כמובן אומר כאן שאני מתחייב לסיכום הזה.

רועי פולקמן: הסיכום היה שהחוק יועלה, כדי שלא נתחמק אנחנו, כנסת ישראל, מלהגיד שהדבר הזה דורש תיקון וטיפול, כמו עיוותים אחרים בתחום עולם העצמאים – שגם את, כמובן, מתעסקת בהם רבות, חברתי חברת הכנסת מיכאלי.

רועי פולקמן: אנחנו נהיה זהירים עם קידום החוק הזה, כי יכולות להיות לו השפעות משמעותיות תקציבית, כולל השלכות משפטיות על הגדרת יחסי עובד–מעביד, שגם בזה אנחנו לא רוצים בהכרח לפתוח תיבת פנדורה, שכל עצמאי עכשיו יוגדר ביחסי עובד–מעביד, ויכולות להיות לזה השלכות מאוד רחבות על המשק.

רועי פולקמן: את הדברים האלה אנחנו נבדוק בצוות מקצועי, ורק אחריו נקדם את הצעת החוק הזאת, או בתקנות, אם זה יוחלף.

רועי פולקמן: אז אני כמובן מתחייב לקבל את זה.

רועי פולקמן: אני מבקש שגם את תקבלי.

רועי פולקמן: זאת הייתה ההבנה בינינו, כדי שנוכל להצביע בקונסנזוס כאן, בקואליציה.

רועי פולקמן: אז תודה רבה, ואני אבקש, כמובן, מכל חברי הבית לתמוך בהצעת החוק.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5176/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, יש הצעה מוצמדת – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק שמצוי בפשיטת רגל או בפירוק), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, גם לרשותך עד עשר דקות.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, שלוש דקות, טעות שלי.

מרב מיכאלי: כן, כן, אני זכרתי – שלוש דקות.

מרב מיכאלי: אתה לא עושה מספיק חקיקה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: על אוטומט.

יולי יואל אדלשטיין: אני פשוט עובד על אוטומט.

מרב מיכאלי: אתה לא יושב מספיק בחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, נכון, נכון.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, חברות וחברי הכנסת הנכבדות והיקרות, אני רוצה לקחת רגע אחורנית ולדבר על התמונה הגדולה.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות ומדברים על מגזר עצום במשק הישראלי, אחד המגזרים הכי תורמים לכלכלת ישראל, של עצמאיות ועצמאים, שבעבר הרחוק נחשבו בעלי ההון.

מרב מיכאלי: הם היו בעלי הבית; הם היו החזקים.

מרב מיכאלי: יש כאלה מאיתנו שזוכרות שהם היו אלה שמסתובבים עם מזומנים, והשכירות והשכירים היו שנזקקו להגנה.

מרב מיכאלי: אבל הכלכלה השתנתה.

מרב מיכאלי: השתנו הרבה מאוד דברים בפוליטיקה, במשפט, בתרבות שלנו, בעיקר כאמור בכלכלה, וכך קרה שהיום הרוב המכריע של עצמאיות ועצמאים הם בעצם עובדות ועובדים מוחלשים, והיום החוק בעצם מוצא את עצמו בלקונה אחת גדולה ובהפקרה של הזכויות הסוציאליות של האנשים – הנשים והגברים האלה.

מרב מיכאלי: בעצם אנחנו מדברות על עובדות ועובדים שלא מקבלות את הזכויות הסוציאליות וההגנות הסוציאליות שיש לשכירות ושכירים.

מרב מיכאלי: בעצם קורה שהיום אנחנו כמדינה, כמחוקקות וכמחוקקים, פשוט מפקירות מגזר של עובדות ועובדים ללא הגנה סוציאלית שלאחרות ולאחרים יש.

מרב מיכאלי: אני הצעתי הצעת חוק כוללת, שבאה להשוות את הזכויות והחובות של עצמאיות ועצמאים באיזה מבנה חוקי מסוים.

מרב מיכאלי: לצערי, ההצעה הזאת לא התקבלה, או לפחות עליי לומר: עדיין לא התקבלה על ידי הממשלה הזאת ועל ידי הכנסת, ולכן אנחנו מפצלות את המאבק על הזכויות האלה, אחת-אחת.

מרב מיכאלי: אז חברי עפר שלח מקדם פה את הפיצוי בימי מילואים, ואנחנו שותפות לתיקון להשוואת הפיצוי על פגיעה בעבודה, שיש בו משום מה אפליה בין שכירות ושכירים לבין עצמאיות ועצמאים, ויחד עם חברי חבר הכנסת פולקמן אנחנו מקדמות דברים נוספים.

מרב מיכאלי: כל הדברים האלה עדיין צריכים לבוא על תיקונם, ובאמת, הפיל הכי גדול בחדר הוא הפיל הזה של פיצויים ודמי אבטלה.

מרב מיכאלי: וכאן אנחנו מתחילות, מתחילות ומתחילים, בצעד קטן מאוד להתקדם לעבר התיקון הזה, ואומרות ואומרים, כשאנחנו יודעות לזהות מישהו או מישהי ש-70% מהכנסתה נעלמת יום אחד משום שהספק, או קונה, או קונת השירותים הזאת נמצאת בפשיטת רגל או בפירוק – אז אפשר בצורה מפורשת להגיד: מגיע לה פיצוי.

מרב מיכאלי: מגיעה לה גמלה.

מרב מיכאלי: אכן, אני שמחה להצטרף להתניות שציין כאן חברי.

מרב מיכאלי: אני רק רוצה לוודא שאני חברה בצוות הזה ושותפה להסכמות במהלך ההתקדמות של הדיון, ואשמח, חברות וחברים, שנצליח לעשות את זה במהרה בימינו, אמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ למסור לנו את עמדת הממשלה על שתי הצעות החוק.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הנ"ל מבקשת לקבוע כי עצמאי שהתקשר בחוזה עם מזמין עבודה, ושלפחות 70% מהכנסתו בתקופת ההתקשרות מקורה בהתקשרות עם אותו מזמין, ושאותו מזמין פשט את הרגל או נכנס לפירוק – תשולם לו גמלה בגובה שכר עבודתו הממוצע בחצי השנה שקדמה לפשיטת הרגל או הפירוק.

חיים כץ: הצעת החוק מבקשת לתת מענה לפרילנסרים ועצמאים שעיקר השתכרותם הוא מהחברה, עסק המצוי בהליכי חדלות פירעון – להכיר בהם כשווי זכויות לעובדים שכירים באותה חברה, וזאת על ידי הרחבת ההגדרה של יחסי עובד–מעסיק והחלתם על כל ספק שירות התלוי בעסק.

חיים כץ: ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעה הזאת בקריאה טרומית בלבד, בכפוף להסמכת משרד האוצר ומשרד העבודה והרווחה.

חיים כץ: ההצעה תוחזר לדיון בוועדת שרים לפני הקריאה הראשונה.

חיים כץ: אז אני יכול לשאול את הח"כים אם הם מסכימים, אבל הם יכולים להגיד מה שהם רוצים, ואחר כך יו"ר הוועדה יכול לקדם, אם נפשו חפצה בזה, בלי להתייחס למה שהח"כים אמרו פה.

חיים כץ: לכן, אני אשאל את יו"ר הוועדה: האם מקובלת עליך ההחלטה שאתה לא תקדם את החקיקה מעבר לטרומית בלי אישור נוסף של הממשלה?

אלי אלאלוף: אני לא מחויב לתת לך תשובה.

חיים כץ: זכותך גם לא להחליט.

טלי פלוסקוב: בדרך כלל כשזאת התניה, אף פעם לא עשינו אחרת.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: תראי, אנחנו חיים בכנסת ואנחנו מתנהלים בכנסת, זאת אומרת, אני שואל את רועי פולקמן אם הוא מתחייב, ואת מרב – שלא מקשיבה – אם היא מתחייבת, והיא יכולה להתחייב, ואחרי זה להגיד: לא רוצה לממש את התחייבותי, ואף אחד לא יכול לעשות כלום.

חיים כץ: כלום.

חיים כץ: אז אני לא שואל אותך.

רועי פולקמן: אבל לא עשינו את זה.

מרב מיכאלי: גם יו"ר הוועדה יכול להגיד שהוא מסכים ואז לא לממש את זה.

מרב מיכאלי: גם הוא יכול.

מרב מיכאלי: כי אם אתה לא סומך עליי – אותו הדבר.

חיים כץ: אם היית מקשיבה – – –

מרב מיכאלי: הקשבתי.

חיים כץ: לא הקשבת.

חיים כץ: את – לא משנה מה את אומרת, ורועי – לא משנה מה הוא אומר – – –

מרב מיכאלי: אבל גם יו"ר הוועדה יכול שלא לעמוד בהתחייבות שהוא נותן לך עכשיו.

חיים כץ: אומר יו"ר הוועדה: לא מחובתי לתת לך תשובה, כי אני לא מחויב.

חיים כץ: אז כל הסידור הזה, כל הסידור – – –

טלי פלוסקוב: מתי היה כדבר הזה?

טלי פלוסקוב: מתי?

חיים כץ: הגיע הזמן להפסיק את הפארסה הזאת.

טלי פלוסקוב: איזו פארסה?

חיים כץ: אם הח"כים מסכימים או לא מסכימים.

חיים כץ: הכנסת צריכה להתנהל כמו כנסת.

מרב מיכאלי: הלוואי.

מרב מיכאלי: צריכה.

מרב מיכאלי: בוא נראה.

מיקי רוזנטל: מאה אחוז, מאה אחוז, יאללה.

מרב מיכאלי: הלוואי.

חיים כץ: ועדת שרים.

חיים כץ: ועדת שרים.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך עוד חומר דליק לשפוך כאן, במליאה?

אלי אלאלוף: – – –

חיים כץ: אדוני יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, ועדת שרים – – –

קריאה: – – –

חיים כץ: לא, אני לא שואל אותך.

חיים כץ: אני בא ומציג את זה, כי הגיע הזמן שהכנסת תעבוד כמו שצריך לעבוד.

חיים כץ: הח"כים אומרים: מתחייב אני, ואחרי זה הם מקדמים ואומרים: מה אתה רוצה ממני?

חיים כץ: יו"ר ועדה x – לא אתה – יו"ר ועדה x לא מקבל את התחייבותי, והוא רוצה לקדם את החוק, והוא יכול לקדם את החוק.

חיים כץ: אין שום מניעה ממנו לקדם את החוק.

מרב מיכאלי: נכון.

חיים כץ: אז הגיע הזמן שוועדת שרים לענייני חקיקה לא תשאל את הח"כ אם הוא מוכן ומתנה בהתניות שאין מאחוריהן שום דבר.

חיים כץ: זה היה הסיפור.

חיים כץ: ואחרי כל הסיפור הנחמד הזה, אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר חיים כץ.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אפשר רק לציין שהוא עקבי בגישה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: זאת לא הפעם הראשונה שאני שומע אותו.

חיים כץ: זה המצב, אבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נצביע בשתי הצבעות נפרדות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק שמצוי בפשיטת רגל או בפירוק), התשע"ח–2018), של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 79 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק שמצוי בפשיטת רגל או בפירוק), התשע"ח–2018, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 79, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק שמצוי בפשיטת רגל או בפירוק), התשע"ח–2018, הפעם של חברת הכנסת מרב מיכאלי, בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 82 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק שמצוי בפשיטת רגל או בפירוק), התשע"ח–2018, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 82, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת החוק של חברת הכנסת מרב מיכאלי אושרה בקריאה טרומית, וגם היא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/4263/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון – הסדרת מתן שירותי כוח אדם של מפעילי עגורן ואתתים), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת איל בן ראובן, אלי אלאלוף ועבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איל בן ראובן ינמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תסביר לאנשים גם מה זה אתתים.

יולי יואל אדלשטיין: אני בדקתי בגוגל אז אני יודע.

יולי יואל אדלשטיין: תסביר לכל האחרים.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך מכאן, כבוד היושב-ראש, את חיילי ומפקדי צה"ל שפועלים כרגע להגנת אזרחי המדינה, להגנת אזרחי הצפון.

איל בן ראובן: אני רוצה לפתוח את דבריי בסיפורה של נטע רוטמן ז"ל, שנפלה קורבן לקריסת מנוף וקיפחה את חייה כתוצאה ממחדלי תאונות הבנייה.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, אם אפשר טיפה להרגיע.

איל בן ראובן: אני בקושי שומע את עצמי.

בצלאל סמוטריץ': ששש, חברים.

בצלאל סמוטריץ': כן.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, נטע הייתה גיבורה אמיתית ומושא להערצה.

איל בן ראובן: היא עבדה כמנהלת מחלקת הייעוץ בעמותת נגישות ישראל ופעלה לשילובם של אנשים עם מוגבלויות בחברה הישראלית.

איל בן ראובן: נטע הייתה בעצמה בעלת מוגבלות.

איל בן ראובן: היא נולדה נכה, אך לא אפשרה לנכות שלה להכתיב את חייה, והיא הקדישה את כל-כולה למען רווחתם וסיפור חייהם של בעלי המוגבלויות במדינת ישראל.

איל בן ראובן: ב-18 בפברואר 2018, כאשר יצאה נטע מעבודתה לביתה, מנוף של אתר בנייה סמוך קרס על מכוניתה.

איל בן ראובן: נטע נהרגה.

איל בן ראובן: רק שבוע לפני כן חגגה את יום הולדתה ה-52, וביום התאונה קיבלו היא ובן זוגה הודעה כי הם עתידים להיכנס לדירתם החדשה.

איל בן ראובן: כמה עצוב וכמה מיותר.

איל בן ראובן: בחקירת התאונה נמצא שמפעיל המנוף שקרס על מכוניתה של נטע היה בעל 15 הרשעות קודמות בגין עבירות על חוק הבנייה, וכן עבירות אחרות, של רכוש והונאה.

איל בן ראובן: עוד עלה מהחקירה – שלא הסתיימה – שהתאונה קרתה עקב שימוש בלתי מתאים ואגרסיבי במנוף, תוך סיכון העוברים והשבים סמוך לאתר הבנייה.

איל בן ראובן: המנוף סבל מהזנחה וממצב תחזוקה ירוד, למרות שנבדק על ידי בודק מוסמך ונמצא תקין כחודש לפני התאונה הנוראית הזאת.

איל בן ראובן: רצף של מחדלים מיותרים, כבוד היושב-ראש, וחוסר אחריות משווע גדעו חיים של אדם בטרם עת ולחינם.

איל בן ראובן: אילו רק היה מפעיל המנוף מיומן, מנופאי שיודע את עבודתו ומכיר את גודל האחריות שהוא נושא על כתפיו, ככל הנראה התאונה הזאת לא הייתה מתרחשת כלל ונטע הייתה היום בחיים.

איל בן ראובן: הסיפור העצוב הזה משקף לצערי את עולם המנופים, הכל-כך מסוכן לסביבה, וכל כך מחייב מיומנות ומקצוענות של אותם מפעילי המנופים.

איל בן ראובן: עוד כמה מקרי מוות מיותרים של אנשים רבים וטובים אנחנו צריכים לחוות בענף הבנייה עד שנשכיל להבין את גודל השעה שאנחנו נמצאים בה, את העשייה, את גודל האחריות שיש לנו, על מנת לערוך שינויים ולהציל את חייהם של עובדים ושל אזרחים?

איל בן ראובן: היום, אני מקווה, אנחנו לוקחים צעד נוסף ומשמעותי לעבר המטרה הזאת, לאחר שהעברנו – העברתי בשבוע שעבר, בקריאה השנייה והשלישית, יחד עם חבריי חבר הכנסת אלי אלאלוף וחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, את הצעת החוק לחיוב עוזר בטיחות באתרי הבנייה.

איל בן ראובן: אנחנו ממשיכים בעבודה, ומביאים היום לפתחה של מליאת הכנסת הצעה להקמת חברות כוח אדם ייעודיות למפעילי מנוף.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, הצעה זו באה לשים סוף להפקרות ולהזנחה ארוכת השנים בנושא.

איל בן ראובן: היא תבטיח בעתיד שמקרי פציעה ומוות הנגרמים מתפעול לא תקין של המנוף לא יקרו, או לפחות יקרו הרבה הרבה הרבה פחות.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, הבעיה מתחילה בראש וראשונה בנורמות המונהגות בשטח: בהיקף תעסוקת המנופאים, שמתאפיינת בחילופים תכופים של זהות החברות המעסיקות אותם, בתנאי הכשירות והרישוי, שאינם מפוקחים בצורה מספקת, ובפגיעה בתנאי ההעסקה והזכויות שלהם זכאים מפעילי המנוף, וכן בתופעה נוראית של זיוף תעודות של מפעילים – ומדובר במאות מנופים שמופעלים על ידי אנשים שאין להם את האישור לכך.

איל בן ראובן: נוסף על כל זאת, ישנה תנודתיות בשעות ההעסקה ושינויים התכופים באתרי הבנייה שבהם מועסקים המנופאים שעות על גבי שעות.

איל בן ראובן: אז מה הפלא בעצם שמנופים קורסים?

איל בן ראובן: לפי המציאות בשטח היום, כל מה שנותר לנו – וזה מה שקורה היום – זה להסתמך על מזל ומקרי נס שלא קורים לנו עוד אסונות כאלה.

איל בן ראובן: גם הנתונים מחזקים זאת.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, נתוני שנת 2017 מראים שאירעו 14 נפילות של מנופים וכתוצאה מהם נפצעו שישה בני אדם, ובהם שלושה עובדים ושלושה עוברי אורח.

איל בן ראובן: בשנת 2018 אירעו עשר תאונות שבהן היו מעורבים מפעילי מנוף, והיו בהן שישה פצועים וחמישה הרוגים – ארבעה עובדי בניין ועוברת אורח, נטע, זיכרונה לברכה.

איל בן ראובן: נורא.

איל בן ראובן: הצעת החוק העולה להצבעה כאן היום צפויה, אני מקווה, לחולל מהפך ושינוי משמעותי בשטח, ובראש וראשונה למנוע את הישנותם של מקרים ואסונות כאלה כמו של נטע ושל ההרוגים האחרים שנפלו.

איל בן ראובן: על פי הצעת החוק, על מנת שקבלן יוכל לספק שירותי כוח אדם של מפעילי מנוף, הוא יהיה מחויב לקבל היתר מיוחד לכך משר העבודה והרווחה.

איל בן ראובן: אישור כזה יינתן אך ורק לתאגידים ששירותי מנוף הם עיסוקם היחיד.

איל בן ראובן: בנוסף, השר יהיה רשאי לסרב למתן או לחידוש היתר בתנאים נוספים, בהתחשב בין היתר בצורך בקיום חובותיו של קבלן כוח אדם כלפי עובדיו, לרבות כמובן קיום הוראות הבטיחות.

איל בן ראובן: אותן חברות יעניקו למפעילי המנוף את תנאי הכשירות המלאים ואת מסמכי הרישוי הנדרשים לעיסוק בעבודות אלו, כמו גם את תנאי ההעסקה הנאותים וזכויותיהם כחוק.

איל בן ראובן: הצעת החוק תאפשר לחברות כוח האדם הייעודיות האלה לפקח על רמתם המקצועית של מפעילי המנוף, ובכך תהווה כלי חשוב מאוד גם במלחמה נגד תופעת הזיוף של רישיונות המנופאים שפוקדת את הענף הזה מזה זמן.

איל בן ראובן: התנאים האלה מייצרים מנגנון שיבטיח את העלאת איכותו ורמתו המקצועית של המנופאי, שיוביל להגברת רמת הבטיחות באתרי הבנייה ולמניעת תאונות ואסונות מיותרים בשטח שבהם מעורבים פועלים ועוברי אורח.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נדרשים לצאת למלחמה הזאת על הצלת חיי אדם; יצאנו אליה כבר.

איל בן ראובן: אנחנו במצב חירום, ואנחנו מחויבים לזרז את קצב העשייה שלנו.

איל בן ראובן: ההסכם שנחתם בין ההסתדרות לממשלה מאפשר לנו להגביר את קצב העבודה, במטרה לעצור את השיטפון הזה של התאונות לטובת הצלת חיי אדם.

איל בן ראובן: לצד זאת, אנחנו עדיין בתחילת הדרך.

איל בן ראובן: נדרשת עוד פעילות רבה שתביא לשינוי תרבותי עמוק בכלל הבטיחות בבנייה בארץ, ואנחנו מתכוונים להמשיך במאבק הזה עד שנגיע לתוצאות, לירידה משמעותית במספר הנפגעים והתאונות, כמובן, ואנחנו עדיין לא שם.

איל בן ראובן: אני אמשיך להילחם בנחישות יחד עם שותפיי בכל הכלים הפרלמנטריים שעומדים לרשותנו על מנת לשים קץ לתופעה הבלתי-נסבלת הזאת.

איל בן ראובן: בהזדמנות זו אני רוצה, כבוד שר העבודה והרווחה חיים כץ, להביע הערכה גדולה על העשייה הרבה שלך לקידום הנושא הזה של הבטיחות, לחבריי לצוות הפעולה, אלי אלאלוף וחאג' יחיא, וליושב-ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן, על הצטרפותו למאבק החשוב הזה, שאני מקווה שיביא גם תוצאה.

איל בן ראובן: בנוסף, אני רוצה להודות למשרדי הממשלה – משרד העבודה, האוצר – ולארגונים האזרחיים שפועלים לילות כימים להעלאת המודעות במטרה להציל חיי אדם, וכולי תקווה שאנחנו בדרך לשינוי.

איל בן ראובן: אני פונה מכאן למשרד העבודה והרווחה, אליך, כבוד השר, ולחברי אלי אלאלוף, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה: אנחנו חייבים לקדם את ההצעה הזאת במהירות האפשרית ולהעביר אותה בקריאה שנייה ושלישית עוד בכנס הנוכחי.

איל בן ראובן: אני יודע שהמשימה היא לא פשוטה, אך מטרתנו היא הצלת חיים, ולכן אנחנו חייבים להתגייס ולעשות ככל שיידרש מאיתנו כדי לקדם את ההצעה הזאת.

איל בן ראובן: אני בטוח שהצעת החוק הזאת, כשתיכנס לתוקף, תשמש כלי יעיל ומשמעותי בתחום הבטיחות באתרי הבנייה.

איל בן ראובן: אני קורא לכל חברי הכנסת: הצביעו בעד הצעת החוק הזאת.

איל בן ראובן: מבחן התוצאה שלנו נמדד ביום-יום, ואנחנו עדיין רחוקים מלעבור אותו בציון עובר.

איל בן ראובן: בעבודה קשה, בשיתוף פעולה, אנחנו חייבים ויכולים למנוע את התאונה הבאה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קיבלנו – איל, אליך אני מדבר; תני לי לראות אותו – קיבלנו פה תיאור מפורט של הצעת החוק על ידי חבר הכנסת איל בן ראובן, שאני רוצה להגיד שהוא, ביחד עם אלי אלאלוף, עושים עבודת קודש.

אלי אלאלוף: גם חאג' יחיא.

חיים כץ: גם חאג' יחיא, גם חאג' יחיא.

חיים כץ: עבודת קודש על מנת למנוע את הפיגועים, את הפגיעה בעובדים בנושא הבניין.

חיים כץ: יכול להיות שהם עושים עוד עבודת קודש, בנושאים נוספים, אבל בנושא הזה הם מחוקקים ומשתדלים ורוצים, ואני שמח שנעשית העבודה הזאת.

חיים כץ: לכן, אחרי שאתה פירטת את ההצעה, אז אני מודה לך על הצעת החוק, והמשרד יעבוד מולך ויקדם את הצעת החוק, כי הצעת החוק הזאת חשובה, ולכן אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור כעת להצבעה על .

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 64 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את , לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דודי אמסלם הצביע בטעות בעד במקומו של חבר הכנסת מיקי זוהר והצבעתו נרשמה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ינון אזולאי הצביע בטעות במקומו של חבר הכנסת יואב בן צור, גם כן בעד.

בצלאל סמוטריץ': רק בואו נקריא את התוצאות: 64 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנין זועבי: אני בעד.

בצלאל סמוטריץ': וחברת הכנסת זועבי מבקשת לצרף את תמיכתה, לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': זה לא משנה את התוצאה.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה התקבלה בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמיר פרץ מצרף את תמיכתו, לפרוטוקול; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה התקבלה בקריאה טרומית ועוברת להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5113/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – שתי הצעות חוק מוצמדות:

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים בוועדות ודירקטוריונים בשלטון המקומי), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן תנמק את הצעתה.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן תנמק בשלוש דקות חברת הכנסת תמר זנדברג.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני מודיע כבר עכשיו שתשובה והצבעה על שתי הצעות החוק יהיו במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, אני אמורה לנמק הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים בוועדות ודירקטוריונים בשלטון המקומי).

עאידה תומא סלימאן: ההצעה הזאת באה לאחר שבדקתי את מצב הייצוג של הנשים בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות, והבנו – כפי שכולכם יודעים, יש חוק המחייב ייצוג הולם בכל הוועדות והדירקטוריונים שמחליטים עליהם ראש הממשלה, השרים ומי שמטעמם.

עאידה תומא סלימאן: ברשויות – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, הרעש נורא מפריע.

בצלאל סמוטריץ': בואו ננסה לכבד את חברת הכנסת תומא סלימאן ולתת לה לדבר.

עאידה תומא סלימאן: ברשויות המוניציפליות החוק הזה לא חל.

עאידה תומא סלימאן: מטרת הצעת החוק, התיקון הזה, היא שזה כן יחול על הרשויות המוניציפליות, וכל ועדה וכל דירקטוריון של חברה מוניציפלית – יהיה בהם ייצוג הולם לנשים.

עאידה תומא סלימאן: אפרופו, זה נשמע טוב.

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר לעשות את זה ברמה ארצית, אז אפשר גם כן לעשות את זה ברמה מוניציפלית, במיוחד לאחר ההצלחות שהיו בייצוג הנשים בבחירות המוניציפליות האחרות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אתם יודעים למה אנחנו לא נקבל תשובת ממשלה היום?

עאידה תומא סלימאן: כי משום מה, במקרה מאוד מוזר, הבנתי ביום ראשון לאחר ועדת השרים שהצעת החוק שלי, חברי וחברות הכנסת, הוסרה מסדר-יומה של ועדת השרים לחקיקה בלי שאני אבקש את זה – כמובן, כמו שרגילים אנחנו בכל דבר, שאי-אפשר להסביר אותו ואי-אפשר להבין אותו, כאשר אני לא ביקשתי הסרה, וזאת זכותי היחידה, ואין לאף אחד סמכות להסיר אותה מהדיונים של ועדת השרים.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן, ועדת השרים לא דנה בזה.

עאידה תומא סלימאן: נאמר שזו טעות אנוש של אחד המתמחים הזוטרים במשרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: אני היום לא אקבל תשובה, כי כנראה כבר קשה שיעמדו פה, לפי ההחלטה של הקואליציה, להתנגד לכל הצעת חוק שבאה מטעם האופוזיציה.

עאידה תומא סלימאן: ולבוא להתנגד להצעת חוק כזאת, שאין שום סיבה בעולם שיתנגדו לה – לא יוכלו להסביר את זה, אז מסירים אותה מסדר-היום, ולך תבין.

עאידה תומא סלימאן: אז אוקיי, אנחנו מנמקות את ההצעה שלנו היום, ואנחנו מתעקשות – אני מתעקשת – לקבל תשובה על זה בשבוע הבא ולהבין מה עמדת הקואליציה והממשלה בהצעת החוק הזאת.

עאידה תומא סלימאן: ואני פונה לשרת המשפטים מפה: אם יש לה איזושהי התנגדות להצעת החוק – שמאפשרת עוד שוויון נשים, עוד ייצוג הולם לנשים – אני מוכנה לשבת איתה ולשכנע אותה למה הצעת החוק הזאת טובה.

עאידה תומא סלימאן: אבל כנראה האווירה שנמצאת היום בכנסת, שמחלקת את הכנסת ואת העמדות כלפי נושאים שחשובים, הולכת לפי הפוליטיקה הכי נמוכה בעיניי, של חלוקה של אופוזיציה וקואליציה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו, כאופוזיציה, מצידנו מתנהגים באחריות ותומכים בהצעות חוק שהן טובות לציבור, לכלל הציבור, אבל הממשלה, הקואליציה, לא מוצאת לנכון לתמוך באיזושהי הצעה שבאה מצד האופוזיציה, אפילו אם היא טובה.

עאידה תומא סלימאן: אתמול יצאו הנשים – עשרות, מאות אלפי נשים – ברחבי הארץ, עם גברים וילדים, ומחו על האלימות המתמשכת ומקרי הרצח של הנשים.

עאידה תומא סלימאן: לפני שבועיים הפילה הקואליציה את הצעתי והצעת חברותיי להקמת ועדת חקירה ללמוד מה קורה ולמה לא מצליחים להגן על הנשים נפגעות האלימות ושנמצאות בסיכון גבוה.

עאידה תומא סלימאן: והציבור כולו כעס ויצא להביע את הכעס שלו ויצא לדרוש את ביטחונו.

עאידה תומא סלימאן: לאלה שהמילה ביטחון מצלצלת טוב מאוד לאוזניים שלהם, ולמר נתניהו, ראש הממשלה, מר ביטחון, אנחנו אומרות – ואתמול נשמע טוב מאוד בכיכר רבין ובהרבה מקומות בכל הארץ – שביטחוננו מתחיל גם ברחובות ובבתים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ביטחוננו האישי – אף אחד לא ערב לו בממשלה.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן, דממה מוחלטת מצד הקואליציה אתמול; לא ראינו, לא שמענו, חוץ מכמה סרטונים.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, שרות בממשלה שהפילו את הצעת החוק, ושרים – אתמול היה להם זמן ללכת לסטודיו ולצלם סרטונים נגד אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: היום התפנה ראש הממשלה לנהל את ועדת השרים שהוא לא ידע כנראה על קיומה.

עאידה תומא סלימאן: ואני צריכה להאמין עכשיו שהתקציבים אכן קיימים – ככה אומר ראש הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: הוא אומר: התקציבים קיימים, ואפילו יותר ממה שציפה.

עאידה תומא סלימאן: עשרה ימים מאז שהזדעזע ראש הממשלה – הוא רק ציפה?

עאידה תומא סלימאן: הוא לא ביקש לדעת מה התקציבים?

עאידה תומא סלימאן: מילא השרים מורחים אותנו, מילא הממשלה מורחת אותנו באופוזיציה ולא אומרת לנו מה התקציבים, אבל ראש הממשלה לא יודע איזה תקציבים הוא נתן לטיפול באלימות אפילו אחרי שהוא הזדעזע במקלט הנשים?

עאידה תומא סלימאן: אני פונה לראש הממשלה ושואלת: כנראה אתה מתיימר, אדוני ראש הממשלה, להיות יושב-ראש האופוזיציה הבא.

עאידה תומא סלימאן: כי מה שאתה אומר היום – רק יושב-ראש אופוזיציה או מישהו מהאופוזיציה יכול להגיד: המערכות משותקות ואינן עושות.

עאידה תומא סלימאן: ראש הממשלה מעביר ביקורת על השרים שלו.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו התרענו.

עאידה תומא סלימאן: אני שנתיים כותבת לך, ראש הממשלה, ואומרת לך: המערכות משותקות.

עאידה תומא סלימאן: אז יופי, עכשיו מודים בזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל מה עושים – לזרז את חקיקת האזיקונים, את חוק האזיקונים, שנתקע שנה וחצי אחרי שהעברתי את ההצעה שלי ואת ההצעה של חברת הכנסת עליזה לביא בקריאה טרומית?

עאידה תומא סלימאן: ממילא התזכיר הממשלתי – כבר הסתיימה התקופה שצריך לחכות ויהיה מונח.

עאידה תומא סלימאן: אז לא חידשתם.

עאידה תומא סלימאן: שום דבר לא חדש.

עאידה תומא סלימאן: תזרזו את החקיקה.

עאידה תומא סלימאן: יופי.

עאידה תומא סלימאן: ממילא הייתה מזדרזת, אחרי שנה וחצי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות לדעת, ראש הממשלה מר ביבי נתניהו: יש 50 מיליון שקלים לתוכנית הלאומית למיגור תופעת האלימות או אין?

עאידה תומא סלימאן: תנקבו בסכומים, תגידו משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני כיושבת-ראש הוועדה יכולה לא לדעת ולהגיד ולשער, אבל אני יודעת, אני יודעת שאתם נותנים כל שנה רק 9 מיליון שקל תוספתיים לתוכנית שאמורים לתת לה 50 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: אז אם אתה לא מקבל את המידע מהשרים שלך, אני אעביר אותו אליך – והעברתי אותו אליך.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות שתתנער מהאחריות ותסתכל על זה מהצד.

עאידה תומא סלימאן: נכנסת עכשיו לוועדה?

עאידה תומא סלימאן: תקבל החלטה: 50 מיליון שקל עוברים.

עאידה תומא סלימאן: ואתה יודע מה, אדוני ראש הממשלה – ולכלל הקואליציה אני אומרת:

עאידה תומא סלימאן: אם ראש הממשלה אומר שהמערכות לא עובדות ותקועות, אז אדרבה, יש סיבה מהותית לקיים ועדת חקירה, לבדוק למה המערכות תקועות ולבדוק למה המערכות לא עובדות.

עאידה תומא סלימאן: וכל מי שהצביע נגד, אני אומרת לכם, לכל מי שהצביע נגד: יש לכם הזדמנות חוזרת.

עאידה תומא סלימאן: עושים לכם הזדמנות חוזרת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעלה את זה שוב, ואז, על סמך ההצהרות של ראש הממשלה, תשתכנעו שיש צורך לקיים חקירה, ולו כדי להציל את החיים אפילו של אישה אחת.

עאידה תומא סלימאן: אתמול צעדנו, אתמול נחסמו כבישים, ואנחנו נמשיך להיאבק עד שכולם יבינו: "מערכות תקועות" זה חיי נשים, "מערכות לא עובדות" זה עוד רצח ועוד רצח ועוד רצח, ואנחנו לא נשתוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/342/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': כאמור, הצעה מוצמדת של חברת הכנסת תמר זנדברג, שתנמק אותה עד שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרנו, תשובה והצבעה, בעזרת השם, במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: המחאה שראינו אתמול היא באמת מחאה היסטורית וחסרת תקדים במאבק הפמיניסטי הישראלי.

תמר זנדברג: אני לא זוכרת מתי בתולדות מדינת ישראל, בנושא של נשים, עשרות אלפי אנשים, בעיקר נשים, יצאו לרחוב כדי לתבוע צדק.

תמר זנדברג: נכון שהצעת החוק הזאת היא כביכול לא קשורה; היא עוסקת בייצוג נשים בדירקטוריונים ובחברות עירוניות, נושא שכביכול רלוונטי לנשים – כביכול, כאילו בלבד – אחרות לגמרי מאלה שנרצחות ונאבקות על החיים שלהן.

תמר זנדברג: אבל, חברות וחברים, המאבק, המחאה אתמול היא לא רק על החוליה האחרונה והאלימה ביותר בשרשרת, שזה רצח ואלימות.

תמר זנדברג: היא מאבק כללי על מעמדן ומצבן וזכויותיהן של נשים בחברה הישראלית.

תמר זנדברג: כי כאשר נשים מועלמות מהמרחב הציבורי, וכאשר נשים נמצאות תחת דיכוי וטרור ואלימות כלכלית ונפשית וחברתית, וזה לא טעות, וזה לא מקרה פרטי, וזה תוצאה של מדיניות חברתית, אז כל הזכויות לכל אורך ולכל רוחב הפירמידה נפגעות.

תמר זנדברג: וייצוג זה אחת הזכויות.

תמר זנדברג: ולכן אני הייתי מצפה – אתם יודעים, המחאה הזאת פרצה – תראו מה קרה כאן בשבועות האחרונים: במשך שנים נשים נרצחות וועדות מתכנסות ודוחות נערמים, ושום דבר לא קורה.

תמר זנדברג: ואז, יום אחד, עשרות אלפי נשים יוצאות לרחוב – שזה אתמול – והינה, היום בבוקר, ועדת שרים בראשות ראש הממשלה מתכנסת.

תמר זנדברג: יפה מאוד.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים לראות תוצאות מהדבר הזה; את אותם 250 מיליון שקלים שהיו צריכים כבר לעבור – לראות עכשיו.

תמר זנדברג: זה יהיה המבחן של הממשלה מעתה והלאה.

תמר זנדברג: לפני שבועיים הצבעתם נגד ועדת חקירה פרלמנטרית?

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: השבוע נעלמתם מהצעת אי-אמון על הנושא הזה?

תמר זנדברג: צפצפתם על הציבור?

תמר זנדברג: ואללה, יופי.

תמר זנדברג: הצטלמתם אתמול עם סרטונים ושלטים?

תמר זנדברג: כל הכבוד.

תמר זנדברג: מחיאות כפיים.

תמר זנדברג: אבל הציבור שיצא לרחוב, כל אותן – – –

בצלאל סמוטריץ': אני – – –

תמר זנדברג: כן, אתה צייצת נגד המחאה.

תמר זנדברג: אותך ראינו.

תמר זנדברג: אתה יכול להוציא את עצמך מהכלל, זה בסדר.

תמר זנדברג: אבל היו כאן חברים שלך בקואליציה שהצטלמו עם שלטים: איפה הכסף?

בצלאל סמוטריץ': רק שיהיה ברור שאני לא מגיב, כי בתפקידי כאן אני לא מגיב.

תמר זנדברג: בסדר, אבל בטוויטר אתה הגבת, אז הדברים פומביים וציבוריים וראינו אותם.

בצלאל סמוטריץ': בתפקידי כאן אני לא מגיב.

בצלאל סמוטריץ': אני מכבד את זכותך לומר את דעתך.

תמר זנדברג: אבל כל אלה, החברים שלך, שרים – אדוני יושב-ראש הקואליציה, הצטלמת עם שלט.

תמר זנדברג: אני חושבת שבאופן אישי יש לך אחריות לדאוג שמה שהיה כתוב על השלט הזה יקרה, ואני אומרת את זה לא בציניות.

תמר זנדברג: הצבעתם נגד כל הדברים בשבועיים האחרונים?

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: במקום שבעלי תשובה עומדים, התשובה מתקבלת – בתנאי שאותם 250 מיליון שקלים, תוכנית לאומית להצלת חיים, יעברו.

תמר זנדברג: ובשבוע כזה אני כן רוצה, בכל זאת – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

תמר זנדברג: – – במשפט הסיכום לחזור להצעת החוק הזאת.

תמר זנדברג: בשבוע כזה הייתי מצפה שכל הצעת חוק בנושא נשים שתגיע לכאן, למליאה, תיבחן ברצינות ולא תטואטא ותורד מסדר-היום של ועדת שרים ותוחזר.

תמר זנדברג: שתיבחן ברצינות.

תמר זנדברג: זה השבוע של מחאת הנשים.

תמר זנדברג: הזעקה הזאת צריכה להישמע כאן, בבניין, אז בואו נתחיל מהצעת חוק פשוטה: ייצוג הולם לנשים – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

תמר זנדברג: – – בוועדות ציבוריות ברשויות המקומיות.

תמר זנדברג: כדי לאפשר לבחון ברצינות את ההצעה הזאת אנחנו לא נצביע עליה היום.

תמר זנדברג: אני מצטרפת לבקשתה של חברתי, ואני מצפה שההצעות האלה יתחילו לעבור כאן בבניין, כדי להוכיח רצינות בנושא המאבק לשוויון זכויות הנשים.

תמר זנדברג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כאמור מצביעים במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5710/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון – ביטול חובות בעד אגרת טלוויזיה), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת עיסאווי פריג' וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': גם בסעיף הזה חבר הכנסת פריג' ינמק את הצעתו, אולם תשובה והצבעה יהיו, בעזרת השם, במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, נכבדיי, אתמול, כמו שאר חבריי, השתתפתי בעצרת המחאה בכיכר רבין בתל אביב, ולקחתי חלק במצב חירום שהיה אמור להיות הרבה הרבה לפני כן.

עיסאווי פריג': אבל אני מעלה שאלה לפני שאני נכנס להצעת החוק.

עיסאווי פריג': אני לא הופתעתי מהציוץ שלך, אדוני היושב-ראש, אבל למה מחאה כזאת, שאמורה להתייחס לתופעה חמורה וזוועתית בחברה, צריכה לקבל תדמית של "אלו השמאלנים"?

בצלאל סמוטריץ': את זה תשאל את מי שהוביל אותה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': תשאלו, השמאלנים – – –

בצלאל סמוטריץ': בוא תשאל את מי שהוביל אותה למה הוא הפך אותה לפוליטית.

עיסאווי פריג': שאלתי.

עיסאווי פריג': הייתי בכיכר, ותוך כדי שיח עם עובר אורח – שזיהה אותי, ואז עלה ויכוח, ואמר משפט מעניין, והמשפט הזה כנראה מייצג הרבה הרבה מהמאבק ומערכת היחסים בתוך המדינה.

עיסאווי פריג': אתה יודע מה, כבוד היושב-ראש, האזרח, עובר האורח באבן גבירול, אמר?

עיסאווי פריג': אמר: כל עוד יש כיתוב בערבית על הבמה, זה אמור להיות שמאל.

עיסאווי פריג': מה יש לנו לעשות שם?

עיסאווי פריג': הכיתוב בערבית הפך להיות הכותרת והמניע לאזרחי מדינת ישראל שהם מהצד שלך, אדוני היושב-ראש, ומהצד של הממשלה הזאת.

עיסאווי פריג': הכיתוב בערבית על הבמה הפך להיות המניע והתנאי להשתתפות בהפגנה.

עיסאווי פריג': ב-2018 הגענו למצב כזה בתוך המדינה.

עיסאווי פריג': אני בז, בז לכל מי שמתייחס לזה בצורה כזאת.

עיסאווי פריג': מאבק הנשים הוא חוצה גבולות, חוצה מחנות, וכך הוא אמור להיות, אבל אצלכם הכול פוליטיקה; אצלכם הכול חשבון מה טוב לי ומה רע לי, לא חשבון חברה של מתוקנת וחברה בריאה.

עיסאווי פריג': אני מגיש כאן הצעת חוק, חברים, לביטול האגרות הישנות של אגרת הטלוויזיה, ואני רוצה לשתף אתכם בקצת היסטוריה, שתיכנסו לתמונה.

עיסאווי פריג': מאז שאני חבר כנסת התקיימו – – –

בצלאל סמוטריץ': הביטול הוא גם לגברים או רק לנשים?

עיסאווי פריג': כן, זה – אתה רואה?

בצלאל סמוטריץ': לא, רק תסביר.

עיסאווי פריג': הביטול – מעלה אותו ח"כ ערבי, אז אתה צריך להיות נגד.

בצלאל סמוטריץ': די, נו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד, אני בעד.

עיסאווי פריג': מה לעשות, יש כיתוב בערבית.

בצלאל סמוטריץ': רק שאלתי, כי אם זה גם לגברים, אז למה אתה מביא את זה היום?

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור?

עיסאווי פריג': לפי דעתי, זה נשים לפני גברים, כי הביטול בסופו של דבר חוזר לאישה ולא לגבר.

עיסאווי פריג': מאז שאני חבר כנסת בוועדת הכלכלה התנהל דיון על ביטול רשות השידור.

עיסאווי פריג': הבאנו לעולם את מה שנקרא "תאגיד השידור הציבורי", עם ניסיון השתלטות של החבר'ה מסביב לממשלה, השרים.

עיסאווי פריג': ואכן, רשות השידור נסגרה.

עיסאווי פריג': במהלך הדיונים התקיימו דיונים על חובות האגרה, ואחד הדיונים דיבר על דוח ביקורת על רשות השידור – איך היא גובה את אגרות הטלוויזיה.

עיסאווי פריג': הדוח שם, שהוא כתוב ונכתב אחרי מאמצים, מצביע על כשל ועל נקודות פליליות בכל תהליך גביית האגרה ובכל החיוב של האגרה, אבל משום מה, במקום לפתוח בחקירה פלילית על איך הטלנו אגרה ואיך חייבנו, הכול נמרח – הכול נמרח, ושמו את זה הצידה והמשיכו.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': צריך לשאול את מבקר המדינה למה.

עיסאווי פריג': חבורה של עורכי דין ניהלה את גביית האגרה בשנים 2006–2013 בצורה של מאפיה – ואני אומר מאפיה כי מי שקורא את דוח הביקורת על רשות השידור יודע איך הוטלו חיובים: ללא ביסוס עובדתי, ללא ביקור בבית הלקוח, ללא שום פעולה.

עיסאווי פריג': פשוט לקחו מספרי תעודות זהות, ישבו בבית קפה התחילו למלא חיובים, חיובים, חיובים.

עיסאווי פריג': והחיובים הצטברו למאות מיליוני שקלים – הצטברו למאות מיליוני שקלים שהוטלו על האזרח הפשוט שלא כדין.

עיסאווי פריג': הוטלו על האזרח הפשוט שלא כדין.

עיסאווי פריג': רשות השידור בוטלה, קם התאגיד, והתחיל מבצע לגביית חובות.

עיסאווי פריג': לאחרונה רשות האכיפה יצאה בקמפיין של 400,000 שקל: בואו תשלמו את האגרה, והיא שולחת הודעות סמ"ס לכל מיני חייבים: תבואו לשלם את האגרה.

עיסאווי פריג': האם יש עם מי לדבר?

עיסאווי פריג': אין.

עיסאווי פריג': האם ניתן לפרט את החוב שנשלח לאזרח?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': על איזה שנים זה ניתן?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': האם נעשתה בדיקה שהאגרה הוטלה על פי דין?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': הכול לא.

עיסאווי פריג': יש חוב, ועליך כאזרח פשוט לשלם את החוב הזה.

עיסאווי פריג': ביטלנו את רשות השידור; ביטלתם אותה.

עיסאווי פריג': חובות שלא כדין נשארים.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, חברים: אנחנו הריבון, אנחנו הכנסת, אנחנו המחוקק.

עיסאווי פריג': כשרוצים לחוקק חוק נעמדים על הרגליים האחוריות ברגע שזה משרת את המדיניות שלכם.

עיסאווי פריג': אני אתן דוגמה: חוק ההסדרה.

עיסאווי פריג': חוקקתם חוק הסדרה, חוק לתת רישיון לגנוב קרקעות; אישרתם אותו.

עיסאווי פריג': אבל חוק שמדבר על לבטל חובות שהוטלו שלא כדין על האזרח הפשוט, המוחלש, אתם לא מעיזים.

עיסאווי פריג': לא מעיזים.

עיסאווי פריג': ואני אגיד לכם למה צר לי מאוד – כי יותר מ-90% מהחייבים הם מהחברה הערבית.

עיסאווי פריג': יותר מ-90% מהחוב הקיים, חוב ישן, הוא של החברה הערבית.

עיסאווי פריג': וזה לא מזיז לכם.

עיסאווי פריג': זה לא בסדר העדיפויות שלנו; לא בסדר העדיפויות שלנו; לא מפריע לנו.

עיסאווי פריג': כי השיטה בחברה הערבית הייתה לקחת תעודות זהות של אנשים ולהטיל חיוב ולחזור חמש שנים אחורה.

עיסאווי פריג': וזה רץ.

עיסאווי פריג': זה רץ.

עיסאווי פריג': ערבים מוחלשים – אין להם say ואין להם מי שידבר בשמם בכנסת.

עיסאווי פריג': עכשיו נפל בחלקנו ששר התקשורת הוא מתוך המיעוט.

עיסאווי פריג': חברי חבר הכנסת השר איוב קרא, גם מהעדה הדרוזית אלפים, אלפים בתוך הבוץ, שלא בצדק ולא כדין.

עיסאווי פריג': זאת ההזדמנות שלך, אדוני השר.

עיסאווי פריג': זאת ההזדמנות שלך לעשות צדק גם לאנשיך, גם לחברה שלך וגם לעדה שלך.

עיסאווי פריג': זאת ההזדמנות שלך.

עיסאווי פריג': החובות האלה הוטלו שלא כדין, ויש מקום לבטל אותם.

עיסאווי פריג': אז אני, חברים, מאחר שאני רוצה הישג, משהו לאזרח, קיבלתי את הצעת השר שלא להצביע על הצעת החוק, לדחות אותה בשבוע-שבועיים, כי השתכנעתי שבכוונת השר – אכן, בכוונתו לתקן את העוול הזה.

עיסאווי פריג': זה עוול שצועק לשמיים.

עיסאווי פריג': אומנם, אדוני היושב-ראש, מדובר באוכלוסייה הערבית, אבל עוול זה עוול.

עיסאווי פריג': החוב הזה לא תקין, הוא מעוות, והגיע הזמן לתקן את העיוות הזה, וזה בידיים שלנו לאזור אומץ ולבטל, לתקן עוול שנגרם שנים על גבי שנים.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה שבסוף, כבוד השר, תעמוד בהבטחה שלך ובתוך שבועיים נגיע להסדר, כי אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שהמצב הזה יימשך.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה, אם ירצה השם, במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/4441/20; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוברת ה', ישיבה 278, עמ' 24488.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעת חוק אדמות נסיגת ים המלח, התשע"ז–2017.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רק בתשובה והצבעה, מאחר שההצעה כבר נומקה בעבר, ב-22 בנובמבר 2017 למניינם, לפני שנה, ולכן משיב על ההצעה שר התיירות והשר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': לאחר תשובתו אנחנו נצביע.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה, אדוני השר לוין, שאנחנו נצביע בעד.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני קודם כול אולי אסביר את הסוגיה, ואחר כך אסביר היכן אנחנו נמצאים איתה.

יריב לוין: אני אקדים בפתח הדברים ואומר שאני מודה, ומעריך את הסבלנות הרבה שהייתה לחבר הכנסת חיים ילין בעניין הזה, ואני מצר על כך שהסבלנות נגמרה דווקא כשהעניין נפתר.

יריב לוין: אני אסביר את הנושא, ואני מניח, חבר הכנסת ילין – אני באמת בטוח שאם זה היה תלוי רק בך, יכול להיות שלא הייתי צריך לעמוד על הדוכן כאן עכשיו ולהתייחס לעניין הזה.

יריב לוין: אני אסביר.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': חברים, בואו נשמור קצת יותר על השקט.

יריב לוין: רבותיי, הסוגיה של אדמות ים המלח היא אות ומופת ליצירתיות של משפטני ישראל.

יריב לוין: הינה לכם אירוע: היה ים, והים הזה, מטבע הדברים, יש בו מים, ומתחת למים יש בסוף גם קרקעית.

יריב לוין: ועם השנים – – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': במרפסת של הקואליציה, נו.

בצלאל סמוטריץ': ביטן.

בצלאל סמוטריץ': כן, אדוני.

יריב לוין: ועם השנים נסוג הים מחלק מהאדמות האלה, ומה שהיה – – – אדוני, אני לא יכול ככה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה יודע שפה זה בעייתי.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, זה מפריע.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי זוהר.

יריב לוין: עם השנים נסוג הים מנקודות מסוימות, וכאשר נסוג הים, מה שהיה פעם קרקעית הים המכוסה במים, אדוני היושב-ראש, הפך לקרקע, אדמה רגילה שנמצאת גלויה.

יריב לוין: באזור הזה של צפון ים המלח היו אמורים לקום מיזמי תיירות, ובראש בראשונה לפחות בית מלון אחד, ובתכנון המקורי הם היו על המים, אבל – אדוני, אני מסביר בעיקר לך, למען האמת.

יריב לוין: בתכנון המקורי היו אמורים להיבנות מיזמי תיירות, בעיקר בית מלון, צמוד למים, אלא שהים נסוג והתרחק, ואין שום טעם ואין שום היגיון להקים את מיזמי התיירות האלה כאשר הם מרוחקים – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, זה נורא מחמיא שהכנסת מלאה, אבל קשה לשמוע את השר על הדוכן כשכולנו מדברים בקול רם.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

יריב לוין: – – כאשר הם מרוחקים מרחק גדול מהמים.

יריב לוין: אם כן, אדוני היושב-ראש, מה הפתרון לעניין הזה?

יריב לוין: הפתרון הוא הרי מאוד מאוד פשוט: מקצים לטובת המיזמים האלה, במקום או בנוסף לקרקע שהוקצתה קודם, גם את הקרקע שהתגלתה, על מנת שאפשר יהיה לבנות את הדברים צמוד למים.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: באו חכמי המשפט של מדינת ישראל ואמרו שצריך לבצע הכרזה על אדמות הים הנסוג כאדמות מדינה.

יריב לוין: משמע, היה חשש שכאשר האדמות האלה היו מתחת למים, ועוד של ים המלח, היו כאלה שעיבדו את האדמות האלה, ויש להם זכויות עליהן, ואם אנחנו לא נכריז עליהן כאדמות מדינה, אנחנו נפגע בזכויות הקניין של אותם אנשים.

יריב לוין: טוב, זו לא בדיחה, זו האמת.

יריב לוין: זה מה שקרה.

יריב לוין: ואז התחיל תהליך שלם שצריך לבצע הכרזה, וההכרזה בוצעה.

יריב לוין: ותאמינו או לא, נמצאו מתנגדים, שהגישו התנגדויות, והשקרנים האלה סיפרו איך הם עיבדו ויש להם זכויות באדמות האלה שהיו מתחת לים המלח.

בצלאל סמוטריץ': ים המוות.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: היה צריך להכריע בהתנגדויות, וההכרעה בהתנגדויות, אדוני היושב-ראש, בוששה לבוא, ואז – –

בצלאל סמוטריץ': ללא כל ספק היה דיון מאוד מורכב.

יריב לוין: – – ואז פעל חבר הכנסת חיים ילין, ובצדק, מבחינתו, ובא ואמר – בא חבר הכנסת חיים ילין, בצדק, מבחינתנו, בא ואמר: רבותיי, אם הם לא יודעים להכריע, אנחנו נעביר חוק ונדאג שתהיה הכרעה, ואני חושב שבצדק הוא בא עם העניין הזה.

יריב לוין: היה בינינו דין ודברים ארוך מאוד, ואמרתי לו שאני חושב שיש לנו בהחלט סיכוי שהתהליך הזה ייגמר, ואני בעד לנסות למצות אותו לפני שנלך לחקיקה, מכל מיני סיבות שפירטתי לפניו ואני לא בטוח שנכון לפרט אותן כאן.

יריב לוין: בכל אופן, אדוני היושב-ראש, הסבלנות שגילה חבר הכנסת ילין השתלמה, ובשעה טובה, לפני כמה ימים – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין, הגענו לשיא.

בצלאל סמוטריץ': תקשיב.

יריב לוין: – – נדונו העררים, הוכרע בהם, והם כמובן נדחו כולם, ועכשיו מה שנשאר לנו זה רק להשלים את האקט האחרון של ההכרזה – אני מאוד מקווה שעם המהלך הקרוב של התב"עות, שאמור להיות מאושר, אני מקווה עוד החודש הזה.

יריב לוין: ולכן אמרתי שלצערי נגמרה הסבלנות בעיתוי הלא-נכון.

יריב לוין: אין ספק, אדוני היושב-ראש, שאם נעביר את החוק הזה נזיק מאוד לסיכוי שהמהלך הזה ייגמר.

יריב לוין: היה טוב יותר לו לא הייתי נאלץ גם לנאום את הנאום הזה ולומר את הדברים שאמרתי.

יריב לוין: זה לא מועיל לשום דבר.

יריב לוין: צריך פשוט לתת לתהליך הזה להסתיים, ולאפשר את השלמת ההכרזה, ובזה לסיים את העניין.

יריב לוין: אני יכול גם לומר, אדוני היושב-ראש, שאנחנו במשרד התיירות כבר עכשיו משקיעים הרבה מאוד ואישרנו תוכניות מאוד משמעותיות באזור הזה, כדי להפוך אותו לשער הכניסה לים המלח, לחבר אותו לאתר הטבילה שנמצא בסמוך ולייצר שם מרכז של תיירות, של נופש.

יריב לוין: ואין לי ספק שתהיה לו – יש לו היתכנות כלכלית גדולה, ואין לי ספק שתהיה לו הצלחה מרחיקת לכת.

יריב לוין: כל המיזם הזה תלוי בכך שאנחנו נוכל להשלים את התהליך של ההכרזה.

יריב לוין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מצר על כך שהצעת החוק הובאה.

יריב לוין: אני חושב שהיה טוב לו הייתה נשארת בקנה.

בצלאל סמוטריץ': תציע לו.

יריב לוין: הצעתי לו כל הזמן.

יריב לוין: אני חושב שחבר הכנסת ילין עצמו היה מסכים, אם זה היה תלוי רק בו, אני אנסח את זה ככה.

יריב לוין: אני חושב שהיה הרבה יותר חשוב שהצעת החוק הזאת, שהיא חשובה והיא עזרה לנו לדחוף את התהליך, הייתה נשארת בקנה עד שאנחנו נראה אם באמת נגמרה ההכרזה או לא.

יריב לוין: במובן הזה חבל מאוד שהיא מובאת עכשיו.

יריב לוין: אין ספק שהוועדה תעצור את התהליך שם אם היא תעבור פה, ואת זה בטח לא כדאי לעשות.

יריב לוין: זו תהיה שגיאה גדולה מאוד.

יריב לוין: ולכן, אם חבר הכנסת ילין יעמוד על כך שתהיה הצבעה, אז לא תהיה ברירה אלא להתנגד, לטובת העניין.

יריב לוין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין מבקש לנסות לשכנע אותנו במשך עד שלוש דקות לתמוך בכל זאת בהצעת החוק, למרות הסברו הארוך, המנומק וההגיוני של השר לוין.

בצלאל סמוטריץ': עד שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כנסת נכבדה – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, מאוד קשה ככה לנהל דיון.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

חיים ילין: – – החוק הזה הונח וקיבל "פ" לפני כשנה וחצי.

חיים ילין: אכן, אני בן אדם סבלני, כי יש דברים שהם מעבר לפוליטיקה.

חיים ילין: זו המהות של מדינת ישראל והציונות וההתיישבות, ואני לא מכיר שפה אחרת, כבוד השר.

חיים ילין: ולכן, כשאתה בא ואתה אומר לי שסבלנותי פקעה, זה לא נכון, כי אני, מה אני בא ואני אומר?

חיים ילין: הרי התשובה שלך באה ואומרת שוועדת ערר, שב-28 בנובמבר בעצם דחתה את כל העתירות, נתנה אור ירוק לממשלת ישראל לקבל את ההחלטה.

חיים ילין: הרי אנחנו יודעים כולנו שחצי מהחוקים פה – אם הייתה ממשלה שמקבלת החלטות, לא היו צריכים את החוקים.

חיים ילין: גם את החוק הזה לא צריך, אבל מה לעשות?

חיים ילין: עכשיו תגיד לי אתה, אם אתה היית במקומי, מחכה בסבלנות, מבין שצריכה להיות החלטת ממשלה – אז בוא נעשה דיל: בוא תעביר את זה בטרומית.

חיים ילין: אני מבטיח לך – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: כבוד השר, הרי לא יכול להיות שרק לך יש היגיון ולי אין היגיון.

חיים ילין: לא יכול להיות שרק לך יש סבלנות ולי אין סבלנות.

חיים ילין: לא יכול להיות שאתה אומר שהחוק הזה הוא לגיטימי, אבל צריך החלטת ממשלה, ואתה פוסל את כל מה שאני אומר.

חיים ילין: אני לא פסלתי את הדברים שלך.

חיים ילין: אני רק אומר דבר אחד: אם אתה אומר שהחקיקה הזאת לאורך שנה שלמה כל יום ראשון הייתה בוועדת שרים – ואני לא העליתי אותה, כי אמרתי, אני לא בא לנגח פוליטית אף אחד, כי זו מדינת ישראל – אז מן הראוי שתעביר את זה בטרומית, ואם יש החלטת ממשלה כדין, אני מודיע לך חגיגית, אני מסיר את החוק לחלוטין.

חיים ילין: אבל אתה, מה אתה אומר?

חיים ילין: לא, אתם הולכים להצביע עכשיו נגד חוק ציוני והתיישבותי.

חיים ילין: הרי זה לא מאיים על אף אחד.

חיים ילין: אני לא צריך את הקרדיט הזה.

חיים ילין: אני חושב שמדינת ישראל צריכה את הקרדיט הזה, שבעצם אפשר לשתף פעולה עם השלטון המקומי, עם כל ראשי המועצות של איו"ש, עם מגילות, ראש המועצה האזורית מגילות, שרוצה לטפח – ואתה יודע יפה מאוד שבמיזמים התיירותיים האלה יהיה יותר דו-קיום מאשר בכל מקום אחר במדינת ישראל, כי מי יעבוד במלונות?

חיים ילין: וזה מה שאנחנו רוצים.

חיים ילין: אז אתה, מה אתה אומר?

חיים ילין: הוא אופוזיציה – לא.

חיים ילין: אז אני אומר לך: אני לא אופוזיציה, אני מדינת ישראל.

חיים ילין: אז בואו ותעבירו את זה, כבוד היושב-ראש, בטרומית.

חיים ילין: אם תהיה החלטת ממשלה, כמו שאתה אומר, בדצמבר, אני נותן לך את המילה שלי – ואתה יודע שכאשר אני מבטיח, אני מקיים – החוק הזה מתבטל באופן אוטומטי.

קריאות: – – –

חיים כץ: בתור אופוזיציה, כאשר הממשלה מגישה הצעת חוק טובה ואומרים לך – מהקואליציה – לא לתמוך, אתה תומך?

חיים כץ: אתה לא תומך.

חיים כץ: אני אומר לך – – –

חיים ילין: הוא שאל שאלה, תן לי לענות.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת ילין.

חיים כץ: – – – רגע, חברים – – – אני אומר – לסיעה שלך, אל תתמוך – – –

חיים ילין: יריב לא אמר לאורך כל הדרך שהחוק הזה הוא לא טוב.

חיים ילין: הוא לא אמר.

חיים ילין: הוא אמר שהחוק מצוין, והוא עזר להעביר את ההחלטה.

חיים ילין: אני אומר, תעבירו את זה בטרומית, את החוק הציוני, ההתיישבותי.

חיים ילין: לא יכול להיות שעכשיו הקואליציה תהיה נגד התיישבות באיו"ש.

חיים ילין: תגידו, אתם הימין, אתם הולכים להצביע נגד – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': כדאי לך לתפוס את מקומך כדי שתספיק להצביע.

חיים ילין: אני מציע לכם, כבוד היושב-ראש, להצביע כולם בעד.

חיים ילין: אני מבטיח שאם יש החלטות ממשלה, אני עוצר את החקיקה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק אדמות נסיגת ים המלח, התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 64 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הצעת חוק אדמות נסיגת ים המלח, התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנשי המחשוב, מסך ההצבעה של השר אריאל אינו עובד – אז אני כמובן אצרף את הצבעתך.

בצלאל סמוטריץ': מה הצבעת, אדוני?

בצלאל סמוטריץ': נגד.

בצלאל סמוטריץ': אז בצירוף קולו של השר אריאל, 65 מתנגדים ו-41 תומכים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבריי, מייד לאחר הודעתו של יושב-ראש הוועדה אנחנו נצביע עליה.

בצלאל סמוטריץ': על כן, מי שזה חשוב לו, יישאר במקומו.

): ראשית, הודעה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע על חילופי אישים בוועדה המשותפת של ועדת הכנסת וועדת המדע והטכנולוגיה לדיון בהצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת סינון אתרים פוגעניים), התשע"ו–2016, פ/2522/20.

): בוועדת המדע והטכנולוגיה – במקום חבר הכנסת אורי מקלב יכהן חבר הכנסת דוד ביטן; במקום חבר הכנסת יואב קיש תכהן חברת הכנסת יפעת שאשא-ביטון.

): אני מתכבד להודיע על חילופי אישים מטעם סיעת המחנה הציוני: בוועדת העלייה והקליטה – במקום חבר הכנסת רוברט טיבייב יכהן חבר הכנסת יואל חסון.

): המלצת ועדת הכנסת לבחירת סגנית ליושב-ראש הכנסת: חברת הכנסת נאוה בוקר כיהנה בתפקיד סגנית יושב-ראש הכנסת, וכהונתה הסתיימה ביום כ"ג בחשוון התשע"ט, 1 בנובמבר 2018.

): בהתאם לסעיף 2 לתקנון הכנסת ממליצה ועדת הכנסת למנות את חברת הכנסת נאוה בוקר לסגנית יושב-ראש הכנסת עד ליום ג' בחשוון התש"פ, 1 בנובמבר 2019.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

בצלאל סמוטריץ': חברים, שתי הודעותיו הראשונות של יושב-ראש ועדת הכנסת אינן טעונות הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע כעת על הודעתו השלישית, בדבר המלצת הוועדה על מינויה של חברת הכנסת נאוה בוקר לסגנית יושב-ראש הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת הכנסת – 60 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לבחור את חברת הכנסת נאוה בוקר לסגנית יושב-ראש הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 60 תומכים, 54 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': המלצתה של ועדת הכנסת אושרה על ידי מליאת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': ברכות, חברת הכנסת נאוה בוקר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת בוקר, ברכות, גברתי, לרגל מינויך המחודש.

בצלאל סמוטריץ': שנזכה לעשות מלאכתנו נאמנה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5405/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חובת לימודי ליבה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': רבותיי חברי הכנסת, הבה ונשמורה על השקט.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, אתה אמרת: בעזרת השם נעלה את הצעת החוק.

יאיר לפיד: אכן, בעזרת השם.

יאיר לפיד: הצעת החוק הזאת אומרת שעשרות ומאות אלפי ילדים בחינוך החרדי יוכלו ללמוד מתמטיקה ואנגלית ולקבל ארגז כלים כדי לפרנס את עצמם ואת ילדיהם, כי אם הם לא יקבלו ארגז כלים כדי לפרנס את עצמם ואת ילדיהם, יש לי רק שאלה אחת לבית הזה: מי יפרנס אותם?

יאיר לפיד: מי יפרנס אותם אם הם לא יכולים לפרנס את עצמם?

דוד אמסלם: אתה לא.

דוד אמסלם: לא אתה.

יאיר לפיד: מי יפרנס אותם?

יאיר לפיד: זה לא דיון על הזהות היהודית של מדינת ישראל.

יאיר לפיד: אני בעד זהות יהודית למדינת ישראל.

יאיר לפיד: אני בעד מסורת.

יאיר לפיד: אבל האם יש דבר יהודי יותר מלימוד?

יאיר לפיד: הגאון מווילנה היה גאון במתמטיקה.

יאיר לפיד: מה פתאום מתמטיקה זה עכשיו בעיה ליהודים?

יאיר לפיד: שלמה המלך דיבר 70 שפה ולשון.

יאיר לפיד: מה פתאום יש בעיה ללמוד אנגלית?

יאיר לפיד: רמב"ם היה רופא.

יאיר לפיד: ממתי יש בעיה עם השכלה ליהודים?

יאיר לפיד: אנחנו הקמנו את החינוך הממלכתי-חרדי, ואתם חונקים אותו עכשיו.

יאיר לפיד: רשימות המתנה של אלפי ילדים שרוצים ללמוד – רוצים ארגז כלים, רוצים לעשות בגרות, רוצים לפרנס את עצמם – אבל יש לכם פתרון יותר נוח:

יאיר לפיד: שאנחנו נפרנס אותם; שהילדים שלנו יפרנסו אותם; שהאנשים האלה שעושים צבא ומשלמים מיסים הם שיפרנסו אותם.

יאיר לפיד: זו ממשלה שמקדשת את הבערות, שמונעת השכלה מצעירים, שחוסמת אפשרויות במקום ליצור אותן.

יאיר לפיד: ביטלתם בשנתיים האחרונות תוכניות של הכשרה לעבודה לחרדים, והעברתם את הכסף והתקציבים לתלמידי ישיבה – המדינה היחידה בעולם שמשלמת לאנשים כסף כדי שהם לא יעבדו.

יאיר לפיד: בכל מדינה בעולם מכניסים כסף לעידוד לעבודה; אצלנו מכניסים כסף לעודד אנשים לא לעבוד.

יאיר לפיד: ממה אתם פוחדים כל כך?

יאיר לפיד: מה מפחיד כל כך את אחיי החרדים?

יאיר לפיד: לא מדובר על לימודי שפינוזה, חלילה.

יאיר לפיד: לא מבקשים מכם ללמוד את הברית החדשה או את הקוראן.

יאיר לפיד: מתמטיקה ואנגלית, חשבון ושפה – הבסיס של כל השכלה בעידן המודרני.

יאיר לפיד: ואני יודע ממה אנחנו פוחדים.

יאיר לפיד: אנחנו פוחדים שהילדים שלנו פשוט יקרסו, כי הם לא יוכלו לפרנס כל כך הרבה אנשים.

יאיר לפיד: הציבור החרדי גדל, והילדים שלנו פשוט לא יוכלו לפרנס כל כך הרבה בני אדם שלא מקבלים כלים לפרנס את עצמם.

יאיר לפיד: כל זה קורה מפני שזו ממשלה קצרת ראות, שכניעתה אומנותה, שאין לה עצם אחת בגוף של אחריות לאומית, שעוסקת כל היום רק בפוליטיקה, ושמגלגלת אסון על הילדים שלנו רק כדי שהיא תוכל להישאר על הכיסא.

יאיר לפיד: אז לכם יהיה כיסא, ולעשרות ומאות אלפי ילדים לא תהיה פרנסה, ולעשרות ומאות אלפי ילדים יהיו קשיים כלכליים, כי הם יצטרכו לפרנס את אלה שלא תהיה להם פרנסה.

יאיר לפיד: אבל אתם תשמרו על הקואליציה עוד חודש, כי זה הטווח המקסימלי שהחבורה שיושבת פה יודעת לחשוב בו: החודש הקרוב על הכיסא.

יאיר לפיד: אני קורא לכנסת לאשר את הצעת החוק ולאפשר לעשרות ומאות אלפי ילדים במדינת ישראל לחיות, לפרנס את עצמם, לפרנס את ילדיהם.

יאיר לפיד: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מוחאים כפיים בכנסת ישראל, למעט בנסיבות חריגות מאוד.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה סגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, והמציע, חבר הכנסת יאיר לפיד, אני לא האמנתי כאשר שמעתי את המילים הראשונות של הנאום שלך כאן מעל הדוכן.

מאיר פרוש: למה לא האמנתי?

מאיר פרוש: כי אתה טוען לכתר.

מאיר פרוש: אתה חושב שאתה הולך להיות ראש ממשלה.

מאיר פרוש: ככה לפחות אתה מספר לציבור – שאתה ראוי לכך.

מאיר פרוש: אתה פעם שנייה נכשלת היום בהפרזה של מספרים – שזה לא מתאים לך – בפרט שכאשר עשית את זה בפעם הקודמת התנצלת על מה שאמרת.

מאיר פרוש: התחלת היום כשאתה אומר עשרות ומאות אלפי ילדים.

מאיר פרוש: איך מתאים לך לדבר על עשרות ומאות אלפי ילדים שלא לומדים את מה שאתה מבקש שילמדו, כאשר סך הכול ילדי מוסדות הפטור במדינת ישראל – אתה יודע כמה הם?

מאיר פרוש: גם לא 100,000, גם לא 50,000.

מאיר פרוש: אתה טוען לכתר ומפריח סיסמאות במספרים ומספר לכל הציבור ומוחאים לך כפיים.

מאיר פרוש: על מה?

מאיר פרוש: על דברים שאתה התנצלת ואמרת בשעתו – על מיליון ילדים דיברת.

מיקי לוי: – – –

מאיר פרוש: התנצלת על כך, כי אתה יודע שזה לא נכון.

מיקי לוי: – – –

מאיר פרוש: איך אתה בא ואומר מאות אלפי ילדים לא לומדים 55%?

מאיר פרוש: זה לא נכון.

מיקי לוי: עשרות, מאות, אלפי.

מיקי לוי: זה בנפרד.

יאיר לפיד: – – –

מאיר פרוש: אתה לא יודע כדי לספר לציבור שיש במגזר החרדי כאלה שלומדים 75% או 60%, ואלה שמוגדרים פטור, שמבקשים מהם, או אתה ביקשת מהם, שילמדו 55% – בסך הכול מדובר על 45,000.

מאיר פרוש: איך אתה אומר פה, פותח נאום, מבקש לשכנע, מבקש לומר לציבור: תעשו משהו – כי עוד מעט נתייחס למה שאתה אמרת – ואומר – – –

מאיר כהן: זה 45,000 כל שנה.

מאיר פרוש: אל תעזור לו, חבר הכנסת כהן.

מאיר פרוש: אל תעזור לו – – –

יאיר לפיד: כל שנה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת יאיר לפיד יודע – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לפיד – – –

יאיר לפיד: כל שנה.

יאיר לפיד: כל שנה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לפיד, אדוני יוכל להשיב.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לפיד, אדני יוכל להשיב אחר כך.

מאיר פרוש: אתה לא יכול לחזור פעמיים על טעויות כאלו גסות, לומר "עשרות ומאות אלפי ילדים" כאשר זה לא נכון.

מאיר כהן: זה מצטבר.

מאיר פרוש: זה לא מצטבר.

מאיר פרוש: יש נתונים.

מאיר פרוש: אפשר לבדוק אותם.

מאיר פרוש: אין במוסדות פה יותר מאשר 45,000.

מאיר פרוש: איך הוא צועק מאות אלפי ילדים?

מאיר פרוש: איך?

קריאות: – – –

מאיר פרוש: פעם שנייה הוא נכשל פה.

מאיר פרוש: והוא אומר שהוא רוצה להיות ראש ממשלה.

מאיר פרוש: תארו לעצמכם, הוא יהיה ראש ממשלה והוא מתבלבל במספרים.

מאיר פרוש: אף אחד לא מבקש שאתה בתפקידך – איזשהו, שתהיה פעם – תדאג לפרנס את הילדים שלנו.

מאיר פרוש: אף אחד לא מבקש ממך את זה.

מאיר פרוש: גם לא יעבור בשום מקום.

מאיר פרוש: אנחנו לא חושבים לרגע שבאיזשהו מקום או סיטואציה אתה תפרנס את הילדים שלנו.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים שזה לא יקרה.

יאיר לפיד: זה קורה עכשיו.

מאיר פרוש: גם מה שהיה לציבור שלנו בקדנציה הקצרצרה שלך – איך היה אומר חבר הכנסת הרצוג?

מאיר פרוש: היה לך משמרת קצרצרה, 18 חודש.

מאיר פרוש: באותם 18 חודש לקחת את תקציב הישיבות, שהיה בשעתו 940 מיליון שקל, והפחתת אותו במחצית.

מאיר פרוש: אתה דואג לפרנס אותנו?

מאיר פרוש: אכפת לך מה קורה עם הציבור שלנו?

מאיר פרוש: יש ציבור שמאמין – – –

פנינה תמנו: הפקרתם את הציבור שלכם.

מאיר פרוש: אני מבקש לא להפריע לי.

פנינה תמנו: הפקרתם את הילדים שלכם.

מאיר פרוש: יש ציבור, יש ציבור שמאמין – – –

פנינה תמנו: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמנו – – –

פנינה תמנו: – – – אתה רוצים – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמנו-שטה – –

פנינה תמנו: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – יושב-ראש מפלגתך יעלה להגיב בצורה מסודרת לאחר מכן.

מאיר פרוש: יש ציבור שמאמין, ומאמין ב"והגית בו יומם ולילה".

מאיר פרוש: הוא יושב ולומד, וזה עשרות שנים – ואני לא רוצה לומר מאות שנים או 70 שנה, אבל עשרות שנים – שמדינת ישראל תומכת בלומדי תורה, וזו האמונה שלהם.

מאיר פרוש: מה עשית אתה בראשית התפקיד שלך, במשמרת הקצרצרה שלך, 18 חודש?

מאיר פרוש: מה עשית?

מאיר פרוש: קיצצת את הכסף של הישיבות ועשית עוד כל מיני דברים, כי לא דאגת.

מאיר פרוש: לא אכפת לך מהציבור שלנו.

מאיר פרוש: אל תספר לציבור שיחשוב לרגע שאכפת לך מהציבור שלנו, מהילדים שלנו.

מאיר פרוש: אתה דואג לילדים שלך שהם יפרנסו אותנו.

מאיר פרוש: בוא נסכם: תמשיך לחיות איך שאתה חי.

מאיר פרוש: אל תפרנס אותנו אף פעם.

מאיר פרוש: לא צריכים את הטובות שלך.

מאיר פרוש: מה שרק מפריע לי זה מה שהאנגלים, לפני קום המדינה – האנגלים הבינו לתת עצמאות לחינוך החרדי.

מאיר פרוש: מה שהאנגלים הבינו – אתה מנסה שוב ושוב, שוב ושוב, לפגוע בציבור שלנו.

מאיר פרוש: וזה אדם שטוען לכתר.

מאיר פרוש: הרי בחיים שלך לא תגיע לדבר הזה כאשר אתה מתנהג כך.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: אתה יכול לספר לאחרים.

מאיר פרוש: אתה לא תגיע.

מאיר פרוש: אל תפחד.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: אני רק רוצה לומר כך: ב-2013, כאשר התקיימו הבחירות, אתם קיבלתם את משרד החינוך, והשר פירון הרים את הכפפה וניסה לחוקק חוק שמגביל בתקציב את מוסדות הפטור – ואני מספר את זה לחברים כדי שנדע במה מדובר.

מאיר פרוש: מזה 65 שנה, מקום המדינה, משרד החינוך הכיר במעמד מוסדות הפטור.

מאיר פרוש: שרים באו, כיהנו, התחלפו – כולם הכירו במוסדות פטור, ויש עתיד חשבה שהיא באה לעולם ומה שהיא עושה, חלילה, אף פעם לא ייפול לצידם.

מאיר פרוש: גם זה נפל.

מאיר פרוש: כאשר היישוב היהודי היה קטן כאן, בארץ, והיהודים האלה, החרדים, התרכזו בעיקר בירושלים, אז במסגרת חוק חינוך חובה חוקקו את הסעיף הזה – הפטור – מכיוון שגדולי ישראל דרשו מאיתנו שנבקש להגן על אלה שאף אחד לא יוכל לשנות את דרכם.

מאיר פרוש: כך הם מאמינים.

מאיר פרוש: אני כבר אמרתי את זה לך פעם, בהצעה קודמת שהגשת פה.

מאיר פרוש: אני למדתי במוסד פטור; אבי, זיכרונו לברכה, למד במוסד פטור; סבי, זיכרונו לברכה, למד במוסד פטור; בניי ונכדיי לומדים במוסדות פטור.

מאיר פרוש: אתה לא תוכל לשנות את הגישה שלנו, את האמונה שלנו.

מאיר פרוש: בשביל מה אתה בא לפה, מספר סיפורים לציבור: לוקחים לכם כסף?

מאיר פרוש: אף אחד לא לוקח לכם.

מאיר פרוש: כל היום זה עם הסיפורים שאנחנו לוקחים לכם.

מאיר פרוש: כאשר רצו את ההסכמה של היהדות החרדית, שאז היא הייתה מאורגנת רק במסגרת אגודת ישראל – וזה מה שהאו"ם דרש מהמוסדות הלאומיים כאן בארץ: הם ביקשו לשמוע את אגודת ישראל, אז הם הופיעו בפני האו"ם.

מאיר פרוש: ואני רוצה להקריא לך סעיף ממה שבאו"ם החליטו לפני קום המדינה.

מאיר פרוש: הלשון של הסעיף שאושר באו"ם: "המדינה תבטיח חינוך לערבים וליהודים, בכבוד, לפי השפה והמסורת של כל אחד.

מאיר פרוש: הזכות של כל קהילה או כל קבוצה מסוימת בתוך כל קהילה" – כך כתוב בהחלטת האו"ם – "להחזיק מוסדות משלהם – – –"

פנינה תמנו: – – –

מאיר פרוש: הכוונה היא לכל האוכלוסיות.

מאיר פרוש: אם לא היינו מגינים על זה, את היית נפגעת מהדברים האלה.

פנינה תמנו: יש לנו מדינה ריבונית, לא – – – אתה מוציא החלטות של האו"ם.

מאיר פרוש: "– – – או כל קבוצה מסוימת בתוך כל קהילה להחזיק מוסדות משלהם לחינוך החברים שלהם בשפה שלהם – – – תוך מילוי דרישות חינוכיות בעלות אופי כלל, שהמדינה יכולה לבקש" – אבל הן לא יסתרו ולא יפגעו באמונה או באורח החיים של הציבור החרדי.

מאיר פרוש: דבר שמקובל; בכל שנות המדינה מאז שהמדינה קמה הדבר הזה מוסכם.

מאיר פרוש: אתה גם לא יכול להכריח את אותם הורים שיסכימו לשלוח את הילדים שלהם למוסדות שיתנהגו כמו שאתה מבקש שהם יתנהגו.

מאיר פרוש: אין מצב כזה.

מאיר פרוש: לכן, הדרישה הזאת היא מופרכת.

מאיר פרוש: אני אומר, מפריעה לי גם הפטרונות שלך: אתה בא כאילו ודואג לנו.

מאיר פרוש: הרי זה כל כך מופרך.

מאיר פרוש: זה הרי כל כך גורם לצחוק לחשוב שיאיר לפיד דואג לציבור החרדי.

מאיר פרוש: בכל פעולה שאתה או השר פירון – אני מדבר על שני השרים האלה – יכולתם לפגוע בציבור החרדי – אמרתי את זה קודם – עשיתם צעד אחר צעד כדי לפגוע בציבור שלנו.

מאיר פרוש: אז למה אתה בא לספר שאתה דואג?

מאיר פרוש: חשוב לך איך הציבור שלנו ייראה?

מאיר פרוש: מה יהיה לו?

מאיר פרוש: אני רק יודע לומר דבר אחד: אתה פה נמצא היום בהרכב מלא; יש עתיד נמצאים פה, 11 חברים.

מאיר פרוש: אני לא ראיתי אף פעם את יש עתיד משתלבת בדיונים כאשר מדברים על אלימות בבתי ספר, או חלילה על הסתה בבתי ספר מסוימים נגד המדינה.

מיקי לוי: שטויות.

מיקי לוי: אלה שטויות.

מיקי לוי: אלה שטויות.

מאיר פרוש: אף פעם.

מאיר פרוש: אם היה, אני מתנצל.

מאיר פרוש: אם היה, אני מתנצל.

מיקי לוי: זה שקר.

מיקי לוי: זה שקר.

מאיר פרוש: אבל אני לא זוכר את יש עתיד מתלכדת – – –

מיקי לוי: פשוט שקר וכזב.

מאיר פרוש: אני מתנצל אם היה אחרת.

מאיר פרוש: יאיר לפיד יספר מה שכן היה.

מאיר פרוש: אני לא זוכר את יש עתיד מתלכדת כדי להגיע לכאן, לבקש ולדרוש שבבתי הספר שיש בהם הסתה נגד המדינה – שאז לפי החוק צריכים לסגור.

מאיר פרוש: לא, לא שמעתי את הפעילות.

מאיר פרוש: לא ראיתי את הפעילות.

מאיר פרוש: אני רואה את חברת הכנסת ענת ברקו, שהיא פעילה מאוד בזה.

מאיר פרוש: יש עוד חברי כנסת, מכל מיני סיעות.

מאיר פרוש: לא ראיתי את יש עתיד פועלת.

מאיר פרוש: כאן, כאשר מדובר בציבור החרדי, אתם מגויסים.

מאיר פרוש: גם מביאים כאלה שימחאו לכם כפיים, שיעשו לכם את הרושם שכאילו מי יודע מה, העם איתכם.

מאיר פרוש: ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, משפט סיום, בבקשה.

מאיר פרוש: אבל אין עוד רוב.

בצלאל סמוטריץ': הוא יעלה לדבר, עוד שלוש דקות.

מאיר פרוש: אנחנו – מה זה אנחנו?

מאיר פרוש: השר, כאשר הוא נכנס לתפקיד, הוא מינה ועדה, והוועדה הזאת התחילה לפעול ביחד עם היועצת המשפטית הקודמת של המשרד, ביחד עם המנכ"לית הקודמת, וסיים את העבודה המנכ"ל הנוכחי.

מאיר פרוש: עשו תקנות חדשות למוסדות פטור.

מאיר פרוש: בתקנות האלה כתוב בדיוק מה לומדים במוסדות הפטור.

מאיר פרוש: לומדים שם דברים.

יואל חסון: תם לו הזמן.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לו, משפט סיכום.

מאיר פרוש: לומדים שם דברים.

מאיר פרוש: מה שלמדו לפני 70 שנה ו-100 שנה – אלה הם הדברים שלומדים במוסדות הפטור.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לסגן שר החינוך.

מאיר פרוש: את זה הם יכולים ללמוד, ורק את זה הם יכולים ללמוד.

מאיר פרוש: וכל דבר שיהיה ניסיון לכפות עליהם – לא יעזור, והמדינה לא תוכל לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן שר החינוך, על תשובתך.

מאיר פרוש: רגע, אני עוד לא סיימתי.

מאיר פרוש: אם כך, אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעת החוק של חבר הכנסת לפיד.

מאיר פרוש: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני חבר הכנסת יאיר לפיד, מציע החוק, ינסה במשך עד שלוש דקות לשכנע אותנו לתמוך בו למרות התנגדות הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יאיר לפיד: סגן השר פרוש, אני אחכה שתלך.

יאיר לפיד: אני מבקש שזה לא יהיה על הזמן שלי.

יאיר לפיד: אני אחכה עד שסגן השר פרוש ילך וישב במקומו, כדי שיקל עליו לשמוע את הנתונים האמיתיים.

יאיר לפיד: אז קודם כול, אם אתה רוצה נתונים, בחינוך החרדי לומדים היום 440,000 תלמידים.

יאיר לפיד: בערך 145,000 מהם לומדים באל המעיין, לומדים ליבה מלאה, ומקבלים 100% תקצוב – לא פחות יהודים ממך, לא פחות חרדים ממך ולא פחות מאמינים ממך, רק מקבלים ארגז כלים לפרנס את עצמם.

יאיר לפיד: אתה אמרת שאנחנו פוגעים בציבור החרדי?

יאיר לפיד: אף אחד בעולם לא פגע בציבור החרדי כמו העסקנים שיושבים פה ולא נותנים לו ללמוד מתמטיקה ואנגלית ולפרנס את עצמו.

יאיר לפיד: מישהו ניסה לפגוע באורח חייכם?

יאיר לפיד: אני נכנס לבית הכנסת שלך?

יאיר לפיד: אני אומר לך שאתה לא יכול לגדל את ילדיך כמו שאתה רוצה?

יאיר לפיד: מתמטיקה ואנגלית, למען השם; ארגז כלים מקצועי.

יאיר לפיד: ואם אתה לא רוצה ללמד מתמטיקה ואנגלית ואתה רוצה לעמוד פה ולהצהיר על חירותך, אל תיקח כסף.

יאיר לפיד: אי-אפשר גם להודיע שאתה חופשי ממרותה של המדינה וגם לקחת ממנה כסף.

יאיר לפיד: אתה לא רוצה שהם ילמדו – אל תיקח ממנה כסף למוסדות שלכם.

יאיר לפיד: אבל זה לא קורה, נכון, השר פרוש?

יאיר לפיד: ביום של הצ'ק אתם מגיעים.

מאיר פרוש: אתה שואל?

יאיר לפיד: אני שואל.

יאיר לפיד: ביום של הצ'ק אתם מגיעים, נכון?

מאיר פרוש: – – – הכוללת של מדינת ישראל הולכת לחרדים.

יאיר לפיד: אף אחד לא מתנכל לאורח חייכם.

יאיר לפיד: לאף אחד אין בעיה עם זה שאתם חרדים.

יאיר לפיד: אף אחד לא מתנכל לאמונתכם.

יאיר לפיד: רק אומרים לכם שמתמטיקה ואנגלית זה ארגז כלים בסיסי ושהילדים שלכם יצטרכו ללמוד לפרנס את עצמם, כדי שהילדים שלנו לא יצטרכו לפרנס אותם ב-100 השנים הקרובות.

יאיר לפיד: וכשאני מדבר על עשרות ומאות אלפי תלמידים – כל שנה נוספים ונוספים.

יאיר לפיד: ברוך השם, הילודה אצלכם גדולה.

יאיר לפיד: נוספים כל הזמן תלמידים.

מכלוף מיקי זוהר: פוליטיקה עם שנאת חרדים.

יאיר לפיד: חס וחלילה שנאה, חבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: ככה אתה רוצה להיבחר?

יאיר לפיד: האם כל פעם שמישהו פה מתווכח אתה קורא לזה שנאה?

מכלוף מיקי זוהר: באמצעות שנאת חרדים?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי זוהר, תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': דבריך הובנו.

דוד אמסלם: – – –

יאיר לפיד: אני עומד פה כי אני מגן על הצעירים החרדים מפני העסקנים האלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי זוהר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דודי אמסלם.

יאיר לפיד: רק לכם מותר להגן עליהם חוץ מאיתנו.

יאיר לפיד: נו, באמת.

דוד אמסלם: – – – חרדי יותר גרוע – – –

מכלוף מיקי זוהר: שמאל בלי אג'נדה.

מכלוף מיקי זוהר: שנאת חרדים.

מכלוף מיקי זוהר: שמאל בלי אג'נדה.

מאיר כהן: הפילוסוף מיקי זוהר, איזו אג'נדה יש לך?

מאיר כהן: אתה לא מתבייש?

מאיר כהן: מה האג'נדה שלך?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, אני לא רוצה לקרוא לסדר בחנוכה, מיקי.

בצלאל סמוטריץ': באמת.

מאיר כהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת לפיד לא צריך עזרה.

מאיר כהן: אתה מדבר?

מכלוף מיקי זוהר: בימין, לא שמאל.

מאיר כהן: אג'נדה של – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת כהן וזוהר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ימשיך עוד דקה.

יאיר לפיד: דווקא במובן מסוים, המריבה עם ספסלי הליכוד היא הגיונית – עם סגן השר פרוש, סליחה.

יאיר לפיד: אני אמרתי את זה לא פעם: אתם מגינים על דבר שאתם מאמינים בו.

יאיר לפיד: אני חושב שאתם טועים, אבל אני יכול לכבד את זה שלאדם יש אידיאולוגיה, הוא מגן עליה והוא מקדיש לה את חייו.

יאיר לפיד: זה הרבה יותר טוב מאשר ראש הממשלה, למשל, שאין לו שום אידיאולוגיה.

יאיר לפיד: הוא נגד מתמטיקה ואנגלית?

יאיר לפיד: מיקי זוהר נגד מתמטיקה ואנגלית?

קריאה: אתה מדבר על אידיאולוגיה, יאיר לפיד?

יאיר לפיד: אמסלם נגד מתמטיקה ואנגלית?

קריאה: אתה מדבר על אידיאולוגיה?

יאיר לפיד: ודאי שלא.

יאיר לפיד: הם עוסקים רק בדבר אחד: בלהיכנע לכם.

דוד אמסלם: אני נגד שנאת יהודים – מה שאתה עושה.

יהודה גליק: נגד כפייה.

יהודה גליק: נגד כפייה.

יאיר לפיד: בלהיכנע לכם.

יאיר לפיד: כניעתם אומנותם.

דוד אמסלם: – – –

יאיר לפיד: העיקר הכיסא.

יאיר לפיד: העיקר הקואליציה – עוד שבוע, שבועיים.

יאיר לפיד: כניעתם אומנותם.

דוד אמסלם: אתה, כשהיית בממשלה – כשהיית בממשלה לא עשית את זה.

יאיר לפיד: אתם לא הבעיה – הוא הבעיה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה – –

דוד אמסלם: כשהיית בממשלה לא עשית את זה.

בצלאל סמוטריץ': – – על הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חובת לימודי ליבה), התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 59 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חובת לימודי ליבה), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, הדוכן הזה ספג הרבה דברים בחייו, המיקרופון הזה.

בצלאל סמוטריץ': 49 תומכים, 59 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הוסרה מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/4712/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון), של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ינמק את הצעתו במשך עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': הנאה צרופה מובטחת.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: אדוני ראש הממשלה, בטרם תצא – אני מבין שמבקר המדינה דחה את בקשתך למימון – – –

בנימין נתניהו: אני בורח.

מיקי רוזנטל: אתה אולי צריך מימון המונים.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה לא יוצא – הוא בורח.

מיקי רוזנטל: מימון המונים.

בנימין נתניהו: אתה שמעת את זה?

מיקי רוזנטל: אני רק לא מבין למה אתה צריך כל כך הרבה עורכי דין אם לא היה כלום.

בנימין נתניהו: אולי אני צריך ללכת – – –

מיקי רוזנטל: שישה עורכי דין.

מיקי רוזנטל: עזוב את עורכי הדין – שישה-שבעה משפטנים עוזרים, 40 עורכי דין, על שום דבר שלא היה?

מיקי רוזנטל: הבעיה היא שאתה אפילו לא מבין את האופי של הבקשה שלך, שהיא לא ראויה.

מיקי רוזנטל: לא ראוי שפוליטיקאי ייקח כסף מאנשי עסקים.

מיקי רוזנטל: נקודה.

מיקי רוזנטל: אפילו את זה אתה לא מבין.

מיקי רוזנטל: עכשיו נדבר על החוק הזה.

מיקי רוזנטל: כשהצעת החוק הזאת עלתה לראשונה, דרעי השתחרר מהכלא.

מיקי רוזנטל: אריה דרעי.

מיקי רוזנטל: כשאני העליתי את הצעת החוק הזאת לראשונה, בכנסת התשע עשרה, דרעי כבר היה חבר כנסת, ועכשיו, כשאני מעלה אותה בפעם הרביעית או החמישית, אריה דרעי, השר אריה דרעי, שוב חשוד בעבירות ציבוריות ובפגיעה באמון הציבור.

מיקי רוזנטל: מה אתם צריכים עוד חוץ מהדבר הזה?

מיקי רוזנטל: אריה דרעי הוא ההוכחה החיה, הנושמת, לוקחת השוחד, הבוגדנית, הרמאית, לכך שנבחר ציבור שבית משפט קבע שיש במעשיו קלון, שעשה מעשים כנגד הציבור ונגד אמון הציבור, לא ראוי יותר לכהן בכנסת ישראל; ודאי לא בממשלת ישראל.

מיקי רוזנטל: לא צריך המון המון המון חוכמה בשביל זה.

מיקי רוזנטל: לא צריך לדוש בעניין.

מיקי רוזנטל: אריה דרעי האדם הפרטי זכאי למחילה, וזכאי לחיים מלאים, וזכאי לסליחה, ואין שום בעיה עם אריה דרעי האדם הפרטי.

מיקי רוזנטל: יש בעיה עם אריה דרעי האדם הציבורי – זה ששב לזירת הפשע אחרי שהוא לקח שוחד כשר פנים, והיום הוא מכהן עוד פעם כשר פנים, ועוד פעם יש המלצות משטרה להעמיד אותו לדין על מרמה ועל הפרת אמונים.

מיקי רוזנטל: והוא – הוא היה צריך לעלות לנמק את החוק הזה, לא אני.

מיקי רוזנטל: ואני יודע למה הקואליציה הזאת מתנגדת לחוק הזה – משום שהקואליציה הזאת בעצמה היא קלון למדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: לא הייתה קואליציה שיש בה כל כך הרבה חשודים.

מיקי רוזנטל: לא הייתה קואליציה שיש בה ראש ממשלה במדינת ישראל שיש לו שלושה תיקי חקירות, ושהמשטרה ממליצה להעמיד אותו לדין על שוחד.

מיקי רוזנטל: לא היה דבר כזה.

מיקי רוזנטל: ועוד שרים שחשודים ונחקרים, ועוד – לא נמנה את כל הרשימה כולה, כי היא פשוט מבישה.

מיקי רוזנטל: ממשלת קלון אתם.

מיקי רוזנטל: ואני חושב ואני אומר לכם שרוב אנשי הציבור במדינת ישראל הם אנשים הגונים וישרים.

מיקי רוזנטל: רוב אנשי הציבור במדינת ישראל הם הגונים וישרים.

מיקי רוזנטל: אבל בשביל לנקות את הפוליטיקה משחיתות, הדבר הראשון והמתבקש הוא לזרוק את המושחתים מהפוליטיקה.

מיקי רוזנטל: והצעד הראשון הוא לא לאפשר לאנשים שכבר השחיתו, שכבר גנבו, שכבר פגעו באמון הציבור, לשוב להיות פוליטיקאים.

מיקי רוזנטל: זה כל החוק, והוא ממש ממש הכרחי בימים אלה, ואריה דרעי הוא ההוכחה החיה לכך.

מיקי רוזנטל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי זוהר.

בצלאל סמוטריץ': תשיב על ההצעה שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

בצלאל סמוטריץ': מסביב.

בצלאל סמוטריץ': זה בערך כמו מגרש המסדרים בבה"ד 1 – אסור לדרוך בצד הזה, איילת.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי, עד עשר דקות.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כיום, כל אזרח בן 21 שנים ומעלה זכאי להיבחר לכנסת, זולת אם בית המשפט שלל ממנו זכות זו על פי חוק, או שנידון לעונש מאסר בפועל לתקופה העולה על שלושה חודשים וטרם עברו שבע שנים מהיום שסיים לרצות את עונש המאסר, אלא אם כן קבע יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית כי אין עם העבירה קלון.

איילת שקד: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון) של חבר הכנסת מיקי רוזנטל מבקשת לשלול את זכאותו של נבחר ציבור לשוב ולהיבחר לכנסת לעולם, אם הורשע על ידי בית המשפט בעבירה שיש עימה קלון שביצע בכהונתו כנבחר ציבור.

איילת שקד: לאחרונה גם חבר הכנסת יאיר לפיד הציע הצעה דומה.

איילת שקד: חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה בנושא העלתה כמה בעיות הראויות לליבון.

איילת שקד: כך, למשל, נכתב:

איילת שקד: אף אם ההסדרים החוקיים הקיימים, או חלקם, אינם מספקים, וראוי לשקול החמרתם, ההסדרים המוצעים אינם מאוזנים ואינם מתמודדים כראוי עם מורכבות הנושא, ועל כן יש מקום להתנגד להצעה.

איילת שקד: עוד נכתב: ההצעה גורפת, תוך שהיא חלה ללא מגבלת זמן ומשתרעת על מנעד רחב של עבירות.

איילת שקד: יש בהצעה כדי להטיל מגבלה משמעותית על הזכות החוקתית להיבחר לכנסת, אשר מעוגנת בסעיף 6 לחוק-יסוד: הכנסת, ואשר על מעמדה וחשיבותה של זכות זו עומד בית המשפט העליון במסגרת פסיקה עקבית שלו, תוך שהוא קובע לעניינה כי היא זכות יסוד מדינית.

איילת שקד: על האמור יש להוסיף כי כתוצאה מן ההצעה נפגעת לא רק הזכות הנתונה ליחיד להיבחר, אלא גם הזכות הנתונה לציבור הבוחרים לבחור דווקא מועמד מסוים.

איילת שקד: זאת ועוד, ההצעה הגורפת כמתואר אף מתעלמת לחלוטין מן העיקרון של תקנת השבים.

איילת שקד: לאור השאלות שהתעוררו, יש מקום לדון בפתרונות נכונים יותר ודרקוניים פחות לצורך השגת התכלית.

איילת שקד: על כן, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: אני רוצה לנצל את הזמן – זה לא שאני רוצה, אבל אני צריכה לנצל את הזמן – שיש לי פה על הדוכן, ולדבר על הוועדה למינוי בכירים; לא ההרכב הספציפי, ולא המקרה – דרך אגב, מאוד התאכזבתי שחברי כנסת ממפלגת העבודה, שהנושא אמור להיות קרוב לליבם, לא הגיעו, ואלה שהגיעו – –

קריאה: – – –

איילת שקד: על החלב.

איילת שקד: – – ואלה שהגיעו דיברו על דברים אחרים ולא על החלב.

איילת שקד: חבר הכנסת איתן כבל ניהל את הוועדה בצורה יוצאת מן הכלל.

איילת שקד: עכשיו אני רוצה לדבר על הוועדה למינוי בכירים, ולמה – –

איציק שמולי: אפשר לחשוב.

איציק שמולי: מה את רוצה – – – נכון?

איילת שקד: – – למה אני אמרתי – אני לא מדברת על המקרה הספציפי הזה, אבל – –

איציק שמולי: – – –

איילת שקד: – – למה אמרתי שאין צורך בוועדה בכלל.

איילת שקד: הוועדה למינוי בכירים קמה מכוח החלטת ממשלה לאחר פרשת בר-און-חברון.

איילת שקד: צריך לדעת מה היה בפרשת בר-און-חברון.

איילת שקד: בפרשת בר-און-חברון שר המשפטים הביא מינוי של יועץ משפטי לממשלה בתוך יום-יומיים מהרגע שהוא פורסם – –

עמר בר-לב: אבל למה דווקא עכשיו להיזכר?

איילת שקד: – – ולא היה זמן לדיון ציבורי.

איילת שקד: אני מסכימה שבשנת 2018 הממשלה לא יכולה להביא מינוי של אחד מהמינויים הבכירים לממשלה בלי שיהיה דיון ציבורי.

איילת שקד: אנחנו נמצאים היום במציאות אחרת.

איילת שקד: רק מה שאני אומרת – ומי שמבין בהליכי מינוי גם יודע שאני צודקת – שבשנת 2018, כשמביאים מועמד למינוי, אז קודם כול המשרד שלי, משרד המשפטים, עובר על החומר שמגיע על המועמד, ולכן, אם בעצם הממשלה שמה את המועמד לבחירה כחודש לפני שבוחרים אותו, יש מספיק זמן לציבור להביא חומרים ומספיק זמן למשרד המשפטים להכין חוות דעת.

איילת שקד: ולכן אני אומרת שאין צורך שגם משרד המשפטים וגם הוועדה למינוי בכירים יכינו חוות דעת; או שמשרד המשפטים יכין, או שהוועדה למינוי בכירים.

איילת שקד: מכיוון שכל מינוי מגיע לבג"ץ, ומכיוון שמי שמגן על המדינה זה מחלקת בג"צים והיועץ המשפטי לממשלה, אז השרים בכל מקרה באים עם המינוי ליועץ המשפטי לממשלה ואומרים לו אם ניתן להגן על המינוי בבג"ץ.

איילת שקד: ולכן, היועץ המשפטי לממשלה בכל מקרה נדרש למינוי, ולכן אין צורך שגם בוועדה וגם במשרד המשפטים ואצל היועץ המשפטי לממשלה יידרשו למינוי הזה.

איילת שקד: זה פשוט מנגנון כפול – זה כל הסיפור.

עמר בר-לב: אבל למה עכשיו?

עמר בר-לב: אבל למה עכשיו נזכרתם בזה?

איילת שקד: אני לא נזכרתי עכשיו.

איילת שקד: חבר הכנסת בר-לב, אם תסתכל – –

עמר בר-לב: לא יכולת להעביר 17 החלטות כאלה?

איילת שקד: – – לפני חודשיים ולפני שלושה, ברגע שהבנתי שככה מתנהל הליך המינוי, אמרתי את זה.

איילת שקד: אין צורך שמערך במשרד המשפטים – –

עמר בר-לב: פתאום אין לך יכולת בממשלה להעביר דברים?

איילת שקד: – – יתעסק בנושא וגם הממשלה תתעסק בנושא.

איילת שקד: זו לא החלטת ממשלה שאני אחראית לה, זו החלטת ממשלה שראש הממשלה אחראי לה.

איילת שקד: אבל אני רק רוצה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל, בוא רגע, בבקשה.

איילת שקד: מה קרה?

קריאה: – – –

איילת שקד: בשביל מה שמית?

נחמן שי: אנחנו רוצים שתמשיכי, זה מעניין.

איילת שקד: אני ראיתי שאתה מקשיב.

איילת שקד: לפחות ראיתי שאתה מקשיב, כי יש כאן עניין אמיתי.

איילת שקד: מי שמבין את זה – – –

נחמן שי: – – – את אומרת דברים חשובים.

איילת שקד: מי שנמצא בהליכים מבין את זה.

איילת שקד: עכשיו, תקשיבו מה אני אומרת לכם.

איילת שקד: היועץ המשפטי לממשלה וחלק לא מבוטל מצוותו מושבתים כבר כמעט שלושה שבועות בגלל הסיפור הזה, עוד לפני ההחלטה של ועדת גולדברג.

איילת שקד: הם ישבו שעות רבות עם השר לביטחון פנים בשביל להכין חוות דעת על המינוי הזה, ואין צורך שגם צוות גדול ממשרד המשפטים ישב על זה וגם הוועדה למינוי בכירים תשב על זה.

איילת שקד: זה פשוט מנגנון כפול ומיותר.

איילת שקד: ואני רוצה להגיד פה עוד משהו.

איילת שקד: אני מאוד מעריכה את השופט גולדברג.

איילת שקד: הוא אדם ישר, מקצועי, מהימן וציוני.

איילת שקד: אני עצמי מיניתי אותו לבורר במחלוקת שהייתה לנו עם הפרקליטות, ואני סומכת עליו.

איילת שקד: אבל אני חושבת שבמקרה הספציפי הזה של מינוי המפכ"ל חוות הדעת שלו לא נכונה.

איילת שקד: גם יכולים להיות מקרים שטועים.

איילת שקד: כל אחד הוא אדם וכל אחד גם עושה טעויות.

איילת שקד: היה לי חשוב להבהיר את זה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': את יכולה לרדת.

איילת שקד: לכן, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': הוגשו לנו 25 חתימות – – –

מיקי רוזנטל: רק רגע, אדוני – – –

בצלאל סמוטריץ': אה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל מבקש להשיב, ולאחר מכן, מאחר שהוגשו לנו 20 חתימות, כמתחייב על פי התקנון, ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי רוזנטל: אז קודם כול, אני באמת רוצה לפנות לחברת הכנסת ציפי חוטובלי, שכל פעם עולה פה ואומרת: צביעות, צביעות, צביעות.

מיקי רוזנטל: אתם יודעים מי חתום על הצעת החוק הראשונה הזאת של הקלון?

מיקי רוזנטל: ציפי חוטובלי.

מיקי רוזנטל: את חתומה.

ציפי חוטובלי: מה אתה רוצה – – –

מיקי רוזנטל: אני רוצה שתצביעי בעד הצעת החוק שאת הצעת.

מיקי רוזנטל: זו לא הצעת חוק – –

ציפי חוטובלי: קודם כול, הייתה הצעת חוק שלי – –

מיקי רוזנטל: – – שהיא של ימין ושמאל; זו הצעת חוק של מושחתים ולא מושחתים – –

ציפי חוטובלי: – – הייתה הצעת חוק שלי בכנסת השמונה עשרה.

מיקי רוזנטל: – – ואני מקווה שאת נגד מושחתים.

מיקי רוזנטל: זה דבר ראשון.

מיקי רוזנטל: שרת המשפטים – אני חייב לענות גם לה.

מיקי רוזנטל: תקנות השבים שציטטת פה זה קשקוש בלבוש, זה לא שייך בכלל לעניין.

מיקי רוזנטל: זה נוגע לאזרחים מן השורה שצריכים שיקום.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שהשרים בממשלה צריכים שיקום, למרות שפעם מישהו אמר את זה.

מיקי רוזנטל: והדבר האחרון, אדוני ראש הממשלה, זה שוב אליך.

מיקי רוזנטל: אתה לא יכול להתחמק מזה שאתה שוכר כ-40 עורכי דין כדי להגן על משהו שאתה אומר שלא היה.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות.

יריב לוין: איך אתה לא מתבייש?

מיקי רוזנטל: אין דבר – אני לא מתבייש.

יריב לוין: איך אתה לא מתבייש?

מיקי רוזנטל: תגיד לי, זה חג החנוכה או חג החנופה?

יריב לוין: – – – עורכי דין – – –

מיקי רוזנטל: ימי החנופה חנופת – מה קרה?

מיקי רוזנטל: אתה חייב להתחנף אליו כל הזמן?

מיקי רוזנטל: כל הזמן אתם צריכים להתחנף אליו?

יריב לוין: – – –

מיקי רוזנטל: מה קרה?

מיקי רוזנטל: מה קרה?

מיקי רוזנטל: הוא חשוד בפלילים – –

יריב לוין: – – –

מיקי רוזנטל: – – ראש הממשלה – –

יריב לוין: מה יש לך?

יריב לוין: מה יש לך – – –

מיקי רוזנטל: – – בשלוש פרשות שוחד – –

יריב לוין: תתבייש לך.

מיקי רוזנטל: – – ואתם מגינים עליו.

יריב לוין: מי – – –

מיקי רוזנטל: ערימה של לקקנים.

מיקי רוזנטל: אין לכם בכלל טיפת כבוד עצמי.

מיקי רוזנטל: תתביישו.

מיקי רוזנטל: שוחד – –

בצלאל סמוטריץ': השר לוין.

מיקי רוזנטל: – – מרמה, גנבה, הפרת אמונים – –

יריב לוין: תתבייש לך.

יריב לוין: תתבייש לך.

יריב לוין: מה אתה?

יריב לוין: אתה שופט – – –

מיקי רוזנטל: – – ואתם כולכם נדבקים אליו בתקווה שהוא יביא אתכם לעוד ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': השר לוין, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': השר לוין.

יריב לוין: תתבייש.

יריב לוין: תתבייש לך.

מיקי רוזנטל: אין לכם בכלל שום כבוד למדינה הזאת ולערכיה.

יריב לוין: תתבייש לך.

מיקי רוזנטל: שאני אתבייש?

יריב לוין: מה עם חזקת החפות?

יריב לוין: תתבייש לך.

מיקי רוזנטל: שאני אתבייש?

מיקי רוזנטל: איך אתה בכלל מעז להרים ראש?

מיקי רוזנטל: מה, אני חשוד?

מיקי רוזנטל: אני לקחתי 40 עורכי דין?

יריב לוין: תתבייש.

יריב לוין: מה עם חזקת החפות?

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: אני ביקשתי כסף מאנשי עסקים שיגנו עליי?

יריב לוין: – – –

מיקי רוזנטל: בטח.

מיקי רוזנטל: שיפתח את הארנק.

מיקי רוזנטל: הוא לא רגיל; בחיים הוא לא פתח את הארנק.

מיקי רוזנטל: יש דבר כזה ארנק – לרוב האזרחים יש; גם כרטיס אשראי – –

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: – – יש לרוב האזרחים.

מיקי רוזנטל: יש ראש ממשלה – שיוציא פעם כרטיס אשראי – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי זוהר.

מיקי רוזנטל: – – וישלם מכיסו.

מיקי רוזנטל: זה עוד לא קרה לו; הוא לא יודע את החוויה, הוא לא מכיר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה בא בטענות?

מיקי רוזנטל: הוא לא מכיר.

מיקי רוזנטל: אפילו את ההוצאות הפרטיות שלו הוא משית על הציבור, בווילה שלו, בבית שלו, ואתם ערימה של חנפנים, מלקקים לו כל היום.

יריב לוין: מה עם חזקת החפות?

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: אלה פני הכנסת.

מיקי רוזנטל: בסדום זה היה נראה ככה, בדיוק ככה.

מיקי רוזנטל: תתביישו.

מכלוף מיקי זוהר: תתבייש אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון) – – אני לא יודע למה אין פה את שנת החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': כנראה התשע"ט–2018, מסתבר.

קריאה: חוק-יסוד.

בצלאל סמוטריץ': אה, חוק-יסוד.

בצלאל סמוטריץ': – – של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

קריאה: לא.

קריאה: הצבעה שמית.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': סליחה, סליחה, סליחה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

בצלאל סמוטריץ': מבטלים.

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה מבוטלת.

בצלאל סמוטריץ': לא נורא, קצת ספורט, חנוכה, להוריד את הקלוריות של הסופגניות.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תנהל כעת הצבעה שמית ותקרא בשמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – נגד

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, בואו ננסה לשמור על שקט כדי שמזכירת הכנסת תוכל גם לשמוע את התשובות של הצבעותיכם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד משה מזרחי – בעד מרב מיכאלי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד דן סידה – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד מיקי רוזנטל – בעד מוסי רז – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשנית בשמותיהם של חברי הכנסת שלא נכחו בהקראה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת דן סידה – אינו נוכח סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד מוסי רז – בעד אלעזר שטרן – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הכנסת, האם יש מישהו שנוכח באולם ומבקש להצביע?

דן סיידה: הייתי, הצבעתי נגד.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אז עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': דן סידה, מה הצבעתו של אדוני?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) דן סידה – נגד

בצלאל סמוטריץ': עוד מישהו מבקש להצביע?

מיקי לוי: כן, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) מיקי לוי – בעד

בצלאל סמוטריץ': תמה ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי תספור בבקשה את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': התוצאות הן 39 תומכים, 64 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הוסרה מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת פדידה, נעלה את זה בצורה מסודרת כמו שצריך עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': עם הזמנים – נחרוג כמה דקות.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5728/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא והאחרון בשלב החקיקה שעל סדר-היום: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס בגין תרומות לבתי חולים בפריפריה), התשע"ט–2018, של חברת הכנסת לאה פדידה וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נחצה את הזמן בכמה דקות.

בצלאל סמוטריץ': לא קרה שום דבר, הכול בסדר.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשבנימין נתניהו, ראש הממשלה, עומד על הפודיום הזה ואומר: חיסלתי את הפריפריה, הוא לא מתכוון בהשאלה, אלא הוא מתכוון הלכה למעשה.

לאה פדידה: מערכת הבריאות קורסת ואתם שותקים, וזה כבר לא מתבטא באמירה אלא זה מתבטא בחיי אדם.

שולי מועלם-רפאלי: היא קורסת גם במרכז.

לאה פדידה: שמונה שנים פחות, תוחלת החיים בפריפריה.

לאה פדידה: תמותת התינוקות גבוהה הרבה יותר בפריפריה.

לאה פדידה: זו כבר לא אמירה, אלו כבר לא טבלאות, אלא זו מדיניות.

לאה פדידה: 80% משטח מדינת ישראל, יש שם בתי חולים שנותנים שירות ל-2.5 מיליון תושבים, ואתם מכתיבים מדיניות של חוסר במיטות, חוסר תקנים, חוסר תקציבים.

לאה פדידה: עומדים מנהלי בתי החולים ואומרים: הממשלה מכריחה אותנו לגייס תרומות.

לאה פדידה: אז אם אתם לא יודעים לתקצב ואתם מכריחים את מנהלי בתי החולים לגייס תרומות, אל תיקחו מהם מע"מ.

לאה פדידה: תפסיקו להכניס את היד לאיפה שאתם לא צריכים.

לאה פדידה: הצעת החוק הזאת באה לתקן את מה שאתם קלקלתם במשך עשור.

לאה פדידה: מדיניות קלוקלת שמפלה בין פריפריה למרכז בתחום הבריאות.

לאה פדידה: מנהלת בית חולים שגייסה 10 מיליון שקלים – באה הממשלה ולוקחת את המע"מ.

לאה פדידה: היא שוב צריכה לצאת לפתחים ולחפש עוד 2 מיליון שקלים.

לאה פדידה: איזו איוולת.

לאה פדידה: מה נסגר איתכם?

לאה פדידה: מי צריך לקחת מע"מ מבית חולים בפריפריה?

לאה פדידה: לא מספיק שאתם לא נותנים מספיק כסף, לא מספיק שאין מרכז שיקום אחד לנוער בכל הצפון והדרום, אלא רק במרכז הארץ.

לאה פדידה: אתם מפילים על פוריה לגייס 40 מיליון שקלים, ותיקחו מהם מע"מ?

לאה פדידה: תתביישו.

לאה פדידה: איפה העניין הזה?

לאה פדידה: לא מבקשת שתיתנו להם מה שאתם אמורים לתת כבר מזמן.

לאה פדידה: הצעת החוק באה לתקן עוול.

לאה פדידה: הצעת החוק הזאת באה ואומרת: הגזמתם, אי-אפשר יותר לעשוק את הפריפריה ואת מרכז.

לאה פדידה: ביקרתי בבית חולים בצפת, אני מטיילת במסדרונות, ותפס את עיניי שם שלט: הכי מוגן שיש.

לאה פדידה: אני אומרת למנהל בית החולים: מה זה?

לאה פדידה: הוא אומר לי: אני לא יכול לשקר לאנשים.

לאה פדידה: אין לי מקום ממוגן, אז אני כותב: הכי מוגן שיש.

לאה פדידה: אני שואלת בבית חולים אחר: תגיד, כמה רופאים יש במיון?

לאה פדידה: הוא אומר לי: אין.

לאה פדידה: יש מתמחה שנה ראשונה.

לאה פדידה: זה אסור.

לאה פדידה: אי-אפשר.

לאה פדידה: בשום בית חולים במרכז לא תמצאו את זה, אבל חיי התושבים בצפון – מה אכפת לנו?

לאה פדידה: שיהיה מתמחה שנה א'.

לאה פדידה: ככל שהתקצוב הממשלתי של מערכת הבריאות לוקה בחסר – לפחות אל תיקחו.

לאה פדידה: אנחנו עדים להצעות לסדר-היום כמעט בכל שבוע: קופות חולים מתריעות שאין להן כסף לתת; מערכת הבריאות צועקת:

לאה פדידה: אנחנו קורסים; אנחנו רואים תורים בלתי נגמרים; אנחנו רואים אנשים שמקבלים מיטות במסדרונות.

לאה פדידה: עד מתי אנחנו נתייחס – או נרשה לכם להתייחס – לתושבי הפריפריה כסוג ב'?

לאה פדידה: יש כמה בתי חולים שקורסים תחת הנטל; לא מסוגלים לתת שירות טוב.

לאה פדידה: אחד ממנופי ההצלה היחידים זה לפנות ללב הפילנתרופיה, לפנות ללב התורמים.

לאה פדידה: אז מה אתם עושים?

לאה פדידה: מי שמע דבר כזה, לקחת מע"מ על תרומה?

לאה פדידה: באה הצעת החוק – ואני פונה אליכם בכל לשון של בקשה: אל תיקחו מע"מ על תרומות לבתי חולים בפריפריה.

לאה פדידה: הכתובת היא על הקיר: מערכת הבריאות קורסת.

לאה פדידה: לא ייתכן שאנחנו נראה שתוחלת החיים היא שמונה שנים פחות, שתמותת התינוקות בפריפריה היא הגבוהה ביותר, ואנחנו נשתוק ולא נעשה מאומה.

לאה פדידה: התרומות האלה צריכות להיות פטורות ממע"מ, והצעת החוק הזאת היא נכונה.

לאה פדידה: הפריפריה זקוקה לאפליה מתקנת בנושא הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': – – –

לאה פדידה: שואל כבוד היושב-ראש, ואני אסביר לו: בתי החולים לא נחשבים מלכ"ר, לצערי הרב.

לאה פדידה: יושבת מנהלת בית חולים, ועם דמעות – היא גייסה לחדר.

לאה פדידה: החדר הזה עולה 10 מיליון שקלים.

לאה פדידה: היא סיימה לגייס – באה הממשלה, לוקחת, אופס, 2 מיליון.

לאה פדידה: היא שוב צריכה לצאת לשוק ולגייס עוד 2 מיליון.

לאה פדידה: זה מטורף.

לאה פדידה: זה אבסורד.

לאה פדידה: גם אני הייתי בטוחה שזה כמו מתנ"ס, שזה מלכ"ר, שאנחנו מתקזזים במע"מ, אבל לא, בתי חולים לא נחשבים מלכ"ר.

לאה פדידה: אתם יודעים כמה קשה לגייס תרומה לבית חולים בפריפריה?

לאה פדידה: הרי אם הכול היה בסדר, והייתם נותנים כסף ולא שותקים, ולא אוטמים את הלב ואת האוזניים למשמע העובדה הזאת שתוחלת החיים בפריפריה היא שמונה שנים פחות; שתמותת התינוקות היא הגבוהה ביותר בפריפריה; שלחכות בתור זה ארבעה וחמישה חודשים; שבא מנהל בית חולים ואומר לי: יש תרופות שלא מגיעות לפריפריה, כי אין לי תקציב בשביל זה.

לאה פדידה: אז אנחנו פונים לתורמים.

לאה פדידה: גם את זה אתם לא מאפשרים לנו?

לאה פדידה: גם פה אתם מכניסים יד לכיס?

לאה פדידה: איפה הלב?

לאה פדידה: איפה החזון?

לאה פדידה: איפה האמת שלכם?

לאה פדידה: זה חוק שלא צריך להיות שמאל וימין.

לאה פדידה: זה חוק שאומר: מערכת הבריאות שלנו קורסת.

לאה פדידה: לא הצלחנו להציל.

לאה פדידה: הגיע הזמן שלא נדבר על הפריפריה אלא נעשה למענה; שנסתכל בבית על האזרח והאזרחית שגרים בצפון וגרים בדרום, ונגיד להם: טעינו שלא תקצבנו אתכם, אבל לפחות אם אתם מגייסים תרומה לבית החולים, אנחנו לא ניקח מע"מ.

לאה פדידה: אני אומרת לכם, הכתובת על הקיר.

לאה פדידה: כמה אפשר לבוא לקריית מלאכי, לקריית שמונה, להסתכל להם בעיניים ולהגיד: אנחנו איתכם – ובשורה התחתונה, התור שם בלתי נסבל; הכלים והמכשור צריכים תיקון; מיון בית חולים בקריית שמונה נסגר.

לאה פדידה: הם צריכים לצאת לרחובות.

לאה פדידה: מנהל בית חולים אומר במפורש: ב-67% מהזמן שלי אני יוצא החוצה לנסות לגייס תרומות, במקום שינסה לשפר את מערכת הבריאות אצלו בבית חולים.

לאה פדידה: אז אתם לא נותנים כסף – אל תיקחו.

לאה פדידה: ואתה יודע מה, כבוד היושב-ראש?

לאה פדידה: הפליאה שלך מוצדקת.

בצלאל סמוטריץ': הצעה טובה.

לאה פדידה: ממתי לוקחים מע"מ על תרומה לבית חולים?

לאה פדידה: אולי גם ניקח מע"מ ממי שנוסע ברכבת.

לאה פדידה: אתם טוענים שאתם דואגים לפריפריה – אל תחסלו אותה, באמת.

לאה פדידה: תנו לה אוויר.

לאה פדידה: אתם אלה שהובלתם את המדיניות, שאין ברירה לבתי חולים אלא ללכת לפתחים, לפילנתרופיה, ללב האנשים, ולבקש תרומות.

לאה פדידה: מה תגידו לאותה אימא שמגיעה לחדר מיון, ויושב שמה סטאז'ר שנה ראשונה ולא יודע מה לענות?

לאה פדידה: ואומרת לי מנהלת בית החולים: אני מדריכה אותו בטלפון.

לאה פדידה: אוי לאותה אימא שאין לה היכולת לתת את כל מה שהיא רוצה לבנה שחולה, ואוי לאותה ממשלה שעוצמת עיניים וחושבת שהפריפריה היא אזרחים סוג ב'.

לאה פדידה: אתם חייבים היום להצביע על הצעת החוק הזאת.

לאה פדידה: אל תיקחו מע"מ על תרומות לבתי חולים בפריפריה.

לאה פדידה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

לאה פדידה: אני לא מאמינה ששר מש"ס יגיד לי "לא" על דבר כזה.

לאה פדידה: הוא אמור לדאוג לפריפריה.

קריאה: – – –

לאה פדידה: סגן השר, אל תבייש את ש"ס, שטוענת שהיא רואה את השקופים.

לאה פדידה: אני פה – – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי דיברה כאן במשך עשר דקות כמעט.

יצחק כהן: נאום כל כך מרגש.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: הצלחת גם לרגש אותי.

יצחק כהן: אבל את אומרת: הם לוקחים מע"מ.

יצחק כהן: לאן לוקחים את זה, גברת פדידה, לקזינו?

יצחק כהן: לאן לוקחים את זה?

לאה פדידה: אוי, נו, באמת.

יצחק כהן: לאן לוקחים את המע"מ?

לאה פדידה: – – – מע"מ – – – בית החולים.

יצחק כהן: אבל אתם לוקחים מע"מ.

שלי יחימוביץ': לקיצוץ הרוחבי.

שלי יחימוביץ': לקיצוץ הרוחבי.

יצחק כהן: לא, אבל לאן לוקחים את זה?

שלי יחימוביץ': לקיצוץ הרוחבי.

יצחק כהן: כשהמדינה גובה מיסים, מה היא עושה עם זה?

יצחק כהן: היא – –

לאה פדידה: זה דמגוגיה.

יצחק כהן: – – מתקצבת את משרד הבריאות או בתי חולים.

יצחק כהן: לא – – –

לאה פדידה: הפריפריה זקוקה לאפליה מתקנת.

לאה פדידה: נקודה.

יצחק כהן: זה – – –

לאה פדידה: היא זקוקה לאפליה מתקנת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לאה פדידה, את נתת כאן נאום של עשר דקות.

יצחק כהן: זה לנושא של המע"מ – – –

בצלאל סמוטריץ': עכשיו סגן השר משיב.

יצחק כהן: אתם לוקחים.

יצחק כהן: לאן לוקחים את זה?

יצחק כהן: בשביל לתקצב את בתי החולים, שיהיו הכנסות.

יצחק כהן: מהכנסות המדינה מבצעים את תקציב המדינה בין היתר את בתי חולים.

יצחק כהן: לא יודע אם שמעת על זה, אבל תלמדי את זה.

יצחק כהן: דבר שני, התשובה של רשות המיסים – – –

יואל חסון: רשות המיסים לא חשובה כאן.

יואל חסון: זו החלטה של מדיניות של הממשלה.

יצחק כהן: לא, זה חוק.

יצחק כהן: זה חוק.

יצחק כהן: צריך לשנות את החוק.

יואל חסון: רשות המיסים ממלאה את החוק.

יצחק כהן: בתי חולים ציבוריים מסווגים כמלכ"ר.

יצחק כהן: בוא, בוא, תלמד.

יצחק כהן: יואל, בוא נרענן את הידיעה.

יצחק כהן: אתה יודע את זה, אבל אני רק מרענן לכם את זה.

יצחק כהן: גם לגברת פדידה.

יצחק כהן: בתי חולים ציבוריים מסווגים כמלכ"ר לצורך חוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975.

יצחק כהן: סעיף 12 לחוק קובע שיש לראות את התקבול כחלק מעסקאותיו של העוסק.

יצחק כהן: סעיף 1 לחוק מגדיר עוסק כמי שמוכר נכס או נותן שירות במהלך עסקיו, ובלבד שאינו מלכ"ר או מוסד כספי.

יצחק כהן: לפיכך, לא נדרש תיקון חקיקה כדי לפטור ממס ערך מוסף את התרומה לבתי חולים המסווגים כמלכ"ר.

יצחק כהן: חבל שלא אמרתי את זה קודם, לפני הנאום המרגש.

לאה פדידה: אבל הם לא מלכ"ר.

יצחק כהן: מה לא מלכ"ר?

יצחק כהן: בתי חולים מסווגים כמלכ"ר, גברת פדידה.

יצחק כהן: בתי חולים מסווגים כמלכ"ר.

יצחק כהן: הם לא מלכ"ר?

לאה פדידה: – – –

יצחק כהן: בתי חולים לא מלכ"ר?

יצחק כהן: את בטוחה?

לאה פדידה: חלק, איפה – – –

יצחק כהן: המוסד הזה שאת מדברת עליו הוא מלכ"ר או לא מלכ"ר?

לאה פדידה: לא.

יצחק כהן: בטוח?

יצחק כהן: על איזה מוסד מדובר?

יצחק כהן: לא, לא, אני שואל, לא העוזר שלך.

יצחק כהן: הינה אני, חבר הכנסת רוזנטל, שומר על איפוק.

לאה פדידה: לא מגיע לפריפריה שתסתתר אחרי נתונים.

לאה פדידה: תקבל החלטה אמיצה.

יצחק כהן: לא, לא, עזבי.

לאה פדידה: החלטה אמיצה.

יצחק כהן: אם הוא מלכ"ר – – –

לאה פדידה: ש"ס לא יכולה להגיד שהיא רואה את השקופים והיא לא רואה אותם.

יצחק כהן: בית החולים שאת מדברת עליו הוא מלכ"ר או לא מלכ"ר?

לאה פדידה: הבית חולים הספציפי שדיברתי עליו כדוגמה לא, הוא לא מלכ"ר.

יצחק כהן: בטוח?

יצחק כהן: מה השם שלו?

יצחק כהן: אני אבדוק את זה.

לאה פדידה: בית חולים העמק.

יצחק כהן: העמק הוא לא מלכ"ר.

יצחק כהן: טוב.

יואל חסון: תגיד לי, מה, אתה עושה לנו מבחן?

יואל חסון: די עם הדבר הזה.

יואל חסון: מה אתה עושה מבחנים?

יצחק כהן: אני?

יצחק כהן: נואמים פה נאומים מרגשים.

יואל חסון: נכון, אז מה?

לאה פדידה: אל תסתתר – – –

יצחק כהן: מה זה, על מה היא מדברת?

יצחק כהן: היא צריכה לדעת על מה היא מדברת.

יואל חסון: שאני אעשה לך מבחן?

יואל חסון: שאני אעשה לך מבחנים?

יצחק כהן: תעשה לי.

יצחק כהן: תעשה.

לאה פדידה: אל תסתתר מאחורי נתונים.

יואל חסון: כשאתה יושב ומקריא את העמדות?

יצחק כהן: על כל פנים, עם כל העצבים שלכם והכעס שלכם שלא הולך לכם עם ההצבעות, עם כל מה שאמרתי, למרות הכול, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לדחות בחודשיים את המשך הדיון בהצעת החוק.

יצחק כהן: על פי התקנון לעבודת הממשלה, הצעת חוק המובאת לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה ועדת השרים עמדה כלשהי – תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יצחק כהן: גברת פדידה, אם את לא מסכימה לדחייה, אז העמדה תהיה להתנגד, אז זה כבר תלוי בך.

יצחק כהן: לא, תשאלי את יואל – יגיד לך "לא".

יצחק כהן: אז – – –

יואל חסון: מה, מה עתה מציע?

יואל חסון: עוד פעם?

יואל חסון: מה אתה מציע?

יצחק כהן: ועדת השרים, לא אני, הציעה לדחות את הדיון בחודשיים.

יואל חסון: בחודשיים?

יצחק כהן: כן.

לאה פדידה: חודש.

לאה פדידה: חודש.

לאה פדידה: תהיו עם לב.

לאה פדידה: חודש.

לאה פדידה: חודש.

יצחק כהן: הלוואי שהלב שלך יכיל רבע ממה שהלב שלנו מכיל.

יצחק כהן: הלוואי – ושל חברייך.

קריאות: – – –

לאה פדידה: הגזמת עכשיו.

לאה פדידה: הגזמת.

לאה פדידה: אני – – –

יצחק כהן: על כל פנים – לא שומע.

לאה פדידה: חודש.

יואל חסון: חודש.

יואל חסון: אפשר להסכים על חודש?

יצחק כהן: אני, יואל, יואל, אני לא – –

לאה פדידה: חודש.

יצחק כהן: – – אני לא ועדת שרים, אתה יודע.

איתן ברושי: איציק – – –

יצחק כהן: חוץ מזה שהחוק הזה מיותר, והמלכר"ים – היא לא יודעת אם זה מלכ"ר או לא מלכ"ר.

יואל חסון: אפשר להסכים על חודש?

יצחק כהן: אני לא ועדת השרים.

לאה פדידה: אז תתייעץ עם ועדת שרים.

רויטל סויד: אתה לא ועדת שרים?

רויטל סויד: אתה אומר לוועדת שרים מה לעשות.

דוד אמסלם: יצחק – – –

יצחק כהן: איך?

יצחק כהן: אני אמשיך עד שתגיד לי.

יצחק כהן: תבדקו אם חודש או חודשיים.

יצחק כהן: איפה איילת?

יצחק כהן: איילת שקד.

נחמן שי: תקרא פרשת השבוע.

יצחק כהן: מה מהות החג, כבוד דובר צה"ל נחמן שי?

יצחק כהן: ד"ר נחמן שי.

לאה פדידה: היום, נר חמישי של חנוכה, אתה שולח בשורה מרה לתושבי הפריפריה.

לאה פדידה: ש"ס – רואים את השקופים.

יעקב מרגי: לאה.

יצחק כהן: יש לך – – –

לאה פדידה: אתה לא יכול להצביע נגד זה.

לאה פדידה: אתה לא יכול להצביע נגד זה.

יצחק כהן: אתה מכיר את השאלה של הבית יוסף?

לאה פדידה: אני – – – איתך.

לאה פדידה: חודש – – –

יצחק כהן: לא, אני שואל את היושב-ראש:

יצחק כהן: הלוא פך השמן הספיק ליום אחד, אז למה מדליקים שמונה ימים?

יצחק כהן: יום אחד כבר היה בדרך הטבע.

יצחק כהן: איפה סמוטריץ?

יצחק כהן: הקושיה של הבית יוסף.

בצלאל סמוטריץ': מה?

יצחק כהן: הקושיה של הבית יוסף.

יצחק כהן: למה מדליקים שמונה ימים?

יצחק כהן: ליום אחד זה הספיק.

יצחק כהן: למה שמונה ימים?

יצחק כהן: יש לשאלה הזאת 500 תשובות, וכולן נכונות.

יצחק כהן: התשובה הכי יפה ששמעתי – הרב מנחם מוזס, אני שאלתי את היושב-ראש – הוא ביקש דבר תורה עד שהקואליציה תתארגן – למה מדליקים שמונה – הבית יוסף – למה מדליקים שמונה ימים?

יצחק כהן: הרי יום אחד הספיק בדרך הטבע.

מנחם אליעזר מוזס: – – –

יצחק כהן: יפה.

יצחק כהן: על כל פנים, היה עוד נס לפני נס החשמונאים.

יצחק כהן: בבית המקדש, לפני – הנר המערבי במנורה היה – – –

ניסן סלומינסקי: – – –

יצחק כהן: לא שומע, ניסן.

ניסן סלומינסקי: יש 120 תשובות על השאלה הזאת.

יצחק כהן: 500.

יצחק כהן: 500.

יצחק כהן: ניסן, 500 תשובות.

יצחק כהן: אבל יש תשובה שמאוד אהבתי אותה: הלוא היה נס לפני נס החשמונאים.

יצחק כהן: הנר המערבי במנורת בית המקדש היה דולק קבוע, למרות שהיה מקבל את אותה כמות שמן.

יהודה גליק: לא הבנתי.

יהודה גליק: אתה מאשר לבנות את בית המקדש מתקציב האוצר?

יצחק כהן: בבקשה?

יהודה גליק: אתה מאשר לבנות – – –

יצחק כהן: לא, הוא מלכ"ר, הוא פטור ממע"מ.

יצחק כהן: על כל פנים, ניסן – – –

יהודה גליק: האוצר מאשר בנייה של המקדש – – –

יצחק כהן: בעזרת השם.

יהודה גליק: האוצר מאשר בנייה של המקדש או לא?

יצחק כהן: מאשר.

לאה פדידה: אל תפיל את זה, תן לי חודש.

לאה פדידה: אני ואתה – – – הם יכבדו את ההחלטה שלך.

לאה פדידה: יכבדו את ההחלטה שלך.

יצחק כהן: – – – חבל חצי שנה.

איתן ברושי: תן לה משהו.

יצחק כהן: נתתי.

איתן ברושי: יאללה, אז תצביע.

יצחק כהן: נו?

יצחק כהן: אוקיי, אני מחכה להוראות.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, רבי מאיר, יש 500 תשובות על השאלה שלך.

יצחק כהן: אחרי זה אני אתן לך אותן.

יצחק כהן: תודה וכל טוב.

מאיר כהן: אם כן, הממשלה מתנגדת.

מאיר כהן: חברת הכנסת פדידה, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

לאה פדידה: הוא אומר לי שלא.

לאה פדידה: אני ביקשתי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

לאה פדידה: אדוני ראש הממשלה, אני פונה אליך פה בשם כל הפריפריה: אל תגיד שאנחנו לא מעניינים אותך.

לאה פדידה: אל תיקח מע"מ על תרומות לבתי חולים.

לאה פדידה: איך אפשר לעשות דבר כזה?

לאה פדידה: איזה לב אטום יש לך.

לאה פדידה: אתה מעמיד פה סגן שר מש"ס – שאני לא מאמינה שהוא עומד ומדבר על נתונים כשבפריפריה כואבים.

לאה פדידה: בפריפריה אי-אפשר להגיע לבית חולים כמו שצריך.

מירב בן ארי: מה עם בית חולים אסף הרופא?

מירב בן ארי: לא מגיע להם – – –

לאה פדידה: אנחנו רוצים – את יודעת, גברת, תפסיקי לקשקש – – –

מירב בן ארי: – – –

לאה פדידה: אז אני אגיד לך – כי שמונה שנים פחות חיים בפריפריה.

מירב בן ארי: ראשון לציון – – –

לאה פדידה: ותמותת התינוקות על הידיים שלך, ראש הממשלה.

לאה פדידה: התינוקות מתים יותר בפריפריה, והדם על הידיים שלך.

קריאות: – – –

לאה פדידה: אי-אפשר לשלוח אותנו לפילנתרופיה ולקחת לנו מע"מ.

לאה פדידה: בנימין נתניהו, חיסלת את הפריפריה.

לאה פדידה: אין לי מושג, אתם בבית, איך אתם מצביעים לו.

לאה פדידה: תתעוררו, אנשי הפריפריה.

לאה פדידה: הליכוד זה לא הליכוד של בגין, זה ליכוד דמגוגיה.

לאה פדידה: אני הייתי בליכוד של בגין.

לאה פדידה: לא היו מעיזים להצביע על החוק הזה.

לאה פדידה: תתביישו לכם.

לאה פדידה: תתביישו.

לאה פדידה: ואני חוזרת ואומרת – כן, גברת פריפריה מקריית שמונה, יהיה לך לב להצביע על זה?

אוסנת הילה מארק: – – –

לאה פדידה: אני מסתכלת עליכם – אתם הכרחתם את בתי החולים ללכת לחפש תרומות.

לאה פדידה: אתם תסתכלו על ההיא מקריית שמונה ותגידו לה: אנחנו לא יכולים לתת לך שום דבר.

לאה פדידה: תפסיקו לדבר על פריפריה; היא לא בכיס שלכם.

לאה פדידה: תעשו למען הפריפריה.

קריאות: – – –

לאה פדידה: תמשיך לקרוא בספר, זחוח, בנג'מין.

לאה פדידה: ברור שלא תעשה שום דבר לפריפריה.

לאה פדידה: אתה מבייש את הליכוד.

לאה פדידה: ואני מבקשת מכם להצביע על הצעת החוק הזאת.

אוסנת הילה מארק: – – –

לאה פדידה: סבתא שלי הייתה מתהפכת בקבר אם היא הייתה יודעת מה עשית מהליכוד.

לאה פדידה: תצביעו עם הלב שלכם.

לאה פדידה: תצביעו למען האזרח והאזרחית.

לאה פדידה: אל תשימו לב לפרזנטור שיושב מולי.

לאה פדידה: הוא פרזנטור, הוא לא הליכוד האמיתי.

לאה פדידה: חברי הליכוד האמיתיים לא היו מצביעים נגד הפריפריה לעולם.

נורית קורן: לא, לא.

לאה פדידה: לכן, אני מבקשת: תתעשתו, תנו בשורה היום, בנר החמישי.

לאה פדידה: תנו אור לפריפריה.

לאה פדידה: לא עוד תוחלת חיים של שמונה שנים פחות – – –

חיים כץ: נר רביעי.

לאה פדידה: אז נר רביעי.

לאה פדידה: חיימ'קה, מתקנת.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

לאה פדידה: אני קוראת לכם – אני מסיימת: בואו ניתן אור לפריפריה.

לאה פדידה: תקנח את האף, תקרא בספר.

לאה פדידה: אתה לא הליכוד האמיתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

יואל חסון: כל הכבוד.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת, כולם.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: השר כהן, השר אלי כהן, שב נא.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: ובכן, אנחנו מצביעים על הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס בגין תרומות לבתי חולים בפריפריה).

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

יואל חסון: בעד הפריפריה.

יואל חסון: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 60 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס בגין תרומות לבתי חולים בפריפריה), התשע"ט–2018, לא נתקבלה.

מאיר כהן: 50 בעד, 60 מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק נדחתה.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים את סדר-היום בהצעות – סליחה, הודעה לסגן המזכירה.

מאיר כהן: להזכירכם, חברים, בשעה 15:00 המליאה ננעלת ויש טקס הדלקת נרות בטרקלין, בקומה הרביעית.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי על פי סעיף 96(א) לתקנון הכנסת, חברי הכנסת איתן כבל ומירב בן ארי חוזרים בהם מהצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – הגנה על קטינים בפני תכנים פוגעניים באינטרנט), התשע"ט–2018, פ/2522/20.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: << הלסי >> התגברות אירועי תג מחיר << הלסי >>

מאיר כהן: אם כן, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מאיר כהן: הצעות לסדר-היום בנושא: התגברות אירועי תג מחיר, מס' 11479, 11486, 11489 ו-11490.

מאיר כהן: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

מאיר כהן: אנא זכרו, המליאה ננעלת בשעה 15:00, בעוד שעה, ואנא מכם, תעמדו בלוח הזמנים.

מאיר כהן: שלוש דקות לכל דובר.

מאיר כהן: גברתי, בבקשה.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: חבריי וחברותיי, תג מחיר זה שם אחר לתג שנאה.

יעל גרמן: תג מחיר מפיץ שנאה ברחבי המדינה שלנו.

יעל גרמן: הוא פועל נגד הערבים, אבל הוא בעיקר אומר שהוא רוצה לסלק אותם מהמדינה.

יעל גרמן: פעם אחר פעם אנחנו שומעים על פעולות נגד רכוש ונגד בני אדם, ואנחנו יודעים מן העבר הלא-רחוק שכאשר פוגעים ברכוש או בספרים, לא רחוק היום שיפגעו גם בבני אדם.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לכם, חבריי, ההצעה לסדר-היום שמייד אחרי היא הצעה של סופה לנדבר, ישראל אייכלר וטלי פלוסקוב – הצעה לסדר-יום על כתובות נאצה כלפי המגזר הרוסי בכניסה למשרד העלייה והקליטה באשדוד.

יעל גרמן: סופה, חברתי, אין הבדל בין כתובות הנאצה בכפר קאסם ובכל המקומות שבהם תג מחיר מפיץ את השנאה שלו לבין כתובות נאצה נגד המגזר הרוסי; ואין הבדל בין כתובות הנאצה וההסתה נגד המגזר הערבי והמגזר הרוסי לבין כתובות נאצה והסתה נגד הקהילה הגאה.

יעל גרמן: מי ששונא ערבים – שונא את האחר.

יעל גרמן: מי ששונא ערבים לא יהסס גם לפנות נגד מגזרים אחרים, ואין לי ספק שהוא שונא גם את הקהילה הגאה.

יעל גרמן: אנחנו כאן, בכנסת, חייבים לבוא ולומר שאסור לעבור בשקט על המקרים האלה.

יעל גרמן: אני רוצה למנות ולספר לכם מה קרה רק החודש: בנובמבר, בחווארה, צמיגים של 13 מכוניות נוקבו בלילה שבין חמישי לשישי, ב-23 בנובמבר; בבית עוריף, על קיר של בית בכפר רוססה הכתובת: לחמו באויב ולא באוהב, ועל רכב רוסס סמל של מגן דוד אדום, בלילה שבין חמישי לשישי; בעסירה אל קבלייה צמיגי 12 רכבים נוקבו בלילה, באותו לילה שבין חמישי לשישי, ב-23 בנובמבר, ובנוסף, רוססו כתובות: ד"ש מהאוהל של שמידע.

יעל גרמן: ושוב: תילחמו באויב ולא באוהב; אל מועייר – צמיגי מכוניות נוקבו בלילה של 25 בנובמבר, יומיים לאחר מכן; בכפר קאסם צמיגים של 32 מכוניות נוקבו בלילה של 2 בדצמבר, רק לפני שלושה ימים, בשכונה המזרחית של העיר, ועל המכוניות, על משאית רוססה הכתובת: יהודים לא שותקים.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

יעל גרמן: אז יהודים לא שותקים גם כאשר שונאים, כאשר באים ופוגעים בערבים.

יעל גרמן: ואנחנו, אסור לנו לשתוק כאן, בכנסת ישראל, ועלינו להוקיע את תג מחיר ואת המעשים הנפשעים שלהם, שמביישים אותנו כישראלים.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן, תודה רבה לך.

מאיר כהן: מוסי רז, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אנא הקפידו על שלוש דקות, שנספיק לפחות את רוב המציעים.

מאיר כהן: חבר הכנסת רז, שלוש דקות, אדוני.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, אירועי הטרור של הקבוצה הטרוריסטית שמתקראת "תג מחיר", שאפיינו מאוד את החודשים האחרונים בשטחים הכבושים – וחברתי חברת הכנסת יעל גרמן, שאני מסכים לכל מילה שאמרה, וגם להקשר לשנאה אחרת, מנתה אחדים מהם מהשבוע האחרון, או מהימים האחרונים – פלשו בתקופה האחרונה גם לתוך הקו הירוק.

מוסי רז: השיא היה לפני שלושה ימים בכפר קאסם: פגיעה בכלי רכב של אזרחים ישראלים שכל חטאם הוא שהם גרים בכפר קאסם והם ערבים, ועוד מכל המקומות בכפר קאסם, עם כל המשמעויות של פגיעה בכפר קאסם – המקום שבו היה טבח היסטורי.

מוסי רז: שם.

מוסי רז: המשטרה וכוחות הביטחון מפגינים אוזלת יד מדהימה.

מוסי רז: יצא לי להגיע עם הקבוצה הנפלאה של תג מאיר, שאתמול הייתה בכפר קאסם – וחברתי חברת הכנסת מיכל רוזין וחברי חבר הכנסת עיסאווי פריג' היו איתם – יצא לי להגיע איתם למקומות אחרים פעמים רבות בתקופה האחרונה; גם לביתה של עאישה א-ראבי, שנרצחה על ידי אבן, ועדיין לא תפסו את זה שעשה את זה.

מוסי רז: אני אהיה זהיר בהאשמה, אבל שמענו שפעילי ימין דתיים נסעו בשבת לתדרך נחקרים, כך שכנראה היה להם ממה לחשוש, אם חיללו את השבת על מנת לתדרך.

מוסי רז: המשטרה וכוחות הביטחון מגלים רפיסות ואוזלת יד שצועקות לשמיים.

מוסי רז: כל מטרתם של האנשים האלה היא לסכסך ולגרום לשפיכות דמים, בדיוק כפי שעשו קודמיהם, שבראשם, כמובן, ברוך גולדשטיין, שהצליח לפוצץ את השטחים לאחר חתימת הסכמי אוסלו, והביא לפיגועי ההתאבדות שלא היו לפני הטבח שניהל גולדשטיין.

מוסי רז: זו מטרתם – לסכסך בין יהודים לערבים; לגרום לכך שהאזרח הערבי ירגיש מפוחד ושהפלסטיני בשטחים הכבושים ירגיש מפוחד; לגרום לכך שאזרחים ותושבים ירימו נשק אחד על השני.

מוסי רז: ואת הדבר הזה אנחנו חייבים לעצור.

מוסי רז: המשטרה חייבת להבין שזה חשוב מאוד.

מוסי רז: הגיע הזמן למבצע מגן נגד הטרור של תג מחיר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, שלשום זה היה מנזר בית ג'מאל, ששם רוססו כתובות נאצה כנגד היושבים של המנזר, כנגד ערבים בכלל, כנגד מקום שהוא קדוש לכל העדה הנוצרית.

קסניה סבטלובה: אתמול זאת הייתה יכולה להיות שכונה בחווארה, או בכל כפר פלסטיני אחר.

קסניה סבטלובה: היום זה יכול להיות כפר קאסם, או נצרת, או כל עיר בתוך התחום של הקו הירוק.

קסניה סבטלובה: בעצם שום מקום לא חסין מפני אלה שרוצים להסית, ואם היו יכולים – היו גם הורגים.

קסניה סבטלובה: אבל כשהם לא יכולים להרוג, אז הם יכולים להסית, ולהצית את האש הנוראית של שנאה – בערבית אומרים: פיטנה – להפר את הדו-קיום המאוד-שברירי שקיים במקומות כאלה ואחרים, שעדיין קיים, בינינו לבין אזרחי המדינה הערבים, וגם, בעצם, בקרב האזרחים הפלסטינים.

קסניה סבטלובה: עכשיו, מה קורה פה?

קסניה סבטלובה: למה האנשים האלה עושים את מה שהם עושים, ולמה הממשלה מגלה כזאת רפיסות כשהיא מטפלת בתופעה האיומה הזאת?

קסניה סבטלובה: בואו נראה.

קסניה סבטלובה: אני הגשתי שאילתה – זה קרה לפני כמה חודשים – לשר לביטחון פנים, וקיבצנו בעצם את כל האירועים שאירעו, גם בשכונת בית צפאפא בירושלים; גם אירועים שקרו בכפר חווארה בשטחים, ובעוד כמה מקומות שבהם התרחשו אירועים של תג מחיר.

קסניה סבטלובה: מתשובתו של השר לביטחון פנים עולה כי למעט האירוע בבית הספר הדו-לשוני, אף אחד מעשרות האירועים שאנחנו ציינו בפנייה לא הגיע לידי כתב אישום.

קסניה סבטלובה: רק ארבעה מהמקרים הגיעו לכדי תפיסת חשודים.

קסניה סבטלובה: שלושה מהמקרים אירעו בלי שנפתח תיק משטרתי.

קסניה סבטלובה: שכונת בית צפאפא במיוחד מופקרת לידיהם של עבריינים אידיאולוגיים.

קסניה סבטלובה: כך גם הכפרים עוריף, בורין, עסירה אל-קבלייה וחווארה, שמופקרים לידיים של עבריינים אידיאולוגיים מהיישוב יצהר, שלא מהססים לבצע תג מחיר במחנות צבאיים וברכבים צבאיים.

קסניה סבטלובה: הם משתמשים בצבא שלנו כדי להסוות את הפעילות העבריינית שלהם.

קסניה סבטלובה: הם משתמשים בצבא, שמכנה את עצמו את "הצבא המוסרי בעולם", ומתגאה בכך – ואנחנו בצדק מתגאים בכך – אבל עבריינים מנסים לשוות לו דימוי של כוחות שהם רעים, כוחות שהם חשוכים.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא ניתן לקבוצה של עבריינים, בין שהם קטינים ובין שהם בוגרים, להמשיך בפעילות שלהם – של הפחדה, של הסתה, של השנאה של אותם אנשים על אוכלוסיות אחרות.

קסניה סבטלובה: אני יכולה להגיד לכם שערוצי תקשורת שמעניקים את הפרס הגדול של מיקרופון פתוח לרוצחים האלה – ואנחנו ראינו את הריאיון המזעזע עם הפושע שהצית את בית הספר הדו-לשוני בירושלים, וניתן לו זמן פנוי, כמה שהוא רוצה, בערוץ 20 – אנחנו לא ניתן גם לזה לקרות.

קסניה סבטלובה: אנחנו נעקוב אחרי הראיונות האלה, אנחנו נגיש תלונות, ואנחנו נגיד בפה מלא: האנשים האלה הם מחבלים.

קסניה סבטלובה: הם לא פחות מחבלים משום מחבל אחר.

קסניה סבטלובה: אותם צריכים לעצור, בהם צריכים לטפל, וממשלת ישראל חייבת להפסיק לגלות את הרפיסות הנוראית הזאת – –

מאיר כהן: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: אני כבר מסיימת, משפט אחרון.

קסניה סבטלובה: – – כלפי אותם גורמים עברייניים, שכל מטרתם להצית פה אש נוראית במדינה שלנו ולשרוף את כל המדינה כולה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

מאיר כהן: צלילי המוזיקה – שומעים אותם.

מאיר כהן: כן, אדוני, שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: זה סרט טוב, דרך אגב.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותיי וגבירותיי חברי וחברות הכנסת, אני מוכן להתערב שהאנשים שעשו את תג מחיר לא ירדו מהמאדים.

ג'מאל זחאלקה: אני אפילו מוכן להרחיק לכת ולהגיד שהם לא חייזרים – הם בני אדם.

ג'מאל זחאלקה: ואפילו עוד יותר – שהם לא עובדים זרים מסין או מתאילנד, אלא אנשים שצמחו כאן, באווירה הפוליטית שקיימת בארץ.

ג'מאל זחאלקה: הם לא באו יש מאין – פתאום יש אנשים שעושים תג מחיר, ככה – אלא ישנה אווירה שעודדה אותם לעשות זאת, שנתנה להם השראה לעשות זאת, ואפילו, כפי שאני יכול לנתח את מעשיהם, הם מנסים לזכות באיזושהי אהדה בציבור.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע איזו אהדה, אבל הם מניחים – הם שומעים את ראש הממשלה בנימין נתניהו מסית נגד הציבור הערבי, רואים וקוראים את חוק הלאום, שומעים ורואים את מה שקרה במועצת העיר עפולה, שומעים אפילו חלק מהצהרותיו של השר לביטחון פנים, הם מגיעים, לוקחים עוד צעד אחד קדימה ועושים מה שהם עושים.

ג'מאל זחאלקה: זה שפאשיסטים וקבוצות פאשיסטיות וגזעניות פגעו ברכוש של אנשים בכל מיני מקומות בעולם – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש מאחד הסדרנים להנמיך שם את המוזיקה.

מאיר כהן: השכנים נוראים.

מאיר כהן: הם עושים כנראה קריוקי.

מאיר כהן: תודה.

ג'מאל זחאלקה: – – זה לא המצאה ישראלית, ופאשיזם ישראלי וגזענות בישראל הם לא שונים מבמקומות אחרים.

ג'מאל זחאלקה: ויש גם איזשהו דגם כאשר יש שתיקה של הפוליטיקאים.

ג'מאל זחאלקה: קבוצת תג מחיר פועלת כמה שנים.

ג'מאל זחאלקה: הם ראו שהממשלה לא עושה כלום, לא עושה שום דבר, שהמשטרה לא נותנת תעדוף לנושא הזה, ואז הם מקבלים, איך אומרים, עזות מצח יותר גדולה להיכנס.

ג'מאל זחאלקה: אני פגשתי חלק מתושבי כפר קאסם שצמיגי מכוניותיהם נוקרו ומכוניותיהם נפגעו.

ג'מאל זחאלקה: הם אמרו לי שבצילומים – יש להם מצלמות, החבר'ה, אלה שעשו את הפשע הזה.

ג'מאל זחאלקה: הרגישו מאוד נוח.

ג'מאל זחאלקה: אומנם היו רעולי פנים, אבל הם לא היו בבהלה, לא רצו; עבדו לאט-לאט, היה להם את כל הזמן בעולם.

ג'מאל זחאלקה: הם הרגישו בטוחים.

מאיר כהן: תודה לך, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: הם כנראה ידעו שהמשטרה לא תעשה כלום.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה מסרבת להכיר ולהכריז על תג מחיר כארגון טרור ולפעול נגדו בהתאם.

מאיר כהן: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שההסתה הגזענית מצד אחד והאי-עשייה נגדם – לתפוס אותם כעבריינים ולהכניס אותם לבית סוהר – מצד שני הם הרקע שבו הממשלה היא האשם הראשון, והם במקום שני.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני השר ישיב בשם הממשלה.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: חבריי חברי הכנסת, חברי הכנסת בעצם ביקשו להעלות על סדר-היום את הנושא החשוב של פשעי השנאה שמכונים "תג מחיר" ואת הנזק הנגרם מהם.

גלעד ארדן: בפתח הדברים, חשוב לי לציין שכל הנושא – בכלל, הובלת הטיפול והמאבק כנגד הפשעים שמכונים "תג מחיר", ההובלה הזאת היא בכלל לא על ידי משטרת ישראל אלא היא על ידי שירות הביטחון הכללי, ולכן בעיניי ראוי גם מדי פעם להגיש שאילתות והצעות לסדר-היום בנושא הזה למשרד ראש הממשלה, כדי שתינתן תשובה על ידי הגורם המופקד.

יעל גרמן: צודק.

מוסי רז: תודה על ההמלצה.

מוסי רז: נעשה את זה.

עיסאווי פריג': זאת הודאה – – –

גלעד ארדן: אני מניח שאתם יודעים שפשעים על רקע לאומני, אם בוצעו על ידי ערבים ואם על ידי יהודים – האחריות לחקירתם – – –

מוסי רז: לא נכון, המשטרה – – –

עיסאווי פריג': דווקא באמירה הזאת הוא צודק.

מוסי רז: אנחנו מוכנים שראש הממשלה יעלה להשיב.

גלעד ארדן: טוב, טוב, אז תתווכחו איתי, בסדר.

גלעד ארדן: אז הינה, אני אומר לכם את זה באחריות: זה בהובלת שירות הביטחון הכללי, החקירות.

גלעד ארדן: המשטרה כמובן מעורבת ומסייעת, ואפילו הקימה לשם כך מפלג פשיעה לאומנית ביחידה המרכזית של מחוז ש"י, אבל חלק מהאירועים שפורטו בהצעה לסדר-היום מטופלים בעיקר על ידי השב"כ.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, המשטרה הקימה מפלג פשיעה לאומנית ביחידה המרכזית במחוז ש"י.

גלעד ארדן: אני גם פעלתי לתגבר אותו במהלך הקדנציה הזאת.

גלעד ארדן: ייעוד המפלג הוא האכיפה או הסיוע באכיפה נגד אירועי הפשיעה הלאומנית, גם בתוך מחוז ש"י וגם מחוצה לו, בתיאום ובשיתוף פעולה עם אגף החקירות והמודיעין של המשטרה, מחוזות המשטרה והגופים הרלוונטיים דוגמת השב"כ, צה"ל והפרקליטות.

גלעד ארדן: למעשה המשטרה מרכזת ומסייעת בטיפול בהיבטים של חקירה, כל נושא המעבדות, פורנזיקה, איסוף ראיות, פעילות מבצעית, וכמובן גם איסוף המודיעין בתחום, בשיתוף פעולה עם השב"כ.

מאיר כהן: אדוני, אולי תבהיר, בבקשה: אם המשטרה תופסת אחד כזה, אז הוא עובר לידי השב"כ להמשך חקירה או שהמשטרה יכולה לעשות את הכול?

גלעד ארדן: המשטרה בתחומים האלה פועלת תמיד בתיאום עם השב"כ, ועושים את החלוקה.

גלעד ארדן: אבל כאשר השב"כ מחליט שהוא מוביל את החקירה, והאחריות המרכזית לפשיעה על רקע דתי-לאומני היא על השירות הביטחון הכללי, זה נמסר להחלטה שלו – הוא מחליט מי מוביל ומה הוא עושה ומה החלוקה.

גלעד ארדן: אז כפי שאמרתי, חלק מהאירועים שהזכירו חברי הכנסת מטופלים במפלג שהוקם במחוז ש"י, וחלקם ביחידה המרכזית בירושלים.

גלעד ארדן: מטבע הדברים – אני חושב שזה ברור – וכדי שלא לפגוע במהלך החקירות שמתקיימות, אני מנוע חוקית, לצערי, מלהתייחס לפרטים של החקירות ולפעולות שעושה המשטרה – שוב, חלק בשיתוף עם שב"כ, חלק לא.

גלעד ארדן: השב"כ הוא שמחליט על המעורבות שלו, על ההובלה שלו – כן או לא.

גלעד ארדן: יכול להיות שזה בהתאם לחומרת המעשים.

גלעד ארדן: ושוב, זו החלטה שלו.

גלעד ארדן: להגיד שזה נוח או שאין תחושה שהמדינה או הממשלה רוצה לטפל בזה, אני חושב שזה דבר לגמרי לא נכון.

גלעד ארדן: גם נאמרו פה דברים על ידי חבר הכנסת זחאלקה שהם בכלל לא קשורים למציאות.

גלעד ארדן: ההפך, עוד בקדנציה הקודמת הקבינט הכריז, למיטב זיכרוני, על תג מחיר כהתאחדות בלתי מותרת.

גלעד ארדן: המשמעות של זה מאוד מאוד דומה להכרזה על ארגון טרור, וזה מאפשר בעצם כלי אכיפה רחבים מאוד.

גלעד ארדן: בהתאם לכך, אחרי פשעי השנאה הנוראיים של הרצח של משפחת דוואבשה ועוד פשעים נוראיים שנעשו על ידי אותם מחבלים – אני בהחלט מסכים לקביעה שאין שום הבדל בהקשר הזה אם המחבל הוא ערבי או אם המחבל הוא יהודי.

גלעד ארדן: אלו ואלו מעשים שמתבצעים על ידי מחבלים – לצערנו ולבושתנו – ואין הבדל בתפיסה.

גלעד ארדן: עד היום יש אנשים שיושבים בכלא, חלקם גם במעצרים מינהליים.

גלעד ארדן: המשטרה והשב"כ פענחו יחד את פשע השנאה של הצתת כנסיית הלחם והדגים, והיו עוד הרבה מאוד הישגים במאבק החשוב הזה, כך שבשנים האחרונות כן הייתה ירידה.

גלעד ארדן: לא היה מיגור של מאה אחוזים של התופעה המגונה הזאת, כיוון שאין תחום כמעט של פשיעה שיש בו מאה אחוזים של מיגור, לא בארץ ולא בעולם, אבל בוודאי שהממשלה מתייחסת בשיא החומרה לפשעי השנאה האלה.

גלעד ארדן: קיימתי הרבה מאוד דיוני סטטוס בהובלתי, גם כדי לוודא שכל האמצעים – משתמשים בהם, וכל כוח האדם שנדרש למשטרה מוקצה לטובת הנושא הזה.

גלעד ארדן: אין ספק שהפשעים הללו, מעבר להיותם מבחינה מוסרית פשע ברמה הכי גבוהה שיש, הם כמובן גם פשעים שפוגעים קשות במדינת ישראל כולה ובתדמיתה בעולם, ולכן, החומרה של הפשעים הללו היא חמורה ברמה הכי גבוהה בכל המובנים.

גלעד ארדן: אני אמשיך לצפות, לדרוש מהמשטרה ולעקוב אחר כך שהיא תפעיל את כל האמצעים שעומדים לרשותה כדי לאתר את העבריינים, כדי להביא אותם לדין וכדי שהעונשים שהם יקבלו יהיו החמורים ביותר שניתן.

גלעד ארדן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מה אדוני מציע?

גלעד ארדן: מה שחברי הכנסת – – –

מאיר כהן: סליחה?

ג'מאל זחאלקה: ועדת הפנים.

מאיר כהן: אדוני?

גלעד ארדן: בסדר גמור.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו נערוך הצבעה, אבל לפני זה – הבעת דעה של חבר הכנסת ג'בארין.

מאיר כהן: חבר הכנסת ג'בארין – איפה הוא?

מאיר כהן: להקפיד על דקה, אני מבקש.

יוסף ג'בארין: לגבי הוועדה – אני מציע לוועדה לביקורת המדינה.

יוסף ג'בארין: ההערה שלי היא בעיקר – – –

מאיר כהן: אדוני, אתה לא מציע.

מאיר כהן: מי שמציע זה – – –

ג'מאל זחאלקה: אני מסכים.

מאיר כהן: בסדר, בסדר.

מאיר כהן: ביקורת המדינה.

יוסף ג'בארין: ההערה שלי היא בעיקר לגבי אוזלת היד של המשטרה, שנמשכת ונמשכת.

יוסף ג'בארין: והשאלה שלי: הרי כולנו יודעים, לצערי הרב, שאם היה מדובר במקרה הפוך – שהקורבנות בצד היהודי – לא היינו שומעים על תופעה כזאת שנמשכת כל הזמן, זה כמה שנים.

יוסף ג'בארין: כמה שנים.

יוסף ג'בארין: היה בתקופה האחרונה גם באכסאל, היה גם ביפיע ועכשיו בכפר קאסם.

יוסף ג'בארין: מה, המשטרה כל כך חסרת אונים אל מול התופעה הזאת בעידן של היום?

יוסף ג'בארין: לכן, כשאנחנו מאשימים את המשטרה, אנחנו מסתמכים על כך שזה קורה שוב ושוב בלי שהמשטרה ובלי השב"כ, אם זה אצל השב"כ, מצליחים לעצור את הכנופיות הללו.

יוסף ג'בארין: קוראים לזה פשעי שנאה, אבל אלה מעשי טרור לכל דבר ועניין.

מאיר כהן: תודה לך, אדוני.

מאיר כהן: היכן השר?

מאיר כהן: איה פלוטו?

מאיר כהן: היכן השר, חברים?

מאיר כהן: אוקיי, אנחנו נמשיך, ואני מבקש לדאוג ששר יגיע לכאן.

מאיר כהן: בבקשה, פריג'.

מאיר כהן: בכבוד.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, שמעתי את השר, ושמעתי אותו מצוין.

עיסאווי פריג': הוא יוכל להגיד שירותי ביטחון, הוא יוכל להגיד קבינט, הוא יוכל להגיד כל גוף ביטחוני; מבחינתי, כאזרח, אני מופקר.

עיסאווי פריג': לא זכור לי שבמדינת ישראל קיים גוף טרור כזה כל כך הרבה שנים והוא ממשיך להרים את הראש.

עיסאווי פריג': השר יוכל להגיד שזה התארגנות בלתי חוקית; הוא יוכל להגיד שזה קרוב לארגון טרור.

עיסאווי פריג': לא, אדוני.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים פעולה, פעולה ראשונית.

עיסאווי פריג': אם אתם מסכימים שאלה פשעי שנאה ופשעי גזענות, אנחנו מבקשים להגיד את זה ולקבל את ההחלטה.

עיסאווי פריג': מדובר בארגון טרור.

עיסאווי פריג': הגיע הזמן להגיד: תג מחיר – ארגון טרור.

מאיר כהן: תודה.

עיסאווי פריג': התארגנות בלתי חוקית זה לא ארגון טרור.

עיסאווי פריג': היום כפר קאסם – מחר בכל יישוב אחר.

עיסאווי פריג': חצר אחורית תהפוך להיות חצר קדמית, והיא כך.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

מאיר כהן: למרות שאין פה שר.

מאיר כהן: זה נורא ששר גומר, הולך ולא מחכה למחליפו, אבל אנחנו נמשיך.

קריאה: – – –

מאיר כהן: לא, אי-אפשר עוד אחד.

מאיר כהן: רק בהצעה הבאה.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בוא נחשוב על תסריט מסוים: אנשים היו מתעוררים – תושבי כפר קאסם – והיו מגיבים והיו נהרגים אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הייתה התגובה של השר עצמו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: של המדינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל האנשים האלה, של תג מחיר, שלא רוצים להכריז עליהם כארגון טרור, יש להם רקע אידאולוגי, והם המשך של אנשים שמיוצגים פה בכנסת אידיאולוגית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני פונה אליהם ואומר להם: לפחות תלמדו אותם את ההיסטוריה נכון, כי כשרושמים שהיהודים לא שוכחים, הם צריכים לדעת שהיהודים הם שטבחו בתושבי כפר קאסם, ולא תושבי כפר קאסם טבחו ביהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 49 אנשים שנטבחו בכפר קאסם היו על ידי יהודים, ולא יהודים על ידי ערבים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אחרון – חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

מאיר כהן: אני שוב מבקש מהסדרנים לדאוג שיהיה כאן שר, שר תורן.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: צודק השר לביטחון פנים שהאחריות הכוללת בעניין תג מחיר נמצאת על השב"כ, והשב"כ הוא שנכשל.

דב חנין: מי שהיה צריך לענות לנו כאן על השאלה זה ראש הממשלה, שהוא המופקד על הנושא הזה והוא חייב לתת תשובות לחברי הכנסת ולציבור למה הממשלה כל כך כושלת בטיפול בפשעי השנאה הימניים הקיצוניים האלה.

דב חנין: זו השאלה, והיא שאלה מאוד מאוד פשוטה.

דב חנין: חלק מהתשובה נמצא בדבריו של השר.

דב חנין: כאשר מסרבים להכריז על ההתארגנויות האלה כהתארגנויות של טרור, שוללים מערכת שלמה של כלים שנמצאת בידי המדינה כשמדובר בארגוני טרור.

דב חנין: כשמחליטים שלא להכריז על ארגוני טרור יש לזה משמעות מעשית, יש לזה משמעות משפטית ויש לזה, למרבה הצער, גם משמעות ציבורית מאוד גדולה – בעצם אומרים לקורבנות פשעי השנאה האלה: אתם פשוט שווים פחות.

דב חנין: ועם הדברים האלה אנחנו לא יכולים להשלים.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, כבודו.

מאיר כהן: אם כן, חלק הציעו ביקורת המדינה וחלק הציעו הפנים.

יעל גרמן: ביקורת המדינה.

מאיר כהן: השר ביקש לוועדת הפנים.

עיסאווי פריג': הוא לא נמצא.

עיסאווי פריג': למה תיתן לו את הסוכרייה הזאת?

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: השר, בפרוטוקול, הציע – – –

עיסאווי פריג': אבל הוא לא נמצא.

מאיר כהן: פריג', פריג', אני לא מתווכח.

מאיר כהן: אדוני, אני לא מתווכח.

מאיר כהן: זה שהוא לא נמצא זה משהו אחר.

מאיר כהן: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: אנחנו עושים הצבעה, בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: אדוני צודק, אבל אלה שני דברים שונים.

מאיר כהן: אתה צודק, פריג'.

עיסאווי פריג': הוא כבר לא נמצא, ולתת לו את הבחירה שהוא – – –

מאיר כהן: לא, הוא סיים את התורנות שלו ויצא.

מאיר כהן: אדוני צודק.

מאיר כהן: אנחנו נעבוד על פי התקנון.

מאיר כהן: אתה צודק.

מאיר כהן: 14 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: << הלסי >>כתובות הנאצה כלפי המגזר הרוסי בכניסה למשרד העלייה והקליטה ומשרד הפנים באשדוד << הלסי >>

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: כתובות הנאצה כלפי המגזר הרוסי בכניסה למשרד העלייה והקליטה ומשרד הפנים באשדוד, מס' 11462, 11491 ו-11492.

מאיר כהן: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

מאיר כהן: סופה, נתרגל – השרה סופה לנדבר, אז צריך להתרגל.

סופה לנדבר: בסדר.

סופה לנדבר: חברת הכנסת זה מכובד מאוד.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: השר אקוניס הגיע.

מאיר כהן: בבקשה.

אופיר אקוניס: היה השר גלעד ארדן.

אופיר אקוניס: מה איתו?

מאיר כהן: הוא הלך לפני – – –

אופיר אקוניס: תוך כדי הנוכחות שלו הופעל לחץ כאילו מה קרה.

אופיר אקוניס: היה שר.

עיסאווי פריג': פחדת להופיע כשדיברו על תג מחיר.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, יום שישי – –

מאיר כהן: בפער קטן, אתה אומר.

סופה לנדבר: – – יום שישי, יום יפה, העיר אשדוד, רחוב בגין, הכניסה למשרד הפנים ומשרד העלייה – כתובת על הקיר, ולא מדומה: רוסים לא רצויים כאן.

סופה לנדבר: תשמעו, רבותיי, אדוני השר – –

אופיר אקוניס: אני שומע.

אופיר אקוניס: אני גם אגיב.

סופה לנדבר: – – זה קרה לא פתאום, ולא סתם בעיר אשדוד.

סופה לנדבר: לא כתובת בלתי מזיקה אלא פוגענית, גזענית.

סופה לנדבר: גזענית מאוד.

סופה לנדבר: רבותיי, אדוני היושב-ראש, זה לא קרה בעיר אשדוד פתאום.

סופה לנדבר: יש לזה שורשים – שורשים של שנאה וגזענות.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שהאירוע הזה קיבל חיזוק במערכת הבחירות בעיר אשדוד.

סופה לנדבר: אבל אף אחד – מי שכתב ומי שחתם ומי שהשאיר את זה על הקיר – לא חשב שברגע הזה רוסים, למעלה ממיליון איש, יהודים מרוסיה, יקומו ויעזבו את מדינת ישראל – יקומו ויעזבו חיילים, משרתי צבא במדינת ישראל; יקומו ויעזבו מהנדסים, ורופאים, ואחיות, ופארה-רפואיים, וספורטאים, וכולם.

סופה לנדבר: הוא לא חשב על כך.

סופה לנדבר: הוא חשב על שנאה, והשנאה הזאת – יש לה כתובת, יש לה כתובת בין אלו שהצביעו על חוק המרכולים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאתם יודעים שהעיר אשדוד הייתה הראשונה שיצאה ליישום חוק מרכולים, חוק נגד אוכלוסייה של חילונים – מפריע לי, רבותיי – נגד אוכלוסייה חילונית.

סופה לנדבר: בניסיון ליישם את החוק נזרעו זרעי הסתה.

סופה לנדבר: ואני דורשת מהמשטרה – השר, לפני שהוא יצא, ענה לי בדיוק מה שענו לי במשטרה: שבאותו רגע שגילו וראו את הכתובת על הקיר אני התקשרתי למוקד 106, ומחקו את הכתובת על הקיר.

סופה לנדבר: אבל היא נשארה בזיכרון; הוא נשארה פה, עמוק בלב, בפגיעה כלפי האוכלוסייה הזאת.

סופה לנדבר: אבל, אדוני היושב-ראש, אני פניתי למשטרה, ואחרי כמה דקות הם באמת התקשרו אליי בחזרה ואמרו: אנחנו התחלנו בחקירה.

סופה לנדבר: אמרו.

סופה לנדבר: ואני אגיד דבר מאוד מאוד קשה: כאשר רצו לתפוס את אייכמן, תפסו אותו.

סופה לנדבר: אתם תגידו: מה פתאום אייכמן ומה פתאום את משווה?

סופה לנדבר: אני משווה דבר.

סופה לנדבר: כאשר רוצים, אין זו אגדה.

סופה לנדבר: חייבים לתפוס את האנשים האלה.

סופה לנדבר: יש מצלמות בכל עיר, ויש מצלמות בעיר אשדוד.

סופה לנדבר: זה במרכז העיר, הכתובת של השנאה, ואני חושבת שאנחנו צריכים לדרוש מהשר לביטחון פנים להגיע לכאן ולענות, לתת תשובה, תשובה ברורה.

סופה לנדבר: ואני לא רוצה שיתחמקו ויגידו לי: יש חקירה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

סופה לנדבר: אני דורשת למצוא את הפושעים האלה ושיקבלו את העונש הראוי.

סופה לנדבר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אייכלר, כבודו.

מאיר כהן: בבקשה.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כאשר ביקשתי להצטרף להצעה בעניין כתובות נאצה נגד המגזר הרוסי רציתי לעלות ולגנות את הדבר הזה, גם כאשדודי לפני 40 שנה, שנקלטנו על ידי עולי ארצות המזרח, ואחר כך, כשאנחנו קלטנו את עולי רוסיה.

ישראל אייכלר: אשדוד היא עיר שהייתה סמל לשיתוף פעולה ולמגורים משותפים ולידידות, וגם היום רוב הציבור שם הוא מאוד מאוד ידידותי אחד לשני.

ישראל אייכלר: אבל כששמעתי את חברת הכנסת סופה לנדבר מצביעה על האשמים – אלה שהתנגדו לחוק המרכולים – אז פשוט היא הצביעה על עצמה, היא וליברמן והפוליטיקאים שעשו בחירות על הגל נגד חוק המרכולים בשבת.

ישראל אייכלר: אתם הצתתם את האש של להציל את העיר מידי החרדים.

ישראל אייכלר: כל כתובות הנאצה נגד חרדים שהיו בבחירות באו מכם, מהפעולה שלכם, אז כשאתם מאשימים את אלה שהתנגדו לחוק המרכולים, אנחנו מאשימים אתכם.

ישראל אייכלר: עכשיו למשהו שאני כן מסכים עם חברת הכנסת סופה לנדבר – שכל גזענות, כל אנטישמיות, כל ביטוי של שנאה נגד האחרים הוא דבר שצריך להוקיע, והמשטרה צריכה לטפל באנשים האלה – ואני מאמין שהם בודדים – עד תום; אסור לאפשר, לא באשדוד ולא בשום מקום אחר.

ישראל אייכלר: ואני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, יותר מזה.

ישראל אייכלר: זה לא רק רוסים ולא רק חרדים ולא רק ספרדים ולא רק אשכנזים.

ישראל אייכלר: יש היום בתקשורת הישראלית, ברשתות, בכל מקום וגם בכתובות נאצה, היתר להסתה ולכל דבר שבכל מקום בעולם אסור.

ישראל אייכלר: אתן לכם אמרה שאמר חכם סיני לחכם מערבי.

ישראל אייכלר: הוא שאל אותו: תגיד לי, למה אתם מבינים שכשאדם עובר ברחוב ונותן סטירה או אגרוף בפנים למישהו אחר אז הוא פושע, וכשהוא מעליב אותו וצועק עליו ומחרף אותו ומשמיץ אותו ומדבר עליו לשון הרע זה בסדר?

ישראל אייכלר: אצלנו, הסינים, הוא אומר, זה אותו דבר.

ישראל אייכלר: אני לא אומר שצריך ללמוד מהסינים, אבל חוכמה בגויים תאמין.

ישראל אייכלר: גם באותיות עבריות נכתבות באתרי האינטרנט תגובות אנטישמיות, גזעניות, נגד חרדים, יום-יום, ואנחנו צריכים לדעת: מי שפוגע באיזושהי אוכלוסייה, דווקא בחברה כל כך מורכבת כמו החברה הישראלית, צריך להוקיע אותו, בין שהוא חרדי ובין שהוא נגד רוסים ובין שהוא נגד ערבים ונגד כל מיעוט שהוא.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות שאני אדבר כשפוגעים בחרדים, גב' סופה תדבר כשמדברים נגד רוסים והערבים ידברו כשזה נגד הערבים.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים להתאחד בדבר הזה.

ישראל אייכלר: לא ייתכן – ואני, אדוני היושב-ראש, אני אצטט עוד ציטוט שהיה בעיתון עברי ותיק שכותב על איכות הסביבה.

ישראל אייכלר: והוא כותב שם דבר מדהים.

ישראל אייכלר: הוא אומר: טיטולים אי-אפשר למנוע, כשהם מזהמים את הסביבה, אבל ילד אחד פחות אפשר.

ישראל אייכלר: כך כותבים בעיתון.

ישראל אייכלר: אני חושב שהגרמנים היו הרבה יותר נאורים ממנו למען איכות הסביבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

ישראל אייכלר: הם חשבו שמיליון ילדים פחות יכולים הרבה פחות לזהם את הסביבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לסיים בדבר רע, אלא בדבר טוב.

ישראל אייכלר: אני מאמין שחנוכה זה היום שמאחד את עם ישראל, ויותר לא נדע על הסתות של אחד נגד השני.

ישראל אייכלר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, היות שאין תשובת שר, אז המציעים – דיון במליאה, לעבור – סליחה, גברתי?

סופה לנדבר: לוועדת הפנים.

מאיר כהן: – – –

סופה לנדבר: לוועדת הפנים.

מאיר כהן: כן, אדוני?

מאיר כהן: שאר המציעים?

מאיר כהן: ועדת פנים.

מאיר כהן: אם כן אנחנו גם על זה נעשה הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד להעביר להמשך דיון בוועדת הפנים?

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: תשעה בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לסדר-היום עוברת להמשך דיון בוועדת הפנים.

מאיר כהן: << הלסי >> החשש שלקופת החולים כללית אין כסף לשלם לבתי החולים ושהמערכת בפני שוקת שבורה << הלסי >>

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום.

מאיר כהן: אני מבקש, יש לנו עוד שש דקות בדיוק.

מאיר כהן: לכל אחד משני הדוברים הראשונים, לצערי, חבר הכנסת מקלב, רק שלוש דקות.

מאיר כהן: אנא.

מאיר כהן: הצעות לסדר-היום בנושא: החשש ש לקופת החולים כללית אין כסף לשלם לבתי החולים ושהמערכת בפני שוקת שבורה, מס' 11456, 11475 ו-11488.

מאיר כהן: אם גם אתה תדבר, זאת אומרת שהם יצטרכו לדבר חצי דקה פחות.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: מערכת הבריאות שלנו חולה במחלה סופנית.

איציק שמולי: אנחנו לא צריכים עוד נתונים, דוחות ומספרים כדי לדעת את זה.

איציק שמולי: אנחנו לא צריכים עוד תמונות ותחקירים.

איציק שמולי: אנחנו רואים את ההזנחה, אנחנו רואים את הצפיפות, את העומסים האדירים – גם במיון וגם במחלקות – את התורים האין-סופיים האלה גם לרפואה מקצועית וגם לניתוחים, את הצוותים הרפואיים שבקושי עומדים על הרגליים.

איציק שמולי: אנחנו שואלים היום שאלה פשוטה: איך אתם, בממשלה, נותנים לדבר הזה לקרות?

איציק שמולי: מה שקורה כאן, אדוני היושב-ראש, זאת לא טעות – זו מדיניות.

איציק שמולי: כי כאשר התמונה היא כזאת, כשההוצאה הציבורית של ממשלת ישראל על מערכת הבריאות שלה היא מהנמוכות במערב, אי-אפשר לקבל בכלל שום תוצאה אחרת.

איציק שמולי: אזרחי המדינה משלמים על הבריאות בכל שנה מהכיס הפרטי יותר ויותר, אבל מקבלים מהמערכת הציבורית פחות ופחות.

איציק שמולי: מספר המיטות היחסי פר אוכלוסייה נמוך ב-30% בהשוואה למה שהיה בתחילת המילניום.

איציק שמולי: רבע מהישראלים פשוט מוותרים על טיפול רפואי או על תרופה, בגלל התורים האין-סופיים או בגלל העלות שלהם.

איציק שמולי: היום, יותר מבכל זמן אחר, אתה תלוי בפרוטקציות בתוך מערכת הבריאות או בכסף הפרטי שיש לך.

איציק שמולי: 5,000 אנשים מתים כל שנה מזיהומים בבתי החולים.

איציק שמולי: וכשרואים, אדוני היושב-ראש, את תמונת המצב הזאת, לבוא פעם אחרי פעם בחודשים האחרונים – בחודש האחרון זה קרה פעמיים – ולקצץ ממערכת הבריאות סכומים לא נורמליים, אסטרונומיים, של עשרות ולפעמים מאות מיליוני שקלים, הדבר הזה הוא בגדר חוסר אחריות שיעלה לנו בחיי אדם.

איציק שמולי: אנחנו מסתכלים על המכתב שיצא ממנכ"ל משרד הבריאות והודיע לקופות החולים ולבתי החולים שבגלל הקיצוץ הרוחבי הזה ייפגעו הסכמי הייצוב עם קופות החולים, תוך צמצום התמיכות הצפויות גם לקופות וגם לבתי החולים, קיצוץ דרמטי במערך האשפוז, בתוכנית להפחתת הזיהומים, ועוד ועוד ועוד.

איציק שמולי: הנתון הזה הוביל לזה שגם הקופות נפגעו, והכללית כבר הודיעה שהיא לא תעביר 200 מיליון שקל לבתי החולים, כדי לממן למבוטחים שלה את שירותי הבריאות שקבועים בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

איציק שמולי: לכן, אנחנו צריכים להידרש לעניין הזה ולטפל בו אחת ולתמיד.

איציק שמולי: התמונה הזאת שבה יש עשרות או מאות אלפי חולים במדינת ישראל שלא יקבלו את הטיפול הרפואי שמגיע להם בחוק, הדבר הזה הוא בגדר מציאות בלתי נסבלת.

איציק שמולי: יש שרים בממשלה שמדברים חזק חזק על הצורך לשמור על המדינה.

איציק שמולי: בשקט בשקט, אדוני היושב-ראש, הם שכחו לשמור עלינו, הישראלים, בתוך מערכת הבריאות הרפואית.

איציק שמולי: לכן, אנחנו מבקשים דיון בוועדת הבריאות של הכנסת.

איציק שמולי: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אזברגה, ואחריו, אחרון הדוברים – חבר הכנסת מקלב.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אנא, הקפד גם אתה על שלוש דקות.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ג'מעה אזברגה: אני ממשיך איפה שסיים חברי איציק שמולי.

ג'מעה אזברגה: כולנו מודעים לזה שחוק בריאות ממלכתי מחייב את משרד הבריאות לתת את השירות הזה, וקופת חולים – הנושא בגדול הוא שקופת חולים כללית, שהיא הקופה הכי גדולה, שמבטחת בערך 60%, בפני קריסה ואי-יכולת תשלום.

ג'מעה אזברגה: ואנחנו עוד פעם מתכננים, עושים תוכניות, מאשרים אותן, אבל לא מבצעים אותן.

ג'מעה אזברגה: להלן הדוגמה: בשנת 2014, כשהייתה השרה יעל גרמן שרת הבריאות, היא הביאה תוכנית לממשלה שאישרה חיזוק בית חולים.

ג'מעה אזברגה: אני אקח את הדרום לדוגמה, שהוא בפריפריה – חיזוק בית חולים סורוקה ב-300 מיטות עד שנת 2025; תכנון בית חולים ציבורי נוסף בעיר באר שבע, בגלל גידול והזדקנות האוכלוסייה – יופעל עד שנת 2025; חיזוק המענה בתחום השיקומי בדרום על ידי הוספת מחלקה לשיקום מיידי בסורוקה או בברזילי.

ג'מעה אזברגה: אני מדבר לגבי הדרום, אגב, מאיר.

ג'מעה אזברגה: אנחנו דרומיים.

מאיר כהן: כן, כן.

ג'מעה אזברגה: בינוי וחיזוק טיפות חלב לאור הצורך לתת הצורך של האוכלוסייה הצעירה; פתיחת מוקד לילה כמענה לאוכלוסייה בפיזור רחב בנגב, וכן כדי למנוע הגעה למיון בסורוקה על מנת להקל על הצוותים הרפואיים, שבלאו הכי הם בלחץ, בלאו הכי הם לא יכולים לתת את השירות כמו שצריך; ברגע שאתה בלחץ, אתה לא יכול.

ג'מעה אזברגה: נותנים היום בקופות חולים דקה עד שתי דקות לבן אדם.

ג'מעה אזברגה: תשמע, אתה צריך להיות כמו מפעל; מכני.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים – הרי זה קשור ביחד – על חיזוק כוח אדם, במיוחד רופאים ואחיות, ולתת להם עידוד ומענקים על מנת להתפתח.

ג'מעה אזברגה: כל זה קרה בשנת 2014.

ג'מעה אזברגה: 2014.

ג'מעה אזברגה: ועדיין אנחנו מדברים על עוד יישובים, כפרים בלתי מוכרים, שאין להם אפילו אמבולנס, אדוני היושב-ראש.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים על דרכים – אתה לא יכול להגיע.

ג'מעה אזברגה: קופות חולים, מרפאות, בכלל אין לך.

ג'מעה אזברגה: ברגע שאין לך בפריפריה, בחוץ, שירות מספיק טוב, אתה תצטרך להגיע לבית חולים.

ג'מעה אזברגה: אתה יודע, התפוסה שם היא 200% לפעמים.

ג'מעה אזברגה: עכשיו, בעונה הזאת, 200% תפוסה, וזה מוסיף גם לזיהומים.

ג'מעה אזברגה: הכול קשור אחד בשני.

ג'מעה אזברגה: זו מערכת שעובדת אחד עם השני:

ג'מעה אזברגה: אם אתה נופל באיזו דרגה מסוימת באמצע, אתה יכול לשלם את זה במדרגה הבאה, וכך הלאה.

ג'מעה אזברגה: אני חושב, אם הכי חשוב עכשיו לעשות את הדברים – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

ג'מעה אזברגה: – – בצורה – להחליט ולבצע.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה לך.

מאיר כהן: תודה רבה לך, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מקלב, אחרון הדוברים.

קריאה: – – – אדוני היושב-ראש, לא יהיה זמן – – –

מאיר כהן: לא לא לא, אני מצטער.

מאיר כהן: ב-15:00 אנחנו צריכים לסגור את המליאה.

מאיר כהן: יש טקס הדלקת נרות בטרקלין.

מאיר כהן: אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, מכובדי היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו אולי לא כל כך מפנימים כשבאים ואומרים לנו שהממשלה, או משרד האוצר מקדם תוכנית, פותר בעיה אחת –במקרה הזה זה נושא הפנסיה של השוטרים – ומטיל קיצוץ רוחבי על המשרדים.

אורי מקלב: פעם חשבתי, כשעוד לא הייתי פה, חשבתי שקיצוץ רוחבי זה משהו, ככה, מִדברים – אולי מהשומנים, מהקצפת.

אורי מקלב: מתברר לנו שכשמדברים על קיצוץ רוחבי במשרדים, במשרד כמו משרד הבריאות, הפירוש הוא שזו גזרה.

אורי מקלב: ולא לבוא להגיד, אחרי ארבע שנים – אני, כחבר קואליציה, אני חושב שהאוצר פעל – לא היו גזרות.

מאיר כהן: גם ברווחה וגם בחינוך.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על בריאות, מדברים על רווחה, מדברים על כאלה שלפעמים המשמעות היא יותר ארוכת טווח.

אורי מקלב: משרד הבריאות, על ציר הזמן הזה, מתברר שזה לא על ציר ארוך, שלפעמים – כתוב: הרוצה לשקר – ירחיק עדותו; נותן את העדות יותר רחוקה, מרחיק את זה למקום רחוק, ואף אחד לא יודע אם הוא אומר אמת.

אורי מקלב: בקרוב, מייד, מיידית, יש לנו את התופעה הזאת שקופת כללית מודיעה שהיא לא תוכל לתקצב את בתי החולים הסמוכים על שולחנה, במיוחד הפרטיים, שאין להם שום מרווח של משחק, שהם מייד – אם אין העברת כספים, הם לא יכולים לשלם, הפרטיים; אין להם על מי להישען.

אורי מקלב: ההשלכה של זה זו פגיעה אמיתית, מיידית, בחולים, מעבר לכך שתוכניות, שעד – מערכת הבריאות כל כך על כרעי תרנגולת.

אורי מקלב: כולנו יודעים על הצפיפות שיש, על המחסור שיש, על חוסר הזמינות, הזיהומים; תוכניות חשובות, כפי שהתבטאו חברי הכנסת לפניי, שעד שמטמיעים אותן, עד שמוליכים אותן, עד שמעבירים אותן, אנחנו עוצרים אותן, בהחלטה מיידית של משרד הבריאות, מכיוון שהוא צריך להציג תוכנית לקיצוץ של 44 מיליון שקל, וזה כבר נוסף על קיצוץ של 96 מיליון שקל שהיה מתחילת השנה.

אורי מקלב: מה המשמעות כשאנחנו אומרים "קיצוץ רוחבי"?

אורי מקלב: קיצוץ רוחבי זה גזרה לציבור שמתבטאת בשירותי הבריאות ההכרחיים שלנו.

אורי מקלב: זה פוגע.

אורי מקלב: אם אנחנו לא יכולים לקדם את תוכנית הזיהומים בבתי חולים, שזה גורם התמותה הכי גדול שיש היום – גורם התמותה יותר מהכול זה הזיהומים – אם אנחנו לא יכולים לקדם אותה, אנחנו עוצרים את כל חדרי המיון.

אורי מקלב: כולנו יודעים שהיום חדרי המיון זה מסדרונות המיון.

אורי מקלב: אם את זה עוצרים, תוכניות כאלה עוצרים, בתי החולים לא יקבלו תקציב.

אורי מקלב: דיברתי קודם עם מנכ"ל הכללית – הוא אומר לי: אין בזה משחקים.

אורי מקלב: אני לא יכול להעביר את הכסף.

אורי מקלב: הפסיקו את הסכמי הייצוב – אין לי מה לשלם.

אורי מקלב: הוא אומר: אני לא מייצר.

אורי מקלב: גשם אולי יורד; כסף לא יורד מהשמיים.

אורי מקלב: המשמעות היא מאוד מאוד קריטית, ואני חושב שהכתובת היא לא משרד הבריאות כמו בעצם משרד האוצר.

אורי מקלב: יכול להיות שמשרד הבריאות בחר בתוכניות לקיצוץ, כי זה מה שהיה נראה לו.

אורי מקלב: אולי הוא חיכה שנעלה כאן ונציף את הדבר הזה, ונבוא ונגיד לאוצר: השמיכה היא קצרה.

אורי מקלב: קשה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

אורי מקלב: אם לעשות את זה, תמצאו דרכים אחרות איך לשפות את משרד הבריאות, שלא נצטרך לפגוע באנשים.

אורי מקלב: תודה רבה וחג חנוכה שמח.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, חבר הכנסת שמולי, אני מבין שההצעה היא להמשך דיון – – –

איציק שמולי: בוועדה.

מאיר כהן: להעביר את זה לוועדת הבריאות.

מאיר כהן: מאה אחוז.

מאיר כהן: אנחנו נצביע על כך שההצעה לסדר-היום תעבור להמשך דיון בוועדת הבריאות.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: שישה בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: ההצעה עוברת לוועדת הבריאות.

מאיר כהן: תם סדר-היום, הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, ב' בשבט התשע"ט, 10 בדצמבר 2018, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.