ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 383, 2018-12-03 00:00

יצחק וקנין: צוהריים טובים.

יצחק וקנין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: היום יום שני, כ"ה בכסלו התשע"ט, 3 בדצמבר 2018.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 2), התשע"ט–2018; הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות) (תיקון), התשע"ט–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/5889/20 וכלה בהצעת חוק פ/5911/20:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – תשלום פיצויים בעד תשלום שכר עבודה), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור הפליה בשל מקום מגורים), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, שולי מועלם-רפאלי, יאיר לפיד ויואב בן צור; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד לחיילים), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן (תיקון – יהודים מארצות ערב ומארצות האסלאם), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה, רוברט אילטוב ומיכאל מלכיאלי; הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות) (תיקון – המשך פעילות אזרחית), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר המינימום), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק צבא ההגנה לישראל, התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום בתחבורה ציבורית), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – התחייבות לקבלת טיפול), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין, יוסף ג'בארין, עליזה לביא, מירב בן ארי, מיכל רוזין, מרב מיכאלי וניבין אבו רחמון; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (דרישת הסיוע להרשעה על פי הודיה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק לתיקון פקודת המיסים (גבייה) (תנאים למתן כתב הרשאה וצו עיקול), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, יעקב אשר, אורלי לוי אבקסיס, מרדכי יוגב, תמר זנדברג, יואב קיש, יעקב מרגי, יצחק וקנין, נורית קורן, רועי פולקמן, טלי פלוסקוב, דוד ביטן, זאב בנימין בגין, אכרם חסון, עודד פורר, מסעוד גנאים, אחמד טיבי, חיים ילין, מאיר כהן, איציק שמולי, סתיו שפיר, עמר בר-לב, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, נחמן שי, סאלח סעד, קארין אלהרר, מוסי רז,

ירדנה מלר-הורוביץ: יוסף ג'בארין, אילן גילאון, ינון אזולאי, נאוה בוקר, אמיר אוחנה, שרן השכל, דוד אמסלם, אלי אלאלוף, מכלוף מיקי זוהר, שולי מועלם-רפאלי, מנחם אליעזר מוזס, ישראל אייכלר, דן סידה, אורי מקלב, יהודה גליק, עבד אל חכים חאג' יחיא, סעיד אלחרומי, דב חנין, עיסאווי פריג', יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיכל רוזין, משה מזרחי, לאה פדידה, איתן ברושי, איל בן ראובן, יחיאל חיליק בר, מיכל בירן, מיקי לוי, חמד עמאר, איתן כבל, מיקי רוזנטל, אבי דיכטר, ענת ברקו, רויטל סויד, בצלאל סמוטריץ, אורן אסף חזן, רוברט אילטוב, רחל עזריה, יואל חסון, יעל כהן-פארן, מרב מיכאלי, עפר שלח, איימן עודה, פנינה תמנו, עמיר פרץ, עאידה תומא סלימאן, יוסי יונה, רוברט טיבייב, יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, טלב אבו עראר, ניבין אבו רחמון, ג'מאל זחאלקה, מיכאל מלכיאלי, משה גפני, אברהם נגוסה, סופה לנדבר, עליזה לביא, ג'מעה אזברגה ויעל גרמן; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה), מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הגדרת הורים מיועדים וביצוע הסכם מחוץ לישראל), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – שמירת דגימה פורנזית של נפגעי עבירת מין לצורך הפקת דנ"א ללא הגבלת זמן), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, מירב בן ארי, ענת ברקו, משה מזרחי, מוסי רז, נחמן שי, מיכל רוזין, דב חנין, פנינה תמנו, יעל גרמן, מיקי לוי, יואל חסון ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – מניעת פרסום פרטיו ותצלומו של אדם שנהרג או נפגע בפעילות ביטחונית בטרם נמסרה הודעה למשפחה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק החזר דמי נסיעה במונית לבית החולים (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק העונשין (תיקון – הגדרת סוכן חוץ), התשע"ט–2018,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת יואב קיש, בצלאל סמוטריץ, דוד ביטן, רועי פולקמן, אמיר אוחנה, אוסנת הילה מארק ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק השקעות זרות, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, רוברט אילטוב, ענת ברקו, עמיר פרץ, עפר שלח ונחמן שי; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון – צווי מניעה נגד תעמולה ממדינת חוץ), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פטור מתשלום דמי חניה לרכב של כונן רפואת חירום עם ציוד), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון – גרירת רכבים נטושים), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת יהודה גליק; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (תיקון – החזקה או שימוש לצריכה עצמית של סם מסוג קנבוס או שרף של קנבוס), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – קביעת גיל פרישה לרב ותיק), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת ינון אזולאי.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח ביקורת מיוחד של מבקר המדינה בדבר היערכות הרשויות המקומיות לשרפות, תפקודן במהלך גל השרפות בנובמבר 2016, פיצוי הניזוקים והעלויות למשק.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: << נושא >> 1.

יצחק וקנין: ראש הממשלה, שעבורו רצח נשים זה עניין לאופוזיציה, צריך ללכת לאופוזיציה; << נושא >>

יצחק וקנין: << נושא >> 3.

יצחק וקנין: כישלונה של הממשלה בטיפול ברצח נשים; << נושא >>

יצחק וקנין: << נושא >> 5.

יצחק וקנין: אוזלת ידה של הממשלה בטיפול ברצח נשים << נושא >>

יצחק וקנין: לפנינו חמש הצעות אי-אמון; ארבע מהן נוגעות לאותו נושא.

יצחק וקנין: אנחנו נפתח בהצעת האי-אמון הראשונה: ראש הממשלה, שעבורו רצח נשים זה עניין לאופוזיציה, צריך ללכת לאופוזיציה, הצעת אי-אמון של המחנה הציוני.

יצחק וקנין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, ממש בקרוב, בעוד כמה חודשים, ימלאו לכנסת ולממשלה ארבע שנים.

יעל כהן-פארן: האמת שאני מקווה שהיא לא תמלא את ימיה בכלל וגם לא ארבע שנים בפרט – – –

יצחק וקנין: ארבע שנים, אין לנו ברירה.

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: אולי היא לא תמלא.

יעל כהן-פארן: אנחנו נתפזר לפני כן – – –

יצחק וקנין: אין לה ברירה, היא כבר בתהליך של ארבע שנים.

יעל כהן-פארן: אה, בתהליך של ארבע שנים.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: נקווה שהיא תהיה בממשלת מעבר לקראת בחירות עד ארבע השנים האלה.

יעל כהן-פארן: אבל אני רוצה לדבר על התקופה הזאת.

יעל כהן-פארן: במהלך התקופה הזאת של ארבע שנים אתם בקואליציה הגעתם לשיאים חדשים.

יעל כהן-פארן: אל תדאגו, לא שיאים חיוביים, אני לא מפרגנת לכם, אתם בעיקר שברתם שיאים של שפל.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להזכיר לכם מה אתם עשיתם פה כמעט ארבע שנים.

יעל כהן-פארן: אז ככה: הצבעתם נגד הקשישים במדינת ישראל, שמתקיימים מקצבה של 2,000 שקל בחודש ונאלצים, לצערנו ולצערם, לחטט בפחים; הצבעתם נגד הנכים שלא מסוגלים לקנות תרופות; הצבעתם נגד ניצולי השואה; הצבעתם פשוט – איזו בושה – הפניתם גב לכל מי שנזקק לטיפול רפואי כשפשוט הפקרתם את המערכת הציבורית של הבריאות; הפקרתם אותה לגסוס.

יעל כהן-פארן: הצבעתם נגד זכויות אדם – פעולה שמתאימה למשטרים אפלים; הצבעתם נגד הקהילה הלהט"בית; קידמתם חוקים גזעניים; הפחדתם אותנו מאותם אזרחים ש"נוהרים לקלפיות".

יעל כהן-פארן: אבל אתם יודעים, כשחשבתי שראינו הכול – באמת אני אומרת: כשחשבנו, אני וחבריי באופוזיציה, שראינו את כל המהלכים המבישים שלכם, נדהמנו מהיכולת שלכם להיות עוד יותר ציניים ועוד יותר רעים.

יעל כהן-פארן: בשבועות האחרונים אתם שברתם עוד שיא של ציניות ושל חוסר אכפתיות מוחלט מהציבור שבחר בכם:

יעל כהן-פארן: הצבעתם נגד כל הנשים בישראל.

יעל כהן-פארן: הצבעתם נגד הנשים שסובלות מאלימות; הצבעתם נגד הנשים שזועקות לעזרה כי אקדח או סכין מרחפים כל יום וכל שעה מעל לראשן.

יעל כהן-פארן: ואתם?

יעל כהן-פארן: אתם שבעים, אתם לא יודעים מהי מצוקה.

יעל כהן-פארן: אתם מנותקים ובגלל זה אין לכם מושג איך להתחיל אפילו לתקן את החברה הישראלית, איך להצמיח אותה, איך להגדיל אותה.

יעל כהן-פארן: ארבע שנים שאני מתביישת.

יעל כהן-פארן: אני לא חמוצה, אני מתביישת.

יעל כהן-פארן: יש לכם נטייה עקומה, חברי הממשלה, חברי הקואליציה, למתג את כל מי שלא חושב כמוכם כבוגד.

יעל כהן-פארן: אבל אני עומדת כאן ואומרת לכם מה שהציבור בישראל חושב עליכם: אתם הבוגדים.

יעל כהן-פארן: אתם בגדתם באמון שהציבור נתן בכם, באמון שהוא נתן בכם כי הוא חשב והאמין שהוא מצביע עבור ערכים, עבור אנשים עם ערכים, עבור אנשים שהציבור והחברה בישראל חשובים להם.

יעל כהן-פארן: אבל הערך היחיד שהוכחתם הוא הקומבינה והשחיתות שלכם.

יעל כהן-פארן: הפניתם גב לכולם.

יעל כהן-פארן: פעם אחר פעם הוכחתם לעם בישראל וגם לעם היהודי בתפוצות שיש שווים ויש שווים פחות; שיש תקציב רק למה שאתם החלטתם לקדם, ובדרך כלל זה מה שמקדם את האינטרסים שלכם.

יעל כהן-פארן: בימים האחרונים הוכחתם יותר מתמיד שאתם פשוט מתנהגים כמו חבורה של מאפיונרים, עסקנים שמנהלים איזה ועד בית.

יעל כהן-פארן: דאגתם לסמן באות קין כל מי שנאבק לטוהר מידות, למוסר, להגינות, לשקיפות; כל מי שנאבק למען איזשהו טוב כאן, כאילו זה משהו מוקצה.

יעל כהן-פארן: "חמוצים" קראתם להם.

יעל כהן-פארן: לא פעם הלכתם רחוק, רחוק מדי.

יעל כהן-פארן: חפרתם בורות כדי לטמון עמוק באדמה כל סממן דמוקרטי.

יעל כהן-פארן: השתלחתם במשטרה, בשופטים, בבית המשפט העליון.

יעל כהן-פארן: נכנסתם להתקפי חרדה איומים, כי אתם יודעים מה אתם מסתירים.

יעל כהן-פארן: ההישג הכי גדול שלכם הוא ששברתם שיא במספר השרים שיש נגדם חקירות והמלצות לכתב אישום: שר הפנים, שר הרווחה וראש הממשלה.

יעל כהן-פארן: רוקנתם את המשכן הזה מהאמון של הציבור שעוד נותר בו.

יעל כהן-פארן: אתם לא משאירים אחריכם מורשת, אתם משאירים אדמה חרוכה וכתם שחור על מדינת ישראל, והאחריות היא כולה שלך, אדוני ראש הממשלה.

יעל כהן-פארן: אמרת אתמול בכנס שערכת ודיברת בו שיש תמיכה רחבה בעם.

יעל כהן-פארן: אז בוא תשמע.

יעל כהן-פארן: הינה דוגמה למה שאומרים לי אנשים ואזרחים שאני פוגשת: ביבי, הוא לא ראש הממשלה שלי, הוא לא מייצג אותי; הליכוד פשט את הרגל והפך למפלגה של עסקנים שלא אכפת להם מאף אחד; ראש הממשלה לא אמין, הוא אומר משהו אחד למצלמה, ומצביע אחרת; ראש הממשלה מנותק ולא באמת יודע מה עובר על האזרחים במדינה, הוא לא יודע אפילו כמה עולה נסיעה באוטובוס או כמה עולה לשים את הילד במעון.

יעל כהן-פארן: זה האי-אמון האמיתי, נכבדיי, האי-אמון שהציבור חש כלפיכם.

יעל כהן-פארן: וזה האי-אמון שאנחנו מעלים היום בשם אותם אזרחים שהבינו שבגדתם בהם.

יעל כהן-פארן: ואני קוראת לכל מי שנותר בו צל של כבוד עצמי ושליחות ציבורית: תצביעו בעד, תפילו את הממשלה הרעה הזאת והחולה הזאת, ותביאו קצת מזור לחברה הישראלית.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: אנחנו נעבור להצעת האי-אמון השנייה: כישלונה של הממשלה בטיפול ברצח נשים, של הרשימה המשותפת – חד"ש, רע"מ, בל"ד ותע"ל.

יצחק וקנין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: גם לך עשר דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה בתחילת דבריי לכלל הנשים אזרחיות מדינת ישראל שצופות בנו עכשיו: תסתכלו, יש לנו קואליציה של 61 בורחים ובורחות.

עאידה תומא סלימאן: הם העדיפו היום אפילו לא לשבת ולכבד את הנשים במדינת ישראל, ולפחות להקשיב – להקשיב על מה אנחנו מדברות, למה אנחנו מציעות אי-אמון היום.

עאידה תומא סלימאן: הם ברחו מהאולם.

עאידה תומא סלימאן: לפני שבועיים הצביעו נגד, והיום אפילו לא טורחים להגיע.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבדרך כלל בהצעות אי-אמון הקואליציה לא נמצאת, כי היא עשתה לעצמה כבר הנחה מההתחלה: אם אין 61 שיצביעו בעד, אז אין אי-אמון.

עאידה תומא סלימאן: אבל לפחות היה צריך לכבד את הצעקה שיוצאת מהציבור, מכלל ציבור הנשים, ולשבת ולהקשיב לפחות.

עאידה תומא סלימאן: אני עצמי מעולם לא הבעתי אמון בממשלה, לא בזו, גם לא בקודמותיה.

עאידה תומא סלימאן: להפך, אמרתי בכל הזדמנות, מעל במה זו ובמות אחרות, שממשלה שדורסת ברגל קשה זכויות אדם וזכויות עם שלם ומונעת ממנו שחרור וחופש היא ממשלה מסוכנת לאזרחיה עצמה; ממשלה שמובילה בעיניים עצומות או פקוחות את אזרחיה לתהום.

עאידה תומא סלימאן: היום, לא רק אני מביעה אי-אמון בממשלה.

עאידה תומא סלימאן: היום אנו מביעות אי-אמון במוסד הזה בשמן של למעלה מ-160 נשים שנרצחו בעשור האחרון.

עאידה תומא סלימאן: נשים אלה, שהופקרו על ידי הממשלות, אינן איתנו עוד.

עאידה תומא סלימאן: את זעקתן אי-אפשר לשמוע היום, אבל את פניהן אי-אפשר להסתיר, את מבטיהן אי-אפשר לא לראות.

עאידה תומא סלימאן: היום זועקת סילבנה צגאיי בת ה-13, שהתלוננה על אלימות אבל קולה הטרי וצבע עורה לא סייעו לה לקבל עזרה; היום זועקת יארא איוב בת ה-16, שהותירה אחריה משפחה מדממת וכפר אבל עם צלקת שלא תרפה; היום זועקת מנאל אלפזראת מתל שבע, וגם אחותה, שנרצחה לפני 12 שנים, ונורה אבו סולב ועפאף אלגרגאוי – כולן לא מצאו לשכת רווחה נגישה, והמשטרה מבחינתן היא אותו גוף שמנשל אותן מאדמתן, אז למה שיקראו לעזרה?

עאידה תומא סלימאן: היום זועקות אי-אמון אנגווץ וספרש, שהופקרו לגורלן חרף האיומים והתלונות והאלימות והפחד שריחף כל הזמן וחיכה לקליע.

עאידה תומא סלימאן: ויגידו המטעים והנצלנים והמטזטזות: תרבות אלימה.

עאידה תומא סלימאן: אז לא.

עאידה תומא סלימאן: היום כולן אומרות שהמקרים האלה היו כתובים, והכתובת הייתה על הקיר, והרוצח היה מוכר לא רק לקורבן אלא גם למשטרה: היום נשמע את קולן של אליזבת קרדונה ועליזה שפק ואופירה חיים ומרים שלום, שאומנם משתייכות לעם הנבחר, ולתרבות הנאורה, ולאדוני הארץ, אלא שאכזריות ופטריארכליות רדפו אותן והספיקו לגזול את חייהן עוד בטרם הספיקה המשטרה להגן עליהן, ולא בכדי.

עאידה תומא סלימאן: בממשלה הזו מסרבים להכיר שהנשים הללו נרצחו רק בגלל שהן נשים.

עאידה תומא סלימאן: מסרבים להכיר שהרצח אינו תוצר תרבות או לאום או מוצא אלא תוצר של חברות פטריארכליות שמדירות ומפלות, מכות ורוצחות נשים על רקע מגדרן.

עאידה תומא סלימאן: שנה עברה מאז שעמדתי פה וקראתי להכריז על מצב חירום.

עאידה תומא סלימאן: התרענו שהרצח הבא עומד בפתח הדלת.

עאידה תומא סלימאן: דרשנו הקצאת תקציבים לתוכנית הלאומית שהממשלה אימצה בעצמה.

עאידה תומא סלימאן: לפני חודש נתנו לממשלה הזו הזדמנות זהב – לחבור למאבק ולגבות אותו בתקציבים ותוכנית חירום.

עאידה תומא סלימאן: שוב הקואליציה לא התעלתה על עצמה; המשיכו למכור לנו שקרים בתקווה שהנושא יחלוף מסדר-היום.

עאידה תומא סלימאן: וההצעה הופלה עם מסר ברור אחד: לא אכפת לנו.

עאידה תומא סלימאן: אולם המציאות הקשה והכואבת התייצבה בפרצופה המכוער מולנו.

עאידה תומא סלימאן: יום אחרי הפלת ההצעה שלי ושל חברות הכנסת להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית נרצחה מנאל אלפזראת.

עאידה תומא סלימאן: ויומיים אחר כך, נרצחו שתי ילדות בראשית חייהן, נרצחו בדם קר ובאכזריות.

עאידה תומא סלימאן: היום, ומשאוזניה של ממשלת נתניהו נאטמו לזעקה, הכריזו הנשים על מצב חירום, והן מרימות למעלה מחאה אמיתית, צודקת, שמגיעה מלב הכאב.

עאידה תומא סלימאן: מחאה זו רק הולכת ומתרחבת, ומקבלת רוח גבית מהציבור.

עאידה תומא סלימאן: בסוף השבוע הכריזו הנשים על שביתה המתוכננת למחר, שביתה שקיבלה תאוצה והצטרפו אליה ארגונים רבים ורשויות מקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את הנשים שמובילות את ההתעוררות הציבורית, שארגנו ונלחמו כדי להרים שביתה זו.

עאידה תומא סלימאן: זהו יום היסטורי, וצומת חשוב מאוד, כך שלראשונה בישראל יוצאות הנשים לשביתה ארצית כקריאת תיגר על אוזלת יד הממשלה במאבק באלימות על רקע מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, מה קורה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה, הנשים יושבות, ואני לא רואה שהן עושות שום דבר חריג, ובכל זאת – – –

מאיר כהן: למה מוציאים אותן?

מאיר כהן: למה מוציאים אותן?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה מוציאים את הנשים מהיציע.

עאידה תומא סלימאן: הנשים – –

יצחק וקנין: שוב, שוב.

עאידה תומא סלימאן: – – יושבות וצופות.

יצחק וקנין: יש שם סדרנים, הם יודעים בדיוק את תפקידם.

יצחק וקנין: טוב, רבותיי – –

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהם יודעים את תפקידם.

יצחק וקנין: – – אל תהפכו את הכנסת לקרקס.

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הופכים – הן יושבות ואני רואה אותן.

עאידה תומא סלימאן: הן לא עושות כלום.

יצחק וקנין: רבותיי, הן רוצות להניף שלטים.

יצחק וקנין: במידה שהן יניפו שלטים, הן יצאו בחוץ.

עאידה תומא סלימאן: אבל במידה שירימו.

עאידה תומא סלימאן: הן עוד לא הרימו.

קריאה: מה זה – – –

עאידה תומא סלימאן: הן לא הרימו, לא עשו כלום.

עליזה לביא: מה זה?

עליזה לביא: הן אורחות שלנו – – –

יצחק וקנין: תראי.

עאידה תומא סלימאן: מה הבעיה.

יצחק וקנין: רבותיי, סדרנים, תעשו את התפקיד שלכם גם באולם – –

עאידה תומא סלימאן: חבל.

יצחק וקנין: – – היציע – –

עאידה תומא סלימאן: חבל.

יצחק וקנין: – – כפי שמתחייב מהתקנון, חד וחלק.

עאידה תומא סלימאן: לא להפעיל כוח.

עאידה תומא סלימאן: מה קרה?

עאידה תומא סלימאן: מה קרה?

יצחק וקנין: תראו, רבותיי, רבותיי, רבותיי – – –

יעל כהן-פארן: מה הן עשו?

יצחק וקנין: רבותיי, אולי אתם לא רואים טוב.

יצחק וקנין: אני רואה טוב מפה.

עאידה תומא סלימאן: חבל, חבל.

קריאה: אנחנו רואים – – – אנחנו – – –

עאידה תומא סלימאן: חבל, אנחנו פה מציעות הצעת אי-אמון נגד הטיפול הכושל באלימות – –

מאיר כהן: וקנין, וקנין.

עאידה תומא סלימאן: – – ואז אנחנו רואות איך שמטפלים בצורה כזו.

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: מאיר, ידידי – – –

עאידה תומא סלימאן: חבל.

יצחק וקנין: עליזה לביא, תקשיבי – –

עליזה לביא: אנחנו נתנו להם אישורי כניסה לכאן – – –

יצחק וקנין: – – חובתי, כמי שמנהל את הישיבה הזאת כרגע – הן, הן מפגינות.

יצחק וקנין: תראי מה שיש להן על הידיים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה – – –

יצחק וקנין: אין מציאות כזאת פה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברות הכנסת, נא לשבת במקומותיכן.

עאידה תומא סלימאן: – – – יש על הידיים.

עאידה תומא סלימאן: הכתובת הייתה על הקיר, לא על הידיים.

יצחק וקנין: יש לך עוד 28 שניות.

קריאה: מה קורה פה – – – מה זה?

יצחק וקנין: רבותיי, אתם רוצים לעשות אתם את המחאה?

יצחק וקנין: אתן חברות כנסת, אני עוד פעם אומר – –

קריאות: אנחנו לא חייבים – – –

יצחק וקנין: – – בואו נשמור על הסדר ועל התקנון.

פנינה תמנו: לא יכול להיות שהקואליציה לא – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא.

פנינה תמנו: – – –

עאידה תומא סלימאן: אני אקבל זמן במקום הזמן הזה.

פנינה תמנו: כל הקואליציה לא פה, ומה שמפריע זה נשים שבאות – – –

עאידה תומא סלימאן: כנראה הקואליציה לא – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת, זכות – –

עאידה תומא סלימאן: – – הגיעה כדי לא לראות את המראות – –

יצחק וקנין: – – חברי הכנסת להיות כאן – –

עאידה תומא סלימאן: – – האלה.

יצחק וקנין: – – ולא להיות, זה לא עניינו של אף אחד.

עאידה תומא סלימאן: כנראה הם לא רצו לראות את המראות האלה.

יצחק וקנין: אבל סדר בבית הזה חייב להיות.

פנינה תמנו: אנחנו לא מנותקים מהעם.

קריאה: – – – זה אסור?

יצחק וקנין: חד וחלק – זה אסור.

קריאה: למה זה אסור?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: תקראי את התקנון.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי כמה פעמים כאשר חברי כנסת, מעל הדוכן הזה – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אז כנראה שאתם לא יודעים את התקנון.

עאידה תומא סלימאן: – – לבשו כפפות, לבשו כפפות.

יצחק וקנין: רבותיי, התקנון הוא חד-משמעי.

יצחק וקנין: אסור גם לך – –

פנינה תמנו: חבל שהתקנון לא מחייב את חברי הקואליציה לשבת פה.

יצחק וקנין: – – להציג.

פנינה תמנו: חבר הכנסת, אתה לא מוכן שחברי הקואליציה ישבו פה – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת, את רוצה לשבת במקומך?

יצחק וקנין: אני אוציא אותך בחוץ.

פנינה תמנו: – – –

יוסף ג'בארין: אפשר לבקש מהן לא לעשות את זה, אבל לא להוציא אותן.

קריאה: למה – – –

יצחק וקנין: ידידי היקר – –

עאידה תומא סלימאן: הם ניסו להוציא אותן לפני שעשו.

יצחק וקנין: – – אתה רוצה לנהל את הישיבה במקומי?

יצחק וקנין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני צפיתי ואני, כשדיברתי – דיברתי כאשר הם ניסו להוציא אותן כשהן שעוד לא עשו כלום.

יצחק וקנין: עאידה.

עאידה תומא סלימאן: רק על מה שמתוכנן.

יצחק וקנין: אני, לפנים משורת הדין, נותן לך דקה, ותסיימי בדקה הזאת.

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעברו שלוש דקות.

יצחק וקנין: לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: כן, עברו שלוש דקות, וחבל.

עאידה תומא סלימאן: חבל.

קריאה: – – –

עאידה תומא סלימאן: על מה אנחנו מתווכחים עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: אני פונה עכשיו לנשים ואני אומרת להן: ניסיונות ההשתקה עוברים.

עאידה תומא סלימאן: לא רק השתקה של – –

יצחק וקנין: רבותיי.

עאידה תומא סלימאן: – – האישה בביתה.

יצחק וקנין: רבותיי.

עאידה תומא סלימאן: מנסים להשתיק את המחאה הציבורית.

עאידה תומא סלימאן: מנסים להשתיק אפילו כשנשים מוחות ומבקשות את ביטחונן ואת חייהן.

עאידה תומא סלימאן: וחבל, חבל, אבל לא ציפיתי למשהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: מי שנעמד דום ולא דיבר ולא התייחס למצוקותיהן של הנשים היום מנסה להשתיק אותן.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני בטוחה שמחר קולן של הנשים יישמע ויהדהד בכל רחבי הארץ.

עאידה תומא סלימאן: ואני קוראת לכלל הנשים והגברים שאכפת להם מחיי נשים, מחר לצאת לרחובות.

עאידה תומא סלימאן: כן, לצאת לרחובות.

יצחק וקנין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא יעזור שיסתכלו עלינו במבט מלגלג, כי הציבור כבר אמר את האמירה שלו – –

יצחק וקנין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – ואי-אמון מחויב במקרה זה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת.

יואל חסון: איך הפכתם את הנושא הזה לאופוזיציה–קואליציה?

יואל חסון: איך הם לא פה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

יואל חסון: איך הם לא פה?

יואל חסון: איך הם לא פה?

פנינה תמנו: איפה הקואליציה?

יואל חסון: מה, זה עניין של אופוזיציה קואליציה?

פנינה תמנו: – – –

יואל חסון: מה, נשים שנרצחות הן כאלה או כאלה?

יואל חסון: מה זה?

קריאה: – – – קואליציה–אופוזיציה.

פנינה תמנו: אין קואליציה במדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: אני עובר להצעת האי-אמון השלישית: כישלונה של הממשלה בטיפול ברצח נשים, של סיעת יש עתיד.

יצחק וקנין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: גם לך עשר דקות.

מאיר כהן: אפשר לבקש להכניס אותן חזרה?

יצחק וקנין: קצין הכנסת נמצא שם, שים לב, במיוחד כדי לדאוג שהכול ילך על פי מה שצריך להיות.

יצחק וקנין: חברים, אל תהפכו את זה לקרקס, אני מבקש מכם.

פנינה תמנו: קרקס זה כבר, קרקס זה כבר.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד, אני משתדל, לא סתם קצין הכנסת נמצא שם כדי לטפל בעניין בצורה הטובה ביותר.

יצחק וקנין: אבל רבותיי, אם תהיה חריגה – –

מיכל רוזין: למה אין שר במליאה?

יצחק וקנין: – – מהכללים, אני חושב שחובתנו לפעול בהתאם.

יצחק וקנין: עשר דקות מרגע זה, חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותיי, חבריי חברי הכנסת, הפעילות של קואליציית דגל אדום, אני רוצה להתנצל בפניכן על היחס שאתן מקבלות.

עליזה לביא: אתן רואות מה קורה פה.

עליזה לביא: הקואליציה ממשיכה לברוח, הממשלה בורחת מהדיון הכל-כך חשוב, שמהדהד במרחב הישראלי.

עליזה לביא: אנחנו רוצות לזעוק, רוצים לזעוק: די לרצח נשים, די לאלימות.

עליזה לביא: יש תוכנית שהייתה אמורה להתבצע ולעצור את הרצח הבא, אבל היא לא קורית.

עליזה לביא: ואני מצטערת למראה – אדוני היושב-ראש, למה זה צריך להיות ככה?

עליזה לביא: מה הן עשו?

עליזה לביא: מה הן אומרות – – –

יצחק וקנין: כי זה לא צריך להיות ככה.

יצחק וקנין: ואת לא צריכה לתת לזה גיבוי.

עליזה לביא: מה אני נותנת?

עליזה לביא: איזה גיבוי?

יצחק וקנין: עם כל הכבוד – –

עליזה לביא: כשיושבות נשים – – –

יצחק וקנין: – – אנחנו לא נהפוך את הכנסת לקרקס.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד.

עליזה לביא: יושבות – – –

יצחק וקנין: אנחנו לא איזה שכונה מערבית, אני לא יודע מה.

עליזה לביא: יושבות – – –

יצחק וקנין: מה זה צריך להיות?

עליזה לביא: יושבות אורחות – – –

יצחק וקנין: מה, את מה את מגבה?

יצחק וקנין: שהיא בועטת בסדרנים?

עליזה לביא: יושבות אורחות שלנו – –

יצחק וקנין: מה, את מה את מגבה?

יצחק וקנין: אני לא מבין.

עליזה לביא: – – פעילות של קואליציית דגל אדום, שהכריזה על מצב חירום בעקבות גל האלימות האכזרי ואוזלת ידה של הממשלה, שבורחת מאחריות.

עליזה לביא: לא הדרישה שלנו לוועדת חקירה פרלמנטרית, ולא כל הפעילות שלנו בנושא – לא שמענו שר או שרה אחת, לא שמענו את ראש הממשלה שמתייחס לנושא הזה, ואומר: אני לוקח עכשיו אחריות.

עליזה לביא: מה זה הבריחה הזאת מאחריות?

עליזה לביא: איפה אתם נמצאים?

עליזה לביא: כן, יש מצב חירום בעקבות גל האלימות האכזרי, והאזרחים והאזרחיות מבינים שהם חייבים לבוא לכנסת וחייבים לומר שכולכם בורחים מלקחת אחריות.

עליזה לביא: תודה שאתן כאן איתנו, ואני שוב מבקשת סליחה על היחס המחפיר שאתן מקבלות.

עליזה לביא: 24 נשים נרצחות השנה.

עליזה לביא: 24 משפחות מתפרקות ונהרסות.

עליזה לביא: רוב מקרי הרצח נעשו על ידי בן זוג, ומעל מחצית מהם דווחו, היו מוכרים למשטרה ולגורמי הרווחה.

עליזה לביא: ולמרות זאת, התוצאה היא טרגית ואפשר היה למנוע את זה אם רק הממשלה הייתה רוצה למנוע את זה.

עליזה לביא: אם היה שר אחד או שרה אחת שהנושא היה בתחום טיפולם.

עליזה לביא: אלימות כלפי נשים אינה טרור של יחידים.

עליזה לביא: היא אינה מנותקת מכל הקשר חברתי, היא נשענת על דפוסים שמושרשים היטב.

עליזה לביא: הנשים הללו אינן סטטיסטיקה.

עליזה לביא: כל אחת ואחד עולם ומלואו.

עליזה לביא: אימהות, ואחיות, אדוני היושב-ראש, לילדים; הן בנות – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מפריע לחברתך מהסיעה.

עליזה לביא: – – ודודות – ציפי – הן בנות ודודות; הן מורה, והן שדרית רדיו, והן השכנה שבדלת ממול; הן חברות וקולגות; הן נשים שחוות אלימות מתמשכת.

עליזה לביא: הן חלמו על חיים אחרים עבורן ועבור המשפחות שלהן, אבל החלומות האלה נגדעו באחת.

עליזה לביא: אנחנו לא היינו שם כדי לעזור, אנחנו לא היינו שם כדי לסייע, והנורא מכול, והמתסכל, הוא שקיימת תוכנית יסודית ומקצועית, שהוכנה בעמל רב – תוכנית בין-משרדית מפורטת להתמודדות עם אלימות במשפחה ועם רצח נשים – אבל התוכנית לא מתוקצבת בגלל סחבת ואטימות ממשלתית.

עליזה לביא: היא לא מיושמת, ובינתיים נרצחות עוד נשים.

עליזה לביא: כבר ב-2013, כשעמדתי בראש הועדה לקידום מעמד האישה, כינסנו ועדה בין-משרדית והבנו שהמשטרה והפרקליטות והרשויות ומשרד הרווחה לא פועלים ביחד.

עליזה לביא: לא היה שיתוף פעולה ולא הייתה ראייה כלל מערכתית.

עליזה לביא: ואז הבנו שכשהמשטרה מבקשת הגנה, וילדים זועקים לשופט שלא ישחרר את אבא, וחוות הדעת ברורה, ולנאשם אין ערבים אפילו מבני משפחתו, שופט תורן, שלא באמת מכיר – שחרר.

עליזה לביא: אז אפילו כשבאמת היה אפשר לעצור, ראינו שאין.

עליזה לביא: יד ימין לא ידעה מיד שמאל.

עליזה לביא: הוקמה ועדה בין-משרדית של המשרד לביטחון פנים ומשרד הרווחה למיגור האלימות במשפחה, ובאמת ישבנו.

עליזה לביא: יש תוכנית מעולה, משובחת ומקצועית, והוחלט לתקצב אותה; ועדה שהוקמה מכל משרדי הממשלה – הוועדה קיימת, אדוני ראש הממשלה.

עליזה לביא: אתה נכנסת לישיבת הממשלה ואמרת: מה קורה?

עליזה לביא: למה יש רצח נשים?

עליזה לביא: בואו נקים עוד ועדה.

עליזה לביא: כשאמרו לך השרים: אבל כבר הוקמה ועדה, זאת הוועדה, אדוני ראש הממשלה – אז אתה הצעת להקים עוד ועדה.

עליזה לביא: בשביל מה להקים עוד ועדה?

עליזה לביא: קח אחריות.

עליזה לביא: נשים נרצחות במדינת ישראל.

עליזה לביא: יש את הידע, יש את הניסיון.

עליזה לביא: גם האוצר אמר שהוא העביר כסף, אז איפה הכסף?

עליזה לביא: מה ביקשנו בדרישה שלנו להקים ועדת חקירה פרלמנטרית?

עליזה לביא: זה התפקיד שלנו.

עליזה לביא: אנחנו נבחרי ציבור, אנחנו כנסת ישראל, והתפקיד המרכזי שלנו הוא לפקח על עבודת הממשלה.

עליזה לביא: אומר האוצר: העברתי כסף.

עליזה לביא: אנחנו רואים שהכסף לא מגיע, שהתוכנית לא מיושמת, שגברים לא עוברים טיפול להבנה שלא מכים נשים ולא רוצחים נשים במדינת ישראל.

עליזה לביא: התוכנית הזאת יכלה להציל חיים.

עליזה לביא: ואל תגידו "לא ידענו".

עליזה לביא: זה קורה כאן והאחריות היא שלנו.

עליזה לביא: הגופות שמוטלות – זה במשמרת שלכם.

עליזה לביא: צריך לבוא ולעצור את הנגע הזה.

עליזה לביא: צריך להעביר מידע בין המשרדים, וזה לא קורה, אין הבנות ואין תיאומים.

עליזה לביא: אז כן, אנחנו דורשות חקירה פרלמנטרית.

עליזה לביא: הלכנו ליו"ר הכנסת וביקשנו ממנו: תקים ועדה; הוקמה בעבר ועדה משותפת של קואליציה ואופוזיציה, אל תשחק לידיים האלה של קואליציה ואופוזיציה.

עליזה לביא: אבל גם מזה ברחתם.

עליזה לביא: אתם לא יושבים פה.

עליזה לביא: תתביישו לכם.

עליזה לביא: ואחרי זה תלכו לכל מיני במות ותהיו מחר בהפגנות האזרחיות – מה תבואו להגיד?

עליזה לביא: ראש הממשלה, במקום להשמיע קול צלול וברור, מצהיר על הוועדה הנוספת.

עליזה לביא: אז אדוני ראש הממשלה, קח אחריות – אבל אתה לא לוקח, אז אנחנו דורשים אי-אמון בממשלה הזאת שלא לוקחת אחריות.

עליזה לביא: נגמר.

עליזה לביא: נגמר.

עליזה לביא: אתם לא יכולים לבוא ולתקן.

עליזה לביא: אין לכם את הכלים.

עליזה לביא: אין פה שרים אמיצים שלוקחים אחריות, גם בחודש הנורא הזה.

עליזה לביא: לכו הביתה.

עליזה לביא: הראיתם מה אתם מסוגלים.

עליזה לביא: אתם לא יכולים להמשיך כך, מדובר בדיני נפשות.

עליזה לביא: יש פתרונות, יש אפשרויות.

עליזה לביא: אבל אתם לא רוצים, יש לכם את התעדוף שלכם.

עליזה לביא: על מה הייתה החקיקה בחודשים האחרונים?

עליזה לביא: את מי תגמלתם?

עליזה לביא: אתכם עצמכם ואת מי שדומה לכם.

עליזה לביא: אתם אטומים לכל מה שנעשה כאן.

עליזה לביא: אתם אדישים, והאלימות רק גדלה במדינת ישראל.

עליזה לביא: איך זה שאף אחת לא לקחה אחריות ואף אחד לא לקח אחריות?

עליזה לביא: זה לא נכון, זה אסור, ואין לכם מה להציע למדינת ישראל.

עליזה לביא: ואת הבושה הזאת, שאתם לא יכולים לשאת – חברות וחברים בקואליציה אומרים: אנחנו מתביישים, איך לא ראינו?

עליזה לביא: הרי בחוקים אחרים ראינו פה אנשים שמצאו תירוצים להצביע נגד או לצאת החוצה, אבל על הקמת ועדת החקירה – שזה התפקיד שלנו כחברי כנסת, לבוא ולפקח ולבוא ולשאול:

עליזה לביא: איך זה שזה לא מיושם – אף אחד לא התקזז.

עליזה לביא: כולם הצביעו נגד.

עליזה לביא: אז תציעו אתם משהו משלכם.

עליזה לביא: תבואו ותגידו: אוקיי, בסדר, יש פה בלגן עם האופוזיציה, אנחנו נעצור ונעמוד כאבוקה אחת.

עליזה לביא: אבל אתם לא מציעים את זה.

עליזה לביא: אז, אדוני ראש הממשלה, שרים, שרות, חבריי מהקואליציה, לכו הביתה.

עליזה לביא: ראינו מה אתם מסוגלים לעשות, מה אתם יכולים לעשות.

עליזה לביא: אתם לא עושים שום דבר.

עליזה לביא: אלימות כנגד נשים זה לא טרור של יחידים, היא לא מנותקת מהקשר חברתי, היא נשענת על דפוסים שמושרשים היטב.

עליזה לביא: אפשר לשנות.

עליזה לביא: יש לנו את הידע לשנות.

עליזה לביא: יש לנו 100 נשים שנרצחו בשנים האחרונות.

עליזה לביא: זאת לא גזרת גורל, זאת אדישות שלכם.

עליזה לביא: כשהחקיקה והאכיפה מחמירות יותר – אפשר היה אחרת.

עליזה לביא: מה שהציבור מבין ועליו יוצא מחר להפגין – ואני רוצה לחזק את האנשים ואת הארגונים של דגל אדום שמוציאים אותנו, ואני מודה על כל העבודה שנעשית כאן בוועדות, שמחר לא תיעשה, וליו"ר הכנסת שבאמת מאפשר פה לכל עובדי הכנסת להצטרף ולהפגין, ולשבות, ולצאת ולזעוק.

עליזה לביא: אמת מארץ תצמח.

עליזה לביא: את מה שהקואליציה והממשלה הזאת לא מבינים, מבינים אנשים ונשים, ציבור של אזרחיות ואזרחים שיודעים שאפשר אחרת; שב-2018 רצח נשים זאת לא תשובה; שאלימות, אותה צריך לעצור.

עליזה לביא: דם הנשים הנרצחות הוא על ידי הממשלה.

עליזה לביא: הרצח הבא הוא באחריות של כל מי שברח וברחה היום מהדיון.

עליזה לביא: אף אחד פה לא יוכל להגיד שידיו לא שפכו את הדם הזה.

עליזה לביא: נוכח המציאות הקשה שבה הממשלה נכשלה כישלון חרוץ, מהדהד ונוראי בטיפולה ברצח נשים, אני מבקשת להצביע על אי-אמון בממשלה; אי-אמון בממשלה שבמשמרת שלה נרצחות ילדות ונרצחות נשים והאלימות הולכת וגדלה.

עליזה לביא: זה זמן חירום.

עליזה לביא: זה זמן שבו כולנו צריכים לחשוב איך אנחנו מונעים את הרצח הבא.

עליזה לביא: ודם הנשים הנרצחות על ידי הממשלה.

עליזה לביא: הרצח הבא הוא באחריות שלכם.

עליזה לביא: תמנעו את הרצח הבא.

עליזה לביא: תמנעו את הרצח הבא.

עליזה לביא: אנחנו בזמן חירום.

עליזה לביא: תמנעו את הרצח הבא.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הרביעית באותו נושא:

יצחק וקנין: אוזלת ידה של הממשלה בטיפול ברצח נשים, של סיעת מרצ.

יצחק וקנין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: גם לך עשר דקות.

מיכל רוזין: אני מבינה שאתה נשארת כמשמורת בשם הקואליציה, וגם אתה, שניכם.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: יש לנו גם שר, שר הרווחה, שסופג.

מיכל רוזין: שניכם, יש לכם דיל.

מיכל רוזין: אתם במשמרת הזאת.

חיים כץ: אנחנו שני הרוצחים.

חיים כץ: אנחנו שני הרוצחים.

יצחק וקנין: כן, אנחנו סופגים את כל – – –

מיכל רוזין: אתה יודע, השר כץ, הלן קלר – כשר הרווחה אתה צריך לדעת את זה – –

חיים כץ: אנחנו שני הרוצחים.

מיכל רוזין: – – אמרה שעיוורון מפריד בין אנשים לחפצים אבל חירשות מפרידה בין אנשים לאנשים.

מיכל רוזין: והממשלה שלכם נפרדה מזמן מהאנשים, כי היא הפסיקה להקשיב להם.

מיכל רוזין: אני יודעת שאתה אחד מאלה שמקשיבים, אבל הממשלה והחברים שלך בקואליציה הפסיקו מזמן להקשיב לציבור הישראלי.

מיכל רוזין: יושב ראש הממשלה ואומר: זה נורא, המצב נורא, ואנחנו צריכים להקים עוד ועדה, וזה טרור, טרור מגדרי.

מיכל רוזין: ואני מסכימה איתו, זה אכן טרור.

מיכל רוזין: אבל חוסר המעש משווע – ואני יודעת כמה עושים במשרד הזה ובמשרד הזה; עדיין אנחנו יודעים שאין פה תוכנית חירום.

מיכל רוזין: אין פה תוכנית חירום, וזה מה שהנשים המדהימות האלה, שיושבות פה ומנסים לעצור אותן, באו להגיד: אנחנו במצב חירום.

מיכל רוזין: זה מה שהן באו להגיד: אנחנו במצב חירום, וכדאי שתבינו את זה שאנחנו במצב חירום.

חיים כץ: את לא צריכה לעודד הפגנות.

מיכל רוזין: וראש הממשלה, הוא לא ידע.

מיכל רוזין: הוא לא ידע שהוא הצביע – – –

חיים כץ: את לא צריכה לעודד הפגנות בתוך הכנסת, כי זו לא שכונה.

מיכל רוזין: הוא לא ידע שהוא הצביע נגד ועדת חקירה על רצח נשים.

מיכל רוזין: הוא לא ידע.

מיכל רוזין: הוא לא ידע על הצוללות.

עאידה תומא סלימאן: מיכל, זה בא – – –

מיכל רוזין: הוא לא ידע.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, ניחא, הוא לא ידע – – –

מיכל רוזין: היה מערכון כזה: הוא לא ידע.

מיכל רוזין: הוא לא ידע את זה.

מיכל רוזין: בכלל, חוסר הידיעה זה מוטיב חוזר אצל ראש הממשלה בימים האלה.

מיכל רוזין: הוא לא ידע מה הוא הצביע בכנסת, הוא לא יודע מה קרה בעסקת הצוללות, הוא לא יודע מה קרה עם וואלה, הוא לא יודע שום דבר.

מיכל רוזין: אתה יודע, סגן יושב-ראש הכנסת, רבי שלמה אבן גבירול אמר כי ערך כל אדם כפי מה שהוא יודע.

מיכל רוזין: נראה לי שאם אנחנו עושים פרפרזה על הדברים האלה, ערכו של ראש הממשלה נמוך מתמיד, כי הוא פשוט לא יודע.

מיכל רוזין: הוא לא יודע מה הוא עושה, הוא לא יודע מה הממשלה עושה, הוא לא יודע מה המקורבים אליו עושים, הוא לא יודע.

מיכל רוזין: הוא לא ידע.

מיכל רוזין: אז אני רוצה להגיד לכם, אני, ביום חמישי האחרון, הלכתי עם חברי חבר הכנסת עיסאווי פריג' לבקר את משפחתה של יארא איוב בג'ש, זכרה לברכה, שנפלה גם היא קורבן לאלימות, לטרור המגדרי, אלימות נוראית שבה היא נרצחה.

מיכל רוזין: ואני רוצה להגיד לך, באמת: אני אישה, אני מתמודדת עם אלימות נגד נשים רוב חיי הבוגרים; אני עמדתי שם, אני לא הצלחתי לדבר.

מיכל רוזין: אני עמדתי, אני נחנקתי מדמעות.

מיכל רוזין: עמדתי ובכיתי מול האימא, מול הדודות, מול הסבתא.

מיכל רוזין: נקרע לי הלב.

מיכל רוזין: נקרע הלב, כי אין מה להגיד על נערה בת 16 שנרצחת בגלל אלימות של גברים נגד נשים.

מיכל רוזין: אין מה לעשות, זו האלימות הזאת.

מיכל רוזין: היא אלימות שקשורה לחינוך, היא אלימות שקשורה לתקציבים שיוענקו לחינוך, לאכיפה של משטרה, לכל כך הרבה מקומות – לרווחה, כמובן.

מיכל רוזין: אני אפילו לא רוצה להגיד עליה, על הנערה הזאת – אבל באמת, ראינו גם בדרום תל אביב, יש פה מקום להתערבות של כל הרשויות, לעשות יד אחת ולעבוד ביחד, ולכן כל כך חשוב התקצוב של הוועדה הבין-משרדית.

מיכל רוזין: כל כך הרבה נשים עלולות להגיע לכותרות הזאת בעיתון של "נרצחה".

מיכל רוזין: כל כך הרבה נשים חיות באלימות.

מיכל רוזין: דרך אגב, גם אלימות כלכלית, שעל זה אתם בכלל מסרבים לחוקק, אבל בוודאי אלימות פיזית, בוודאי אלימות נפשית.

מיכל רוזין: והכאב הזה, הכאב הנורא הזה, שהגדיש את הסאה הוא עכשיו זורם לזעם ציבורי.

מיכל רוזין: על כך השביתה מחר, ואני קוראת לכולן ולכולם להצטרף לשביתה ככל יכולתם – שעה, שעתיים, חצי יום, יום שלם – ולהצטרף אלינו בכיכר רבין ב-19:30 בתל אביב, כי הזעקה המשותפת של הציבור כולו חשובה ביותר.

מיכל רוזין: אני קוראת לכל הרשויות ולהסתדרות המורים ולהסתדרות הכללית ולעובדי הכנסת ולכולם, אני קוראת לכולם לאפשר להם לשבות בלי לקחת להם יום חופש, בלי שהם יצטרכו לקחת את זה על חשבונם.

מיכל רוזין: אל תעמידו אותם בדילמה הזאת.

מיכל רוזין: תנו להם לשבות, כי זה נכון לשבות, כי אנחנו רוצים חברה ערכית, אנחנו רוצים חברה שיש לה אמירה.

מיכל רוזין: היום זה בנושא הזה, מחר זה בנושא אחר.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים שלחברה תהיה אמירה.

מיכל רוזין: כמה פעמים חסמו לנו את הרחובות, את הכבישים, במחאות כאלה ואחרות, ואנחנו עם כל הקושי של הפקקים אמרנו: הם צודקים, הם צריכים למחות, כי זאת הדרך הדמוקרטית וזאת הדרך לזעוק.

מיכל רוזין: והנשים במדינת ישראל חיות בפחד כי היום זו היא ומחר זו מישהי אחרת ומוחרתיים אולי זו אני.

מיכל רוזין: וזה פחד שקיים.

מיכל רוזין: אני יודעת שגברים לא מבינים את הפחד הזה; לפעמים, באמת, כשאני צריכה להסביר לגבר למה אני חוששת ללכת לחניון באמצע הלילה או בשעה מאוחרת לבד, או אפילו סתם ללכת בכביש, הוא אומר לי, אבל מואר פה, למה את חוששת?

מיכל רוזין: ונשים שמפחדות בבית שלהן או במקום העבודה שלהן – יש פחד.

מיכל רוזין: הפחד הזה, גם החינוך שאנחנו מקבלות, של: אל תצאו לרחוב כי אתן יכולות להיפגע – גולדה מאיר אמרה: שאנסים יישארו בבית, למה שהנשים יפחדו ללכת ברחוב?

מיכל רוזין: הן לא אונסות, הם אונסים אותנו.

מיכל רוזין: אנחנו חיות בפחד.

מיכל רוזין: העובדה שהחברה, הממשלה, מאפשרת שנשים תירצחנה ועוברים לסדר-היום, זה פחד שבסופו של דבר אנחנו מעבירות לילדות שלנו שהחיים שלהן לא חשובים באותה מידה כמו של האחים שלהן, כמו של החברים שלהן, הזכרים.

מיכל רוזין: ועדת החקירה שנפלה פה, איזו קטנוניות, איזו פוליטיקה קטנה: בסדר, אתם נגד ועדות חקירה.

מיכל רוזין: הלכנו ליושב-ראש הכנסת, ישבנו איתו; הוא אפילו לא טרח להחזיר לנו תשובה.

מיכל רוזין: הוא קרא לנו, אמר: מה אתן רוצות?

מיכל רוזין: אמרנו לו, בידיים באמת נקיות, בוא תקים ועדה של מישהי מהקואליציה ומישהי מהאופוזיציה ביחד, כדי שבאמת נעזור.

מיכל רוזין: היו פה ועדות בכנסת, ועדות חקירה, שעזרו לקדם נושאים.

מיכל רוזין: ככה יצאנו – אתה יודע את זה – מהרשימה השחורה בארצות הברית בנושא סחר בנשים, בזכות ועדת חקירה.

מיכל רוזין: אז אמרנו, בואו, אנחנו לא רוצים שזה יהיה אופוזיציה–קואליציה, בדיוק התמונה שהם עכשיו ייצרו פה במליאה; הם ייצרו את התמונה הזאת, לא אנחנו.

מיכל רוזין: אנחנו באנו ואמרנו: בוא נקים את זה ביחד.

מיכל רוזין: אנחנו מוותרות על האגו, על זה שאנחנו הבאנו את זה.

מיכל רוזין: עשינו סיבוב בתקשורת.

מיכל רוזין: בואו, שתיקח את זה מישהי מהקואליציה, בואו נרים את זה ביחד.

מיכל רוזין: מה התשובה שלהם?

מיכל רוזין: זאת התשובה שלהם: כיסאות ריקות.

מיכל רוזין: ואם אתם לא הייתם צריכים להיות פה במשמרת, גם אתם לא הייתם פה – כיסאות ריקים, סליחה על הטעות.

מיכל רוזין: כיסאות ריקים.

מרב מיכאלי: אדרבה, כיסאות ריקות.

מיכל רוזין: אדרבה, כיסאות ריקות.

פנינה תמנו: כיסאות של נשים.

מיכל רוזין: כיסאות נשים, כיסאות ריקות.

מיכל רוזין: לא, והטענה שלי היא לא רק לנשים בקואליציה.

מיכל רוזין: זה לא מאבק של נשים בלבד.

יצחק וקנין: זה בלהט הנאום.

פנינה תמנו: השרים בעיקר, והשרות.

מיכל רוזין: זה מאבק של נשים וגברים ושל החברה הישראלית כולה, כי כולנו חיים ביחד וכולנו צריכים לחיות בביטחון ולא לפחד מהחיים, מהחיים עצמם, כמו שאומר ראש הממשלה.

מיכל רוזין: אז ראש הממשלה שלנו עסוק בהשמצת המשטרה ובלחפור מנהרות תחת אמון הציבור במשטרה, במקום שיחזק אותה ויתקצב אותה כדי שהיא תעזור להילחם באלימות בכלל ובוודאי באלימות נגד נשים; ושרת המשפטים חופרת מנהרות תחת מערכת המשפט מהיום שהיא מונתה לתפקיד.

מיכל רוזין: אלה, והפגיעה שלהם בחוק, באכיפת החוק ובשומרי הסף, כל אלה מביאים אותנו למצב של הפקרות, הפקרות הולכת וגוברת בביטחון האישי של ישראלים וישראליות במדינת ישראל.

מיכל רוזין: אז אני רוצה שוב לחזק את הנשים שכאן, את הנשים שיזמו את המחאה ואת השביתה מחר.

מיכל רוזין: אנחנו כולנו נהיה ביחד איתכן, כי באנו את החושך של הממשלה הזאת לגרש גם בהצבעת האי-אמון עכשיו וגם, כמובן, בשביתה מחר, ובמחאה, כי אנחנו בחנוכה ואנחנו רוצים לגרש את החושך.

מיכל רוזין: והאור הוא אור של שוויון, של חירות וצדק, שנראה שהם הולכים ונעלמים יותר ויותר מהעשייה הפוליטית שלנו פה ומהחברה הישראלית.

מיכל רוזין: אז שוב איתכן, נשים אמיצות שיושבות ביציע, אני מתנצלת בשם הבית הזה על האלימות כלפיכן.

מיכל רוזין: אם הייתן באות עם קעקוע לא היו יכולים לעשות לכן שום דבר, אבל באתן וכתבתן את זה בטוש, כמוני.

מיכל רוזין: אז תודה לכן שהבאתן יותר אור למשכן, לבית, ועכשיו התפקיד שלנו כולנו הוא להקרין את האור הזה בחזרה אליכן, בחזרה אל החברה בישראל, לנשים בישראל.

מיכל רוזין: זמן חירום – די לאלימות.

מיכל רוזין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: ישיב במשולב על כל הצעות האי-אמון שר העבודה הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת השר חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני לא רוצה להתייחס לכל הדברים שנאמרו פה, חלק מאלה שדיברו פה לא האמינו למה שהן אומרות, כי אני מתאר לעצמי שגם הן מבינות שמה שהן אומרות לא כל כך מדויק, ואני מדבר בצנעה.

חיים כץ: דרך אגב, לא הקימו ועדה חדשה.

חיים כץ: ראש הממשלה החליף את גלעד ארדן – – –

יצחק וקנין: חברות הכנסת.

יצחק וקנין: סדרנים, תעשו סדר שם.

חיים כץ: תן, תן להן עכשיו, זאת החגיגה שלהן.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד, מליאת הכנסת זה לא איזה קרקס.

יצחק וקנין: חברות הכנסת – – –

חיים כץ: אני יכול לא להשיב וללכת?

יצחק וקנין: אתה יכול לא להשיב.

יצחק וקנין: אני לא קובע.

חיים כץ: מאחר שלא מעניינת אותן תשובת הממשלה כי הן באו רק למחות ולא באו להשיב, אז תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אם כן, תודה.

עאידה תומא סלימאן: גם בורחים מהתשובות?

יצחק וקנין: חברות הכנסת, סדרנים – – –

עאידה תומא סלימאן: גם בורח מהתשובה?

יצחק וקנין: גבירותיי חברות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: הוא לא שמע אותנו.

עאידה תומא סלימאן: השר בורח מהתשובה, מה קרה?

יצחק וקנין: כל כך עניינה אותך התשובה, כולך היית בהאזנה.

עאידה תומא סלימאן: גם אנחנו כשדיברנו השר לא ישב והקשיב.

יצחק וקנין: תודה רבה, שבו במקומותיכם.

יצחק וקנין: אם אתם רוצים להתנהל בצורה הזאת, חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה סגן יושב-ראש הכנסת, בוא תשב במקומי פה ותתנהל בצורה הזאת.

יצחק וקנין: אתם חושבים שאפשר להתנהל בצורה כזאת?

יצחק וקנין: עם כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: גם אנחנו, כשדיברנו השר לא הקשיב.

יצחק וקנין: אני עובר להצעת האי-אמון הבאה: פגיעה קשה בביטחונם של אזרחי ישראל בשל מדיניות כושלת של הממשלה והעברה צפויה של דמי חנוכה לחמאס בסך 15 מיליון דולר בתחילת חודש דצמבר.

יצחק וקנין: הצעת האי-אמון של סיעת ישראל ביתנו.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת עודד פורר.

חיים ילין: – – – מה הכותרת, דמי חנוכה?

יצחק וקנין: כנראה זה דמי חנוכה, זה מה שכתוב.

יצחק וקנין: מי השר המשיב, יריב לוין?

יצחק וקנין: נא לדאוג שהשר יריב לוין ייכנס למליאה.

יצחק וקנין: יש שר.

יצחק וקנין: חיים כץ פה, אתה יכול להתחיל, עשר דקות לרשותך.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הייתי שמח שגם נציג הממשלה יקשיב לי.

עודד פורר: אדוני השר, אפילו שאתה לא אמור להיות השר המשיב, ככל הנראה לזה דנו אותך בממשלה, אתה לפחות תהיה השר המקשיב.

חיים כץ: אני אבוא ואקשיב לך.

עודד פורר: אני אומר, אם אתה לא השר המשיב, לפחות תהיה השר המקשיב.

יצחק וקנין: חברות הכנסת, אני קורא אתכן – חברות הכנסת תמר זנדברג, ציפי לבני, מרב מיכאלי, יעל גרמן, עאידה תומא סלימאן, אני קורא אתכן לסדר פעם ראשונה, קורא אתכן לסדר פעם שנייה.

יצחק וקנין: אתן לא תפסיקו – אני מוציא אתכן החוצה.

יצחק וקנין: יש גבול להצגה.

תמר זנדברג: תוציא את חברות הכנסת בדיון על רצח נשים, כשהקואליציה לא כאן.

יצחק וקנין: תקשיבי, עם כל הכבוד לך, זאת לא הצגה פה.

תמר זנדברג: כן, זאת הצגה, דיון על רצח נשים כשהקואליציה לא פה.

יצחק וקנין: תוציאו את תמר זנדברג בחוץ.

יצחק וקנין: (חברת הכנסת תמר זנדברג יוצאת מאולם המליאה.

יצחק וקנין: )

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: רק אני אשמח אם תחזיר לי את הזמן שהם גזלו פה, אבל אני שמח שיש לי לפחות שר מקשיב.

עודד פורר: אני חייב לומר לך, אדוני השר, אני עומד כאן במליאה עכשיו להציג את הצעת האי-אמון הזו נבוך.

עודד פורר: נבוך ומבולבל.

עודד פורר: למה אני מבולבל?

עודד פורר: אני מבולבל כי מצד אחד הקולות שלכם רועמים ומדברים נגד הטרור, ומדברים על החמאס, ומעבירים מסרים שלכאורה אני אמור להתחבר אליהם.

עודד פורר: הרי בסוף גדלנו, אפשר לומר, על אותה קרקע, באותו מקום.

עודד פורר: אבל המעשים, אדוני השר, המעשים של הממשלה במקרה הזה הפוכים לגמרי.

עודד פורר: והבוקר – – –

חיים כץ: קודם כול, אני שמח שאתה אומר "במקרה הזה", כי יש דברים שעושים טוב.

עודד פורר: כשעושים טוב אני הראשון שיגיד שעושים טוב.

חיים כץ: אה, בסדר.

עודד פורר: ועד לא מזמן גם ישבנו שותפים איתכם, כתף אל כתף.

עודד פורר: אבל הבוקר, כשאני פותח את עיתון ידיעות אחרונות נדחקה לשוליים – מה לעשות, אני מגיע גם לעמודים האלה – לעמוד 23, ידיעה של אלכס פישמן על כך שהשבוע צפוי להגיע משלוח נוסף של 15 מיליון דולר מהקטארים לחמאס בחסות ממשלת ישראל.

עודד פורר: ואתה יודע מה, אני לא חושב, אדוני, שאתם מתוחכמים עד כדי כך, ושכל כותרות העיתונים שמילאו היום את העמודים הראשיים היו רק ספין כדי לדחוק את הכותרת הזו לעמ' 23, אבל אני רוצה להתייחס דווקא לידיעה הזו, שלכאורה היא בשוליים.

עודד פורר: כי אני חושב שאם יש סיבה שבגללה באמת אתה וחבריך השרים צריכים לעזוב את הממשלה הזו, זה בדיוק מה שהיה כתוב שם בצד בעמ' 23.

עודד פורר: ראוי לצטט מכותרת המשנה של אותה ידיעה, אדוני השר, שתיכנס לפרוטוקול כאן, של הכנסת, כדי שידעו.

עודד פורר: כתוב כך בכותרת המשנה: "בפעם האחרונה שהועברו מזוודות כסף קטארי לתשלום משכורות ברצועה זה הסתיים באירוע ביטחוני חריף וב-500 רקטות על תושבי הדרום; כעת" – כתגובה, כן – יאפשרו "משלוח נוסף של 15 מיליון דולר קטארי, שצפוי להגיע לעזה עוד השבוע".

עודד פורר: סוף ציטוט.

עודד פורר: ממש דמי חנוכה.

עודד פורר: והיכולת שלכם, אני אומר לך, שלך ושל חבריך – חבריי, בסופו של דבר; כמו שאמרתי, מאותה קרקע צמחנו – זאת אותה הידבקות לכיסאות, במקרה הזה נוכח מדיניות ביטחונית עקומה שהממשלה מובילה כעת, היכולת הזו באמת מרשימה.

עודד פורר: אני רוצה לשאול אותך: תאמין לי, כשאתה קם בבוקר ולפני שאתה מתארגן, אתה מסתכל בראי, אתה מצחצח שיניים, ואתה אומר לעצמך: תגיד, אני באמת חי בשלום עם זה שאני יושב בממשלה שמשלמת פרוטקשן לחמאס?

עודד פורר: אתה באמת, את כל הקריירה הציבורית שלך, המפוארת, והמאמצים שהשקעת להגיע להיות שר בממשלה, בחזית העשייה הציבורית, בסוף בסוף בסוף זה בשביל להיות חתום על זה שהממשלה הזו משלמת – לא 15 מיליון דולר, אדוני; 60 מיליון דולר.

עודד פורר: השבוע מה שיעבור זה רק התשלום השני.

אביגדור ליברמן: – – –

עודד פורר: 160.

עודד פורר: הגדילו עכשיו.

אביגדור ליברמן: 90.

עודד פורר: 90, סליחה.

עודד פורר: פשוט קראתי שרצו להגדיל ל-160.

עודד פורר: כבר מתבלבלים המספרים.

עודד פורר: אבל זה בסך הכול התשלום השני, אדוני.

עודד פורר: והרי אתה לא תחלוק על מה שאני אגיד עכשיו; אם אני אומר שעזה היא ישות טרוריסטית, לא תעמוד פה ותגיד לי: אתה טועה.

עודד פורר: ואם אני אגיד שהרצועה הפכה למדינת טרור, לא תגיד לי שאני טועה.

עודד פורר: אני בטוח שגם השר לוין לא יגיד לי שאני טועה כשאני אומר שהרצועה הפכה להיות מדינת טרור.

עודד פורר: ואתה גם תסכים איתי שצריך להילחם בטרור.

עודד פורר: ואני החלטתי, אדוני – חבל שאתה לא תשמע עד הסוף, אבל ימשיך השר לוין, כי אני החלטתי – – –

חיים כץ: תשמע, אתה יודע, אני מכבד אותך, אני אשמע עד הסוף.

עודד פורר: החלטתי לבדוק איך נלחמים בטרור, מה עושים כדי להילחם בטרור.

עודד פורר: אמרתי, אדוני, אני אגש ואני אחפש ספרות מקצועית בנושא.

עודד פורר: ומצאתי ספר, אדוני, שהסנטור אדוארד קנדי אמר עליו שכל מי שרוצה לקיים דיון מושכל בטרור חייב לקרוא אותו והסנטור רוברט דול אמר עליו שהספר נותן מפה ומצפן להבנת עקרונות המאבק בטרור.

עודד פורר: אז בדקתי את המצפן ולאן הוא מכוון אותנו, אדוני, ומצאתי פרק בספר הזה שמציין מה צריך לעשות כדי להילחם בטרור.

עודד פורר: והסעיף השני אומר: הטלת עיצומים דיפלומטיים, כלכליים וצבאיים על מדינות הטרור עצמן, דוגמת עזה.

עודד פורר: עצם העובדה שמדינת טרור יודעת שהיא חושפת את עצמה לאפשרות של מעשי גמול משפילים וכואבים, די בה כדי לצנן את התלהבותם של רודנים שמשתעשעים במחשבה לנהל מתקפת טרור.

עודד פורר: עוד מוסיף הכותב, בהתייחסו לסוריה, אדוני, כי הניסיון לשחד, לשחד, כך הוא כותב, את סוריה להימנע מתמיכה בטרור תמורת סיוע אמריקני הוא ההפך הגמור מן הדרוש.

עודד פורר: שיחודה של סוריה יביא במקרה הטוב להפסקה טקטית בטרור מתוך כוונה לסחוט ויתורים, ובמקרה הזה חוזר הטרור באופן בלתי נמנע לקדמותו.

עודד פורר: ברגע שהסחטן מעכל שהוויתורים מגיעים, ומפסיקים, נראה לו שהגיעה העת לסיבוב הבא.

עודד פורר: ואת הדברים הללו, אדוני, בוודאי שיערת, כותב מי שעומד היום בראשות ממשלה שלפני חודש שיחדה את החמאס ב-15 מיליון דולר ותשחד שוב השבוע את החמאס ב-15 מיליון דולר נוספים, שהיא תאפשר לקטארים להעביר לו.

עודד פורר: עוד מרחיב ראש הממשלה נתניהו, בספרו "מלחמה בטרור", על העובדה מדוע אין לאשר העברה של שוחד לארגונים.

עודד פורר: אני יודע שהעקרונות האלה – לשניכם, גם לך השר לוין וגם לך השר כץ – ברורים.

עודד פורר: ולצערי, הממשלה הזו הלכה כברת דרך ארוכה מאז שחרתֶּם מדיניות של מלחמה – מאז שסרטטתם מדיניות של מלחמה בטרור; והצלחתם לבצע תמרונים רחבים מאוד כדי להפוך את האג'נדה הזאת לאג'נדה של כניעה לטרור.

עודד פורר: אותו אחד שכתב את הדברים האלה כמצפן להבנת עקרונות המאבק בטרור אומר רק בחודש שעבר, ב-11 בנובמבר – לאחר שהוא העביר תשלום פרוטקשן לארגון טרור הוא אומר כי ברגע הזה זה הצעד הנכון.

עודד פורר: ומייד אחר כך הוא מקבל תמורה של 500 רקטות לעבר דרום הארץ, שנענות גם הן בתגובה רפה ומגומגמת תוך ריצה להפסקת אש.

עודד פורר: חבריי, על השבוע הזה בלבד הממשלה הזו ראויה לאבד את האמון לא רק של הכנסת אלא של הציבור כולו; על השבוע שבו אתם עושים הפוך מכל מה שאתם מאמינים בו רק כדי להישאר צמודים קרוב קרוב לכיסאות שלכם, גם במחיר של פגיעה בביטחון ישראל.

עודד פורר: וידוע לכם היטב שעיני כל העולם נשואות אלינו, בוחנות אותנו, כיצד אנחנו נוהגים מול הטרור האכזרי הזה, ובעיקר בוחנות אותנו עיני האויבים הנוספים שמסביבנו.

עודד פורר: ואין חולק על כך שהחמאס הוא החלש שבאויבים שלנו.

עודד פורר: אין ספק שעימות רחב בצפון מחייב תשומות וכוחות אחרים.

עודד פורר: ודווקא בגלל זה, כשרואים האויבים שלנו שאנחנו נכנעים לארגון קטן, חלש ומוחלש, אנחנו רק מקרבים את העימות הבא, ונעשה אותו מול ארגונים חזקים בהרבה, שמסכנים את הביטחון הלאומי שלנו.

עודד פורר: התפיסה שאתם באמת מאמינים בה היא הרי תפיסה של מכה ניצחת לטרור; מכה שלא תביא רק לריסוק ארגון הטרור הספציפי הזה שמתנגד לנו אלא תוביל את שכנינו לחשוב פעמיים אם לצאת לאיזושהי מתקפה נגדנו.

עודד פורר: אבל בפועל, אדוני, נחשפנו לכך שאתם מ-פ-ח-דים.

עודד פורר: 500 הרקטות שנורות לדרום הארץ היו צריכות להוביל אתכם לסגירת הטלפונים ל-48 שעות כדי ששום מנהיג בין-לאומי לא יוכל לאתר אתכם, וב-48 שעות האלה עזה הייתה צריכה לקבל דם, אש ותמרות עשן, שאחריהן לא רק העזתים והחמאס לא היו מעיזים להתעסק איתנו אלא אף ארגון אחר לא היה מעז להתעסק איתנו.

עודד פורר: אבל במקום זה רצתם אחוזי אמוק לעבר הפסקת אש מבישה, והשבוע אתם תמשיכו את הביזיון הזה כשתעבירו לארגון הזה דמי חנוכה, ותלוו את זה במילים רמות של עוצמה, של נחישות, של כוח, רק כדי להסוות את המבט המושפל שלכם אל מול ארגון טרור שהצליח לבייש אותנו, אתכם, את אזרחי ישראל, רק בגלל שנראה שבחרתם בשררה.

עודד פורר: ונכון, חבריי השרים, זה טוב להיות שר, אמר את זה גם ראש הממשלה לשעבר שרון.

עודד פורר: זה מעניין, זה מאתגר, יש בזה גם לא מעט כבוד.

עודד פורר: אבל להיות שר בממשלה כנועה, חבריי, אולי זה נוח בישבן אבל זה רע בלב.

עודד פורר: אין בזה שום כבוד גם כשפורסים לכם שטיחים אדומים בביקוריכם, זה מביש.

עודד פורר: ואני לא יודע איך אתם יכולים לפגוש את אזרחי ישראל בכל הארץ, ובוודאי בדרומה, בלי להתבייש.

עודד פורר: כי בזמן שאתם מתרצים שאתם דואגים לביטחון אתם דואגים רק לעצמכם.

עודד פורר: אני אסיים – ברשותך, עוד דקה, אדוני – בפרשת השבוע.

עודד פורר: תיתן לי פרשת שבוע, נכון?

עודד פורר: גם פרשת השבוע – – –

חיים כץ: את זה אני מכיר.

עודד פורר: את זה אתה מכיר?

עודד פורר: חבל, כדאי שתשמע גם.

עודד פורר: גם פרשת השבוע מזכירה מקרה דומה לעניין זה, אדוני.

עודד פורר: בפרשה שמדברת על מכירת יוסף מוזכר ראובן כמי שעשה מעשה הצלה, הציל את יוסף ממוות.

עודד פורר: כתוב: "וישמע ראובן ויצִלהו מידם ויאמר לא נכנו נפש.

עודד פורר: ויאמר אלֵהם ראובן אל תשפכו דם השליכו אֹתו אל הבור".

עודד פורר: מפרש רש"י שרוח הקודש מעידה שראובן לא אמר זאת אלא כדי להציל את עצמו, "שיבוא הוא ויעלנו משם.

עודד פורר: אמר: אני בכור וגדול שבכולן, לא ייתלה הסירחון אלא בי".

עודד פורר: הוא פחד שבסוף הוא יהיה זה שנאשם בעניין.

עודד פורר: ולראיה, גם בהמשך אומר הכתוב, אחרי שראובן שב אל הבור ולא מוצא את הילד, הוא לא מבכה על הילד, על מה הוא מבכה?

עודד פורר: "הילד איננו ואני אנה אני בא".

עודד פורר: מבאר אור החיים, אדוני, שהתנגדותו של ראובן להריגת יוסף הייתה מפני שחשש לגורלו עצמו, ולא מפני חשש לגורלו של יוסף או לשלום אביו.

עודד פורר: ואני שואל אותך, אדוני השר – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

עודד פורר: – – אנה אתם באים.

עודד פורר: מעבירים כסף לארגון טרור, כי אתם חוששים לגורלכם ולא לגורל אזרחי ישראל, לצערי.

יצחק וקנין: תודה.

עודד פורר: ולכן צריך לתמוך בהצעת האי-אמון הזו.

עודד פורר: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: ישיב השר יריב לוין להצעת האי-אמון.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, טוב, אני באמת מתפעל, חבר הכנסת פורר, מהמועד שקצבת, 48 שעות ועזה תהיה כולה אש ותמרות עשן, נכון?

עודד פורר: לא, אתם תקדישו 48 שעות להכין את זה.

יריב לוין: היה נשמע לי מוכר מאיפשהו, 48 השעות, לא יודע למה.

יריב לוין: האם יכול להיות שמסתובב בקרבנו, ככה פה, באזור, מישהו שלפני 48 שעות שהיו לפני שנתיים וחצי כבר לא היה צריך להיות בין החיים, או שזה רק נדמה לי, חבר הכנסת פורר?

יריב לוין: שמע, זה כל כך לא רציני, אבל אני אגיד לך דבר אחד: אין פרס גדול יותר שקיבל ארגון טרור – אני חושב שבעולם, בטח ובטח לא החמאס – מאשר הפרס שנתן לו שר הביטחון היוצא אביגדור ליברמן כאשר התפטר מתפקידו, ובעצם בא ואמר:

יריב לוין: החמאס ניצח אותי כשר ביטחון, אני לא מסוגל להשלים את המשימה שנטלתי על עצמי ואני באמצע המערכה קם ועוזב את התפקיד.

עודד פורר: לא באמצע המערכה, נתתם לו הפסקת אש.

יריב לוין: אני חושב, חבר הכנסת פורר, אתה באמת מאמין שבזה – –

ענת ברקו: הם חגגו, תאמין לי.

יריב לוין: – – בזה תמו המערכות?

יריב לוין: הרי תראה, אתה יודע – – –

עודד פורר: – – –

יצחק וקנין: רבותיי, אני יודע שהדברים לא נעימים.

סופה לנדבר: אתם נתתם את הכסף ואתם מחפשים את האשמה, כן?

יצחק וקנין: תקשיבו לשר, תקשיבו.

יריב לוין: תראה את הכשל הלוגי העמוק שיש בדברים שלך.

יריב לוין: הרי יש פה אחד משניים: אם באמת הסתיימה המערכה, כמו שאמרת כרגע, אז נדמה לי שאף אחד לא מבין מדוע פרשתם מהממשלה.

יריב לוין: הרי אף אחד לא רוצה שחיילי צה"ל ייכנסו פנימה לתוך עזה, או שאנחנו נסכן את אנשינו או נוציא את כל העלויות שכרוכות במלחמה.

עודד פורר: השבוע העבירו 15 מיליון דולר לחמאס.

יצחק וקנין: עודד, אפילו בדברי תורה לא הפרענו לך.

יריב לוין: הרי, חבר הכנסת פורר, אם באמת הסתיימה המערכה והושג שקט, אז ודאי וודאי שלא הייתה שום סיבה לפרוש מהממשלה, והמדיניות הצליחה.

יריב לוין: לעומת זאת, אם עדיין לא הסתיימה המערכה, והשקט לא הושג ואתה צודק בטענה שלך, אם הבנתי אותה נכון, שאנחנו צריכים להגיב בכוח כי אחרת המערכה תמשיך, אז שר הביטחון עזב באמצע המערכה.

יריב לוין: אין שום דרך אחרת לרבע את הדבר הזה.

יריב לוין: ולכן אני חושב, חבר הכנסת פורר, שלא מאוחר לעשות שיקול שני, אתה יודע.

יריב לוין: אם תבקשו להיכנס לממשלה, אני לא בטוח שאנחנו לא נסכים לקבל אתכם בחזרה.

עודד פורר: תסכים לבטל את ההסכם של 15 מיליון דולר – – – בוא נקיים את המשא ומתן עכשיו.

יריב לוין: אז תעשו שיקול שני, כי אני יכול להגיד לך, ובזה אני אסיים – אני יכול להגיד לך דבר אחד: כשבוחרי ימין מצביעים למה שאמור להיות מפלגת ימין, הם לא מצפים לראות אותה יושבת באופוזיציה עם הרשימה המשותפת ומגישה ביחד איתה הצעות אי-אמון בממשלה הימנית.

יריב לוין: לא בשביל זה הם בחרו בימין.

סופה לנדבר: – – –

יריב לוין: ולכן אני אומר לכם שהציבור רואה את מה שאתם עושים, רואה את המהלך שעשיתם, רואה לצד מי אתם יושבים, רואה באיזו ממשלה אתם מגישים אי-אמון.

יריב לוין: ואני אומר לכם שהציבור לא טיפש, ומי שרוצה ימין יצביע ימין, לא יצביע למי שלוקח קולות של ימין ומנסה להפיל ממשלת ימין.

עודד פורר: תעשה הסכם עם חמאס, 15 מיליון דולר בחודש.

יריב לוין: אני חושב שאין שום מקום להצעת האי-אמון הזאת, וגם אין מקום בכלל להגיש הצעות אי-אמון בחג.

יריב לוין: גם זה דבר שבעיניי הוא לא ראוי ולא נכון.

יריב לוין: ובכלל, אני רוצה לומר לחבריי באופוזיציה, כללי המשחק בבית הזה נועדו קודם כול לשמור על הזכויות של האופוזיציה.

יריב לוין: הרי הקואליציה באופן עקרוני יכולה ברוב לעשות כמעט כל דבר, ואני בוודאי ידוע כאחד שמקפיד על הכללים האלה, ואני יכול לומר לכם שהדרך שבה אתם נוהגים גם לא משיגה שום דבר בסוף, גם לא מכבדת את הכנסת וגם לא טובה ולא נכונה, כי כששוברים את כללי המשחק מצד אחד הם נשברים גם מהצד השני, ובסוף בסוף – –

יעל גרמן: וזה שאף אחד מהקואליציה לא נמצא פה, זה מכובד בעיניך?

יריב לוין: – – את המחיר העיקרי משלמים אלה שהם במיעוט, לא אלה שהם ברוב, ואני חושב שזה לא מצב נכון ולא טוב.

יריב לוין: ואני מציע לכם לעשות שיקול שני לגבי כל המדיניות והדרך שאתם נוהגים בה.

יריב לוין: תודה.

יעל גרמן: אנחנו מרשים לכם גם לעשות שינוי ולכבד את הכנסת.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה – סליחה, סליחה, סליחה, לדיון בהצעות האי-אמון.

יצחק וקנין: אנחנו מתחילים.

יצחק וקנין: מסיעת המחנה הציוני, הראשון – חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו מהרשימה המשותפת, חד"ש, רע"מ, תע"ל, בל"ד, ניבין אבו רחמון תהיה השנייה.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: חברי הכנסת – –

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל דובר.

יוסי יונה: – – אדוני, כנסת נכבדה, השר לוין, לממשלה הזו אין הצדקה להמשיך ולהתקיים ולו יום אחד בלבד.

יוסי יונה: עננה שחורה וכבדה מתנוססת זה מכבר מעל הממשלה ומעל חלק משריה, עננה כבדה של שחיתות.

יוסי יונה: בוודאי שעומדת גם לראש הממשלה וגם לשרים חזקת החפות והוא זכאי עד שלא נמצא אשם, ובכל זאת אנחנו רואים שהולכים ונערמים מעל ראשם של נבחרי ציבור רבים חשדות מאוד מאוד כבדים.

יוסי יונה: אני רוצה לצטט מדברים שאמר סנטור אמריקני, שזה מאוד מאוד רלוונטי, אדוני היושב-ראש, למציאות שבה אנו חיים כיום.

יוסי יונה: וכך הוא כתב, סנטור ממדינת ניו ג'רזי, קורי בוקר.

יוסי יונה: הוא אומר: אם מתבוננים בתרבויות האנושיות המפוארות מהאימפריה הרומית עד לברית המועצות, אנחנו רואים שרובן לא נפלו בגלל איום חיצוני אלא בגלל חולשה פנימית, שחיתות, או בגלל כישלונן לעמוד מאחורי הערכים והאידיאלים שעליהם הן הצהירו.

יוסי יונה: ואני חושב, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שאנחנו אכן חיים בעידן שבו אנחנו רואים כיצד השחיתות הולכת ומכרסמת.

יוסי יונה: הולכת ומכרסמת במוסדות השלטון, הולכת ופוגעת במוסדות השלטון, והדבר הנורא ביותר, אדוני היושב-ראש, שהממשלה הזאת, במקום לחכות לתום החקירות, במקום לחכות לתהליכים המשפטיים, היא פועלת יום-יום, שעה-שעה, לפגוע בלגיטימציה של מוסדות המדינה, של המשטרה, של הפרקליטות.

יוסי יונה: אני חייב לשתף אותך, אדוני היושב-ראש, בחוויה שלי מהבוקר.

יוסי יונה: בא טכנאי לתקן אצלי משהו בבית, ואמר לי: תגיד, אם זה המצב, גם לי יש לגיטימציה לגנוב.

יוסי יונה: כולם יכולים לגנוב היום.

יוסי יונה: אין דין ואין דיין.

יוסי יונה: אין דין ואין דיין.

יוסי יונה: זה המסר שעובר לציבור, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: זה המסר שעובר לאזרחים.

יוסי יונה: כמישהו שבא מהעולם של פילוסופיה והיסטוריה ולימודים, בלימודי תרבות אני זוכר שקראתי את הנאום של הסנטור הרומי הידוע קיקרו; את המילים שהוא כתב באחד מנאומיו נגד סנטור בשם קטלינה.

יוסי יונה: האיש הזה – אני מסיים – הואשם בשחיתויות רבות ומעולם לא הצליחו להוכיח את אשמתו.

יוסי יונה: הוא כתב באחד מנאומיו, אמר באחד מנאומיו: o tempora o mores – כיצד הגענו לזמנים האלה?

יוסי יונה: איפה המוסר, ואיפה הזמנים, כשאנחנו יכולים לחיות במציאות שבה השחיתות כל כך פושה.

יוסי יונה: והנורא מכול, אדוני היושב-ראש: הלגיטימציה הציבורית שיש לה, וזאת בעזרתם של נבחרי הציבור.

יוסי יונה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, ואחריה – חבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, שלוש דקות לרשותך.

ניבין אבו רחמון: תודה.

ניבין אבו רחמון: כבוד יושב-ראש הישיבה, חברות וחברי הכנסת, אני עומדת פה היום כאישה, וצרחות הנשים שנרצחו מהדהדות בראשי.

ניבין אבו רחמון: אני עומדת פה היום כאישה, ורגליהן המשקשקות של הנשים המתחבאות מתוקפיהן מרעידות את ליבי.

ניבין אבו רחמון: אני עומדת פה וקולי מתחבר לקריאות הנשים שהפגינו בג'יש, בחיפה, בטמרה, בנצרת, בעכו, ביפו או בכל רחבי הארץ, ולכעס הנשים השובתות מחר, המסרבות לשתוק על רצח הנשים והנערות.

ניבין אבו רחמון: אנו מרימות דגל אדום.

ניבין אבו רחמון: אנו מכריזות שוב על מצב חירום.

ניבין אבו רחמון: שנים אנו צועקות: די לרצח נשים.

ניבין אבו רחמון: (אומרת בערבית: די לרצח נשים.

ניבין אבו רחמון: ) זהו דגל אדום, אדום כצבע הדם של הנשים שהפקרתם, שרי הממשלה, שאין לנו אמון בה; כצבע הדם של הנשים, שידעתם שהולכות לאבד את חייהן אבל לא עשיתם כלום; כצבע הדם של הנשים שקברנו מתחת לאדמה, אבל רוצחיהן עדיין מסתובבים חופשי.

ניבין אבו רחמון: זהו דגל אדום המונף בסערת הכעס שלנו.

ניבין אבו רחמון: רצח נשים הוא התוצאה הטבעית של האלימות החברתית, הכלכלית והפוליטית נגדנו; התוצאה הטבעית של העוני, של ההדרה, של האפליה בשכר, של ההטרדות, של השוביניזם, של הכיבוש ושל הזלזול המתמשך בחייהן ובזכויותיהן של נשים, במיוחד של נשים ערביות פלסטיניות.

ניבין אבו רחמון: ישבתם כאן, חברות וחברי הקואליציה, והצבעתם נגד הקמת ועדת החקירה הפרלמנטרית לרצח נשים.

ניבין אבו רחמון: מעשה זה מעודד אלימות נגד נשים.

ניבין אבו רחמון: יש להקים ועדה זו באופן מיידי, בלי שום תירוצים.

ניבין אבו רחמון: יש לממן מייד את כל התוכניות הנדרשות למיגור האלימות נגד נשים, בלי תירוצים.

ניבין אבו רחמון: תפקידה של כל מדינה הוא לעקור את האלימות נגד נשים משורשיה, דרך חינוך, חקיקה, מדיניות כלכלית, אכיפת החוק.

ניבין אבו רחמון: הממשלה לא ממלאת את תפקידה.

ניבין אבו רחמון: לבנות ולבני עמי אני אומרת: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: לבנות ולבני עמי אני אומרת: אנו מטילים את האשמה על המשטרה ועל הממשלה, שלא ממלאות את תפקידן בעצירת דם הנשים הנשפך ביישובים שלנו.

ניבין אבו רחמון: הפושעים חופשיים, והתלונות נשארות הודעות בלבד ואינן נלקחות ברצינות כדי להגן על הנשים.

ניבין אבו רחמון: הנשק נפוץ ומאיים על ביטחוננו ושלומנו.

ניבין אבו רחמון: כל זה הוא תוצאה של החלטה פוליטית.

ניבין אבו רחמון: 11 נשים ערביות נהרגו מתחילת שנת 2018.

ניבין אבו רחמון: יצאנו בימים האחרונים אל הרחובות, נשים וגברים, נערים ונערות, צעקנו נגד האלימות הרוצחת ותבענו להגן על גופנו ורוחנו.

ניבין אבו רחמון: עלינו להמשיך בהתמדה ברוח זו, כדי לחולל שינוי בחברה שלנו, בבתים שלנו, בבתי הספר שלנו ובמועצות שלנו, כדי שלנו הנשים יהיה המקום שאנו ראויות לו, השלום שאנו ראויות לו והחיים שאנו ראויות להם.

ניבין אבו רחמון: )

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יאיר לפיד, ואחריו – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יצחק וקנין: אם לא תהיה נוכחת – חבר הכנסת יעקב מרגי; אם גם הוא לא יהיה – חבר הכנסת חמד עמאר.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

יאיר לפיד: תודה, אדוני.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת שבמקום לנאום הייתי צריך פשוט להקרין פה על מסך ענק את הנאום של נתניהו מאתמול, כדי שכל הכנסת תראה את הפחד, את אובדן שיקול הדעת, את הרגע הזה שראש הממשלה מתפרק לנגד עינינו.

יאיר לפיד: ראש ממשלה לא יכול לדבר ככה.

יאיר לפיד: יש בכל זאת כללי משחק, יש אחריות לאומית, יש צורך להגן על המדינה, על מוסדות הדמוקרטיה, במקום לתקוף אותה.

יאיר לפיד: במקום ראש ממשלה, יש לנו היום מכונה של הכפשות: אל תאמינו למשטרה, אל תאמינו לבית המשפט, אל תאמינו לתקשורת, אל תאמינו לאופוזיציה, אל תאמינו למפקדי צה"ל.

יאיר לפיד: ועם טקסטים שאין אדם שעשה גוגל בימיו ולא יודע שהם לא נכונים, מנסים להפיל ממשלת ימין?

יאיר לפיד: מי?

יאיר לפיד: רוני אלשיך מקריית ארבע?

יאיר לפיד: מנדלבליט, שאבא שלו היה פעיל בליכוד מהחנות שלו בשוק בצלאל בתל אביב?

יאיר לפיד: מרים נאור, שבגין והרב קוק היו שני הסנדקים של הילדים שלה?

יאיר לפיד: ליברמן ובנט, שהם עכשיו השמאלנים החדשים, הם אלה שמנסים להפיל ממשלת ימין.

יאיר לפיד: אמר אתמול ראש הממשלה שלמפכ"ל הבא תהיה עבודת שיקום גדולה – לא נכון; לראש הממשלה הבא תהיה עבודת שיקום גדולה.

יאיר לפיד: הוא יצטרך לשקם את הממלכתיות; הוא יצטרך לשקם את האחדות; הוא יצטרך לשקם את השיח הישראלי; הוא יצטרך לשקם את הרעיון הזה שיש לנו מטרות משותפות.

יאיר לפיד: וראש הממשלה הבא – לנשים ביציע אני רוצה לומר – יצטרך גם לא להתעסק כל היום בבעיות הפליליות שלו אלא לטפל באלימות נגד נשים; בעובדה שנשים לא מרגישות מוגנות לא ברחוב ולא בביתן; בעובדה שלנשים מגיעה ממשלה שאכפת לה מהן – מגורלן ומחייהן.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה נוכח – עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שאני אתחיל לדבר, אני לא רואה שר.

חמד עמאר: אה, נמצא.

חמד עמאר: יריב נמצא כאן, השר יריב לוין.

יצחק וקנין: השר יריב לוין פה.

חמד עמאר: אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש?

חמד עמאר: נאומי יום שלישי, נאומי דקה, הם חשובים מאוד.

חמד עמאר: חברי הכנסת, ביום שלישי דיברתי על זה שאין חלקות ולא מחלקים חלקות לחיילים משוחררים בשפרעם, לעומת זה שהחלקות מוכנות כבר יותר משלוש שנים.

חמד עמאר: שר האוצר שמע אותי.

חמד עמאר: למוחרת הוא מכנס את הפעילים שלו בשפרעם, מביא אותם למשרד האוצר ומוציא סרטון שהוא מחלק 186 חלקות לחיילים משוחררים בשפרעם.

חמד עמאר: בנוסף לזה – כבוד חבר הכנסת לפיד – בנוסף לזה, הוא אומר: אני נותן לכם מענק של 270,000 שקל.

חמד עמאר: אני בהלם.

חמד עמאר: יום לפני זה אני מדבר איתם.

חמד עמאר: אז אני רוצה לתקן את השר.

חמד עמאר: אולי הטעו אותו, אולי הוא לא יודע.

חמד עמאר: קודם כול, ה-90% – זה משא ומתן שאנחנו ניהלנו, שנינו ביחד, מהממשלה הקודמת, וזה לא 270,000 שקל, השר.

חמד עמאר: השר כחלון, זה 300,000 שקל.

חמד עמאר: עד 300,000 שקל – לא 270,000 שקל.

חמד עמאר: ולא אתה נותן – זה הסכם שהיה עם השר לפיד כשהיה שר האוצר, שהלכנו ונתנו לחיילים משוחררים, 90% דרוזים.

חמד עמאר: השר, אל תשכח, אני הלכתי לבית משפט כי הממשלה החליטה לתת את ה-90% רק ליישובים הדרוזיים, ולפי הגדרה של החלטת ממשלה.

חמד עמאר: אני הלכתי לבית משפט וזכיתי בבית המשפט כי בהסכם שעשינו היה כתוב:

חמד עמאר: כל חייל מבני המיעוטים, ולא הגדרנו יישובים.

חמד עמאר: בית המשפט, בהסכמה של משרד השיכון, הסכים לתת לשפרעם גם 90% – לשחק פוליטיקה זולה על חשבון חיילים משוחררים.

חמד עמאר: ואני אתקן עוד את השר: אין 186 חלקות בשפרעם לחלוקה עכשיו.

חמד עמאר: יש בסך הכול 47 חלקות שיצאו למכרז.

חמד עמאר: נותנים לך נתונים, תוודא שנותנים לך נתונים מדויקים, שלא יעשו ממך צחוק.

חמד עמאר: אתה יוצא בסרטון – לא משחקים פוליטיקה זולה על חשבון חיילים משוחררים, כשכבר יותר משלוש שנים החלקות מוכנות וצריכים לחלק אותן.

חמד עמאר: עכשיו יש בחירות בדרך.

חמד עמאר: רוצים לשחק פוליטיקה זולה?

חמד עמאר: לא על חשבון אנשים.

חמד עמאר: כל שפרעם עכשיו מדברת על 270,000 שקל מענק, אז הבהרתי להם: אין 270,000 שקל מענק, יש עד 300,000 שקל מעלות הפיתוח.

חמד עמאר: ורק דבר נוסף, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: רק לפני שבועיים, בשאילתה שהפניתי כאן לשר האוצר משה כחלון, אני מקבל תשובה מסגן השר שמשרד השיכון עדיין לא העביר את עלויות הפיתוח, עדיין לא העביר מדידות, לכן אין מכרז עכשיו.

חמד עמאר: אני מאתגר אותך, השר, אני אודה לך מאוד כאן, ואני אעלה ואודה לך.

חמד עמאר: אתה אמרת: החודש יחולקו חלקות לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: אני נותן לך את חודש ינואר.

חמד עמאר: תחלק בחודש ינואר, וגם כן אני אודה לך, כי עדיין אין מחירים, עדיין אין מדידות, עדיין אין חוברת.

חמד עמאר: לכן, לא תהיה חלוקה לפני חודש מרס, אם תהיה חלוקה.

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יצחק וקנין: יעלה עיסאווי פריג', ואחריו – אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: אם לא תהיה, ואם השר לא ירצה לסכם את הדיון, אנחנו מייד נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: שלוש דקות, לרשותך, אדוני חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אני מאוד מצטער שאנחנו גורמים לך כחבר קואליציה להישאר באולם מכוח התפקיד.

יצחק וקנין: דווקא אני נהנה מהמציאות הזאת.

עיסאווי פריג': כי אני, מה שאני רואה, אנחנו אילצנו אותך להישאר.

עיסאווי פריג': היושב-ראש היה צריך לתת אולי למישהו מהאופוזיציה, כדי שתהיה תמונה אופוזיציונית מושלמת.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, על פי החישוב, כל 17 יום נרצחת אישה במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו, נרצחו 24 נשים במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': זה לא נקרא מחדל.

עיסאווי פריג': אם זה לא מחדל, אז מה זה מחדל?

עיסאווי פריג': אני רוצה להקריא הודעת אבל שנתנה לי בחורה בכניסה, אמרה לי: עיסאווי, אני מבקשת שתקריא את זה.

עיסאווי פריג': אני אומר:

עיסאווי פריג': בצער רב וביגון קודר אנחנו מודיעות על מותה של בתנו, אחותנו, סבתנו, דודתנו וחברתנו היקרה יארא איוב.

עיסאווי פריג': גופתה נמצאה בפח אשפה.

עיסאווי פריג': ההלוויה תתקיים בכל יום עד שמדינת ישראל תיקח אחריות ותעצור את האלימות כלפי נשים.

עיסאווי פריג': כל הרציחות האלה, איך אמר ראש הממשלה?

עיסאווי פריג': משעממים אותו.

עיסאווי פריג': זה משעמם אותו, לא מעניין אותו.

עיסאווי פריג': מה מעניין אותו?

עיסאווי פריג': מעניין אותו ההמלצות לכתב אישום, מעניין אותו תזמון הוצאת ההמלצות.

עיסאווי פריג': שמענו אתמול את הנאום שלו לגבי התזמון, שהיה ביום האחרון.

עיסאווי פריג': ואני שוב, אדוני, רוצה לצטט סטטוס, של חבר בשם דניאל הרוש, שהיטיב – יאיר, תראה איזה סטטוס שהדפסתי, אני רוצה להקריא את זה.

עיסאווי פריג': תקשיב: מסופר על ילד שחזר בסיום שנת הלימודים לביתו ותעודה בידיו.

עיסאווי פריג': כשאביו הביט בו, נראה כי גוון פניו הולך ומחוויר.

עיסאווי פריג': מתמטיקה – נכשל, אנגלית – נכשל, תנ"ך – נכשל.

עיסאווי פריג': אז האבא אמר: מה יש לך להגיד על זה, בני?

עיסאווי פריג': כך שאל האבא הזועף.

עיסאווי פריג': הילד הביט בו וענה: לא נראה לך מוזר שבחרו לפרסם את הציונים שלי דווקא ביום האחרון של הלימודים?

עיסאווי פריג': זה היה מעניין.

עיסאווי פריג': אדוני, מחצית מהנרצחות בשנת 2018 היו ערביות.

עיסאווי פריג': אבל ממתי הערבים נחשבים – – –

יצחק וקנין: כמה זמן כבודו חושב שהוא יכול?

יצחק וקנין: עוד דקה?

עיסאווי פריג': מה, אני סיימתי?

יצחק וקנין: כן.

עיסאווי פריג': וואי וואי וואי לא התחלתי.

יצחק וקנין: הבדיחה שלך לבד זה דקה.

מאיר כהן: פריג', עיסאווי, תמשיך עם הציונים – – –

עיסאווי פריג': חצי דקה ואסיים, אדוני.

עיסאווי פריג': אני רוצה לציין, לפני שאני מסיים, אתמול, בביתי בכפר קאסם, תג מחיר: ניקבו 32 צמיגים לרכבים, וזה לא צוין בכלי התקשורת.

עיסאווי פריג': לא דובר על פשע של תג מחיר.

עיסאווי פריג': כפר קאסם, שהיא עיר לדוגמה בחיים משותפים של יהודים וערבים, לא קיבלה שום אזכור.

עיסאווי פריג': זה צריך להיות, חברים, קו אדום.

עיסאווי פריג': אני מציין את זה ואני אומר:

עיסאווי פריג': המחדלים – מחדל רודף מחדל, כי הדג מסריח מהראש.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: כל חברות הכנסת שהוצאו יכולות להיכנס להצבעה אם הן מעוניינות.

יצחק וקנין: אדוני השר לא משיב, אני מבין, נכון?

יצחק וקנין: אפשר לגשת להצבעה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: אני עובר להצבעה בהתאם לסדר הצעות האי- אמון.

יצחק וקנין: הצעת אי-אמון: ראש הממשלה שעבורו רצח נשים זה עניין לאופוזיציה צריך ללכת לאופוזיציה – הצעת אי-אמון של המחנה הציוני.

יצחק וקנין: נימקה את ההצעה חבר הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: מי בעד האי-אמון?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 51 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יואל חסון: אין לנו אמון בממשלה וגם לממשלה אין אמון בעצמה.

יואל חסון: יריב, זה לא אישי.

יואל חסון: זה נראה שהכול נגדך – – –

קריאה: כולם נגד אחד.

יואל חסון: עוד שבוע שהכנסת הביעה אי-אמון בממשלה הזו.

יצחק וקנין: 50 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני ביטלתי את הקול של איציק שמולי, אז במקום 51 זה 50.

יצחק וקנין: בטעות הצביעה חברת הכנסת סתיו שפיר פעמיים, ולכן ההצבעה בטעות.

יצחק וקנין: ההצבעה הזו מבוטלת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, ההצעה להביע אי-אמון בממשלה אומנם זכתה לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה לרוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, ולכן ההצעה לא התקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעה השנייה: כישלונה של הממשלה בטיפול ברצח נשים, של הרשימה המשותפת, חד"ש, רע"מ, בל"ד ותע"ל.

יצחק וקנין: נימקה את ההצעה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: גם הצעה זו לא זכתה לרוב הדרוש.

יצחק וקנין: ההצעה להביע אי-אמון בממשלה אומנם זכתה לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה לרוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, ולכן הצעה זו לא התקבלה.

יצחק וקנין: הצעה שלישית: כישלונה של הממשלה בטיפול ברצח נשים, של סיעת יש עתיד.

יצחק וקנין: נימקה את ההצעה חברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד הצעת האי-אמון?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 51 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 51 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה להביע אי-אמון בממשלה אומנם לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה לרוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, לכן הצעה זו לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הצעת אי-אמון רביעית: אוזלת ידה של הממשלה בטיפול ברצח נשים, של סיעת מרצ.

יצחק וקנין: נימקה את ההצעה חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: מי בעד ההצעה?

יצחק וקנין: מי נגדה?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 47, מתנגדים אין, גם נמנעים אין.

יצחק וקנין: אם כן, הצעה זו להביע אי-אמון בממשלה אומנם זכתה לרוב בקרב חברי הכנסת הנוכחים במליאה אולם לא זכתה לרוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה, ולכן הצעה זו לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הצעה אחרונה להביע אי-אמון בממשלה: פגיעה קשה בביטחונם של אזרחי ישראל בשל מדיניות כושלת של הממשלה והעברה צפויה של דמי חנוכה לחמאס בסך של 15 מיליון דולר בתחילת חודש דצמבר, הצעה של סיעת ישראל ביתנו.

יצחק וקנין: נימק את ההצעה חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: מי בעד ההצעה?

יצחק וקנין: מי נגדה?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 36 נגד – אין נמנעים – אין בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 36 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, גם הצעה זו לא זכתה לרוב הדרוש לפי חוק-יסוד: הממשלה ולכן ההצעה לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בחוק רישוי עסקים (תיקון מס' 34), התשע"ח–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ו בכסלו התשע"ט, 4 בדצמבר 2018, בשעה 13:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.