ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 384, 2018-12-04 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ו בכסלו התשע"ט, 4 בדצמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חג חנוכה שמח.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי מחזקים את ידי כוחות הביטחון, צה"ל, בצפון, שמנסים להביא שקט ושלווה לתושבי הצפון כולם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת יכולים להצביע על מנת להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי יפתח היום את הנאומים, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אני בא עכשיו מכיכר ספרא בירושלים.

נחמן שי: נמצאים שם – נמצאות ונמצאים שם – מאות ואולי אלפי אנשים בהפגנת מחאה שאין צודקת ממנה ואין ראויה ממנה, גם ביום הזה, שבו אנחנו נמצאים, כפי שציינת, בעיצומו של מבצע צבאי בצפון.

נחמן שי: אנחנו כבר צריכים ללמוד שנתייחס למבצע הצבאי בצפון כאילו אין הפגנת נשים וגברים, ונתייחס לאלה כאילו אין מבצע צבאי.

נחמן שי: כך צריך לנהוג במדינה מתוקנת, וזה יהיה נכון.

נחמן שי: שני הדברים האלה צריכים להימשך.

נחמן שי: אני חושב שהעובדה שמאות אלפים, אני מקווה, יצאו היום לרחובות וימחו על ההזנחה הנמשכת והולכת של הטיפול הממלכתי-ממשלתי בסוגיה הזאת – אני מקווה שהצעקה הזאת תניע סוף-סוף את הממשלה להשקיע את המשאבים.

נחמן שי: אנחנו משקיעים בכל כך הרבה דברים בבית הזה, אז כמה, 250 מיליון או 200 מיליון, ולפחות להתחיל את התהליך הזה, גם החינוכי, גם אכיפת החוק, גם חקיקה – כל הדברים שנדרשים כדי להגן על נשים במרחב הציבורי ובמרחב הפרטי במדינת ישראל.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בימים האחרונים היו פשיטה ומעצר של כ-40 רופאים – את חלקם לקחו מתוך המרפאות, אחרי שעברו את הבחינה הממשלתית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כולם למדו או באו עם תארים מארמניה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי כמה תהיות וכמה שאלות: אנשים שמשרד הבריאות נתן להם להיבחן, האם הוא לא בדק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא בדק את האישורים שלהם, את התעודות שלהם, איפה למדו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מההיכרות שלי עם האנשים, חלק מהם למדו במדינות אחרות ובאו והשלימו בארמניה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנראה בגלל התקופה הזו של השנים באו וחשבו שהכול מזויף והכול נקנה בכסף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יש גם שאלה אחרת שנשאלת: למה בשעות הבוקר המוקדמות, כאילו באים לכנופיות סמים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא להזמין את האנשים האלה לבוא לחקירה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקום לעצור אותם, לעשות את החקירה, ולא בצורה הזו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום יש אנשים שלומדים בארמניה, אנחנו לא יודעים מה יהיה בגורלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם פונים אלינו ותוהים: אנחנו לומדים שנים, התחלנו את הלימודים שלנו מהיום הראשון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אליי פנו אנשים שהיו חמש שנים באיטליה, משם עברו והשלימו את הזמן שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שחשוב שהרופאים יהיו טובים, ואנחנו לא רוצים אנשים עם תעודות מזויפות, אבל להתנהג ביתר כבוד לאנשים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, קודם כול חג שמח.

סופה לנדבר: שנית, אני רוצה לחבק ולחזק את הנשים והאנשים שאכפת להם מהמצב הנוכחי, מהאגרסיה שיש בחברה הישראלית, מהאלימות.

סופה לנדבר: אני רוצה לחזק אותם ולהגיד תודה על כך שהם מרימים את הצעקה הזאת, צעקה משותפת, ואני מאמינה שגם הממשלה וכולנו נצטרף לצעקה הזאת.

סופה לנדבר: אני רוצה לפנות לגברים, דווקא, ולהגיד להם: לגבר אלים אין מקום בחברה.

סופה לנדבר: על מי אתם צועקים?

סופה לנדבר: על מי אתם מרימים את היד?

סופה לנדבר: על מי?

סופה לנדבר: סמרטוטים אתם.

סופה לנדבר: את החוזק אתם מרימים על אישה יותר חלשה?

סופה לנדבר: אני רוצה לפנות לנשים: אל תשמרו את זה בבית.

סופה לנדבר: אם יש סימן אחד – לצעוק, לצעוק ולפנות לחברה ולפנות לאנשים שאכפת להם.

סופה לנדבר: ודבר שני, לרשויות החוק: לא לעשות חקירות, מי עשה, ומתי עשה ואיך עשה – מייד להגיב.

סופה לנדבר: בגלל שצעקה של אישה שפונה לרשויות החוק זאת צעקה שהיא סימן ראשון שהיא נמצאת במקום מסוים, מקום אלים.

סופה לנדבר: ועוד דבר אחד, גבר שהוא אלים – מייד לפנות לפסיכיאטר.

סופה לנדבר: הוא זקוק לטיפול.

סופה לנדבר: הוא חייב לקבל טיפול ולא להרים יד וצעקה, ואת הדבר שהוא עושה וגומר את החיים של אותה אישה.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביום שאנחנו עדים בו למחאת הנשים והשביתה כמחאה וזעם על רצח הנשים המתמשך ועל אוזלת ידם של הממשלה ושל משרדי הממשלה, היום אנחנו עומדים לצד כל אישה שהיא מאוימת וכל אישה שהופעלה אלימות נגדה, ביום הזה אני רוצה להזכיר לכולם בערבית: (אמר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: שיעור הנשים הערביות שנרצחו הוא גבוה.

מסעוד גנאים: מתחילת השנה נרצחו קרוב ל-12 נשים ערביות.

מסעוד גנאים: אנו זקוקים לכך שהמשטרה תפעל להרתיע ולהעניש את הרוצחים והפושעים, אבל בה בעת אנו זקוקים לתרבות, לחינוך ולהגברת המודעות לכך שיש להתייחס לאישה בכבוד הראוי לה.

מסעוד גנאים: הנביא, תפילת האל עליו וברכתו לשלום, אמר: "הנשים והגברים הם אחים.

מסעוד גנאים: מי שמכבד אותן הוא המכובד, ומי שמשפיל אותן הוא השפל".

מסעוד גנאים: עלינו לומר מסורת זו לא רק בלשוננו כי אם להגשים אותה בפועל.

מסעוד גנאים: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה, אדוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני קודם כול רוצה לברך בחג חנוכה שמח, ומכאן לשלוח עידוד וחיזוק לכוחות צה"ל שפועלים בצפון במסגרת הגנת הצפון, וכמובן ליישובים, על כל ההרכב הרחב שלהם, לאורך הגדר בוודאי.

איתן ברושי: עוד פעם רואים את חשיבותה של ההתיישבות לאורך הגבולות.

איתן ברושי: אבל גם אני רוצה להקדיש את הזמן הקצר שעומד לרשותי ולומר שמתחילת השנה נרצחו 24 נשים בישראל, כולל שתי נערות צעירות, בנות 13 ו-16.

איתן ברושי: בנושא הזה אין מקום לפוליטיקה ולחלוקה למפלגות, לא אופוזיציה וקואליציה, כולנו כאיש אחד.

איתן ברושי: לצד הקריאה הברורה והמחאה יש לנקוט גם צעדים מעשיים, אופרטיביים, וקודם כול לחזור ולאשר, אדוני השר, את הקמת ועדת החקירה הפרלמנטרית, שלא הייתה צריכה להידחות – להחזיר אותה למליאת הכנסת ולהתאחד כולנו סביב הקמת הוועדה; בו-זמנית ובמקביל, לאשר את התקציב שאושר מזמן, עם תוכנית פעולה, כדי לדכא, להילחם במציאות הזאת, שאנחנו לא מסכימים איתה.

איתן ברושי: רק צעדים מעשיים באמת יבטאו את הנכונות למגר את התופעה, ולא להסתפק – עמדתי היום עם עוד כמה ח"כים ועוזרים ואחרים, למעלה ברחבה בכנסת כאן, ואני בטוח שיחד עם רבים בכל רחבי הארץ, כנגד האלימות ונגד הרצח של נשים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, ראש ממשלתנו הראשון דוד בן-גוריון, בנאומו בשנת 1963, אמר משפט: "תדע כל אם עברייה כי הפקידה גורל בניה בידי המפקדים הראויים לכך", וזאת היום סיסמה כמעט בכל בסיסי צה"ל.

חמד עמאר: קודם כול אני חושב שהגיע הזמן לשנות את הסיסמה: "שתדע כל אם ישראלית", כי חוץ מיהודים בצבא יש דרוזים, יש עדות אחרות, לכן את המשפט הזה צריך לשנות.

חמד עמאר: אתמול הזדע

חמד עמאר: זעתי – ראיתי את הכתבה של כרמלה מנשה – ואני חושב שכל עם ישראל הזדעזע: התעללות קשה ביותר בחייל צה"ל בבסיס חיל האוויר, בושה למפקד של הבסיס הזה.

חמד עמאר: דיברתי עם החייל אתמול, אדוני היושב-ראש, השגתי את המספר שלו, דיברתי איתו, דיברתי עם האימא, דיברתי עם העורך דין.

חמד עמאר: אני לא אספר לכם מה שעבר החייל הזה, אני אתן רק דוגמה אחת פשוטה: החייל הזה שלושה חודשים אכל מחוץ לחדר האוכל, כי מנעו ממנו להיכנס לחדר האוכל.

חמד עמאר: שלושה ימים הוא לא אכל בכלל, כי אמרו לו: או שאתה שוטף את השירותים או שאתה לא נכנס לחדר אוכל ולא אוכל בכלל, לא נותנים לך אוכל.

חמד עמאר: קיבלתי את המכתב של מפקד חיל האוויר, שאומר על חייל אחר, שהצמיד לו נשק לראש – הצמיד לו נשק לראש ואיים עליו שיירה בו – 21 יום ריתוק.

חמד עמאר: אני קראתי את זה בעצמי.

חמד עמאר: נזיפה לחיילים האחרים שהתעללו באותו חייל.

חמד עמאר: אנחנו לא נשתוק על זה.

חמד עמאר: אני אומר לך: אני מעלה את זה היום כאן.

חמד עמאר: אני אפנה שנקיים דיון בוועדת החוץ והביטחון, אנחנו נקיים דיון שם.

חמד עמאר: אני חושב שאין מקום לאותו מפקד בסיס להישאר שם.

חמד עמאר: אין מקום לאותם קצינים שיישארו קצינים ויפקדו על חיילים.

חמד עמאר: אין להם מקום בצבא.

חמד עמאר: הצבא הוא צבא ערכי – אני הייתי בצבא, שירתי בצבא, אני יודע מה זה להיות מפקד – אסור להם להישאר בצבא יום אחד.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: בלשכות התעסוקה בנגב מתנכלים לנשים ולמבוגרים הבדואים בכך שעושים כל מיני תרגילים כדי למנוע מהם להגיע ולהתייצב בלשכה כדי לקבל קצבה.

טלב אבו עראר: מה עושים בלשכה?

טלב אבו עראר: שולחים את הנשים הבדואיות לעבודות שלא מתאימות.

טלב אבו עראר: בעלי העסקים שאליהם נשלחות נשים אלה מסרבים לחתום על אי-התאמתן לעבודה, ובזה הן מפסיקות להגיע ולהתייצב בלשכת התעסוקה.

טלב אבו עראר: לכן הן נקלעות למצוקות כלכליות.

טלב אבו עראר: היו מציעים עבודה מתאימה, לפי התנאים הקיימים, בהתחשב בכך שלנשים אלו אין תחבורה ציבורית וגם אין להן כל גישה אפילו להגיע לעבודה.

טלב אבו עראר: ביום זה של שביתת נשים והפגנות בכל רחבי הארץ על רצח נשים, נראה שזה רצח מסוג אחר.

טלב אבו עראר: רצח נשים בכלל אנחנו מגנים ומוקיעים, ועל הממשלה לשים את ידה על הרוצחים ועל המתעללים בנשים ורוצחים אותן.

טלב אבו עראר: אבל מכובדי היושב-ראש, גם זה רצח, כשאתה זורק אישה למעגל העוני, כמו את האישה הבדואית בנגב.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, ואחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

ניבין אבו רחמון: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אתמול הרסה רשות המים את מעיין אל-קסטל על אדמות הכפר ציפורי – ספוריה – ליד נצרת, שתושביו גורשו ממנו במהלך הנכבה בשנת 1948.

ניבין אבו רחמון: המעיין הזה הוא מקום היסטורי בעל חשיבות סמלית לתושבי ספוריה והאזור.

ניבין אבו רחמון: הוא משמש גם מקור מים לחקלאים, שנוטעים את השדות שלהם עד יום זה על פי החלטת בית משפט משנת 1955.

ניבין אבו רחמון: ההריסה בוצעה על ידי המשטרה בלי צו בית משפט, חרף התנגדות החקלאים, שנפגעה פרנסתם, והתנגדות התושבים, שנהרס אתר היסטורי בעל משמעות לאומית מול עיניהם בלי שום סיבה.

ניבין אבו רחמון: אני קוראת לשר האנרגיה יובל שטייניץ להתיר את בניית המעיין מחדש ולמנוע כל פגיעה במעיין אל-קסטל.

ניבין אבו רחמון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: אני ליד ספוריה, כן, ליד ציפורי.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להגיד לחברי חבר הכנסת חמד עמאר שדווקא בגלל: תדע כל אם עברייה שמסרה גורל בנה בידי מפקדים הראויים לכך – אני לא חושב שצריך לשנות את זה – אני מתבייש יותר במה שעשו שם.

אלעזר שטרן: מי שהתנהג ככה לחייל דרוזי לא ראוי להיות מפקד בצה"ל.

אלעזר שטרן: אתה יודע, אנחנו על השוויון ועל השירות כתף אל כתף לא צריכים לדבר, אבל מבן-גוריון אי-אפשר לבקש לשנות את הדברים החשובים שהוא אמר.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף למברכים את צה"ל על הפעולה, וכולנו מחזיקים אצבעות ומתפללים שהפעולה הזאת תיגמר, שיוסר איום מעל תושבי הצפון וחיילי צה"ל כולם ישובו בשלום מכל המשימות שלהם.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד משהו לראש הממשלה.

אלעזר שטרן: אני לא חושב שאת העיתוי של המבצע הזה ראש הממשלה בחר ליום אחרי פרסום ממצאי החקירות, ואני מבקש מראש הממשלה שלא יאשים את המפכ"ל שאת פרסום החקירות הוא בחר לפרסם יום לפני שהוא מסיים את התפקיד.

אלעזר שטרן: גופי הביטחון של מדינת ישראל – הרמטכ"ל, המפכ"ל, ראשי זרועות הביטחון כולם – אסור לנו להטיל ספק, שיקולים זרים, בפעילות החשובה שהם עושים לטובת החיים של כולנו כאן.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה, אדוני.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עכשיו חזרתי מבית ספר אלמג'ד בשגב שלום, שם הפגינו תלמידי תיכון ותלמידות תיכון כמובן על האלימות כלפי נשים ורצח נשים, שלצערנו הרב מתפשטת כמעט כל יום מתחילת השנה.

ג'מעה אזברגה: אבל באותו עניין, אדוני היושב-ראש, אני קורא שכתב של מעריב אבישי גרינצייג פרסם שבית משפט פרסם את שיטות החקירה של השב"כ ביישוב ביר הדאג'; שיטות שבהן לחצו על אנשים שהולכים להעניש אותם עונש קולקטיבי, הריסת בתים קולקטיבית, על מנת להסגיר עבריין או בן אדם שמבריח סמים, ואלו שיטות פסולות.

ג'מעה אזברגה: השיטות האלה, אדוני, לא קורות – וגם זאת קביעה של בית המשפט העליון – במדינה דמוקרטית.

ג'מעה אזברגה: באותו עניין, אני הגשתי לפני שנה הצעה לדיון על חקירות שב"כ שעלולות להביא להפללת חפים מפשע.

ג'מעה אזברגה: עדיין לא התקיים הדיון הזה, למרות שזה אושר בנשיאות, אדוני היושב-ראש, ואני חושב שבאלימות הגואה היום במדינה יש גם אלימות של הממסד או של המוסדות, ואף אחד לא צועק כלפי האיום הזה והאלימות הזו.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

חיים ילין: סליחה, ביקשתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם לא רשום לי, אבל חבר הכנסת חיים ילין, יש לנו עוד זמן, בבקשה, אדוני.

חיים ילין: תודה, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: סליחה, הרמתי את היד.

חיים ילין: אבל בהזדמנות זאת אני כבר מבקש מכל הנשים גם סליחה שאנחנו הגברים לא עושים מספיק כדי בעצם להילחם מול האלימות הברוטלית הזאת נגד נשים.

חיים ילין: אתמול גם התפרסם סקר בידיעות אחרונות ש-89% מההורים לא היו שולחים את הילדים שלהם להשתתף בחוגים עם ילדים שיש להם מוגבלויות.

חיים ילין: אני גם שומע היום בבוקר, בדרך לכנסת, איך התעללו בחייל דרוזי, באותו חייל דרוזי.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, יש מכנה משותף לשלושת האירועים האלה – זה חינוך, חינוך, חינוך ועוד יותר חינוך.

חיים ילין: אז אני פונה פה לשר נפתלי בנט, שהוא שר החינוך: חמש יחידות בפונקציות מתמטיות לא יפתרו את הבעיה; חמש יחידות באנושיות וערכים יפתרו את כל הבעיות.

חיים ילין: אולי הגיע הזמן שניבחן גם על הבגרויות האלה, האמיתיות, של החיים.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן, באמת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני בנימה אישית רק רוצה לומר לך, חבר הכנסת ילין, וגם לח"כים ולח"כיות שדיברו בנאומים בני דקה, שאני קצת יותר מעודד, כי מאוד חרה לי שהמאבק בתופעה הנוראית של אלימות נגד נשים כביכול הפך לעניין של נשים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עכשיו כאן דיברו ח"כים וח"כיות כבר בלשון זכר גם כן – – –

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב, שבכלל, אישה לא צריכה להתבייש בזה ששכנה שהיא מדברת איתה במדרגות חטפה מכות; גבר צריך להתבייש ששכן שלו, שהוא מפטפט איתו במדרגות, החטיף מכות.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני חושב שהמאבק הזה הוא מאבק משותף של כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שגם הערב בכיכר זה יבוא לידי ביטוי בנוכחות רבה של גברים שם, בכיכר.

יולי יואל אדלשטיין: << הלסי >> ציון יום היציאה והגירוש של יהודי מדינות ערב ואיראן << הלסי >>

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא אחר: ציון יום היציאה והגירוש של יהודי מדינות ערב ואיראן, הצעות מס' 11478 ו-11493, במסגרת הצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את הישיבה לציון יום היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ואיראן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת מכוח חוק שחוקקה הכנסת הקודמת, בשנת 2014, שלפיו מדינת ישראל תפעל להגברת המודעות לפליטים היהודים שגורשו ממדינת ערב ולמיצוי זכויותיהם לפיצוי על רכושם האבוד.

יולי יואל אדלשטיין: על זה כנראה צריך לומר: עדיף מאוחר מאשר אף פעם לא.

יולי יואל אדלשטיין: החוק קובע כי הכנסת תציין את היום הזה סביב 30 בנובמבר כל שנה, כלומר יום אחרי כ"ט בנובמבר – תאריך קבלת תוכנית החלוקה בעצרת האו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: יש לכך סיבה פשוטה: לאחר אותה ישיבה חגיגית בניו יורק התגבר מאוד הלחץ על היהודים שחיו בארצות ערב, והקרקע מתחת לרגליהם החלה לבעור, פשוטו כמשמעו.

יולי יואל אדלשטיין: בחלב שבסוריה, שבה התקיימה קהילה עתיקה ומפוארת, פרעו הערבים פרעות נוראות ביהודים; יומיים לאחר החלטת האו"ם תקף אספסוף את הרובע היהודי והעלה אותו באש.

יולי יואל אדלשטיין: מאות נפצעו, 75 יהודים נהרגו, ורוב הקהילה נמלטה על נפשה.

יולי יואל אדלשטיין: חכם משה טוויל, שהיה הרב הראשי של קהילת חלב, העיד איך ראה בעיניים כלות את ההמון מתאסף ליד בית הכנסת העתיק וצועק: פלסטין בלדנא, ואל-יאהוד כלבנא, כלומר: פלסטין היא הארץ שלנו, והיהודים הם הכלבים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך הוא נאלץ לראות גם את ספרי התורה מוצאים מארון הקודש ונשרפים בראש חוצות, בלי שהוא או אף אחד אחר יוכל להציל אותם.

יולי יואל אדלשטיין: לצערנו, אירועים דומים התרחשו גם בארצות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: היהודים גורשו מבתיהם בצורה לא אנושית תוך שהורגים בהם, גוזלים את רכושם ומבזים את כבודם.

יולי יואל אדלשטיין: היום אנחנו מציינים את גירוש היהודים מארצות ערב בראש מורם ובקומה זקופה.

יולי יואל אדלשטיין: אלו שביקשו להחריב את בתי הכנסת ולרמוס את חיי היהודים רואים איך בארץ ישראל השתקמו היהודים המגורשים, בנו בה פי כמה וכמה בתי כנסת והקימו בה חיים חדשים ועצמאיים.

יולי יואל אדלשטיין: לעולם לא נשכח את המאורעות הקשים שעברו על אחינו יהודי ערב ואיראן בתקופה שקדמה להקמת המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: לעולם לא נשכח את הנרצחים, את המגורשים, את הקהילות שנחרבו ואת ספרי הקודש שנשרפו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מחויבים גם היום להשגת פיצוי הולם לכל אלה שבתיהם נשדדו ורכושם נגזל, ואני מקווה שהישיבה הזאת תהיה עוד אבן דרך במסע לתיקון העוול ולהשבת הצדק ההיסטורי על כנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל המציעים את הנושא לסדר-היום, ומזמין קודם כול את חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה על פתיחת דבריך.

מיכאל מלכיאלי: באמת הסברת, בטוב טעם, כדרכך, למה ציון היום הזה הוא חשוב, חשוב מאוד.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שציון היום הזה הוא באמת אבן דרך משמעותית, כי לצערי הסיפור האמיתי של היהודים ממדינות ערב – הדור הצעיר לא מודע לו, הדור הצעיר לא יודע.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא נלמד בבתי הספר של משרד החינוך, לצערי הרב.

מיכאל מלכיאלי: מי שקצת נובר בספרי הקודש רואה את ההקדמה של המחברים, מה הם עברו במדינות ערב, וקצת מתחבר לסיפור, אבל ברור לי שאדם, ילד רגיל שגדל בתל אביב או ברעננה, לא באמת מודע.

מיכאל מלכיאלי: יש ארצות שאנחנו יודעים מה עברו היהודים שם – בברית המועצות, ודאי בתקופת השואה, יהודים שעברו משאים – אבל יש מי שחושב שבמדינות ערב בתקופות מסוימות עברו השנים על מי מנוחות, וזה ממש לא ככה.

מיכאל מלכיאלי: מדברים על המושג של הרכוש היהודי שאף פעם לא שב, ומעולם גם לא עלתה, עד כמה שידוע, דרישה להחזיר את הרכוש היהודי מהמקומות האלה.

מיכאל מלכיאלי: קהילות שלמות של יהודים במרוקו, באפגניסטן, בכורדיסטן, בפרס, בלוב ובחלב, כמו שהזכרת, אדוני היושב-ראש, אינן היום.

מיכאל מלכיאלי: הן אינן היום, כי כולם עלו מתוך השקפה ציונית יהודית אמיתית לבוא לכאן לארץ, לבוא וליישב את הארץ.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני שואל את עצמי – דבר שגם הוא, לצערי הרב, לא נלמד: האם אותם יהודים, שאחרי מאות ואלפי שנים של מסירות נפש, ממש בתוך חברה עוינת, חלק מהשנים, האם הם באו לכאן ובאמת התקבלו בזרועות פתוחות?

מיכאל מלכיאלי: האם הם באו לכאן וקיבלו את הכבוד האמיתי שמגיע להם?

מיכאל מלכיאלי: האם הם באו לכאן בידיעה שהממסד במדינת ישראל ידע שהם משאירים מאחוריהם הרבה כסף?

מיכאל מלכיאלי: הסבא שלי, זיכרונו לברכה, מצד אימי, השאיר הרבה כסף בחוץ לארץ.

מיכאל מלכיאלי: היו לו חנויות, היה לו הכול.

מיכאל מלכיאלי: הוא עזב את הכול והגיע לכאן בעירום ובחוסר כול, מתוך אמונה, מתוך ידיעה שצריך לבנות את הארץ, מתוך ידיעה שבמשך אלפי שנים הוא ואבותיו התפללו לשוב לציון ברחמים, והינה, הקדוש ברוך הוא נתן לנו חיוך משמיים והקים את המדינה.

מיכאל מלכיאלי: האם באמת אנחנו מעבירים לדור הבא באיזו "קבלת פנים" – אני אומר במירכאות – קיבלו את אותם יהודים?

מיכאל מלכיאלי: האם קיבלו את מה שמגיע להם?

מיכאל מלכיאלי: התשובה היא, לצערנו הרב, לא.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו היום יודעים יותר מתמיד על קבלת הפנים שהממסד במדינת ישראל קיבל אותם – בצורה לא מכבדת, בצורה מזלזלת.

מיכאל מלכיאלי: עזבו את נושא הדת, שהעבירו אלפי יהודים על דתם – אני אומר את זה בצער גדול: אנשים שבאו לכאן ורצו לקבל חינוך דתי לא קיבלו חינוך דתי.

מיכאל מלכיאלי: הסבא שלי, זיכרונו לברכה, שהיה אדם דתי ממשפחה של רבנים, הגיע ושמו אותו באיזה מקום של פחונים, מעברה.

מיכאל מלכיאלי: הוא ביקש לשלוח את הילדים שלו למקום דתי, לא נתנו לו את זה, לא נתנו לו אופציה כזאת בכלל.

מיכאל מלכיאלי: ומה ענו לו?

מיכאל מלכיאלי: אם לא תשלח את הילדים למקום מסוים – שמחללים שם שבת, אכלו שם לא כשר – לא תקבל אפשרות לעבודה, לא תקבל אפשרות לפרנסה, לאוכל, לתלושים.

מיכאל מלכיאלי: מדובר על אנשים שחלקם לא ידעו את השפה.

מיכאל מלכיאלי: אנשים אינטליגנטים, כתבו ספרים, היה להם עושר גדול מאוד של תרבות, של שירה – הכול נמחק ברגע, רבותיי.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, זה לא נחלת העבר; לצערנו הרב, עד היום, קודם כול, זה לא מושרש בספרי הלימוד, כמה צריך להיזהר קודם כול מגזענות.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו שומעים, למשל, על מה שחברי חמד עמאר דיבר מקודם – רבותיי, זה מגיע מאותו מקום.

מיכאל מלכיאלי: זה לא משנה אם זה ליהודי או לדרוזי; הגזענות, לצערנו הרב, מושרשת, והיא נמצאת.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו הספרדים, כשהגענו לארץ חווינו את זה על בשרנו.

מיכאל מלכיאלי: אני שמעתי מסבי, זיכרונו לברכה, כל הזמן על היחס.

מיכאל מלכיאלי: אני אספר לך, אדוני היושב-ראש – סיפרתי את זה פה פעם: סבא שלי, אני זוכר שכשהייתי נער, ביקשתי ממנו ללכת להצביע בבחירות.

מיכאל מלכיאלי: הרבנים ביקשו.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: לא, הכול שם מכור מראש.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי: מה פירוש "מכור מראש", יש בחירות, סופרים את הקולות.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר: לא.

מיכאל מלכיאלי: כשאני באתי להצביע, הביאו לי את הפתק והמעטפה.

מיכאל מלכיאלי: במושב, כשהוא הגיע, אמרו לו: תכניס את זה לפה ותשים שם.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, ככה התייחסו אליהם, לצערנו הרב.

מיכאל מלכיאלי: אז אני קודם כול רוצה להודות על היום הזה ועל הפתיחה שלך, אדוני היושב-ראש, ואני רוצה לבקש משר החינוך: הדברים האלה, אסור שיישכחו, אסור שיעברו ככה רק ליום בכנסת; צריכים ללמוד אותם, ואם לא נלמד אותם – אנחנו לא נדע למגר את התופעה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי על דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת קסניה סבטלובה לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אלי אלאלוף.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום יום חשוב מאוד מאוד, יום הגירוש והיציאה של יהדות ארצות ערב והאסלאם – אני בכוונה אומרת לא רק איראן, כי בחוק המקורי, שהתקבל פה לפני כמה שנים, לדעתי חייבים לעשות בו תיקון ולהכניס עוד כמה ארצות שהן לא ארצות ערב אבל מצד שני גם לא איראן אלא ארצות מוסלמיות כגון אפגניסטן, שגם משם גורשו יהודים, גם משם היו פליטים יהודים.

קסניה סבטלובה: אני, רק שאלה: מדוע היינו צריכים לחכות כל כך הרבה שנים כדי שמדינת ישראל תתחיל לדבר בפה מלא על זכותם של הפליטים היהודים?

קסניה סבטלובה: כמה פעמים אתם חושבים – אם אנחנו נכנסים לגוגל, כמה פעמים מופיע שם מטבע הלשון "פליטים פלסטינים"?

קסניה סבטלובה: מאות אלפים, מיליוני פעמים, ואנחנו מדברים רק על כמה עמודים ראשונים.

קסניה סבטלובה: כשאנחנו כותבים "פליטים יהודים", the Jewish refugees, האם אנחנו נקבל אותו מספר תוצאות?

קסניה סבטלובה: מובן שלא.

קסניה סבטלובה: הנושא הזה לא שגור בפי אף היסטוריון ואף חוקר, מלבד אלה שממש חוקרים את התחום הצר מאוד הזה.

קסניה סבטלובה: לצערי הרב, במהלך 70 שנה כמעט שלא נגעו בו, ואנחנו בעצם נמצאים בפני עובדה שאחרי 70 שנה, אחרי שרבים כבר הלכו לעולמם, רבים מאלה שחוו את הזוועות, את הפרעות, את הפרהוד, שעוד היה כאמור לפני ההקמה של מדינת ישראל, בשנת 1941 בעיראק; רבים מאלה שנושלו מרכושם, שנאלצו לוותר גם על האזרחות שלהם, כמו שגם אנחנו היינו ועשינו את זה – כן, יהודי ברית המועצות נאלצו לוותר על זה יחד עם כל הזכויות שלהם: לאומיות, פרטיות וכל הזכויות באשר הן – הם הלכו לעולמם ולא יכולים לספר יותר את הסיפור.

קסניה סבטלובה: אז השאלה היא: חוץ מלציין את היום הזה כאן בכנסת – ומצערת אותי, כמובן, כמות המחוקקים הדלה יחסית שנמצאת פה אבל אני מקווה שרבים גם צופים בשידורים של ערוץ הכנסת ועוד יצפו בנאומים האלה ובציון של היום הזה – מה עוד נעשה בתחום של החינוך כדי באמת גם להנציח את זכרם של אלה שנפלו בדרך לכאן, לארץ ישראל, גם להנציח את זכרן של הקהילות שהיו קיימות שם, בגולה, במהלך כל כך הרבה שנים ואינן עוד, וגם בעצם לפאר ולחגוג את המגוון העצום שיש לנו כאן במדינת ישראל, ובדיוק בגלל זה המדינה שלנו כל כך יפה?

קסניה סבטלובה: אנחנו פסיפס אנושי מדהים, רבותיי וגבירותיי.

קסניה סבטלובה: אנחנו פסיפס אנושי, התקבצנו באמת מכל הקצוות של העולם, וזה מה שעושה את ישראל כל כך מיוחדת.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו פותחים עכשיו את ספרי הלימוד של הילדים שלנו – לי יש תאומות, ואני בודקת כל שנה ב-30 בנובמבר, התאריך הזה חשוב לי מאוד כי אני בכנסת הקמתי את השדולה לשימור של המורשת והתרבות של יוצאי ארצות ערב והאסלאם; אני פותחת את הספרים שלהן, אני מסתכלת על הלו"ז שלהן, אני שואלת שאלות: האם למדתן משהו היום שקשור ליום הזה?

קסניה סבטלובה: ואני נענית בשלילה.

קסניה סבטלובה: ככה זה גם בבתי ספר אחרים, והעניין לא שונה גם כאשר אנחנו מדברים על, נגיד, ימים חשובים שחשובים לקהילות אחרות, למשל לקהילה שלי, כמו יום הניצחון על גרמניה הנאצית.

קסניה סבטלובה: כל הדברים האלה לא נכללים במערכת החינוך של הילדים שלנו.

קסניה סבטלובה: עכשיו, זה דבר טוב ונפלא לחגוג את הישראליות החדשה, את הציונות, כמובן, אבל להתעלם מהעבר שלנו?

קסניה סבטלובה: העבר המפואר של העם היהודי?

קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על קהילות בבל, אם אנחנו מדברות על רבנים גדולים, שאת שמם ספק אם הילדים שלנו אי פעם ידעו – הרב שבזי, מי שמע עליו?

קסניה סבטלובה: ואם שמע, אז זה רק בהקשר של איזשהו רחוב בנווה צדק שלשם יוצאים לבלות ולא בהקשר של הכתבים החשובים שלו.

אלי אלאלוף: אז תשירי – – –

קסניה סבטלובה: אני לא אשיר פה כי אתם לא תרצו לשמוע את מה שיש לי לשיר, אבל אני יכולה רק להגיד שהעניין לא מסתכם בכך שאנחנו רק נזכור את אשר קרה אז, כאשר יצאו – גורשו, לא יצאו: רבים באמת יצאו מהשליחות הציונית הגדולה שהם חשו, אבל רבים אחרים נושלו.

קסניה סבטלובה: הם גורשו מבתיהם.

קסניה סבטלובה: לא מספיק שרק נזכור את זה, גם חייבים שאנחנו והילדים שלנו נתעמק בהיסטוריה המפוארת שהייתה שם.

קסניה סבטלובה: האנשים האלה לא באו יש מאין ומדינת ישראל עשתה להם טובה שקלטה אותם – לא לא לא לא; כל אחד וכל אחת הם אבן חשובה שבנתה את היסודות של מדינת ישראל שאנחנו חיים בה היום.

קסניה סבטלובה: לכל אחד ואחת יש תרומה.

קסניה סבטלובה: אני שמחה מאוד על ההתעוררות המדהימה שאנחנו חווים בשנים האחרונות, שאנשים כבר לא מתביישים במוצא שלהם, לא מתביישים בשפה שלהם; יוצאים בכל מיני מסגרות כאלה ואחרות, וחוגגים את מה שהם, את מה שההורים שלהם היו, את הזיכרונות היפים של אז וגם את הזיכרונות הכואבים של אז.

קסניה סבטלובה: כי כל זה, בעצם, מייחד את המדינה שלנו בייחוד מאוד מאוד מסוים.

קסניה סבטלובה: אני קוראת למשרד החינוך להמשיך לפעול בהמשך להמלצות של ועדת ביטון, שממה שבדקתי, רוב ההמלצות שלה לא יושמו עד היום.

קסניה סבטלובה: אני, רק שאלה: מדוע?

קסניה סבטלובה: מדוע אנחנו צריכים לחכות עוד דור ועוד דור ועוד דור כאשר כבר לא יהיה מי שיספר כבר, שלא יהיה מי שבאמת – "והגדת לבנך", כן, ככה מלמדים אותנו – אבל לא יהיה מי שיגיד לבנך ולבתך.

קסניה סבטלובה: אני מסיימת ורק קוראת לשר החינוך נפתלי בנט, למשרד לשוויון חברתי, לא להסתפק באירועים נוצצים כאלה ואחרים שעושים בבנייני האומה או בארנה או במקומות אחרים אלא להשקיע בחינוך של ילדינו.

קסניה סבטלובה: מפה הכול מתחיל ובזה הכול גם נגמר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אלאלוף, בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, אדוני השר גלנט, חבריי חברי הכנסת, אני בטוח שאני אפתיע הרבה אנשים – המעט שיש פה, אבל גם את אלה שאחר כך יבדקו את זה: טעות גדולה לדבר על גירוש שכאילו אוטומטית זה גם יציאה.

אלי אלאלוף: כל היסטוריה של כל קהילה יהודית בארצות ערב ובאיראן, יש לה לפעמים גם את זה וגם את זה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד – ואין לי ברירה, אני קרוב לליבי, מודה באשמה, קרוב לעצמי – אני לא זוכר שהיה גירוש של יהודים ממרוקו.

אלי אלאלוף: היהודים עזבו את מרוקו.

אלי אלאלוף: ואני אתמקד, למרות שהייתי יכול להגיד בדברים מסוימים אותו דבר בתימן, לא בתקופה האחרונה: לא היה גירוש יהודים ממרוקו; ההפך, מרוקו שיתפה פעולה עם מדינת ישראל כדי שהיהודים שהחליטו לעזוב את מרוקו יצאו את מרוקו.

אלי אלאלוף: לעשות הכללה על כל המדינות, כאילו כולם גורשו או כולם יצאו – אני אומר לכם, במרוקו לא גורשו.

אלי אלאלוף: לא גורשו, מהסיבה הפשוטה, כי בחרו מתוך ציונות, גם מיסטית וגם מודרנית, להגיע לישראל.

אלי אלאלוף: את זה מאוד חשוב שנדע.

אלי אלאלוף: ולכן כשמדביקים לי או לחבריי ממרוקו שאנחנו פליטים, זה לא נכון.

אלי אלאלוף: אני בחרתי לחיות במדינה שלי, מדינת ישראל, מתוך הציונות הכי טבעית שקיבלתי בבית, וחלק מההורים של ההורים שלי הגיעו לישראל במאה ה-19 ובלי גירוש.

אלי אלאלוף: לחשוב שמי שעזב את מרוקו השאיר את רכושו – אני מת לפגוש את הראשון הזה.

אלי אלאלוף: אין דבר כזה.

אלי אלאלוף: מכרו מהר, אבל לא יצאו בלי; גם עכשיו, למרות שהמדינה לא עושה מספיק כדי להביא את הרכוש של היהודים.

אלי אלאלוף: זו גם הסיבה שהיום היחסים בין הקהילה היהודית ממרוקו בחוץ-לארץ למרוקו הם מאוד מיוחדים.

אלי אלאלוף: רק לפני שבועיים, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם זה הגיע לידיעתך, יותר מ-30 ישראלים הוזמנו על ידי ממשלת מרוקו לכנס מיוחד של יהודי מרוקו בעולם, במרקש.

אלי אלאלוף: הם אמרו "בלי פוליטיקאים", אז לא יכולתי להיות.

אלי אלאלוף: אבל השאר כן קיבלו.

אלי אלאלוף: היום, לאור היחסים שהיו מדורי-דורות במרוקו בין יהודים למוסלמים – הם מזכירים לנו, חלק מהם, בעיקר הברברים, שאנחנו היהודים היינו במרוקו לפני האסלאם, וזה אפילו נכון.

אלי אלאלוף: המלכה אל-כאהינה של הברברים – כאהינה, כשמה כן היא, יהודייה.

אלי אלאלוף: היום מלך מרוקו, שייבדל לחיים ארוכים, עוזר לשיפוץ ולשיקום בתי כנסת בפס; גם בית הכנסת שבו התפללתי, של רבי בצלאל מנסנו, בשיפוץ במימון ממשלת מרוקו; בית כנסת אבן דנאן, שנחשב לאחד הוותיקים – גם; בית כנסת של אלפסין – גם; בתי קברות יהודיים נשמרים בצורה קפדנית.

אלי אלאלוף: אבל, לצערנו, אנחנו בשוונג: גירשו אותנו, גנבו אותנו, אז אין יחסים.

אלי אלאלוף: בין הממשלים יש יחסים – בין הממשלה שלנו לממשלת מרוקו, רובם ב"שושו", ובצדק – אבל יש לנו יכולת היום להגיע, לעלות לקבר אבי, המסודר מאוד, בבית קברות בפס; לקבל יחס אדיר ועדין של הערבים במלאח, איפה שגדלתי.

אלי אלאלוף: לכן כדאי גם שנשנה את הצורה ללימוד את ההיסטוריה של הקהילות השונות כשמדברים.

אלי אלאלוף: אפשר לעשות יום משותף, אבל שנתייחס לכל אמת ואמת, ולא בהכללה, כי זה רק מזיק, בוודאי לאמת ולהיסטוריה המשותפת שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלי אלאלוף.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הממשלה ישיב השר יואב גלנט.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני משיב כאן בשם השרה לשוויון חברתי גילה גמליאל.

יואב גלנט: התכנסנו כאן לציין בכנסת ישראל את יום היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן.

יואב גלנט: במשך אלפי השנים שקדמו להקמת מדינת ישראל חיו בארצות ערב ואיראן למעלה ממיליון יהודים.

יואב גלנט: הם התגוררו בקהילות משגשגות ומפותחות וניהלו חיי קהילה תוססים ועשירים.

יואב גלנט: קהילות אלו מגלמות בהן אלפי שנים של מסורת, תרבות, מנהגים, אחדות וכמיהה לארץ ישראל.

יואב גלנט: המשרד לשוויון חברתי, מתוקף חוק, שם כיעד להביא לידיעת הציבור הישראלי את הסיפור של יהדות מדינות ערב ואיראן כחלק מהסיפור היהודי השלם, ולהוביל פעילות ששמה לנגד עיניה את השימור וההנחלה של המורשת והמסורת של קהילות, תפוצות ועדות ישראל השונות לדורי-דורות, ובהן של קהילת תוניסיה המפוארת.

יואב גלנט: בשנה החולפת הממשלה העבירה החלטה בדבר תיעוד מורשת קהילות יהודי ערב ואיראן, שבה הוחלט כי המשרד לשוויון חברתי יפעל במאמץ לאומי לתיעוד מסיבי של עדויות אישיות וקבוצתיות של בני הקהילות יוצאי מדינות ערב ואיראן.

יואב גלנט: בנוסף, עברה החלטת ממשלה בדבר הענקת פרס ראש הממשלה לחוקרים ולמחקרים אקדמיים אודות קהילות ישראל במדינות ערב כחלק מהצורך בתיעוד קהילות מפוארות אלו, ומדי שנה מעניק ראש הממשלה פרס לחוקרים המובילים בתחום.

יואב גלנט: בחודשים האחרונים מתקיים תהליך בין-לאומי, בשיתוף המועצה לביטחון לאומי במשרד ראש הממשלה, לאומדן והערכה של שווי הרכוש היהודי שנותר בארצות ערב ואיראן, וכבר בחודשים הקרובים נוכל לדבר על מספרים, ומתוך כך גם לגבש מתווה פעולה למיצוי זכויות יהודי ארצות ערב ואיראן על רכושם.

יואב גלנט: ממשלת ישראל רואה חשיבות רבה בפעילות לאומית להרחבתו ולהעמקתו של השיח החברתי והציבורי בזהות יוצאי מדינות ערב ואיראן, תוך שימת לב להיבטים ההיסטוריים, התרבותיים והחברתיים-כלכליים של יהדות ערב ואיראן.

יואב גלנט: בכוונת המשרד לשוויון חברתי להטמיע את העדויות והסיפורים בבסיסי המידע הלאומיים של מדינת ישראל כאבן יסוד במורשת הישראלית, בקידום הלכידות החברתית בישראל ובמתן ביטוי ממשי לרב-גוניות בחברה, תוך חיזוק תחושת השייכות של החברים והצאצאים של קהילות אלה.

יולי יואל אדלשטיין: מה השר מציע מבחינה פרוצדורלית?

יולי יואל אדלשטיין: להסתפק בדבריו?

יולי יואל אדלשטיין: להעביר לוועדה?

יואב גלנט: אני מציע להסתפק בדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: האם המציעים – – –

קסניה סבטלובה: אני מציעה להעביר לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: להעביר לוועדה?

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יואב גלנט: אז גם בוועדה.

יואב גלנט: אין בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יואב גלנט.

יולי יואל אדלשטיין: נרשמו לעמדה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: לא ביקשו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שיש בקשה של השר, כך לפחות על פי התקנון, להעביר את הדיון לוועדה, אז אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד דיון בוועדה יצביע בעד, ומי שמבקש להסיר את הנושא מסדר-היום יצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 14, אין מתנגדים או נמנעים, לכן אני קובע שהנושא של ציון יום היציאה והגירוש של יהודי מדינות ערב ואיראן יידון בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/819); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 62) (משלוח חשבונית לצרכן בסמוך למועד החיוב), התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שתציג את ההצעה היא חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: אדוני השר, כנסת נכבדה, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 62) (משלוח חשבונית לצרכן בסמוך למועד החיוב) – זו הצעת חוק קטנה ופשוטה, אבל לצערי עד היום, בעצם, לא נכנסה לתוקף.

מירב בן ארי: הצעת החוק הזאת הגיעה לאחר פניית ציבור שקיבלתי, שהתייחסה ספציפית לאפליקציה לתשלום חניה בעיר, שאני מניחה שכולכם מכירים ומשתמשים בה.

מירב בן ארי: הצרכנים שילמו כל חודש בסוף החודש את החשבון, אבל החשבונית הגיעה אחרי ארבעה-חמישה חודשים.

מירב בן ארי: קראתי את הפנייה של אותו אדם, וזה נראה לי פשוט מאוד, ולא הצלחתי להבין למה אם אדם משלם הוא לא מקבל את החשבונית שלו בזמן.

מירב בן ארי: הגשתי את הצעת החוק גם בתמיכה של חברי כנסת מהאופוזיציה.

מירב בן ארי: ניהלנו דיון עם חברי איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שניהל דיון שנראה היה שיסתיים בעשר דקות וגלש לשעה וחצי כמעט, כי מסתבר שזה לא כזה פשוט לשלוח – – –

איתן כבל: – – – חברי כנסת, בעיקר חדשים, אומרים: זאת שורה.

מירב בן ארי: שורה.

מירב בן ארי: נכון.

איתן כבל: לא יודעים שהשורה הזאת, לפעמים, יכולה להיות יותר גדולה מחוברת של 40 עמודים.

מירב בן ארי: זה נכון.

מירב בן ארי: היינו כמעט שעה וחצי.

מירב בן ארי: על מה?

מירב בן ארי: על העניין – כי אם הוא ביקש ואם הוא לא ביקש, האם כן ישלחו לו.

מירב בן ארי: בקיצור, כמו שאמרתי, בהרבה עזרה של חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, הגענו להסכמות בעיקר עם משרד המשפטים.

מירב בן ארי: אדם שמבקש יקבל את החשבונית.

מירב בן ארי: נראה לי מאוד הגיוני שאם אתה משלם, תקבל את החשבונית בזמן.

מירב בן ארי: כמובן, חשוב לומר שבאו אלינו אנשים ואמרו שאם זה לא מתקבל במייל – אפשר כמובן גם בדואר, וגם בבית העסק, אם אותו אדם קיבל.

מירב בן ארי: בשורה התחתונה אין מה להכביד על הלקוח.

מירב בן ארי: אם שילמת – קבל חשבונית.

מירב בן ארי: אני שוב מודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה ולכל חברי הכנסת.

מירב בן ארי: אני קוראת לכם לתמוך ולהצביע בעד.

מירב בן ארי: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

רויטל סויד: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – אינו נוכח.

רויטל סויד: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, לפני שאגיד כמה מילים על החוק החשוב, אני רוצה להתחבר גם לנושא הקודם.

איציק שמולי: זה בהחלט יום חשוב ומרגש, וצריך להודות גם ליוזמים וגם לדוברים על הקיום של היום הזה.

איציק שמולי: אני באופן אישי, בשנים האחרונות ניסיתי כל כך הרבה לנסות ולהביא תיעוד מהבית של סבי, זיכרונו לברכה, בצפון עיראק – היום זה קצת מסובך, אתם יודעים, דאעש וכל זה.

איציק שמולי: לפני כמה שבועות הצלחתי, אחרי הרבה מאוד מאמצים והרבה מאוד אנשים טובים, שפה ושם גם לקחו על עצמם סיכונים לא מבוטלים.

איציק שמולי: נפל לידי ממש זהב טהור.

איציק שמולי: אתה רואה את הבית, ואתה רואה את כל הסיפורים האלה מהבית של סבא, זיכרונו לברכה, איך הכול קורם עור וגידים: הבאר בחצר, הבית על הקומות, הסימנים המיוחדים על החלונות, ובשבילי זו הייתה סגירת מעגל מאוד מאוד מרגשת.

איציק שמולי: אני רק מצטער כמובן שסבא וסבתא, זיכרונם לברכה, לא כאן בחיים איתנו כדי להיות שותפים לאותה סגירת מעגל מרגשת, אבל לפחות הנכד שלהם עשה מצווה אחת למשפחה, שזה כבר טוב.

איציק שמולי: אז באמת יישר כוח ליוזמים, ואני בהחלט מסכים עם דבריו של יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה לגבי החשיבות של הטרמינולוגיה, וגם של הדוברים האחרים, לגבי החשיבות של החינוך.

איציק שמולי: בארצות ערב היו קהילות מפוארות; בארצות ערב הייתה מורשת, והיסטוריה באמת עשירה ומפוארת, ואנחנו צריכים להצטער שברבות השנים הדברים האלו לא נלמדו יותר מדי בתוך מערכת החינוך שלנו, שזה דבר כואב ומיותר.

איציק שמולי: היום עושים את זה במובן מסוים לקהילות אחרות, ואנחנו צריכים להיאבק עליהן כדי שבעוד עשר או 20 שנה לא יעמדו פה חברי כנסת אחרים וידברו על העוול ועל הטשטוש ההיסטורי.

איציק שמולי: במעבר חד, לגבי הצעת החוק, מובן שאני תומך ומברך את חברתי חברת הכנסת מירב בן ארי על עוד הצעת חוק מעולה שהיא מביאה לכנסת, וכמובן – את יושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל, שאני לא זוכר מתי בכנסת הייתה ועדת הכלכלה זירה כל כך רוחשת ופעילה בכלל, ובהקשר הצרכני בפרט.

איציק שמולי: אני רוצה להזכיר את המשימה שמונחת לפתחנו בעניין הצרכני, והיא חייבת להיות מושלמת לפני שהכנסת מסיימת את ימיה, וזו ההגנה על האזרחים הוותיקים בשוק הצרכנות.

איציק שמולי: יש עוסקים רמאים ונוכלים שרואים באוכלוסייה המבוגרת טרף קל, מתנפלים עליה ומוציאים ממנה כספים במרמה.

איציק שמולי: החוק שאנחנו רוצים לקדם ומקדמים – הוא כבר עבר טרומית ויגיע לדיון בקרוב בוועדה של איתן – זה שחברות האשראי יוכלו לעצור את התשלומים על המקום.

איציק שמולי: ככה אנחנו נמנע את ההצטברות של הנזק העתידי של עשרות אלפי שקלים.

איציק שמולי: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

רויטל סויד: ריגשת מאוד.

רויטל סויד: אנחנו רוצים לראות את התיעוד הזה.

איציק שמולי: נעלה לטוויטר.

רויטל סויד: תעלה.

רויטל סויד: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושבת בראש, כנסת נכבדה, אני קודם כול מברך את מירב על החוק, שגם משקף שהכנסת קשובה לעם, כי זה אחד הדברים החשובים, וכך פתחת.

חיים ילין: פתחנו היום בבוקר את היום כאשר ב-07:30 כולם אמרו שתהיה הודעה מרעישה.

חיים ילין: כבר אני נכנסתי לתוך הקפלס"ט, שמתי את השכפ"ץ, ונכנסתי לממ"ד לשמוע את החדשות, כי הייתי בטוח שסוף-סוף הקבינט מקבל החלטה להיכנס להחלטה שלא מעבירים מזוודות כסף לתוך רצועת עזה, וסוף-סוף נותנים מכה כמו שצריך בשביל להחזיר את ההרתעה לצבא ההגנה לישראל.

נחמן שי: תסביר את הקיצורים.

נחמן שי: לא כל – – –

חיים ילין: אופס, טעיתי.

חיים ילין: טוב, בסדר, אני לא ידעתי, תסלחו לי, שאחרי 1,000 טילים לא קוראים לדבר הזה לא מבצע, לא מבצעון וגם לא צוציק, אבל דחפור שקודח בתוך מנהרה – קוראים לזה מבצע.

חיים ילין: תראו, אני אומנם עולה חדש ועברית זו שפה קשה, אבל אני מבין מה זה מבצע.

חיים ילין: גלנט יודע מצוין, כבוד השר, מה זה מבצע.

חיים ילין: הוא היה מפקד פיקוד דרום כשהיה עופרת יצוקה, אז הוא יודע מה זה.

חיים ילין: כמובן, הוא גם יודע מה זה עמוד ענן וצוק איתן, והוא גם יודע מה זה לבנון השנייה.

חיים ילין: זה לא משהו שאנחנו – עכשיו, למה אני אומר את זה?

חיים ילין: לא בשביל להקניט אף אחד.

חיים ילין: אבל כשאנחנו מבקשים מהאזרחים לעמוד איתן על גבולות המדינה ולשמור על החוסן כדי לתת לקבינט ולמדינאים את הזמן הנחוץ כדי לקבל את ההחלטות הנכונות, וכשפותחים ב-07:30 במילה "מבצע" ורואים את המקדחה, זה עושה את הפעולה ההפוכה לגמרי.

חיים ילין: אני מבקש מדובר צה"ל ואני מבקש מהקבינט להתחיל לדבר לא בשפה צבאית, שרק אנשי צבא מבינים אותה, אלא להתחיל לדבר בשפה האזרחית, שכל אזרח במדינת ישראל יהיה מחובר לאמירות האלה.

חיים ילין: מבצע זה לא מבצע, בטח לא מבצע של מוצרים מסוימים, אלא זו צריכה להיות הנחיה מאוד ברורה.

חיים ילין: פתחתי ב-07:30 בממ"ד בעוטף עזה, ואני היום בכנסת ישראל.

חיים ילין: בהצלחה לצה"ל.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

רויטל סויד: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח.

רויטל סויד: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

סתיו שפיר: תודה, גברתי.

סתיו שפיר: שלום לכולם, בזמן שאנחנו יושבים כאן צועדות ברחובות עשרות אלפי נשים, ואני בטוחה שלקראת הערב זה יהפוך להיות מאות אלפי נשים וגברים שביחד צועדים במחאה היום ושובתים במחאה על הטיפול הלקוי – אם בכלל אפשר לקרוא לזה טיפול – של הממשלה הזאת בנושא של אלימות ורצח נשים.

סתיו שפיר: 24 נשים נרצחו רק השנה, ו-194 נשים נרצחו בעשור האחרון, כשבארבע השנים האחרונות בלבד מדובר במעל 100.

סתיו שפיר: זאת התמונה של ישראל ב-2018.

סתיו שפיר: נשים וילדות, נערות, נרצחות בביתן, כאשר 200,000 נשים סובלות מאלימות, 600,000 ילדים – תחשבו על זה רגע, 600,000 ילדים – חיים בבתים שיש בהם אלימות.

סתיו שפיר: זה מה שהם חווים על בשרם כל יום; לתוך המציאות הזאת הם גדלים.

סתיו שפיר: והסיבה שאני כל כך כועסת היא כי עכשיו יצאתי מוועדת השקיפות בדיון שערכנו כמעין תחליף לאותה ועדת חקירה פרלמנטרית שהייתה צריכה לקום כאן.

סתיו שפיר: לפני שבועיים היא עלתה להצבעה והקואליציה הצביעה נגד הקמת ועדת החקירה הפרלמנטרית.

סתיו שפיר: אני אזכיר לכם שכמה ימים לאחר מכן ראש הממשלה הסתובב במקלט לנשים מוכות, ופתאום שכח שהוא הצביע נגד – ככה, חמקה מזיכרונו לחלוטין הצבעה שהייתה רק כמה ימים ספורים לפני כן – ואמר שהוא בכלל בעד ואין בזה אופוזיציה וקואליציה.

סתיו שפיר: מפתיע באמת.

סתיו שפיר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן ואני פנינו ליושב-ראש הכנסת, ליולי אדלשטיין, וביקשנו ממנו שיעלה מחדש את ההצבעה.

סתיו שפיר: רצינו לסייע בידיו של ראש ממשלה לעשות הפעם את המעשה הנכון ולהצביע בעד.

סתיו שפיר: נחשו מה?

סתיו שפיר: הבקשה נשללה, לא מעלים את הנושא להצבעה.

סתיו שפיר: אז היום קיימתי על כך דיון בוועדת השקיפות, איך באמת טיפלה הממשלה בנושא של אלימות נגד נשים.

סתיו שפיר: תארו לעצמכם מה היו התשובות: מתוך 250 מיליון השקלים שהוועדה הבין-משרדית, שכבר התכנסה וסיימה את מסקנותיה לפני כמה שנים – שלוש שנים זה לקח לה – רבע מיליארד שקל היו אמורים לעבור על פני חמש שנים בשלוש השנים האלה; מהשנה שעברה, השנה הזו והשנה הבאה עוברים בסך הכול 29.5 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: נציג משרד האוצר שישב בוועדה אמר:

סתיו שפיר: קיבלנו את המסקנות אבל לא קיבלנו את ההחלטה על התקציב.

סתיו שפיר: כמה פשוט, קיבלו את הנושא העקרוני.

סתיו שפיר: עקרונית, הם נגד רצח נשים; איזה חדשות טובות, הממשלה נגד רצח נשים.

סתיו שפיר: אבל מה הבעיה, שהממשלה לא טרחה להעביר את הכסף כדי באמת להיפטר מהתופעה הזאת אחת ולתמיד.

סתיו שפיר: בושה ענקית.

אלי אלאלוף: – – –

סתיו שפיר: ישבו 8 מיליון שקלים ב-2017, 12 מיליון שקלים ב-2018, 9.5 מיליון שקלים ב-2019, מיועדים – ובסך הכול 29.5 מיליון שקלים, שזה הרבה פחות ממה שהיה אמור לעבור על פני שלוש השנים האלה: 150,000 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: אלה המספרים, וכמובן עוד 100 מיליון שקלים בהמשך.

אלי אלאלוף: – – – הסכומים שאת אומרת זה רק לתוכנית אחת – – –

סתיו שפיר: לא, סליחה, אדוני.

סתיו שפיר: אלי אלאלוף, חברי הנפלא והיקר – –

אלי אלאלוף: קיימנו דיון.

סתיו שפיר: – – פירטנו היום את כל הסכומים.

אלי אלאלוף: אז הטעו אתכם.

סתיו שפיר: ישב משרד האוצר – – –

אלי אלאלוף: הסכומים שאמרת קיימים ולא נוצלו – את צודקת, לצערי – אבל זה היה עבור תוכנית של עזרה לנשים מוכות שיוצאות ממקלט לנשים מוכות.

אלי אלאלוף: זו אוכלוסייה קטנה של פחות מ-200 איש.

סתיו שפיר: אדוני, פירטו היום – – –

אלי אלאלוף: זו לא התוכנית הלאומית.

סתיו שפיר: אני מבקשת ממך להקשיב לי.

סתיו שפיר: פירטו היום משרדי הממשלה.

סתיו שפיר: משרד הרווחה, המשרד לביטחון פנים והמשטרה פירטו היום את התוספות התקציביות.

סתיו שפיר: אני מדברת על כל התוספות.

סתיו שפיר: הם ישבו בוועדה ופירטו ממש את כל התוכניות, כולל את מספר התקנים – 110 תקנים בשני המשרדים האלה.

סתיו שפיר: ממש את הכול.

סתיו שפיר: אלה הסכומים.

מירב בן ארי: – – –

סתיו שפיר: אני מבקשת להשלים.

רויטל סויד: חבר הכנסת אלאלוף התערב.

רויטל סויד: משפט לסיום.

סתיו שפיר: רק בבקשה להשלים.

רויטל סויד: משפט לסיום.

סתיו שפיר: תראו, אנחנו, האנשים שנמצאים כאן היום, לא שובתים.

סתיו שפיר: אנחנו עובדים אצל הציבור, ולכן ברור שאיננו שובתים, אבל אני תומכת בשביתה הזאת בכל ליבי.

סתיו שפיר: הממשלה צריכה לקבל פה החלטות.

סתיו שפיר: היום ראיתי – – –

מירב בן ארי: מה קורה פה, אבל?

מירב בן ארי: הממשלה קיבלה החלטות, הממשלה העבירה כסף – – –

סתיו שפיר: סליחה, אני לא מבינה – – –

מירב בן ארי: – – –

רויטל סויד: חברת הכנסת מירב בן ארי, אתם מתחילים דו-שיח.

מירב בן ארי: – – – לדבר – – –

רויטל סויד: תני לה לסיים ונגמר.

רויטל סויד: בואי.

סתיו שפיר: הייתי מתביישת, באמת.

סתיו שפיר: ראיתי היום את הנשים היקרות שעובדות במרכזי הסיוע ובעמותות ובארגונים.

סתיו שפיר: הלוואי, הלוואי – –

מירב בן ארי: מה עשית בארבע השנים האחרונות?

סתיו שפיר: – – שהן היו נכנסות לעבוד בתוך משרדי הממשלה – –

מירב בן ארי: עשית משהו בשבילן?

סתיו שפיר: – – ואחראיות לכסף הזה – –

רויטל סויד: תודה.

סתיו שפיר: – – במקום חבורה של אנשים – –

מירב בן ארי: מה עשית – – –

סתיו שפיר: – – שפשוט היום היו צריכים להזיל דמעה, ובושה על כך שלא העבירו את הכספים הנדרשים.

מירב בן ארי: עשית משהו בשבילן?

סתיו שפיר: תודה.

רויטל סויד: תודה.

רויטל סויד: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

רויטל סויד: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

רויטל סויד: חברת הכנסת לאה פדידה.

סתיו שפיר: מה אכפת – – –

מירב בן ארי: מה עשית?

מירב בן ארי: משהו – עשית משהו?

סתיו שפיר: – – – באמת.

מירב בן ארי: עשית משהו בשבילן, חוץ מלשבת ולדבר פה?

סתיו שפיר: אין לך בושה?

מירב בן ארי: תעשי פעם אחת משהו עבור נשים נפגעות אלימות ותבואי אליי.

סתיו שפיר: ממש.

סתיו שפיר: תצביעי פעם עם הלב שלך – –

מירב בן ארי: – – –

סתיו שפיר: – – ולא לפי קואליציה–אופוזיציה וכל השטויות הפוליטיות שלכם.

מירב בן ארי: ועדת השקיפות, השקיפות.

סתיו שפיר: פעם אחת.

מירב בן ארי: תעשי משהו אחד פעם אחת לנשים.

רויטל סויד: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר ולחברת הכנסת מירב בן ארי על דיון שצריך להיות בקונסנזוס.

רויטל סויד: תודה.

רויטל סויד: עכשיו חברת הכנסת לאה פדידה עולה לנאום, ואף אחד לא מפריע לה.

רויטל סויד: שלוש דקות.

לאה פדידה: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, ההתלהמות הזאת, הלוואי שהייתה מכסה על האדישות.

לאה פדידה: אדישות היא מחלה רעה; אדישות היא אויב מספר אחת.

לאה פדידה: אם לפני שנתיים הכריזו על הקמת ועדה והוועדה הגיעה למסקנות וכולם הסכימו והתגאו בתוכנית הנהדרת, אבל התקציב במלואו לא הגיע ליישום, אז האדישות אחזה גם בבית הזה.

לאה פדידה: אני ממש מבקשת שלא ינהלו ככה שיחות.

לאה פדידה: נחמן, מה קורה?

לאה פדידה: אני משעממת אותך?

לאה פדידה: נהיית בנימין נתניהו וקריית שמונה?

נחמן שי: – – –

רויטל סויד: חברי הכנסת, כל מי שיפריע, אני אוסיף לדובר עוד זמן.

רויטל סויד: חבר הכנסת מזרחי, חברתך שיושבת לשמאלך מבקשת שתאזין לה.

לאה פדידה: אם אנחנו לא רוצים לשגות במחלה הקשה ביותר של האנושות, שהיא אדישות, אסור לנו לשתוק.

לאה פדידה: אני חושבת שמה שקרה היום ברחובות – ואני הייתי יחד בצעדה של ויצו היום: לראות נשים וגברים צועדים וצועדות יחד; לשמוע אבא ששכל את בתו כי בעלה רצח אותה; לשמוע אח שאיבד את אחותו כי בעלה רצח אותה.

לאה פדידה: אתם יודעים, הוא סיפר סיפור מזעזע: הוא מגיע לרווחה, כי הוא נשאר עם שלושה ילדים של אחותו, ומבקש השתתפות בקייטנה.

לאה פדידה: אומרים לו לא, אבל – אומרת לו עובדת הסעד: אם תלך לשיקום האסיר – הן ילדות של אסיר – תוכל לקבל.

לאה פדידה: אז מה, אתם מנציחים אותם כילדים של רוצח?

לאה פדידה: אתם צריכים לדעת שאותו ילד שאביו רצח את אימא שלו, באותו רגע הוא הופך להיות יתום ובאותו רגע הוא הופך להיות בן של רוצח.

לאה פדידה: אז לא רק שלא תקצבו את התוכנית, גם אף אחד לא חשב שמישהו צריך לדאוג לילדים האלה ולילדות האלה שנותרו מאחור.

לאה פדידה: איך אפשר להיות אדישים ואיך אפשר להיות אדישות?

לאה פדידה: אני בכוונה אומרת אדישות, כי יש כאן חברות כנסת שהחליטו להיות אדישות.

לאה פדידה: איך הבית הזה לא מיישר קו?

לאה פדידה: הרי אישה באשר היא, היא אם, היא אחות, היא מנהלת, היא מובילה, היא עולם ומלואו, וזה לא עניין של שמאל, ימין, מרכז, מפלגה כזאת או אחרת.

לאה פדידה: יש מנהג כזה, שבסמוך ל-25 בנובמבר מסייר ראש הממשלה ברחבי הארץ, פעם במקלט לנשים מוכות, פעם במיצג כזה או אחר, ואומר: אני אעזור, אני אעשה.

לאה פדידה: יום אחרי, האדישות שוב משתלטת, ואנחנו מגלים שאלה הבטחות ריקות מתוכן.

לאה פדידה: אז הבטחות צריך לקיים, ודם נשים אינו הפקר.

לאה פדידה: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת לאה פדידה.

רויטל סויד: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביום ראשון השבוע נכנסה כנופיית טרוריסטים לכפר קאסם, ניקבו צמיגים של יותר מ-30 מכוניות ורשמו את המשפט הזה: היהודים לא שוכחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פה בכנסת לא שמעתי אף אחד, חוץ מחבר הכנסת פריג'; לא מהממשלה ולא מחברי הכנסת – אף אחד לא התייחס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני רוצה לשאול: מה היהודים לא שוכחים לכפר קאסם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: את הטבח של כפר קאסם הם לא שוכחים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה תושבי כפר קאסם עשו כך שהיהודים לא ישכחו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה ממש משפט שרשמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל מקום רושמים: תג מחיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא הגיע הזמן להגדיר אותם כארגון טרור?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכפר קאסם לא שוכחים כי יש 50 צווי הריסה לסככות שאנשים מתפרנסים מהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק צווי הריסה אלא גם קנסות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד הקנסות שאני ראיתי זה במאות אלפי שקלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד מהם, ראיתי, 600,000 שקלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה, הוא ימכור את כל הרכוש שלו, את הבית שלו, הכול, כדי לשלם קנס?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היהודים לא שוכחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש את תחנת הגז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכולים למצוא מקום אחר לתחנה לחלוקת גז חוץ מהאדמה של כפר קאסם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שוכחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באים אליי הפרויקטים הלאומיים – הרכבת, קו הרכבת המזרחי: צריך לאכול את יתרת האדמה של טייבה, של היישוב שלי, של טירה; מקימים מרכז כזה לתת שירותים ומרכזים מסחריים בעשרות אלפי מטרים מרובעים בנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה אתה צריך לבוא, לקחת לי את האדמה כדי לתת אותה לטייקונים שיעשו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה אתה לא נותן את השטחים האלה לבעלי הקרקע שיפתחו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שימצאו קומפנסציה, שיוכלו להתפרנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה אתה צריך להפקיע את האדמה הזאת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותו דבר התוואי של הרכבת – אני מבין בתוואי, אני מבין בהנדסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התוואי של אותה הרכבת מג'לג'וליה הוא פונה כזו פנייה כדי להיכנס ולקחת את יתרת הקרקע החקלאית הקטנה ביותר של ג'לג'וליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום אנחנו מתבשרים שבגלל כביש 6, שרוצים להאריך אותו דרומה, רוצים לפנות 1,000 משפחות של ערבים בנגב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הם קרובים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל באותה כתבה, באותו מקום אומרים שהם יכולים להסתפק ב-100 משפחות, אבל עולים על זה טרמפ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכלל, לא היה מקום להזיז את התוואי של כביש 6?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנגב יש הרבה שטחים ריקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד פעם אני חוזר לאותו המשפט: היהודים לא שוכחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם את המשפט הזה: כל מקום שלא יהיה בו צדק הוא ייחרב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

רויטל סויד: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

רויטל סויד: חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח.

רויטל סויד: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הקבינט חברנו יואב גלנט, יושב ביציע קצין בכיר במילואים, דובי אמיתי, שבא ממטולה, וגם נשיא התאחדות האיכרים.

איתן ברושי: אני רוצה להקדיש את הזמן הקצר לפעילות של צה"ל וכוחות הביטחון בצפון, וקודם כול לברך על הפעולה ולומר שאולי אפילו באיחור – מה שחשוב הוא שהיא תסתיים בהכרעה ברורה, ולא להשלים עם פשרות, אלא עם תוצאות ברורות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר כאן, ואני בטוח שלא יהיה על זה ויכוח, שרק יישוב חזק בשגרה יכול לעמוד בחירום ובמלחמה.

איתן ברושי: רק השבוע עסקנו כאן בנושאים שקשורים לחוזקם ולחוסנם של היישובים.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שמרכיב החקלאות וההתיישבות, יחד עם הערים כמו קריית שמונה ושלומי ומושבות כמו מטולה, וגורמים נוספים, מחזיקים את הקו הזה.

איתן ברושי: אני פונה אליך, חברי יואב – וזה היה בוועדת חוץ וביטחון – שתפתרו את הבעיה של 02–04, אין דבר כזה 02.

איתן ברושי: המדידה של הקו מתחילה מהגדר ולא מהקו הבין-לאומי.

איתן ברושי: אבל אני רוצה לומר משהו לממשלה, ואמרתי את זה כבר יותר מפעם אחת: אי-אפשר לפלג את העם ביום ולגייס אותו למילואים בלילה.

איתן ברושי: אי-אפשר לחלק את העם על חוקים לא דחופים, לא חשובים והזויים ואחר כך לקרוא לו למילואים למצבי חירום ומלחמה.

איתן ברושי: מה שנחוץ לישראל זה אחדות והסכמות כדי לקבל הכרעות גורליות, אותן הכרעות של ראש הממשלה, ואני נותן לו גיבוי.

איתן ברושי: ואני אומר לאופוזיציה: אנחנו לא אופוזיציה לשמה.

איתן ברושי: אנחנו הולכים להיות אופוזיציה לממשלה, אבל אנחנו דואגים לעם ישראל.

איתן ברושי: ומי שרוצה לדבר על הקרבה, ומי שמוביל, בגיבוי שלנו, לאפשרות של מלחמה, קודם כול צריך לאחד את השורות וליצור אחדות ולא פלגנות.

איתן ברושי: מילה אחרונה, גברתי היושבת-ראש, גם את חברה במפלגת העבודה: יש מקום לצער ולאכזבה מסוימת.

איתן ברושי: כמה שנים אנחנו נחזק את כוחות צה"ל ואת ההתיישבות בדרום ובצפון מעמדת אופוזיציה?

איתן ברושי: היינו יכולים וחייבים לחזור לעמדות ההנהגה.

איתן ברושי: דרכנו הדרך הנכונה.

איתן ברושי: אנחנו מגבים את התושבים ואת היישובים על כל המורכבות שלהם, ואת כוחות צה"ל.

איתן ברושי: אנחנו באים מההתיישבות והביטחון.

איתן ברושי: אנחנו לא רק מגבים, אנחנו צריכים לחזור ולהנהיג את המדינה לדרך הנכונה.

איתן ברושי: האופוזיציה זה לא המקום הטבעי שלנו – צריך לחזור להנהגה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

רויטל סויד: חברת הכנסת ענת ברקו – אינה נוכחת; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם נגוסה – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חברת הכנסת שרן השכל; חבר הכנסת דן סידה.

רויטל סויד: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

רויטל סויד: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: – – – אני אדבר על החוק – – –

רויטל סויד: אנחנו דווקא שמחים שיש לפחות נציג קואליציה אחד שמדבר.

מירב בן ארי: סליחה, אני – – –

רויטל סויד: חוץ ממך, את הצגת את החוק.

מירב בן ארי: – – – ואני גם צעקתי.

רויטל סויד: ואת גם צעקת.

מירב בן ארי: נכון.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש – – –

רויטל סויד: סליחה?

יואב קיש: היושבת-ראש.

יואב קיש: אומרים גם יושב-ראש.

רויטל סויד: תודה.

רויטל סויד: אבל מה אני?

יואב קיש: את יושבת, אבל את גם יושב.

רויטל סויד: יושבת-ראש.

יואב קיש: איך שאת רוצה.

רויטל סויד: בטח היום.

יואב קיש: כשזה את, אני לא מתווכח.

יואב קיש: כל עוד את לא מתחילה עם הזמן, זה בסדר.

יואב קיש: ידידי השר גלנט, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, מובן שאני תומך בהצעת החוק.

יואב קיש: אני עליתי לפה כי שמעתי את חברי חבר הכנסת ילין מתייחס לצפון ולוקח השלכה גם לכיוון הדרום, ואני רוצה להגיד לפחות איך אני תופס את הדברים.

יואב קיש: תראה, מה שקורה עכשיו בצפון זה מבצע שמחולק לשתי חזיתות, נקרא לו, מבחינת צה"ל.

יואב קיש: אחת זו החזית ההנדסית, המורכבת כשלעצמה, עם הידע הטכנולוגי, ריכוז הכלים, ריכוז המאמץ – זו גזרה אחת; הגזרה השנייה זו גזרה מבצעית.

יואב קיש: יש חשש להסלמה, וצה"ל נערך לאפשרות של הסלמה בצפון.

יואב קיש: זה אומר הגברת כוננויות, וזה אומר תגבורים.

יואב קיש: זו משימה מורכבת בפני עצמה.

יואב קיש: אתה לא יכול שלא ללכת עם שני ראשי הציר האלה ביחד.

חיים ילין: נו, ברור, צודק.

יואב קיש: צודק, עד כאן אני צודק, יפה שאתה מסכים איתי.

יואב קיש: יופי.

יואב קיש: לפני שבועיים בקבינט – יש פה חבר קבינט, אני לא חבר קבינט – היו צריכים לקבל החלטה.

יואב קיש: הם ידעו שמתוכנן מגן צפוני עוד שבועיים, אי-אפשר להתעלם מזה, והייתה פעולה על השולחן לתת מכה קשה לחמאס בעקבות ההתנהלות הבאמת – אני לא יכול לחשוב אפילו על שם שערורייתי למה שקרה שם.

יואב קיש: אני אומר לך: ביום רגיל, אם לא היה תכנון למגן צפוני, היינו רואים תוצאה אחרת, החלטה אחרת.

יואב קיש: אבל מה קרה – פה אתה מזלזל, וסלח לי אבל זלזול הזה, קשה לי לקבל אותו, כי אני מבין – – –

חיים ילין: ממש לא מזלזל.

יואב קיש: אני יודע שאתה אוהב את העוטף.

יואב קיש: אני אוהב את העוטף לא פחות ממך.

חיים ילין: אני לא מזלזל.

יואב קיש: יש חשיבות להתנהלות בשיקול דעת.

יואב קיש: יש חשיבות להראות מנהיגות ואחריות.

יואב קיש: אתה יודע מה, על מי יש לי ביקורת?

יואב קיש: יש לי ביקורת על שר הביטחון לשעבר ליברמן.

חיים ילין: ברור.

יואב קיש: לא יכול להיות שהוא יודע שהולך להיות מבצע בצפון כזה משמעותי – כן, וזה משמעותי; כל אלה שמזלזלים: טרקטור פה, טרקטור שם – אני רק רוצה להזכיר לכם שצה"ל גדע את המנהרות התוקפות, והוא עושה את זה כל הזמן גם בעזה.

יואב קיש: היה אירוע מאוד משמח, דרך אגב, שיחד עם החיסול של המנהרה גם הצלחנו לחסל טרוריסטים של הג'יהאד האסלאמי, וגם היה מהלך שיכול להיות שהיה מוביל להסלמה.

יואב קיש: אני מאוד מקווה, אני אומר לך בכנות, שנהיה באותה סיטואציה גם בצפון, שנצליח לחסל טרוריסטים של החיזבאללה תוך כדי ניסיון שלהם להציל את המנהרה – אני מאוד בעד.

יואב קיש: אבל, ובזה אי-אפשר לזלזל, אני אומר עוד פעם, כשאתה מוכן לאירוע מסלים בצפון – וכל חובבי הטרקטורים, מחר הם יכולים להחליט שהם בכוונה מנסים לסכל את המהלך הזה, בין אם על ידי ירי על מי מהכוחות שלנו.

יואב קיש: לכן, בואו לא נזלזל, ונשים את הדברים בפרופורציה.

יואב קיש: אני היום אומר בצורה הכי ברורה: אני מבין היטב היום את דבריו של ראש הממשלה – היום גם שר הביטחון – נתניהו, שזה לא הזמן ללכת למהלך כנגד החמאס.

יואב קיש: אני מבין היטב את החלטתו של בנט, למרות שכנראה היה לו קשה שלא להתפטר.

יואב קיש: שניהם, בניגוד – עם כל הכבוד לשר הביטחון לשעבר ליברמן, שניהם הוכיחו אחריות ומנהיגות בהחלטות שהם לקחו, ואני חושב שהמבצע הזה, עם כל הכבוד לכל המזלזלים, יש לו חשיבות מאוד רבה: כשאתה נכנס לאירוע מתגלגל בדרום, אתה גם יכול למצוא את עצמך בגזרה הצפונית בו-זמנית, אתה מכיר את זה, ואז עוד לא טיפלת במנהרות.

יואב קיש: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

רויטל סויד: יסכם את הדיון השר יואב גלנט, בבקשה.

חיים ילין: שמעתי עכשיו שבצוק איתן הם עשו שני מבצעים.

חיים ילין: מה ההבדל?

חיים ילין: יואב, תקשיב למה שאומרים.

חיים ילין: אתה רוצה לנגח את ליברמן על חשבוני, אין בעיה.

יואב קיש: לא, גם אותך.

יואב קיש: מה אתה – – –

חיים ילין: אבל תקשיב למה – – –

יואב קיש: לא ברור לך למה לא עשו מה שעשו לפני שבועיים?

חיים ילין: תקשיב, מבצע צוק איתן – – –

יואב קיש: אל תיתמם.

יואב קיש: אל תיתמם.

חיים ילין: מה?

יואב קיש: לא מתאים לך להיתמם.

חיים ילין: – – –

יואב קיש: מה קרה לך, בחייך?

חיים ילין: – – –

יואב קיש: – – – המבצע מוכן, ויודעים שיש עוד שבועיים מבצע.

מירב בן ארי: גברתי.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות, מאחר שאני שומע את הלך הרוחות, על מנת להעמיד דברים על דיוקם.

יואב גלנט: בואו נסת

יואב גלנט: כל רגע על החודש האחרון ונשאל את עצמנו מה היה בסיס הנתונים של שחקנים רבים שהתלהמו בתקשורת אל מול מה שקרה באמת, ומה היה ידוע למי שנושא באחריות.

יואב גלנט: אני אתן לכם דוגמאות קצרות מתוך מה שהתפרסם, כי באופן טבעי אינני יכול לתת דוגמאות על מה שלא התפרסם.

יואב גלנט: לפני כשלושה שבועות התבשר העם בישראל, באופן מקרי, מבלי שהתכוונו לכך, כתוצאה מתקלה, שכוחות צה"ל פועלים בלב רצועת עזה, בלב ח'אן יונס, בצורה שאיש לא העלה על דעתו.

יואב גלנט: זה היה כאשר אנשים נותנים ציונים למידת הנועזות והנחישות של צה"ל, לפעולה שלו, וכן הלאה – דוגמה אחת.

יואב גלנט: הבוקר התעורר הציבור בישראל והתברר לו שצבא הגנה לישראל, כתוצאה מהנחיות הקבינט, פועל על מנת לסכל מנהרות התקפיות שמיועדות לפגוע באזרחי ישראל ובחיילי צה"ל, ומוכנות ככלי למציאות מלחמתית כאשר חיזבאללה יחליט להשתמש בו.

יואב גלנט: אנחנו נשלול את הכלי הזה מהם.

יואב גלנט: יש עוד דברים שאינני יכול להרחיב בהם.

יואב גלנט: כאשר לוקחים את הנושא הביטחוני, שעומד בראש סדר העדיפויות של מדינת ישראל, ושמים אותו ככלי פוליטי, אנחנו כולנו נמצאים נפסדים.

יואב גלנט: אז אני מבין היטב את כל מי שחושב שחובתנו לפעול ברפלקס מותנה – ברגע שמישהו נוגע בנו, אנחנו ניתן לו מכה – ברצועת עזה.

יואב גלנט: התמודדתי עם אמירות כאלה במשך הרבה שנים – חמש שנים כאלוף פיקוד, שלוש שנים כמפקד אוגדת עזה – – –

חיים ילין: – – – אף אחד לא התקרב לגדר.

חיים ילין: בחייאת, יואב, בוא, תגיד את האמת לכולם.

חיים ילין: היה לך פוליגון 500 מטר, אף אחד לא התקרב לשם.

חיים ילין: כל מי שנכנס לשם יצא בלי רגליים.

חיים ילין: תגידו את האמת פה.

חיים ילין: איפה פוליגון היום?

חיים ילין: איפה?

חיים ילין: מה יש היום?

חיים ילין: על הגדר כולם.

יואב גלנט: חיים, חיים.

חיים ילין: יואב, אל תזלזל בעבודה שאתה עשית כי הפכת להיות פוליטיקאי.

יואב גלנט: תראה, אם אתה תעליב אותי, אני אתחיל לספר את האמת על מה שקרה סביב רצועת עזה.

חיים ילין: לא, הוא הפך להיות פוליטיקאי.

חיים ילין: הוא הגן עליי במשך חמש שנים, פתאום הוא שכח את זה.

יואב גלנט: בואו נכניס את הדברים לפרופורציות.

יואב גלנט: ולכן הצעקות וההתלהמות לא עוזרים.

יואב גלנט: למעשה, כאשר אנחנו מסתכלים על התמונה, אנחנו צריכים לקבל את ההחלטות באופן אחראי, באופן מפוכח, ומתוך ידיעת העובדות והתהליך הכולל.

יואב גלנט: אני אמרתי, אני אומר גם כאן היום: אנחנו נגיע למערכה רחבה בעזה; אנחנו נקבע את העיתוי ואנחנו נקבע את התנאים.

נחמן שי: ובוא תציין תמיד שאתה מקווה שלא.

נחמן שי: בגלל שלהבטיח לעם ישראל רק דם, יזע ודמעות – – –

יואב קיש: נחמן, זה נקרא להבין את המציאות.

יואב קיש: מה לעשות, ארגון טרור רצחני בעזה, לא יהיה לך איתו שלום, אל תתבלבל.

יואב קיש: אל תתבלבל – – –

חיים ילין: – – –

רויטל סויד: סליחה, חבר הכנסת יואב קיש, חבר הכנסת נחמן שי וחבר הכנסת חיים ילין, אם אתם בדו-שיח עם השר – בבקשה; ביניכם – לא.

נחמן שי: לשר אני עונה.

יואב קיש: אני עונה לו למה שהוא אומר לשר.

רויטל סויד: אתה עונה לשר ובעצם לו.

רויטל סויד: טוב.

יואב גלנט: דרך אגב, אני לא בדו-שיח עם אף אחד.

איציק שמולי: – – –

רויטל סויד: רגע, סליחה.

רויטל סויד: חבר הכנסת איציק שמולי, הצטרפת לחגיגה.

רויטל סויד: בבקשה, תנו לשר לענות.

רויטל סויד: אם אתם מפנים לשר הערות וכמובן השר מעוניין להמשיך, אז בבקשה.

רויטל סויד: לא ביניכם.

יואב גלנט: אני לא ביקשתי הערות, אני רוצה לדבר.

יואב גלנט: אני מציע שתשלטי על הדיון, ולא יינתן פה לחברי האופוזיציה לעשות ככל הבא על רוחם.

רויטל סויד: סליחה, אתה מנהל פה דיון עם חברי האופוזיציה ואתה אחר כך אומר שלא שולטים?

יואב גלנט: אני לא ניהלתי דיון עם איש.

יואב גלנט: הפריע לי בהתחלה חיים ילין, אחרי זה הפריע לי נחמן שי.

יואב גלנט: משלא באת לעזרתי, נאלצתי לשתוק.

יואב גלנט: אם תשתיקי אותם, אז הדיון יתנהל כראוי.

רויטל סויד: אתה פונה לחיים ילין ואתה מצפה שאני אשתיק אותו?

רויטל סויד: ככה ייעשה.

רויטל סויד: אוקיי.

רויטל סויד: חיים, יפנו אליך ואני לא אתן לך להשיב.

רויטל סויד: בבקשה.

נחמן שי: תן לי להעביר לך את תנחומינו.

יואב גלנט: אני לא פונה לאף אחד.

יואב גלנט: אני מציע שתיתנו לי לדבר.

יואב גלנט: לא עליתי הנה – אני יכול לדבר איתם אחרי כן בפרסה, לשתות איתם קפה.

יואב גלנט: יש לי מה להגיד, ואני מבקש לסיים את דבריי.

יואב גלנט: אני לא נוהג לדבר פה כל יום.

יואב גלנט: אבל אני מבין שזה במסגרת חג החנוכה, אז ניקח את זה ברוח טובה.

יואב גלנט: אני אומר עוד הפעם: תהיה מערכה נוספת ברצועת עזה.

יואב גלנט: מדוע?

יואב גלנט: מפני שאין דבר שירסן את הרוח הרצחנית של חמאס, שזכות קיומו נעוצה בהתנגדות לישראל.

יואב גלנט: הרי אלה שמפגינים על הגדר ומאיימים להרוג את חיילי צה"ל ולשרוף את השטחים לא אומרים: הבו לנו יחסים טובים יותר או תנאים משופרים בג'באליה, בשג'אעיה או בזייתון.

יואב גלנט: מה שהם אומרים לך זה: אנחנו רוצים את ירושלים ואת יפו ואת תל אביב.

יואב גלנט: ואת זה הם לא יקבלו.

יואב גלנט: היות שזה המצב, תהיה מערכה נוספת.

יואב גלנט: ומי שיקבע את המערכה הנוספת יהיה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

רויטל סויד: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, השר מעוניין בבקשה רק לדבר, הוא לא מעוניין שיעירו לו הערות.

יואב גלנט: מי שיקבע – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: שישמע את האמת.

רויטל סויד: בבקשה.

רויטל סויד: הוא לא מעוניין שיעירו לו הערות.

רויטל סויד: בבקשה.

יואב גלנט: מי שיקבע את התנאים למערכה ואת עיתוי המערכה יהיו מדינת ישראל וצבא הגנה לישראל, לא החמאס.

יואב גלנט: ולכן אני מציע לכם להסתכל על הדברים בראייה יותר רחבה ויותר ממושכת.

יואב גלנט: יש כאלה שחושבים שאנחנו במשחק פינג-פונג.

יואב גלנט: אנחנו יכולים גם לשחק טניס, אם זה המשחק האהוב עלינו – מכות יותר ארוכות, יותר חזקות, בהפוגות יותר גדולות.

יואב גלנט: כשנגיע להחלטה, אנחנו נפעל.

יואב גלנט: לא יהיה מצב שחמאס יכניס אותנו למציאות שאנחנו רוצים להיכנס ללחימה בתנאיו.

יואב גלנט: מי שרוצה דוגמה, שישאל את עצמו איך נפתח מבצע עופרת יצוקה בפיקודי לפני עשור ומה קרה אחרי יום אחד.

יואב גלנט: מה לעשות אנחנו יודעים, אני יודע.

יואב קיש: בדיוק.

יואב גלנט: ולכן אני חושב שעם ישראל צריך להסתכל בהערכה רבה, וגם הנבחרים שלו, על מה שנעשה ועל האופן שבו הדברים מנוהלים.

יואב גלנט: ראוי שלא ניקח את התהליך של הגנה על ביטחון ישראל ונהפוך אותו לכלי פוליטי, שבו כל מי שמצד אחד קורא לי להבטיח תקווה, מצד שני דוחף בהתלהבות רבה לכך שצה"ל יפעל כל יום, ומציג את צה"ל ואת ממשלת ישראל כביכול ככלי ריק על רקע זה שאין תגובה.

יואב גלנט: אז כל ההתנהלות הזאת היא התנהלות נפסדת, שלא עוסקת במקום המתאים.

יואב גלנט: אני מבין היטב את הקושי שעוברים תושבי הדרום, ועברו בעיקר בתקופות האחרונות.

יואב גלנט: אני אומר לכם יותר מזה – ואני לחמתי הרבה, כל החיים הבוגרים שלי, 42 שנה: מלחמה זו האפשרות האחרונה, לא האפשרות הראשונה; המלחמה היא אמצעי, המלחמה היא לא יעד, ואם ניתן להשיג דברים בלי להגיע לזה, זה מה שצריך לעשות.

יואב גלנט: דרך אגב, כל מי שיושב בצד הזה אמור היה לינוק את הדברים הללו מכור מחצבתו, מהוגי הדעות של מקימי המדינה.

איתן ברושי: לא כולם מכירים את זה, יואב.

יואב גלנט: ולכן מה שאני חושב זה שחשוב, כאשר רואים שבתוך חודש ימים, ואני חוזר למה שהתחלתי איתו, מתגלות עובדות משמעותיות, לא דברים קטנים – כוחות צה"ל פועלים בלב עזה, דבר שאיש לא העלה על דעתו; צה"ל מגלה מנהרות בצפון, דבר שאיש לא העלה על דעתו – קצת צניעות, קצת דרך ארץ, קצת כבוד לממשלת ישראל, לקבינט שמנהל את הדברים באחריות לטובת אזרחי ישראל; פחות התלהמות, פחות צעקנות על דברים לא נכונים.

יואב גלנט: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לשר יואב גלנט.

רויטל סויד: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 62) (משלוח חשבונית לצרכן בסמוך למועד החיוב), התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה.

רויטל סויד: מי בעד ומי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 62) (משלוח חשבונית לצרכן בסמוך למועד החיוב), התשע"ט–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

רויטל סויד: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא חוזרת לדיון בוועדת הכלכלה.

רויטל סויד: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/816); נספחות.

רויטל סויד: ]

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (מס' 16) (מתן סמכויות פיקוח ואכיפה לעניין עיסוק בקנבוס לצרכים רפואיים ולמחקר), התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

רויטל סויד: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: תודה, היושבת בראש.

רויטל סויד: היה מי שהעיר לי תוך כדי על הדו-שיח הקודם שלנו – יושבת על הראש, אבל לא שלך.

יואב קיש: לא לא, חס וחלילה.

יואב קיש: היושבת בראש, השר, חברי הכנסת, ידידיי, אני שמח שהצעת החוק הזו מגיעה להצבעה במליאה.

יואב קיש: דרך אגב, למרות הימים המתוחים, בואו נגיד, בין אופוזיציה לקואליציה, יש שיתוף פעולה נדיר, אני חייב לציין, בנושא הצעת החוק הזו.

יואב קיש: דרך אגב, ברישום יש באמת הרבה מאוד חברי אופוזיציה ששותפים להצעת החוק הזו, ולכן זה גם לא מפתיע.

יואב קיש: מדובר באמת במהלך שהוא טוב למדינת ישראל בכל ההשלכות שלו, ומטרתו להסדיר את היכולת של גידול קנאביס לטובת יצוא – קנאביס רפואי לטובת יצוא.

יואב קיש: יש לזה פוטנציאל עצום גם כמובן לחקלאים, גם למיסים למדינת ישראל וגם לאותם נזקקים, שבסוף אנחנו יודעים היום להגיד שקנאביס רפואי, עם הידע שיש בישראל ומזג האוויר הייחודי לישראל – שילוב מצוין של פיתוח משק, שיכול להיות מאוד משמעותי, וכמובן נותן גם ערך לטיפול מול האנשים שזקוקים לאותו מכשיר רפואי.

יואב קיש: אנחנו למעשה נמצאים בשלב שבו יש מתווה ממשלתי שמאושר וממתין רק לחקיקה הזו.

יואב קיש: זאת אומרת, החקיקה הזו, אני יכול להגיד לכם שאני באמת נותן לה עדיפות רבה.

יואב קיש: גם אם מדברים שהולכים לבחירות, לא הולכים לבחירות, אני חושב שהחקיקה הזו צריכה להסתיים ולעבור בהקדם, כי היא תפתח באמת את הדרך לשוק הזה שאני מתייחס אליו.

יואב קיש: ולכן אני אומר, אני אעשה את המאמצים הכי גדולים כדי שהחוק הזה יגיע לקריאה שנייה ושלישית בהקדם.

יואב קיש: ואני מודה גם לכל חבריי ששותפים איתי להצעת החוק, וגם לחבריי מהאופוזיציה, שבאמת הבינו את גודל השעה בעניין הזה ותומכים בהצעה, וכמובן להתאחדות החקלאים והמגדלים.

יואב קיש: באמת, שיתוף הפעולה הזה מבורך.

יואב קיש: תודה רבה לכולם.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

רויטל סויד: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

רויטל סויד: חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח.

רויטל סויד: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושבת בראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך על החוק.

חיים ילין: אני חושב שהחוק הזה, דרך אגב, אני חושב – קיש, אני אומר לך את הדברים – שהוא לא צריך להיות פרטי.

חיים ילין: אני יודע למה הוא נולד, אני חושב שזה חוק שצריכה הממשלה להוביל כזרוע של ייצור כלכלי חקלאי בגבולות מדינת ישראל, ומצד שני – פיתוח של מיצוי החומר לתעשייה.

חיים ילין: זאת אומרת, אלה שני דברים שהם שונים לחלוטין, אבל אחד תלוי בשני.

חיים ילין: עכשיו אנחנו מתמודדים, שהעולם לפחות ידע – אנחנו, בפיתוח של הקנאביס נמצאים באחד מהמקומות הטובים ביותר בעולם אם לא במקום הטוב ביותר.

חיים ילין: המיצוי שלנו והזנים שלנו – – –

יואב קיש: בינתיים, שלא יעקפו אותנו.

חיים ילין: רגע, שנייה.

חיים ילין: זה מה שאני מסביר.

חיים ילין: אנחנו נמצאים בעצם במיצוי החומר הטוב ביותר שקיים היום בעולם.

חיים ילין: העולם זקוק לחומר הזה מבחינת התרופות.

חיים ילין: עכשיו, מה הבעיה?

חיים ילין: הבעיה היא שיש שתי מדינות כרגע, לא קטנות, גם לא גדולות מדי – אחת קוראים לה קנדה, והשנייה אוסטרליה – שהן בעצם הולכות להפוך את החקלאות שלהן לחקלאות קנאביס.

חיים ילין: אני הייתי באוסטרליה וראיתי את כל השדות של קני הסוכר, וערים שלמות חיות ממיצוי הסוכר והאלכוהול של קני הסוכר – הולכים להשמיד את הכול לקנאביס.

חיים ילין: אם אנחנו לא נהיה שם, אנחנו נפסיד את העולם.

חיים ילין: פשוט נפסיד אותו.

חיים ילין: לכן אני מברך על כך שהחקיקה מגיעה בצורה כזו, אני מצפה שהממשלה תתחבר לחקיקה הזאת, תזרז את הדברים האלה, כי בסופו של דבר יש פה חיבור של חקלאות, תעשייה, אבל מעל לכול – של ציונות.

חיים ילין: כי צריך להבין, איפה נמצאים החקלאים האלה?

חיים ילין: אני אפילו לא רוצה לגלות, אבל היום 25% נמצאים בתוך העוטף.

חיים ילין: כן, חברים, זה לא שהקסאמים עושים את החומר יותר טוב, אל תתפעלו, אבל הם נמצאים בתוך העוטף, בגבולות של מדינת ישראל.

חיים ילין: זה ציונות וזה התיישבות.

חיים ילין: הפחד של הזליגה הוא פחד נכון של המשרד לביטחון הפנים, אבל מצד שני אם יביאו מבחוץ את אותו מיצוי או אותו קנאביס – אותה זליגה תהיה.

חיים ילין: לכן אני מבקש לתרום מהמעט שיש לי בחקלאות ולבוא ולתמוך גם בחברי הכנסת קיש וגם בחקיקה הזו.

חיים ילין: נשארו לי, כבוד היושב-ראש, 30 שניות, אני רוצה להגיד משהו.

יצחק וקנין: תקצר את הזמן – – –

חיים ילין: לא.

חיים ילין: אין קשר בין החוק הזה לקבינט.

חיים ילין: אני לא, לא – אני רק רוצה להגיד משפט אחד, ואני רוצה שכולם – גם כבוד השר גלנט ישמע אותו, אם הוא רוצה.

חיים ילין: לפני שבועיים, פחות, עשרה ימים, ראש הממשלה נתן נאום כמו שהוא יודע לתת, והוא אמר משפט שמאז אני חושב עליו כל הזמן.

חיים ילין: הוא אמר: יש מדינות אירופיות שחושבות שאם הן יעשו עסקאות כלכליות ויעבירו כסף לאיראן הן יפסיקו את הטרור.

חיים ילין: זה משפט שלו, מילה במילה.

חיים ילין: הוא אמר את זה בנאום שלו.

חיים ילין: ואני אמרתי – תקשיבו טוב למה שהוא אמר, עוד פעם: אם יעבירו כסף לטרור, הטרור ייפסק.

חיים ילין: טוב, חברים יקרים, התשלום השני של 15 מיליון דולר לחמאס מגיע החודש.

חיים ילין: אני לא יודע אם הוא יעבור במזוודות, אני לא יודע אם הוא יעבור דרך האוויר או בחקיקה או בתקשורת, אבל אני אומר לכם את זה: הוא אמר את זה – איך הוא מעז אחרי זה לבוא?

חיים ילין: ועל זה, גלנט, אני מדבר.

חיים ילין: על הדברים האלה אני מדבר, לא על שהוא קיבל מכה או לא קיבל מכה; על זה שיש ערכים, כמו שאתה אמרת פה, של מקימי מדינת ישראל, ערכים שלא שוברים.

חיים ילין: לא מנהלים משא ומתן עם הטרור, בטח לא עם החמאס, ולא מעבירים להם מזוודות.

חיים ילין: מה שאתה מקבל החלטה בקבינט, האם אתה רוצה – – –

יואב גלנט: – – – להם נשק, נגמ"שים, קלצ'ניקובים בהסכם אוסלו.

יואב גלנט: זה אתם.

יואב גלנט: מי עשה את זה?

חיים ילין: אני?

חיים ילין: אני?

חיים ילין: מה אתה רוצה – – –

יואב גלנט: – – – אל תבלבלו את המוח.

חיים ילין: גלנט, אני רוצה להגיד לך משהו.

חיים ילין: האשם בכול כנראה – מי שאשם בכול כנראה זה בן-גוריון, שהקים את המדינה.

חיים ילין: עד איפה אחורה אתם תלכו?

חיים ילין: בן-גוריון אשם, רבין אשם, אריק שרון אשם.

חיים ילין: כל מייסדי מדינת ישראל ואלה שנתנו את הנשמה שלהם למען מדינת ישראל הם אשמים.

חיים ילין: ואתם, 40 שנה – לא אתה, אבל אתה עובר למפלגה ש-40 שנה בשלטון – ולא מתביישים עדיין להאשים את מי שהקים את המדינה, ואתם לא לוקחים אחריות.

חיים ילין: גלנט, אלה לא ערכים שלך.

חיים ילין: לא גידלת חיילים לא לקחת אחריות.

חיים ילין: קחו אחריות על המעשים שלכם, קחו את האחריות על זה שהמזוודות נכנסות לתוך רצועת עזה באישור הקבינט ובאישור ראש הממשלה, ולא קרה כלום, רק תגידו את האמת לעם.

חיים ילין: זה הכול, זה מה שאני אומר.

חיים ילין: בשיקולים שלך – כן מנהרות בצפון – אני לא מזלזל אף פעם, לא מזלזל; אבל מבצע עופרת יצוקה, שאתה עשית, ומבצע צוק איתן – ולקרוא גם לדחפורים היום מבצע, כשזה מתקיים בתוך מדינת ישראל?

חיים ילין: אתה בשבע דקות היית בצד השני, בים.

חיים ילין: בוא, בחייאת, בוא נשים את הדברים בפרופורציות, ותתכוון למה שאני אמרתי, לא למה שאתה חושב שאני אמרתי.

חיים ילין: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין, חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל בירן – מוותרת; חבר הכנסת מוסי רז – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח.

רויטל סויד: חבר הכנסת נחמן שי, נוכח גם נוכח.

לאה פדידה: – – –

יואב קיש: נוכח וגם ישוחח.

קריאה: – – –

רויטל סויד: זה השר לא רצה את הדיון.

נחמן שי: הוא לא רגיל שמפריעים לו.

נחמן שי: הוא יתרגל.

נחמן שי: הוא בא לפוליטיקה להרבה שנים.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי יצחק וקנין, שהתגעגענו אליך, הרבה זמן לא היית בבית.

יצחק וקנין: אליי או לחיליק?

לאה פדידה: הבנתי שהייתם זוג.

נחמן שי: התגעגענו.

נחמן שי: נסתפק בזה.

נחמן שי: חברות וחברים.

נחמן שי: המבצע הצבאי שצה"ל עושה בצפון הוא מבצע מוצדק, ואני וחבריי תומכים בו.

נחמן שי: צה"ל הוא לא כלי פוליטי והוא לא מרצה איזשהו רצון פוליטי.

נחמן שי: כשצה"ל יוצא לפעולה כזו או אחרת או למבצע כזה או אחר מהצד הזה של הגבול או מהצד האחר של הגבול, קרוב או רחוק או בכל מקום שהוא נמצא – הוא עושה זאת מטעמים מקצועיים, מבצעיים, שנדרשים בתוקף הנסיבות.

נחמן שי: תמיד יהיו דיבורים; מיום שעמדנו על דעתנו תמיד שמענו את זה, ואני מלווה את הנושאים הביטחוניים האלה שנים ארוכות, ויחד עם זאת אני סמוך ובטוח שאף מפקד בצה"ל, מהרמטכ"ל ומטה, לא יניע את כוחותיו כי למישהו התחשק; הוא יעשה את זה רק כשהוא במאה אחוז משוכנע, באני מאמין המקצועי שלו, כי זה הדבר הנכון והראוי לעשות.

נחמן שי: כך הוא יעשה כשהוא יגיש את המלצותיו לדרג המדיני וכך הוא גם ימלא את ההנחיות של הדרג המדיני, ואני חושב שהדברים האלה צריכים להישמע מעל לבמה הזו בקול ברור.

נחמן שי: ייתכן שבבוא הזמן נשמע יותר, ואני מצפה שהממשלה תעדכן את ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, דבר שהיא לא עושה, לצערי, יותר מדי.

נחמן שי: זה העניין של הפיקוח הפרלמנטרי, שזו רגל חסרה בעבודת הכנסת.

נחמן שי: אז אני מצפה שזה יקרה.

נחמן שי: והדבר הבא שאני מצפה, והוא נדרש מאוד, זה המיגון של הצפון.

נחמן שי: בוועדת החוץ והביטחון וגם במליאת הכנסת – בכל פורום זה סוד גלוי: הצפון ברובו הגדול אינו מוגן ונדרשת אכן השקעה כספית גדולה, גדולה מאוד, אבל זו האחריות שלנו במדינת ישראל, להבטיח שכל תושב וכל אזרח באשר הם – אם הם בגבול הדרום, מקום שבו מתגורר חיים ילין חברנו, ואם הם בגבול הצפון, מקום שבו מתגורר איל בן ראובן או אלעזר שטרן ואחרים – המקומות האלה יהיו מוגנים ומדינת ישראל תספק את המשאבים כדי שכל אחד ואחת ירגישו בטוחים.

נחמן שי: אני מצביע פה על מחדל גדול, כי אנחנו לא יודעים ברגעים אלו לאן הפעולה – המבצע הזה – תוביל אותנו.

נחמן שי: אני מניח שנמצא גם את זה באיזושהי בקרה מסוימת, אבל אם הדברים יתגלגלו כמו שהדינמיקה של המזרח התיכון תמיד מתגלגלת, מעבר לתחזיות ולציפיות – הגנת הצפון, ההגנה הפיזית על כל תושב ותושב, על כל בית ובית, על רחוב ועל יישובים, חייבת לצאת לפועל, לא טיפין-טיפין אלא במבצע לאומי עם ההשקעה הנדרשת.

נחמן שי: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

רויטל סויד: חברת הכנסת סתיו שפיר – סליחה, חבר הכנסת איציק שמולי, ולאחר מכן – חברת הכנסת סתיו שפיר.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני כמובן תומך בחוק שהציג פה יואב.

איציק שמולי: חבר הכנסת יואב קיש, תבורך, ובאמת כל הכבוד.

איציק שמולי: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו פה קודם, בעיקר לדבריו של כבוד השר גלנט.

איציק שמולי: אני רוצה לומר לך, השר גלנט, אני באמת מעריך אותך מאוד, וגם יש לי הערכה מיוחדת, כמו הרבה אנשים במדינה, לתרומה רבת-השנים שלך לביטחון.

איציק שמולי: יש לי מחלוקת בשתי נקודות לגבי מה שאמרת: מותר שתישמע ביקורת, ביקורת שנאמרת מכיוון ענייני, מבלי שינסו להכתים אותה או את המוטיבציה שממנה היא מגיעה כמוטיבציה פוליטית שנועדה לפגוע בקבינט, בטח לא בצה"ל או בממשלה.

איציק שמולי: יש דברים גם בבוקר הזה.

איציק שמולי: אחד הדברים, אדוני השר, שהכי מטרידים אותי מהבוקר זו התגובה האוטומטית והפבלובית שיצאה מדובר צה"ל ביחס לדיווחים של תושבי הצפון במהלך השנים על זה שהם שומעים רעשים של חפירות.

איציק שמולי: עוד לא הספיק המרואיין הראשון להשלים את דבריו בגלי צה"ל או ברשת ב', כבר יצאה ההודעה של דובר צה"ל: לא היה ולא נברא.

איציק שמולי: המקומות שבהם התגלו המנהרות, או המנהרה, שונים לחלוטין מהמקומות שבהם בעצם דיווחו התושבים, למרות שהתושבים בעצם שוללים את הדבר הזה.

איציק שמולי: ולכן, אני חושב שצה"ל ידע ויֵדע להתמודד עם כל האתגרים החיצוניים שמשחרים לפתחו.

איציק שמולי: אני מאמין בצה"ל, ואני בסופו של דבר מאמין בקבלת ההחלטות.

איציק שמולי: אני חושב שגם בקבינט – יש לנו ביקורת על חלק מהדברים, הקבינט גם קיבל החלטות נכונות בקדנציה הזאת.

איציק שמולי: מה שאני חושש ממנו זו אותה יהירות שפעם אחת הותירה צלקת בחיים של המדינה הזו.

איציק שמולי: וכאשר יש טענות צודקות על חפירות שנשמעות, שבמהלך השנים זכו לתגובות של ביטול וזלזול מצד ראשי מערכת הביטחון ולפעמים גם בקבינט, וכאשר יש טענה שחוזרת ונשנית לגבי הפערים האדירים של המיגון – נכתב על זה לפני כשנה דוח מבקר המדינה שאומר: יש מאות אלפי אם לא מיליוני אנשים במדינת ישראל, גם בחזית הצפונית וגם בחזית הדרומית, שהם חסרי מיגון.

איציק שמולי: העובדה שמדינת ישראל היום אומרת לתושבים בשכונות הוותיקות באשקלון ובנתיבות, גברתי היושבת-ראש:

איציק שמולי: תצאו לחדר המדרגות ותתפללו לשמיים וזו ההגנה שלכם – זה דבר שהוא בלתי נסבל, ובדברים האלה אנחנו צריכים לטפל.

איציק שמולי: הנקודה השנייה – אין לי כל כך זמן להרחיב, אז אני רק אגיד אותה במשפט: אני חושב שעצם הביקורת לגבי מה שהיה בדרום נובעת בעיקר, אדוני השר, מגודל הפער בין הרטוריקה המתלהמת שהייתה בשנים האחרונות לגבי הרצועה ומה צריך לעשות לחמאס, לבין מה שנעשה בסופו של דבר בפועל.

איציק שמולי: אנחנו לא ששים אלי קרב, אנחנו בעד הפסקת אש ולא בעד אש, אבל גם אליה צריך להגיע בתזמון ובתנאים הנכונים, לא עם תשלום של 15 מיליון דולר כפעימה ראשונה לחמאס.

איציק שמולי: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

רויטל סויד: חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: תודה, גברתי.

סתיו שפיר: כבוד השר, מדהימה המהירות שבה נקראות ויוצאות לאור הצהרות הקרב והקריאות למערכה אחרי מערכה.

סתיו שפיר: ראש הממשלה רק לא מזמן הבטיח לאזרחי ישראל הקרבה עתידית, עוד תקופה קשה, עוד מערכה שהולכת להתרגש על כולנו, אבל השנים עוברות, המשא ומתן עם החמאס שהממשלה הזו מנהלת הולך וממשיך, פעם אחר פעם היא נותנת לחמאס את כל מבוקשו, אבל פתרון אמיתי למצב בעזה לא מגיע.

סתיו שפיר: מתי מתכוונת ממשלת ישראל לעמוד ולהביט בעיניים של תושבי העוטף ותושבי מדינת ישראל כולה ולהסביר מה היא מתכננת?

סתיו שפיר: לפני כמה שנים פורסם דוח מבקר המדינה בעניין צוק איתן, שדיבר על שורה של ליקויים ובעיות חמורות בהתנהלות של הקבינט וההתנהלות של הממשלה באותה תקופה – ממשלה שלא קבעה אסטרטגיה ולא נתנה הכוונה, והצבא החזק והיקר שלנו ניהל את המערכה והיה צריך גם לקבוע את האסטרטגיה מבלי שהוא מקבל הכוונה מקובעי המדיניות.

סתיו שפיר: המצב הזה, לצערנו, לא נראה שהוא משתנה.

סתיו שפיר: נראה שאנחנו מתגלגלים שנה אחר שנה בדיוק לאותה הסיטואציה.

סתיו שפיר: תושבי העוטף חיים כבר 15 שנה תחת אש, רקטות, טילים, שרפות, וראש הממשלה בכלל לא טורח לבקר ביישובים צמודי הגדר, להסתכל עליהם ולתת להם תשובות.

סתיו שפיר: הם אנשים חזקים, והם האנשים האחרונים במדינה שיתלוננו על מצבם.

סתיו שפיר: אפילו על מצב המיגון שלהם, המביך באמת, שהממשלה לא מטפלת בו, אפילו על זה הם ממעטים להתלונן; או על התקציבים שהובטחו להם ולא הועברו, כי הם באמת אנשים חזקים.

סתיו שפיר: אבל כמה אפשר?

סתיו שפיר: כמה זמן תושבים יכולים לעמוד תחת אש מבלי לקבל תשובות לאן הדרך פונה, מה הולך לקרות?

סתיו שפיר: ומה אתם עושים כשאתם יושבים בקבינט ולא מייצרים את התשובות האלה?

סתיו שפיר: מי היום בממשלה יושב ועובד על חלופות למצב המדיני?

סתיו שפיר: מי מתכנן קדימה כך שבעשור הקרוב, בשני העשורים הקרובים, אנחנו לא ניכנס למבצע פעם בכמה שנים ונאבד חיי אדם?

סתיו שפיר: מי עוסק בניסיון לייצב את המצב באמת לטווח ארוך?

סתיו שפיר: הדיון הביטחוני במדינה הזאת באמת ירד לרמה הנמוכה ביותר.

סתיו שפיר: כבר לא חושבים בכלל שצריך לספק לציבור תשובות.

סתיו שפיר: אבל מפתיע אותי מאוד שחברי הכנסת והשרים, שעולים על כל במה, בכל מיקרופון, ומתבטאים תמיד בחריפות כזאת – בסופו של דבר העבודה הנדרשת, של ללכת ולדרוש חלופות אמיתיות ופתרונות ארוכי טווח, לא נראה שנעשית כאן.

סתיו שפיר: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

רויטל סויד: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

רויטל סויד: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

רויטל סויד: אותך לא שמענו עוד היום.

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש בלבן, חגיגית, חג שמח, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות, מן הקואליציה ומן האופוזיציה, סגן המזכירה, אדוני השר, כן, חברים וחברות, מתוקים, מתוקות, חמודים, חג שמח, יום שכולו הארה.

יהודה גליק: באמת, בימים האלה אנחנו צריכים עוד פעם להזכיר לעצמנו שחג החנוכה הוא החג שמלמד אותנו ומזכיר לנו שגם בימים הכי החשוכים בשנה, כשהיום קצר והלילה ארוך, וכשהלילה, אין בו כמעט ירח, וזה באמת הזמן הכי חשוך, דווקא זה הזמן שאנחנו יכולים להאיר ולא להיות כאלה קטנוניים וביקורתיים.

יהודה גליק: היום אנחנו זוכים להצביע עבור חוק כל כך חשוב של ידידי יושב-ראש ועדת הפנים יואב קיש, שבאמת מקדם נושא שכבר תקוע הרבה מדי זמן, נושא שעם ישראל יכול להיות אור לגויים בו – קנאביס רפואי.

יהודה גליק: היום כבר ברור לכולם שכאב זה לא סתם משהו מהצד, זה בעצמו מחלה, וטיפול בכאב יכול להציל חיי אדם, כי הוא מוציא אדם מתוך מצוקה אין-סופית.

יהודה גליק: כל כך הרבה אנשים מחכים לדבר הזה, וישראל יכולה להיות המדינה שמייצאת את זה, והחקלאים כבר מכינים את זה.

יהודה גליק: כבר הייתה הבטחה ממשלתית, וכבר כל הזמן מוצאים איזשהו פטנט להסביר למה לא, והציבור מחכה לזה והחקלאים מחכים לזה.

יהודה גליק: אני חושב, יואב, שבהרבה שיח נכון וקשב לכל הצדדים יצרת פה הצעת חוק טובה, חשובה, עם מסר, מסר חשוב.

יהודה גליק: ולכן אני כל כך שמח שהיום בהחלט ברור שגם בימי החנוכה האלה אנחנו נהיה אור לגויים, גם בתחום הרפואי והבריאותי, וגם נדע כל אחד להאיר זה לזה וקצת להוריד את רף הביקורת הקטנונית והקטלנית.

יהודה גליק: שיהיה לכולם חג עם הרבה הרבה הארה ומאור פנים.

יהודה גליק: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

לאה פדידה: מגיע להגיד כל הכבוד על האירוע אתמול, של המתנדבים והמתנדבות.

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: תודה רבה, לאה.

רויטל סויד: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

רויטל סויד: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, זאת בשורה גדולה, החוק הזה, ואני כמובן תומך בו, ומברך גם עוד פעם את נשיא התאחדות האיכרים ואת חברי חבר הכנסת קיש.

איתן ברושי: אבל אני אומר, זאת לא תעודת כבוד לממשלה שהיא מחכה לחוק הזה.

איתן ברושי: היינו יכולים להיות כבר מזמן אחרי המהלך הזה.

איתן ברושי: זה הוצג על ידי שר החקלאות, שאיננו נוכח פה, כבשורה גדולה.

איתן ברושי: חקלאים רבים נרתמו והלכו והשקיעו כסף, ויצרו קבוצות עבודה, כי התנאי לגדל הוא יצוא, וישראל יכלה ויכולה להיות המקום המרכזי שצומחות בו התורה והיכולת לגדל את הגידול, ולהפוך את זה ליצוא גדול, למקור הכנסה גדול למדינה במטבע חוץ, ועבודה לרבים, בעיקר בפריפריה.

איתן ברושי: והינה, מה הממשלה פעם נוספת מוכיחה?

איתן ברושי: שהיא לא יודעת לעבוד אחד עם השני.

איתן ברושי: אומר האוצר שהוא בעד – חקלאות היא לא מקום שכל כך נחשב.

איתן ברושי: לא עושים עם החקלאות משבר כמו בעמונה, רק כשזה מגיע לדברים אחרים – אבל השר לביטחון פנים אומר שהוא לא יכול לעמוד בתקנים ובדרישות.

איתן ברושי: איך, חברי יואב, יכולה ממשלה שכל הזמן מדברת על משילות – עד כדי שאתמול מרוב משילות ישבו שרת המשפטים ונציגת היועץ המשפטי באותו חדר?

איתן ברושי: לא שהייתה בשורה לחלב, אבל החלב החמיץ שם בישיבה.

איתן ברושי: אז, הינה, אנחנו רואים שהממשלה חדלת אונים.

יואב קיש: אבל נראה לי שיושב-ראש ועדת הכלכלה מאוד נהנה מהאירוע.

איתן ברושי: קודם כול, הוא עושה ישיבה חוזרת בזכות זה.

רויטל סויד: לא רק הוא.

איתן ברושי: לכן – גם שרת המשפטים הבאה גילתה עניין בישיבה.

איתן ברושי: לכן אני רוצה לומר – – –

יהודה גליק: עד עכשיו, ברושי, אמרת – כי אתה יודע, ביקורת כשהיא אמיתית היא הכי כואבת.

איתן ברושי: אה, זה לא על הזמן שלי.

יהודה גליק: עד עכשיו היית בסדר, עכשיו תתחיל לדבר – – –

רויטל סויד: חבר הכנסת יהודה גליק, אל תתחיל איתי.

רויטל סויד: החמאת לי באמת, על חג שמח.

רויטל סויד: אל תאלץ אותי לענות לך.

איתן ברושי: אני רוצה לסיים ולומר – –

יהודה גליק: יש לך הבטחה לשרת המשפטים הבאה – – –

איתן ברושי: – – החקלאות בישראל – – –

יהודה גליק: יש לך הבטחה להיות שרת המשפטים הבאה?

רויטל סויד: לא.

איתן ברושי: יהודה, די.

רויטל סויד: זו לא הבטחה.

איתן ברושי: החקלאות בישראל זקוקה להתחדשות ולצמיחה – ויש כאן רעיון גדול – תוך כדי הבטחת הכללים.

איתן ברושי: משפט אחרון: אי-אפשר שמדינה שלמה תגיד שהיא לא יודעת להגן מפני פריצות וגנבות.

איתן ברושי: אם זה המצב, בואו נחסל את הכול, כולל את הבנקים.

איתן ברושי: יש לנו דוגמאות בכל הארץ של כמה חוות לדוגמה ששם זה עובד וזה נכון.

איתן ברושי: ומשפט אחרון, בקשר למה שנאמר קודם, אדוני השר.

איתן ברושי: אני רואה גם בתקשורת עמדות של המחנה הציוני – מפלגת העבודה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר מכאן: אין שום עמדה מוסכמת של המחנה הציוני שלא נותנת גיבוי לראש הממשלה, לממשלה, לקבינט, וקודם כול לכוחות צה"ל ולאנשי היישובים לאורך הגדר.

איתן ברושי: מי שמפרסם הודעות כאלה, יהא תפקידו אשר יהא, זה על דעתו הפרטית.

איתן ברושי: אנחנו מגבים, מחזקים, אין פה שום שיקול.

איתן ברושי: המנהרות לא נולדו אתמול.

איתן ברושי: האיום על היישובים – אנחנו יודעים מהו שנים.

איתן ברושי: אנחנו במלחמת הגנה.

איתן ברושי: וכידוע, מי שרוצה להגן לפעמים צריך גם להתקיף.

איתן ברושי: הולכים פה לימים שחלקם אולי יהיו ימים קשים.

איתן ברושי: מה זו הפלגנות הזאת?

איתן ברושי: צריך לגלות בגרות ואחריות.

איתן ברושי: אנחנו לא אופוזיציה, אנחנו גדלנו עם הנהגת המדינה, רוצים לחזור להנהגת המדינה.

איתן ברושי: אני אומר גם לחבריי: תגלו אחריות.

איתן ברושי: זאת שעה של אחריות.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

רויטל סויד: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם נגוסה – אינו נוכח; ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת פנינה תמנו – אינה נוכחת; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח.

רויטל סויד: חבר הכנסת דן סידה, בבקשה, אחרון הדוברים.

לאה פדידה: תספר לנו מה קורה עם הרפת המשפחתית.

דן סיידה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, חברותיי חברות הכנסת, ציבור יקר, חשבתי לנצל את ההזדמנות הזאת ובאמת לברך את אלה שעסקו בלהביא את החוק הזה עד לפה, ולחזק את ידיהם כדי להביא את זה למצב מוגמר, את חבר הכנסת קיש, את חברי הכנסת השותפים למהלך.

דן סיידה: אני רוצה, קודם כול, לנצל את ההזדמנות ולאחל איחולים לחיילי צה"ל שנמצאים כרגע בקו הלבנון, עם כל מה שהולך שם, ונחזק את ידיהם ונאחל להם הצלחה.

דן סיידה: חשוב מאוד שיעשו את המלאכה בקור רוח ללא שום נפגעים.

דן סיידה: אני רוצה גם לברך את חברי דובי.

דן סיידה: אני מתפלא עליך, דובי, איזה קור רוח.

דן סיידה: מה שהוא התייחס ליד הבית שלך היה גורם לי לרוץ.

דן סיידה: אומנם אני גר בסביבה שלך, אבל בכל זאת זה ליד הבית שלך, מה שקורה שם.

קריאה: – – –

דן סיידה: מטולה, מטולה.

דן סיידה: אנחנו גרים במטולה, והוא פה ומקשיב ומקדם את העניינים החקלאיים.

דן סיידה: אז, דובי, יישר כוח.

דן סיידה: הצורך הזה של העיסוק בקנאביס, הטיפוח, הגידול, הוא כל כך מתבקש, רואים שהציבור הבריא והפחות-בריא, כל מי שנדרש לגידול הזה – הוא צורך שגדל מיום ליום ומספק תשובה ופתרונות לרבים וטובים.

דן סיידה: אני זוכר לפני 20, 25 שנה בערך שהייתה רק חברה אחת שהתעסקה עם זה, חברת תיקון עולם מהיישוב ביריה, כשזה היה ממש נראה דבר שרוצים למחוק אותו.

דן סיידה: נדרשתי אז, כשזה לא היה כל כך פופולרי, וכולם היום מבינים את הצורך והחשיבות; נחשפתי לגידול הזה, ובאמת ניסיתי אז בכוחותיי לעזור במה שהיה צריך לעזור.

דן סיידה: עובדה שהחברה הזאת כן המשיכה וכן הייתה פורצת הדרך של התחום הזה, ואני גאה על כך היום.

דן סיידה: פעם הגליל היה מקור של הברחת הסמים לישראל.

דן סיידה: מי שזוכר את גבול הלבנון דאז, הוא היה מקור הברחה של סמים.

דן סיידה: כל הסמים המסוכנים עברו דרך גבול הלבנון.

דן סיידה: היום הגליל הוא פורץ הדרך של עיסוק בקנאביס מסודר, מוסדר, בריא, מבוקר וטוב.

דן סיידה: אני כמובן אדגיש את העניין של החקלאים, חברים טובים שלנו שנהנים מהדבר הזה, וכל המערכת שמסביב, של המדענים, של המפיצים.

דן סיידה: הכי חשוב הוא שלמנגנון תהיה בסוף אכיפת שימוש ואכיפת הפצה, שני דברים מאוד חשובים.

דן סיידה: אם הדברים האלו לא יוסדרו בצורה טובה, ברורה וחזקה, הנושא הזה ילך לתחומים שאנחנו לא חפצים שהוא ילך לשם.

דן סיידה: אז אדוני חבר הכנסת יסיים את המלאכה בצורה הכי טובה; תסגרו את הנישה הזאת של ההפצה ושל הגידול, שלא יהיו פרצות ושזה לא יגיע לתחומים שאנחנו לא רוצים להגיע אליהם.

דן סיידה: תבורכו, ותודה רבה לכם.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת דן סידה.

רויטל סויד: השר לא יעלה לסכם את הדיון.

רויטל סויד: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (מס' 16) (מתן סמכויות פיקוח ואכיפה לעניין עיסוק בקנבוס לצרכים רפואיים ולמחקר), התשע"ט–2018.

רויטל סויד: מי בעד ומי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (מס' 16) (מתן סמכויות פיקוח ואכיפה לעניין עיסוק בקנבוס לצרכים רפואיים ולמחקר), התשע"ט–2018, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

רויטל סויד: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא חוזרת לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

רויטל סויד: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 36), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, יהודה גליק, יעקב אשר, מיכאל מלכיאלי, איילת נחמיאס ורבין ומאיר כהן בנושא: אי-הפקת לקחים בבחינת האסון בנחל צפית.

נאזם בדר: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לסגן מזכירת הכנסת.

רויטל סויד: תם סדר-היום.

רויטל סויד: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ז בכסלו התשע"ט, 5 בדצמבר 2018, בשעה 11:00.

רויטל סויד: חג אורים שמח.

רויטל סויד: ישיבה זו נעולה.