ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 382, 2018-11-28 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ' בכסלו תשע"ט, 28 בנובמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אזמין קודם כול את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 577, מאת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: דמי ליווי לעיוורים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת נחמיאס ורבין תוכל לגשת למיקרופון ולקרוא את נוסח השאילתה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש ושר העבודה והרווחה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כשנה עלה בוועדת העבודה והרווחה שבשנים 2014–2017 לא עודכנו כנדרש לפי השכר הממוצע במשק דמי הליווי לעיוורים וללקויי ראייה.

איילת נחמיאס ורבין: מדוע טרם הועבר התשלום הרטרואקטיבי לקצבה מאגף התקציבים?

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

חיים כץ: את יודעת, אני לוקח אותך ברצינות.

איילת נחמיאס ורבין: אוקיי.

חיים כץ: אז לפני שנה בערך היה את הקטע של הנכים, קצבאות לנכים.

חיים כץ: ישבו מי שישבו עם ההסתדרות וגמרו קצבה לנכים, והיה נדמה להם שעיוורים זה לא נכים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

חיים כץ: כשאנחנו מסתכלים על העיוורים, שני שלישים מהעיוורים בישראל מתעוורים אחרי גיל הפנסיה, כאילו.

חיים כץ: בניגוד לעיוורים הצעירים, שיוצרים להם מיומנויות עם הזמן, המבוגרים – פתאום זה בום.

חיים כץ: הם גם לא יוצרים מיומנויות, וגם נעשים עיוורים, והכול נופל עליהם, ואני ראיתי את זה כנכות-נכות.

חיים כץ: והלכתי למאבק, מלחמה גדולה, והבאנו 50 מיליון שקל, ואמרנו שאנחנו נותנים את זה לעיוורים.

חיים כץ: ובאתי לעיוורים – אמרתי: הם יודעים יותר טוב ממני – –

איילת נחמיאס ורבין: מה הם צריכים.

חיים כץ: – – מה הם צריכים.

חיים כץ: אמרתי להם: יש לכם 50 מיליון שקל – תחלקו אותם.

חיים כץ: הם אמרו לי: אנחנו רוצים להעלות את דמי הליווי.

חיים כץ: הלכנו לבג"ץ, אנחנו נמצאים בבג"ץ, ואנחנו רוצים להעלות את דמי הליווי.

חיים כץ: אי לכך, דמי הליווי ל-7,496 עיוורים עלו – את רוצה מספרים – –

איילת נחמיאס ורבין: כן.

חיים כץ: – – אני יכול להגיד לך בכל אחד את המספרים.

חיים כץ: ל-1,929 עלו מ-988 שקלים ל-1,337.

איילת נחמיאס ורבין: זה הקצבה או דמי הליווי?

חיים כץ: דמי הליווי.

חיים כץ: אני מדבר איתך עכשיו על דמי ליווי.

חיים כץ: אני מדבר איתך רק על דמי ליווי.

איילת נחמיאס ורבין: אוקיי.

חיים כץ: ל-4,792 – מ-741 שקלים עלה ל-1,337.

חיים כץ: שימי לב, ה-1,337 – מספר אחיד לכולם.

חיים כץ: ל-740 איש עלה מ-494 שקלים ל-1,337, ול-35 אנשים עלה מ-988 שקלים ל-1,337.

חיים כץ: שמנו 50 מיליון שקלים בדמי הליווי – נהנו מזה 7,496 אנשים.

חיים כץ: ככה העיוורים רצו – ככה חילקנו.

חיים כץ: הם כבר מקבלים את הכסף.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

חיים כץ: כבר מקבלים את הכסף.

חיים כץ: נכון שזה לא כמו קצבת הנכות, כי קצבת הנכות יותר גבוהה, אבל נעשה משהו.

איילת נחמיאס ורבין: שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: רק כדי שאני אבין, השר, כי אוכלוסיית העיוורים בישראל מונה יותר מ-7,000 איש.

חיים כץ: לא כולם – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא כולם עם תעודת נכה, אתה צודק.

חיים כץ: לא, גם לא כולם מקבלים דמי ליווי.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, נכון, לא כולם זכאים לדמי הליווי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו, אגב, יודעים – אדוני השר ודאי יודע שעיוור, לצערנו, נפל ברכבת, מעד, ורגלו נכרתה, לפני שבוע – אבל אני רק רוצה להבין: בעצם, הרטרואקטיבי לא שולם בגלל שבעצם זה היה איזה מין סוג של חבילה?

איילת נחמיאס ורבין: בעצם, כאילו פיצו אותם דרך העלייה, בלי לשלם אחורה על 2014–2017?

חיים כץ: הם נמצאים היום בבית משפט על דמי הליווי.

איילת נחמיאס ורבין: הבנתי.

חיים כץ: בבג"ץ.

חיים כץ: הכסף מתואם איתם.

חיים כץ: הם יודעים יותר טוב ממני מה הם צריכים.

חיים כץ: אנחנו הבאנו כסף – אני הבאתי כסף.

חיים כץ: הם קבעו מה הם רוצים, אנחנו חילקנו את הכסף.

חיים כץ: אין שום חוב מעבר לבית משפט.

איילת נחמיאס ורבין: הבנתי.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, הרטרואקטיבי לא – – –

חיים כץ: כן, כן.

חיים כץ: הכול בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

חיים כץ: לא הכול בסדר, אבל מבחינת הכסף והחלוקה הכול נסגר והכול בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין עכשיו את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון ישיב על שתי שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, הוא ישיב על שאילתה דחופה מס' 575, מאת חבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: אי-הפעלת מצב מיוחד בעורף בעוטף עזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברושי, אתה מוזמן לקרוא את נוסח השאילתה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, סגן השר, חבריי חברי הכנסת, השרים שבאולם, המצב הביטחוני הוביל לפגיעה קשה בתושבי עוטף עזה בכלל תחומי החיים.

איתן ברושי: הקושי בקבלת תשלום הפיצויים, שעוסקים בו בהרחבה, הינו בעקבות הסירוב – הסירוב להכריז על מצב מיוחד בעורף.

איתן ברושי: רצוני לשאול: מדוע הממשלה לא הכריזה על מצב מיוחד בעורף בעימות האחרון בעוטף עזה ובדרום?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, נושא הכרזה על מצב מיוחד בעורף מעוגן בחוק ההתגוננות האזרחית, התשי"א–1951.

אלי בן-דהן: על פי החוק, אם השתכנעה הממשלה כי קיימת סבירות גבוהה שתתרחש התקפה על אוכלוסייה אזרחית, רשאית הממשלה להכריז במדינה כולה או בשטח מסוים על מצב מיוחד בעורף.

אלי בן-דהן: לאחר הכרזת הממשלה יש להודיע על כך מייד לוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-דהן: החוק מאפשר גם לשר הביטחון להכריז על מצב מיוחד בעורף אם שוכנע כי קיימות נסיבות המצדיקות זאת והממשלה טרם הכריזה על כך.

אלי בן-דהן: תוקף ההכרזה של שר הביטחון הוא ל-48 שעות משעה שניתנה עד להארכה על ידי הממשלה.

אלי בן-דהן: מהעת שהוכרז מצב מיוחד בעורף, רשאי פיקוד העורף וגורמים נוספים בצה"ל להנחות את האוכלוסייה לשהות במקלטים, להטיל הגבלות על מוסדות חינוך, לפתוח מקלטים ציבוריים ועוד ועוד.

אלי בן-דהן: בעימות האחרון מול רצועת עזה, לנוכח השתלשלות האירועים, ונוכח הליך ההסדרה שבוצע, התייתר הצורך בהכרזה על מצב מיוחד בעורף.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני סגן השר, חברי הממשלה, ברור שסגן השר למד היטב את התשובה ושהוא בקיא בפרטים של האפשרויות, אבל אין כאן הסבר מדוע לא ביצעתם את האחריות שלכם.

איתן ברושי: והיום, בראייה לאחור, אחרי אירועי השבועות האלה, הירי המסיבי על היישובים וההשבתה מעבודה ולימודים, בכל מה שכרוך בפיצויים, ברור שיש פה תקלה גדולה.

איתן ברושי: אני, כדי להתרענן, הוצאתי דף מוועדת הביקורת בראשות מבקר המדינה שהוקמה אחרי מלחמת לבנון השנייה, ואני גם מצוטט כאן כמי שהשתתף בדיון כמנכ"ל משרד המדע, התרבות והספורט.

איתן ברושי: הלקחים של לבנון השנייה, שיושמו חלקית במבצעים, כולל עמוד ענן – שהייתי בו עוזר שר הביטחון והייתי שותף להחלטות – לא יושמו בכלל באירוע האחרון; כאילו המציאו פה תורה חדשה.

איתן ברושי: אין ספק שהיישובים סובלים.

איתן ברושי: הם סבלו פעם אחת מהתערערות המצב הביטחוני – ואני לא מתווכח עכשיו על הדיון הצבאי – והם סובלים כתוצאה מאוזלת יד של הממשלה, שיכלה להכריז על מצב מיוחד בעורף והתעלמה מאחריותה.

איתן ברושי: ואת המחיר משלמים אלה שלא קיבלו פיצויים מאז פסח – שמונה חודשים.

איתן ברושי: 18 שנה היו בקו האש, שמונה חודשים בקו האש והעשן, ועוד כמה לילות תחת מטח הפגזות שלא היה כמותו.

איתן ברושי: הם מתארים אותו כמו חצי מצוק איתן.

איתן ברושי: תגידו שטעיתם, זו לא בושה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איתן ברושי: תגידו שטעיתם, ובעיקר – אסור לחזור על הטעות שלא מפעילים מצב מיוחד בעורף, שמפעיל גם מצב מל"ח וכל מה שמתחייב משגרת חיים במצב שמעולם לא הייתה בו שגרה כבר שנים רבות.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אז השאלה: האם טעיתם?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אני חושב שלא טעינו, ואני חושב שבסך הכול מדובר באירוע קצר מאוד, וכיוון שהיה קצר מאוד, לכן גם התייתרה – –

מיקי רוזנטל: קצר וכואב.

אלי בן-דהן: – – לכן התייתר הצורך בהסדרה.

אלי בן-דהן: אבל מנגד, חבר הכנסת ברושי, אתה יודע שהממשלה החליטה על תוכנית עזרה וסיוע ליישובים בעוטף עזה.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר לך שגם כל שרי הממשלה, כל משרדי הממשלה נרתמו, כל אחד בתחום שלו, כדי לעזור ולסייע ליישובים בעוטף עזה.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר איזושהי בעיה שבה משרד ממשלתי לא נרתם ולא סייע.

אלי בן-דהן: רק אתמול פרסם שר החינוך תוכנית מיוחדת לחוגים מיוחדים חינם עבור תלמידי עוטף עזה, שלא קיימת בשום מקום במדינת ישראל, רק כדי לסייע לילדי בתי הספר בעוטף עזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון, ואנחנו עדיין איתך בתור משיב.

יולי יואל אדלשטיין: אתה תשיב עכשיו על שאילתה דחופה מס' 578, מאת חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: ח'אן אל-אחמר 2.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, נא לקרוא את נוסח השאילתה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני סגן השר, המינהל האזרחי סיכם עם תושבי מקבץ פלסטיני בלתי חוקי במישור אדומים שבמקום לפנותם תיבחן הסדרתם באותו מקום.

שולי מועלם-רפאלי: לתושבים אף חולק טופס מצורף, ואני יכולה להציג אותו, אם נצטרך.

שולי מועלם-רפאלי: רצוני לשאול: 1.

שולי מועלם-רפאלי: האם השר – אז ליברמן, ושר הביטחון היום – אישר מהלך זה?

שולי מועלם-רפאלי: 2.

שולי מועלם-רפאלי: מי אישר ומתי את ניסוח הטופס וחלוקתו לתושבים?

שולי מועלם-רפאלי: 3.

שולי מועלם-רפאלי: באילו אתרים נוספים חולק הטופס?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במסגרת הליכים משפטיים המתנהלים מול האוכלוסייה הבדואית ביהודה ושומרון במקומות שבהם חיים אנשים במשך שנים רבות, על פי הנהלים הקיימים, המינהל האזרחי מבקש כי הבדואים החיים באותו מקבץ ימלאו טופס בקשה להסדרה.

אלי בן-דהן: ניסוח הטופס וחלוקתו לתושבים הינו הליך שאינו מצריך אישור דרג מדיני, אלא הליך מינהלי, מקצועי, טכני, אחד מיני רבים.

אלי בן-דהן: חלוקת טופס זה מתקיימת באופן שוויוני בכל מקום ובכל הליך במקבצי בדואים המחייב היערכות בעלת משמעויות שונות.

אלי בן-דהן: לגופו של עניין, הטופס אשר צורף לבקשה מטעם המדינה בבג"ץ 3606/15 הינו חלק מהליך טכני סטנדרטי המתבצע בכל העתירות בנושא בנייה בלתי חוקית של בדואים.

אלי בן-דהן: מטרתו – מיצוי ההליכים מול המדינה בטרם הנושא מגיע לפתחו של בג"ץ.

אלי בן-דהן: שלב מיצוי הליכים הינו שלב מקובל בהליך המינהלי.

אלי בן-דהן: הטופס כולל פרטים רבים, ובהם התחייבות לכך שלא תיבנה בנייה בלתי חוקית במקבץ מעתה ואילך.

אלי בן-דהן: הטופס אינו מצביע על כך שתבוצע בהכרח הסדרה או הריסה במקום, אלא שהנושא ייבחן.

אלי בן-דהן: כיום תלויות ועומדות כ-400 עתירות כנגד צווי הריסה במגזר הערבי.

אלי בן-דהן: לאור החובה המוטלת על המדינה לדאוג להסדרה ו/או למציאת מיקום חלופי כאשר מדובר באוכלוסייה הבדואית, כמו במקרה דנן, המינהל האזרחי מבקש, על פי הנהלים, כי הבדואים החיים באותו מקבץ ימלאו טופס בקשה לבחינת הסדרה.

אלי בן-דהן: בהתייחס לעניין זה – המקבץ הבדואי הלא-חוקי ליד מישור אדומים – אין כרגע חלופה מוצעת המוסכמת על שני הצדדים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מועלם-רפאלי, וגם חברי הכנסת מיכל רוזין ובצלאל סמוטריץ.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, כבר יש שני שואלים.

יולי יואל אדלשטיין: מצטער, אבל מיכל רוזין ובצלאל סמוטריץ ביקשו גם לשאול שאלה נוספת, אז ניתן להם את הזכות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני סגן השר, אז לא הבנתי:

שולי מועלם-רפאלי: האם הטופס הזה שהמינהל האזרחי מבקש למלא מסמן שהמינהל מתכוון לשקול בחיוב הסדרה של בנייה ערבית בלתי חוקית בתוך גוש אדומים – אני מזכירה: לאורך כביש מס' 1?

שולי מועלם-רפאלי: מי החליט על המדיניות הזאת, שנראית כאילו מפקירה את האתר האסטרטגי הזה?

שולי מועלם-רפאלי: האם יש חשש בעקבות זה שמה שנדמה לנו ככאילו עיכוב הפינוי של ח'אן אל-אחמר 1 הולך בעצם לכיוון של הסדרה בתוך גוש אדומים, ולא באבו דיס, שלשם הם אמורים להיות מפונים?

שולי מועלם-רפאלי: ובעיקר בעיקר: האם יש פה איזה סימן לאיזה קצה קרחון, שעוד יתגלה לעיני כולנו, של הסדרה של כל המאחזים הבלתי-חוקיים שאנחנו רואים שהרשות הפלסטינית מנסה לייסד בשטחי C?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: התפרסם אמש שלא פינו את ח'אן אל-אחמר, או הוחלט לדחות את פינוי ח'אן אל-אחמר, בשל פרסום דוח התובעת בהאג, שאמור להתפרסם מאמצע דצמבר עד סוף דצמבר.

מיכל רוזין: הבוקר, בצורה כזאת או אחרת, שרת המשפטים אמרה שהעניין נדון בקבינט וכך הוחלט.

מיכל רוזין: הייתי רוצה לשאול אותך: האם זה קשור באמת – דחיית הפינוי קשורה באמת להפקת הדוח של התובעת?

מיכל רוזין: האם אתם חושבים שזה יגן עליכם לדוח הבא, בשנה הבאה?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני סגן השר, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': רציתי לשאול שאלה נורא נורא פשוטה: האם טופס מקביל קיים גם בהתיישבות היהודית ביהודה ושומרון?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: לגבי השאלה הראשונה – אנחנו ממש ממש לא שוקלים הסדרה.

אלי בן-דהן: אם לא הבנת את דבריי אז אני מצטער, כנראה לא הובנתי כראוי.

אלי בן-דהן: אין במילוי הטופס שום כוונה להצהיר על הסדרה או על אי-הסדרה.

אלי בן-דהן: הטופס הוא טופס ראשוני שעושים בו שני דברים: האחד – מי שגר שם מתחייב שמכאן ואילך לא תהיה שום בנייה נוספת; דבר שני – כדי שהמינהל האזרחי יוכל למפות את המקום – כמה אנשים גרים שם, מיהם האנשים, מה הרכב האוכלוסייה, כמה משפחות – כדי לדעת איך להתייחס אליהם.

אלי בן-דהן: זאת מטרת הטופס, זה ותו לא.

אלי בן-דהן: אין מעבר לזה שום דבר.

אלי בן-דהן: כפי שגם אמרתי בצורה מאוד ברורה, באותו מקבץ שמדובר עליו, ליד מישור אדומים, אין כרגע שום חלופה או הסדרה שעומדת על הפרק.

אלי בן-דהן: לגבי דוח התובעת בהאג – אני מצטער, אני אינני חבר הקבינט.

אלי בן-דהן: אין לי מה להוסיף בעניין.

מיכל רוזין: – – – פינוי.

אלי בן-דהן: לא יודע.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר את העניין ולא רוצה להגיד דבר שאינני יודע.

אלי בן-דהן: לחבר הכנסת בצלאל, אני לא יודע אם קיים דבר כזה, טופס מקביל ליהודים.

אלי בן-דהן: כשזה לגבי יהודים, ההתנהלות היא אחרת ושונה, כך שלא צריך להגיע לטפסים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן להשיב על שלוש שאילתות, לא פחות.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, השר ישיב על שאילתה דחופה מס' 576, של חבר הכנסת אברהם נגוסה: התנהגות אלימה של שוטרים כלפי יוצאי העדה האתיופית.

יולי יואל אדלשטיין: אם חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה תהיה במליאה היא תוכל לשאול שאלה נוספת, כי הייתה לה שאילתה דומה.

יולי יואל אדלשטיין: אתם רוצים לזרוק מטבע?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים ישאל גם הוא שאלה נוספת, אם לא תהיה – אה, הינה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת נגוסה.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר לביטחון פנים, השרים וחברי הכנסת, משטרת ישראל הפכה אלימה כלפי אזרחי ישראל, ובמיוחד כלפי יוצאי אתיופיה, כפי שאנחנו רואים יום-יום, והצעירים שלנו מקבלים מכות בידי השוטרים.

אברהם נגוסה: המקרה שקרה באשדוד, שהמשטרה נכנסה לבית הספר והרביצה מכות אלימות בפני התלמידים, שם בתחום בית הספר – יותר מזה – – –

גלעד ארדן: – – – זה לא שאילתה?

גלעד ארדן: לא דקת – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אתה אמור לקרוא בדיוק מה שכתוב בנייר; בדיוק, מילה במילה.

אברהם נגוסה: אני גם – לא מותר לי להוסיף, להבהיר את מה – – –

יולי יואל אדלשטיין: בשאלה נוספת אתה תוכל.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע, לפי התקנון, אדוני יקרא בדיוק מה שהוא הפנה לשר בכתב.

אברהם נגוסה: אוקיי, אז מה שקרה בדיוק – זה המקרה של אשדוד, שם הוא קיבל מכות בבית ספר.

אברהם נגוסה: ברצוני לשאול: 1.

אברהם נגוסה: האם היה צורך במעצר הנער בין כותלי ביה"ס ובאופן כל כך אלים?

אברהם נגוסה: 2.

אברהם נגוסה: האם המשטרה מפיקה לקחים והיא תשנה את המדיניות שלה כלפי הקהילה?

אברהם נגוסה: זה פשוט לא ייאמן, פשוט לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אברהם נגוסה: אני פשוט רוצה להגיד גם מה שהיום שמעתי מאימא שלו בוועדת החינוך – שהמשטרה גם דרשה להשעות אותו מבית הספר.

אברהם נגוסה: רצחת וירשת.

אברהם נגוסה: למה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר לביטחון פנים.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: ראשית, תודה לחבר הכנסת נגוסה על השאילתה.

גלעד ארדן: אני חייב לומר שגם אני, כשראיתי את התמונות הלא-נעימות, אפילו קשות, בטלוויזיה, מאוד מאוד הוטרדתי וביקשתי מייד לקבל מהמשטרה פירוט ותיאור של מה שהיה שם.

גלעד ארדן: מצד שני, אני חושב שאנחנו כנבחרי ציבור לא יכולים כבר למהר ולחרוץ דין ולקבוע על בסיס תמונות בטלוויזיה, וכבר לדבר בצורה כזאת על משטרת ישראל, שפועלת, בשם כולנו, לאכוף את החוק.

גלעד ארדן: זה נכון שבעבר הייתה תופעה של שיטור יתר והיו טעויות – –

פנינה תמנו: בעבר?

גלעד ארדן: – – ותקלות – –

פנינה תמנו: בעבר?

גלעד ארדן: – – היו טעויות ותקלות בפעילות ובהתנהלות של משטרת ישראל אל מול אוכלוסיית הישראלים יוצאי אתיופיה.

גלעד ארדן: לכן, ראש הממשלה – עוד לפני שאני נכנסתי לתפקידי אפילו – הקים ועדת שרים.

גלעד ארדן: מאז הוועדה הזאת התכנסה כמה פעמים, ונעשו הרבה מאוד שינויים בפעילויות של משרדי הממשלה, בין היתר כמובן גם בפעילות של משטרת ישראל, ואני יכול לתאר כאן הרבה מאוד שינויים ושיפורים לטובה: בהדרכות לשוטרים; במינויי מש"קים בשכונות שיש בהם ריכוז של ישראלים יוצאי אתיופיה; בהקפדה אמיתית על כך שלא תהיה תופעה של שיטור יתר; בבחינה מחדש של תיקים שנפתחו במגמה לסגור אותם.

גלעד ארדן: אני בהחלט חושב שהביקורת הייתה ביקורת מוצדקת, ואני יודע שחבר הכנסת נגוסה מודע לשינויים ולשיפורים האלה שנעשו.

גלעד ארדן: דרך אגב, בין היתר, פרויקט מצלמות הגוף, שמהחודש הבא יתחילו להיות מותקנות על גופם של השוטרים, נולד ביני ובין ממלא מקום המפכ"ל דאז ניצב בנצי סאו כחלק מהמענה לביקורת, וכדי לנסות ולשפר את השקיפות וגם את הידע שיש לנו על האירוע בכל אירוע שמתרחש, לפחות לגבי השעות הראשונות שלו, עד שיש בירור.

גלעד ארדן: בשורה התחתונה, על המקרה הספציפי הזה, אני רוצה לומר שני דברים: האחד – כבר נפתחה בדיקה של המחלקה לחקירות שוטרים על התנהגות השוטרים שם.

גלעד ארדן: אנחנו מכירים את ההגבלות שקיימות בחוק הנוער, וגם בהוראות הפנימיות של המשטרה, על כניסת שוטרים למוסדות חינוך, ביצוע מעצרים של קטינים – יש בהחלט הגבלות שחשוב מאוד מאוד להקפיד עליהן – – –

פנינה תמנו: אוכפים את זה, אבל לא על אתיופים – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, אם יש לך שאלה נוספת – –

גלעד ארדן: כיוון שאני חושב כמעט כמוך – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אם את מעוניינת לשאול אותה – –

גלעד ארדן: – – אז הצעקות שלך – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אז תיגשי.

גלעד ארדן: – – לא מוסיפות שום דבר, אלא אם כן – –

פנינה תמנו: אבל אתה לא חושב כמוני – –

גלעד ארדן: – – אני מטרה לצעקות וזה – – –

פנינה תמנו: – – אתה לא חושב כמוני.

פנינה תמנו: אתה אמרת שאין שיטור יתר עכשיו, שאין בעיה – –

גלעד ארדן: אני לא אמרתי שאין שיטור יתר.

פנינה תמנו: – – עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: פנינה תמנו-שטה – –

פנינה תמנו: אולי לא הבנתי אותך.

יולי יואל אדלשטיין: – – את ביקשת לשאול שאלה נוספת – הודעתי שיש לך שאלה נוספת.

גלעד ארדן: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, אל תעוותי את דבריי.

גלעד ארדן: אני אמרתי שנעשו שיפורים, לא אמרתי שפעילות המשטרה מושלמת, כן?

פנינה תמנו: – – –

גלעד ארדן: מושלם יש רק – מושלמים יש רק בכנסת.

גלעד ארדן: כשהמשטרה ו-32,000 שוטרות ושוטרים פועלת בתנאי לחץ בשטח, וכל שוטר ושוטרת צריכים לקבל החלטות בשבריר שנייה, ייתכן מאוד – בטוח אפילו – שנעשות גם טעויות, ולפעמים טעויות קשות וחמורות, וצריך לתת להן טיפול.

גלעד ארדן: אני לא, מעולם לא ניסיתי לחפות או להגן על אף שוטר שעשה דבר לא חוקי או לא תקין.

גלעד ארדן: לכן, פתחתי ואמרתי שמבחינתי, ברגע שיש בדיקה של המחלקה לחקירות שוטרים, זה מלמד שכנראה יש פה דברים מאוד רציניים לבדוק, והבדיקה הזאת נעשית כעת על ידי גוף אובייקטיבי, וכשיסיים את בדיקתו יחליט אם הוא עובר לחקירה פלילית של השוטרים או לא.

גלעד ארדן: אבל עד שהוא לא יסיים את זה – ואני מקווה מאוד שעל פי לקחי העבר הוא יעשה את זה ממש במהירות, כי יש פה את ענייני אמון הציבור, ובצדק, שמצפה לשמוע מה התוצאות – אין לי דרך לקבל תמונה מלאה.

גלעד ארדן: התמונה הראשונית שאני קיבלתי מהמשטרה אומרת, קודם כול, שהטענות – ואני מצטט את תשובת המשטרה.

גלעד ארדן: אין לי דרך להיכנס לחקור את המשטרה, אוקיי?

גלעד ארדן: אני יכול רק להביא בפניכם את התשובה שהמשטרה העבירה לי.

גלעד ארדן: זו הדרך שבה מטופלות שאילתות.

גלעד ארדן: אני לא יורד לשטח לבצע חקירה שלי.

גלעד ארדן: המשטרה טוענת – – –

פנינה תמנו: למה לא? ילד בן 15, היכו אותו – – –

גלעד ארדן: למה לא?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פנינו תמנו-שטה, היו כמה חברי כנסת שרצו לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: אם את רוצה לשאול בצעקות מן המקום, אני אתן למישהו אחר לשאול מן המקום בצורה מסודרת.

גלעד ארדן: אני אתן לך משל למה לא.

גלעד ארדן: תשאלי את יאיר לפיד אם כאשר הוא היה שר אוצר, והייתה טענה נגד מס הכנסה שהוא נתן דוח או העמיד לדין מישהו, האם יאיר לפיד הלך למס הכנסה לבדוק את החישוב שמס הכנסה היו עושים.

גלעד ארדן: כי ככה מדינה עובדת, חברתי – –

פנינה תמנו: סליחה, אני לא מקבלת את זה.

גלעד ארדן: – – כי לשר אין כלי חקירה, ומדינה מקימה רשויות חקירה אובייקטיביות, כמו למשל המחלקה לחקירות שוטרים, שתפקידה לבדוק את פעילות השוטרים – לא על ידי קריאות ביניים וצעקות ולא על ידי חריצת דין מראש.

גלעד ארדן: זו לא הדרך הנכונה במדינה דמוקרטית.

גלעד ארדן: בכל אופן, התגובה הראשונית של המשטרה היא שהמעצר התבצע בלי קשר לרקע או למוצא של הנער, ולראיה – נחקרו ונעצרו גם שני נערים אחרים, שאינם בני העדה האתיופית.

גלעד ארדן: כלומר – –

פנינה תמנו: – – – 15.

גלעד ארדן: – – אם היה פגם בפעולתם של השוטרים הוא לא היה על הרקע של המוצא, אלא הוא היה על רקע בכלל של פגם בשיטור כלפי בני נוער וכניסה למוסדות חינוך, ואיך צריך לעשות את זה, או לא.

גלעד ארדן: ועכשיו, אני אקריא לך, אם תרשי לי – בלי לקטוע – את תשובת המשטרה, שהיא כמובן ראשונית, כי היא כפופה לבדיקה של המחלקה לחקירות שוטרים.

גלעד ארדן: אז על פי הנמסר לי על ידי המשטרה, ביום 6 בנובמבר 2018 התקבלה תלונה במוקד 100 מהנהלת בית הספר באשדוד שלפיה נערים תלמידי בית הספר ריססו בגז מדמיע את הצוות החינוכי בבית הספר.

גלעד ארדן: מזכירת בית הספר אף נפגעה מהגז ופונתה לקבלת טיפול בבית החולים, והחשודים עזבו את המקום.

גלעד ארדן: עוד נמסר לי כי שוטרים הגיעו לבית הספר, ולאחר בדיקה ראשונית התברר כי החשודים במעשה הם שלושה נערים תלמידי בית הספר, שאחד מהם הוא הנער שעליו מדובר בשאילתה.

גלעד ארדן: נמסר כי הנער זומן באותו היום למשטרה.

גלעד ארדן: הושארה לו בביתו הזמנה להתייצב לחקירה, אבל הוא לא הופיע.

גלעד ארדן: שני הנערים האחרים נעצרו ונחקרו בו-ביום, ואחד מהם, מעצרו אף הוארך לטובת המשך החקירה.

גלעד ארדן: מאחר שהנער המדובר התחמק ולא התייצב לחקירה, למוחרת – וזה כמובן דבר שבוודאי ייבדק על ידי מח"ש – הגיעו שני בלשים לבית הספר בשעה 11:00 על מנת לעכב אותו לחקירה.

גלעד ארדן: לגבי אופן המעצר עצמו, אז כפי שאמרתי, המשטרה לא יכולה – נאסר עליה, בעצם; לא יודע אם נאסר, אבל היא אומרת שהיא מנועה מלהעביר לי פירוט, בגלל שברגע שהמחלקה לחקירת שוטרים מודיעה להם שהיא בודקת את הנושא, המשטרה לא יכולה להעביר חומרים, כדי לא לפגוע בהליך החקירה.

גלעד ארדן: ולסיום אני רוצה להזכיר, ודווקא בהקשר מאוד הדוק למה שציינתם, שדווקא אתמול הודעתי, יחד עם שרת המשפטים איילת שקד, גם מתוך הטענות הרבות שעולות בשנים האחרונות על נושא השימוש במעצרים – אופן ביצוע המעצרים והתנאים שבהם עצורים נמצאים במעצרים – הקמתי אתמול ועדה ציבורית בראשותה של השופטת שולי דותן, נשיאת בתי משפט השלום בדימוס, כשהמטרה היא בדיוק – יחד עם נציגים של הסנגוריה, ושל כל רשויות גם האכיפה, אבל גם, מנגד, של הסקטור הפרטי ושל הסנגורים – לבדוק באמת בששת החודשים הבאים את כל אופן ביצוע המעצרים, את כל התהליך הזה מתחילתו ועד סופו, כדי לוודא באמת שהאיזון שנדרש במדינה דמוקרטית בין הצורך לחקור, להגיע לחקר האמת, להגן על שלום הציבור וביטחונו מצד אחד, ומצד שני, כשאנחנו מבינים, ובצדק, שמעצר זו אחת הפגיעות הכי חמורות בזכויות הפרט וזכויות האזרח, צריך לוודא שהמעצרים מתבצעים בדיוק לפי מה שהחוק מאפשר, ולא בשום פסיק אפילו מעבר לכך, וכמובן, גם למטרות שהחוק מאפשר.

גלעד ארדן: כיוון שאני מייחס בהחלט לנושא הזה חשיבות מאוד מאוד גדולה, הקמנו את הוועדה הזאת.

גלעד ארדן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אברהם נגוסה, וכן לחברי הכנסת פנינה תמנו-שטה ודב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אברהם נגוסה: הילד, היום, או הנער, נמצא מחוץ לבית הספר על פי בקשת המשטרה – כך נאמר לנו ממערכת החינוך.

אברהם נגוסה: האם כבוד השר יכול לתת הוראה להחזיר את הילד לספסל הלימודים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמנו-שטה, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

פנינה תמנו: אני מצפה שלא לקבל תשובה שהיא חותמת גומי משר.

פנינה תמנו: אם לא אתה, אני לא יכולה לצפות מהמפכ"ל, שמכחיש ונותן גיבוי לשוטרים באופן סיסטמטי כאשר מדובר באלימות כלפי יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: רק הבוקר התפרסם על עוד צעיר שהגיע לאשפוז, כולו חבול על ידי שוטרים.

פנינה תמנו: הילד הזה הוא בן 15.

פנינה תמנו: עצרו אותו בשטח בית הספר בניגוד לכל כללי החוק.

פנינה תמנו: אתה לא יכול להסתמך ולומר: מח"ש יבדקו.

פנינה תמנו: אתה תבדוק.

פנינה תמנו: אלה השוטרים שלך.

פנינה תמנו: אני אלימה?

פנינה תמנו: הצבע שלי מגדיר אותי כאלימה?

פנינה תמנו: הילדים שלנו לא מוגנים, יוצאי אתיופיה לא מוגנים במדינת ישראל – מה לא ברור?

פנינה תמנו: הילדים האלה הפכו להיות שק חבטות.

פנינה תמנו: הם חוטפים מכות.

פנינה תמנו: אני מדברת איתם, אני יורדת לשטח.

פנינה תמנו: אני מצפה ממך לרדת לשטח.

פנינה תמנו: תדבר עם הילדים.

פנינה תמנו: היה פה היום בוועדת חינוך נציג יושב-ראש מועצת התלמידים, בן הקהילה.

פנינה תמנו: הוא אמר בעצמו, הוא מהשמנה והסלתה של יוצאי אתיופיה, והוא בעצמו אומר שהוא חווה גזענות.

פנינה תמנו: מה אתם עוד צריכים?

פנינה תמנו: המשטרה לא התייצבה, מח"ש לא הגיעו.

פנינה תמנו: ואחר כך אנחנו מתפלאים שאומרים עלינו שאנחנו מדינה גזענית?

פנינה תמנו: אנחנו פה כדי לעזור לכם, אבל אם אתם לא מסוגלים לתת לנו תשובות אמיתיות – שאתה תבדוק את השוטרים, שאתה תבקש דין וחשבון מהמפכ"ל הזה, להבין איך יכול להיות שיש רצף אירועים, רצף אירועים, כולל הבוקר, שיוצאי אתיופיה מתלוננים.

פנינה תמנו: זה ילד בן 15, ריבונו של עולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

מיכל רוזין: כל מילה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה דיברה בהתרגשות מאוד גדולה, אבל אני יכול לומר לך, אדוני – אני מנסה לומר את זה בשקט המקסימלי – שכל דבר שהיא אמרה, גם אני חווה ברצף של עדויות של יוצאי אתיופיה, לא בעבר אלא בהווה – היום, עכשיו – על התנהלות אלימה של המשטרה כלפיהם.

דב חנין: אני רוצה להגיד משפט על המקרה המסוים הזה.

דב חנין: אני מכבד, אדוני, את זה שהדברים נחקרים ומח"ש תעשה – אני מקווה שהיא תעשה – את עבודתה, אבל ברמה העקרונית, האם זה עולה על הדעת נניח שהמשטרה הייתה נכנסת ולוקחת נער שאיננו יוצא אתיופיה, לא מבית ספר באשדוד, אלא מבית ספר אליאנס בצפון תל אביב?

דב חנין: מישהו מאיתנו היה מתאר לעצמו מצב כזה שמשטרה נכנסת באלימות וגוררת נער בן 15 החוצה מבית ספר כשהוא איננו יוצא אתיופיה ולא נמצא בבית ספר באשדוד?

דב חנין: יש פה איזושהי בעיה מערכתית שהיא לא רק המקרה הקונקרטי הזה, אלא היא נוגעת להתנהלותה של המשטרה ביחס ליוצאי אתיופיה.

דב חנין: והמקרה הקונקרטי הזה – המקרה הקונקרטי הזה הוא חלק מרצף.

דב חנין: הרצף הזה כולל הרבה מאוד טענות של יוצאי אתיופיה שהם מותקפים על ידי שוטרים או טוענים שהם מותקפים על ידי שוטרים.

דב חנין: הרצף הזה זה גם כולל יותר מדי מקרים שבהם מח"ש בסופו של דבר מגיעה למסקנה שלא צריך לחקור, שלא צריך להעמיד לדין, שאין דין ואין דיין.

דב חנין: ועל רקע הדברים האלה, הדרישה שלנו ממך, כנציג המדינה, כשר ממונה, היא לקיים דיון רציני נוסף עם המשטרה על סוגיית האלימות המשטרתית, ובפרט על סוגיית האלימות המשטרתית כלפי קבוצות מוחלשות בחברה – יוצאי אתיופיה, ערבים וכדומה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: אז אני אנסה לענות.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, התופעה של שיטור יתר כלפי ישראלים יוצאי אתיופיה היא דבר שאכן היה קיים, לצערי, במשטרת ישראל, וכיוון שזה היה קיים והמפכ"ל הקודם, יוחנן דנינו, הכיר בטעויות שנעשו בקרב שוטרים במשטרת ישראל, נעשו ונעשים הרבה מאוד שינויים בפעילות הרוחבית של המשטרה – בשינויים התרבותיים, בהדרכות, בהכשרות, במינויים; בהרבה מאוד דברים ששינו את פעילות המשטרה בהקשר הזה.

גלעד ארדן: לצערי הרב, אתם, כחברי כנסת שאמורים להכיר את החוק, מגישים את השאילתות כנראה לא לכתובת הנכונה, כי אחת מן השתיים: אם המודל שקיים היום בחוק, שלפיו שוטר שחשוד בעבירה פלילית, המשטרה לא רשאית לחקור אותו אלא המחלקה לחקירות שוטרים של משרד המשפטים היא הגוף המוסמך – אם לא נראה לכם המודל הזה, תציעו שינוי.

גלעד ארדן: אין בעיה.

גלעד ארדן: תפקידו אותי על הגוף שיחקור שוטרים ואז אני איכנס, וארד, וננסה לברר ולקיים אצלי דיונים איזה שוטר נקט אלימות יתר שהיא עבירה פלילית ואיזה שוטר הפר את החוק.

גלעד ארדן: כל עוד לא שיניתם את החוק, אז או שתגישו את השאילתות הללו לשרת המשפטים – –

דב חנין: – – – חקירות של מח"ש.

גלעד ארדן: – – או שתגישו אותן לשרת המשפטים, או שתתבססו על הסמכויות שיש לי בחוק.

גלעד ארדן: כי אתה אמרת את זה, דב חנין – – –

דב חנין: – – –

גלעד ארדן: קודם כול, אתם אומרים פה אמירות חסרות בסיס.

גלעד ארדן: משטרה נכנסת, פועלת וגם מוציאה מבתי ספר אחרים.

גלעד ארדן: אתם, באמירות האלה, מלבים עוד יותר תחושות שגם כך כואב לי שהן קיימות, והן בצדק קיימות – – –

פנינה תמנו: זה בניגוד לחוק.

פנינה תמנו: זה בניגוד לחוק.

מוסי רז: אתה יכול לתת לנו דוגמאות שזה קרה?

מוסי רז: תן לנו דוגמאות.

גלעד ארדן: אני יכול לספר לכם על מעצרים של המשטרה ברמת השרון של נערים ונערות מאוד מאוד מקושרים שהיו חשודים בסחר בסמים, ואני יכול לספר על מעצרים של נערים בבאר שבע בתיכונים.

גלעד ארדן: אל תציגו את זה בצורה שמלבה עוד יותר יצרים וכאבים שגם כך קיימים, ובצדק.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, אתם לא עושים את זה על בסיס ידע.

גלעד ארדן: אז אם יש טענה וחוסר אמון במחלקה לחקירות שוטרים, בבקשה, תגישו שאילתות לשרת המשפטים.

גלעד ארדן: לי אין כלי להיות מעורב בחקירה, כי אם יהיה לי כלי כזה, הרי מחר אתם תזעקו פה שאני אתערב בחקירות כשלא נוח לכם שאני מתערב.

גלעד ארדן: זה מה שקיים במדינה דמוקרטית.

גלעד ארדן: אי-אפשר יום אחד לתת אמון בבית המשפט ובמשטרה כי היא חוקרת את ראש הממשלה, וביום למוחרת לא לתת בה אמון כי זה לא מתאים לאיזו מטרה אחרת שאתם נאבקים למענה.

גלעד ארדן: או שנותנים אמון ברשויות אכיפת החוק או שלא נותנים אמון ברשויות אכיפת החוק; לא נותנים בהם רק כשהתוצאה משרתת את המטרה הפוליטית שלכם.

גלעד ארדן: ואותו דבר אני עונה לחברי ד"ר אברהם נגוסה.

גלעד ארדן: התשובה היא לא – שר לא יכול להתערב באמצע חקירה של משטרה ולהגיד לה: ההחלטה הזאת שלך לא נראית לי ותבטלי אותה, והחלטה אחרת כן נראית לי, כי אם שר היה מוסמך לעשות את זה, הייתי עושה את זה בעוד הרבה מקומות אחרים.

גלעד ארדן: זה פשוט לא הגיוני.

גלעד ארדן: אין מדינה שעובדת כך.

גלעד ארדן: גם הנשיא טראמפ, שממנה את ה-FBI, מאוד לא נוח לו שהם הולכים לחקור את העורך דין שלו, ואם הוא היה יכול, הוא היה נותן להם הוראה לא לעשות את זה.

גלעד ארדן: באמת, לפעמים אני שואל את עצמי אם השאלות האלה באמת מופנות אליי ברצינות.

פנינה תמנו: אז מה אתה עושה?

פנינה תמנו: לא הבנתי.

פנינה תמנו: מה אתה עושה?

גלעד ארדן: מישהו באמת חושב שאני מנהל את המשטרה ברמה הזאת?

גלעד ארדן: את החקירות שלה?

גלעד ארדן: אתם באמת מאמינים בזה – –

פנינה תמנו: לא, אבל תבדוק, אבל תבדוק – – –

גלעד ארדן: – – או שאתם רוצים לעשות הצגה לתקשורת?

גלעד ארדן: אז בסדר, תעשו.

פנינה תמנו: למה הצגה לתקשורת?

פנינה תמנו: זה החיים שלנו.

פנינה תמנו: זו אחריות שלך.

גלעד ארדן: זו לא הדרך לקדם דברים.

פנינה תמנו: אבל זה החיים שלנו.

פנינה תמנו: למה הצגה?

גלעד ארדן: זו לא הדרך, גם אם תצעקי.

פנינה תמנו: תבדוק.

גלעד ארדן: אני בודק.

פנינה תמנו: אתה לא בודק.

פנינה תמנו: אתה אומר: אני לא יכול לבדוק.

גלעד ארדן: אל תקבעי מה אני עושה.

פנינה תמנו: אתה אומר: אני לא יכול לבדוק.

פנינה תמנו: זו התשובה שלך.

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: באמצע הליך פלילי, ברגע שמחלקה לחקירות שוטרים בודקת, אני לא יכול לבדוק את פעילותה.

גלעד ארדן: בדיוק כמו שאני לא יכול לבדוק עם היועץ המשפטי לממשלה או המשטרה עושה חקירה טובה בחקירות של נבחרי ציבור או בכל חקירה אחרת, אני גם לא יכול להתערב בחקירה הפלילית של שוטרים – אותו דבר בדיוק – –

פנינה תמנו: אבל זה לא נכון.

פנינה תמנו: ועדת השרים הוציאה הנחיה שתבדקו את עצמכם.

גלעד ארדן: – – גם אם זה יכול להביא לכך שאני אמצא חן בעיני התקשורת במקרה מסוים.

גלעד ארדן: יש עקרונות דמוקרטיים; תכבדו אותם גם כאשר הם פחות נעימים לכם.

פנינה תמנו: אז ועדת שרים הוציאה הנחיות לא נכונות.

פנינה תמנו: אמרתם שתבדקו את עצמכם.

יולי יואל אדלשטיין: השר סיים?

גלעד ארדן: כן, אבל כיוון שאדוני מאפשר לה להמשיך בשאלות, אז אני חייב להתייחס גם אליהן, פן ייראה כאילו אין לי מענה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

תמר זנדברג: היא מייצגת קהילה שנמצאת – – –

גלעד ארדן: מה את אומרת?

גלעד ארדן: מה את אומרת?

תמר זנדברג: זה לא בסדר.

גלעד ארדן: איזה מזל שאת מסבירה לי את זה, תמר, באמת.

גלעד ארדן: אני מאוד מודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

תמר זנדברג: – – – אתה יכול לחפש.

תמר זנדברג: לא יקרה לך כלום.

תמר זנדברג: זה לא יפגע בכבודך כשר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 579, הפעם של חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: תיעוד מחזירי נשק.

יולי יואל אדלשטיין: שואלת נוספת תהיה חברת הכנסת תמר זנדברג, שהגישה שאילתה דומה.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, המפכ"ל הורה להתקין מצלמות סמויות כדי לתעד החזרת נשק ואמצעי לחימה במסגרת מבצע לאיסוף נשק, וזאת בניגוד להצהרת צה"ל והמשטרה, שהבטיחו אנונימיות.

ג'מעה אזברגה: השאלה שלי: האם נכון שהמשטרה תיעדה ועקבה אחרי מחזירי הנשק?

ג'מעה אזברגה: האם נעשה שימוש במידע המודיעיני לצורכי הפללה או לצרכים אחרים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: טוב, גם כאן זה דווקא לדעתי יעורר עניין.

גלעד ארדן: שוב, בגלל ההפרדה בין תפקידו של שר לתפקיד המפכ"ל והעצמאות שיש לתפקיד המפכ"ל, גם פה, היכולת שלי לקבל מהמשטרה תשובות על שאלות מודיעיניות רגישות היא יכולת מוגבלת.

גלעד ארדן: ושוב, אם מישהו מחברי הכנסת חושב שיש יכולת משפטית מעבר לזה, הוא כמובן מוזמן לנקוט כל צעד שהוא חושב שאפשרי.

גלעד ארדן: בכל אופן, השאילתה הזאת הועברה למשטרת ישראל וללשכת המפכ"ל.

גלעד ארדן: התשובה שלשכת המפכ"ל הייתה מוכנה להגיד – וזו בלבד, רק התשובה הזאת – היא שלא ניתנה הנחיה של המפכ"ל לשום תיעוד של מצלמות וכו' באותו מבצע.

גלעד ארדן: רק לחדד, מדובר – מכיוון שהיו כמה מבצעים למסירה ואיסוף של כלי נשק – אותה כתבה דיברה על מבצע שהתקיים לפני כמעט שלוש שנים, של צה"ל, לא של המשטרה.

גלעד ארדן: באותו מבצע של צה"ל – היה גם פרסום, למיטב זיכרוני, בעבר, אבל בשבוע האחרון היה פרסום כאילו המפכ"ל נתן הנחיה להתקין מצלמות כדי שיראו מיהם אלה שמחזירים את הנשק הצה"לי.

גלעד ארדן: אז התשובה שניתנה על ידי לשכת המפכ"ל היא שלא ניתנה הנחיה כזאת כאמור בשאילתה.

גלעד ארדן: מעבר לזה, לגבי מידע מודיעיני, ככל שהיה שם או נאסף, המשטרה לא הייתה מוכנה למסור שום תשובה בהקשר הזה, והיא טוענת שהיא מנועה לפי חוק.

גלעד ארדן: במבצע שהיה בשנה שעברה – זה היה בהתאם להנחייתי ובאישור היועץ המשפטי לממשלה – שאותו המשטרה יזמה ברשויות המקומיות ובמתקנים ששכרו הרשויות המקומיות לטובת האיסוף, שם אני אישית הנחיתי וגם וידאתי שלא יהיה תיעוד ולא יהיו מצלמות.

גלעד ארדן: לגבי אותו מבצע צה"לי לפני שלוש שנים – אני לא יכול להתחייב מה היה שם.

גלעד ארדן: התשובה מלשכת המפכ"ל היא שלא ניתנה הנחיה כזאת של המפכ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה, וגם לחברי הכנסת תמר זנדברג ואחמד טיבי.

ג'מעה אזברגה: אדוני השר, יכול להיות שכן – מה שאתה אומר – היה ערפול לגבי הנושא לפני שלוש שנים, אבל אני מדבר על העיקרון.

ג'מעה אזברגה: העיקרון – אנחנו, בסופו של יום – הרי מטרת המבצע הזה הייתה איסוף הנשק מהמגזר הערבי, ואתם יזמתם אותו.

גלעד ארדן: לא, לא, אתה מתבלבל.

גלעד ארדן: המבצע ההוא, הצה"לי, זה למילואימניקים שמחזירים ציוד שהיה אצלם.

ג'מעה אזברגה: אוקיי, אוקיי.

גלעד ארדן: זה לא אותו מבצע.

ג'מעה אזברגה: בכל זאת, בכל זאת, המטרה הייתה איסוף הנשק מהמגזר הערבי – בכלל, בכלל – –

גלעד ארדן: זה – לא.

ג'מעה אזברגה: – – במיוחד במגזר הערבי, אבל אנחנו הרי רוצים שהאיסוף הזה יקרה.

גלעד ארדן: נכון.

ג'מעה אזברגה: עכשיו, האם המשטרה, אחרי הכול – האם הצעד הזה יכול לבנות אמון בין הציבור לבין המשטרה?

ג'מעה אזברגה: והאם יש למשטרה גם היום – אני שואל את השאלה; אולי לפני שנה שאלתי, ואני שואל את השאלה שוב: האם יש למשטרה תוכנית מדודה, עם תאריכים, עם לו"ז מסוים, על מנת לעשות את הדבר הקדוש הזה ולאסוף את הנשק?

גלעד ארדן: כן.

ג'מעה אזברגה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אזברגה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

תמר זנדברג: אדוני השר, אני חייבת קצת להתפלא על התשובה שלך.

תמר זנדברג: אני מבינה שהיא נמסרה על ידי המשטרה, ואפילו מדבריך יכולתי לאתר שגם אתה עצמך לא שבע רצון, או לפחות מרים גבה לאור התשובה שניתנה לך.

תמר זנדברג: אבל מכיוון שאתה פה כדי לענות על השאלות שלנו, אני רוצה לחדד.

תמר זנדברג: אומנם המבצע נערך בשנת 2016, והוא היה מבצע משותף לצה"ל ולמשטרה, שבמסגרתו ניתן היה להחזיר נשק צה"לי בתחנות המשטרה.

תמר זנדברג: הדברים שנאמרו, שדווחו, שהמפכ"ל הורה להתקין מצלמות, דווחו על ידי בכיר במשטרה.

תמר זנדברג: אם אותו בכיר משקר, האם בכוונתך לבדוק אם ננקט נגדו איזשהו הליך משמעתי כזה או אחר?

תמר זנדברג: יתר על כן – – –

גלעד ארדן: אם תסירי את החיסיון העיתונאי – –

תמר זנדברג: יתר על – לא – – –

גלעד ארדן: – – והעיתונאית תציין מי הבכיר.

תמר זנדברג: סליחה, אבל – – –

גלעד ארדן: אתם שוב – זה פשוט בדיחה, נו.

גלעד ארדן: בדיחה.

תמר זנדברג: טוב, סליחה, אם זה לא מדאיג אותך, אני לא יודעת מה.

תמר זנדברג: אפשר כל הזמן לקרוא לאופוזיציה בדיחה: לחברת כנסת שמייצגת את הקהילה האתיופית, לחברי כנסת שמנסים – – –

גלעד ארדן: לא קראתי לאף חבר כנסת בדיחה.

גלעד ארדן: אמרתי שהטענה לך היא טענה שהיא בדיחה.

תמר זנדברג: סליחה, אדוני, המציאות שדווחה בעיתונות, שאין לנו שום סיבה לחשוב שהיא מומצאת ובדויה, לא עולה בקנה אחד עם מה שהמשטרה ענתה, בתשובה שלך.

תמר זנדברג: יתר על כן, אם אתה לא רוצה לנהל חקירה בתוך המשטרה – תשובת המשטרה לעיתון, לעיתון, שפורסמה מהמשטרה עצמה כשהעיתון פנה לבקשת תגובה, הייתה שלגבי מצלמות הנמצאות בתחנות, הרי שאלה מוצבות דרך קבע לאורך שנים, כלומר לא הייתה שום טענה שלא הוצבו מצלמות.

תמר זנדברג: ולכן, יש כאן שתי שאלות: האחת – וסליחה, זאת שאלה שמתעוררת לאור התשובה שלך – איך, באיזה עולם, התשובה הזאת מתיישבת עם מה שכבר ידוע בוודאות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

תמר זנדברג: והשנייה, והיא אולי יותר מהותית: איך המצב הזה שבו באופן ברור יש מצלמות עולה בקנה אחד עם הרעיון של המבצע, שהוא החזרת נשק אנונימית?

תמר זנדברג: כי הרעיון הוא להפחית נשק ברחובות.

תמר זנדברג: אם מבצעים מעקבים אחרי אותם מחזירים, איך זה עולה בקנה אחד עם מטרת המבצע?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, רבותיי חברי הכנסת, בימים האחרונים, בשבועות האחרונים, נרצחו סעד ג'באלי מטייבה, חאפז עיסא מנחף, זייד עאסלי מעראבה, מנאל פזראת מתל שבע ויארא איוב מכפר ג'ש; סך הכול 23 נשים מתחילת השנה: 12 נשים ערביות, 11 יהודיות; מתחילת שנות האלפיים ועד היום – 1,301 קורבנות בפשיעה פנימית בתוך היישובים הערביים, כאשר מקור הנשק העיקרי הוא הברחות נשק מבסיסי הצבא.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה: כאשר יש מקרים שיש התראה מוקדמת, איך בכל זאת, למרות תלונה אחת או שתיים של נשים, בכל זאת מתבצע הרצח?

אחמד טיבי: ולגבי נשק ופשיעה באופן כללי, על טיפול מערכתי – האחריות נופלת על כולם.

אחמד טיבי: אני מאשים את המשטרה, כפי שהשר אמר לגבי המפכ"ל היוצא, אבל גם ביקורת פנימית היא חשובה, ואנחנו אומרים את זה.

אחמד טיבי: צריך לעשות חושבים.

אחמד טיבי: אנחנו צריכים לעשות ביקורת פנימית, ואנחנו עושים – בערבית, לא בשאילתות.

אחמד טיבי: זה מצב נורא.

אחמד טיבי: אנשים מרגישים חוסר ביטחון אישי כאשר אימא לא יכולה לדעת אם הבת שלה, שהולכת לקנות עוגה ליום הולדת, חוזרת או לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: ואני יודע שיש מקרים שאי-אפשר למנוע.

אחמד טיבי: אני יודע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אבל יש מקרים שאפשר למנוע, וצריך למנוע, ולהעניש בכל חומרת הדין את הפושעים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: לגבי שאלתו הנוספת של חבר הכנסת טיבי, שלא הייתה שאלה אבל תיארה מצב כאוב, אז אנחנו – גם ראש הממשלה, בהתאם לבקשתו – אנחנו מכנסים בשבוע הבא את ועדת השרים למאבק באלימות, הפעם בראשותו, כדי להציג ולבחון את הפעילות של כל הגופים – משטרה, פרקליטות, משרד הרווחה, משרד המשפטים – ולראות איך אפשר לעשות טוב יותר בהקשר הזה.

גלעד ארדן: ואין ספק שאנחנו מצווים כל הזמן לנסות ולעשות הכול כדי לשפר את הפעילות של כל רשויות המדינה כדי למנוע את מקרי הרצח הכואבים האלה.

קריאה: – – –

גלעד ארדן: אני לא הגורם המוסמך להקצות תקציבים.

גלעד ארדן: לגבי השאלות, אני אענה במשולב לחברת הכנסת זנדברג ולחבר הכנסת אזברגה.

גלעד ארדן: ראשית, אין ספק, להבנתי, שמטרת המבצעים היא לעודד מסירה מרצון של כלי נשק.

גלעד ארדן: לכן פעלתי מול היועץ המשפטי לממשלה כדי שתינתן חסינות מכל העמדה לדין או מכל הליך פלילי כלפי מי שמוסר את כלי הנשק הללו, וודאי שחלק מהעניין – כדי להגביר את האמון ולהפחית את החשש של האנשים מלמסור נשק שהיה ברשותם – זה בהחלט לוודא שלא מצלמים אותם ולא מתעדים אותם.

גלעד ארדן: אין בינינו שום מחלוקת בנושא הזה.

גלעד ארדן: המבצע של 2016, שלגביו התפרסמה הכתבה – מבצע שאני כלל לא ידעתי עליו, לא הייתי שותף לו.

גלעד ארדן: לדעתי, היוזמה שלו הייתה צה"לית.

גלעד ארדן: ולכן, מעבר לתשובה של המשטרה – שאני מצר עליה, כי אני לא חושב שהיא תשובה מספיק רחבה, אלא היא אומרת שהמפכ"ל לא הנחה להתקין מצלמות – אני אנסה לעשות בירור נוסף אם הן בפועל הותקנו ואם היה שם איסוף מידע, וככל שהמשטרה תאמר שהיא מנועה, אני אברר מול היועץ המשפטי לממשלה אם היא אכן מנועה מלמסור לכנסת ו/או לי את המידע הזה, כי בהחלט זה מקשה עליי כך להשיב על השאילתה.

גלעד ארדן: אשר לשאלתך הממוקדת, במבצע שהיה כבר בהובלתי, לפני כמה חודשים, הנחיתי ועקבנו שלא יהיה שום תיעוד.

גלעד ארדן: זה גם לא היה בתחנות המשטרה – המבצע שאני מדבר עליו, שהמשטרה הובילה אותו – אלא ביקשנו מהרשויות המקומיות עצמן להחליט איפה הן רוצות שהתושבים מהאזור יביאו, שכרנו לשם כך קונטיינרים או מחסנים ולשם הביאו את כלי הנשק.

גלעד ארדן: אני חייב להגיד שוב שיש פה איזה כשל שקשה להתגבר עליו, כי עדיין, כשמדובר על מקום שאליו מביאים כלי נשק וחומרי נפץ ועוד, אתה צריך איזושהי אבטחה למקום הזה, וגם האבטחה עצמה יוצרת תחושת אי-נוחות אצל האנשים שאמורים להביא את זה, כי – – –

תמר זנדברג: אולי אין להם תחושת ביטחון, שלא מישהו הולך להשתלט על כל – – –

גלעד ארדן: לא, אגב מה שאמרתי, לא רוצים לחשוב שראו אותם, או שמישהו ידע שזה הם.

גלעד ארדן: כנראה שלייצר אנונימיות מוחלטת זה דבר לא פשוט בעידן שאנחנו חיים בו, שכל אחד, יש לו את אמצעי התיעוד שלו עליו 24 שעות ביממה, אבל נמשיך לנסות לעשות את המבצעים האלה בצורה שתגביר יותר ויותר את הביטחון של הציבור שאין כוונה לבצע שום הליך פלילי כלפי מי שמוסר את נשקו מרצון.

גלעד ארדן: חבר הכנסת אזברגה, הנושא של תפיסת אמל"ח בלתי חוקי זה נושא שנמצא היום במקום הכי גבוה בסדר העדיפויות של משטרת ישראל.

גלעד ארדן: כל המחוזות, כל מפקדי המחוזות מונחים, ויש להם כמויות של מבצעים שהם חייבים לבצע.

גלעד ארדן: המבצעים האלה מתבצעים, יוצאות כל הזמן הודעות ודיווחים על כמויות התפיסה, אבל אני חייב להגיד ביושר: כיוון שהמספר של כלי הנשק, אף אחד לא יודע אותו, והוא כנראה עצום, אז זה לא משהו שניתן לומר בוודאות שבפרק זמן מסוים זה יסתיים.

גלעד ארדן: אני יכול להראות שיש עלייה גדולה במספר תפיסות הנשק, עלייה של עשרות אחוזים בשנתיים האחרונות, 2018-2017, לעומת מה שהיה בעבר.

גלעד ארדן: וזה לא קורה לבד; זה קורה כי משקיעים אמצעים מודיעיניים, כי משקיעים כוחות משטרה שייכנסו בלילות ויתמודדו עם הסכנות והאתגרים כדי למצוא את אותם כלי נשק בלתי חוקיים, וזו תשובתי לך.

גלעד ארדן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: רגע, דקה, יש לנו עוד שאילתה אליך – שאילתה דחופה מס' 574, מאת חבר הכנסת יצחק וקנין.

טלי פלוסקוב: ישאל בשמו חבר הכנסת יעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: מצאת?

טלי פלוסקוב: הכול בסדר, אדוני?

גלעד ארדן: עוד לא מצאתי אבל אני אמצא, בעזרת השם.

יעקב מרגי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, גם על המחווה לשאול בשם חבר הכנסת וקנין.

יעקב מרגי: מכובדי כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, בשבוע שעבר פורסם סרטון המתעד את כניסת ראש עיריית טבריה החדש לבית הכנסת של הרב אוירבך, שידוע שהוא רב מבוגר וישיש.

יעקב מרגי: חרף מחאות הגבאי הוא תלש מהקיר מכתב של הרב נגדו וקרע את המכתב לעיני המצלמות.

יעקב מרגי: אומנם השאילתה נכתבה לפני שהוגשה תלונה.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: מי אמור לנקוט צעדים נגד ראש עיר הנוהג כך?

יעקב מרגי: אני רוצה לעדכן שיש בידי אישור על הגשת תלונה בסיפור הזה.

יעקב מרגי: את ההמשך נראה בשאילתה השנייה.

גלעד ארדן: אני מודה לחבר הכנסת וקנין, שמיוצג בצורה מופתית על ידי חבר הכנסת מרגי.

גלעד ארדן: אני ביקשתי לבדוק מיידית את המקרה, ואכן, באמת התברר שהוגשה תלונה.

גלעד ארדן: צריך להזכיר ולחדד שגם משטרת ישראל – כזכור, סמכויותיה מוגבלות, וכאשר מדובר בתלונה כנגד ראש עיר מכהן, הסמכות להורות על פתיחת חקירה והמקום שבו החקירה הזאת תתנהל – זה לא בסמכות תחנת המשטרה המקומית.

גלעד ארדן: זה בדרך כלל מתבצע על ידי אגף החקירות והמודיעין של המשטרה, לפעמים, או לרוב, בהתייעצות גם עם פרקליטות המדינה.

גלעד ארדן: נמסר לי שזה נמצא עדיין בתהליך כזה, ובימים הקרובים תהיה החלטה, והמתלוננים כמובן יקבלו עדכון ברגע שתהיה החלטה בתיק.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש לנו שאלות נוספות משני חברי כנסת – מסעוד גנאים ואורי מקלב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, המשך שאלה, ואחר כך שני שואלים נוספים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: מכובדי כבוד השר, תאמין לי, לא הייתי מתנדב לשאול בשם חבר הכנסת וקנין את השאילתה הזאת, כי אני מכיר את תהליכי העבודה של המשטרה, אך מי שעקב אחר הסרטונים שהופצו על ראש עיריית טבריה הנבחר – אני לא מבין גדול בנבכי נפשו של אדם – אפשר להבחין בהפרעה שיש בה סכנה לציבור.

יעקב מרגי: לכן, אני מבקש בשאילתה הזאת להעלות לסדר-היום, כדי שהמשטרה תתייחס לתלונה מעין זו למרות שהיא לא במקום ראשון וחמור בסדר העדיפויות, כי אני חושב שאדם מופרע בנפשו יכול להוות סכנה לציבור.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת, לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רוצה להעלות עוד פעם, כמו שאר חבריי המודאגים בגלל גל האלימות והרציחות המפחידות בחברה הערבית – לאחרונה היו בעראבה, בנחף, בג'ש, בתל שבע, והקורבנות הערבים מהרציחות האלה מתחילת השנה הם כ-60 או 58, בהם 12 נשים ו-46 גברים.

מסעוד גנאים: עכשיו שאלתי: נכון, אנחנו רוצים מהמשטרה תחילה לאסוף את הנשק ולעשות הכול כדי לתפוס את הפושעים, במיוחד במקרה של אל-ג'ש, שבו נרצחה הנערה יארא איוב.

מסעוד גנאים: רציחתה של הנערה יארא איוב גרמה לאי-ביטחון ולפחד אצל כל המשפחות שיש בהן ילדים, שיש בהן נערות בגילה.

מסעוד גנאים: את הפושעים השפלים האלה שעושים רציחות כמו של יארא איוב ז"ל בג'ש – האם לא בא הזמן שבאמת העונש יהיה חמור במיוחד על פושעים כאלה?

מסעוד גנאים: שאלתי: מה המשטרה עושה באמת כדי להחזיר את הביטחון האישי – של כל התושבים, אבל במיוחד של התושבים הערבים, בגלל אחוז הרציחות, כי הפשיעה בחברה הערבית היא יותר מבשאר המגזרים ומהאחוז במדינה בכלל?

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

מסעוד גנאים: והאם יש איזה מידע – נכון, יש חיסיון, ואנחנו לא יודעים על החקירה של המקרה של המנוחה יארא איוב, אבל האם יש איזו אינפורמציה על המקרה ועל הפשע שהיה שם?

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת, לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אורי מקלב: אדוני השר, אני כן מבקש להיות צמוד לשאילתה של חבר הכנסת מרגי בשם חבר הכנסת וקנין.

אורי מקלב: לידיעתך, אדוני השר, ראש עיריית טבריה, לאחר המעשה שהגישו עליו תלונה, עשה שוב – חזר לבית הכנסת ושוב עשה את אותו מעשה.

אורי מקלב: מעבר לכך, ראש עיריית טבריה נכנס לכהונתו החדשה עם קופה של שרצים מאחוריו.

אורי מקלב: רק מבקר העירייה הגיש נגדו תשעה תיקים, חלקם על העלבת עובדי ציבור וחלקם למשל על פגיעה בפרטיות – העלאת רחפן מול ביתו של חבר מועצה.

אורי מקלב: במכתבו כותב מבקר עיריית טבריה לפרקליטות – לעו"ד אורית ליטמן – שהאיש הזה פוליטיקאי מושחת וחסר עכבות, דוגמת האיש הזה – כך הוא קורא לראש עיריית טבריה כיום.

אורי מקלב: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, לפני שלושה שבועות – בוועדת הביקורת, כאן בכנסת – אמר לאיש הזה, שהוא לא הכיר אותו קודם: מזל טוב, ברכות על המינוי.

אורי מקלב: אתה לא תגיע רחוק, אתה תגמור בכלא.

אורי מקלב: מדובר על דרך, לא מדובר רק על איזה ארחי פרחי.

אורי מקלב: דרך העולם שארחי פרחי פוגעים, מעליבים ומאיימים על נבחרי ציבור.

אורי מקלב: כאן מדובר בדיוק הפוך.

אורי מקלב: זו תופעה שלא מדרך העולם, שנבחר ציבור מאיים, פוגע ומבזה אנשים.

אורי מקלב: לכן, החשש הגדול – אנשים מצד אחד איבדו את האמון בהגשת תלונות; התלונות לא מקבלות טיפול.

אורי מקלב: מעבר לזה – אני מסיים, אדוני השר – –

גלעד ארדן: מבחינתי אתה יכול להמשיך.

גלעד ארדן: אני לא קובע פה את הכללים.

טלי פלוסקוב: מכיוון שאורי מקלב היה סגן, הוא יודע שצריך – – –

אורי מקלב: – – מכיוון שלא מדובר במקרה, אלא מדובר בתופעה תקדימית שלא הייתה כמותה, הטיפול והגישה לגבי התלונות על ראש העירייה – זה דבר חריג שאזרחים מתלוננים על ראש העירייה, על אלימות ועל פגיעה ועל איומים – זה צריך לקבל טיפול מהדרגים הגבוהים.

אורי מקלב: זו לא יכולה להיות רק תופעה מקומית, אחרת הם לא יודעים ואין להם האומץ לטפל בתלונות חמורות כאלה של תושבים מול ראש עיר נבחר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: שתי השאלות לא בידיעתי.

גלעד ארדן: חבר הכנסת מקלב, אני לא מכיר את הפרטים ואת האירועים שם, ואני מניח שאם יש מה לחקור, אז המשטרה והפרקליטות יחליטו.

גלעד ארדן: יתר הדברים שקשורים לפעילות המקומית – יש שר פנים במדינת ישראל, ואני בטוח שאם חברי הכנסת יפנו אליו את השאלות ואת הטענות, אני מניח שתהיה להם אוזן קשבת במשרד הפנים בנושאים הללו.

גלעד ארדן: לגבי הנושא של האלימות ומעשי הרצח הכואבים והקשים בחברה הערבית, אני דיברתי עשרות פעמים על זה מהבמה הזאת.

גלעד ארדן: אני חושב שחלק מהביקורת על המשטרה היא מוצדקת.

גלעד ארדן: אני שמח שיש הבנה, כפי שהביע אותה חבר הכנסת טיבי ואחרים, שיש צורך גם בביקורת פנימית, אבל זה לא העניין כרגע.

גלעד ארדן: חובתי כשר לביטחון הפנים לשפר את שירותי המשטרה ואת רמת האכיפה בחברה הערבית.

גלעד ארדן: עסקתי בזה המון בשנים האחרונות, כולל בהשקעת משאבים ותקנים, הקמת תחנות ותשומת לב והקמת מינהלת.

גלעד ארדן: במקומות מסוימים היה שיפור, אבל השיפור הזה, כפי שהבעתי אותו בצורה פומבית, עדיין לא מספיק גם בעיניי וגם להבנתי.

גלעד ארדן: לכן זה ימשיך להיות הנושא המרכזי באחריותו של המפכ"ל הבא של משטרת ישראל.

גלעד ארדן: לגבי המקרה קורע הלב והעצוב הספציפי של יארא, זכרה לברכה, הנערה שנרצחה, למיטב זיכרוני, זה לא היה בשאילתה, אז לא התכוננתי לזה.

גלעד ארדן: יש לי אינפורמציה, מכיוון שאני עוקב מקרוב אחר החקירה.

גלעד ארדן: למיטב זיכרוני, יש צו איסור פרסום, אז אני לא יכול להתייחס מעל הבמה.

גלעד ארדן: אני כן מתחייב לכם שהמשטרה עושה כל מה שהיא יכולה כדי להגיע למבצע הרצח הנפשע הזה.

אחמד טיבי: – – –

גלעד ארדן: אני לא קובע כאן את הכללים, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני לא יכולה.

טלי פלוסקוב: אני לא יכולה.

אחמד טיבי: – – – אנושית.

טלי פלוסקוב: מה זה אנושית?

גלעד ארדן: זה הפוך ממה שבדרך כלל הוא אומר.

טלי פלוסקוב: השר, אתה לא חייב לענות.

טלי פלוסקוב: אתה השבת על השאלות חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: השר עכשיו ירד – תשאל אותו, בבקשה.

אחמד טיבי: האימא של יארא והסבתא שלה ביקשו להעביר לך שהם מאוד רוצים שמי שביצע את פשע הזה יקבל דין חמור ביותר.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: זה ברור.

טלי פלוסקוב: טענו את זה בתקשורת וראינו.

טלי פלוסקוב: אנחנו משתתפים בצערם.

גלעד ארדן: יש הצעת חוק של חבר הכנסת ליברמן בנוגע לעונשי מוות בוועדת חוקה.

אחמד טיבי: – – –

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אבל אתה – – –

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אתה לא חייב להשיב.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: שמענו.

טלי פלוסקוב: ואני שוב אומרת, אנחנו כולנו פה משתתפים בצערה של המשפחה, ומצער אותנו לשמוע על מקרים כאלה במדינה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה רגילה לשר החקלאות ופיתוח הכפר אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חברת הכנסת יעל גרמן להציג את השאילתה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: בשאילתות רגילות אין אפשרות לשאלה נוספת לחברי כנסת נוספים.

טלי פלוסקוב: המשך שאלה יכולה להיות, אבל לחברי כנסת נוספים – לא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

יעל גרמן: אדוני השר, בעקבות תשובתך על שאלתי הקודמת, ברצוני לשאול: 1.

יעל גרמן: באילו מדינות יושמה שיטת "עקר, חסן, והחזר", כאמור בסייפה של התשובה?

יעל גרמן: 2.

יעל גרמן: באילו מהמדינות השיטה הביאה לתוצאה הפוכה ולא הפחיתה את מספר הכלבים?

יעל גרמן: 3.

יעל גרמן: מדוע השיטה לא הפחיתה את מספר הכלבים באותן מדינות?

יעל גרמן: 4.

יעל גרמן: מהם הנתונים בכל אחת מהמדינות בעניין זה?

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אורי אריאל: תודה רבה לחברתי חברת הכנסת יעל גרמן.

אורי אריאל: לגבי השאילתה הרגילה בנושא צמצום כלבים משוטטים, שכפי שציינת היא שאלת המשך, בהתאם לדברי גורמי המקצוע במשרדי הינני להשיבך כי ככל הידוע לנו, המדינות המיישמות שיטה של "עקר, חסן והחזר" – זה החזר לשטח, לטבע – הן רובן ככולן מדינות בעלות תרבות המחשיבה שוטטות כלבים לנורמה מקובלת, וחלק ניכר מהן מדינות מוכות כלבת.

אורי אריאל: במדינות אלו אלפים ועשרות אלפי כלבים משוטטים להם בחופשיות ובאין מפריע בין בני האדם.

אורי אריאל: במדינת ישראל המחוקק אוסר שוטטות כלבים, ותומך בעקרון "הבעלות האחראית".

אורי אריאל: העיקרון קובע שכל כלב אמור להיות בבעלות והבעלים אחראי לכלב באחריות מלאה, אבסולוטית.

אורי אריאל: גישה זו אומצה על ידי רוב המדינות המערביות ותואמת לתרבותן.

אורי אריאל: אחת המדינות הבולטות בתוצאה ההפוכה של שיטת ההחזרה לטבע לאחר עיקור וחיסון, אשר מיושמת בחלק מאזוריה וקיימת עליה ספרות בנושא, היא הודו.

אורי אריאל: במאמר שפורסם בעיתון Animal נבחנה ההשפעה השלילית של הכלבים המשוטטים על המצב האקולוגי של חיות הבר בהודו – דבר אשר מעמיד בספק רב את יעילות השיטה.

אורי אריאל: דוגמה נוספת מאזורנו היא ירדן.

אורי אריאל: במסגרת מפגש שיתוף פעולה עם השירותים הווטרינריים הירדניים מסר מנהל השירותים הווטרינריים הירדני כי השיטה "עקר, חסן והחזר" יושמה בשכונות מסוימות ברבת עמון.

אורי אריאל: לדבריו, השיטה לא נחלה הצלחה, ולראיה – בירדן היו כמה מקרי מוות של בני אדם ממחלת הכלבת בשנה האחרונה.

אורי אריאל: יש לציין שאצלנו יש מקרים מעטים של כלבת.

אורי אריאל: ברוך השם, אין אף חולה קשה, ובוודאי לא מקרה מוות.

אורי אריאל: שיטה זו, לדעת גורמי המקצוע, אינה מספיק אפקטיבית כדי לבלום את ההתרבות המהירה של הכלבים המשוטטים.

אורי אריאל: לדעת גורמי המקצוע, הפתרון המתאים ביותר למדינת ישראל הן מבחינה תרבותית והן מבחינה אקולוגית, המונע צער בעלי חיים, הוא אימוץ של בעלי חיים.

אורי אריאל: בבסיס פתרון זה עומד עקרון "הבעלות האחראית" אשר הוסבר לעיל.

אורי אריאל: בחודש האחרון פרסם משרד החקלאות שלושה נוהלי תמיכה מתוך התקציב הקבוע בסעיף 21א לחוק להסדרת הפיקוח על כלבים – הקול הקורא הוא לשנים 2017–2018 – אשר מטרתם לעודד מניעת התרבות, עיקור ואימוץ כלבים.

אורי אריאל: מדובר בהשקעות של מיליוני שקלים המיועדות בלעדית לצמצום התרבות הכלבים המשוטטים בישראל – ללא אמצעי המתה, אני מדגיש.

אורי אריאל: במסגרת בדיקת הנושא סקרנו ספרות מקצועית ומדעית ולא מצאנו נתונים מספקים על שיטה זו ועל תוצאותיה, למעט הבחינה האמורה בהודו, אשר כאמור לא צלחה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת, חברת הכנסת יעל גרמן?

טלי פלוסקוב: את יכולה המשך שאלה אם יש לך.

יעל גרמן: – – –

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: תודה לכל השואלים.

טלי פלוסקוב: תודה לכל המשיבים.

טלי פלוסקוב: רבותיי, לפני שעוברים לחקיקה – הודעה למזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עודד פורר, רוברט טיבייב, מירב בן ארי, מכלוף מיקי זוהר ואלעזר שטרן בנושא: מתן נקודות זיכוי למשרתי מילואים בהשכלה הגבוהה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5833/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לחקיקה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – ניכוי הכנסות להורה עצמאי), התשע"ט–2018, של חברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת מירב בן ארי, עד עשר דקות.

מירב בן ארי: השר בדיוק יצא.

טלי פלוסקוב: אנחנו נדאג שיגיע לכאן גם השר המשיב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

מירב בן ארי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מירב בן ארי: אדוני השר, כנסת נכבדה, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – ניכוי הכנסות להורה עצמאי).

מירב בן ארי: הצעת החוק הזאת היא בעצם המשך לחוק שנכנס לתוקף כהוראת שעה בשנת 2017.

מירב בן ארי: מאז שהחוק נכנס לתוקף בדק הביטוח הלאומי את ההשפעה שלו ואת הממצאים ומצא שהורדת ה-disregard – תכף אני אסביר מה זה, למי שלא יודע – –

טלי פלוסקוב: יש כאלה?

מירב בן ארי: – – לנשים שמקבלות הבטחת הכנסה ומזונות בעצם גרם לעלייה בשכר שלהן בצורה משמעותית.

מירב בן ארי: אני רוצה להבהיר משהו לכל מי שכן מבין בעניינים של ה-disregard וכדומה: אני לא חושבת שצריך לנכות ממזונות.

מירב בן ארי: מזונות הם לא קצבה.

מירב בן ארי: בעולם מתוקן, האבא היה משלם את מזונות ילדיו; זה מה שהיה צריך לקרות.

מירב בן ארי: קורים מקרים – לצערי אלפי מקרים – שאבות לא משלמים מזונות, ולכן המדינה מתערבת ונכנסת בנעלי החייב, ובסופו של דבר משלמת את המזונות.

מירב בן ארי: ואז האישה יוצאת לעבודה, וככל שהיא מרוויחה יותר, מקזזים לה יותר, כי זה סוג של קצבה.

מירב בן ארי: עכשיו, בא משרד הרווחה – ואני מקווה שהשר ייכנס – והציע, ביחד עם משרד האוצר – ותכף אני אדבר גם על שר האוצר – להוריד את שיעור הקיזוז, שהיה אז שיעור אסטרונומי של 60%, ל-25%; צעד הגיוני, ראוי לחלוטין.

מירב בן ארי: אבל כל האירוע הזה לווה במחקר מלווה של הביטוח הלאומי.

מירב בן ארי: ולשמחתי, כמו שחשבנו – אגב, גם בדיונים; אני רואה שאלי אלאלוף פה, מקשיב לי – גם בדיונים של ועדת העבודה והרווחה ראינו את ההשפעה של ה-disregard וראינו כמה זה משפיע על נשים לצאת לעבוד, אבל בסוף כמה כסף זה מכניס להן למשכורת, וזה מה שחשוב.

מירב בן ארי: אני שמחה מאוד ששר האוצר ומשרד האוצר שותפים לחוק הזה.

מירב בן ארי: זו הצעת חוק של מאות מיליונים שבסופו של דבר תגיע לאנשים שהכי זקוקים להם ולנשים שהכי זקוקות להם.

מירב בן ארי: ה-disregard ירד מ-60% ל-25%, וזו בשורה חשובה.

מאיר כהן: 52 מיליון.

מירב בן ארי: נכון, עשרות מיליונים, נכון.

מירב בן ארי: אתה מכיר את המספרים טוב.

מירב בן ארי: אני רוצה רק לומר משהו על משפחות – אוה, הינה, אני בדיוק דיברתי על – אני רוצה להגיד משהו על הנושא של משפחות חד-הוריות, גם בתור בת לאם חד-הורית, וגם כי לקחתי את הנושא הזה ברצינות רבה בארבע השנים האחרונות.

מירב בן ארי: יש לי שותפים מצוינים – אצלנו, עם אלאלוף, ובמשרד הרווחה ומשרד האוצר.

מירב בן ארי: גידול ילדים הוא דבר קשה.

מירב בן ארי: גידול ילדים כהורה עצמאי הוא הרבה יותר קשה ומורכב.

מירב בן ארי: לאחרונה יש שיח ברשתות – אדוני שר הרווחה, אתה שומע?

מירב בן ארי: אדוני שר הרווחה?

מירב בן ארי: אתה לא שומע.

טלי פלוסקוב: השר חיים כץ.

חיים כץ: – – – אדוני שר הרווחה.

חיים כץ: אני שומע, אני לא צריך להסתכל.

מירב בן ארי: אז תגיד שאתה שומע.

חיים כץ: אני שומע.

מירב בן ארי: יופי, אבל אני אוהבת שגם עונים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: רק שתענה.

מירב בן ארי: תמשיך לקרוא.

חיים כץ: אז תגמרי – אני אענה לך.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד שיש לאחרונה שיח ברשתות שאומר שאולי כדאי להיות אם חד-הורית, כי ככה המדינה תיתן לך יותר.

מירב בן ארי: חשוב לי שגם אתה תבהיר שזה קשקוש.

מירב בן ארי: כי בסוף הורים רוצים, ובטח ילדים זקוקים לאבא ואימא, אבל לצערנו, אם יש תופעות כאלה, צריך לעזור להם וצריך שהמדינה תסייע כמה שיותר, כי בסוף זה מסייע לילדים.

מירב בן ארי: ולכן, בשנים האחרונות – בכלל בארבע השנים האחרונות – גם הנושא של ה-disregard; גם מענק הלימודים, שהורחב עד כיתה י"ב; גם סל גמיש, שנכנס בשנה האחרונה, בעוד 6 מיליון שקל; גם התוכנית "משכילה" – לתת לאימהות חד-הוריות מלגות; גם התוכנית של משרד הכלכלה, "יוזמות עסק", לנשים חד-הוריות, שתהיה להן את האפשרות להקים עסק בעצמן.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לוועדת השרים לענייני חקיקה, שאישרה את החוק; לשר האוצר משה כחלון; לשר הרווחה חיים כץ; לביטוח הלאומי, שניהל את המחקר החשוב הזה ומלווה את כל נושא החד-הוריות בוועדה; לאלי אלאלוף, שותפי לחוק, שגם ידאג לקידומו המהיר בוועדה, כי להזכירכם בינואר 2019 מתפוגגת הוראת השעה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכל מי שמעורב בנושא של משפחות חד-הוריות.

מירב בן ארי: להמשיך ולתמוך בהן.

מירב בן ארי: אני קוראת לכם לתמוך בחוק.

מירב בן ארי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: ישיב שר העבודה והרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת – מירב בן ארי, את מקשיבה?

חיים כץ: לפני רגע צעקת.

מירב בן ארי: אני הולכת לכיסא שלי עכשיו.

חיים כץ: לפני רגע צעקת שנסתכל לך בעיניים.

חיים כץ: אפילו שהקשבתי.

מירב בן ארי: אני אמרתי – – –

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך שלפני שלושה ימים או ארבעה ימים דיברנו, אני, את ויו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות אלי אלאלוף, על אל סם ועל – אז אמרתי לך – –

מירב בן ארי: ופרגנתי לך – – –

חיים כץ: – – תירגעי, קחי בסבלנות, מתנהלים משאים ומתנים מול האוצר.

חיים כץ: אז הינה, מאחר שלא הספקנו לגמור את המשא ומתן, אז הארכנו להם בעוד חצי שנה.

מירב בן ארי: פרגנו לך גם.

אלי אלאלוף: – – –

חיים כץ: הארכנו להם בעוד חצי שנה.

חיים כץ: בואי, הכול בסבלנות, ברגיעה, לא בלחץ.

קריאה: – – –

חיים כץ: אבל אמרתי: אל תילחצו, כל דבר בעיתו.

חיים כץ: סוף החודש – – –

מירב בן ארי: – – –

חיים כץ: הממשלה תומכת בהצעת החוק שלך – – –

מירב בן ארי: לא – – –

חיים כץ: הממשלה הזאת תומכת בהצעת החוק שלך.

חיים כץ: ועדת שרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית, בשלב זה, בכפוף להסכמת משרד האוצר ומשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

חיים כץ: הצעת החוק קיבלה פטור מחובת הנחה.

חיים כץ: את מכירה את ההסכמות האלה?

מירב בן ארי: בטח.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני קורא לחברי הכנסת להצביע.

חיים כץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר חיים כץ.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – ניכוי הכנסות להורה עצמאי), התשע"ט–2018, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 69 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – ניכוי הכנסות להורה עצמאי), התשע"ט–2018, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 69 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – ניכוי הכנסות להורה עצמאי), התשע"ט–2018, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן מבקשת להירשם בפרוטוקול כתומכת.

טלי פלוסקוב: גם חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5083/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לחוק הבא – הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – שירות מקוון ללקוח), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יעקב אשר וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

טלי פלוסקוב: סגן שר האוצר כאן?

טלי פלוסקוב: אני עוד לא ראיתי.

טלי פלוסקוב: אני רואה שהוא צריך להשיב, אז בבקשה לדאוג שהוא ייכנס.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: זה נכון, אבל אני שואלת.

טלי פלוסקוב: אצלי רשום שסגן השר משיב, אז אני צריכה לדאוג שהוא יהיה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להעלות את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – שירות מקוון ללקוח), שיזמתי ביחד עם חבריי הרב משה גפני, הרב אורי מקלב, חבר הכנסת בן צור, בצלאל סמוטריץ, רועי פולקמן ומירב בן ארי.

אני לא שומע את עצמי, גברתי.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו מבקשים שקט.

טלי פלוסקוב: הצוותים של הסיעות, בבקשה.

טלי פלוסקוב: הבית היהודי – מי נמצא שם?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהסדרנים לעבור בתאים ולבקש או לצאת מהאולם או להנמיך את הקול.

גברתי היושבת-ראש, מטרת הצעת החוק היא הנגשת המידע ללקוחות הבנקים בהתאם להתקדמות הטכנולוגית הקיימת היום.

לצערנו, לא פעם אנחנו ראויים את מסחטת הכספים שהאזרחים – אני לא יכול, אני באמת לא שומע את עצמי, גברתי.

טלי פלוסקוב: ששש.

טלי פלוסקוב: דקה, נמתין.

לא פעם אנחנו רואים ושומעים, ומדברים ומלינים על חיוב עמלות שהן מיותרות לגמרי, שזה הופך למסחטת כספים של הבנקים.

אני לא מצליח להבין איך מדינת ישראל, שהיא מעצמת סייבר, לא יודעת לקבל החלטה כל כך פשוטה: שהמידע שנמצא בבנקים על החשבונות האישיים של כל אחד מאיתנו יוכל להיות נגיש וזמין באמצעות הכלים הקיימים היום, ושלא על כל בקשה לדף חשבון או למכתב כזה או אחר של הבנק או לדברים שנמצאים בחשבון שלנו נצטרך להגיע ולבוא לבנק באופן פיזי, לבקש את אותו עותק דף חשבון, לשלם עליו פעם ועוד פעם, ואם צריך עוד דף, וגם על עצם הבקשה.

זה פשוט לא הגיוני.

הצעת החוק הזאת באה בדיוק לטפל בעניין הזה, שכל אדם, כל בעל חשבון – יהיה פתוח בפניו מה שפתוח בפני הבנק עצמו – גם אתה בהצעת החוק – –

קריאה: – – –

– – שהמידע שלנו שנמצא בבנקים יהיה נגיש, ללא תשלום, ללא טרחה של לבוא לבנק – תלך ותבוא – אלא כל אחד יוכל להוציא את זה באמצעות הכלים הקיימים היום, אם באמצעות האינטרנט ואם באמצעות כלים אחרים.

זה סוג של הצעת חוק מאוד מאוד צרכנית, פשוטה, הוגנת.

אולי הבנקים יפסידו מזה כמה מיליונים, אבל הציבור ייהנה מזה, גם בשירות וגם באי-תשלום.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין, זה בלתי אפשרי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: לא, אתן לא מרגישות, אבל שומעים כאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אדוני סגן שר האוצר, ראיתי את ההחלטה של הוועדה, של ועדת השרים, ואני לא מבין איך יש כזאת החלטה ארוכה של ועדת שרים על דבר כל כך פשוט וקצר ומתקבל על הדעת.

אבל בכל מקרה, התשובה של ועדת השרים היא לחכות שלושה חודשים למפקחת על הבנקים.

אני מקבל, מסכים לזה, אבל מבקש שתקצר את זה – שתוך חודש תהיה תשובה שלה.

אם היא תשנה את התקנות אז לא צריך את החקיקה, ואם לא – אני מבקש להעביר את החוק כמו שהוא.

לכן, אני מבקש מהכנסת להצביע עבור ההצעה הזאת עכשיו בקריאה טרומית.

תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

טלי פלוסקוב: ישיב, כאמור, סגן שר האוצר יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהצוותים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: מה לא ברור?

טלי פלוסקוב: מאוד קשה להתנהל ככה כאן.

טלי פלוסקוב: גם מי שמציג, חבר כנסת, לא שומע את עצמו.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אחרי התשובה של הממשלה.

טלי פלוסקוב: כן, רשום אצלי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

יצחק כהן: תודה, גברתי.

יצחק כהן: אני לא צריך עשר דקות, מכיוון שהאופוזיציה מגלה אחריות ציבורית ומצטרפת להחלטת הממשלה.

יצחק כהן: ועדת השרים החליטה לתמוך בהצעת החוק בטרומית בלבד – איפה רבי יעקב?

יצחק כהן: שומע אותי?

יצחק כהן: שומע?

יצחק כהן: – לתמוך בטרומית בלבד, ואחריה להמתין ארבעה חודשים לבדיקה מול המפקחת על הבנקים באשר להסדרה בתקנות.

יצחק כהן: אם היא תקודם בכל זאת, היא תתואם עם משרד האוצר ותחזור לדיון בוועדת שרים לפני הקריאה הראשונה.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: מקובלת עליך ההתניה?

– – –

יצחק כהן: טוב, אז אני מבקש מכולם להצביע בעד.

יצחק כהן: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב אשר?

טלי פלוסקוב: ברור, מקובל, יופי.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: קיש, כל מי שמעוניין – חבר הכנסת עיסאווי פריג' כמובן מבקש להתנגד.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: סגן השר פשוט הפתיע אותי בתשובה הכל-כך קצרה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש – דוד, עוד נדבר על זה – סגן השר, תקשיב.

יצחק כהן: אתה מתנגד – – –

עיסאווי פריג': סגן השר, אני קורא את הצעת החוק: "יאפשר ללקוחותיו לקבל מידע באינטרנט" – חופש המידע.

עיסאווי פריג': אז חברים, חופש המידע זה גולת הכותרת של העבודה שלנו הפרלמנטרית.

עיסאווי פריג': אני, לפני 20 יום – גפני, תקשיב, זה מתייחס גם אליך – לפני 20 יום, בשם חופש המידע, בשם האינטרנט, פניתי לשרת המשפטים, לשר האוצר ולשלי, יושבת-ראש ועדת הביקורת במליאה, לגבי סוגיה שמתנהלת במפעל הפיס.

עיסאווי פריג': מפעל הפיס – כולנו רוצים פיס.

עיסאווי פריג': בחודשים האחרונים התמנה אביגדור יצחקי ליושב-ראש מפעל הפיס.

עיסאווי פריג': הוא התמנה תחת הכותרת "ועדת איתור", ובוועדת האיתור כבר ידענו את השם.

עיסאווי פריג': פניתי והעליתי כמה שאלות: המפעל מתנהל ללא תקנון, מתנהל ללא סדר, שכר משתולל – המון דברים שאני לא רוצה להתייחס אליהם.

עיסאווי פריג': השיא היה אצל גפני, כששי באב"ד התנהל בצורה לא הכי נאותה – אני אומר את זה – מנכ"ל משרד האוצר.

עיסאווי פריג': עברו 20 יום, ואני לא קיבלתי תשובה.

עיסאווי פריג': אתם מדברים על חופש ביטוי ועל חופש המידע באינטרנט, אז בוא, סגן השר, תקיימו את זה הלכה למעשה.

עיסאווי פריג': משרד האוצר, פניתי אליכם בכתב, להעלות סוגיה שאני לא רוצה להיכנס אליה כאן, על התנהלות לא תקינה במפעל הפיס מאז המינוי, ואתם מתחמקים ולא נותנים תשובה.

עיסאווי פריג': לא נותנים תשובה.

עיסאווי פריג': אתם לא מתנהלים מולנו בצורה פרלמנטרית, דמוקרטית, מקצועית, אם זה בוועדת הכספים – ועקבתי אחר המנכ"ל שי באב"ד אצל גפני, איך התנהל – כאילו לא סופר אותנו, לא בא, לא רוצה.

עיסאווי פריג': ואתם ממשיכים להתעלם וממשיכים במקביל לקדם חקיקה.

עיסאווי פריג': אני רוצה, כבוד סגן השר – קח את המידע הזה, תבדוק אותו.

עיסאווי פריג': מפעל הפיס ממנה יושב-ראש, לא תקני, בצורה לא מקצועית.

עיסאווי פריג': הוא מתנהל ללא תקנון משנת 2012.

עיסאווי פריג': הוא משלם שכר פי שלושה בניגוד לתקנון.

עיסאווי פריג': כל הדברים מועלים במכתב.

עיסאווי פריג': טרם קיבלתי תשובה.

עיסאווי פריג': תפדל, אדון סגן השר.

עיסאווי פריג': תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת, וכעת נצביע על הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – שירות מקוון ללקוח), התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 90 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – שירות מקוון ללקוח), התשע"ח–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 90 חברי כנסת, אין מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – שירות מקוון ללקוח), התשע"ח–2018, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4553/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק המים (תיקון – הוספת מסגדים לשירותים ציבוריים שנקבעו לגביהם תעריפי מים מופחתים), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, עד עשר דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: ישיב על הצעתך השר יובל שטייניץ.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שהוא יגיע לאולם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, לרשותך עד עשר דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה, גברתי.

ג'מעה אזברגה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מדברת על הוספת מסגדים לשירותים ציבוריים שנקבעו לגביהם תעריפי מים מופחתים.

ג'מעה אזברגה: בחוק המים, 1959, בסעיף 112 (ב), אחרי "מקוואות" אבקש שיבוא "מסגדים".

ג'מעה אזברגה: סעיף 112(א) לחוק, 1959, מקנה למועצת הרשות הממשלתית כהגדרתה בחוק סמכות לקבוע תעריפי מים מיוחדים לפי דירוגים שונים על סמך קטגוריות שונות או שיקולים אשר נקבעו בסעיף.

ג'מעה אזברגה: עם זאת, הגביל המחוקק בסעיף 112(ב) לחוק את מועצת הרשות הממשלתית בקביעת תעריפי המים המסופקים לשירותים ציבוריים שנקבעו בחוק – בתי מרחץ, מקוואות ובתי חולים.

ג'מעה אזברגה: בכל הנוגע לשירותים אלה נקבע כי התעריף לא יעלה על 1.61 שקלים למטר מעוקב, וכי תעריף זה יעודכן בהתאם להוראות סעיף 112(א).

ג'מעה אזברגה: מטרת הצעת החוק היא להוסיף את המסגדים – מקום התפילה למוסלמים – לרשימה הסגורה שבסעיף 112(ב) לחוק, נוכח היותם מקום ציבורי חיוני לאוכלוסייה נרחבת.

ג'מעה אזברגה: צריכת המים במסגדים נעשית לצורך היטהרות המתפלל לפני התפילה.

ג'מעה אזברגה: הרציונל העומד מאחורי הצעת החוק הוא יצירת שוויון בין תעריפי המים במסגדים, המשמשים את האוכלוסייה הערבית, ובין תעריפי המים במקוואות ובתי המרחץ, המשמשים את האוכלוסייה היהודית, אשר גם הם נועדו למטרות היטהרות בהקשרים דתיים אחרים.

ג'מעה אזברגה: המסגדים, בדומה למקוואות ובתי מרחץ, הם מקומות ציבוריים חיוניים למימוש זכות הדת והפולחן, ועל כן, מן הראוי להפחית גם בהם את מחירי המים, את תעריפי המים, באמצעות חקיקה, בדומה לנעשה במקוואות ובבתי מרחץ.

ג'מעה אזברגה: הצעת חוק זו הונחה על שולחן הכנסת התשע עשרה על ידי חבר הכנסת באסל גטאס וקבוצת חברי הכנסת – פ/1973/19 – ועל שולחן הכנסת העשרים על ידי חבר הכנסת באסל גטאס – פ/1186/20.

ג'מעה אזברגה: כאמור, אבקש מחבריי וחברותיי להשוות את תעריפי המים במסגדים לאלו במקוואות ובבתי מרחץ אחרים לצרכים דתיים.

ג'מעה אזברגה: זו הצעת חוק פשוטה, לא מסובכת, לא מסורבלת, וגם העלות שלה – לא הרבה כסף.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

טלי פלוסקוב: ישיב שר האנרגיה חבר כנסת יובל שטייניץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, רבותיי חברי הכנסת, סעיף 112(ב) לחוק המים קובע תעריפים המסופקים לרשימת שירותים ציבוריים – בתי מרחץ, מקוואות ובתי חולים.

יובל שטייניץ: התעריף המקסימלי הקבוע בסעיף זה הינו 1.61 שקל למטר מעוקב, בכפוף למנגנון עדכון.

יובל שטייניץ: הצעת החוק שלפנינו מבקשת להוסיף את המסגדים לרשימת השירותים הציבוריים.

יובל שטייניץ: אני רוצה להעיר שתי הערות מדוע אנחנו מתנגדים להצעת החוק הזאת.

יובל שטייניץ: ראשית, גם בתי החולים והמקוואות ברובם לא משלמים את התעריף הזה, מכיוון שמי שמקבל אספקת מים מתאגידים, החוק הזה או התעריף הזה לא חל עליו; הוא משלם את התעריף הרגיל.

יובל שטייניץ: אני מניח שלכן, רוב המסגדים בישראל – החוק בכלל לא יחול עליהם.

יובל שטייניץ: שנית – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא חל עליהם?

יובל שטייניץ: כי הם מקבלים מים מתאגידים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יובל שטייניץ: מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יובל שטייניץ: הרוב, אמרתי.

יובל שטייניץ: שנית, אנחנו גם מתנגדים לחוק.

יובל שטייניץ: אני בכלל חושב שצריך לשקול גם את הסיפור של בתי חולים, מקוואות ובתי מרחץ מחדש.

יובל שטייניץ: אני נגד כל החרגה, אבל ודאי שאנחנו לא רוצים להוסיף החרגות, כי כל החרגה, אם היא אקטואלית, זה אומר שכל אזרחי ישראל יצטרכו לשלם את מחיר המים, את ההנחה במים במסגדים.

יובל שטייניץ: דרך אגב, בתי כנסת וכנסיות – החוק הזה של תעריף מיוחד לא חל עליהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יובל שטייניץ: ולכן ההנחה שלנו, דרך אגב, היא שאם נחליט שהחוק הזה חל על מסגדים, מהר מאוד אנחנו נצטרך, כמובן, לפטור, או להוריד תעריפים גם לבתי כנסת וכנסיות, אחרת תהיה פה אפליה בין מוסדות דתיים מדתות שונות.

יובל שטייניץ: לכן – דודו – – –

דוד אמסלם: תמשיך לדבר.

דוד אמסלם: זה לא הבעיה.

דוד אמסלם: תמשיך לדבר עד שנביא את – – –

יובל שטייניץ: לכן הממשלה מתנגדת לחוק הזה.

יובל שטייניץ: ואני רוצה לפרט יותר את הצדדים הטכניים.

יובל שטייניץ: בסעיף 102(ח) לחוק תאגידי מים וביוב נקבע כי "נקבעו לחברה תעריפים לפי חוק זה, לא יחולו הוראות חוק המים בדבר קביעת מחירים ותעריפים למים ולהספקת מים, על התשלומים שמגיעים לחברה מצרכניה בעד מים שהיא מספקת ובעד הספקתם".

יובל שטייניץ: בלשון פשוטה יותר, הכלל הזה – ההנחה הזאת לא חלה על מים שמספקים התאגידים.

יובל שטייניץ: מאחר שרוב-רובה של האוכלוסייה בישראל מקבלים היום את אספקת המים מתאגידי מים וביוב, הרי המצב כבר היום הוא שמקוואות – שהצעת החוק מנסה להשוות בינם לבין מסגדים – המקוואות גם הם משלמים ברובם המכריע את התעריף הגבוה עבור כל מטר מעוקב של מים.

יובל שטייניץ: רוצה לומר, חוק המים – וממילא הצעת החוק שבנדון חלה רק על מיעוט מצומצם ביותר של ספקי המים, ותיקון סעיף 112(ב) לחוק המים ישפיע רק על הספקים שאינם תאגידי מים וביוב.

יובל שטייניץ: ייתכן אפוא – אני אומר למציעי החוק – ייתכן אפוא שקבוצת המסגדים שמקבלת את אספקת המים מגורמים שאינם תאגידים היא בכלל קבוצה ריקה.

יובל שטייניץ: כלומר, הכנסת תגחיך את עצמה לדעת כשהיא תחוקק חוק על מסגדים שלא חל אפילו על מסגד אחד, כי מאוד סביר להניח שכמעט כל או כל המסגדים בישראל מקבלים את אספקת המים שלהם מתאגידים, שהחוק לא חל עליהם.

יובל שטייניץ: מצד שני, צריך להדגיש שאילו החוק באמת היה חל על הרבה מסגדים, אז התיקון הזה היה מחייב ייקור תעריפי מים, ולזה כמובן אנחנו לא – – –

טלי פלוסקוב: הבנתי שיוזם החוק מבקש להפוך את זה להצעה לסדר-היום.

יובל שטייניץ: אם יוזם החוק מוכן להפוך את זה להצעה לסדר-היום, אנחנו מסכימים.

יובל שטייניץ: אתה מוכן?

ג'מעה אזברגה: כן.

טלי פלוסקוב: היות שקיימת הסכמה דו-צדדית על הפיכת ההצעה להצעה לסדר-היום, אני מבקשת להצביע על אישור ההצעה לסדר-יום והעברת הדיון לוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד שתועבר ההצעה לסדר-היום לוועדת הכלכלה?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 72 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את , להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 72 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: כאמור, הצעת החוק הפכה להיות הצעה לסדר, והיא עוברת לדיון בוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2170/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלת דמי ניהול לעמיתים בגיל פרישה), התשע"ו–2015, של חברי הכנסת מיכל בירן ועמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: יציגו את הצעת החוק שני חברי הכנסת היוזמים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה – ראשונה.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד חמש דקות, ולאחר מכן חבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד חמש דקות לרשותך.

מיכל בירן: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, ההצעה הזאת עוסקת בפנסיונרים, בגמלאים של הקרנות החדשות.

מיכל בירן: זה יכול להיות סבא שלכם, אבא שלכם, ויום אחד זה יהיה גם אתם – רובנו.

מיכל בירן: אנשים חיכו כל השנים לזה שסוף-סוף תגיע הפנסיה.

מיכל בירן: הם השקיעו ממיטב כספם, חסכו, כדי שכשהם יפרשו סוף-סוף משוק העבודה, הם יוכלו לשים רגל על רגל, ליהנות מהחיים, ליהנות מהמשפחה, לאמץ תחביבים חדשים, ליהנות מהפנסיה.

מיכל בירן: אבל איזו מתנת פרישה הם מקבלים מקרנות הפנסיה?

מיכל בירן: לא, לא, לא שעון זהב, אל תתבלבלו; הם מקבלים הודעה חד-צדדית שהעלו להם את דמי הניהול למקסימום.

מיכל בירן: אתם מבינים?

מיכל בירן: עכשיו, כשהם יוצאים לפנסיה, במקום ליהנות מהכסף שהם חסכו, מקפיצים להם את דמי הניהול למקסימום.

מיכל בירן: למה, אתם שואלים?

מיכל בירן: איך יכול להיות עוול כזה?

מיכל בירן: האמת היא פשוטה והיא ברורה: פשוט כי קרנות הפנסיה יכולות.

מיכל בירן: מה התירוץ שלהן, אגב, השר כץ?

מיכל בירן: מה התירוץ שלהן?

חיים כץ: אני אענה לך.

מיכל בירן: מה התירוץ שלהן, עכשיו, כשכבר אין הפקדות של המעבידים?

מיכל בירן: במקום להגיד את האמת – שעכשיו עולה להם פחות כסף לטפל בזה, כי אין מעבידים, והפרשות, ולראות שזה נכנס למקום הנכון – הם אומרים: קודם הרווחנו ממה שגבינו על ההפקדות החודשיות.

מיכל בירן: עכשיו אנחנו כבר לא יכולים לעשות את זה.

מיכל בירן: בגלל זה אנחנו חייבים להרוויח מאיפשהו – ובגלל זה, הם מקפיצים את דמי הניהול למקסימום.

חיים כץ: על אילו קופות את מדברת?

מיכל בירן: החדשות.

חיים כץ: לא הוותיקות.

מיכל בירן: זה עוסק רק בחדשות, השר חיים כץ.

מיכל בירן: עשרות אלפי גמלאים של הקרנות החדשות, שכל חודש מצטרפים – – –

חיים כץ: אין עוד עשרות אלפים, אבל לא חשוב.

מיכל בירן: יש כבר 30,000.

חיים כץ: ואללה?

חיים כץ: אבל הם לא צברו כלום.

מיכל בירן: וכל חודש מצטרפים עוד ועוד אנשים.

חיים כץ: 20 שנה – – –

מיכל בירן: אז מה אתה אומר?

מיכל בירן: את אלה לדפוק?

מיכל בירן: כי הם האנשים שבאמת הצטרפו רק ב-2008 – רבים מהם, שלא הייתה להם פנסיה קודם.

חיים כץ: 1995.

חיים כץ: למה 2008?

מיכל בירן: ב-1995 הוקמו הקרנות החדשות, אבל רוב האנשים שנמצאים שם, כמו שאמרת בעצמך, הם אנשים שלא היה להם הסדר קודם, והם הצטרפו ב-2008, כשזה נהיה חובה.

מיכל בירן: ההצעה הזאת לא עולה שקל לקופת המדינה.

מיכל בירן: כלום.

מיכל בירן: שקל.

מיכל בירן: אי-אפשר לטעון פה "מסגרת התקציב".

מיכל בירן: אי-אפשר, כי זה פשוט לא עולה שקל.

מיכל בירן: אתם שוב מעדיפים את האינטרסים של קרנות הפנסיה, מעדיפים לרפד את הכיסים שלהן, ועל חשבון מי?

מיכל בירן: על גב מי?

מיכל בירן: על חשבון הפנסיונרים.

מיכל בירן: תתביישו לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל בירן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות לרשותך.

עמר בר-לב: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

עמר בר-לב: לפני שש שנים, כשרק החל המושב של הכנסת התשע-עשרה, פנתה אליי חברת הכנסת מיכל בירן עם הצעה להצטרף אליה להצעת חוק לפנסיית ברירת מחדל, שבה יוגבלו דמי הניהול שגובות חברות הביטוח וקרנות הפנסיה.

עמר בר-לב: מאוחר יותר הקמנו, חברת הכנסת בירן ואני, את השדולה לפנסיה הוגנת.

עמר בר-לב: באותה תקופה, אני זוכר – מיכל, אני מדבר אלייך, מיכל – באותה תקופה אני זוכר שפתחת כל נאום וכל שיח שלך במילים: נושא הפנסיה הוא הנושא הכי משעמם בעולם.

חיים כץ: הכי מעניין.

עמר בר-לב: לא, אני מדבר על לפני שש שנים.

עמר בר-לב: הכי משעמם, כי הצעירים חושבים שהם יחיו לנצח, והמבוגרים, שהם בגיל פנסיה – מי כבר סופר אותם?

דוד אמסלם: – – –

עמר בר-לב: אבל כמובן, כמובן, בשש השנים האחרונות, גם בזכות מיכל וקצת בזכותי ובזכות רבים אחרים, הנושא של הפנסיה, כפי שאמר השר כץ, הפך להיות נושא שהציבור מבין בו.

עמר בר-לב: כמעט בכל שבוע יש כתבות גדולות בעיתונים, ובשש השנים האלה גם כמה הצעות חוק שלנו התקבלו, וחלק מהצעות החוק לא התקבלו כהצעות חוק כי אם כצווים של המפקחת על שוק ההון והביטוח.

עמר בר-לב: החוק הראשון שהגשנו, של פנסיית ברירת מחדל, אומנם לא עבר בזמנו, אבל במרס השנה המפקחת על הביטוח ושוק ההון, הגב' סלינגר, העבירה צו שקובע את מה שאנחנו רצינו לחוקק כהצעת חוק.

עמר בר-לב: היא קראה לזה "רפורמת ברירת המחדל של קרנות הפנסיה".

עמר בר-לב: אז לא נרשם על שמנו חוק בספר החוקים, אבל מה שחשוב, שהמטרה – כשהמטרה היא נכונה וראויה – הושגה.

עמר בר-לב: חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת לפניכם היא הצעה פשוטה.

עמר בר-לב: בסך הכול משפט אחד אני אקרא: "דמי הניהול וההוצאות בקופת גמל משלמת לקצבה שהעמית בה הגיע לגיל פרישה לא יעלו על 0.2% מסך כל הנכסים שבחשבונו של העמית".

עמר בר-לב: מה יותר פשוט מזה?

עמר בר-לב: משפט אחד.

עמר בר-לב: כאשר אנשים עובדים כל החיים, פורשים לגמלאות – מרגע שהם פורשים לגמלאות, דמי הניהול ירדו בצורה דרמטית, בלי שהם יצטרכו לסבול מחרפת רעב ובלי שקרנות הפנסיה וחברות הביטוח יעשקו אותם.

עמר בר-לב: אבל כפי שאני למדתי על בשרי, ואני חושב שרבים מחבריי במחנה הציוני, ושרוב תושבי המדינה מתחילים להבין לאט-לאט, סדר העדיפויות של הממשלה הנוכחית הוא סדר עדיפות שגוי, אטום, מנשל ולא צודק.

עמר בר-לב: ואיך אני יודע את זה?

עמר בר-לב: כי ביום ראשון החליטה ועדת השרים לחקיקה להתנגד לחוק הזה.

עמר בר-לב: למה?

עמר בר-לב: ככה.

עמר בר-לב: לחוק הזה אין שום משמעות כספית לאוצר המדינה, והוא פשוט חוק נכון וצודק.

עמר בר-לב: הצעת החוק עשויה במידה רבה לחסוך מאות ואלפי שקלים לאנשים שהגיעו לגמלאות, ובמקום שיגיעו לחברות הפנסיה וחברות הביטוח – יגיעו לכיסם של אלה שחסכו שנים רבות.

עמר בר-לב: אבל את הממשלה הזאת זה משעמם, כמו דברים אחרים ששמענו שמשעממים אותם.

עמר בר-לב: הציבור הישראלי משעמם אותה, ובשבילה, האוכלוסייה הזאת של הגמלאים היא שקופה.

עמר בר-לב: ממשלה שמאדירה כוח ושיכורה משררה תמיד תלך יד ביד עם המחלישים כנגד המוחלשים – אי-שוויון ועוול אזרחי וחברתי.

עמר בר-לב: תנו לממשלה הזאת תותחי מלחמה רועמים ומוזות שותקות – אגב, גברתי היושבת-ראש, גם בעניין זה התברר שהממשלה הזאת לא ממש מצליחה.

עמר בר-לב: אבל תנו לה אנשים אמיתיים, עם בעיות אמיתיות, יומיומיות, אפורות וקשות, וזה משעמם אותה.

עמר בר-לב: אז אני מאוד מקווה שהצעת החוק הזאת כן תעבור, כי היא פשוט נכונה וצודקת.

עמר בר-לב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: ישיב על הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך, אדוני.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, אני כל כך שמח שחברי כנסת פעילים בנושא פנסיה ומתחברים להצעות של האוצר – לוקחים פרויקטים של האוצר ומתחברים אליהם, מביאים אהדה וזהות.

יצחק כהן: זה נחמד.

יצחק כהן: אנחנו עושים והם – חיים, כבוד השר, בבית הספר אתה היית המנהל.

יצחק כהן: תגיד להם.

יצחק כהן: הצעת חוק פיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון –הגבלת דמי ניהול לעמיתים בגיל פרישה), של חברי הכנסת מיכל בירן ועמר בר-לב – כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, הממשלה מתנגדת להצעה הזאת.

מיכל בירן: למה, למען השם?

יצחק כהן: כי את לא עוקבת אחרי מה שהממשלה עושה.

יצחק כהן: תעקבי אחרי מה שהיא עושה – –

מיכל בירן: אני עוקבת היטב.

יצחק כהן: – – ואז, במקום להעתיק – תברכי.

יצחק כהן: להעתיק זה לא תמיד טוב.

עמר בר-לב: מה להעתיק?

יצחק כהן: אה, מעתיקים.

עמר בר-לב: זו הצעת חוק מלפני כמה שנים.

יצחק כהן: שמענו.

עמר בר-לב: אני חושב שעוד מהכנסת הקודמת.

יצחק כהן: שמענו, שמענו, עמר.

יצחק כהן: שמענו.

מיכל בירן: – – – כלום לא – – –

יצחק כהן: הלוואי שהייתם מביטים פנימה, לראות איך הדברים האלה מתנהלים כל כך טוב, כל כך יפה.

יצחק כהן: מה עשיתם?

עמר בר-לב: ראית, אדוני סגן השר, את ההפגנה של הגמלאים שם, בחוץ?

עמר בר-לב: לך תשכנע אותם – – –

יצחק כהן: על מה הם הפגינו?

קריאות: – – –

יצחק כהן: אוה, אוה, שלום, חבר הכנסת שי.

יצחק כהן: מה שלומך?

יצחק כהן: מה כואב לך?

יצחק כהן: תגיד לי, מה?

יצחק כהן: תסביר לי.

יצחק כהן: תסביר לקהל.

יצחק כהן: מה מציק לך? מה?

קריאות: – – –

יצחק כהן: לא, תגיד, תסביר מה מציק לך, שנבין.

מיכל בירן: שאתם מפקירים את הגמלאים.

נחמן שי: – – –

יצחק כהן: צריך הרבה תעוזה ועזות מצח להגיד את מה שאמרת, מיכל.

נחמן שי: אתה – – –

יצחק כהן: מיכל, צריך הרבה עזות מצח להגיד מה שאמרת.

מיכל בירן: – – – מה אתה עשית בכל הזמן הזה, סגן השר, לטפל בגמלאים?

מיכל בירן: מה עשית – – –

יצחק כהן: הכול.

יצחק כהן: הכול מכול כול, כולל הצעת קרנות פנסיה ותיקות – הכול.

יצחק כהן: הכול.

יצחק כהן: יש שני חלקים: יש חלק אחד שעושה, וחלק אחד שמעתיק ובוכה ולא עושה כלום.

מיכל בירן: שנים לא ראיתי אותך בוועדת שרים – – – ולא עשית כלום.

יצחק כהן: אתם דקלרטיביים ולא עושים כלום.

מיכל בירן: אתם מפלים את הגמלאים.

מיכל בירן: גועל נפש.

יצחק כהן: ככה את מדברת?

מיכל בירן: זאת האמת.

יצחק כהן: זו המכובדות?

יצחק כהן: ככה את מדברת?

יצחק כהן: אין בושה?

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר, ידוע לי על 78 תיקוני תקנות בנושא – זה נכון.

יצחק כהן: אין בושה?

מיכל בירן: – – – אני יושבת שם קבוע.

יצחק כהן: אני לא צריך להיות שם; אני עושה.

יצחק כהן: אנחנו עושים ואתם מברברים.

יצחק כהן: אז אני אסביר למה – דודי, אני רוצה שתקשיב – למה הממשלה מתנגדת.

יצחק כהן: חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) מסמיך את שר האוצר לקבוע בתקנות את השיעורים המקסימליים של דמי הניהול.

יצחק כהן: שיעורים אלה נקבעו בתקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (דמי ניהול), התשע"ב–2012.

יצחק כהן: לפיכך, שינויים כמוצע בהצעת החוק נכון שייעשו במסגרת חקיקת משנה, ולא בחקיקה ראשית, תוך פגיעה בסמכותו של שר האוצר.

יצחק כהן: ככלל, לא ברור על אלו נתונים מתבססת הצעת החוק, המניחה כי שיעור דמי הניהול הקבוע כיום הוא שיעור גבוה, הדורש התערבות להפחתתו בדרך של חקיקה.

יצחק כהן: הפחתת שיעור דמי הניהול שמשלמים חוסכים או פנסיונרים נכון שתיעשה בדרך של עידוד התחרות בשוק.

יצחק כהן: התערבות ברמת המחירים בשוק שלא בדרך של עידוד התחרות, כגון באמצעות התערבות בתקרות דמי הניהול, עלולה להביא למצב שבו הגופים המוסדיים יסרבו לצירוף עמיתים בעלי צבירות קטנות ערב פרישה בשל היעדר כדאיות כלכלית, ובד בבד, גברתי היושבת-ראש – ליצור חסמי כניסה לגופים חדשים לשוק, להביא להפסדים בגופים קיימים ולהשפיע על השוק בטווח הארוך.

יצחק כהן: ברוח דברים אלה כלל הליך הקרנות הנבחרות, שנכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2018, תנאי אשר לפיו שיעור דמי הניהול לפורשים לגמלאות מהקרנות הנבחרות לא יעלה על 0.3%.

יצחק כהן: תנאי זה צפוי להביא לשינוי בשני מישורים: האחד – קרנות ברירת המחדל יספקו מעתה חלופה זמינה וזולה לאוכלוסיית הפורשים שלא קיים לה כוח מיקוח; השני – יעודד את התחרות בשוק ויגרום לכך שגם הגופים האחרים, שלא נקבעו להיות הקרנות הנבחרות, יצטרכו להוריד את שיעורי דמי הניהול כדי להציג חלופה תחרותית הולמת לזו שמציעות הקרנות הנבחרות.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, קבלת הצעת החוק אינה הוגנת כלפי הגופים שנקבעו כקרן נבחרת, שכן הם התחייבו לדמי ניהול נמוכים תוך שהם הביאו בחשבון דמי ניהול מפנסיונרים בשיעור של 0.3%, והצעת החוק משנה הנחה זו.

יצחק כהן: הצעת החוק מחילה את התקרה החדשה על כלל הגופים משלמי הקצבה כיום באשר הם, ללא יצירת הבחנה בין המוצרים השונים.

יצחק כהן: כך, למשל, בקרנות הפנסיה הוותיקות שבהסדר, כחלק בלתי נפרד מהסדר קרנות הפנסיה נקבע כי דמי הניהול המשולמים הם לפי הוצאות בפועל, ולא כשיעור קבוע.

יצחק כהן: כמו כן יש לציין כי ההצעה פוגעת בסמכויות שר האוצר להתקין תקנות בנוגע לתקרת דמי הניהול, ככל שימצא לנכון בעתיד.

יצחק כהן: לפיכך, אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

יצחק כהן: היא פופוליסטית; היא ריקה מתוכן; היא תחזור כל פעם מחדש.

יצחק כהן: הם לא עוקבים אחרי פעילות האוצר, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: הרפורמות והפעולות שעשה האוצר הן פשוט מדהימות, וחבל שהצעות פופוליסטיות מנסות ליצור מצג שווא, כרגיל, וחבל שזו ההתנהלות.

יצחק כהן: ואני אומר: תמשיכו, תמשיכו, זה בסדר.

יצחק כהן: אנחנו נמשיך לעשות ואתם תמשיכו לברבר.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: האם חברת הכנסת מיכל בירן – כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

מיכל בירן: שאלת על איזה נתונים אני מתבססת – על הנתונים שאספו המתנדבים המסורים של "פנסיה פתוחה", שגילו ש-99% מהפנסיונרים בקרנות החדשות משלמים, כבוד סגן השר, 0.5%, לא 0.3%.

מיכל בירן: וכשזרקת פה את ברירת המחדל – שזה, אגב, היה הרעיון של עמר ושלי – זה לא רלוונטי כלפיהם; הם שבויים, הם לא יכולים לעבור לקרנות חדשות.

מיכל בירן: הם לא יכולים לעבור לקרנות חדשות.

מיכל בירן: בפעם הקודמת שאמרת שהנתונים שלי שגויים, משרד האוצר ענה לדה-מרקר שאני משתמשת בתשתית עובדתית שגויה ולא נכונה כשטענתי שאחד מכל חמישה משלם את המקסימום.

מיכל בירן: וכשחילקתי, אם כן, את הנתונים סוף-סוף, מה הסתבר?

מיכל בירן: שאני צדקתי ואתם שיקרתם במצח נחושה.

קריאה: כל הכבוד.

מיכל בירן: זאת האמת.

מיכל בירן: אני באמת לא מבינה אתכם.

מיכל בירן: למה אתם תמיד בוחרים בצד של החזקים ודופקים את החלשים?

מיכל בירן: איך אתם בוחרים בצד של קרנות הפנסיה לעומת הצד של הפנסיונרים?

מיכל בירן: איך אתם יכולים לסרב להצעת החוק של חברי איציק שמולי, שהולך להעלות את ההצעה הכי ראויה, הכי הגיונית?

מיכל בירן: במקום שיקבלו העלאה רק של שישה שקלים לחודש, איציק רוצה את הדבר הנכון.

מיכל בירן: אתם, איך הלב שלכם יאפשר לכם להצביע נגד ההצעות האלה?

מיכל בירן: כשאתם הייתם בגן, הגמלאים של היום דאגו לכם, שמרו בגבולות, לימדו אתכם בבית ספר, שילמו מיסים.

מיכל בירן: עכשיו, כשהם סוף-סוף צריכים אתכם, אתם מפנים להם עורף.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלת דמי ניהול לעמיתים בגיל פרישה), התשע"ו–2015.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 נגד – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלת דמי ניהול לעמיתים בגיל פרישה), התשע"ו–2015, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 50 חברי כנסת, 58 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלת דמי ניהול לעמיתים בגיל פרישה), התשע"ו–2015, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1416/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק התרת נישואין אזרחיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חברות הכנסת מרב מיכאלי, מיכל רוזין ותמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת מרב מיכאלי, עד עשר דקות, לנמק.

טלי פלוסקוב: אתם רואים שיש הצעה שהוצמדה, של חברת הכנסת מיכל רוזין, שתנמק אחרי מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך, גברתי.

מרב מיכאלי: תעשי שקט.

טלי פלוסקוב: רבותיי, יש לכם זמן לדבר, אני מבינה, אבל עדיף שתעשו את זה בחוץ.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להירגע.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני מאפסת את השעון.

טלי פלוסקוב: עשר דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, אני כאן כדי להציע לכם להעביר חוק לחייב את אזרחיות ואזרחי ישראל ללכת ביום שישי בערב לבית הכנסת.

מרב מיכאלי: מה דעתכם?

עאידה תומא סלימאן: למסגד.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: את יודעת מה, עאידה?

מרב מיכאלי: את צודקת – לבית כנסת ולמסגד.

עאידה תומא סלימאן: אבל ביום שישי.

מרב מיכאלי: אבל ביום שישי.

מרב מיכאלי: יום שישי – למסגד, שבת – לבית הכנסת.

מרב מיכאלי: מה דעתכם?

מרב מיכאלי: אז יש לי חדשות בשבילכם.

מרב מיכאלי: באותה מידה שאי-אפשר להעביר חוק לחייב את אזרחיות ואזרחי ישראל ללכת להתפלל בבית התפילה של הדת שלהם, אי-אפשר לחייב אותם ללכת להתחתן או להתגרש בבית הדין של הדת שלהם.

מרב מיכאלי: פשוט אי-אפשר.

מרב מיכאלי: במדינה דמוקרטית אי-אפשר.

מרב מיכאלי: ובכל זאת מדינת ישראל עושה את זה.

מרב מיכאלי: במדינת ישראל מי שרוצה להתחתן יכולה או יכול לעשות את זה רק בבית הדין הדתי של המדינה שלהם.

מרב מיכאלי: עכשיו מה?

מרב מיכאלי: בית הדין הזה, בשני המקרים – המוסלמי והיהודי, היהודי והמוסלמי – לא מכיר בשוויון בין גברים לנשים.

מרב מיכאלי: מבחינתם הנישואים זה חוזה בעלות.

מרב מיכאלי: הבעל – לא סתם קוראים לו בעל; הוא הבעלים של האישה; יש לו זכויות שלה אין.

מרב מיכאלי: אצל היהודיות והיהודים הוא יכול אחר כך לסרב לתת לה גט, והדיינים הם רק גברים, והם יכולים לאפשר לו לסרב לתת לה גט.

מרב מיכאלי: עכשיו מה?

מרב מיכאלי: משום שבמדינה דמוקרטית לא יכול להיות מצב שאין חופש דת, מה שעושות ועושים אלה שלא רוצות ולא רוצים להתחתן בנישואים דתיים – מרחיקים למחוזות מחוץ למדינת ישראל ומתחתנים בנישואים אזרחיים; נרשמות ונרשמים בנישואים אזרחיים בקפריסין, באמסטרדם, בניו יורק.

מרב מיכאלי: ציבור שמצביעה ברגליים, בידיים ובמיטב כספם נוסעות ונוסעים רחוק, לוקחות את כל המשפחה, מזמינות ומזמינים מלון, ומתחתנות ומתחתנים בנישואים אזרחיים.

מרב מיכאלי: חוזרות וחוזרים לישראל, גברתי היושבת-ראש, נרשמים בישראל, ואז, שערו בנפשכם, חברות וחברים: גם אם התחתנתם בנישואים אזרחיים בחו"ל, להתגרש אתן יכולות בישראל רק דרך בית הדין הרבני או בית הדין השרעי.

מרב מיכאלי: רק דרך בית הדין הדתי.

מרב מיכאלי: אין לכם שום אפשרות לעשות גירושים אזרחיים.

מרב מיכאלי: עשיתם את כל המאמץ, הלכתם והתחתנתם בנישואים אזרחיים בחו"ל, והחוק הישראלי כופה עליכם ומכריח אתכם ללכת ולהתגרש בבית הדין הדתי.

מרב מיכאלי: את המצב האבסורדי והמעוות הזה באה הצעת החוק שלי לתקן – המצב האבסורדי שבו מדינת ישראל מחויבת באמנות, ולכן מכירה בנישואים אזרחיים במקומות אחרים ורושמת אותם, אבל לא נותנת למי שהתחתנו בנישואים אזרחיים את השירות הבסיסי של גירושים אזרחיים ולא דתיים.

מרב מיכאלי: עכשיו, גברתי, תני לי לספר לך כמה עוד יותר גדול האבסורד.

מרב מיכאלי: אישה שהתחתנה בנישואים אזרחיים לא מקבלת זכויות בבית הדין הרבני.

מרב מיכאלי: את יודעת למה?

מרב מיכאלי: כי אין לה כתובה, אז היא לא תקבל מזונות, למשל.

מרב מיכאלי: אין לה בבית הדין הרבני זכויות, אבל אם הרבנים יחליטו שיש חשש קידושין, הם יכולים לאפשר לגבר לסרב לתת לה גט, זאת אומרת זכויות אין לה, אבל את העונשים היא תקבל עד הסוף.

מרב מיכאלי: מה הכי מופרך ודפוק בסיפור הזה?

מרב מיכאלי: שמבחינה הלכתית נישואים אזרחיים הם בכלל לא נישואים.

מרב מיכאלי: הם הרי לא נישואים כדת משה וישראל, ולכן הם בכלל לא נישואים.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, מה שאנחנו מדברות ומדברים עליו כאן זה שהכפייה הדתית הזאת נעשית לא מסיבות הלכתיות; היא נעשית מסיבות של כוח פוליטי נטו.

מרב מיכאלי: זה מסיבות של להחזיק בבית הדין הרבני את כל אזרחיות ואזרחי ישראל שבויות ושבויים – זה נכון ליהודיות וליהודים, כמובן; בבית הדין השרעי זה נכון למוסלמיות ולמוסלמים.

מרב מיכאלי: אותו משחק פוליטי כוחני של תקציבים, של כוח פוליטי כאן בכנסת.

מרב מיכאלי: אפס קשר לדת, להלכה, לאמונה.

מרב מיכאלי: אפס.

מרב מיכאלי: רק ציניות פוליטית וכוחנית.

מרב מיכאלי: מה שהצעת החוק שלי מבקשת, גברתי היושבת-ראש, זה את הדבר הבסיסי: מי שבחרה לא להינשא דרך בית הדין הדתי תוכל גם להתגרש לא דרך בית הדין הדתי.

מרב מיכאלי: הצעת החוק שלי מבקשת לתת סמכות לבית המשפט לענייני משפחה, שכבר היום דן בכל ההיבטים האזרחיים של הפרידה, לרשום גם את הפרידה כגירושין בספר האוכלוסין של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: זה לא עולה עוד כסף.

מרב מיכאלי: לא רק שזה לא מפריע לאף אחד ואף אחת – זה מסייע.

מרב מיכאלי: זה אפילו יפחית את העול מבתי הדין הרבניים.

מרב מיכאלי: למעשה, זה גם יפחית את העול – איך להגיד?

מרב מיכאלי: המקצועי מהדיינים, שבאים אליהם האנשים האלה שנישאו בנישואים אזרחיים, שאין להם תוקף דתי, ועכשיו הם צריכים להחליט מה בכלל לעשות איתם.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, ההצעה הזאת היא פשוטה מאוד: לתת לאזרחיות ואזרחי ישראל שלא רוצים נישואים דתיים את השירות הבסיסי של גירושים אזרחיים.

מרב מיכאלי: אני רוצה להודות לזהבה גלאון, היוזמת הראשונה של הצעת החוק הזאת – ודאי אתן תגדנה את זה אחריי, אותו דבר – ואני קוראת לכן ולכם לעשות את הדבר הבסיסי וההגיוני הזה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4621/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כאמור, יש לנו הצעה שהוצמדה, של חברת הכנסת מיכל רוזין – הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – התרת נישואין אזרחיים), התשע"ח–2017.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, לרשותך עד שלוש דקות.

מיכל רוזין: הלוואי שייתנו לי יותר.

טלי פלוסקוב: לא, יש לך רק שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: חשבתי שהשרה ממהרת לעלות על הדוכן כדי להודיע שהיא הולכת לתמוך בהצעת החוק שלנו.

מיכל רוזין: מרב מיכאלי, התרגשתי לרגע.

מיכל רוזין: אני מקווה שלא אתבדה.

חיים כץ: – – – כללי המשחק.

מיכל רוזין: לציבור בישראל מגיע שוויון, והציבור בישראל – השר כץ, הציבור בישראל מצביע, לצערנו, ברגליים – למעלה מ-300,000 ישראלים שלא יכולים להינשא בישראל, ועוד 200,000 שיכולים ובוחרים שלא להינשא בישראל.

מיכל רוזין: חצי מיליון בני אדם במדינת ישראל לא רוצים להתחתן דרך הרבנות.

מיכל רוזין: ויותר מזה, סקרים שכוללים גם את הליכוד וגם את הבית היהודי מדברים על 70% מהציבור הישראלי, שאומר: אנחנו רוצים שבמדינת ישראל יהיו נישואים וגירושים אזרחיים לצד נישואים וגירושים דתיים; שכל אחד יבחר, שיהיה רישום, כמו במדינות נורמטיביות, הגונות, מערביות, דמוקרטיות, שבהן יש רישום של נישואים וגירושים אזרחיים, ולצד זה – כל אחד יבחר.

מיכל רוזין: הרב בן-דהן, אני רוצה להזכיר לך שדווקא בנושאים שבהם אין חוק, כמו למשל ברית מילה, אתה רואה שאחוזים מאוד מאוד גבוהים של יהודים בוחרים בכך.

מיכל רוזין: אותו דבר אני מאמינה שיהיה אם נוריד את עול ממסד הרבנות מהישראלים.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד קודם כול תודה לחברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון, שהיא מובילה את ההצעות האלה והעלתה אותן להצבעות – גם את ההצעה שהעלתה מרב מיכאלי, וכמובן, את ההצעה שאני מעלה פה.

מיכל רוזין: אני רוצה להזכיר לכם את שני המקרים הקשים האחרונים, שבהם בית המשפט העליון אישר את ההחלטה של בית הדין הרבני שלא לאפשר לאישה לקבל חלק מרכוש בעלה בעת גירושים בגלל שבגדה, וגם משמורת שקבע עכשיו בית הדין הרבני הגדול בהליך פלילי – – –

חיים כץ: – – – זה היה מטומטם.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: אני לא אחזור על מה שאתה אמרת, אבל אני מסכימה לחלוטין.

חיים כץ: זה היה מטומטם.

מיכל רוזין: אומר השר: החלטה – איך אמרת?

חיים כץ: זה היה מטומטם.

מיכל רוזין: "זה היה מטומטם" – אני מצטטת את השר.

מיכל רוזין: יש הליך מתקדם בעניינו של אב על עבירות מין חמורות שהוא ביצע בבתו, ובהליך הגירושים הוא מקבל משמורת על אותה ילדה, כשיש נגדו גם הליך פלילי – כמובן, על פגיעה מינית קשה.

מיכל רוזין: אז האבסורדים האלה קורים חדשות לבקרים בבית הדין הרבני.

מיכל רוזין: אנחנו מבקשות לתת בחירה חופשית לישראלים – מדינה דמוקרטית, אזרחית, שוויונית; תנו לבחור.

מיכל רוזין: מי שרוצה ימשיך להינשא בנישואים דתיים – זו זכותו, ונגן על זכותו לעשות זאת.

מיכל רוזין: מי שרוצה יירשם בנישואים אזרחיים, כמו שניתן, ובוודאי ובוודאי, אם המדינה מאפשרת להירשם בנישואים אזרחיים, היא צריכה לאפשר גם להתגרש בגירושים אזרחיים.

מיכל רוזין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: תשיב במשולב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כיום יצירת מסגרת של נישואים מוכרת על פי חוק בישראל היא באמצעות נישואים בהתאם לדין הדתי, ובהתאמה לדתם של בני הזוג.

איילת שקד: לצד מסגרת נישואים זו, ולגבי מי שהם חסרי דת ואינם יכולים להינשא זה לזה לפי הוראות הדין האישי, נחקק בשנת 2010 חוק ברית הזוגיות לחסרי דת.

איילת שקד: הצעת חוק התרת נישואין אזרחיים של חברת הכנסת מרב מיכאלי, מיכל רוזין ואחרים מבקשת לקבוע כי בני זוג בני אותה דת שיינשאו בנישואים אזרחיים בחו"ל ולא נישאו גם בנישואים על פי הדין הדתי יוכלו להתיר את נישואיהם בבית המשפט לענייני משפחה, הדן לפי הדין האזרחי.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת ליצור שינוי מדיניות מהותי בנוגע למצב המשפטי הקיים כיום בישראל ונוגדת את ההסכמים הקואליציוניים הקובעים שלא לשנות את הסטטוס קוו בענייני דת ומדינה אלא בהסכמת כל סיעות הקואליציה.

איילת שקד: מאחר שההצעה אינה מקובלת על סיעות הקואליציה, עמדת הממשלה היא עי יש להתנגד לחוק.

איילת שקד: חוץ מזה, אני רוצה לנצל את הזמן שיש לי כדי לדבר פה עם חברי הכנסת על משהו שאני יודעת שמטריד רבים, וזה נושא מעצרי הימים.

איילת שקד: השר ארדן ואני החלטנו להקים ועדה שתבדוק את כל נושא מעצרי הימים.

איילת שקד: בראשותה תהיה השופטת שולי דותן, שופטת לשעבר, שהייתה נשיאת בית משפט השלום, ויהיו חברים בה נציגים של מערכות אכיפת החוק – המשטרה, היועץ המשפטי לממשלה, סניגורים, לשכת עורכי הדין וכו'.

איילת שקד: אנחנו יודעים שעל פי החוק, המטרה של מעצרי הימים היא או למנוע שיבוש, או במקרה של מסוכנות לציבור, כמובן, למנוע פגיעה בציבור.

איילת שקד: אבל יש תחושה שברבות הימים יש גם שימוש שלא על פי חוק במעצרי הימים ורצון להפעיל איזשהו לחץ על הנחקרים כתוצאה מהמעצר ומהחקירה.

איילת שקד: מה?

איילת שקד: כן?

מכלוף מיקי זוהר: יש לי חוק שהגשתי, שהוא אומר:

מכלוף מיקי זוהר: אדם שאין לו עבר פלילי – למה מייד לרוץ ולעצור אותו בלי צו שופט?

מכלוף מיקי זוהר: למה שלא שופט יקבע שאפשר לעצור אדם בלי עבר פלילי?

מכלוף מיקי זוהר: ששופט ייתן את הצו.

מכלוף מיקי זוהר: למה קצין משטרה, שיום בהיר אחד רוצה לקחת איזשהו נחקר ולנער אותו – יעצרו אנשים אפילו בלי בחינה מקצועית של שופט מעצרים, שרואה באמת ראיות שאפשר להרשיע את הבן אדם, שהבן אדם באמת נמצא במצב של חשד?

מכלוף מיקי זוהר: יש חוק כזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני יכול להגיש אותו מחר בבוקר לוועדת שרים.

איילת שקד: לא, אז מיקי, אז מה שאני מציעה – שתביא לי את החוק ואני אעביר אותו לשופטת שולי דותן, ובואו נראה, שהם ידונו על הרעיון הזה ברצינות.

מכלוף מיקי זוהר: אני אעביר לך.

איילת שקד: יש בעיה – – –

יואב קיש: אבל צריך לעשות הפרדה – – –

קריאות: – – –

איילת שקד: נכון, נכון.

איילת שקד: יש הרבה בעיות בתחום הזה.

איילת שקד: דרך אגב, מהרגע שאני התחלתי לדבר על הנושא בכנס לשכת עורכי הדין לפני כחצי שנה, הגיעו אליי אין-ספור סיפורים של אנשים שהחיים שלהם ממש נהרסו כתוצאה ממעצרי ימים.

חיים כץ: 100 איש ליום.

איילת שקד: 100 איש ליום במעצרי ימים?

חיים כץ: 30,000 איש בשנה.

חיים כץ: כמה זה?

חיים כץ: ואללה, 100 איש ליום – – –

איילת שקד: 360 – – –

איילת שקד: 30,000 בשנה.

איילת שקד: 36,000, כן.

חיים כץ: לא, בשבתות לא עוצרים.

איילת שקד: הגיעו אליי אנשים שסיפרו לי מעדות אישית איך בעקבות מעצר הימים והחקירה או שנפגעה להם הבריאות או שהם פוטרו מהעבודה; לפעמים גם בעיות בזוגיות.

חיים כץ: מחלטים להם את הכסף.

איילת שקד: החילוט זה עוד נושא, ואם יהיה זמן, תכף נגיע אליו.

איילת שקד: כמובן שיש מקרים שבהם צריך לעצור; לא צריך לשפוך את התינוק עם המים.

איילת שקד: אבל צריך לבדוק אם זה נעשה על פי החוק ואם השיטה בישראל היא שיטה נכונה.

איילת שקד: נשיאת בית משפט השלום השופטת שולי דותן מכירה את כל הנושא הזה היטב.

איילת שקד: רוב המעצרים מתבצעים בבתי משפט השלום.

איילת שקד: ולכן, גם השר ארדן וגם אני חשבנו שהיא יכולה להתאים מאוד לוועדה הזאת.

איילת שקד: הוועדה הזאת, מבחינתי, היא חלק מרפורמת הליך הוגן, שכוללת גם חוק זכויות חשודים וגם חוק שמירת מוצגים וגם את הוועדה לצמצום הרשעות שווא.

איילת שקד: אני אתן לכם עוד דוגמה: בחוק זכויות חשודים מצוין במפורש שניתן להקליט את החקירה.

איילת שקד: אני שמעתי על הרבה אנשים שכופרים בתמלול החקירה או אומרים שמה שכתבו זה לא בדיוק מה שהם אמרו, ולכן, אני חושבת שהקלטה זה דבר שהוא בהחלט נחוץ.

איילת שקד: ואני מאוד מקווה שבמושב הזה חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בוועדת החוקה, יסיים לחוקק עם חברי הכנסת של ועדת החוקה את חוק זכויות חשודים.

איילת שקד: עכשיו בעניין הוועדה לצמצום הרשעות שווא.

איילת שקד: בכל מערכת נעשות טעויות.

איילת שקד: במערכת הבריאות, כשיש טעויות, זה עולה בחיי אדם.

איילת שקד: גם במערכת הביטחונית, כשנעשים טעויות, זה לפעמים עולה בחיי אדם.

קריאות: נעשות.

קריאות: נעשות.

איילת שקד: נעשות.

איילת שקד: סליחה, נעשות טעויות.

איילת שקד: במערכת המשפט, כשנעשות טעויות, זה עולה בחירות של אדם.

חיים כץ: לא רק.

חיים כץ: לא רק.

איילת שקד: גם בבריאות.

חיים כץ: גם – – – גם בבריאות, גם בהכול, ולפרקליטים זה לא עולה כלום.

איילת שקד: נכון.

חיים כץ: כלום.

חיים כץ: גם אם הם טועים, לא עושים ועדת חקירה.

איילת שקד: גם בכסף, גם בבריאות, וקודם כול – בחירות.

איילת שקד: בכל מערכת יש טעויות.

איילת שקד: אי-אפשר להגיד שלא.

איילת שקד: בארצות הברית, לדוגמה, עשו פרויקט גדול מאוד של חזקת חפות, וגילו שאנשים רבים שהוצאו להורג היו חפים מפשע.

איילת שקד: כן, בארצות הברית הוצאו להורג אנשים חפים מפשע.

איילת שקד: רק אחרי שהחלו להתקדם בשיטות של דנ"א וראיות פורנזיות הרבה יותר אמינות גילו שאנשים שהוצאו להורג הם חפים מפשע.

סתיו שפיר: – – – מוצאות להורג בנישואים אזרחיים.

איילת שקד: במקרה שלנו, טעויות – וטעויות קורות בכל מערכת – גורמות לשלילת חירות.

איילת שקד: השופט בדימוס יהורם דנציגר הסכים לקחת על עצמו לעמוד בראש הוועדה, ואני חושבת שזה דבר חשוב ונחוץ.

איילת שקד: אני אשמח אם הוועדה תתכנס בהקדם ותביא לנו את המלצותיה.

איילת שקד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה איילת שקד.

טלי פלוסקוב: האם חברות הכנסת היוזמות – איפה חברות הכנסת היוזמות?

טלי פלוסקוב: את מעוניינת?

טלי פלוסקוב: בבקשה, מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: גם מרב מיכאלי?

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשות כל אחת.

טלי פלוסקוב: כל אחת יכולה לקבל עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי – אם הן מעוניינות, כמובן.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מרב מיכאלי: שרת המשפטים, מתוך עשר הדקות שהוקצבו לה, השקיעה פחות מדקה בלהגיד שהיא פשוט מתנגדת כי זה שינוי מדיניות.

מרב מיכאלי: אז מבזק, גברתי שרת המשפטים: כן, אנחנו מציעות הצעת חוק לשינוי מדיניות.

מרב מיכאלי: זה בדיוק מה שבאנו לעשות.

מרב מיכאלי: אבל לא מפתיע ששרת המשפטים לא טרחה להסביר למה היא מתנגדת להצעת החוק.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: היא אמרה שלא כל סיעות הקואליציה מסכימות, וכידוע, החיים מתקיימים בקואליציה.

מרב מיכאלי: האופוזיציה זה משהו שלא סופרות ולא סופרים אותו.

רויטל סויד: לא האופוזיציה – הציבור זה משהו שלא סופרים אותו.

מרב מיכאלי: הציבור, כן, ברור.

מרב מיכאלי: ברור שהציבור.

מרב מיכאלי: לא, את צודקת, חברתי חברת הכנסת רויטל סויד, אני אדייק את עצמי.

מרב מיכאלי: שרת המשפטים טרחה להגיד רק שאין הסכמה בין סיעות הקואליציה, ולכן הממשלה מתנגדת לחוק, שכן החיים הם הקואליציה.

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: זה מה שהיא אמרה.

מרב מיכאלי: זה מה שהיא אמרה.

מרב מיכאלי: יכול להיות שאם היא הייתה עומדת פה ואומרת: תקשיבו, אני בעד, אבל זה יפרק לי את הממשלה – ואחרי הכול, הממשלה היא מעל הכול, בטח ממשלתו של בנימין נתניהו.

מרב מיכאלי: שמעתי הבוקר את שרת המשפטים ברדיו מודיעה שבנימין נתניהו הוא גם ראש הממשלה הבא.

מרב מיכאלי: מילא אם היא הייתה אומרת את הדבר הזה, הייתה לי אמפתיה לזה שהיא שומרת על הכיסא שלה.

מרב מיכאלי: אבל היא לא טרחה להסביר אפילו את זה.

מרב מיכאלי: היא רק אמרה: זה שינוי מדיניות מהותי, ואין לנו הסכמה בין סיעות הקואליציה.

מרב מיכאלי: וכידוע, הקואליציה היא חזות הכול – לא האופוזיציה, לא הציבור, ובטח לא הנשים האלה, שרצו להימנע מבית הדין הרבני, ולכן נסעו להתחתן בחו"ל, אבל תמצאנה את עצמן בגירושים בבית הדין הרבני נטולות זכויות, ונתונות למרותם של דיינים גברים, שפוסקים לפי ההלכה, ולא לפי החוק הישראלי, בהרעת תנאים מטורפת.

מרב מיכאלי: אז שרת המשפטים לא טורחת להתייחס לאלימות הזאת שמופנית על ידי החוק לנשים בישראל, כמו שהיא לא מתייחסת לאלימות הפיזית שמופעלת על נשים על ידי הבעלים שלהן, האבות שלהן, הגברים במשפחה שלהן, כמו שכל הממשלה הזאת מפקירה נשים; כמו שאנחנו רואות את בית הדין הרבני פוסק שוב ושוב לנשים עונשים על התנהגות שלא מוצאת חן בעיניו, ונותן משמורת על ילדות לאבות שחשודים בפגיעה מינית בהן.

מרב מיכאלי: אנחנו מבקשות לצמצם את זה, ולו חלקית, וגם את זה אתם לא מאפשרות ומאפשרים לנו.

מרב מיכאלי: שרת המשפטים – –

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מרב מיכאלי: – – מעבר לעניין המהותי, אני רוצה להגיד לך – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מרב מיכאלי: – – שהבוז שלך לנשות ישראל כפי שהוא בא לידי ביטוי בתשובה הזאת – –

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

מרב מיכאלי: – – הוא מחפיר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין, את מעוניינת לעלות?

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות גם לרשותך.

טלי פלוסקוב: מייד לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מיכל רוזין: סגנית יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: השרה שקד, אני אשמח שתקשיבי.

מיכל רוזין: חיים כץ, אתה מפריע לה.

מיכל רוזין: האמת, אני מופתעת.

חיים כץ: אני יושב לידה.

חיים כץ: אני לא מפריע לה.

מיכל רוזין: לא, אני הקשבתי לה בקשב רב – –

חיים כץ: אני משכנע אותה לתמוך – – –

מיכל רוזין: – – ואני גם אשמח לדבר איתה על עונש מוות באופן כללי.

מיכל רוזין: יש לי הצעת חוק שמבטלת את עונש המוות בישראל בכלל.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה להגיד לה משהו אחר: אני מופתעת, באמת מופתעת, כי קראת אמירה מאוד רשמית שזה שינוי מדיניות, אבל לא שמעתי את עמדתך, והייתי שמחה לשמוע את עמדתך.

מיכל רוזין: אני יודעת שאת נמצאת במפלגה שהיא אולי הסיבה שהחוק הזה לא יכול להשתנות; אחת הסיבות.

מיכל רוזין: הינה, גפני מסתכל עליי.

מיכל רוזין: גם אתה סיבה לכך.

משה גפני: – – –

מיכל רוזין: אבל אני הייתי רוצה לשמוע את דעתה של שרת המשפטים.

מיכל רוזין: הרי בסופו של דבר ניתנה לנו, הנשים, הזכות לבחור ולהיבחר כדי להשמיע את עמדתנו.

מיכל רוזין: אז יש משמעת קואליציונית, ואני מבינה את זה, אבל מצד שני, יש לך עמדה כשרה, וכשרת המשפטים.

מיכל רוזין: הייתי שמחה לשמוע את העמדה שלך על זה שחצי מיליון ישראלים לא יכולים להתחתן, או לא רוצים להתחתן, דרך הרבנות בישראל, וכשהם צריכים להתגרש, הם צריכים ללכת לרבנות.

מיכל רוזין: הייתי רוצה לשמוע ממך איך את חושבת שמדינת ישראל צריכה להתקיים בנושא הזה לאורך שנים ומה אנחנו צריכים לשנות; האם זה פוגע במעמד נשים, ואיך זה פוגע – התייחסות לשתי הפסיקות האחרונות, שאכן פגעו בנשים – באישה ובילדה קטנה נפגעת תקיפה מינית.

מיכל רוזין: הייתי שמחה לשמוע את העמדה שלך, לא רק עמדה רשמית של מדיניות.

מיכל רוזין: יש פה לפעמים שרים שבגילוי לב עולים ואומרים: עמדתי היא כזאת וכזאת, אבל יש קואליציה, אנחנו שותפים למפלגות נוספות, ואנחנו נאלצים להצביע בניגוד לעמדתנו.

מיכל רוזין: אבל את עומדת פה ואפילו לא אומרת לנו במה את מאמינה – מה האמונה שלך, מה הדעות שלך, מה המדיניות שלך.

מיכל רוזין: אני חושבת שראוי לשמוע את עמדתך, גם אם תגידי לנו בסוף: מה לעשות, משמעת קואליציונית מחייבת אותי להצביע באופן הזה.

מיכל רוזין: אני חושבת שהגיע הזמן שנגיד את האמת לציבור, לא רק ניתלה במשמעת אופוזיציונית ולא קואליציונית ולא בכל מיני החלטות.

מיכל רוזין: בסוף, גם ראש הממשלה אמר את הדבר שצריך להיאמר: אלימות נגד נשים היא טרור, טרור מגדרי, וצריך לטפל בו.

מיכל רוזין: לפעמים צריך להגיד את האמת.

מיכל רוזין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: רבותיי, כאמור, אנחנו נעבור עכשיו לשתי הצבעות רצופות.

טלי פלוסקוב: ההצבעה הראשונה – על הצעת חוק התרת נישואין אזרחיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, כפי שהוצגה על ידי חברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 51 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 55 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התרת נישואין אזרחיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 51 חברי כנסת בעד.

טלי פלוסקוב: 55 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק התרת נישואין אזרחיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – התרת נישואין אזרחיים), התשע"ח–2017, כפי שהוצגה על ידי חברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 51 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 55 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – התרת נישואין אזרחיים), התשע"ח–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 51 חברי כנסת בעד, 55 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – התרת נישואין אזרחיים), התשע"ח–2017, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5648/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: להצעה זו יש שתי הצעות שהוצמדו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, לרשותך עד עשר דקות לנמק, ולחברי הכנסת הנוספים, מוסי רז וסאלח סעד, תהיה אפשרות לשלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חוק המרכולים הוא חציית קו – קו אמיתי, לא קו תיאורטי; קו בין שכונות, קו בין ערים, קו בין אנשים.

יאיר לפיד: באים אלינו הביתה להגיד לנו מה לעשות.

יאיר לפיד: באים אלינו הביתה להגיד לנו איך לחיות.

יאיר לפיד: צאו לנו מהבית.

יאיר לפיד: אין לכם מה לחפש אצלנו בבית.

יאיר לפיד: אם מחר יהיה חוק מרכולים הפוך – חבר הכנסת גפני, אני רואה שאתה קשוב – – –

משה גפני: – – – לתלמידי ישיבות ואומר להם – – –

יאיר לפיד: אם מחר היה חוק מרכולים הפוך, חבר הכנסת גפני – –

משה גפני: – – – מה אתה עושה – – –

יאיר לפיד: – – שמכריח – –

משה גפני: תגיד לי, אתה מועמד לראשות הממשלה – – – בקואליציה, אתה גם עושה את זה?

יאיר לפיד: – – מכריח לפתוח חנויות בבני ברק – –

משה גפני: – – –

יאיר לפיד: – – הייתי הולך להפגין איתך.

יאיר לפיד: הייתי הולך להפגין איתך.

יאיר לפיד: אתה ואני היינו הולכים להפגין ביחד, ביחד, חבר הכנסת גפני.

יאיר לפיד: אם היו מנסים לעשות חוק הפוך – –

משה גפני: – – – כי אתה באופוזיציה – – –

יאיר לפיד: – – אם היו מנסים לעשות חוק הפוך, שמנסים לפתוח בכוח חנויות אצלכם בשבת, היינו הולכים להפגין ביחד.

יאיר לפיד: אז מה אתה עושה אצלי בבית?

יאיר לפיד: מה יש לך לחפש אצלי בבית?

יאיר לפיד: הרעיון הזה שמותר להתערב בחיים של אחרים אצלם בבית – אתה באמת רוצה לפתוח את הדלת הזאת?

יאיר לפיד: הטענה שלי היא בכלל לא מול החרדים.

יאיר לפיד: יש להם אידיאולוגיה, והם מקדמים את האידיאולוגיה שלהם; הם מקדמים אותה שנים על גבי שנים.

יאיר לפיד: הטענה שלי היא מול ראש הממשלה נתניהו: כמה אפשר להיכנע?

משה גפני: אתה חייב להסביר לי מה זה "אצלי בבית".

יאיר לפיד: כמה אפשר להיכנע?

משה גפני: אצלי בתל אביב – זה הבית של מי?

יאיר לפיד: חבר הכנסת גפני – – –

משה גפני: – – – מה זה "אצלי בבית"?

יאיר לפיד: אתה רוצה – שב, אני אסביר לך מה זה "אצלי בבית".

יאיר לפיד: אני הייתי במתחם ביג באשדוד.

יאיר לפיד: אין חרדי אחד, אחד, בטווח של 2 קילומטר.

יאיר לפיד: מי אתה שתגיד להם אם מותר להם או אסור להם לפתוח חנויות?

יאיר לפיד: מי אתה שתגיד להם?

קריאה: הדמוקרטיה – – –

אורי מקלב: – – –

יאיר לפיד: אתם תיאלצו להתרגל לעובדה שאתם לא מפחידים אותנו.

יאיר לפיד: אבל הטענה היא לא נגדך, חבר הכנסת גפני.

יאיר לפיד: אתה, יש לך אידיאולוגיה, ואתה מנסה לקדם אותה.

יאיר לפיד: חבר הכנסת מקלב, זה לגיטימי לנסות לקדם אידיאולוגיה בבית הזה.

יאיר לפיד: הטענה היא לראש הממשלה נתניהו, שנכנע, ונכנע, ונכנע.

יאיר לפיד: כניעתו – אומנותו.

יאיר לפיד: נכנע בכסף – אנחנו רואים את שיאי התקציבים שהם מקבלים עכשיו; נכנע בלימודי הליבה – 50% מתלמידי כיתות א' במדינת ישראל השנה הם בחינוך החרדי או בחינוך הערבי.

יאיר לפיד: אין לנו כמובן דבר וחצי דבר, חלילה, לא נגד אלה ולא נגד אלה, אבל זה אומר שלא יראו דגל, לא יראו המנון, וחלק גדול מהם לא יקבלו ארגז כלים לשוק העבודה ולא יוכלו לפרנס את עצמם.

יאיר לפיד: ואם הם לא יוכלו לפרנס את עצמם, מי יפרנס אותם?

יאיר לפיד: זו לא שאלה מתגרה; זו שאלה אמיתית, עובדתית: אם הם לא יוכלו לפרנס את עצמם, מי יפרנס אותם?

יאיר לפיד: וממשלת ישראל לא נותנת לזה תשובה, מפני שמה שמעניין אותה זה לא עתידה של מדינת ישראל, זה לא עתיד הילדים שלנו, אלא רק הפוליטיקה של הרגע.

יאיר לפיד: הממשלה הזאת נכנעה בעבודות הרכבת; נכנעה לפני דקה בנישואים וגירושים.

יאיר לפיד: בכל פעם שעובר איזשהו עסקן חרדי ליד ראש הממשלה, ראש הממשלה, דבר ראשון שהוא עושה זה להיכנע לו.

יאיר לפיד: כמעט כבר לא משנה מה הם מבקשים.

יאיר לפיד: ועכשיו, כמובן, הם נכנעים גם בגיוס, שוב.

יאיר לפיד: אני כבר לא בטוח שאני יודע לספור איזה מספר כניעה זה.

יאיר לפיד: ניסינו להיות איתכם בסדר.

יאיר לפיד: ניסינו לבוא אליכם בטוב, נגד האינטרס הפוליטי שלנו.

יאיר לפיד: הצבענו איתכם בקריאה ראשונה על חוק הגיוס, כי אמרנו: אחים לפני פוליטיקה; הצורך לרפא את הפצע הזה בליבה של החברה הישראלית חשוב יותר מהישגים פוליטיים מיידים.

יאיר לפיד: מייד, תוך רגע, ניסיתם לרמות – מייד הבטחתם לחרדים שהם יקבלו פיצוי ושיפוי וכסף מתחת לשולחן תמורת הסנקציות הכלכליות.

יאיר לפיד: מייד קומבינה.

יאיר לפיד: לא הצלחתם אפילו לחכות לקריאה שנייה ושלישית לפני שתתחילו עם הקומבינה.

יאיר לפיד: מייד הלכתם ומצאתם דרך להעביר כסף בקומבינה מתחת לשולחן.

יאיר לפיד: ועכשיו אומרים: לא, זה לא נכון.

יאיר לפיד: אם זה לא נכון, שיעלה הנה נתניהו ויגיד בקולו, כי הוא זה שסוגר את העסקאות האלה.

יאיר לפיד: שיגיד בקולו: לא תהיה קומבינה; לא יהיה פיצוי על השתמטות מצה"ל.

יאיר לפיד: יש התחייבות שלטונית שאף אחד לא יקבל אגורה מתחת לשולחן תמורת זה שהוא משתמט מצה"ל.

יאיר לפיד: ואז אין שום בעיה, כי אם לא תעשו את זה, אנחנו פשוט נחכה לכנסת הבאה ונעביר את חוק הגיוס המקורי שהעברנו בכנסת הקודמת.

יאיר לפיד: אגב, עברו רק כמה שעות מהרגע שהעליתי את הבקשה הפשוטה הזאת, הדרישה הפשוטה הזאת, שראש הממשלה, בקולו יגיד: לא, אנחנו לא מרמים, עד שהם הלכו לבג"ץ לבקש דחייה נוספת.

יאיר לפיד: אתם גם צריכים לקרוא את הבקשה הזאת לבג"ץ.

יאיר לפיד: הם אומרים: תקופה פוליטית רגישה.

יאיר לפיד: אני לא רואה שזאת תקופה פוליטית רגישה כשמדובר ב"חוק גדעון סער" – אז אין לכם בעיה לבוא עם החלטות פוליטיות וחוקים פוליטיים.

יאיר לפיד: אז אסור לתת לכם את הדחייה הזאת, כי זה עוד ניסיון לרמות, ועוד ניסיון להיכנע, ועוד ניסיון לעשות פוליטיקה על חשבון הציבור הישראלי, על חשבון הכסף שלו, על חשבון הילדים שלו, על חשבון המתגייסים לצה"ל.

יאיר לפיד: ראש הממשלה רק קיבל את הז'קט של שר הביטחון ומייד נסע, התיישב בבקו"ם ליד מתגייסים ואכל איתם ארוחת צוהריים.

יאיר לפיד: הג'וב שלך זה לא לאכול איתם צוהריים; הג'וב שלך זה לדאוג לזה שכולם יתגייסו לצה"ל, וכולם ילכו לשירות לאומי, וכולם ישרתו את מולדתם אותו הדבר.

יאיר לפיד: מפני שזה העיקרון הדמוקרטי הגדול: לכולם יש את אותן זכויות ולכולם יש גם את אותן חובות.

יאיר לפיד: זה לא אמור להיות כפוף לצרכים הפוליטיים המיידיים.

יאיר לפיד: זה הדבר שנמצא מעל לכול, חוץ מאשר בממשלה הזאת, הממשלה הנכנעת ביותר בתולדות ישראל.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5450/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כאמור, יש הצעות שהוצמדו.

טלי פלוסקוב: עכשיו אני מזמינה את חבר הכנסת מוסי רז לנמק את הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ח–2018 – הצעת חוק של חבר הכנסת מוסי רז וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אדוני, לרשותך עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני כמעט שנה עברה פה הצעת חוק המרכולים והפכה לחוק.

מוסי רז: אז הייתה ממשלה יציבה, והיא נאלצה לשלם מחיר על מנת להחזיק את החרדים והדתיים בממשלה – מחיר כבד שמשלמים אותו כל אזרחי ישראל.

מוסי רז: הובטח לנו אז ששר הפנים לא בהכרח יפסול כל חוק עזר מקומי, והוא יפעיל את שיקול דעתו.

מוסי רז: מאז, לפי הנתונים של "ישראל חופשית", שהלכו ובדקו – וכל הכבוד להם שהם קיימים וכל הכבוד להם שהם בדקו – בשש ערים מרכזיות במדינת ישראל התקבלה חקיקת עזר, ושר הפנים מסרב לאשר אותה.

מוסי רז: זה לא מפתיע; בגלל זה בחרו בו, בשר הפנים.

מוסי רז: מה שמפתיע אותי זה שעכשיו, כמה ימים לפני שאנחנו הולכים לפזר את הכנסת וללכת לבחירות, כמה ימים לפני שהממשלה הזאת מתפרקת, עדיין יושבים פה חברי כנסת שהם קונים בשבת, שבני משפחתם קונים בשבת, שחבריהם ומצביעיהם קונים בשבת, אבל הם נכנעים למיעוט בממשלה שמכריח, וכופה עלינו את הדברים הללו; למיעוט שבממשלה שבעצם אומר: בתל אביב כבר פתחו, לא נורא, אבל שלא יפתחו בכל מקום אחר בארץ; למיעוט בממשלה שאומר: זה בשם הדת שלנו.

מוסי רז: ואני מבין את גפני ואני מבין את דרעי, אבל אני לא מבין אתכם – אני לא מבין אותך, השר לוין; אני לא מבין אותך, השר גלנט; אני לא מבין אותך, דוד ביטן.

מוסי רז: אני לא מבין אתכם.

מוסי רז: למה אתם צריכים?

מוסי רז: הרי ממילא הממשלה שלכם מתפרקת.

מוסי רז: מילא לפני שנה זה היה ברור שכל העסק הזה הולך להתפרק, אבל עכשיו, אחרי שאתם יודעים שאין עוד תוחלת לדבר הזה?

מוסי רז: הבטחתם ששר הפנים – הוא אמר, הוא עמד פה ואמר:

מוסי רז: אני אדון בכל מקרה לגופו.

מוסי רז: אנחנו לא מבקשים שיפתחו מרכול במאה שערים; לא מבקשים שיפתחו מרכול בבני ברק; לא מבקשים בכל מקום בארץ.

מוסי רז: במקומות שהרשות המקומית החליטה שזה בסדר, בחוק עזר – באותם מקומות אנחנו מבקשים שתהיה לה הסמכות לעשות את זה, ולא שר אחד, שהוא יכול להיות דתי, יכול להיות חרדי, יכול להיות חילוני – הוא כל פעם מתחלף – הוא שיקבע לכל מקום ומקום בארץ.

מוסי רז: אתה, השר לוין, התגאית בצדק בזה שהשנה אנחנו מתקרבים ל-4 מיליון תיירים.

מוסי רז: איפה יקנו התיירים האלה?

מוסי רז: מה, אתה עוד עדכנת אותם לפני זה שבשבת הכול סגור – אין להם איפה לקנות, אין להם איפה לשתות ואין להם איפה לאכול?

מוסי רז: איפה יקנו 9 מיליון אזרחי ישראל?

מוסי רז: אל תחזירו אותנו 40 שנה אחורה.

מוסי רז: זה הזמן, עכשיו, כשאתם יודעים שבין כה הממשלה שלכם מתפרקת, להעביר את התיקון לחוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5480/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: ההצעה השלישית – הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת סאלח סעד וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: תנמק חברת הכנסת לאה פדידה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, גם לרשותך עד שלוש דקות.

לאה פדידה: חבריי חברי הכנסת, היושבת-ראש, זו הזדמנות לתקן את העוול שלקחתם את השבת, ניכסתם אותה והפכתם אותה למחלוקת.

לאה פדידה: אין אף אחד שלא אוהב את השבת.

לאה פדידה: כן.

לאה פדידה: אנחנו בשבת רוצים לנוח, רוצים ללכת לבית קפה; אתם רוצים בשבת ללכת לבית כנסת.

לאה פדידה: וזה בסדר.

לאה פדידה: כל רשות מקומית, תושביה צריכים לקבוע את אופי השבת.

לאה פדידה: לא לחינם הם בחרו את ראש העיר, את חברי וחברות מועצת העיר, והם צריכים לקבוע את אופי השבת.

לאה פדידה: במקום שבו אני גרה, ביקנעם, לא פותחים מקומות בשבת, כי כך החליטה מועצת העיר.

לאה פדידה: ברמת ישי, לידי, כן פותחים מקומות בשבת, כי כך החליטה מועצת העיר, וזה משקף את צביון העיר.

לאה פדידה: אבל, חברי הכנסת, אם אני, מהאופוזיציה, לא מספיקה לכם לשכנע אתכם, בואו ואקריא לכם מהנאום של חברת קואליציה: אני חושבת שזה חוק גרוע.

לאה פדידה: זה נוגד את העקרונות של הליכוד.

לאה פדידה: חוק המרכולים הוא חוק של ש"ס, מפלגה שבקושי עוברת את אחוז החסימה.

לאה פדידה: אנחנו לא יכולים להעביר חוק כזה – היא צועקת.

לאה פדידה: אם נעביר אותו, ניפגש עם ציבור הבוחרים שלנו, שהוא ציבור מסורתי, אוהב ללכת לבית כנסת, ואחר הצוהריים – לבית קפה.

לאה פדידה: מי זו חברת הכנסת שטוענת שזה נוגד את ערכי הליכוד?

לאה פדידה: ממי קראתי עכשיו?

לאה פדידה: מהנאום של מי?

לאה פדידה: כן, מהנאום של חברת הכנסת שרן השכל כאן, על הבמה.

לאה פדידה: אני פונה אלייך היום: האם תהיי נאמנה לדברייך?

לאה פדידה: האם תהיי נאמנה לעקרונות הליכוד?

לאה פדידה: האם אתם, חברי הכנסת של הליכוד, תחזירו לעצמכם סוף-סוף את הכבוד?

לאה פדידה: זאת לא המפלגה שהציבור האזרחים בחר.

לאה פדידה: זה הזמן לתקן את העוול.

לאה פדידה: השבת היא לא שלכם.

לאה פדידה: מימי הגן אנחנו שרים את השיר הזה: "מי אוהב את השבת?

לאה פדידה: "

איילת נחמיאס ורבין: "מי אוהב את השבת?

איילת נחמיאס ורבין: אימא ואבא.

איילת נחמיאס ורבין: מי אוהב את השבת?

איילת נחמיאס ורבין: "

לאה פדידה: כן.

לאה פדידה: אימא ואבא, אני אתה ואת.

לאה פדידה: כל העולם כולו אוהב את השבת.

לאה פדידה: אל תהפכו את השבת למחלוקת.

לאה פדידה: כן, לידי יש בית כנסת, ואני נהנית לשמוע את הזמירות; נהנית לחכות לאבא שלי שיצא מבית הכנסת, לשבת איתו בארוחת יום שישי.

לאה פדידה: אבל אחרי זה ילדיי יוצאים לבית קפה.

לאה פדידה: ומה רע בזה?

לאה פדידה: מה רע?

לאה פדידה: ומוסיפה חברת הכנסת: אם תיפלו לסחטנות, תאבדו מנדטים, תאבדו את המצביעים שלנו – מהנאום שלה; כאילו אני כתבתי את זה.

לאה פדידה: והיא עוד מוסיפה ואומרת: תנו לנבחרת של מועצת העיר להחליט.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

לאה פדידה: אז תקשיבו: תחזרו למקורות.

לאה פדידה: זו ההזדמנות שלכם לתקן את זה.

לאה פדידה: בואו נחזיר את השבת לעם.

לאה פדידה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת לאה פדידה.

טלי פלוסקוב: ישיב במשולב סגן שר הפנים משולם נהרי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, ביום 9 בינואר 2018 התקבל בכנסת החוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (חוקי עזר בעניין פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ח–2018.

משולם נהרי: החוק קובע כי חוקי עזר עירוניים בעניין פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה לא יפורסמו ברשומות אלא לאחר ששר הפנים נתן את הסכמתו לחוק העזר.

משולם נהרי: כמו כן החוק קובע כי השר לא ייתן את הסכמתו לחוק העזר אלא אם כן מדובר בפתיחתם של עסקים אשר נועדו לספק צרכים אשר לדעתו של השר הם צריכים חיוניים.

משולם נהרי: מטרת הצעת החוק של המציעים היא לבטל את תיקון החקיקה שהיה לפני שנה.

משולם נהרי: חבריי חברי הכנסת, וחבר הכנסת יאיר לפיד, ידוע האמרה: יותר משישראל שמרו על השבת השבת שמרה על ישראל.

משולם נהרי: הוגי הדעות בכל הדורות הרחיבו והפליגו בתולדות מעלת הערך החברתי והסוציאלי של יום השבת כיום מנוחה.

משולם נהרי: חוק המרכולים קיבע את הסטטוס קוו הנוהג בענייני מסחר בפרהסיה בשבת.

משולם נהרי: הוא גם משמר את האיזון המתבקש בין סמכויות השלטון המקומי לסמכויות השלטון המרכזי, כפי המצב שהיה נוהג טרם ההכרעה בבג"ץ ברמר.

משולם נהרי: החוק אינו פוגע, חלילה, ואין כוונתו לפגוע בשיקול הדעת של השלטון המקומי בבואו לקבל החלטה על חקיקת חוק עזר, אולם מבקש הוא ליתן משקל מהותי לשיקול הדעת הקבוע ממילא בחקיקה של השלטון המרכזי, אשר יבחן, בין היתר, השלכות רוחב של חוק העזר ברשות המקומית.

משולם נהרי: משמעות פתיחת המסחר בשבת עבור ציבור העובדים קשי היום הינה הרת אסון – תהליך אשר לא נדע מה תהיינה השלכותיו בעוד כמה שנים.

משולם נהרי: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה מפריע לו להקשיב.

אחמד טיבי: – – –

משולם נהרי: שוו בנפשכם כי עובד במדינת היהודים עלול שלא להתקבל למקום עבודה מכיוון שהינו מבקש לנוח ביום השבת.

משולם נהרי: אני רוצה להזכיר לכולם את דבריו – –

יאיר לפיד: – – – את זה.

משולם נהרי: – – חוצבי הלהבות של ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, זיכרונו לברכה, שתיאר את הישראלי המסב ליד שולחן השבת כמו מלך ואת הנמל בסלוניקי, אשר היה סגור ביום השבת כאות כבוד והערכה לעובדיו היהודים.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יצא לי להשתתף בכנס של מסע שורשים, שהשתתפו בו כ-300 בני נוער מחבר המדינות, מבתי ספר יהודיים, בתוכנית חפציב"ה, שאני מלווה אותה כבר רבות בשנים.

משולם נהרי: בכנס הופיע יושב-ראש הסוכנות היהודית דאז מר נתן שרנסקי.

משולם נהרי: איזה רעש יש.

משולם נהרי: מר שרנסקי התכבד לשאת דברים, והוא בחר דווקא לספר על התקופה של מסך הברזל, כאשר בהיחבא, תוך סכנה ממשית לחייהם, עשו כל אשר לאל ידם כדי לקיים את השבתות ומועדי ישראל.

משולם נהרי: הוא הוסיף ואמר כי הם שמרו על שבת ומועדי ישראל.

משולם נהרי: חבר הכנסת לפיד, אני מספר על המפגש שהיה במסע שורשים, של 300 בני נוער שבאו לישראל, להכיר את ישראל, מחבר המדינות.

משולם נהרי: אני מלווה את הפרויקט כבר הרבה שנים, עוד מתקופת עבודתי במשרד החינוך.

משולם נהרי: הופיע שם מר נתן שרנסקי, יושב-ראש הסוכנות לשעבר.

משולם נהרי: הוא התכבד לשאת דברים, וכך הוא אמר – הוא בחר לספר על התקופה של מסך הברזל, ואמר: בהיחבא, תוך סכנה ממשית לחייהם, הם עשו כל אשר לאל ידם כדי לקיים את השבתות ומועדי ישראל.

משולם נהרי: והוא הוסיף ואמר כי שמרו על שבתות ומועדי ישראל במסירות נפש מאחר שהבינו שאלה הם השורשים היהודיים שלהם, ואלה רק השורשים שיעזרו להם לעמוד בפני כל רוח שתנסה לעקור אותם – אלה דבריו.

משולם נהרי: וככל שהשורשים עמוקים יותר, כך יוכלו לעמוד בפני רוחות חזקות.

משולם נהרי: הם, בגלות, הבינו שזה סוד קיומו של העם היהודי, ולא רק הם אלא כל היהודים שבגלות מבינים שזה סוד קיומנו.

משולם נהרי: בבית הזה, חברי הכנסת, נשמעו כל מיני אמירות: מלחמה, שנאה, כפייה; כל מיני אמירות: מדוע אתם כופים עלינו?

משולם נהרי: דיברו על פגיעה, אחרים אמרו בזמנו שהחוק הוא מושחת, וכל אחד לפי צחות לשונו בחר לתאר את מה שהוא חש, את מה שהוא מבין ואת מה שהוא מרגיש, אבל המשותף לדברים אלה הוא שלא כולם מבינים את מהות החוק.

משולם נהרי: אשוב ואדגיש.

משולם נהרי: חברי הכנסת, אשוב ואדגיש כי אלמלא בג"ץ אמר את דברו, לא היה צורך בחוק הזה – הכוונה לתיקון שהיה.

משולם נהרי: מדובר בסטטוס קוו, ורוצים שהוא ימשיך להיות כפי שהיה, מפני שזה הדבר היחיד שמאפשר לנו לחיות יחד ובשלום.

משולם נהרי: זה מוותר לזה וזה מוותר לזה – זה עניינו של הסטטוס קוו.

משולם נהרי: אין כאן פגיעה, אין כאן כפייה, אין כאן מלחמה, אין כאן חרמות, אין כאן קונמות, אין פה שום דבר.

משולם נהרי: מה שהיה הוא שיהיה, רק שהסטטוס קוו יהיה מוגן וימשיך לאפשר לנו לחיות יחד ולא זה נגד זה.

משולם נהרי: זו הייתה המטרה, וחשוב מאוד שכך ייראו פני הדברים.

משולם נהרי: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת לפיד, ואני אומר את זה בכנות: אין פה כפייה.

משולם נהרי: אף אחד לא מתכוון לכפייה.

משולם נהרי: אף אחד לא מתכוון לפגוע.

משולם נהרי: לא בכל דבר צריך להסתכל לגופו של אדם, חבר בני אדם או מפלגה, אלא צריך וחובה להסתכל על הדברים לגופו של עניין.

משולם נהרי: ואני רוצה לסיים – בימים ההם בזמן הזה.

משולם נהרי: בימים אלה, בשבוע הבא, אנו בעזרת השם נחוג את חג החנוכה.

משולם נהרי: בואו נזכור מה הייתה המטרה של היוונים: מטרתם הייתה לעקור את יהדותנו, לא את גופנו.

משולם נהרי: הם באו לכאורה בדברים הגיוניים, הם באו במתק שפתיים: אנו דואגים לכם, אנו רוצים בטובתכם, אנו רוצים שתהיה לכם רווחה, אנו רוצים לעזור לכם, אבל מטרתם האמיתית הייתה לעקור את היהדות.

משולם נהרי: דווקא בימים האלה, כשאנחנו מפיצים את אור היהדות, ראוי שגם נעגן את השבת, שהיא יסוד קיומנו.

משולם נהרי: תודה, ואני מבקש להצביע נגד הצעת החוק.

משולם נהרי: תודה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כמובן, חבר הכנסת יאיר לפיד, עד שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יאיר לפיד: סגן השר נהרי, יש דבר אחד שאני דווקא מסכים איתך עליו.

יאיר לפיד: אכן, השבת שומרת על עם ישראל, אבל אני לא אשמור על השבת שלך, ואתה, אל תשמור על השבת שלי – –

משולם נהרי: – – –

יאיר לפיד: – – ואני לא אגיד לך איך לשמור שבת, ואתה, אל תגיד לי איך לשמור שבת – –

משולם נהרי: – – –

יאיר לפיד: – – ואני לא אבוא לשכונה שלך ואגיד לך מה צריך לקרות בה בשבת, ואתה, אל תבוא לבית שלי ותגיד לי איך צריכה להיראות השבת אצלי בבית או בביג באשדוד או בנתניה או בראשון לציון.

משולם נהרי: לא הזמנת אותי הביתה – – –

יאיר לפיד: אתה מוזמן כל שבת.

יאיר לפיד: תבוא, תעשה אצלי שבת, סגן השר נהרי.

יאיר לפיד: אין שום בעיה.

משולם נהרי: – – –

יאיר לפיד: אבל אתה באמת לא הבעיה.

יאיר לפיד: הבעיה היא ראש הממשלה, שנכנע לכם כל פעם שאתם עוברים לידו.

משולם נהרי: הוא עושה את זה – – –

יאיר לפיד: כל פעם שאתם עוברים לידו.

יאיר לפיד: גיוס, לימודי ליבה, מרכולים – כל פעם שהוא רואה אחד מכם, בין שהוא הציב בפניו דרישה ובין שלא, הוא מייד נכנע.

יאיר לפיד: כניעתו – אומנותו.

יאיר לפיד: כניעתו – אומנותו.

יאיר לפיד: אתה לא הבעיה.

יאיר לפיד: אתה לא מבין את העיקרון שאומר שאני אשמור על השבת כמו שאני מבין ואתה תשמור על השבת כמו שאתה מבין?

יאיר לפיד: זה הבסיס של כל חברה אנושית.

יאיר לפיד: היית רוצה להפך – שתעלה ממשלה אחרת – ותאמין לי, תעלה ממשלה אחרת – שתבוא ותחליט איך נראית השבת אצלך בבית?

משולם נהרי: – – – אנחנו צריכים לחיות – – –

יאיר לפיד: ברור שלא.

יאיר לפיד: אז אני אומר: צריך לחיות פה ביחד, והדרך לחיות פה ביחד, סגן השר נהרי, זה שאתה תשמור את השבת כמו שאתה מבין ואני אתנהל בשבת שלי כמו שאני מבין.

משולם נהרי: – – –

יאיר לפיד: ואני מציע שאף אחד מאיתנו לא ינסה לחלק הוראות לשני, לא על מה זו שבת ולא על מה זו יהדות ולא על איך צריכה להיראות מדינת ישראל.

יאיר לפיד: אבל אני אומר לך שוב: אתה עושה את הדבר הנכון מבחינתך – אתה נאבק על אידיאולוגיה שאתה מאמין בה.

יאיר לפיד: ראש הממשלה, לעומתך, נאבק על אידיאולוגיה שהוא לא מאמין בה, סתם מפני שזה נוח לו פוליטית.

יאיר לפיד: ואני הרבה יותר יכול להעריך מישהו שנאבק על אידיאולוגיה שהוא מאמין בה לעומת מישהו שאין לו שום אידיאולוגיה משום סוג שהוא חוץ מלשמור על הכיסא שלו, על ההישרדות הפוליטית שלו ועל הזכות לשבת פה במליאה ולהעמיד פנים שהוא קורא ספרים.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: הוגשה בקשה להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: לפני ההצבעה, רבותיי – רגע, חבר הכנסת מוסי רז, אתה מעוניין – –

מוסי רז: – – –

טלי פלוסקוב: – – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: גם לרשותך עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: כאמור, הוגשה בקשה להצבעה שמית על הצעת החוק של יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עד שלוש דקות.

מוסי רז: חברות וחברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אני מקווה שהספר מעניין.

מוסי רז: אני בטוח שהוא מעניין.

מוסי רז: האם אתה יכול, עם יד על הלב, להגיד לי שילדיך לא קונים בשבת?

מוסי רז: האם כל שרי הממשלה יכולים להגיד לי שהם וילדיהם לא קונים בשבת?

מוסי רז: מי ידאג להם – האופוזיציה, כשאתם תפעלו נגדם?

מוסי רז: עלה לכאן סגן השר ואמר שחוק המרכולים הוא בעצם שימור של הסטטוס קוו.

מוסי רז: איזו אמירה לא נכונה ושקרית.

מוסי רז: שימור של הסטטוס קוו?

מוסי רז: הפסקת פתיחה של דברים זה שימור של הסטטוס קוו?

מוסי רז: זה כמו שיעלה מישהו ויציע שלא יפתחו יותר בתי כנסת בישראל, לא יפתחו יותר ישיבות, לא יפתחו יותר בתי ספר דתיים, ויגיד: זה שימור של הסטטוס קוו.

מוסי רז: איזו אמירה שקרית.

מוסי רז: זה בדיוק הפוך משימורו של הסטטוס קוו.

מוסי רז: אבל אין לי טענות לסגן השר נהרי – הוא מייצג את בוחריו.

מוסי רז: אתה, ראש הממשלה, לא מייצג את בוחריך; אתם בסיעת כולנו ובסיעת הליכוד לא מייצגים את בוחריכם.

מוסי רז: הם זוכרים את הדברים האלה.

מוסי רז: לא יכול להיות שאת המאבק למען אזרחי ישראל יעשו רק באופוזיציה, בזמן שהממשלה – –

חיים כץ: – – –

מוסי רז: – – תיכנע פעם אחר פעם לסחטנות מצד דתי וחרדי.

מוסי רז: כן, השר חיים כץ, בינינו, אתה יודע, אם הייתה הצבעה חשאית היית מצביע איתי.

מוסי רז: אתה יודע את זה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: ממש לא.

מוסי רז: אני בטוח בזה.

מוסי רז: לא ממש?

מוסי רז: אני בטוח שכן.

חיים כץ: – – – לים ואני אתן להוא לקנות – – –

מוסי רז: בסדר גמור.

חיים כץ: זה פתוח מכל הכיוונים.

מוסי רז: אני לא מציע לפתוח שום דבר בעיר דתית, בשכונה חרדית, במקום שבו הרוב הגדול לא רוצה את זה, אבל אנחנו מדברים כאן כרגע על שש עיריות שהעבירו חוקי עזר, ועל שר הפנים, שהבטיח בדיון שהיה פה, הבטיח שהוא ישקול כל מקרה לגופו – ערים חילוניות, ערי תיירות.

מוסי רז: הדבר הזה הורס את התיירות, הורס את מרקם החיים העדין שלנו פה.

מוסי רז: ובאמת, אני חושב, ממילא הולכים לבחירות.

מוסי רז: הצביעו לפי מצפונכם.

מוסי רז: תאמינו לי, זה יהיה יותר נכון.

מוסי רז: נבטל את החוק הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת לאה פדידה, האם את מעוניינת?

לאה פדידה: – – –

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה הראשונה, והיא תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: ההצבעה על הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ח – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: כרגע אנחנו מצביעים על הצעת החוק של יאיר לפיד, וההצבעה היא שמית, על פי בקשתה של המציעה וכל האופוזיציה.

יוסי יונה: טלי, טלי, טלי, אני רוצה לדבר.

יוסי יונה: מה האפשרות?

טלי פלוסקוב: אין אפשרות לדבר.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני מבקשת לשמור שקט באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד משה מזרחי – בעד מרב מיכאלי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד דן סידה – נגד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – בעד לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – בעד

ישראל אייכלר: המזכירה תקריא את שמות כל האנשים שלא היו פה – כל חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי לבני – בעד מיקי לוי – בעד סאלח סעד – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת טלי פלוסקוב – נגד עמיר פרץ – בעד

ישראל אייכלר: האם יש מישהו במליאה שרוצה להצביע ועדיין לא הצביע?

ישראל אייכלר: אין, אז תמה ההצבעה.

ישראל אייכלר: אני מחכה לתוצאות.

ישראל אייכלר: אפשר לבקש שקט במליאה?

ישראל אייכלר: רבותיי, אתם מאוד סקרנים לדעת את התוצאה.

ישראל אייכלר: 52 בעד, 57 נגד.

ישראל אייכלר: הצעת החוק של יאיר לפיד הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו הולכים להצבעה רגילה?

ישראל אייכלר: הצבעה רגילה?

ישראל אייכלר: אנחנו עכשיו נצביע הצבעה רגילה, אלקטרונית, על הצעת החוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות של חבר הכנסת מוסי רז.

ישראל אייכלר: להצביע.

ישראל אייכלר: נא להצביע, בבקשה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק –56 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: אז אני מקריא את התוצאה, בבקשה.

ישראל אייכלר: 54 בעד, 57 נגד, בתוספת טלי פלוסקוב, כולל את טלי פלוסקוב.

ישראל אייכלר: ולכן, ההצעה של מוסי רז הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגש בבקשה להצבעה השלישית על אותה הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות, של חבר הכנסת סאלח סעד, שנימקה חברת הכנסת פדידה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק –56 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 54 בעד ו-56 נגד – ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: זאת התוצאה.

ישראל אייכלר: הצעת החוק לא התקבלה.

ישראל אייכלר: שלוש הצעות החוק לא התקבלו.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה, שהיא הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה.

מכלוף מיקי זוהר: אייכלר, אפשר להקריא רגע?

ישראל אייכלר: קודם הודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת, ללא הצבעה.

ישראל אייכלר: זו הודעה ללא הצבעה, אבל מייד אחרי זה – עכשיו יושב-ראש ועדת הכנסת יביא הודעה של ועדת הכנסת ללא הצבעה.

ישראל אייכלר: אחר כך תהיה מייד תשובה והצבעה על הצעת החוק הבאה.

): אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להודיע – חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע כי בוועדת הכלכלה, במקום חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי יכהן חבר הכנסת דוד ביטן.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה מהיום, לפי סעיף 117 לתקנון הכנסת, על העברת הצעות חוק מוועדת הכלכלה לדיון בוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת המדע והטכנולוגיה לשם הכנתן לקריאה ראשונה, כדלקמן: הצעת חוק התקשורת (תיקון – חובת סינון אתרים פוגעניים), התשע"ו–2016; 2.

): הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – סינון אתרי הימורים ותכנים המציגים דברי תועבה באינטרנט), התשע"ז–2016.

): להלן הרכב הוועדה המשותפת: הוועדה תהיה בת שמונה חברים, ארבעה מכל ועדה, בראשות ועדת הכנסת.

): מטעם ועדת הכנסת: אני, מיקי זוהר, היושב-ראש, שולי מועלם-רפאלי, אברהם נגוסה ורויטל סויד; מטעם ועדת המדע והטכנולוגיה: חברי הכנסת אורי מקלב, יואב קיש, חיים ילין ואורלי לוי אבקסיס.

): תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ישראל אייכלר: עכשיו אין הצבעה.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/462/20; דברי הכנסת, מושב שני, חוב' י"ח, ישיבה 101, עמ' 10135.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: עכשיו ישיב השר חיים כץ על הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה, ומייד אחרי תשובתו תהיה הצבעה.

ישראל אייכלר: על זה לא מצביעים – רק על מה שיציע השר, מה שישיב השר, על זה נצביע מייד.

יואל חסון: רגע, השר כבר נתן תשובה.

יואל חסון: הוא לא אמור לעלות.

חיים כץ: לא נתן תשובה.

חיים כץ: אתה רוצה להצביע?

ישראל אייכלר: אצלי כתוב: תשובה והצבעה.

חיים כץ: אני לא חייב לענות, בוא, יואל, אם אתה לא רוצה שאני אענה אז לא אענה.

ציפי לבני: תתקדם, נו.

ציפי לבני: תתחיל, חיים.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה התנגדה להצעת החוק הזאת כיוון שלשינוי המוצע עשויות להיות השפעות כלכליות מרחיקות לכת, וצריך לחשוב על זה יותר.

חיים כץ: זה שינוי מהותי בליבת העבודה של מדינת ישראל ושינוי במערכת יחסי העבודה.

חיים כץ: לכן, אני חושב שצריך להצביע נגד.

חיים כץ: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים מייד להצבעה על הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה.

ישראל אייכלר: יש לו זכות להגיב?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אז לדב חנין יש זכות להגיב.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

ציפי לבני: דב, בשביל מה?

דב חנין: זה חוק עקרוני, מה לעשות?

דב חנין: זה חוק עקרוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, קיצור שבוע העבודה הוא מהלך נכון מכל הבחינות.

דב חנין: הוא נכון חברתית – כי מגיע לנו גם להיות עם הילדים שלנו, ועם הנכדים שלנו.

דב חנין: הוא נכון כלכלית – כי קיצור שבוע העבודה, המשמעות שלו היא פריון העבודה.

דב חנין: המחקרים בעולם מעידים שכשאנשים עובדים יותר שעות, הפריון שלהם מצטמצם.

דב חנין: לכן – – –

חיים כץ: אז למה אתה משאיר אותנו פה כל הלילה כמו אני לא יודע מה?

דב חנין: לכן אני אומר לך, אדוני השר – –

קריאות: – – –

דב חנין: – – אנחנו יכולים להראות הרבה דוגמאות בעניין הזה.

דב חנין: מדינות עם שבוע עבודה קצר הן מדינות שבהן העבודה יעילה יותר, הפריון גדול יותר, לאנשים יהיה יותר זמן פנוי, גם לקרוא ספרים – כמו שעושה עכשיו ראש הממשלה – אנשים יכולים לעשות את זה בזמנם הפנוי.

דב חנין: ולכן – –

בנימין נתניהו: – – –

דב חנין: – – המהלך הזה הוא מהלך נכון.

דב חנין: כאשר אנשים עובדים שעות רבות מדי, הם לא יכולים להתרכז בעבודה.

דב חנין: המוח שלהם לא יכול לעבוד אפקטיבית.

דב חנין: על כל הדברים האלה יש מחקרים.

דב חנין: לכן אני מציע, עמיתיי חברי הכנסת: נצטרף גם אנחנו למגמה שקיימת היום בעולם.

דב חנין: העובד הישראלי עובד בממוצע הרבה יותר שעות, עובד הרבה יותר ימים מאשר עובדים במדינות אחרות.

דב חנין: לכן, גם חברתית, גם כלכלית, המהלך הנכון הוא להתחיל לקצר את שבוע העבודה, ולהתחיל לעשות את זה היום.

דב חנין: אני קורא לכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על חוק שעות עבודה ומנוחה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 59 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את , לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 43 בעד, 59 נגד.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4540/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/3730/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: ואנחנו עוברים עכשיו, שימו לב, לשתי הצעות חוק אותו דבר: חוק הביטוח הלאומי; שתי הצעות חוק מוצמדות.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איציק שמולי כבר נימק את החוק שלו, ולכן אנחנו ניגשים לדיון על הצעת חוק הביטוח הלאומי המוצמדת, של דב חנין, ויש לו שלוש דקות לעלות ולנמק.

ישראל אייכלר: אחרי זה השר ישיב, ואחרי זה תהיה הצבעה.

ישראל אייכלר: דב חנין, בבקשה, שלוש דקות.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, כדי שלא תהיה עוד פעם אי-הבנה, כדי שלא יהיה עוד פעם מצב שלא יהיה ברור על מה אנחנו מצביעים, אני אומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, צריך להצביע בעד שתי ההצעות האלה שעומדות עכשיו על סדר-יומה של הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת איציק שמולי והצעת החוק שלנו, שמדברת על העלאה משמעותית של קצבאות הזקנה.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, צריך להיות ברור: זקנים בישראל חיים בעוני.

דב חנין: קצבת הזקנה בישראל רחוקה מלהיות ריאלית, רחוקה להיות מספקת.

דב חנין: אדוני השר, אני יודע שאתה תעלה ותסביר לנו שזה עולה כסף.

דב חנין: נכון, זה עולה כסף, אבל קודם כול הכסף הזה הוא הכסף שלנו, הכסף שאנחנו חוסכים כאשר אנחנו מפרישים לביטוח לאומי.

דב חנין: כאשר אנחנו מפרישים לביטוח לאומי, אנחנו מפרישים לביטוח לאומי לא כדי לכסות את הוצאות הממשלה בנושאים אחרים אלא כדי שתהיה לנו בין היתר קצבת זקנה אמיתית, הוגנת, שתאפשר גם לקשישים במדינת ישראל לחיות ולהתפרנס בכבוד.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתיי חברי הקואליציה: יכול להיות, יכול להיות שגם הפעם אתם תצליחו להפיל את הצעות החוק האלה, אבל בסופו של דבר הדבר הזה יקרה, כמו שקצבאות הנכות עלו אחרי שפעם אחר פעם אחר פעם הפלתם את הצעת החוק בעניין קצבאות הנכות.

דב חנין: בסופו של דבר הן עברו וקצבאות הנכות עלו.

דב חנין: את אותו מהלך צריך לעשות גם ביחס לקשישים.

דב חנין: גם לקשישים במדינת ישראל מגיע לחיות בכבוד.

דב חנין: גם להם מגיע לבלות בצורה ראויה, בצורה מכובדת, את שנותיהם האחרונות.

דב חנין: גם להם מגיע לא להישען על הילדים שלהם ולהיות מסוגלים לממן לעצמם תרופות או את מוצרי המזון הבסיסיים ביותר.

דב חנין: לכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני קורא לכולם להצביע בעד שתי הצעות החוק.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: תשובה משולבת של שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ, ואחר כך נצביע.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אוהב את הלארג'יות של דב חנין.

חיים כץ: דב, למה אתה לא קונה לכל ילד שלך מרצדס?

דב חנין: – – –

חיים כץ: קלות.

חיים כץ: תקשיב, אם היית בא לפה – – –

דב חנין: זה מרצדס?

דב חנין: אדוני השר, זה מרצדס?

חיים כץ: דב חנין, אם היית בא לפה ואומר – – –

דב חנין: – – –

חיים כץ: דב חנין, אם היית בא ואומר: יש במדינת ישראל 186,000 אזרחים ותיקים שהם מתחת לקו העוני.

חיים כץ: בוא נעלה להם את הבטחת ההכנסה ונעלה אותם מעל קו העוני, והייתי אומר:

חיים כץ: זה עולה 600 – –

דב חנין: גם את זה אתם לא מסכימים לעשות.

דב חנין: אבל גם את זה אתם לא עושים.

חיים כץ: – – והיית אומר:

חיים כץ: זה עולה 662 מיליון, נשנה את שיטת ההצמדה ולעולם לא יהיה אף אזרח ותיק מתחת לקו העוני – זו הצעת חוק ממשלתית שעומדת בפתחנו ואני מקווה שתעבור – אבל לעמוד פה בחוסר אחריות, בצורה פופוליסטית, לדבר כאילו בהפקרות.

חיים כץ: המדינה היא חופשי-חופשי – עלות של 40 מיליארד.

חיים כץ: אין לנו את זה.

חיים כץ: הלוואי והיה לנו.

חיים כץ: ולכן, אני אומר לך, בלב כואב אני אומר להצביע נגד ההצעה שלך, כי היא לא רצינית.

חיים כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: למה אתה לא הראית להם כמה עשית, אדוני השר?

טלי פלוסקוב: למה לא אמרת להם כמה עשית?

טלי פלוסקוב: אתה, בקדנציה שלך, כמה כסף כבר נתת לקשישים – למה לא אמרת להם?

טלי פלוסקוב: הם שוכחים את זה.

טלי פלוסקוב: מה זה הדברים הפופוליסטיים האלה?

טלי פלוסקוב: כמה אפשר?

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איציק שמולי מבקש להגיב.

ישראל אייכלר: יש לו זכות להגיב.

ישראל אייכלר: שלוש דקות.

סופה לנדבר: די, מה קרה לכם?

סופה לנדבר: לא מגיע – – –

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אדוני שר הרווחה, אפשר לעלות לכאן, לעלוב ולהשתלח – –

ישראל אייכלר: חברת הכנסת לנדבר, בבקשה.

איציק שמולי: – – אפשר לעלות ולדבר על הצעות חוק ללא כיסוי, להתעלם מזה שאפשר לעשות את זה בפעימות – –

ישראל אייכלר: שקט באולם, בבקשה.

איציק שמולי: – – שאפשר לעשות את זה בפעימות – אדוני, אתה תוסיף לי זמן.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: רבותיי, חבר הכנסת איציק שמולי רוצה לדבר וזכותו שאתם תקשיבו לו.

ישראל אייכלר: אם לא, אני אוסיף לו את כל הזמן שתפריעו לו.

ישראל אייכלר: בבקשה.

רויטל סויד: לקחו לו כבר.

איציק שמולי: אפשר לעלות לכאן לדבר על הצעות ללא כיסוי; להתעלם מזה שאפשר לעשות את זה בפעימות; להתעלם מזה שהמעסיקים הפרטיים מרצונם הסכימו לשים מיליארד וחצי שקל ומי שלא מוכן לתת את שלו זו הממשלה.

איציק שמולי: אפשר לדבר על זה שכל שרי הממשלה כמעט היו חתומים על הצעת חוק כזאת – שהיום הם מכנים אותה "פופוליסטית" – בכנסות קודמות; אפשר לדבר על המהפכות שאתם עושים ברווחה.

איציק שמולי: רק היום, בוועדת הכספים, חתכתם עוד פעם במשרד הבריאות, במשרד החינוך, בחיילים משוחררים.

איציק שמולי: זה אחרי הקיצוץ שעשיתם בשבוע שעבר.

איציק שמולי: אבל דבר אחד אתם לא יכולים לעשות פה היום: להרים את הראש, להסתכל ליציע, לאזרחים הוותיקים, בעיניים, ולהגיד להם, ולהתכוון לזה באמת, שאכפת לכם מהם – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אתה משקר.

טלי פלוסקוב: כמה אפשר?

איציק שמולי: – – כי האמת, האמת הפוכה לחלוטין.

איציק שמולי: עולה לכאן כבוד ראש הממשלה אחת לכמה זמן, מדבר איתנו על הסייבר, על החדשנות.

איציק שמולי: אנחנו בעד, אדוני ראש הממשלה, אבל בזמן הזה – אני מקווה שאתה מתעניין בספר – יש קשישים שאין להם כסף אפילו לאוטובוס, שמדלגים על ארוחות, שכל יום צריכים לוותר על תרופה.

טלי פלוסקוב: כמה הוא משקר לציבור?

טלי פלוסקוב: כמה אפשר לשקר לציבור?

איציק שמולי: פעם הדברים האלה, אדוני ראש הממשלה, היו מרעידים לא רק את הלבבות אלא גם את הקירות של הבית הזה.

איציק שמולי: אז מה קרה לכם?

איציק שמולי: אם הכלכלה הישראלית היא חזקה כל כך, איך זה שהם לא יודעים מזה?

איציק שמולי: איך זה שהם לא מרגישים את זה?

איציק שמולי: תוספת של שישה שקלים עלובים – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אתה משקר לציבור.

טלי פלוסקוב: כמה אפשר לשקר לציבור?

טלי פלוסקוב: כמה אפשר?

ישראל אייכלר: שקט, בבקשה.

איציק שמולי: – – זה כל מה שניתן להם תחת הממשלה הזאת.

איציק שמולי: תתביישו לכם.

איציק שמולי: זה כל מה שניתן להם.

איציק שמולי: מישהו מכם יכול היה לחיות מקצבה של 2,000 שקל?

איציק שמולי: מישהו כאן היה מוכן שההורים שלו יחיו מקצבה של 2,000 שקל?

איציק שמולי: בוודאי שלא.

טלי פלוסקוב: כמה אפשר?

טלי פלוסקוב: כמה אפשר?

איציק שמולי: וכדי להוסיף חטא על פשע, אתם גם מדברים לא רק על לא להעלות את הקצבאות, אלא גם לחתוך להם בפנסיות.

איציק שמולי: כן, זה עולה כסף, אבל זו לא רק שאלה של כסף – זו שאלה של מדיניות, של סדרי עדיפויות.

איציק שמולי: אתם בטוחים שאם פעם אחר פעם תחבקו את הקשישים בנאומים הם יוותרו על הדרישות הצודקות שלהם, אבל הנאומים שלכם לא מממנים להם את הבטן.

טלי פלוסקוב: אתה מנותק מכל מה שקורה.

טלי פלוסקוב: כמה אפשר לשקר לציבור?

טלי פלוסקוב: כמה?

קריאות: אתם רק מדברים ולא עושים כלום.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

איציק שמולי: לא, סליחה.

ישראל אייכלר: לא, אתה סיימת.

איציק שמולי: לא, אני לא סיימתי, אדוני היושב-ראש, לקחו לי – – –

ישראל אייכלר: שמולי, אל תעשה לי חוכמות.

איציק שמולי: אדוני, לקחו לי מהזמן, לקחו לי מהזמן, ואני מבקש להשלים את דבריי.

ישראל אייכלר: אני ראיתי בדיוק, ואני קובע שאתה – – –

יואל חסון: פתאום אתה שם לב לזמנים.

ישראל אייכלר: לא, אתה לא תשלים.

איציק שמולי: אתם לא מסוגלים להסתכל להם בעיניים – – –

ישראל אייכלר: אתה רוצה שאני אוריד אותך?

מיקי רוזנטל: תן לו לסיים.

איציק שמולי: זה דור המייסדים.

איציק שמולי: בזכותם יש לנו מדינה חזקה, מצליחה, עובדה קיימת – – –

ישראל אייכלר: שמולי, שמולי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת שמולי, אתה סיימת.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת דב חנין רוצה להגיב?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אז אנחנו ניגשים להצבעה.

איציק שמולי: אדוני, תן לי להשלים את דבריי.

ישראל אייכלר: לא, אתה יורד עכשיו, כי אמרתי לך שסיימת.

איציק שמולי: יש לנו מדינה.

איציק שמולי: בעבורם המדינה הזאת אף פעם לא הייתה מובנת מאליה.

ישראל אייכלר: אני אבקש מהסדרנים להוריד את חבר הכנסת שמולי.

קריאות: למה אצלכם הם מובנים מאליהם?

קריאות: למה?

ישראל אייכלר: חבר הכנסת שמולי, תרד, בבקשה.

איציק שמולי: זו לא טעות, זו מדיניות.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים, אנחנו ניגשים – –

איציק שמולי: בשבילם אף פעם אין כסף.

איציק שמולי: אף פעם.

איציק שמולי: בשביל הכספים הקואליציוניים שלכם תמיד יש כסף – –

ישראל אייכלר: – – אנחנו ניגשים להצבעה.

איציק שמולי: – – תמיד יש כסף.

איציק שמולי: 220 מיליארד שקל.

איציק שמולי: (חבר הכנסת איציק שמולי יוצא מאולם המליאה.

איציק שמולי: )

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: מי דופק שם על השולחן?

ישראל אייכלר: יוצא החוצה.

ישראל אייכלר: יואל חסון, אם אתה דופק עוד פעם אחת אני מוציא לכל היום.

יואל חסון: למה לכל היום?

ישראל אייכלר: אסור לך לדפוק על השולחן.

ישראל אייכלר: אין דבר כזה בתקנון.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה, בבקשה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 57 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת זקנה לשכר המינימום), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – 56, נגד – 57.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצבעה נוספת, באותו נושא.

ישראל אייכלר: רבותיי, הצבעה אלקטרונית על הצעת חוק הביטוח הלאומי של חבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת זקנה לשכר מינימום), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 55 בעד, 58 נגד.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4903/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין, של חבר הכנסת רוברט אילטוב.

ישראל אייכלר: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הישיבה, חבריי חברי הכנסת – כבודו, אני לא שומע את עצמי.

רוברט אילטוב: אם אפשר להגביר את הרמקול.

ישראל אייכלר: אני מבקש שקט.

ישראל אייכלר: הנואם לא שומע את עצמו.

ישראל אייכלר: בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הישיבה, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני מתכבד להציג היום הצעת חוק להחמרת ענישה למשחיתי תמונות נשים בשלטי חוצות.

רוברט אילטוב: אני אתחיל אולי בציטוט של כבוד יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יולי אדלשטיין מנאומו בפתיחת מושב החורף, לפני כחודש, והדברים הם אלה: בסוף השבוע שעבר, אומר היושב-ראש – כבוד היושב-ראש, אני לא שומע את עצמי.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני לא שומע את עצמי.

ישראל אייכלר: אני רואה שהמליאה קצת נרגעת, אז אני מבקש שתהיו בשקט כדי לשמוע את הנואם, בבקשה.

רוברט אילטוב: אני מצטט את יושב-ראש הכנסת, מדבריו בתחילת מושב החורף, והוא אומר:

רוברט אילטוב: בסוף השבוע שעבר ביקרתי באחת מערי הנגב, ואחד המתמודדים שם פרס בפניי תמונה מזעזעת של חלק ממסעות הפרסום ברחבי הארץ – תמונות של נשים מועמדות מושחתות.

רוברט אילטוב: אני קורא מכאן לכל המתמודדים, לכל המעורבים: די להסתה, ונהלו מערכת בחירות נקייה, חיובית, שתכבד אתכם ותכבד את הציבור שבוחר בכם.

רוברט אילטוב: גם שרת המשפטים איילת שקד, מדבריה על האירוע בספטמבר האחרון שבו רוססו ונמחקו תמונות של מועמדות למועצת העיר בשלטי קמפיין הבחירות של הבית היהודי בפתח תקווה – גם זה ציטוט: כך נראית הדרת נשים.

רוברט אילטוב: רק אמש הצטלמנו עם נשים מובילות בסוכת הבית היהודי בפתח תקווה, והיום גילינו השחתה מכוערת של הכרזות ברחוב.

רוברט אילטוב: בושה.

רוברט אילטוב: עוד מקרה שקרה ביולי האחרון הוא נגד חברת הכנסת רחל עזריה.

רוברט אילטוב: אני מקווה שהיא נמצאת באולם ושהיא גם תתמוך, עם חברות מהקואליציה, בהצעת החוק הזאת.

רוברט אילטוב: חברת הכנסת עזריה התמודדה לראשות העיר ירושלים בבחירות האחרונות, וקבוצת חרדים קיצוניים השחיתה והסירה שלטי בחירות של חברת הכנסת עזריה מהאוטובוסים העירוניים.

רוברט אילטוב: ציטוט שלה, והתגובה שלה בנושא: לא ניתן לקיצוניים להחליט עבורנו.

רוברט אילטוב: את המודעות קל להדביק מחדש; בתוצאותיה של שנאת חינם הרבה יותר קשה לטפל.

רוברט אילטוב: אבל אנחנו נעשה זאת.

רוברט אילטוב: הרוב המכריע של תושבי ירושלים מתנער מכם – חילוניים, דתיים וחרדים כאחד.

רוברט אילטוב: לאחרונה אנחנו עדים לתופעה של השחתת מודעות עם דמויות נשיות במקומות רבים – בירושלים, בפתח תקווה, בגבעת שמואל ובעוד הרבה מאוד ערים אחרות.

רוברט אילטוב: אנחנו רואים את התופעה גם עם שטרות הכסף, מסמכים רשמיים ועוד.

רוברט אילטוב: מדובר בניסיון הדרת נשים בקבוצות אוכלוסייה שונות.

רוברט אילטוב: בחברה מודרנית, גבירותיי ורבותיי חברי הכנסת, חשוב לתת לנשים להיכנס למערכת הפוליטית, לרשימות מוניציפליות, לכנסת, על מנת לחזק את מעמדן – לקדם ולפתח את הנשים.

רוברט אילטוב: עבודת נשים – אני חושב שכדאי שהנשים יצאו לעבודה ויתפתחו בקריירה העסקית והמקצועית שלהן.

רוברט אילטוב: תופעה זו של השחתת תמונות נשים – אנחנו רואים – כבודו, אני ממש – – –

ישראל אייכלר: אני שומע אותך.

ישראל אייכלר: הציבור שומע אותך.

ישראל אייכלר: אתה יכול להמשיך.

רוברט אילטוב: כבודו, התופעה הזאת היא פסולה מיסודה.

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים שהנשים ייכנסו למערכות פוליטיות, למערכות עסקיות, שיצאו לעבודה, יקדמו את המשפחות שלהן, את הילדים שלהן, ויהיה להן את כל היכולת.

רוברט אילטוב: אנחנו לא ניתן לחזור לתקופות חשוכות שהאישה – היא צריכה לשבת בבית; היא לא יכולה להביע את עצמה; היא לא יכולה להתקדם בחיים הפוליטיים והעסקיים והאישיים שלה.

רוברט אילטוב: לכן, אני פונה לכל החברים בבית הזה – חברים וחברות, במיוחד לחברות בתוך הקואליציה: הדבר הזה הוא פסול.

רוברט אילטוב: כבוד השרה, את התייחסת לזה בהרחבה.

רוברט אילטוב: ואני מקווה מאוד שהצעת החוק תתקדם.

רוברט אילטוב: אנחנו גם הורדנו את הסוגיה של הענישה הפלילית, העברנו את זה לענישה מינהלית והגענו להסכמות, ואני גם מתכוון להתקדם בהסכמות, כי אני חושב שהנושא הזה צריך להגיע לסוגיה של ענישה מינהלית, ולא של ענישה פלילית.

רוברט אילטוב: כך אנחנו נוכל לתת את הביטוי המתאים וההולם והמגיע לנשים שרוצות להתבטא, רוצות להגיע לפוליטיקה, רוצות להגיע לעסקים, רוצות להגיע למקומות שהאישה בעולם המודרני חייבת להיות בהם.

רוברט אילטוב: אני קורא לכל חברי הכנסת, ובמיוחד לנשים בתוך הקואליציה והאופוזיציה, לתמוך בהצעת החוק הזאת ולחזק אותה.

רוברט אילטוב: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

ישראל אייכלר: השר המשיב להצעה הוא שרת המשפטים איילת שקד.

ישראל אייכלר: בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק העונשין (תיקון – השחתת מודעות על רקע מגדר), של חבר הכנסת רוברט אילטוב, עוסקת בשתי עבירות פליליות שבחוק העונשין: השחתת מודעות, האוסרת הורדה או השחתה של מודעה שהודבקה על בניין או במקום ציבורי על פי דין; השנייה – קלקול שטר מטבע, האוסרת קלקול של שטר מטבע.

איילת שקד: בצידן של עבירות אלה קבוע כיום עונש של שלושה חודשי מאסר.

איילת שקד: קודם כול, אני בוודאי מזדהה עם תכלית החוק.

איילת שקד: כמו שאמר חבר הכנסת רוברט אילטוב, מודעות שלי הושחתו בצורה מכוערת, גם פה בעיר הבירה וגם במקומות אחרים, וגם מודעות של חברותיי מהמפלגה בפתח תקווה, רק לא מזמן, הושחתו בצורה מכוערת.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת לקבוע עבירה נוספת בנסיבות מחמירות תחת עבירות אלה – במקרים שבהם המעשה מבוצע במטרה להדיר נשים מהמרחב הציבורי, בצד העבירה ייקבע עונש חמור יותר של שנת מאסר.

איילת שקד: ההצעה מעוררת כמה קשיים.

איילת שקד: ראשית, הצעת החוק אינה עולה בקנה אחד עם המלצות הוועדה הציבורית לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשות השופטת בדימוס דליה דורנר, אשר עיקר מסקנותיה אומץ בהחלטת ממשלה.

איילת שקד: בין היתר המליצה הוועדה כי בכל הצעת חוק המבקשת לקבוע עבירה חדשה תונח תשתית הולמת המצדיקה את קביעת העבירה.

איילת שקד: עוד צוין בדוח כי למרות מחקרים רבים שבוצעו, ככלל, לא נמצא ששינוי ברמות הענישה יוצר הרתעה כללית או אישית.

איילת שקד: למעשה, מחקרים רבים מצאו כי מאסרים ממושכים דווקא מגדילים את הסיכוי שהמשוחרר יחזור לפשיעה.

איילת שקד: כיום קיימת הסכמה רחבה, בקרב רוב החוקרים, כי שינוי ברמת הענישה, להבדיל משינוי בסיכוי להיתפס, כמעט שאינו משפיע על ההרתעה.

איילת שקד: נראה כי ההצעה אינה מניחה את התשתית ההולמת בהתאם למסקנות הוועדה, והיא מובאת בלי שנעשה תחילה שימוש בעבירות הקיימות לצורך התמודדות עם התופעה המתוארת של הדרת נשים.

איילת שקד: כבר כיום ניתן להעמיד לדין בעבירות אלו לשם התמודדות עם מעשים של השחתת מודעות על רקע מגדרי.

איילת שקד: עם זאת, לאחר בירור עם משטרת ישראל, נראה כי מדובר בעבירות אשר לא נעשה בהן שימוש בהקשר זה או בהקשרים אחרים.

איילת שקד: בנסיבות אלה אין מקום לפעול בדרך של שינוי חקיקה והחמרת הענישה בלי למצות את פעולות האכיפה האפשריות כיום ובלי לבחון תחילה כלים נוספים, פוגעניים פחות, מהמשפט הפלילי.

איילת שקד: שנית, לא יהיה בהצעה שבנדון כדי לתרום להתמודדות עם אכיפה פלילית בנושאים הקשורים בהדרת נשים.

איילת שקד: התיקון המוצע עוסק רק בחלק קטן של מעשים פסולים הקשורים בהדרת נשים.

איילת שקד: למשל, עבירת השחתת מודעות כיום עוסקת במצבים של השחתת מודעות קיימות מסוג מסוים.

איילת שקד: ואולם, מודעות אחרות, שנתלות בכוונת מכוון במטרה להדיר נשים, אינן מקבלות מענה במסגרת ההצעה, באופן היוצר אנומליה.

איילת שקד: בנוסף, כבר כיום מדובר בעבירות אשר עשויות להעלות קשיי אכיפה משמעותיים, בין היתר בשל הקושי באיתור העבריינים, ואילו ההצעה לא צפויה לסייע בהתמודדות עם קשיים ראייתיים אלה.

איילת שקד: נהפוך הוא.

איילת שקד: ההצעה כוללת יסוד נוסף של מטרה – במטרה להדיר נשים – תוספת אשר צפויה דווקא להכביד את הנטל הראייתי.

איילת שקד: על אף האמור, ועדת השרים לחקיקה החליטה לדחות את הדיון בשבועיים על מנת לבחון מתווה מצומצם כגון קנס.

איילת שקד: המציעים החליטו להעלותה בכל זאת, ועל כן, בהתאם לתקנון לעבודת הממשלה, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: מי שהקשיב לי – אני יכולה לסכם בכמה מילים: מה שצריך כדי לטפל בתופעה הזאת זה להעלות את הסיכויים לתפוס את העבריינים, ולא להחמיר את הענישה, כי כבר היום יש חקיקה של שלושה חודשי מאסר, אבל הבעיה היא שהמשטרה לא תופסת את העבריינים.

איילת שקד: לכן צריך, במסגרת החוק הקיים, לתפוס את העבריינים, לגרור אותם למשפט הפלילי ולתת להם עונש של שלושה חודשי מאסר.

איילת שקד: אם יעשו את זה זו כבר תהיה התקדמות.

איילת שקד: צריך לדעת שההצעה הזאת גם מכבידה את הנטל הראייתי, כי עכשיו יצטרכו להוכיח: לא מספיק שהוא השחית את המודעה, אלא שספציפית הוא עשה את זה כדי להדיר נשים.

איילת שקד: לכן, עדיף פשוט להשאיר את החוק הקיים, ולאכוף אותו.

איילת שקד: בהרבה מאוד מקומות – בכביש 443, בכניסה לירושלים – ראיתי את פניי מושחתות, וזה לא מחזה נעים.

איילת שקד: מה שצריך לעשות זה לגרום לאכיפה.

איילת שקד: בסדר?

איילת שקד: עליזה – לגרום לאכיפה.

קריאות: – – –

איילת שקד: אני בעד התכלית שלו, בוודאי.

איילת שקד: אני רק אומרת – –

קריאות: – – –

איילת שקד: – – אני רק אומרת שבשביל להשיג את תכלית החוק, צריך לאכוף את החוק הקיים, ולא בהכרח להכביד בענישה.

בצלאל סמוטריץ': איילת, קחי את הזמן.

איילת שקד: יש לי פה.

איילת שקד: תודה.

מיכל רוזין: – – –

בצלאל סמוטריץ': מיכל, אני אעזור לך קודם: ברוך אתה ה', אלוהינו מלך העולם, שהכול נהיה בדברו.

בצלאל סמוטריץ': ביקשת – קיבלת.

בצלאל סמוטריץ': מיכל, אבל לא שמעתי "אמן" בקול רם.

איילת שקד: עליזה, אפשר לרדת?

איילת שקד: יש גם באופוזיציה כאלה שמצביעים נגד.

איילת שקד: טוב, בסדר.

איילת שקד: אז נעבור לדבר על תקנות המגשרים שהתקנתי היום?

איילת שקד: פחות מעניין?

בצלאל סמוטריץ': אפשר על השאלה אם דינה זילבר תגיע ביום שני לכנסת או לא.

איילת שקד: לא, גם זה לא מעניין.

בצלאל סמוטריץ': מעניין מאוד.

לאה פדידה: אולי תספרי לנו על השבת – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

איילת שקד: בתקנות הגישור?

רוברט אילטוב: – – –

איילת שקד: רוברט, אתה לי כאח, ואני בלב כבד צריכה להצביע נגד הצעת החוק הזאת.

איילת שקד: צריך להגיד פה – – –

קריאה: – – –

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: דרך אגב, הפנים שלי הכי הרבה, לדעתי, הושחתו מכל המודעות.

איילת שקד: דרך אגב, צריך להגיד ליוליה מלינובסקי, שהיא הגישה את הצעת החוק בהתחלה, שאמרנו לה שבהחלט התכלית ראויה.

איילת שקד: איפה יוליה?

איילת שקד: יוליה חמודה.

איילת שקד: אז מגיע ליוליה כל הכבוד, לפחות על זה שהיא העלתה את הנושא לסדר-היום.

איילת שקד: ומה שצריך לעשות, רוברט, זה להעלות את הנושא לסדר-היום – זה כבר דבר טוב שעשינו – ולדאוג לאכיפה.

איילת שקד: החמרת ענישה לא בהכרח עוזרת.

איילת שקד: צריך שאותם עבריינים ידעו שהם ייתפסו.

איילת שקד: אם הם ידעו שהם ייתפסו, הם יפחדו יותר.

איילת שקד: לכן, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

רחל עזריה: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לגברתי שרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני רוצה לנסות לשכנע אותנו בכל זאת, במשך שלוש דקות, להצביע בעד הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אילטוב, עד שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברת הכנסת לשעבר יוליה מלינובסקי, אני רוצה להודות לך על כך שהתחלת את התהליך הזה של החקיקה.

רוברט אילטוב: תהליך מאוד חשוב.

רוברט אילטוב: כבוד ראש הממשלה, בימים האחרונים אתה היית במקלט לנשים מוכות, והודעת להן כי לא עקבת אחרי ההצבעה על – מה שקרה בכנסת השבוע – ועדת חקירה על רצח נשים.

רוברט אילטוב: הפעם אני מבקש שתשים לב להצעת החוק הזאת.

רוברט אילטוב: אני גם ראיתי את ההתבטאויות שלך לגבי הניסיון של הדרת נשים – הטרור המגדרי – ואמרת שזה טרור וצריך לטפל בו.

רוברט אילטוב: אני אכן אמרתי בדבריי הקודמים שאני מסכים שאפשר לוותר על ענישה פלילית ויש להטיל עונש מינהלי, קנס מינהלי, על מנת לבוא ולראות איך אפשר להסדיר את הנושא הזה, ובאמת איך ניתן לאכוף את הדבר הזה.

רוברט אילטוב: אמרת את זה – וכבוד השרה שקד, אני גם מוכן לטפל אחרי ההצבעה הטרומית.

רוברט אילטוב: אני חושב שהצעת החוק היא הצעת חוק נכונה.

רוברט אילטוב: אנחנו צריכים לתת את היכולת לנשים להתבטא, להתמודד ולנסות להגיע למערכות פוליטיות ולנקודות השפעה.

רוברט אילטוב: אנחנו עושים זאת איתך בוועדה למינוי שופטים; אנחנו עושים את זה בהרבה מאוד מקומות.

רוברט אילטוב: אני גאה גם שהצלחנו למנות שתי בחורות אתיופיות לשפיטה, אבל יחד עם זאת, אנחנו רואים שבחברה הישראלית יש עוד הרבה מאוד תקרות זכוכית לנשים שאנחנו חייבים לנפץ אותן.

רוברט אילטוב: אני לא בא עם הצעת החוק להתריס מול הקואליציה; אני לא מחפש להתריס מול הקואליציה.

רוברט אילטוב: אני מחפש למצוא פתרון לאותן נשים שרוצות להגיע לעמדות מפתח, אם זה בפוליטיקה המקומית, אם זה בפוליטיקה הארצית.

רוברט אילטוב: לא סתם אמרת שאת אחת הנפגעות העיקריות.

רוברט אילטוב: לכן, אני חושב ואני מבקש מהקואליציה, מהצד הנשי בו, וגם מראש הממשלה, שהתבטא לא פעם אחת על כך שאנחנו חייבים לתת ביטוי הולם לנשים בחברה הישראלית – ואני חושב שאתה באמת חושב ככה – אני מבקש מהקואליציה לשנות את עמדתה.

רוברט אילטוב: אני מוכן להמתין לכל התיאומים עם הקואליציה בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: אני חושב שהצעת החוק נכונה.

רוברט אילטוב: אני כמובן מבקש מהכנסת לתמוך בה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון – השחתת מודעות על רקע מגדר), התשע"ח–2017 בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 59 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק העונשין (תיקון – השחתת מודעות על רקע מגדר), התשע"ח–2017, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 55 תומכות, 59 מתנגדות.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תם פרק החקיקה בסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת לסעיף הבא שעל סדר-היום – סליחה, בהתאם לסעיף 34א לתקנון, אני מתכבד לתת הודעה אישית לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

טלי פלוסקוב: קודם כול תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: אחרי החקיקה אמרו לי: טלי, את לא מבינה שבתור חברת כנסת את צריכה לדבר מהגרון ולא מהלב?

טלי פלוסקוב: מה לעשות שבנושא של האזרחים הוותיקים אני לא יכולה לדבר שלא מהלב.

טלי פלוסקוב: לכן ביקשתי לעלות לכאן ולהגיד כמה דברים.

טלי פלוסקוב: מאוד מאוד חבל שאותם אזרחים ותיקים שהיו באולם שמעו את ההמצאות הפופוליסטיות של אין-סוף ניצול של האזרחים הוותיקים עם הצעות החוק האלה.

טלי פלוסקוב: כמה אפשר לשקר לציבור?

טלי פלוסקוב: כמה אפשר לעבוד על האנשים?

טלי פלוסקוב: אתם מעלים הצעות חוק בידיעה מראש שאין אפשרות שהחוקים האלה עוברים.

איציק שמולי: את יודעת שכחלון – – – תמך בהצעת החוק?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת שמולי, אני כבר שנה עובדת בוועדה שבונה תוכנית אב – –

איציק שמולי: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי.

טלי פלוסקוב: – – לאזרחים ותיקים – – –

איציק שמולי: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, לפחות לא בעמידה.

טלי פלוסקוב: – – – חבר הכנסת נחמן שי – – –

איציק שמולי: תעני, תעני.

איציק שמולי: את יודעת כמה חתומים על החוק?

איציק שמולי: תעני, תעני – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

טלי פלוסקוב: – – – קצבת זקנה לשכר מינימום.

טלי פלוסקוב: זה חוסר אחריות כלפי – –

איציק שמולי: למה את לא עונה?

איציק שמולי: למה את לא עונה?

איציק שמולי: כחלון חתום על החוק.

טלי פלוסקוב: – – האנשים האלה.

טלי פלוסקוב: אתה משקר לציבור.

איציק שמולי: כחלון חתום על החוק.

איציק שמולי: כחלון חתום על החוק.

טלי פלוסקוב: אתה משקר לציבור.

רויטל סויד: – – –

טלי פלוסקוב: אני, להבדיל ממך, עליתי לכאן כדי להגיד מה כן הממשלה עשתה משנת – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': רבותיי חברי הכנסת, אנחנו לא נמשיך ככה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

נחמן שי: תפרקי את הוועדה הזאת.

טלי פלוסקוב: בוודאי, בוודאי.

טלי פלוסקוב: מאוד קל לשקר לציבור.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי, אדוני, לא בעמידה.

בצלאל סמוטריץ': איציק, שב.

איציק שמולי: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, אתה דיברת קודם.

איציק שמולי: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': היא מגיבה אליך.

בצלאל סמוטריץ': לא.

איציק שמולי: – – –

בצלאל סמוטריץ': טוב, תבקש רגע.

בצלאל סמוטריץ': תכף.

בצלאל סמוטריץ': נחמן, בוא, ניתן לדבר בצורה מנומסת ומכובדת.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני ביקשתי לעלות על הדוכן כדי כן לספר מה הממשלה הזאת עשתה בשנים 2015 ו-2019 עבור האזרחים הוותיקים, רבותיי, אז תקשיבו.

טלי פלוסקוב: עכשיו תעשו מחשבון ותתחילו לחשב: העלאה של קצבת השלמת הכנסה בסכום כולל של מיליארד שקל משנת 2015 עד 2018.

סופה לנדבר: – – –

טלי פלוסקוב: העלאת קצבת זקנה בסכום כולל של 1.4 מיליארד – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סופה לנדבר.

טלי פלוסקוב: גברתי סופה לנדבר, את היית חלק מהממשלה לפני שבוע, ועכשיו את באה בטענה?

טלי פלוסקוב: מה עשית?

סופה לנדבר: – – –

נחמן שי: מה זה הנאום הזה?

נחמן שי: מה זאת ההודעה הזאת?

טלי פלוסקוב: אני לא אומרת שאני עשיתי; אני אומרת מה הממשלה עשתה.

סופה לנדבר: – – –

טלי פלוסקוב: אז תהיי בבקשה סבלנית ותקשיבי.

טלי פלוסקוב: אם את לא יודעת – – –

סופה לנדבר: – – –

טלי פלוסקוב: – – – אז אני אגיד.

טלי פלוסקוב: הקלה במבחני התלות לצורך קבלת גמלת סיעוד לגילי 90 פלוס, בעלות של 50 מיליון שקל; התאמת חוק סיעוד להעלאה בשכר המינימום, בעלות של 8 מיליון שקל; החלטה על הקמה של תוכנית "יחד" במשרד הרווחה, שמטרתה הפגת בדידות ושיפור הטיפול בקשישים החיים בגפם, בעלות של 90 מיליון שקל; בניית דיור ציבורי לקשישים, בעלות של 530 מיליון שקל; הקצאה של 150 מיליון שקל לטובת קניית דירות בדיור ציבורי; הרחבת בנייה של מקבצי דיור על קרקע חומה והגדלת המכרזים עבור דיור ארוך טווח לקשישים, בעלות של 500 מיליון שקל; הגדלת סיוע בשכר דירה לקשישים, בסכום של כ-150 מיליון שקל על פני ארבע שנים; הקצאה של 350 מיליון שקל – תוכנית לבניית 750 מיטות גריאטריות חדשות על פני חמש שנים; הרחבה משמעותית של אוכלוסיית הזכאים למענק מהרשות לניצולי שואה בהחלטות מינהליות, בעלות של כ-220 מיליון שקל; הרחבה של אוכלוסיית הזכאים לקצבה חודשית מהרשות לניצולי שואה בהחלטות מינהליות, בעלות של כ-100 מיליון שקל.

נחמן שי: כפיים.

נחמן שי: כפיים.

טלי פלוסקוב: אני יודע שקשה לשמוע את זה, אבל אני אמשיך.

טלי פלוסקוב: יש לי עוד דקה.

טלי פלוסקוב: הרחבה של סל הטיפולים שניתן לניצולי שואה על ידי הרשות והגדלת התשלום עבור הפטור בתרופות, בעלות של 300 מיליון שקל; הגדלת זכויותיהן של אלמנות של ניצולי שואה, בעלות של 60 מיליון שקל.

נחמן שי: תמחאו כפיים.

טלי פלוסקוב: אני יודעת, נחמן שי, שלא נעים לשמוע על הדברים הטובים.

טלי פלוסקוב: מאוד קל להעביר ביקורת.

טלי פלוסקוב: הקלת מבחני ההכנסות למקבלי קצבה חודשית מוגדלת מהרשות לניצולי שואה, בעלות של 70 מיליון שקל; הגדלת המענק השנתי לניצולי שואה, בעלות של 50 מיליון שקל; חתימה על הסכם חדש – –

לאה פדידה: – – – פרופגנדה.

טלי פלוסקוב: – – מול הקופות עבור פטור בתרופות עבור ניצולי שואה והרחבת סל הטיפולים הנפשיים לניצולים, בעלות של כ-300 מיליון שקל.

טלי פלוסקוב: קשה לשמוע על דברים טובים.

טלי פלוסקוב: יותר קל לעלות לכאן ולהגיד: בואו נעביר הצעת חוק בעלות של 60 מיליארד שקל.

טלי פלוסקוב: נבטל את החינוך, נבטל את הביטחון – ניתן לכולם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלי פלוסקוב: – – אני בעד לתת, אבל איפה השכל שלכם?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלי פלוסקוב: את זה צריך להיעשות בצורה דיפרנציאלית, חד-משמעית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת שמולי, חברת הכנסת עזריה, חברת הכנסת סופה לנדבר, תראו, כולם, חבריי – הייתי רוצה לתת לכולם להגיב.

בצלאל סמוטריץ': הנושא הוא נושא חשוב, בוער ומתוח.

בצלאל סמוטריץ': כולם כולם כולם ללא יוצא מן הכלל בבית הזה פועלים לשם שמיים – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אבל, אבל, אבל – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – המשמעות היא שנצטרך עכשיו – – –

איציק שמולי: במליאה – – – באופן מפתיע.

בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא – – –

איציק שמולי: אתם מנהלים את המליאה באופן מחפיר היום.

רויטל סויד: מה זה?

רויטל סויד: היא קראה לו "שקרן".

בצלאל סמוטריץ': – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים יקרים, אני יכול לדבר או שאתם רוצים לצעוק?

בצלאל סמוטריץ': אם אתם רוצים לצעוק אז נעבור לנושא הבא.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': רק רגע, אני רוצה להציע הצעה, נו.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא נותנים לי לדבר.

בצלאל סמוטריץ': חברים, אני מבקש להציע הצעה.

בצלאל סמוטריץ': השאלה היא אם אתם רוצים – – –

סופה לנדבר: – – –

בצלאל סמוטריץ': סופה, אני רוצה להציע הצעה.

סופה לנדבר: אני אגיד לך – –

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להציע הצעה.

סופה לנדבר: – – כשהיא פונה אליי אתה צריך לתת לי – – –

בצלאל סמוטריץ': אם אתם רוצים להקשיב, אני רוצה להציע הצעה.

בצלאל סמוטריץ': השאלה היא אם כל החברים רוצים לשמוע רגע הצעה או שאני אעבור הלאה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי: הנושא טעון.

בצלאל סמוטריץ': הזכירו כאן הרבה מאוד אנשים אחד את השני וכולם רוצים להגיב.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר לקיים עכשיו דיון – – –

עודד פורר: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני אציע את הצעתי – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואם תחליטו שאתם רוצים להיענות להצעה, אז יש סיכוי שנעשה אותה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להציע שהאופוזיציה תבחר עכשיו נציג אחד.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': סופה ביקשה ונחמן ביקש ואיציק ביקש ורחל ביקשה – – –

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, היא קראה לאיציק "שקרן".

איילת נחמיאס ורבין: היא קראה לו "שקרן".

בצלאל סמוטריץ': היא קראה לן "שקרן".

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע שהוא לא שקרן, טוב?

בצלאל סמוטריץ': עשיתי לכם את העבודה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – איציק, אתה רוצה שאני אתן – – – להגיב?

בצלאל סמוטריץ': אני יודע – – –

קריאות: – – –

איציק שמולי: לא ייאמן.

בצלאל סמוטריץ': הצעתי הצעה הגונה והגיונית.

דב חנין: – – – הגונה.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שהאלטרנטיבה עכשיו זה שאתם תגיבו ואז אתם תתקפו אותה והיא תבקש להגיב שוב – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – והיא הגיבה לחבר הכנסת שמולי, ואז אחרים יגיבו – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אז העניין מאוד – – –

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, זה לא עובד ככה בהודעה אישית.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': ידידי היקר, סופה לא זקוקה לעורכי דין.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סופה – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אוה, זאת הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': חברים, אני מנסה – אתם באמת חושבים שאני יכול לריב עם עשרה אנשים?

בצלאל סמוטריץ': אני, יש לי הצעה יותר טובה: אני נותן עכשיו 30 שניות לצעקות, תענו אחד לשני, ואז נעבור הלאה.

בצלאל סמוטריץ': חברים יקרים, אני עובר לנושא הבא שעל סדר-היום: בחירת נציג הכנסת לוועדה למינוי קאדים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' גוזז את ציפורניו מרוב מתח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא נחזיק אותו עוד הרבה זמן במתח הזה, זה לא פייר.

בצלאל סמוטריץ': חברים יקרים, בוועדה לבחירת קאדים מכהנים שלושה חברי כנסת, מהם לפחות שניים מוסלמים.

בצלאל סמוטריץ': מאחר שהופסקה כהונתו של חבר הכנסת זוהיר בהלול, שנבחר לכהן כנציג הכנסת בוועדה זו, על הכנסת לבחור היום נציג מוסלמי אחר במקומו.

בצלאל סמוטריץ': חבר כנסת מוסלמי אחד הגיש את מועמדותו, ולכן ההצבעה תהיה בעדו או נגדו.

בצלאל סמוטריץ': אם מספר הקולות בעדו עלה על מספר הקולות נגדו – ייבחר; אם מספר הקולות בעדו לא יעלה על מספר הקולות נגדו יתקיימו בחירות חדשות לנציג הכנסת בתוך 30 ימים.

בצלאל סמוטריץ': לתשומת ליבכם, אין לרשום שם או סימן מזהה כלשהו על הטופס או על המעטפה.

בצלאל סמוטריץ': סימון שיש בו כדי לזהות את הטופס או את המעטפה יביא לפסילת הטופס.

בצלאל סמוטריץ': חברי ועדת הקלפי הם חבר הכנסת יעקב מרגי, שישמש יושב-ראש הוועדה, ולצידו חברי הכנסת מאיר כהן, מיכל רוזין ואוסנת הילה מארק.

בצלאל סמוטריץ': ילווה את הוועדה עו"ד דן מרזוק.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש מיושב-ראש ועדת הקלפי חבר הכנסת מרגי להיכנס אל הקלפי ולבחון את תקינותה.

בצלאל סמוטריץ': תוודא, בבקשה, אדוני, שהיא נעולה, שיש שני הפתקים הנדרשים, המעטפות – אה, מעטפה ופתק מקבלים אצל מזכירת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אדוני רק יאשר שהקלפי ריקה ונעולה.

בצלאל סמוטריץ': הקלפי בסדר, אדוני היושב-ראש?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגי, הקלפי בסדר?

יעקב מרגי: – – –

בצלאל סמוטריץ': הקלפי נקייה.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו מתחילים בהצבעה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת לפי הסדר, להצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – מצביע ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת

אורן אסף חזן: יש הצבעה עכשיו, אתם לא יכולים להוציא אותי.

בצלאל סמוטריץ': שקט.

אורן אסף חזן: אל תיגעו בי, אני אצא לבד.

אורן אסף חזן: לא לגעת בי.

אורן אסף חזן: לא לגעת בי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – מצביע

מיכל רוזין: יאללה, החוצה.

אורן אסף חזן: אני לא יוצא, אני לא יוצא.

אורן אסף חזן: הוא לא יכול – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

לאה פדידה: סליחה, אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': מה אני יכול לעשות?

אורן אסף חזן: – – להוציא אותי.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, אתה מנהל הישיבה, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אבל לא צריך לצעוק.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך לצעוק.

אורן אסף חזן: אז תסביר לו שאי-אפשר להוציא אותי.

אורן אסף חזן: אני לא אצביע – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח ג'מעה אזברגה – מצביע

אורן אסף חזן: אני יושב פה.

אורן אסף חזן: אתם לא תוציאו אותי.

אורן אסף חזן: הדיקטטור בשקל הזה, לא מעניין אותו שיש תקנון.

אורן אסף חזן: הוא לא מעל התקנון.

אורן אסף חזן: לא יכולים למנוע ממני להצביע.

אורן אסף חזן: אין דבר כזה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) ינון אזולאי – אינו נוכח

אורן אסף חזן: אל תוציאו אותי.

אורן אסף חזן: אני אחכה לשם שלי, אצביע ואצא.

אורן אסף חזן: אתם לא יכולים להוציא אותי.

אורן אסף חזן: סליחה, אתם לא יכולים להוציא אותי.

אורן אסף חזן: אתם לא יכולים.

אורן אסף חזן: אני מחכה – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) ישראל אייכלר – מצביע

אורן אסף חזן: – – – מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: אני אשב איפה שבא לי.

אורן אסף חזן: התקנון לא קובע שצריך להיות בכיסא.

אורן אסף חזן: יש הצבעה.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: לא נכון.

אורן אסף חזן: יולי, תפסיק עם הדיקטטורה, תפסיק כבר עם הדיקטטורה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת חזן, זה לא מכבד, לא אותך ולא את הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': לא מכבד את כולנו.

מיכל רוזין: – – –

תמר זנדברג: – – – אבל למה אתה לא מוציא אותו – – –

בצלאל סמוטריץ': מה את רוצה ממני, שאני אלך להוציא אותו?

תמר זנדברג: אבל למה הסדרנים?

תמר זנדברג: יש משמר הכנסת באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – מצביע

אורן אסף חזן: – – – קרא ליועץ המשפטי של הכנסת, יגיד שאני בחוץ – אני אצא.

אורן אסף חזן: מה זה – – – לא יכול להוציא אותי החוצה – – – הוא יכול לבקש יפה.

אורן אסף חזן: לא יכולים להעיף אותי.

קריאה: כן כן, אתה חייב לצאת מהמליאה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת חזן, אדוני צריך לצאת מהמליאה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבטיח שאני אקרא לך להצבעה.

אורן אסף חזן: אתה לא עושה לי טובה.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול למנוע ממני להצביע.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מונע ממך להצביע, ולכן אמרתי שאתה תהיה בהצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אתה תהיה בהצבעה.

אורן אסף חזן: סליחה, ההצבעה מתקיימת.

אורן אסף חזן: עכשיו ההצבעה.

אורן אסף חזן: אני ממתין בסבלנות לתורי.

בצלאל סמוטריץ': אורן, אתה תהיה בהצבעה כשיגיע תורך.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שלא אני קובע את זה.

בצלאל סמוטריץ': יש החלטה של ועדת האתיקה.

אורן אסף חזן: תפנו ליועץ המשפטי של הכנסת.

אורן אסף חזן: יש חוות דעת של היועץ המשפטי של הכנסת?

בצלאל סמוטריץ': יש חוות דעת שאתה יכול – – –

אורן אסף חזן: אני לא מורחק מהצבעות.

בצלאל סמוטריץ': לכן אתה תוכל להצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) סעיד אלחרומי – מצביע

אורן אסף חזן: עכשיו יש הליך הצבעה, אז אני ממתין לשמי.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נקרא לך להצביע.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נקרא לך להצביע.

אורן אסף חזן: אני לא אמתין בחוץ.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נקרא לך להצביע.

אורן אסף חזן: – – – עניין ביטחוני.

אורן אסף חזן: מחובתי – – –

בצלאל סמוטריץ': אורן, אתה לא מכבד לא את הכנסת ולא את עצמך.

אורן אסף חזן: אתם לא מכבדים.

אורן אסף חזן: אתה הפכת את הכנסת לעסק פרטי.

אורן אסף חזן: אתם לא מכבדים.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול להוציא אותי מפה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו משתתף בהצבעה אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – מצביעה מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – מצביע איל בן ראובן – מצביע נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – מצביע ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח אילן גילאון – מצביע יהודה גליק – מצביע יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – מצביע משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – מצביעה אבי דיכטר – מצביע צחי הנגבי – אינו נוכח שרן השכל – מצביעה יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – מצביעה עבד אל חכים חאג' יחיא – מצביע ציפי חוטובלי – מצביעה אורן אסף חזן – מצביע דב חנין – אינו נוכח

אורן אסף חזן: – – – זה משפיע על ההצבעה – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: אכרם חסון – אינו נוכח

אורן אסף חזן: – – – את השארת אותי – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואל חסון – מצביע אחמד טיבי – מצביע רוברט טיבייב – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – מצביעה חיים ילין – מצביע איתן כבל – מצביע אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – מצביע יעל כהן-פארן – מצביעה חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – מצביעה אורלי לוי אבקסיס – מצביעה מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – מצביע אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אסנת הילה מארק – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – מצביע שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח משה מזרחי – מצביע מרב מיכאלי – מצביעה מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – מצביע אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – מצביעה בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – מצביעה דן סידה – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – מצביע סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – מצביעה חמד עמאר – אינו נוכח לאה פדידה – מצביעה רועי פולקמן – מצביע עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – מצביע

בצלאל סמוטריץ': רק שאדוני, מרוב התרגשות – חבר הכנסת פריג', מרוב התרגשות אל תתבלבל, בטעות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עמיר פרץ – מצביע נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – מצביעה מיקי רוזנטל – מצביע

מיקי רוזנטל: או בעד או נגד, נכון?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מוסי רז – מצביע יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – מצביע נחמן שי – מצביע עפר שלח – מצביע איציק שמולי – אינו נוכח

קריאה: הוא פה.

קריאה: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) סתיו שפיר – מצביעה

איימן עודה: תודה.

איימן עודה: סתיו שפיר – – –

קריאה: איציק שמולי היה פה?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

קריאה: רגע, אני יכול להצביע?

קריאה: תקשיבו.

קריאה: תכף.

קריאה: יש יושב-ראש, והוא ינהל את זה.

בצלאל סמוטריץ': סיימנו?

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא נכחו בהצבעה בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת אמיר אוחנה – מצביע מיכאל אורן – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – מצביע חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח רוברט טיבייב – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – מצביע אלי כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אוסנת הילה מארק – מצביעה שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – מצביע

קריאה: יש אפשרות הצבעה בעוד סיבוב?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת דן סידה – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – מצביע חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – מצביעה

בצלאל סמוטריץ': רבותיי חברי הכנסת, האם יש מישהו מהנוכחים באולם שטרם הצביע ומבקש להצביע?

ניבין אבו רחמון: כן.

ניבין אבו רחמון: יש, יש.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, חברת הכנסת ניבין.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניבין אבו רחמון – מצביעה מיקי לוי – מצביע

דוד ביטן: – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה להצביע?

דוד ביטן: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: דוד ביטן – מצביע

בצלאל סמוטריץ': האם יש מישהו נוסף מחברי הכנסת שמעוניין להצביע וטרם הצביע?

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': האם אני יכול לסגור את ההצבעה?

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': יצביעו – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטן, אדוני, היכנס אל הפרגוד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים להתקדם.

ירדנה מלר-הורוביץ: איפה יושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', איפה אדוני עם כל צוות המטה שלו צופה במדגם?

בצלאל סמוטריץ': מתי אתה נואם את הנאום?

עיסאווי פריג': אני מתייעץ עם מנהל הקמפיין.

בצלאל סמוטריץ': אני מבין שאתה יורד לחדרך עד פרסום התוצאות.

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הכנסת, תמה ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': כעת, במקביל לספירת הקולות, לציפייה ולגזיזת הציפורניים של חבר הכנסת פריג', אנחנו מתקדמים בסדר-היום.

קריאה: שנייה.

קריאה: תבקש ככה: קודם כול שהסדרנים עם יושב-ראש ועדת הקלפי ייקחו את הקלפי אל מזכירות הכנסת, וחברי ועדת הקלפי יגיעו למזכירות הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': הסדרנים בליווי יושב-ראש ועדת הקלפי ילוו את הקלפי למזכירות הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברי ועדת הקלפי יסורו נא בבקשה לצורך הספירה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תמה ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': << הלסי >> 170 עובדים תאילנדים מתו בשש השנים האחרונות בישראל << הלסי>>

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתקדמים בסדר-היום ועוברים לשלב הצעות לסדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא: 170 עובדים תאילנדים מתו בשש השנים האחרונות בישראל, מס' 11371, 11378 ו-11403.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

ג'מעה אזברגה: תחקיר בן שנה שערכה רשת BBC חשף שאזרחים תאילנדים רבים החיים ועובדים בענף החקלאות בישראל סובלים מניצול והתעללות.

ג'מעה אזברגה: לפי ה-BBC עשרות אלפי העובדים התאילנדים המגיעים לישראל במסגרת הסכם שיתוף הפעולה תאילנד–ישראל, TIC, נמצאים בסביבת עבודה לא בטוחה וחיים בתנאים לא סניטריים.

ג'מעה אזברגה: עוד נכתב שם שלכמה מהם לא שילמו כראוי, ומאחרים נדרש לעבוד יותר מהמותר.

ג'מעה אזברגה: מאז החל הסכם ה-TIC ב-2012 170 עובדים תאילנדים מתו בעת עבודתם, וברבים מהמקרים הללו סיבת המוות לא נקבעה באופן רשמי.

ג'מעה אזברגה: יש לציין שבשנת 2015 פורסם דוח של ארגון Human Rights Watch, שחשף הפרות קשות של החוק.

ג'מעה אזברגה: בין הממצאים: שכר ממוצע שהוא פחות משכר המינימום ומגורים שאינם ראויים לבני אדם.

ג'מעה אזברגה: בביקורת שערכו במגורי העובדים מצאו החוקרים בתשעה מתוך עשרה משקים תנאי מחייה ירודים, שכוללים צפיפות גדולה, מגורים במחסנים ובמבנים שאינם מיועדים למגורי אדם ושמנוגדים להוראות רשות האוכלוסין וההגירה, מטבחים מאולתרים, מגורים ללא חימום או קירור ושירותים ומקלחות מקולקלים.

ג'מעה אזברגה: האנשים האלה, שהותירו את יקיריהם בארץ רחוקה כדי לעבוד ולפרנס את משפחותיהם, תורמים תרומה מכרעת לחקלאות בישראל ואף לביטחון התזונתי בישראל, ויש לדאוג לזכויותיהם ולמנוע כל פגיעה בהם.

ג'מעה אזברגה: מדינת ישראל חתומה על הסכמים בילטרליים ואמנות בין-לאומיות שמחייבות אותה לשמור על זכויותיהם של העובדים הזרים.

ג'מעה אזברגה: בהזדמנות זו חשוב לציין את אין-ספור ההצעות והחקיקה על מה שמכונה "הטרור החקלאי" שעלו פה בשנה האחרונה, שאין מילה אחרת מלבד "עלילה" שתתאר אותם.

ג'מעה אזברגה: לא ארגוני החקלאים ולא הפוליטיקאים שמקדמים במרץ רב את המעשיות האלה, נקפו אצבע על מנת לשים לקץ לניצול ולהתעללות בעשרות אלפי העובדים התאילנדים בישראל.

ג'מעה אזברגה: אני אוסיף כאן שהתגובה של החקלאים על הטענות שעלו בתחקיר, שמאשימים העובדים התאילנדים, היא מבישה והיא בגדר בריחה מאחריות.

ג'מעה אזברגה: אני מצפה ממשרד הכלכלה והגופים הרלוונטיים לפעול ללא לאות על מנת לספק תמונת מצב עדכנית על מצבם של העובדים בחקלאות בישראל, ולהשיב על הטענות המועלות בתחקיר ולא לדחות את הדברים כאילו לא היו דברים מעולם.

ג'מעה אזברגה: אני גם דורש מהמשרד שיצביעו על הפעולות שנעשות על מנת לצמצם את הפגיעה בזכויותיהם ובחייהם של העובדים התאילנדים.

ג'מעה אזברגה: נוכח זאת, אני מבקש להעביר את זה לוועדה – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני לא מוסמך לבקש.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך תהיה תשובת שר ונראה מה עושים.

ג'מעה אזברגה: השר יענה קודם?

בצלאל סמוטריץ': בכל מקרה אדוני לא יכול להציע.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יכול או להסתפק או להסיר מסדר-היום או לדיון במליאה.

בצלאל סמוטריץ': חבר כנסת אחר, שאיננו נמנה על המציעים, יכול להציע גם העברה לוועדה.

ג'מעה אזברגה: אנחנו נציע.

ג'מעה אזברגה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': נראה לאן זה הולך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת משה מזרחי, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

משה מזרחי: אני אהיה קצר.

משה מזרחי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שלא היה צריך לחכות לתחקיר של ה-BBC.

משה מזרחי: זו הייתה תמונה קצת מחפירה על מדינה מתוקנת, שגם חתומה על הסכמי עבודה בין-לאומיים, שאמורה להסדיר גם את כללי ההגינות ביחס לעובדים שאנחנו מביאים בהמוניהם.

משה מזרחי: אני מדבר בעיקר על התאילנדים שעוסקים בחקלאות.

משה מזרחי: תמונת המצב שתוארה שם בכתבה, וגם בכתבות קודמות שהיו פה – כחול-לבן, כן?

משה מזרחי: ישראליות, מ-2017 – אומנם בכתבה דובר על 170 עובדים תאילנדים שנפטרו במסגרת עובדתם במשך עשור.

משה מזרחי: לפני שנה התפרסמה גם כתבה גדולה על תחקיר ישראלי כחול-לבן שדובר בה על 220, בתנאי עבודה קצת מחפירים.

משה מזרחי: בזמנו הייתה ועדה מיוחדת שפיקחה על נושא עובדים זרים.

משה מזרחי: הייתי חבר בה.

משה מזרחי: ובאמת, לשבחה של אותה ועדה, שהייתה קיימת עד לכנסת הנוכחית – החליפו את זה לוועדת שקיפות וכו' – היה פיקוח מאוד הדוק.

משה מזרחי: אנחנו מדברים פה על חבר בני אדם, לא אחד ולא שניים, שנעשקים ומועסקים בתנאי עבדות מחפירים.

משה מזרחי: סליחה שאני אומר את זה פה, אבל צריך להחזיר את הפיקוח הזה.

משה מזרחי: מאחר שעלתה הסוגיה, כמו שהוא אמר, חייבים שזה יעלה גם כנושא בוועדת העבודה, כדי לקיים דיון מעמיק, שכל הגורמים יבואו וייתנו לנו את כל האינפורמציה, כולל הפיקוח שקיים, נכון להיום, על המשכן שלהם, על תנאי השכר, והאם הם עומדים בתנאים שאנחנו הכתבנו אותם מפה, מהכנסת.

משה מזרחי: אז אני מאוד מבקש, באמת – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני לא יכול לבקש את זה, אבל תנוח דעתו.

משה מזרחי: אז דעתי נחה.

משה מזרחי: אני הייתי מאוד רוצה שהדיון הזה יימשך במקום המקצועי.

משה מזרחי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני חבר הכנסת משה מזרחי.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': נמסר לי כרגע שאין תשובת שר.

בצלאל סמוטריץ': האם מישהו מחברי הכנסת מבקש להציע לנו מה לעשות עם ההצעה בהיעדר תשובת שר?

אלי אלאלוף: ועדת העבודה.

בצלאל סמוטריץ': אז חבר הכנסת אלי אלאלוף מציע להעביר את הנושא להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות שבראשותו.

בצלאל סמוטריץ': בהיעדר הצעות נוספות, אנחנו נצביע כעת על ההצעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': מי שבעד – אנחנו מעבירים את הנושא להמשך דיון.

בצלאל סמוטריץ': מי שנגד – נגד.

בצלאל סמוטריץ': ניתן לאדוני לתפוס את מקומו.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תשעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הנושא יועבר, בעזרת השם, להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': << הלסי >> מחסור חמור בפסיכיאטרים בבתי החולים הציבוריים << הלסי >>

בצלאל סמוטריץ': נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: מחסור חמור בפסיכיאטרים בבתי החולים הציבוריים, מס' 11261, 11287, 11290, 11312, 11319 ו-11324.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברות – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, אני גם באמת מופתעת להיכן נעלם סגן שר הבריאות ליצמן, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעל כהן-פארן: בשבוע שעבר העלינו את ההצעה – – –

בצלאל סמוטריץ': נמסר לי שהוא תכף עולה.

יעל כהן-פארן: הוא תכף עולה?

יעל כהן-פארן: אני אשמח מאוד שהוא עולה, כי אנחנו דחינו את ההצעה לסדר-היום משבוע שעבר, בשל היעדרותו בשבוע שעבר.

יעל כהן-פארן: אני שמחה שהוא עולה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, יש לי הצעה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי תתחיל לדבר, וככל שהוא יעלה לפני שגברתי תרד, גברתי תוכל לחזור על הדברים החשובים, וניתן לך את הזמן.

יעל כהן-פארן: בסדר גמור.

יעל כהן-פארן: אם אפשר להחזיר לי חצי דקה.

יעל כהן-פארן: הנושא שלפנינו הוא באמת משהו שמסתמן כמחדל מאוד חמור שאנחנו חייבים לתת עליו את הדעת, כי אנחנו בתחילתו, ובואו נעצור אותו: מחסור חמור ביותר ברופאים פסיכיאטריים בשירות הציבורי, בפרט, כמובן, בבתי החולים הפסיכיאטריים.

יעל כהן-פארן: ישראל מאחורי כל מדינות ה-OECD.

יעל כהן-פארן: אפילו ארצות הברית, שבה רוב שירותי הרפואה הם פרטיים ולא ציבוריים – אנחנו פחות מהם במספר הפסיכיאטרים לנפש, ואנחנו פשוט לא מעודדים.

יעל כהן-פארן: יש פה כמה סיבות – יש הרבה סיבות, אבל העיקריות הן שאנחנו לא מוצאים עידוד, או העידוד, התמרוץ לגשת לפסיכיאטריה כמתמחים של רפואה הופסק ב-2014.

יעל כהן-פארן: היום, למעשה, אם יש 400 מתמחים שמחכים לשיבוץ, אף אחד מהם לא הולך לפסיכיאטריה.

יעל כהן-פארן: יש 100 תקנים שמחכים למתמחים בבתי החולים הפסיכיאטריים, והם לא מתמלאים.

יעל כהן-פארן: עכשיו, נשאלת השאלה, מדוע זה קורה, ועל כך הכנסת חייבת לתת את הדעת ולעשות דיון רציני.

יעל כהן-פארן: ואני רואה את הצורך מצד אחד להעלות את קרנה של הפסיכיאטריה – או, שלום.

יעל כהן-פארן: נכנס סגן השר.

יעל כהן-פארן: תודה שהצטרפת אלינו.

יעל כהן-פארן: הדיון מאוד חשוב.

יעל כהן-פארן: נושא בתי החולים הפסיכיאטריים הוא ללא ספק משהו שחייב לקבל תשומת לב מיוחדת שלך, אדוני סגן השר, ושל המשרד שאתה עומד בראשו כסגן שר, כי בסופו של דבר, היום אנחנו רואים את התחלתה של הידרדרות.

יעל כהן-פארן: אנשים לא בוחרים במקצוע הזה.

יעל כהן-פארן: המתמחים הצעירים לא בוחרים במקצוע הזה.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לתמרץ אותם לבחור במקצוע הזה.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים למצוא לא רק את התמרוץ – מענק להיכנס כמתמחה לשנתיים-שלוש – אלא גם להישאר במקצוע.

יעל כהן-פארן: הרבה מאוד פסיכיאטרים צעירים עוזבים למחלקות בקהילה.

יעל כהן-פארן: זה בסדר, זה מתוך הרפורמה, שבעצם סידרה שיש גם רפואת פסיכיאטריה בקהילה, וגם בבתי חולים, למי שצריך, כמובן, אשפוז יותר ארוך וטיפול יותר ארוך, אבל זה גרם לעזיבה מאוד גדולה של הרבה מאוד צעירים, של הרבה מאוד רופאים שהיום לא נשארים בבתי החולים.

יעל כהן-פארן: אנחנו במצב שיש פחות מדי מפגשים של פסיכיאטרים עם מטופלים שחייבים לקבל את הטיפול הזה.

יעל כהן-פארן: המפגשים הם בטווחים מאוד רחוקים אחד מהשני – ממה שהיה צריך ורצוי – וקצרים מהנדרש והרצוי.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שזה פוגע במטופלים ובכל אחד ואחת מאיתנו.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לזכור – ואני מטפלת גם בהרבה מאוד פניות ציבור בתחום הזה של נפגעי נפש, של מתרפאי נפש – הם צריכים לקבל תשומת לב מיוחדת מהמערכת, כי הם באמת מהחוליות החלשות ביותר בחברה, ובפרט אלה שנמצאים בבתי החולים הפסיכיאטריים, הממשלתיים או האחרים.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאין מקום להמשיך את ההידרדרות הזאת.

יעל כהן-פארן: היא חייבת להיעצר.

יעל כהן-פארן: אני פונה אליך, סגן השר, שתביא מזור ותשובות למקצוע הזה.

יעל כהן-פארן: אנשי המקצוע ממש מרגישים שיש אוזלת יד של הממשלה בטיפול בנושא – שלא מתמרצים, שלא מתדרכים, שאין אפילו במסגרת הסטאז' חובה של כל סטודנט לרפואה, כשהוא מבצע את הסטאז' לאחר לימודיו – אין חובת שהייה של חודש-חודשיים במחלקה הפסיכיאטרית, אז הם לא מכירים את המאטריה ואת המחלקה ואת הסוגיה.

יעל כהן-פארן: גם אין ספק שיש בעיה קשה עם חלק מבתי החולים הפסיכיאטריים והתשתיות הישנות שיש בהם והתנאים המאוד-לא-טובים שיש בהם, לצערנו.

יעל כהן-פארן: בכך צריך להשקיע, גם כדי שהמחלקות האלה ישרתו טוב יותר, כמובן, את האוכלוסייה ואת הציבור ששוהה בהם – שלצערנו, כמו שאמרתי, הם החלשים ביותר – וגם את הרופאים.

יעל כהן-פארן: כי אם רופא מגיע לסביבת עבודה שהוא חושב שהיא ממש רעועה ולא ראויה לעבוד בה, אז גם זה משפיע על החלטתו, בסופו של דבר, לבחור במקצוע הפסיכיאטריה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': רק כדי להפיג כאן את המתח שאפשר לחתוך עם סכין כאן באולם.

בצלאל סמוטריץ': אדוני חבר הכנסת פריג' יתפוס נא את מקומו.

בצלאל סמוטריץ': אני שומע את דפיקות הלב שלך עד לכאן.

בצלאל סמוטריץ': פרוטוקול של ועדת הקלפי למניין קולות המצביעים לבחירת נציג הכנסת בוועדה לבחירת הקאדים: הצביעו בסך הכול 60 חברי כנסת; מספר הקולות הכשרים – 59 קולות; מספר הקולות הפסולים – קול אחד.

בצלאל סמוטריץ': בעד חבר הכנסת עיסאווי פריג' הצביעו 57 קולות; נגד חבר הכנסת עיסאווי פריג' הצביעו שני קולות.

בצלאל סמוטריץ': לפיכך, חבר הכנסת עיסאווי פריג' נבחר לכהן כנציגה השלישי של הכנסת בוועדה לבחירת קאדים.

בצלאל סמוטריץ': הפרוטוקול נחתם על ידי כל חברי ועדת הקלפי היום.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': << הלסי >> מחסור חמור בפסיכיאטרים בבתי החולים הציבוריים << הלסי >>

בצלאל סמוטריץ': אנחנו ממשיכים בהצעה לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טלב אבו עראר, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מחסור חמור בפסיכיאטרים בבתי החולים.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': תברך את עיסאווי.

טלב אבו עראר: אני אשמח מאוד לברך את חברי חבר הכנסת עיסאווי על בחירתו.

עיסאווי פריג': יחד איתך.

טלב אבו עראר: יחד איתי להיות שני חברים, נציגי הציבור והחברה הערבית בוועדה למינוי קאדים.

טלב אבו עראר: אבל עד עכשיו כלום לא עשינו, עד היום – לא בחרנו עד היום באף אחד, יא עיסאווי.

טלב אבו עראר: אנחנו מתכוונים לבחור עוד ועוד, כי חסרים לנו באמת תקנים לעניין הזה.

קריאה: כמה נשים – – –

טלב אבו עראר: מכובדי סגן שר הבריאות, לפחות 100 תקנים ב-11 בתי החולים הפסיכיאטריים אינם מאוישים, בשל מחסור ברופאים המתמחים, המקצועיים.

טלב אבו עראר: יש מחסור אדיר גם בדוברי השפה הערבית, בזמן שישנם כ-400 רופאים ויותר היושבים וממתינים עדיין למקום התמחות, וישנה דרישה למקצוע הזה.

טלב אבו עראר: בנוסף, יש צורך בתוספת של 100 תקנים כדי להביא את הארץ, את המדינה הזאת, למצב שבו למטופלים יהיה מספיק זמן עם רופא.

טלב אבו עראר: יש להקדיש אחוז גבוה מ-100 התקנים האלה לחברה הערבית – יש באמת הרבה פניות מרופאים שעדיין ממתינים לתקנים בחברה הערבית.

טלב אבו עראר: זה באמת היה יכול לתרום ולעזור לכל הארץ אם יאוישו התקנים.

טלב אבו עראר: באיגוד הפסיכיאטריה מזהירים מסגירת מחלקות, ומציינים שכבר היום המאושפזים אינם נפגשים עם רופא בתדירות מתאימה, ושמשך ההמתנה לתור במרפאות חוץ עשוי להגיע לפעמים לחצי שנה בשל אותו מחסור בכוח אדם.

טלב אבו עראר: זה מצב חמור ביותר, מכובדי היושב-ראש, שהשלכותיו עלולות להגיע עד לדבר שהוא בלתי נסבל.

טלב אבו עראר: משרד הבריאות מכיר את העניין, מכיר את הבעיה, אבל לצערי, עדיין, למרות שסגן השר עושה באמת כל מה שביכולתו כדי לתקן את המצב, עדיין ישנו מחסור בטיפול הפסיכיאטרי.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, ואחריו ישיב על ההצעה סגן שר הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מהקואליציה ומהאופוזיציה, גם אני מצרף את ברכותיי לידידי עיסאווי פריג' על מינוייך.

יהודה גליק: טוב מאוד שמשפטם של המאמינים הולך ומתחזק.

יהודה גליק: בית הדין השרעי התחזק בקאדים ובקאדיות, שימשיכו את השושלת המפוארת עוד מימי הח'ליף עומר בן אל-ח'טיב.

טלב אבו עראר: בן אל-ח'טאב.

ענת ברקו: בן אל-ח'טאב.

יהודה גליק: בן אל-ח'טאב.

יהודה גליק: סליחה.

יהודה גליק: הערבית שלי היא לא כמו של ד"ר ברקו.

יהודה גליק: עומר בן אל-ח'טאב.

יהודה גליק: אני חושב שזה שפע טוב שהצדק האלוהי ייראה בעולם מתוך העולם של אמונה באלוהים.

יהודה גליק: ולענייננו – נושא נוסף, כאוב.

יהודה גליק: ידידתי חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה הקימה יחד איתי ועם חבר הכנסת רוברט טיבייב שדולה לנושא הכואב הזה של מתמודדי מחלות הנפש.

יהודה גליק: אדוני סגן השר, אני יודע שהנושא הזה קרוב לליבך, אבל המחסור החמור בפסיכיאטרים, ההמתנה בקהילה של חצי שנה, ולפעמים אפילו שנה, בעיקר בפריפריה – גם בפריפריה הגיאוגרפית וגם בפריפריה החברתית – ההמתנה הזאת היא בלתי נסבלת.

יהודה גליק: אדם שסובל ממחלה של נפש – היא לא שונה ולפעמים קשה וכואבת יותר ממחלת הגוף.

יהודה גליק: ולהמתין חצי שנה עד שנה לפגוש פסיכיאטר זה בלתי מתקבל על הדעת.

יהודה גליק: בתי החולים מנסים, עובדים, אבל בעיה נוספת שעלתה אצלנו – והזהרתי, והרהרתי בזה פעם ועוד פעם, ולצערי, זה עוד לא מתקדם – הנושא של הבתים המאזנים, שהם חלופות, תחליפים לאשפוז, שהם נותנים מעטפת, והם זולים יותר, ועדיין קופות החולים לא מפעילות אותם.

יהודה גליק: אדוני סגן השר, אני יודע שעשית רפורמה בנושא הזה של בריאות הנפש, אבל אני חושב שהזעקה שאנחנו שמענו בחדר השבוע, של אנשים שפעם אחר פעם קיבלו טיפול לא ראוי מכיוון שלא היו מספיק פסיכיאטרים, זו זעקה שזועקת עד השמיים מאנשים שלא מסוגלים לזעוק, מאנשים שסגורים בתוך עצמם, סובלים עם המחלה, וזועקים לחזק את המערכת הזאת של הרפואה הפסיכיאטרית.

יהודה גליק: אנא, אני יודע שליבך הוא לב אדם ולב אוהב.

יהודה גליק: אנא, פתח את ליבך.

יהודה גליק: תעשה עוד דחיפה להרחיב את נושא התקנים של הרופאים הפסיכיאטריים.

יהודה גליק: תודה רבה לך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן שר הבריאות חבר הכנסת הרב יעקב ליצמן ישיב על ההצעה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת גליק, עד שהרפורמה הזאת נכנסה לביצוע, לתפקיד, לא היה בפריפריה כמעט טיפול בפסיכיאטריה.

יעקב ליצמן: מרגע שהרפורמה נכנסה, קיבלנו כסף מהאוצר, בזמנו, פתחנו בחצי השנה הראשונה 61 סניפים, מרפאות חדשות בפריפריה; מקומות שלא היה בהם בכלל הנושא.

יעקב ליצמן: היום זה בכל קופת חולים, בכל סניף – צריך לטפל בזה.

יהודה גליק: ההמתנה היא ארוכה.

יעקב ליצמן: לא מה שאמרת.

יעקב ליצמן: אני מסכים, אבל זה לא בתקופות שאתה מדבר.

יעקב ליצמן: שנה – –

יהודה גליק: – – –

יעקב ליצמן: – – אפילו פחות, ואנחנו עובדים על זה.

יעקב ליצמן: עוד מעט אקריא את התשובה של המשרד, הפורמלית, אבל זה המצב שאני יודע עליו.

יעקב ליצמן: אני עוקב אחרי זה.

יהודה גליק: אם לא הייתי מכיר אותך ויודע שהנושא הזה חשוב לך, לא הייתי מעלה את הנושא.

יהודה גליק: תזרז את המזורזים.

יעקב ליצמן: טוב, אז אני רוצה להקריא את התשובה.

יעקב ליצמן: ביולי 2015 נכנסה לתוקף הרפורמה בבריאות הנפש, שהביאה בשורה משמעותית לאזרחי ישראל בדבר הרחבה משמעותית של השירותים בתחום בריאות הנפש עם פריסת עשרות רבות של מרפאות בריאות נפש חדשות על ידי קופות החולים.

יעקב ליצמן: כחלק מהתהליך של פתיחת שירותים בקהילה, פסיכיאטרים רבים עזבו את בתי החולים לטובת הקופות, דבר שיצר מחסור בבתי החולים.

יעקב ליצמן: לכן, המשרד הגדיר מקצוע זה כמקצוע במצוקה, והקציב מענקים נדיבים למתמחים שיתחילו את ההתמחות במקצוע חשוב זה – כי אנשים פשוט עברו מבתי חולים לקופת חולים.

יעקב ליצמן: בנוסף, מקודמים בבתי החולים הממשלתיים תהליכים רבים מול נציבות המדינה, כדי לשפר את תנאי העסקת הפסיכיאטרים בבתי החולים, כגון בניית דרגות ביניים שתאפשרנה אופק קידומי לרופאים צעירים.

יעקב ליצמן: כמו כן, חטיבת בתי החולים הממשלתיים מעודדת את בתי החולים להשקיע במתמחים, ללמד אותם ולעזור להם לקדם את עצמם ולבנות קריירה מצליחה בתחום.

יעקב ליצמן: אנו מקווים שהתהליכים האלה, כמו גם אחרים, יביאו לצמצום פערי התקינה הקיימים במקצוע זה ברחבי הארץ.

יעקב ליצמן: בהתייחס לנושא המטופל שומר המצוות – שהגישו את זה; לא הסבירו את זה מעל במת הכנסת – אני אפרט על זה.

יעקב ליצמן: חלק מלימודי הרפואה כוללים את הלימוד שבכל מגע עם החולה חשוב להבין ולכבד את תרבותו של הפונה.

יעקב ליצמן: הדבר נכון בכל ענפי הרפואה, ונכון שבעתיים בפסיכיאטריה.

יעקב ליצמן: ספר הלימוד בפסיכיאטריה מכיל פרקים שלמים על חשיבות התאמת הבדיקה והטיפול, על כל שלביהם, לתרבותו של אדם.

יעקב ליצמן: הפסיכיאטר המטפל באדם חייב להבין את התרבות שממנו מגיע המטפל על שלל הדקויות הקיימות בעושר האנושי.

יעקב ליצמן: אני חייב לציין שבשנה האחרונה נפתח בבית החולים מעייני הישועה אגף שלם של פסיכיאטריה, בריאות הנפש, ולאחרונה גם עבור בנות אנורקטיות, וכל הדברים האלה – ואני מברך על זה.

יעקב ליצמן: עושים עבודה נהדרת, חשובה מאוד.

יעקב ליצמן: אנחנו עזרנו להם הרבה, וצריך לעזור להם עוד.

יעקב ליצמן: הפסיכיאטרים מטפלים דרך קבע בכל האוכלוסייה הנמצאת במדינה על שלל גווניה: ילידי הארץ ועולים, עולים צעירים ועולים ותיקים, חילוניים ודתיים, מוסלמים, נוצרים ויהודים; עולים מברית המועצות, עולים מאתיופיה ועולים מארצות הברית, ועוד אנשים משלל תרבויות.

יעקב ליצמן: אין ספק שחשוב להבין את אמונתו ותרבותו של אדם על מנת לטפל בו באופן האידיאלי.

יעקב ליצמן: לכן, במרפאות בריאות הנפש שסביבן יש אוכלוסייה חרדית הצוות הרפואי כולו, וכחלק ממנו המתמחים והרופאים הפסיכיאטרים, עוברים הכשרות והדרכות על ידי אנשי המקצוע המכירים את הדקויות התרבותיות שיש לאוכלוסייה החרדית.

יעקב ליצמן: אני מציע, רבותיי, להמשיך את הדיון בוועדת הבריאות של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': טוב, בסדר, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אז אם כן, אנחנו נעבור להצביע.

יעל כהן-פארן: שמת לב שענית לנו בעיקר על מעייני הישועה ועל תשומת לב לאוכלוסייה החרדית?

בצלאל סמוטריץ': לא, זה ממש לא היה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל – – –

יעקב ליצמן: אני ממש מוחה על מה שאת אומרת, כי התחלתי – – –

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר לא צריך את עזרתי, אבל זה לא היה המצב.

יעקב ליצמן: – – – את כנראה לא שמעת את התשובה שלי.

יעל כהן-פארן: אני שמעתי.

יעל כהן-פארן: אני שמעתי – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, להצביע על הצעתו של סגן שר הבריאות להעביר את הנושא – – –

איציק שמולי: – – –

בצלאל סמוטריץ': עמדה מהצד – כן, בשמחה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, עמדה מהצד.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, נפתח את המיקרופון, בבקשה.

קריאה: ועדה?

בצלאל סמוטריץ': ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': אבל קודם כול – חבר הכנסת שמולי, עמדה מן הצד.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, אני דווקא רוצה לשבח אותך בפורום הזה, מכיוון שאתה אחד מהשרים שעונים לחברי הכנסת.

איציק שמולי: יש אתגרים גדולים מאוד במערכת הבריאות, שהם לא נסתרים מעיניך, והיכולת לטפל באתגרים הללו עוברת קודם כול דרך הכרה בכך שהם קיימים; לא לנסות לטשטש או להסתיר את הנתונים.

איציק שמולי: ואני חייב להגיד לך, אני עובד עם כל משרדי הממשלה, ומהמשרד שלך אנחנו מקבלים שיתוף פעולה מלא.

איציק שמולי: גם כאשר הנתונים הם לא נעימים, אתם תמיד חושפים אותם לעיני הציבור, ומגיע לך יישר כוח גדול על הדבר הזה.

איציק שמולי: אנחנו יכולים להיות חלוקים על חלק מהדברים; יכולים להסכים על הרבה מהדברים.

איציק שמולי: על העובדה שאתה משרת ציבור אמיתי – ובמובן הזה, אתה מעמיד לרשות הכנסת; אתה מכבד את הכנסת כרשות מפקחת על עבודת הממשלה – מגיע לך יישר כוח גדול.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה ביקשה גם היא דעה נוספת, ולאחר מכן נצביע.

פנינה תמנו: אדוני סגן השר, אני רוצה להסב את תשומת ליבך שבתקופת הפגרה אני והמועצה לשלום הילד עשינו סיורים במחלקות אשפוז פסיכיאטריות לילדים ונוער, ואני יכולה לומר שצפות משם לא מעט בעיות, וגם הצוותים אינם מסתירים את זה.

פנינה תמנו: אבל אחת הבעיות המאוד-קשות שאני רוצה שאתה, סגן השר, תבדוק, זה שישנם ילדים מתחת לגיל 11 שאין להם עורף משפחתי – או שהם היו באומנה או במסגרת אחרת – והם נמצאים תקופות ארוכות באשפוז כי אין להם חלופה אחרת.

פנינה תמנו: בעיניי זה – – –

יעקב ליצמן: יש לך מישהו ספציפי או מישהי?

יעקב ליצמן: אז תפני אליי – – –

פנינה תמנו: כן.

פנינה תמנו: ואני חושבת שגם אני, תחת השדולה שחבר הכנסת גליק וטיבייב נמצאים בה – אנחנו החלטנו שאנחנו נצא לסיור יחד עם ארגונים.

פנינה תמנו: אם תהיה מוכן – כמובן שאנחנו נתאים את הלו"ז שלנו אליך, סגן השר – ללכת לעשות סיורים בתוך המחלקות האלה, אז אני חושבת שזה יכול מאוד מאוד להועיל לשמוע אותם, את המטופלים ואת המשפחות.

יעקב ליצמן: – – –

פנינה תמנו: אז אנחנו מבקשים לעשות את זה ביחד, כי אנחנו שומעים דברים מסוימים – – –

סופה לנדבר: תביאי מקרה – – –

יעקב ליצמן: – – –

פנינה תמנו: את המקרים אני אביא, אבל זה לא מקרה בודד, צריך להבין.

פנינה תמנו: וזה לא ויכוח.

פנינה תמנו: פשוט, אני אומרת שכדאי לשמוע את השטח ולרדת למחלקות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על הצעתו של סגן השר להעביר את הנושא להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר, בעזרת השם, להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': וכעת אנחנו נזמין את החתן, חבר הכנסת עיסאווי פריג', לשאת נאום ניצחון ודברי ברכה.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן נעבור, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חבל שאחמד לא נמצא כאן, חבר הכנסת טיבי.

עיסאווי פריג': ראשית, אני מודה לכל החברים שנשארו, וזה נדיר, מתוך ניסיוני בכנסת, ש-60 חברי כנסת יישארו אחרי סיום החקיקה להשתתף בהצבעה על מועמד יחיד.

עיסאווי פריג': על פניו, אמור להיות בסדר, אבל זה לא דבר טבעי.

עיסאווי פריג': אני מודה לכל החברים שהשתתפו בזה.

עיסאווי פריג': זה מאוד מחמם לי את הלב.

עיסאווי פריג': זה עשה לי טוב.

עיסאווי פריג': ואני אומר לכם, יש לי חברים בבית הזה, הן מצד שמאל והן מצד ימין.

עיסאווי פריג': ואנחנו יכולים להיות במחלוקת פוליטית, אנחנו יכולים לפעמים לחרוג מכללים פוליטיים מסוימים, אבל בסופו של דבר אנחנו בני אדם.

עיסאווי פריג': אנחנו יכולים גם להיות חברים ויכולים להמשיך את הדרך ביחד.

עיסאווי פריג': תודה לכולם.

יעל כהן-פארן: – – –

עיסאווי פריג': איך?

יעל כהן-פארן: הרבה קאדיות תבחרו.

עיסאווי פריג': אני רוצה לציין עוד נקודה.

עיסאווי פריג': זה סיבוב שני שלי כחבר בוועדה למינוי קאדים שרעיים.

עיסאווי פריג': אני אוכל להגיד את זה בגאווה ובכבוד, ולא מתבייש להגיד, ואומר את זה בגאווה: יש לי חלק, וחלק גדול, במינוי קאדית שרעית ראשונה במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': זה דבר שילך איתי שנים רבות.

עיסאווי פריג': אני גאה בו.

עיסאווי פריג': ויש הרבה מה לעשות, כי אני מאמין שדת באה לשרת את האנושות, ולא להפך, ולהיות בני אדם מחוברים זה הכי חשוב.

עיסאווי פריג': אני שוב מודה לכולכם – – –

ישראל אייכלר: עיסאווי, תקפיד לבחור רק קאדים שהם נאמנים לשריעה.

עיסאווי פריג': כבוד הרב אייכלר – – –

יהודה גליק: ולא למנות קאדיות – – –

ענת ברקו: תמנה קאדיות.

ענת ברקו: קאדיות.

יהודה גליק: – – –

ענת ברקו: קאדיות, עיסאווי.

ענת ברקו: כמה שיותר קאדיות – – –

מיכל רוזין: הוא אמר קאדית.

עיסאווי פריג': חברים, יש לנו באולם עכשיו שני רבנים, הרב יעקב ליצמן והרב אייכלר.

עיסאווי פריג': אנחנו, בדת האסלאם, עברנו כברת דרך – – –

מיכל רוזין: מה עם הרב רוזין?

עיסאווי פריג': אה, הרב רוזין.

מיכל רוזין: הרבה רוזין.

עיסאווי פריג': עברנו כברת דרך בפתיחות שלנו כלפי האישה, ואני זוכר שכשרצינו למנות קאדית, נאלצתי לנסוע לבני ברק ולשבת עם רבנים, ועשיתי את זה.

עיסאווי פריג': תודה לכולכם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת פריג'.

בצלאל סמוטריץ': << הלסי >> קריסת חדרי המיון בארץ << הלסי >>

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעה לסדר-היום בנושא קריסת חדרי המיון בארץ.

בצלאל סמוטריץ': אני הופך את הסדר ונותן לחבר הכנסת הרב אייכלר להיות ראשון הדוברים, כיוון שהוא צריך להחליף אותי אחר כך על הכיסא הזה, ומייד אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, חברי הכנסת, אני לא רוצה להאריך בנושא של חדרי המיון.

ישראל אייכלר: אני רק רוצה לספר לכבוד סגן השר מעשה שהיה השבוע.

ישראל אייכלר: באמצע הלילה אני מקבל טלפון שיש יהודי קשיש בן 80, עם שושנה ברגל, שיושב כבר שש שעות על כיסא בחדר ההמתנה בהדסה, שהרופאים אפילו עשו לו בווריד, נתנו לו אנטיביוטיקה בווריד, בחדר המתנה על כיסא – ולא קיבל מיטה.

ישראל אייכלר: אדם עם חום גבוה, עם שושנה.

ישראל אייכלר: ואחרי שש שעות הם צלצלו אליי – לא רק למחלקה.

ישראל אייכלר: לא האמנתי – אפילו בחדר מיון.

ישראל אייכלר: ביקשתי לדבר שם עם מישהו, כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור, ושאלתי שאלה פשוטה: כמה שעות יהודי קשיש בן 80 צריך לשבת בחדר המתנה.

ישראל אייכלר: אפילו מיטה אתם לא יכולים לתת לו?

ישראל אייכלר: התשובה שלו הייתה: לך למשרד הבריאות.

ישראל אייכלר: ואני יודע ששר האוצר קיצץ עכשיו קרוב ל-100 מיליון שקלים ממשרד הבריאות.

ישראל אייכלר: ואני שואל בעניין הזה רק את השאלה הזאת: כמה אפשר להתעלל באנשים בחדרי המיון?

נחמן שי: נכון.

ישראל אייכלר: זו השאלה.

ישראל אייכלר: ואת שאר הזמן אני רוצה לקדיש למשהו שאני רואה בחומרה גדולה מאוד.

ישראל אייכלר: יש פה בכנסת ויכוחים תהומיים בין אנשים, ובין דעות, ובין השקפות, ובין עמים ובין זרמים.

ישראל אייכלר: אין שום היתר להתבטא בביטויים אנטישמיים נגד יהודים שלא אוהבים אותנו.

ישראל אייכלר: פעם אחר פעם השבוע שמעתי מפי חבר הכנסת יאיר לפיד בקשר ל"כסף מתחת לשולחן".

ישראל אייכלר: רבותיי, זה ביטוי אנטישמי.

ישראל אייכלר: אתה יכול להגיד: אני לא רוצה לתת כסף לישיבות.

ישראל אייכלר: אני אגיד לו: אני לא רוצה לתת כסף לאוניברסיטאות, לבזבוזים.

ישראל אייכלר: אבל את הביטוי השיילוקי הזה, "כסף מתחת לשולחן" – לא פעם אחת; קורה שאדם אומר את זה פעם אחת – בקשר לחוק הגיוס, שלא קשור לכסף בכלל.

ישראל אייכלר: הוא רצה להגיד שכאילו הממשלה לא תוריד כסף מהישיבות אלא תיתן להן את זה בדרך אחרת.

יעקב ליצמן: וגם הוא לא התגייס.

ישראל אייכלר: והוא יודע טוב מאוד.

יעקב ליצמן: – – –

ישראל אייכלר: ואני רוצה לציין עוד נקודה.

ישראל אייכלר: אדוני סגן השר, אני רוצה להגיד עוד מילה.

ישראל אייכלר: הלילה, בכ"א בכסלו, הגיעה רכבת קסטנר לציריך, וניצולו שם הרבה יהודים.

ישראל אייכלר: אחד מהם היה הילד טומי לפיד, עם אימא שלו, שניצלו באותו הזמן.

ישראל אייכלר: הם עלו לארץ, ולא היה להם כלום.

ישראל אייכלר: מי שקיבל את כל העולים וכל הפליטים היו היהודים בני היישוב הישן והחדש, שקיבלו כל אחד ומקבלים עד היום כל אחד באהבה.

ישראל אייכלר: להגיד על יהודים כאלה "כסף מתחת לשולחן" – זה ביטוי שאני לא מוכן להשלים איתו בשום פנים ואופן.

ישראל אייכלר: הוויכוח יכול להימשך, בחירות יהיו, אבל לא להשתמש בביטויים אנטישמיים – זה מה שדרשתי.

ישראל אייכלר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': דברים היוצאים מן הלב.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סופה לנדבר, גברתי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חבר הכנסת מאיר כהן.

ישראל אייכלר: שלוש דקות לרשותך.

סופה לנדבר: תודה, אדוני היושב-ראש.

סופה לנדבר: חבריי חברי הכנסת, אדוני סגן שר הבריאות, סגן השר ליצמן, אני פונה אליך.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לך שאני עליתי היום על הבמה הזאת מרוב דאגה למערכת הבריאות, ואני חושבת שגם אתה מאוד דואג למערכת הזאת.

סופה לנדבר: אני לא יכולה להסתיר ממך את המצב הנוכחי, שאני חברת כנסת מהאופוזיציה, אבל אתה יודע, תמיד, במשך כל השנים שאני חברת כנסת, מערכת הבריאות היא במצב שמדאיג אותי.

סופה לנדבר: אני מרגישה לא נוח שאני מעלה את ההצעה הזאת מולך, אבל אני לא יכולה להסתיר שהמצב של קריסת המערכות, מערכת הבריאות, מדאיג אותי, מדאיג אותי מאוד.

סופה לנדבר: קריסת מערכת הבריאות – חולים במסדרונות, חוסר תקנים, תורים של חודשים, אדוני היושב-ראש, לרופא מומחה, זיהומים, תת-תנאים, חוסר תקנים של רופאים ואחיות.

סופה לנדבר: אבל כל אחד מאיתנו – אתה הבאת עכשיו דוגמה.

סופה לנדבר: אני יכולה להביא עוד דוגמאות.

סופה לנדבר: אני חושבת שכל אחד שנמצא כאן, בכנסת, מקבל לעיתים שיחה ממישהו שנמצא בחדר מיון וממתין שעות, ואין טיפול, והוא בלחץ, ומתקשר לחבר כנסת – חושב שחבר כנסת יכול להוריד ממחלקה רופא שיבדוק אותו וייתן טיפול ראוי.

סופה לנדבר: כל אחד עבר על בשרו את המצב הזה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להמשיך, אדוני סגן השר, בגלל שגם אתה יודע וגם אנחנו יודעים מה קורה היום במערכת הזאת.

סופה לנדבר: אני מרגישה לא נוח בגלל שאני זוכרת איך בשנת 2002 אני העברתי כאן חוק על בית חולים באשדוד, וחברי כנסת – – –

ישראל אייכלר: ובסוף זה נבנה.

סופה לנדבר: כן, ויש בית חולים באשדוד, תודה לאל.

סופה לנדבר: וכאשר כולם מגיעים לחגוג את הפתיחה של בית החולים, לא דואגים מכך שיש שם בסך הכול 300 מיטות.

סופה לנדבר: אתה אז היית יושב-ראש ועדת הכספים.

סופה לנדבר: לא אשכח איך יחד נלחמנו לפתוח בית חולים באשדוד.

סופה לנדבר: אבל אני לא רוצה להביא למצב – ואנחנו כולנו מבינים שלא רק תקנים חסרים; חסרות מיטות בבתי חולים.

סופה לנדבר: לפי ה-OECD אנחנו במצב קטסטרופלי.

סופה לנדבר: במצב קטסטרופלי.

ישראל אייכלר: תודה.

סופה לנדבר: ואני ראיתי – יש תוכנית.

סופה לנדבר: שנייה.

סופה לנדבר: שנייה.

סופה לנדבר: אני אסיים.

ישראל אייכלר: משפט סיום, כן.

סופה לנדבר: רבותיי, אני לא רוצה להמשיך על המצב, אני פשוט רוצה להגיד שטוב שיש בית חולים באשדוד.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להגיע, אדוני סגן השר, שאני אביא לכאן חקיקה נוספת על פתיחת בתי חולים בדרום, בצפון, בפריפריה, בגלל שאני יודעת מה המצב – אני יודעת כמה שנים אני נלחמתי על בית חולים.

ישראל אייכלר: תודה.

סופה לנדבר: אני מסיימת.

סופה לנדבר: צריך לעלות שלב.

ישראל אייכלר: אנשים מחכים לדבר.

סופה לנדבר: אני חושבת, אדוני – סליחה – להכריז על מצב חירום.

סופה לנדבר: בסוף, מי שיהרוג אותנו, רבותיי, זה לא טילים אלא חיידקים בבתי חולים.

סופה לנדבר: אני חושבת שנדרשת כאן תוכנית רב-שנתית על מצב חירום ותיקון של המצב הזה בבתי חולים של מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריו – נחמן שי.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני רוצה לתבוע את עלבונו של יושב-ראש המפלגה שלי יאיר לפיד, שאתה האשמת אותו, אדוני היושב-ראש, באמירות אנטישמיות.

מאיר כהן: אני חושב שכשאין הסבר אז הולכים למקום הזה ומתחילים להאשים יהודים שהם אנטישמים.

מאיר כהן: אני חושב, אדוני, שראוי שאתם תפנו – אנחנו שיקפנו מצב; אנחנו שיקפנו מצב של אמירות שנאמרות פה בקואליציה, במסדרונות הכנסת, שהם יודעים איך להרגיע את משבר הגיוס, ועל הכסף של הסנקציות הם ייתנו לכם כסף מתחת לשולחן.

מאיר כהן: לא אנחנו אמרנו.

מאיר כהן: אותנו אי-אפשר להאשים, חס וחלילה, באנטישמיות.

ישראל אייכלר: אני לא יכול לענות כיושב-ראש.

מאיר כהן: נכון, אתה צודק.

מאיר כהן: אתה צודק, ואני לא מנצל את זה.

מאיר כהן: אז תבדוק את האמירות של אנשים בכירים מאוד בקואליציה.

מאיר כהן: ואני תובע את עלבונו.

מאיר כהן: האחרון שאפשר להגיד עליו "אנטישמי" הוא יאיר לפיד.

מאיר כהן: זכור, אדוני, יורד מכאן יושב-ראש המפלגה שלי ונוגע ביושב-ראש המפלגה שלך, ויושב-ראש המפלגה שלך עושה את התנועה הזאת, כאילו יושב-ראש מפלגתי הוא טמא.

מאיר כהן: אז תבדוק מי נוהג בחוסר הגינות.

מאיר כהן: ולענייננו, אדוני – ואני לא אומר את זה בטרוניה כלפיך, ליצמן.

מאיר כהן: אני חושב שאתה עושה כמיטב – – –

יעקב ליצמן: יש לי – – –

מאיר כהן: עזוב.

מאיר כהן: עזוב.

יעקב ליצמן: יש לי עשר דקות לדבר, אני גם כן – – – נכון?

מאיר כהן: ליצמן, סגן השר, אני לא אומר את זה בטרוניה אליך.

מאיר כהן: אני מצטרף לאנשים שאומרים שהנשמה שלך במקום טוב.

מאיר כהן: אני יודע את זה.

מאיר כהן: סיירתי איתך בדרום, ואתה עושה הכול כדי לפתוח בית חולים.

מאיר כהן: אני דווקא פונה לשר האוצר: יש פעמים שאתה צריך לעשות קיצוץ רוחבי – אל תיגע במשרד הבריאות.

מאיר כהן: אסור לגעת במשרד הבריאות.

מאיר כהן: אלי, אני מבקש ממך, גם הנשמה שלך במקום מצוין: אסור לקצץ ממשרד הבריאות שקל אחד, כי השקל הזה בדיוק מביא אותנו למצב הקטסטרופלי הזה.

מאיר כהן: חדרי המיון נמצאים בקריסה בלתי רגילה.

מאיר כהן: כל מי שמבקר – בין שהוא צריך טיפול, ובין שהוא סתם חבר כנסת שמסייר, או אחד מבני המשפחה שלו – רואים שם באמת קטסטרופה.

מאיר כהן: חבריא, אנשים מתים בגלל חוסר תקנים.

מאיר כהן: אתה יודע את זה, אדוני סגן השר – אנשים מתים.

מאיר כהן: בוועדה לביקורת המדינה, אצל שלי, הייתה שם מנהלת אחד מחדרי המיון ואמרה: אנשים מתים בגלל שאין לנו תקנים.

מאיר כהן: אסור שזה יקרה במדינה שהיא באמת מפותחת, ומדינה טובה.

מאיר כהן: זאת מדינת היהודים.

מאיר כהן: איפה החמלה שלנו?

מאיר כהן: צריך לא לגעת, בקיצוצים מהסוג הזה – לא לגעת בשקל אחד במשרד הבריאות.

מאיר כהן: ההפך.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להיות, ליצמן, כולנו, ולא משנה מאיפה אנחנו באנו – צריכים לעמוד מאחוריך ולזעוק את הזעקה הזאת.

מאיר כהן: אני יודע כמה התאמצנו, התאמצת, כדי להביא 15 או 20 תקנים לסורוקה.

מאיר כהן: אני יודע, הייתי איתך.

מאיר כהן: צריך להגיד את זה בהגינות.

מאיר כהן: אגב, אני פניתי לסגן השר ואמרתי לו: מחר אני נוסע לסורוקה.

מאיר כהן: הוא אומר לי: אני בא איתך.

מאיר כהן: זה באמת נדיר מאוד ששר יעזוב את הכול – כשהוא היה שר, נכון?

מאיר כהן: היית שר אז.

מאיר כהן: עזב את הכול – אמר לי: אני נוסע איתך.

ישראל אייכלר: לצערי, הזמן הסתיים.

מאיר כהן: עוד חצי דקה, פחות.

מאיר כהן: לכן, אני יודע שהנשמה – –

יעקב ליצמן: – – –

מאיר כהן: – – הנשמה במקום טוב.

מאיר כהן: אדוני, אני קורא לכל חברי הכנסת, גם מהקואליציה, אלי, לפנות לשר האוצר ולהגיד לו: כבר עכשיו הקיצוץ הזה לא יחול על משרד הבריאות.

מאיר כהן: ההפך – לגרד כל שקל ולתת, כי אנחנו צריכים להפסיק את החרפה הזאת בחדרי המיון.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: וסליחה על החריגה.

מאיר כהן: אני לא נוהג.

ישראל אייכלר: בסדר גמור.

ישראל אייכלר: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: אחריו – מיכאל מלכיאלי.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: כבר התחלתי להתעטש, עוד לפני שעליתי.

נחמן שי: זה קשור, כנראה, למצב החירום בבתי החולים.

נחמן שי: רציתי לדבר על חדרי המיון, על העבודה העיתונאית המצוינת שעושה עיתון ידיעות אחרונות בימים האלה – ואני נותן להם תודה גדולה ואשראי גדול.

נחמן שי: אבל רק לפני שעות אחדות, אני משוכנע שהשר יודע את זה, אני קורא שקופת חולים כללית קורסת.

נחמן שי: אתה עושה לי "כן"?

נחמן שי: אתה מסכים?

יעקב ליצמן: אני אגיד את זה עוד פעם.

נחמן שי: מה?

נחמן שי: אתה הגורם – – –

יעקב ליצמן: אני אגיד את זה.

נחמן שי: אה, אתה תאמר?

נחמן שי: אני מקלקל לך.

נחמן שי: קופת חולים כללית לא מסוגלת יותר – היא צריכה לתת 200 מיליון שקל כדי לשלם לבתי חולים.

נחמן שי: היא חייבת להם 1.4 מיליארד שקל – בטח גם החשבונות על הטיפולים שלי – והיא לא מסוגלת לתת יותר.

נחמן שי: אנחנו עומדים – זה כבר לא פרזה – בפני קריסה טוטלית של מערכת הבריאות במדינת ישראל.

נחמן שי: יושב פה ידידי אלי אלאלוף – הוא בטח מנהל עשרה דיונים בשנה, והוא רואה את ההיבטים השונים של הבעיה הזאת.

נחמן שי: אז אני לא מתפלא שחדרי המיון קורסים.

נחמן שי: כנראה זה רק קצה הקרחון – בעקבותיהם בתי החולים.

נחמן שי: בעצם מה אומרת קופת חולים?

נחמן שי: פשטנו את הרגל, אנחנו לא מסוגלים יותר לעמוד בחובות שלנו.

נחמן שי: אבל זה לא יכול להיות, כי אנשים זקוקים לקופות החולים.

נחמן שי: הם שילמו ביטוח, הם שילמו כספים – הם זקוקים לזה.

נחמן שי: אני יודע, ביום ראשון עשו לכם עוד פעם "חלאקה" כזה, הורידו לכם עוד פעם – ביום ראשון הזה, ביום ראשון האחרון – באיזה קיצוץ רוחבי שאני לא מבין אותו.

נחמן שי: מערכת הבריאות במדינת ישראל – מדינה מתוקנת, פורצת דרך, מוליכה את העולם בהייטק; בסוף, הגמלאים, חבריי שישבו פה קודם ביציע, לפני שעתיים – – –

פנינה תמנו: שעשו להם טובה שהכניסו אותם.

נחמן שי: סליחה, אין איפה לאשפז אותם.

נחמן שי: הם באו הנה לקבל תוספת, הם מקווים, לקצבאות שלהם, אבל כשהם ילכו מחר בבוקר – אני לא מאחל להם, אבל כנראה הם ילכו – לקופת חולים לקבל איזה טיפול, יגידו להם: מצטערים, הדלת סגורה, בגלל שהמדינה לא מסוגלת לספק לכם את הטיפול הרפואי שאתם זקוקים לו.

נחמן שי: אתם שומעים מה שאני אומר?

נחמן שי: אני לא שומע מה שאני אומר.

נחמן שי: זאת פשיטת רגל – לא של קופת החולים, של המדינה.

נחמן שי: המדינה פשטה רגל.

נחמן שי: נתתם לזה, נתתם לזה, נתתם לזה, ולמי לא נשאר?

נחמן שי: למי לא נשאר בחלוקה הזאת?

נחמן שי: אז אני אומר לך, אדוני השר, האחריות נופלת בסוף על כתפך, לא על מישהו אחר.

נחמן שי: אין מה לעשות, כשאתה מסתכל בראי, אתה אומר: אני סגן שר הבריאות; אצלי זה קרה, במשמרת שלי.

נחמן שי: איך אתה נשאר שם?

נחמן שי: איך אתה יושב שם?

נחמן שי: ואני מעריך את העבודה שלך, שלא תטעה; אני מאמין שזה יקר לליבך, כמו שזה יקר לליבנו.

נחמן שי: אבל הממשלה זרקה אותך יחד איתם לכלבים.

נחמן שי: אמרו: תסתדרו.

נחמן שי: בסדרי גודל הכספיים האלה, זה לא מסתדר יותר.

ישראל אייכלר: תודה.

נחמן שי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: יעלה חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – טלי פלוסקוב.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: בסדרת כתבות שפורסמה בידיעות אחרונות מתואר מצב שבו חדרי המיון בבתי החולים ברחבי הארץ בקריסה.

טלב אבו עראר: כך פורסם.

טלב אבו עראר: זמני ההמתנה לבדיקות שונות ארוכים מדי, שעות ארוכות בלי יחס, ישנו גם מחסור בציוד בסיסי, ולכן גם אנשי הצוות בבתי החולים קורסים תחת העומס והעצבים הבלתי-אפשריים שמופעלים עליהם מצד המטופלים.

טלב אבו עראר: חדר המיון הוא לרוב המקום הראשון שאליו מגיעים החולים ומשפחותיהם.

טלב אבו עראר: מצב זה אינו אפשרי.

טלב אבו עראר: על המדינה ומשרד הבריאות לתקן את כל הכשלים במהירות האפשרית.

טלב אבו עראר: אנחנו לא באים כאן בטענות נגד סגן השר ליצמן.

טלב אבו עראר: הוא פועל בצורה – ככה, מנסה, מנסה להביא את המצב למצב יותר טוב, אבל כנראה הקיצוצים שעושה הממשלה מונעים ממנו להביא את המצב של מערכת הבריאות למצב יותר טוב.

טלב אבו עראר: לכן, מכובדי סגן השר, אני רוצה לצטט כאן קטע ממה שאמר ד"ר ערן, מנהל המרכז הרפואי רבין: המצב בחדרי המיון הוא פצצה מתקתקת, שהולכת וגוברת.

טלב אבו עראר: כשהיא תתפוצץ יהיו יותר פספוסים של חיי אדם במיון.

יעקב ליצמן: אמרו את זה גם לפני חמש שנים.

טלב אבו עראר: לא שומע – – –

יעקב ליצמן: אותן המילים אמרו לפני חמש שנים.

טלב אבו עראר: בסדר.

טלב אבו עראר: יכול להיות שיגיע מישהו עם בעיה רצינית, ששוכב ואף אחד לא שם לב אליו, ויקרוס, או שעד שיבחינו בו כבר יהיה מאוחר מכדי לעזור.

טלב אבו עראר: אנשים פשוט ימותו.

טלב אבו עראר: ללא ספק, התחקיר המטלטל חושף מערכת בריאות במצב אנוש, שבמקום להוסיף לה משאבים, לצערי, הממשלה מקצצת.

טלב אבו עראר: מאז שנת 2000, לפני שכבוד הרב ליצמן היה סגן שר הבריאות, ירד מספר המיטות היחסי ב-30%, חסרים גם המון רופאים ואחיות, ולכן הצפיפות והעומסים המטורפים האלה.

טלב אבו עראר: זה יכול להיות גם אחרת.

טלב אבו עראר: הממשלה הזאת פשוט בוחרת להפקיר את המערכת, לצערי הרב.

טלב אבו עראר: לכן, המצב מחייב שיפור, מחייב תיקון, מכובדי סגן השר, לטובת כלל הציבור בישראל.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו ערער.

ישראל אייכלר: טלי פלוסקוב – איננה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן השר, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שכולנו נחשפנו לכתבה הזאת בידיעות אחרונות, ובאמת מגיע להם שאפו.

מיכאל מלכיאלי: עשו עבודה טובה.

מיכאל מלכיאלי: אני בעצמי הייתי בבית החולים הר הצופים לפני שבועיים, יחד עם הבן שלי.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שצריך להודות הרבה לצוותים שעובדים במסירות נפש גדולה, בלחץ מאוד גדול, תחת משפחות שגם הן עצמן נמצאות בלחץ, ולעמוד מול כל הכעסים, והמתח הזה, ולשמור על רגיעה – באמת, צריך להגיד גם להם הרבה הרבה תודות, וכמובן גם לך, אדוני סגן השר, שלמפורסמות אין צריך ראיה, על המהפכות שאתה הובלת בתחום הבריאות.

מיכאל מלכיאלי: מאז כניסתך לתפקיד מערכת הבריאות נראית אחרת – היא מקום הרבה הרבה הרבה יותר טוב.

מיכאל מלכיאלי: אבל בסופו של דבר אנחנו קוראים את התחקיר הזה, שכנראה הוא גם נכון.

מיכאל מלכיאלי: בסוף אנחנו קוראים את זה, ואני שואל את עצמי: בזמן שמשרד האוצר מביא כל כך הרבה כספים לכל כך הרבה מקומות – האם לא הגיע הזמן שמשרד הבריאות יקבל תוספת תקציב, או לפחות למנוע את הקיצוצים הבאים?

מיכאל מלכיאלי: הרי רבותיי, בחדרי מיון – שם אין פריבילגיה.

מיכאל מלכיאלי: בסוף, האדם הפשוט ביותר והאדם המרומם ביותר – ולא משנה הבדל של אינטליגנציה או גיל או חוכמה – בסוף, מי שיש לו בעיה רפואית מגיע לשם.

מיכאל מלכיאלי: וכשאתה מגיע לשם ורואה אנשים במסדרונות, ורואה אנשים שממתינים, ובכאבים – רבותיי, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו.

מיכאל מלכיאלי: אני עצמי הסתובבתי בכמה בתי חולים, ואתה מדבר עם מנהלי בתי חולים, והם אומרים לך: תשמע, הרי בסוף זה עניין של כסף.

מיכאל מלכיאלי: לא צריך פה להקים, להביא אנשים מבחוץ.

מיכאל מלכיאלי: בסוף זה עניין של סדרי עדיפויות.

מיכאל מלכיאלי: והשאלה שאני שואל את עצמי כשאני רואה את זה: מהם סדרי העדיפויות שלנו?

מיכאל מלכיאלי: האם הבריאות לא צריכה להיות בראש סולם העדיפויות?

מיכאל מלכיאלי: הרי בריאות זה לא עניין של דת, מין, גיל, קואליציה, אופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: בסוף, בריאות זה דבר שהוא שווה לכולנו.

מיכאל מלכיאלי: כל אחד בסופו של דבר מועמד, חלילה, להגיע לשם – הוא או בני משפחתו.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני קודם כול רוצה לחזק אותך, סגן השר, במאבקים שלך, ואני קורא מכאן לשר האוצר: חייבים להתעשת.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר לחשוב על קיצוצים בכאלה מקומות, אלא לתקצב הרבה יותר כדי למנוע את החרפה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: מדינת ישראל, שמצטיינת בכל כך הרבה תחומים – ראש הממשלה מגיע לכאן מדי פעם ומספר, ובצדק, על הרבה דברים שאנחנו מצטיינים בהם, אבל איפה הבריאות?

מיכאל מלכיאלי: אומרים תמיד: העיקר הבריאות.

מיכאל מלכיאלי: איפה הדבר החשוב ביותר הזה?

מיכאל מלכיאלי: אז אני, יחד עם שאר החברים, מצטרף לזה שנקיים דיון מעמיק בוועדות בכנסת, על מנת שנוכל – כמובן, בוועדת העבודה והבריאות של חברי חבר הכנסת אלי אלאלוף, שהרגישות שלך לעניין הזה ידועה לכול – שנעשה מאמץ משותף, קואליציה ואופוזיציה, לסיים את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מלכיאלי.

ישראל אייכלר: ישיב סגן שר הבריאות הרב יעקב ליצמן.

עיסאווי פריג': מעייפים אותך.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להעיר כמה דברים על מה ששמעתי כאן.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, אדוני היושב-ראש – היא יצאה – האשימה אותי בדבר ממש לא נכון.

יעקב ליצמן: אני רגיש לביקורת שאומרים לי, אבל על דברים אמיתיים, ולא על דברים שקריים.

יעקב ליצמן: היא אמרה שבתשובה על הצעה לסדר-היום הקודמת התייחסתי רק לנושא החרדי ולא התייחסתי לנושא הכללי.

יעקב ליצמן: אז אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתפנו לפרוטוקול, תוציאו את הפרוטוקול ותראו בדיוק.

יעקב ליצמן: אני פשוט מגיב עכשיו, כי ירדתי קודם וכבר לא יכולתי לענות לה.

יעקב ליצמן: תבדקו את הפרוטוקול ותראו אם נכון שחצי התייחסתי לזה וחצי התייחסתי גם לנושאים של חרדים.

יעקב ליצמן: הנושאים של החרדים עלו גם בהצעות לסדר-היום שהיו, ולכן לא בכדי העליתי את זה.

יעקב ליצמן: אבל אני לא צריך להתנצל על זה שאני מנסה לענות על בעיות חרדים, אבל להאשים אותי שעניתי רק לנושא אחד והתעלמתי מהנושא השני – חברי הכנסת שנוכחים כאן עדים לכך, ואני מבקש שהיא תתנצל על זה.

יעקב ליצמן: הדבר השני – חברת הכנסת סופה לנדבר, תקשיבי טוב.

יעקב ליצמן: אנחנו נאבקנו מאוד על בית החולים של אשדוד.

יעקב ליצמן: זה לא סוד.

יעקב ליצמן: בית החולים נפתח לפני שנה ורבע, ואני לא זוכר כמה זמן הוא פתוח, ולצערי, הוא נכנס לגירעון עצום בשנה אחת; הם דיברו על 150, ואולי זה פחות.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים את זה.

יעקב ליצמן: לקחנו רואה חשבון.

יעקב ליצמן: אני לא יכול לתת לכל בית חולים שעושה לי גירעונות כאלה בשנה אחת, עם כל הכבוד.

יעקב ליצמן: אף על פי כן, הסכמנו.

יעקב ליצמן: אמרנו שעושים תוכנית הבראה.

יעקב ליצמן: אנחנו נסכים.

יעקב ליצמן: נגיע לכמה בתי חולים, גם לבתי חולים נצרתיים, בנצרת, וגם לשערי צדק.

יעקב ליצמן: מה לעשות?

יעקב ליצמן: לצערי, זו תורנות כזאת.

יעקב ליצמן: זה היה בהדסה לפני שנה ובלניאדו אחר כך.

יעקב ליצמן: לצערי, כל בתי החולים הציבוריים נכנסים לחובות.

יעקב ליצמן: ביקשתי שיוסיפו לי תקציב.

יעקב ליצמן: עד שהגעתי למשרד הבריאות לא היה שום תקציב לבתי חולים ציבוריים.

יעקב ליצמן: כשהייתה שביתת רופאים ושביתת אחיות והוסיפו להם שכר, אז לכולם היו צריכים להוסיף את השכר.

יעקב ליצמן: אבל בתי החולים הממשלתיים מקבלים את הפיצוי מהממשלה, והם לא מקבלים.

יעקב ליצמן: זה אותו דבר על כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: ביקשתי שיוסיפו.

יעקב ליצמן: בפעם הראשונה קיבלתי 200 מיליון שקל, לפני שנה, וזה נכון, אבל זה כקליפת השום לעומת מה שאני צריך.

יעקב ליצמן: אני צריך מיליארד שקל.

יעקב ליצמן: ביקשתי משר האוצר שיעלה לי את זה.

יעקב ליצמן: אלה הבעיות.

יעקב ליצמן: להוסיף מיטות – את יודעת שקיצצו לי תקנים.

יעקב ליצמן: מה יש לי להוסיף מיטות עוד?

יעקב ליצמן: הייתי אצל שר האוצר לפני שבועיים – בדיוק מאתמול – וביקשתי 150 תקנים נוספים לאחיות, לחצבת וגם לשפעת, וקיבלתי תשובה מישיבת ממשלה: קיצוץ נוסף של עוד 12, נוסף ל-24 שהיו לי קודם.

יעקב ליצמן: אז איך אפשר לעבוד כך?

יעקב ליצמן: אדוני חבר הכנסת רון – – –

נחמן שי: נחמן.

ישראל אייכלר: נחמן.

יעקב ליצמן: נחמן, תקשיב טוב.

יעקב ליצמן: אני לא הולך לקצץ איפה שלאוצר נוח.

יעקב ליצמן: לא יעזור לו.

נחמן שי: אז איפה תקצץ?

יעקב ליצמן: מה?

נחמן שי: איפה תקצץ?

יעקב ליצמן: יש לי 96 מיליון שקל שאני צריך לקצץ עכשיו.

נחמן שי: נו, אז מאיפה תוריד?

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: אבל אני יודע דבר אחד: אין לי כסף.

יעקב ליצמן: אז מה?

יעקב ליצמן: כשבאה קופת חולים כללית, כשבאים גם מאשדוד, אגב, כרגע, וגם הנצרתיים פונים, שילכו – אני יכול לתת להם בדיוק את הכתובת של שר האוצר ושל אגף התקציבים.

יעקב ליצמן: אני ישבתי איתם, ישבתי עם אגף התקציבים.

יעקב ליצמן: לא קיבלתי שום הבטחה: נחפש דרך לעזור לך.

יעקב ליצמן: אגב, שר האוצר רוצה לעזור.

יעקב ליצמן: בריאות חשובה לו.

יעקב ליצמן: אבל כסף אין לי.

יעקב ליצמן: אין לי כסף, מה לעשות?

יעקב ליצמן: הקיצוץ הזה זה נורא ואיום.

יעקב ליצמן: נושא התקנים עוד יותר קשה מהכסף.

יעקב ליצמן: מה זה 30?

יעקב ליצמן: על כל תקן אני נלחם כמו אריה, כדי להוסיף לי תקן, חצי תקן או רבע תקן.

יעקב ליצמן: 36 תקנים אני מקבל כקיצוץ?

יעקב ליצמן: מה זה flat?

נחמן שי: גם אני שואל.

יעקב ליצמן: כשיש אנשים גבוהים, עושים flat – לאחד חותכים את הראש ולאחד חותכים את הרגליים.

נחמן שי: אתה ורוטשילד בממוצע אנשים עשירים.

יעקב ליצמן: מה זה flat?

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה זה flat.

יעקב ליצמן: שיבדקו – – –

סופה לנדבר: לפני כמה דקות חברת הכנסת מקדימה נתנה כאן הצעה: יכול להיות שצריכים להזמין את שר האוצר שיעבור מבית חולים לבית חולים.

פנינה תמנו: – – –

יעקב ליצמן: הוא בודק.

יעקב ליצמן: הוא מבקר.

סופה לנדבר: למה – – – בעיר אשדוד – – –

פנינה תמנו: הוא לא בא בכלל.

סופה לנדבר: שיעשה ביקור קצת – להמתין בחדר מיון.

אלי אלאלוף: למה להשמיץ כדי – – –

סופה לנדבר: לא להשמיץ.

סופה לנדבר: אני אומרת: תזמינו אותו לביקור.

אלי אלאלוף: שר האוצר היה בכל בתי החולים.

סופה לנדבר: שימתין 12 שעות בחדר מיון ולהגיד איפה להוסיף להם – – –

ישראל אייכלר: הערת הביניים כבר נשמעה.

יעקב ליצמן: סופה, חברת הכנסת לנדבר, גם שר האוצר מבקר.

יעקב ליצמן: אני לא כזה שבא רק להטיף מוסר.

יעקב ליצמן: הוא רגיש לבריאות.

יעקב ליצמן: אני ישבתי איתו הרבה ישיבות, ואני יושב איתו בישיבות.

יעקב ליצמן: יכול להיות שהוא בא עכשיו והוא לא יכול לעזור לי, בגלל שזה קיצוץ לכולם, ואם יגיד לאחד וייתן לאחד – השני ייפול.

יעקב ליצמן: בכל זאת, בריאות זה מצב – עוד מעט אני אגע במה שעשינו בחדרי מיון, ועושים הרבה, אבל קודם כול, זה המצב, שאי-אפשר להגיד לא.

יעקב ליצמן: שני דברים; חברת הכנסת לנדבר, עוד מילה אחת.

יעקב ליצמן: אנחנו מתכננים עוד שני בתי חולים.

יעקב ליצמן: כפי שאשדוד לקח שמונה, עשר שנים, לצערי, גם שם.

יעקב ליצמן: אחד נוסף הוא בדרום, בבאר שבע.

יעקב ליצמן: אני רוצה ממשלתי, ויש לי מאבק, והאוצר לא כל כך רוצה, אבל לא משנה.

יעקב ליצמן: אחד נוסף יהיה בצפון, ואני מניח שזה יהיה בקריית אתא או באזור הזה.

יעקב ליצמן: אלה המקומות שבהם אנחנו מתכננים עוד שני בתי חולים נוספים.

יעקב ליצמן: יש לי הערה למאיר כאן, לפני שאני נכנס לזה.

יעקב ליצמן: אמרתי לו, הבטחתי לו, שהוא ישמע על זה ברדיו בדרך חזרה, כשהוא נוסע לדימונה כרגע.

יעקב ליצמן: אני עשיתי את זה ככה ללפיד.

יעקב ליצמן: נכון מאוד.

יעקב ליצמן: לעולם לא אסלח לו.

יעקב ליצמן: יש לו אג'נדה; יש גם לכל מיני מפלגות אחרות כאן אג'נדה נגד החרדים – לא בדיוק, אבל לא רוצים ישיבות.

יעקב ליצמן: אין לי שום בעיה איתן, אבל מישהו שהשפיל וביזה את הציבור החרדי עד עפר כשהוא היה שר אוצר – הוא עבר את ספר התקציבים ולא מצא סעיף אחד, שורה אחת, לחרדים, והוא נתן הוראה לקצץ.

פנינה תמנו: איך זה קשור לבעיה?

פנינה תמנו: אולי – – –

יעקב ליצמן: אל תבלבלי את הראש עכשיו.

יעקב ליצמן: אל תבלבלי אותו.

פנינה תמנו: – – –

יעקב ליצמן: אני לא הפרעתי לך כשדיברת קודם.

פנינה תמנו: לא, אבל אתה – – –

יעקב ליצמן: אל תבלבלי את הראש.

פנינה תמנו: – – – במקום לתת תשובה עניינית – – –

יעקב ליצמן: אין.

יעקב ליצמן: זו האג'נדה שלו – –

פנינה תמנו: הוא לא נמצא פה.

יעקב ליצמן: – – להשפיל ולבזות.

פנינה תמנו: זה לא להשפיל ולא לבזות.

פנינה תמנו: יש פה דברים שצריכים לקרות במדינה.

יעקב ליצמן: אני מייצג את הציבור הזה שהוא השפיל.

יעקב ליצמן: אני מייצג בגאון ובגאווה את הציבור הזה – –

פנינה תמנו: מה זה להשפיל?

פנינה תמנו: אנשים צריכים להתקיים.

ישראל אייכלר: תפסיקי להפריע, בבקשה.

יעקב ליצמן: – – שהוא ביזה.

ישראל אייכלר: אמרת הערת ביניים.

ישראל אייכלר: מספיק.

פנינה תמנו: סליחה, סליחה – – –

ישראל אייכלר: אם לא תיתני לסגן השר לדבר – –

פנינה תמנו: הוא מנצל פה את הבמה כדי להסית ולא לומר את האמת.

ישראל אייכלר: – – אני איאלץ להוציא אותך.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לעשות את זה.

ישראל אייכלר: אבל סיימת את הערת הביניים שלך.

פנינה תמנו: – – –

יעקב ליצמן: אני לא אתן.

יעקב ליצמן: אני מייצג בכבוד, כמו חברך – – –

פנינה תמנו: ואם הילדים שלי מתגייסים, הילדים שלכם – – –

ישראל אייכלר: את ממשיכה לצעוק?

פנינה תמנו: כן, אני אמשיך לצעוק.

ישראל אייכלר: בבקשה, הסדרנים.

פנינה תמנו: בבקשה, סדרנים.

ישראל אייכלר: אני קורא אותך בקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: תקרא קריאה ראשונה.

פנינה תמנו: אני מבינה שאתה מגונן על החבר שלך.

ישראל אייכלר: לא, לא בגלל שהוא חבר שלי, אלא בגלל שאני ביקשתי ממך להפסיק עם – אמרת הערת ביניים, זכותך – – –

יעקב ליצמן: לא נעים לה לשמוע, לא נעים לה לשמוע – – –

ישראל אייכלר: – – – אין לך זכות להפריע לו – –

פנינה תמנו: זה לא נעים.

פנינה תמנו: צריך לומר את האמת.

ישראל אייכלר: – – גם אם הוא היה שר ממפלגת – מכל מפלגה אחרת.

פנינה תמנו: צריך לומר את האמת.

פנינה תמנו: תפסיקו להסית.

פנינה תמנו: תפסיקו להסית.

יעקב ליצמן: לא נעים לה לשמוע, מה לעשות?

יעקב ליצמן: לא נעים לה לשמוע.

פנינה תמנו: אתם מסיתים.

ישראל אייכלר: אני קורא אותך קריאה שנייה.

ישראל אייכלר: בסדר.

יעקב ליצמן: לא נעים לה לשמוע.

יעקב ליצמן: אני מייצג בגאון, כמו כל חבריי, חברי הכנסת אייכלר, גפני – כמו כולם – מקלב, פרוש, כמו כולם, אני מייצג את הציבור הזה.

יעקב ליצמן: אני לא אתן להשפיל אותם.

יעקב ליצמן: אני לא אסלח להם על זה.

יעקב ליצמן: זה מה שהוא עשה שנתיים, שנה ושלושת רבעי.

פנינה תמנו: חוק הגיוס הוא לא השפלה – – –

יעקב ליצמן: זה מה שהוא עשה.

יעקב ליצמן: הוא לא עשה שום דבר.

פנינה תמנו: – – – מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

ישראל אייכלר: נא לצאת.

יעקב ליצמן: הוא לא השפיע בשום דבר בכלכלה.

פנינה תמנו: סליחה.

פנינה תמנו: עם כל הכבוד, אם הילדים – –

ישראל אייכלר: נא לצאת.

ישראל אייכלר: את תוכלי לחזור כשתהיה לך זכות הדיבור.

פנינה תמנו: – – מתגייסים, הילדים שלך יתגייסו.

פנינה תמנו: קשה לך להתמודד.

פנינה תמנו: (חברת הכנסת פנינה תמנו יוצאת מאולם המליאה.)

יעקב ליצמן: לא יכול להיות דבר כזה.

יעקב ליצמן: אז, נכון, עשיתי ככה.

יעקב ליצמן: אז מה?

יעקב ליצמן: שירגיש לפחות פעם אחת מה זה נקרא להשפיל ציבור.

יעקב ליצמן: זה מה שהוא עשה כל התקופה שלו.

יעקב ליצמן: איך אני יכול לבוא לשר ששפך את הדם של הציבור שלי?

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, בחדרי מיון עשינו הרבה דברים.

יעקב ליצמן: קודם כול שיפצנו ובנינו הרבה חדשים, בהרבה כסף, מאות מיליוני שקלים.

ענת ברקו: גם בקריית שמונה?

יעקב ליצמן: מה?

ענת ברקו: מה עם קריית שמונה?

יעקב ליצמן: את רוצה לדבר – אני אדבר גם על קריית שמונה.

יעקב ליצמן: הוחלף שם ראש עיר, ויש מכרז חדש, את יודעת.

יעקב ליצמן: זה לא הנושא – – –

ענת ברקו: אבל זה מאוד חשוב, כי הצפון – – –

יעקב ליצמן: אני אמרתי שזה לא הנושא, אבל אם את רוצה אני מוכן להרחיב, כי אני מכיר את הנושא.

ענת ברקו: תודה.

יעקב ליצמן: אז עשינו הרבה דברים.

יעקב ליצמן: עשינו עוד דבר: בכל מיון ביקשנו להכניס מינהלן.

יעקב ליצמן: מה זה המינהלן הזה?

יעקב ליצמן: לא רופא.

יעקב ליצמן: התפקיד של המינה

יעקב ליצמן: לן הזה – שהוא בא למיון והוא רואה בשביל מה אתה מחכה.

יעקב ליצמן: MRI – אז הוא צריך לראות איפה MRI; אתה מחכה לנוירולוג?

יעקב ליצמן: נוירולוג; אתה לפנימאי?

יעקב ליצמן: זה התפקיד שלו בתקופה הזאת, ועשינו את זה בכל בתי החולים.

יעקב ליצמן: בימים אלה יש תוכנית במשרד הבריאות, וזה מסתיים כרגע.

יעקב ליצמן: מתקינים בתוך הלשכה שלי – בכל בתי החולים, כשנכנסים, יש – –

ישראל אייכלר: צג.

יעקב ליצמן: – – ברובם כבר צג אלקטרוני, על כל אחד.

יעקב ליצמן: זה כבר מחובר ללשכתי – שלושת רבעי, עכשיו גומרים את השאר.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, אני אוכל, בעזרת השם, און-ליין, לבדוק איפה אנשים מחכים עשר שעות – אני מודה שקרו דברים כאלה – פחות שעות.

יעקב ליצמן: אפשר לבדוק ולהרים – – –

אלי אלאלוף: בכל בתי החולים?

יעקב ליצמן: מה?

אלי אלאלוף: בכל בתי החולים זה יהיה?

יעקב ליצמן: בכל בתי החולים זה הולך להיות.

אלי אלאלוף: גם בקופות.

יעקב ליצמן: גם בקופות.

יעקב ליצמן: אני הולך לעשות את זה בכולם, כן.

יעקב ליצמן: אין הבדלים בזה.

יעקב ליצמן: בחלק זה כבר מורכב אצלי בחדר.

יעקב ליצמן: יש עוד – זה ועוד כל מיני דברים שעשינו.

יעקב ליצמן: שאני אגיד לך שזה המצב הכי טוב?

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: בכל פעם בתקופה הזאת בשנה יש שפעת, ויש עוד דברים.

יעקב ליצמן: אגב, אני מנצל את זה לקרוא לציבור להתחסן נגד שפעת.

יעקב ליצמן: אני התחסנתי, ואני קורא לכולם להתחסן.

יעקב ליצמן: אז עשינו הרבה דברים והשקענו בהרבה דברים.

יעקב ליצמן: יש בעיה עם זיהומים, יש המון דברים.

יעקב ליצמן: אני אגיד לך עוד דבר, אדוני היושב-ראש, ואדוני חבר הכנסת אלאלוף – מה שאני בודק בימים אלה.

יעקב ליצמן: בשישי-שבת אין רופאים בכירים בבתי חולים.

יעקב ליצמן: אני רוצה – כבר פניתי, התחלתי לגלגל את זה – שבכל בתי החולים, הפנסיונרים שיוצאים בגיל 67, שיבואו לעבוד אצלי בשישי-שבת.

יעקב ליצמן: חרדי – שישי-שבת.

נחמן שי: שמי יבוא?

נחמן שי: הרופאים היותר-ותיקים?

יעקב ליצמן: כן.

ענת ברקו: הם מוכנים?

יעקב ליצמן: יש להם את הניסיון, ואני מוכן – – –

נחמן שי: בגיל 67 הם עוד ממשיכים לעבוד, השר.

יעקב ליצמן: כן, שיבואו לזה, ואני משלם להם שעות נוספות, מוכן לשלם על זה.

יעקב ליצמן: ואז זה יעלה, upgrading בשישי-שבת, כשאין רופאים שם, ואני אעשה את זה; התחלתי לגלגל את זה.

יעקב ליצמן: האמת היא שיש הרבה לדבר על חדרי מיון, אבל גם כפי שעשיתי בדיון הקודם, אני מוכן שזה יעבור לאלי – –

ישראל אייכלר: לוועדת הבריאות.

יעקב ליצמן: – – אלאלוף, יושב-ראש ועדת העבודה והבריאות של הכנסת, ונמשיך.

יעקב ליצמן: רגע, הבטחתי לה תשובה – היא הלכה – על קריית שמונה.

ישראל אייכלר: הלכה, אז אתה לא חייב.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: אז תודה רבה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכבוד סגן השר.

ישראל אייכלר: מה אתם מציעים?

ישראל אייכלר: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

נחמן שי: בטח – – –

טלב אבו עראר: איזו ועדה?

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: בראשות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

ישראל אייכלר: אנחנו נעשה עכשיו הצבעה.

ישראל אייכלר: נראה מי מסכים שזה יעבור לאלי אלאלוף, יושב-ראש ועדת הבריאות.

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ישראל אייכלר: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: פה אחד.

ישראל אייכלר: הנושא של קריסת חדרי המיון בארץ הועבר לדיון בוועדת הבריאות בראשות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

ישראל אייכלר: << הלסי >> מחסור במרכזי חוסן נפשי באשקלון << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו נעבור, ברשותכם, להצעות הבאות לסדר-היום: מחסור במרכזי חוסן נפשי באשקלון, מס' 11358, 11379, 11393, 11396 ו-11409.

ישראל אייכלר: ראשון הדוברים – איציק שמולי.

פנינה תמנו: – – –

ישראל אייכלר: אמרתי שאפשר עכשיו, כי יש לך זכות דיבור פה.

ישראל אייכלר: סגן המזכירה אומר שאני לא חייב, אבל אני עושה את זה.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אדוני היושב-ראש, אנחנו בחרנו להעלות לסדר-היום של הכנסת, של מליאת הכנסת, את הנושא של היעדר מרכזי חוסן בחלק מיישובי הדרום.

איציק שמולי: מרכזי החוסן עושים עבודה נפלאה.

איציק שמולי: במציאות שבה אחת לכמה זמן תושבי הדרום, ולפעמים גם בצפון, נקלעים לאיזושהי הפרה משמעותית של שגרת החיים שלהם – כפי שהיה לפני כשבועיים – אז המרכזים הללו נותנים מענה גם בזמן חירום וגם לאחר מכן; איזושהי הפגה, איזושהי יכולת לשקם ולצאת מהטראומה, שלפעמים גם אוכלוסייה בכללותה, אבל גם ילדים רכים, מתקשים מאוד להתמודד איתה.

איציק שמולי: כמובן שאפשר לדבר פה הרבה זמן על מה שקרוי "חרפת נובמבר".

איציק שמולי: לא נדבר היום לא על העברת מזוודות הכסף לחמאס ולא על זה שממשלת ישראל והקבינט לא עשו שום דבר בתגובה על 500 רקטות ופצמ"רים שנפלו בדרום.

איציק שמולי: השאלה היא מה עושים עכשיו, וחלק מתהליך הפקת הלקחים זה גם להשקיע במקומות הללו שדורשים תיקון.

איציק שמולי: אין שום ספק שבעת הזאת, ההיבטים האזרחיים של העימותים הללו מקבלים משנה תוקף, חשיבות.

איציק שמולי: זה בא לידי ביטוי גם בהיעדר מרכז חוסן – במקרה הזה באשקלון, בנתיבות.

איציק שמולי: אני חושב שהעיר אשקלון חטפה הכי חזק בעימות האחרון, ולא יעלה על הדעת שהדבר הפעוט הזה, המענה האלמנטרי הזה, יישלל מהתושבים שלה ויישלל גם מהילדים שלה.

איציק שמולי: מאוד התרשמתי לראות איך ראש הממשלה זימן אליו את ראשי יישובי הדרום.

איציק שמולי: רק אדם אחד היה חסר לי שם – ראש עיריית אשקלון, שאני לא יודע אם לא הוזמן או לא הגיע, אבל זה לא מקרי, כי זה פעם אחת פוגש אותנו במרכזי החוסן, ואפשר לדבר גם על המיגון.

איציק שמולי: אתה, אדוני השר, היית בתקופה מסוימת גם אחראי לעורף, ויש לך הבנה עמוקה – – –

גלעד ארדן: – – –

ישראל אייכלר: העורף.

איציק שמולי: – – – להגנת העורף, ויש לך הבנה עמוקה של הצרכים של העורף.

איציק שמולי: אני מניח שחלק

איציק שמולי: כם גם קראתם את דוח מבקר המדינה שמדבר על פערי המיגון.

איציק שמולי: אבל חבריי היקרים, לא יכול להיות שהמדינה החזקה במזרח התיכון – כל מה שהיא אומרת לתושבים בשכונות הוותיקות בנתיבות ובאשקלון: צאו לחדר המדרגות; תעמדו ככה ותסתכלו לשמיים; תתפללו.

איציק שמולי: ואני לא אומר את זה חלילה בלעג – יש כאלה שמאמינים – אבל מדינת ישראל יכולה לעשות הרבה יותר בהקשר של לספק הגנה ומענה לתושבים שלה.

איציק שמולי: זה נכון לא רק לעיר אשקלון; זה נכון גם ליישובי הספר שהם מעבר לקו שבעת הקילומטרים.

איציק שמולי: אנחנו יודעים למה לא מתקבלת ההחלטה להרחיב את המיגון של 7 קילומטרים – לא מתקבלת ההחלטה כדי חלילה לא להכניס את אשקלון פנימה, כי אז זה יעלה הרבה מאוד כסף.

ישראל אייכלר: אני מוסיף לך דקה, בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך, אבל – – –

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: השיקול שלי.

ישראל אייכלר: זה לא קשור.

פנינה תמנו: – – –

איציק שמולי: זה מגיע ב-delay של איזה שעתיים, אבל – אני מעריך את הנדיבות, אבל – –

פנינה תמנו: אני עוד אחשוב שאתה לא רוצה לשמוע אותי – – –

איציק שמולי: – – תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת פנינה תמנו, שלוש דקות, בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, השר ארדן, סגן השר, חברי כנסת נכבדים שנמצאים כאן, שני חבריי שמולי ועאידה, האמת, צדק שמולי כשהוא אמר שזה היה מאוד תמוה לראות איך ראש הממשלה מכנס את ראשי המועצות של עוטף עזה, ובסופו של דבר לא נמצא שם ראש העיר שעמד בראש העיר של התושבים שחטפו הכי הרבה בסבב האחרון של הטילים.

פנינה תמנו: אנחנו מדברים על 500 טילים, ואנחנו זוכרים את ההרוג באשקלון.

פנינה תמנו: ואני באמת מנסה להבין – 15 שנה של התקפות טרור, של טילים, של אזעקות, של ילדים שגדלים לתוך מציאות כזאת, ובסופו ממהרים – אחרי שהעבירו מזוודות, אחרי שאפשרו העברת מזוודות כפרוטקשן לחמאס כדי לקנות את השקט, שקט זמני, שאנחנו מבינים שהוא שברירי.

פנינה תמנו: לצערי, גם ראש הממשלה אומר שאין לו פתרון לעזה.

פנינה תמנו: עדיין, אנחנו, אחרי כל הדבר הזה ואחרי כל ההבטחות להעניק חצי מיליארד שקלים כדי לחזק את החוסן, נדמה שבכל זאת בחרו להפקיר תושבים רבים – אשקלון, נתיבות.

פנינה תמנו: אני לא חושבת שיש מישהו בבית הזה שיכול לומר לבוא ולומר שלא מדובר באנשים שסופגים פעם אחר פעם את ההתמודדות.

פנינה תמנו: ואם אנחנו מדברים על החוסן, צריך להבין שמרכזי החוסן, יש להם תפקיד משמעותי לא רק בתקופת מתיחות ביטחונית אלא דווקא בעת שגרה, כדי להכין את התושבים להתמודד עם המצב בצורה מיטבית, ולא רק את האוכלוסייה הרגילה, אלא גם לתת מיקוד על קשישים – על זקנים, אומר – על ילדים, על עולים חדשים.

פנינה תמנו: מרכזי החוסן האלה הם מאוד משמעותיים, ובתקציבים מאוד מועטים ניתן להעניק את הסיוע הכל-כך חשוב הזה לאזרחים; לתת להם, כמובן, להתמודד עם דברים שאחרת אחר כך הם יפרצו כפוסט-טראומה תמידית שיהיה קשה מאוד לטפל בה.

פנינה תמנו: לכן, דווקא כשיש פתרונות אמיתיים, שאפשר לעזור באופן נקודתי במרכז חוסן, שמצליח ללכד גם את הרווחה וגם את החינוך וכל המשרדים האחרים בתקציבים מועטים, למרות שהיה קיצוץ, אני חושבת שהיה ראוי לבוא ולומר: אנחנו לא נעשה איפה ואיפה בין היישובים בדרום.

פנינה תמנו: נכון שהשר הנגבי אמר שדין שדרות לא כדין תל אביב, אבל אני חושבת שלפחות דין אשקלון ודין נתיבות יהיו כדין כל מי שסופג את אותה מתיחות.

פנינה תמנו: אני מאמינה שאם ממשלת ישראל שיודעת להבטיח – והבטיחה – לתת תקציבים לחוסן, אז אין שום סיבה שלא לבוא כבר מחר – כבר היום – ולומר להם שייתנו את התקציב המועט הזה כדי שיוכלו להתמודד בהצלחה עם הדברים המאוד-מאוד קשים והמתיחות הביטחונית.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו.

ישראל אייכלר: עכשיו ישיב סגן שר הבריאות הרב יעקב ליצמן גם על ההצעה הזאת.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משרד הבריאות מספק מענים שונים בתחום הטיפול בנפגעי חרדה.

יעקב ליצמן: הפעלת אתרי דחק בבתי חולים כלליים ותגבורם במידת הצורך על ידי צוותי בריאות הנפש – כך, למשל, בבית חולים ברזילי באשקלון טופלו במהלך ההסלמה האחרונה כ-150 נפגעי חרדה, כולל ילדים.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות מכשיר מגיבים ראשונים בפריסה ארצית – כבאות ומד"א – כדי שיוכלו לתפקד טוב יותר בשעת חירום ויוכלו לספק עזרה ראשונה נפשית לנפגעים.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות מפעיל חמישה מרכזי חוסן בעוטף עזה זה 11 שנים.

יעקב ליצמן: במרכזים אלה נותנים טיפולים לאלפי תושבים, כולל ילדים ונוער.

יעקב ליצמן: בנוסף, על פי חוזר מנכ"ל החדש של משרד הבריאות, הצטרפו קופות החולים למתן טיפול לנפגעי חרדה, וכיום ניתן לפנות למרפאות בריאות הנפש של קופות החולים כדי לקבל את הסיוע הנפשי הנדרש.

יעקב ליצמן: צעד נוסף שנוקט משרד הבריאות בנושא הגדלת החוסן הנפשי של האוכלוסייה הוא הקרנה של סרטון הסברה בנושא עזרה ראשונה נפשית בעת חירום.

יעקב ליצמן: כמו כן, המשרד הכשיר דוברים לאומיים אשר בעת חירום ייתנו לאוכלוסייה עזרה ראשונה נפשית בשפות שונות – עברית, רוסית, ערבית ואמהרית – באמצעות הרדיו, הטלוויזיה והרשתות החברתיות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות פועל נמרצות להרחבת מענים שונים בתחום הפגיעה הנפשית בעת חירום.

יעקב ליצמן: נכון להיום, החלטת הממשלה על הקמת מרכזי חוסן מתבססת על מרחק של עד 7 קילומטרים מהגבול.

יעקב ליצמן: אין ספק כי הלחימה באזור הדרום עברה את הגבולות האלה.

יעקב ליצמן: המשרד יפעל יחד עם כל המשרדים האחרים כדי לנסות ולאגם משאבים לנושא.

יעקב ליצמן: אני מציע גם את זה להעביר לעבודה – – –

ישראל אייכלר: לאיזה ועדה – העבודה, הרווחה והבריאות?

יעקב ליצמן: נראה לי שכן.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: מסכימים המציעים – עבודה, רווחה ובריאות?

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אם כך, תודה לסגן השר הרב יעקב ליצמן.

ישראל אייכלר: אנחנו נצביע על העברת הנושא של מחסור במרכזי חוסן נפשי באשקלון לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ישראל אייכלר: מי בעד? מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ישראל אייכלר: שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ישראל אייכלר: הנושא יעבור – פה אחד – לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ישראל אייכלר: << הלסי >> חברי מועצת העיר עפולה נשבעו לשמור על צביונה היהודי של העיר <<הלסי >>

ישראל אייכלר: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: חברי מועצת העיר עפולה נשבעו לשמור על צביונה היהודי של העיר, מס' 11388, 11410 ו-11411, הצעה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

ישראל אייכלר: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: ביום חמישי שעבר, כולנו יודעים שהרבה מהמועצות המקומיות כבר התחילו להתכנס ולעשות את הישיבה הראשונה, שבה שהם היו צריכים להישבע אמונים.

עאידה תומא סלימאן: בעפולה בחרו חברי המועצה בדרך מאוד יצירתית, כנראה, להישבע אמונים: הם הקריאו את מה שהם צריכים להישבע, אבל הוסיפו משפט אחד – הם אמרו שהם נשבעים אמונים שהם ישמרו על צביונה היהודי ועל זה שעפולה תישאר עיר יהודית.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד שהאנשים עשו את זה – או המועצה עשתה את זה – בהחלטה פנימית של המועצה, ואני יודעת שראש העיר אלקבץ כבר התראיין ואמר שהוא גא בזה שהוא הוסיף את התוספת הזאת.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול, כדי להבהיר: יש בחוק טקסט מאוד ספציפי שהחוק אומר שחברי המועצה צריכים להקריא.

עאידה תומא סלימאן: זה לא בא בחוסר אחריות, שהחוק ממש פירט מה הם צריכים להגיד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שאפילו אנחנו, כחברי כנסת, כשמגיעים לבניין הזה ונבחרים, ואנחנו נשבעים אמונים, יש לנו אמירה מאוד ברורה שמקריא היושב-ראש, ואנחנו אומרים – מה?

עאידה תומא סלימאן: נשבע אני, נכון או לא?

עאידה תומא סלימאן: מתחייב אני, אפילו – ולא מוסיפים.

עאידה תומא סלימאן: בהיסטוריה של הבית הזה היה מקרה שמישהו – – –

בצלאל סמוטריץ': כל הטענה שלך היא פורמליסטית?

עאידה תומא סלימאן: לא פורמליסטית.

בצלאל סמוטריץ': שלא בסדר ששינו את הנוסח?

ישראל אייכלר: חבר הכנסת סמוטריץ, אתה עוד מעט תעלה ויהיה לך הזמן שלך.

ישראל אייכלר: אל תפריע לה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתה מחכה בקוצר רוח לשמוע את הטענות הלא-פורמליסטיות שלי.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לקצר כמה שאפשר, למרות שיכולתי להגיד את זה במשפט אחד.

עאידה תומא סלימאן: העיר, או מועצת העיר, בעצם נשבעה אמונים לשמור על צביונה הגזעני, שהתבטא גם בעבר, כאשר ערבים קיבלו וזכו בחלקות אדמה כדי לבנות בתים בעיר.

עאידה תומא סלימאן: היוזמה הזאת של מועצת העיר היא בדיוק רוח המפקד הנושבת מחוק הלאום.

עאידה תומא סלימאן: זה מתחיל לחלחל למטה.

עאידה תומא סלימאן: זה מתחיל להתבטא בגזענות בוטה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אני יודעת שאתה לא מזדעזע מדברים כאלה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, חבר הכנסת, שאתה, ממש זה עובר לך ליד הראש, וממש אתה לא מניד עפעף מזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מדברת על מצב שבו הגזענות הופכת לדבר שמוביל.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: משפט סיום, כי את גמרת את הזמן.

יעקב ליצמן: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, משפט סיום.

יעקב ליצמן: אני פונה לשר דרעי ואומרת: תיקח את האחריות על המצב הזה ותן הוראה מאוד ברורה.

יעקב ליצמן: בכנסת ביטלו השבעת אמונים של חבר כנסת בגלל שהוא הוסיף "בעזרת השם".

יעקב ליצמן: אז אני חושבת שמה שהוסיפו שם זה מכוער, זה מגעיל.

יעקב ליצמן: צריך לבטל את השבעת – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: – – האמונים הזאת ולעשות אחת חדשה, שתהיה לפחות פוליטיקלי קורקט.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת תומא סלימאן.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', חבר הוועדה למינוי קאדים שנבחר היום, שלוש דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': תתכונן, תתכונן, תתכונן.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, ח"כים שנשארו, אורחים שנמצאים ביציע לשמוע את הדיונים, דיוני סוף השבוע של הכנסת, חברים, אני לא יודע איך להתחיל ואיך לומר – ואני רוצה לנהל דו-שיח איתך, כבוד היושב-ראש.

עיסאווי פריג': אנחנו דנים בהצעה לסדר-היום על קמפיין גזעני שניהל ראש עיריית עפולה הנבחר אבי אלקבץ – קמפיין גזעני שהאוזן לא סובלת, האוזן לא סובלת לשמוע מיהודי.

עיסאווי פריג': מיהודי, לנהל קמפיין שמבוסס על תורת הגזע, אני אומר לכם, כאדם, אני מתבייש.

עיסאווי פריג': וכבוד השר – –

חיים כץ: מה עכשיו?

עיסאווי פריג': – – אתה, כיהודי – – –

חיים כץ: מה עכשיו?

עיסאווי פריג': – – – תקשיב טוב – – –

חיים כץ: אל תצעק.

עיסאווי פריג': אני צועק?

עיסאווי פריג': אני צועק?

חיים כץ: דבר חלש, דבר חזק.

עיסאווי פריג': אני צועק?

חיים כץ: דבר חלש.

עיסאווי פריג': אני, אתה יודע שאני אוהב אותך, אבל אני שואל אותך, כבוד השר: ללא הגזענות לא הייתה שואה.

עיסאווי פריג': תקשיב טוב למה שאני אומר.

עיסאווי פריג': והמנטרה והאווירה הציבורית שאנחנו חיים בה – כדי להתקדם בפוליטיקה ולהיות ראש עיר אתה צריך שק חבטות ערבי לבעוט בו ולקיים קמפיין גזעני כדי להגיע לכיסא.

עיסאווי פריג': הכול כשר – להרוס כל פינה, כל זווית טובה בלב, כל ערך שנבנה, כדי להגיע לכיסא הנכסף?

עיסאווי פריג': אני פניתי לוועדת הבחירות על זה, אדוני היושב-ראש, בבקשה לפסול את אבי אלקבץ, ראש העיר הגזען, העלוב.

חיים כץ: ומה הם אמרו לך?

עיסאווי פריג': שנייה.

עיסאווי פריג': אמרו לי: לך תחפש את החברים שלך.

חיים כץ: הלכת?

עיסאווי פריג': שמעת?

חיים כץ: הלכת?

עיסאווי פריג': באתי אליך.

חיים כץ: אה, בסדר.

עיסאווי פריג': באתי אליך – –

חיים כץ: אז – – –

עיסאווי פריג': – – חברי השר חיים כץ.

עיסאווי פריג': באתי אליך.

עיסאווי פריג': תאר לעצמך, אני תושב כפר קאסם, מחר אני מתמודד לראש העיר – –

חיים כץ: מתי?

עיסאווי פריג': – – אסור – – –

חיים כץ: אין בחירות מחר.

עיסאווי פריג': תקשיב, מה, נחכה עוד ארבע שנים.

חיים כץ: חמש.

עיסאווי פריג': אלוהים ייתן לנו – – –

עאידה תומא סלימאן: תוביל קמפיין נגד יהודים.

עיסאווי פריג': אני אנהל קמפיין – –

עאידה תומא סלימאן: נגד יהודים.

עיסאווי פריג': – – כבודו – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

עיסאווי פריג': – – צריך לשמור על הצביון הערבי, ואסורה הכניסה ליהודים בכפר קאסם.

עיסאווי פריג': הייתם נותנים לי להמשיך?

עיסאווי פריג': מייד הייתי נפסל, מייד, ובצדק.

עיסאווי פריג': בצדק.

עיסאווי פריג': אתה, אדוני השר, מחייך, אבל – –

חיים כץ: – – –

ישראל אייכלר: תודה, תודה.

עיסאווי פריג': – – יש לי – –

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: אדוני השר, אל תפריע לו – –

עיסאווי פריג': – – יש לי – –

ישראל אייכלר: – – כי הוא סיים את זמנו.

עיסאווי פריג': – – יש לי – –

חיים כץ: מה אתה מחייך?

עיסאווי פריג': – – יש לי עצב – – –

ישראל אייכלר: תן לו לסיים.

ישראל אייכלר: משפט סיום, חבר הכנסת.

עיסאווי פריג': אני, אדוני, יש לי עצב בלב לראות לאן אנחנו הגענו.

עיסאווי פריג': ואני מסיים, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': היישוב הערבי סובל מדחק ומבעיית דיור.

עיסאווי פריג': הצעירים האקדמאים, המוכשרים, המלומדים שלנו, עוזבים את היישוב כי הם מחפשים ביטחון אישי ונודדים ליישובים המעורבים, היהודיים.

עיסאווי פריג': בוא נעשה עסקה אדוני – סמוטריץ, נעשה עסקה – –

ישראל אייכלר: לא אי-אפשר עכשיו.

ישראל אייכלר: עסקאות – למטה.

עיסאווי פריג': – – נשמור על הצביון היהודי.

ישראל אייכלר: תודה, תודה.

עיסאווי פריג': תן לי ביטחון אישי ותן לי להרגיש שאני אזרח שווה זכויות כמוך במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ישראל אייכלר: עכשיו יעלה חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

עיסאווי פריג': מה שלומכם?

עיסאווי פריג': הכול בסדר?

חיים כץ: מה זה?

חיים כץ: אל תענה לו, זה לא שכונה.

ישראל אייכלר: שלוש דקות לרשותך.

חיים כץ: – – – כפר קאסם.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

דן סיידה: איפה הכנסת את ההשוואה לשואה?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תומא סלימאן, חבר הכנסת פריג', אני, יש לי בעיה: כאדם דתי אני לא נשבע, אני מצהיר.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מצהיר בזאת שמדינת ישראל תישאר מדינה יהודית – מדינתו של העם היהודי ומדינה יהודית.

עיסאווי פריג': מה זה קשור להצעה לסדר-היום?

בצלאל סמוטריץ': ואני – –

עיסאווי פריג': מה זה קשור להצעה לסדר-היום?

בצלאל סמוטריץ': – – מצהיר בזאת שהעיר עפולה תישאר עיר יהודית, ושהעיר נצרת עילית תישאר עיר יהודית, ושבגליל יהיה רוב יהודי, ואנחנו נעשה, בעזרת השם, את כל מה שצריך כדי שבגליל יהיה רוב יהודי.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שהמושג מדינה יהודית – וזאת, אגב, ההצדקה – –

עאידה תומא סלימאן: – – – גזענית.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': – – זאת, אגב, ההצדקה – –

עאידה תומא סלימאן: – – – כל מה שצריך, אפילו אם הוא – –

בצלאל סמוטריץ': – – לחוק השבות – –

עאידה תומא סלימאן: – – לא מוסרי.

בצלאל סמוטריץ': – – חוק השבות – –

עיסאווי פריג': – – – ההחלטה.

בצלאל סמוטריץ': – – שמה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': מפלה, כי אני יכול להביא את כל המשפחה שלי לפה ואתה לא.

בצלאל סמוטריץ': חוק השבות נועד לאפשר רוב יהודי בטריטוריה של ארץ ישראל – ורוב יהודי זה לא מונח אבסטרקטי – ממטולה לאילת.

עיסאווי פריג': דבר על הגזענות.

עיסאווי פריג': זה נושא אחר.

בצלאל סמוטריץ': כמו שאפשר, ומוצדק – וזה לא גזעני ולא נעליים, ותפסיקו עם הקלישאות והסיסמאות הנבובות האלה – כמו שאפשר וצריך להצדיק רוב יהודי בארץ ישראל, אפשר להצדיק רוב יהודי בגליל ובנגב, וגם רוב יהודי בעפולה.

בצלאל סמוטריץ': ועכשיו, אתם צבועים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, את הרי מסרבת בוועדה בראשותך, לקידום מעמד האישה, לדון בזכויותיהן של חיילות צה"ל כשצריך – –

עאידה תומא סלימאן: אתה לא יודע – –

בצלאל סמוטריץ': – – או בהרבה מאוד דברים אחרים – –

עאידה תומא סלימאן: – – על מה אתה מדבר.

בצלאל סמוטריץ': – – וכשאת מקיימת דיון כזה – –

עאידה תומא סלימאן: מה אכפת לך מהוועדה שלי – –

בצלאל סמוטריץ': – – את בורחת, את בורחת – –

עאידה תומא סלימאן: – – שאתה לא מגיע אליה?

בצלאל סמוטריץ': – – מכיוון שאת הגזענית הכי – –

עאידה תומא סלימאן: אתה – –

בצלאל סמוטריץ': – – גדולה פה.

עאידה תומא סלימאן: – – מדבר על זכויות נשים ופוגע בזכויות נשים.

בצלאל סמוטריץ': את הרי מסרבת לגנות טרוריסטים – –

ישראל אייכלר: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שרוצחים יהודים רק – – –

עאידה תומא סלימאן: גזען הוא – –

בצלאל סמוטריץ': תן לה לצעוק, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': היא נהנית מזה.

עאידה תומא סלימאן: – – גזען גם נגד נשים.

בצלאל סמוטריץ': את הרי מסרבת לגנות טרוריסטים שרוצחים יהודים רק כי הם יהודים.

בצלאל סמוטריץ': האם יש לנו גזענות גדולה מזו?

בצלאל סמוטריץ': את תטיפי לנו מוסר?

בצלאל סמוטריץ': העם – –

עאידה תומא סלימאן: אני כן אטיף, לך כן.

בצלאל סמוטריץ': – – המוסרי בעולם.

בצלאל סמוטריץ': את – –

עאידה תומא סלימאן: לך כן.

עאידה תומא סלימאן: לך כן.

בצלאל סמוטריץ': – – יודעת הרי מצוין, עאידה – –

עאידה תומא סלימאן: כמו שילד בגן יכול – – –

מסעוד גנאים: אתה הוא הגזען.

בצלאל סמוטריץ': – – שאם חלילה, חלילה, חלילה הערבים היו מנצחים בתש"ח, ב-1948, הייתם עושים לכל היהודים כאן, חלילה, מה שעשיתם בתרפ"ט – לא הייתם משאירים כאן אחד בחיים.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו, מכיוון שאנחנו מכניסי אורחים הגדולים בעולם עוד מאז ימי אברהם אבינו – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – נתנו לכם להישאר כאן וליהנות מכל השפע – –

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, באמת.

בצלאל סמוטריץ': – – והקדמה – –

עאידה תומא סלימאן: אתה נתת לנו?

בצלאל סמוטריץ': – – והטוב והיופי שהבאנו – –

עאידה תומא סלימאן: מתי?

עאידה תומא סלימאן: אחרי כל הטבח שנעשה?

בצלאל סמוטריץ': – – אל הארץ הזאת.

בצלאל סמוטריץ': כן, אנחנו.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': זו הארץ שלנו אלפי שנים.

עיסאווי פריג': – – –

עאידה תומא סלימאן: תפסיק.

בצלאל סמוטריץ': מה היה כאן הרי לפני שבאנו?

בצלאל סמוטריץ': ביצות, חול, מלריה.

עאידה תומא סלימאן: ביצות, מדבר – – –

בצלאל סמוטריץ': באנו לכאן, והבאנו תנופה של פיתוח.

עאידה תומא סלימאן: תודה שהגעתם.

בצלאל סמוטריץ': זה הרי כתוב בחזון הנביאים.

עיסאווי פריג': תדבר על הגזענות.

בצלאל סמוטריץ': ארץ ישראל נותנת פירותיה בעין יפה לעם ישראל – –

עאידה תומא סלימאן: תודה שהגעתם.

בצלאל סמוטריץ': – – ואנחנו, מכיוון שאנחנו מכניסי אורחים, נותנים לכם בשמחה ליהנות מכל השפע הזה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו גזענים?

בצלאל סמוטריץ': ואתם, בכפיות טובה – –

ישראל אייכלר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – כופרים בטובה הזאת – –

עאידה תומא סלימאן: אתה לא מבין כמה אתם גזענים.

בצלאל סמוטריץ': – – נלחמים בנו – –

ישראל אייכלר: תודה, משפט סיום.

בצלאל סמוטריץ': – – מזדהים עם הגרועים שבאויבנו.

עאידה תומא סלימאן: אתה לא מבין כמה אתה גזען.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו את זה לא ניתן לכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו ניתן לכם, עיסאווי, להרגיש – זה בסדר גמור – אזרחים שווי זכויות, וצריך לתת פתרונות דיור גם ביישובים הערביים.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שאין יהודים בכפר קאסם – –

עיסאווי פריג': אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואין יהודים באום אל-פחם.

בצלאל סמוטריץ': אתם חבורה של צבועים.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא מקבלים יהודים לשום – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – יישוב שלכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשמר את המדינה – –

עאידה תומא סלימאן: בוא, בוא נעשה לך חפלה, בוא.

בצלאל סמוטריץ': – – היהודית, נשמר את כל עריה ויישוביה כערים וכיישובים יהודיים, ונעשה מה שצריך כדי שזה יקרה.

בצלאל סמוטריץ': זאת לא גזענות – זאת ציונות, זאת יהדות, זה חזון של גאולה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

ישראל אייכלר: אין לנו תשובת שר.

עיסאווי פריג': לא דיברת לעניין.

ישראל אייכלר: – – ולכן – – –

בצלאל סמוטריץ': מה?

עאידה תומא סלימאן: עם תשובה כזאת לא צריך בכלל תשובת שר.

עיסאווי פריג': לא דיברת לעניין.

בצלאל סמוטריץ': רק לעניין.

עאידה תומא סלימאן: זאת רוח המפקד – – –

ישראל אייכלר: אנחנו – – –

עיסאווי פריג': ועדת הפנים, אדוני.

עיסאווי פריג': ועדת הפנים.

עאידה תומא סלימאן: ועדת הפנים.

ישראל אייכלר: אתם רוצים להחליט על הכללת הנושא פה?

ישראל אייכלר: אם ועדת הפנים, רק מסעוד גנאים יכול להחליט.

בצלאל סמוטריץ': הינה, חבר הכנסת סידה מבקש.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים בוועדת הפנים.

ישראל אייכלר: איפה אתה רוצה?

ישראל אייכלר: ועדת פנים.

ישראל אייכלר: אם יש הצעה לוועדת פנים אז אנחנו נצביע על ועדת פנים.

ישראל אייכלר: אין מישהו שרוצה משהו אחר.

עיסאווי פריג': סידה, אני חוזר ואומר:

עיסאווי פריג': גזענות – – –

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

עאידה תומא סלימאן: היה – – – עכשיו על הדוכן, על הדוכן.

עאידה תומא סלימאן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

ישראל אייכלר: השר חיים כץ מודיע שבטעות הוא הצביע במקומו של צחי הנגבי.

ישראל אייכלר: בעד – שישה חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה תעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ישראל אייכלר: << הלסי >> בעיית הפקקים בכביש 754 מצומת בית רימון צפונה ועד נצרת דרומה << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעה לסדר-היום בנושא: בעיית הפקקים בכביש 754 מצומת בית רימון צפונה ועד נצרת דרומה, מס' 11398, של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ישראל אייכלר: בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, לצערי, זו לא הפעם הראשונה שאני מטפל ונדרש לעניין של כביש 754 בצפון, שעובר מצומת בית רימון צפונה, מצפון, וממשיך עד נצרת, ועובר דרך היישובים והכפרים הערביים כפר כנא, אל-משהד וריינה עד נצרת, כפי שהזכרתי.

מסעוד גנאים: הפקקים בכביש הזה הם איומים.

מסעוד גנאים: הם סבל וטרגדיה יומיומית של עשרות אלפי תושבים ונהגים, במיוחד בגלל שהוא עובר דרך כבישים בין-עירוניים בכפרים שהזכרתי.

מסעוד גנאים: הנושא הזה – אני מטפל בו משנת 2015, דרך שאילתות לשר, דרך ישיבות במשרד התחבורה, גם במשרדי נתיבי ישראל וגם בדיונים בוועדות.

מסעוד גנאים: עכשיו, איפה עומד הנושא?

חיים כץ: איפה אתה גר?

חיים כץ: אתה גר במקום שאתה עובר בכביש הזה?

מסעוד גנאים: לא, אני גר בסח'נין, יותר צפונה.

מסעוד גנאים: יותר צפונה, גליל מערבי.

חיים כץ: ואתה עובר בכביש הזה?

מסעוד גנאים: כן, הרבה פעמים אני עובר.

מסעוד גנאים: אני עובר.

חיים כץ: ויש פקקים?

מסעוד גנאים: בטח יש פקקים.

מסעוד גנאים: בטח.

מסעוד גנאים: לצערי, כל יום יש פקקים שם, שהם איומים.

מסעוד גנאים: אמרתי, זו טרגדיה יומיומית של עשרות אלפי נהגים ותושבים שם.

מסעוד גנאים: בישיבות האחרונות שלי עם נתיבי ישראל – יש תוכניות, יש תקציבים, יש התחלת עבודה, יש כיכר שבנו בכניסה לכפר אל-משהד, יש גם עבודה בכביש 79, שמחובר גם ל-54, וזה חשוב מאוד.

מסעוד גנאים: יש, כפי שאמרתי, תקציבים, אבל צריך לזרז את העבודה שם.

מסעוד גנאים: גם צריך לשמוע את המועצות המקומיות שם, את ראשי המועצות, את מחלקות ההנדסה שם, שיש להם אלטרנטיבות – יש להם הצעות אלטרנטיביות שיכולות לעזור מאוד ולהקל אתל בעיית הפקקים והמחנק שם.

מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, אנשים ואזרחים בכל יום זועקים את זעקתם.

מסעוד גנאים: הם פונים אלינו, אפילו מתחננים: תפתרו את הבעיה הזאת.

מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, יש התקדמות – אני לא אומר שאין התקדמות – יש תוכניות, יש התחלת עבודה, אבל צריך לזרז את העבודה שם כדי לפתור את בעיית הפקקים האיומה בכביש הזה.

מסעוד גנאים: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

ישראל אייכלר: כבוד השר חיים כץ, שר העבודה והרווחה, ישיב את התשובה של שר התחבורה ישראל כץ.

ישראל אייכלר: חיים כץ ישיב במקום ישראל.

חיים כץ: ראית?

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – אין יותר מדי – כנסת נכבדה, משרד התחבורה, באמצעות חברת נתיבי ישראל, ביצע שורה של מיזמי תשתית באזור זה, שהיקפם בשנים האחרונות חסר תקדים.

חיים כץ: בין המיזמים: הסדרת צומת 754 במסגרת פרויקט 79, סוללים–ריינה, בהשקעה של 640 מיליון שקל; הסדרת כניסה ויציאה בצומת בית רימון במסגרת פרויקט המפרידנים על כביש 79, בהשקעה של 300 מיליון שקל; מעגל תנועה ריינה, בהשקעה של 5.3 מיליון שקל; הסדרת צומת משהד, בהשקעה של 9.7 מיליון שקל; קטע הכביש בין הקילומטרים 54 ו-58, בהשקעה של 8 מיליון שקל.

חיים כץ: רק"ל חיפה

חיים כץ: –

חיים כץ: נצרת – אני לא יודע מה זה רק"ל חיפה

חיים כץ: –נצרת, אבל – – –

ישראל אייכלר: רכבת קלה.

ישראל אייכלר: עושים עכשיו.

חיים כץ: רכבת קלה חיפה–נצרת – פרויקט הנמצא בתחילת תכנון מפורט ומתוקצב לביצוע באומדן של 6 מיליארד שקלים.

חיים כץ: הרק"ל יפעל ברמת שירות גבוהה, באופן שיעלה את השימוש בנתיבי תחבורה ציבורית ויהווה חיזוק קשרי היום-יום עם המטרופולין בחיפה; כביש 79 – הסדרת דרך מס' 79 לדרך ראשית דו-מסלולית, שני נתיבים לכל כיוון, בקטע שבין מחלף הסוללים ממערב עד כיכר ריינה שבמזרח.

חיים כץ: הפרויקט כולל שמירה על רצועת דרך לרכבת הקלה במרכז הכביש; הקמת מפרידן ציפורי – סלילת כביש גישה לציפורי.

חיים כץ: ואללה, עושים שם כאילו אנחנו נוסעים לפריז.

מסעוד גנאים: אבל צריך לזרז את זה.

מסעוד גנאים: זה טוב כאשר זה יסתיים.

מסעוד גנאים: כאשר הכול יסתיים, יש – – –

חיים כץ: אני אספר לך סיפור – אתה אומר שצריך לזרז.

חיים כץ: יום אחד בא מישהו לעבוד במע"צ, בנת"ע.

חיים כץ: אמר להם: מה העבודה?

חיים כץ: אמרו לו: אנחנו רוצים שתצבע את הפס הצהוב בשוליים של הכביש.

חיים כץ: אמר להם: עלא כיפאק.

חיים כץ: אני צבע עלא כיפאק.

חיים כץ: אמרו לו: אצלנו עובדים קבלנות.

חיים כץ: תצבע שמונה מטר ביום – תלך הביתה.

חיים כץ: הוא אמר: לא, לא, אני לא קבלנות, אני בא בבוקר, ב-08:00, עובד, צובע, הכול בסדר.

חיים כץ: הסתכלו אחד על השני, אמרו לו: תתחיל.

חיים כץ: הלך, צבע ביום הראשון 800 מטר.

חיים כץ: ואללה, אלה השתגעו.

חיים כץ: אחרי זה 600 מטר ואחר כך 400 מטר, ואחרי שבועיים צבע 20 סנטימטר.

חיים כץ: כינסו את ההנהלה, הביאו אותו, אמרו לו: בוא תסביר לנו.

חיים כץ: אמר להם: הדלי רחוק.

חיים כץ: הבנת?

מסעוד גנאים: הבנתי, כן.

חיים כץ: הדלי רחוק.

חיים כץ: אז עובדים, אתה יודע.

חיים כץ: ברוך השם, אנחנו מדינה – אתה חי במדינה יהודית.

חיים כץ: יש לך זכות גדולה לחיות במדינה יהודית.

חיים כץ: אנחנו לא כל כך עובדים בשבת, ואנחנו נחים ביום שישי, ואחרי התפילות של שבת צריך לנוח גם ביום ראשון קצת – – –

מסעוד גנאים: אז מתי עובדים?

חיים כץ: אז לאט-לאט, תאמין לי, אנחנו נבנה את הארץ שלנו ותהיה לכם זכות גדולה, תהיה לכם זכות גדולה ליהנות ממנעמיה.

מסעוד גנאים: לא רק שלכם, גם שלנו.

חיים כץ: תהיה לכם זכות גדולה ליהנות ממנעמיה.

חיים כץ: תאמין לי, אתם תיהנו, אבל סבלנות, כי אנחנו משקיעים פה הרבה מאוד כסף בלשפר את איכות החיים של התושבים בארץ הזאת על כל המגזרים שבה: גם יהודים, גם ערבים, גם מוסלמים, גם נוצרים, גם צ'רקסים, גם דרוזים, גם כולם, למרות חוק הלאום.

חיים כץ: לא נורא.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מה אתה מבקש?

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר חיים כץ.

חיים כץ: מה אתה מבקש?

מסעוד גנאים: אני מבקש את התשובה בכתב, זהו.

חיים כץ: קבל אותה, בלי הבדיחה.

ישראל אייכלר: אז אתה מסתפק בתשובת השר.

ישראל אייכלר: היא תגיע אליך גם בכתב.

ישראל אייכלר: << הלסי >> ראשי התנועה הקיבוצית פעלו לשכך את מחאת הרפתנים ויצרו סערה כפולה נגד הסכם החלב << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה אחרונה לסדר-היום – הצעה בנושא: ראשי התנועה הקיבוצית פעלו לשכך את מחאת הרפתנים, ויצרו סערה כפולה נגד הסכם החלב, מס' 11394, של חבר הכנסת דן סידה.

ישראל אייכלר: גם להצעה הזאת אין תשובת ממשלה.

דן סיידה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני השר, חבריי, ביום שישי האחרון נרצחה הנערה יארא איוב מהיישוב גוש חלב, ורק אתמול נרצחה גם הילדה סילבנה צגאיי בת ה-13 מתל אביב – עוד שתי נשמות שנלקחו באופן טרגי ואכזרי, שאינו ניתן להכלה בשכל האנושי.

דן סיידה: את כולם זה בוודאי מזעזע, אך אני אישית מזועזע שבעתיים, מכיוון שיארא ז"ל היא שכנה מהיישוב הסמוך אליי.

דן סיידה: משפחתה היא כמו משפחה מורחבת בשבילי, ואביה ודודיה הם חברי ילדות שלי.

דן סיידה: בטוחני שרבים מבאי הבית פה ומכל רחבי הארץ שעולים לציון רשב"י במירון – – –

ישראל אייכלר: לא יודעים איפה אתה גר, חבר הכנסת.

דן סיידה: אני גר בישוב ספסופה שליד מירון.

דן סיידה: ופה אני אמשיך: בטוחני שרבים מבאי הבית פה ומכל רחבי הארץ שעולים לציון רשב"י במירון, מכירים את אביה נשאת ואת דודה גסוב, העוסקים באבטחת האתר הקדוש שנים רבות.

דן סיידה: מייד עם תחילת כהונתי בכנסת עמדתי על הדוכן כאן והתרעתי על כך שהפשע הגואה במדינת ישראל כולה נכנס לתוך היישוב היפה, השקט ומאיר הפנים הזה.

דן סיידה: ביקשתי אז בכל לשון של בקשה ממשטרת ישראל והעומד בראשה לנקוט כל מאמץ למגר את התופעה בכל מחיר ובכל שיטה.

דן סיידה: פניתי אז למפכ"ל מעל דוכן זה וביקשתי ממנו להפעיל ולהשתמש אפילו בשיטות שבהן השב"כ מתמחה, ומשם הוא הגיע למפכ"לות – וכל זאת כדי למגר את התופעה, שהיא עדיין באיבה.

דן סיידה: מכאן אני שולח את תנחומי הכנים למשפחת איוב היקרה ולכל תושבי גוש חלב, וכולי תקווה שזה המקרה הראשון והאחרון שבו הרוע הטיל את חיתתו על יישוב שלו זה.

דן סיידה: יהי זכרה ברוך.

דן סיידה: ועכשיו, למרות הקושי, נשוב לעניין שלשמו אני עומד לפניכם.

דן סיידה: לפני כמה שבועות נחתם הסכם בין משרד האוצר למשרד החקלאות כחלק מהרפורמה בענף החלב.

דן סיידה: ההסכם נחתם במסיבת עיתונאים חגיגית שבה השתתפו שרי האוצר והחקלאות, מנכ"לי המשרדים שלהם ומי שנחשבים לנציגי הרפתנים.

דן סיידה: אך דא עקא, שבאותו הזמן שבו חגגו את ההסכם, שאמור היה להביא בשורה גם לצרכנים וגם לרפתנים, ישבו הרפתנים וביכו את מר גורלם על חתימת ההסכם.

דן סיידה: רפתנים מכל רחבי הארץ, בעיקר בני המושבים והמשקים המשפחתיים, פונים אליי ומלינים על ההסכם הזה.

דן סיידה: הם טוענים שמחאתם הושקטה על ידי מי שהיו אמורים לייצג אותם, וכך נחתם הסכם אשר עלול למוטט את הרפתות שלהם, מקור פרנסתם.

דן סיידה: אני מקווה שנציגים ממשרדי האוצר והחקלאות ירדו לשטח כדי להבין את הענף לעומקו ולשמוע את בעלי הרפתות, אך כפי שזה נראה לי כרגע, נדמה לי שההסכם גובש ונחתם בחדרים ממוזגים, תוך כדי ניתוק מוחלט מהשטח.

דן סיידה: אין לי ספק שהכוונות ברפורמה טובות, אך אני מסופק במידה רבה באשר לתועלת שהרפורמה במתכונתה הנוכחית תביא.

דן סיידה: בראש וראשונה, מכסות הייבוא שכבר אושרו ועומדות כיום על 20% לא הביאו להוזלה משמעותית, אם בכלל, של מוצרי החלב.

דן סיידה: פתיחת ענף החלב לייבוא מסיבי יפגע באופן ישיר בייצור החלב המקומי ובביטחון המזון של מדינת ישראל.

דן סיידה: אין שום הוכחה לכך שייבוא מסיבי זה יביא בהכרח לירידת המחירים לצרכן.

דן סיידה: מה שבטוח הוא פגיעה אנושה ברפתנים ובחקלאים הישראלים.

דן סיידה: בנוסף, החישוב שבוצע על ידי האוצר, אשר מאשרר להפחית באופן הדרגתי 23 אגורות ממחיר המטרה לליטר חלב, יבוצע בצורה שעלולה לפגוע פגיעה אנושה ברפתנים ובמשקים המשפחתיים.

דן סיידה: ההסכם מעניק מענקים לרפתות אשר הגדילו את הייצור עד כדי 1.2 מיליון ליטרים, אך לא התחשב בעלויות של כ-2 מיליון שקלים שבהן כרוכה הגדלת או איחוד הרפתות – סכום אשר לרפתן בעל משק משפחתי אין.

דן סיידה: פשוט אין.

דן סיידה: כפועל יוצא מכך המענקים יגיעו לבעלי המשקים הגדולים והשיתופיים, אשר גם ככה הם חזקים יותר, ולא לבעלי המשקים המשפחתיים.

דן סיידה: מה שייגרם כתוצאה מכל זה הוא מיטוט המשקים המשפחתיים ומיטוט החקלאים שמספקים את המזון לרפתות, ומיטוט כל שרשרת ייצור החלב במשקים המשפחתיים, אשר יושבים רובם ככולם על גבולות הצפון והדרום ומהווים את חוד החנית של הציונות ויישוב הארץ.

דן סיידה: 20,000 נפשות שמתפרנסות כעת עלולות להפסיד את מקור פרנסתן.

דן סיידה: אם שוק החלב יעבור להיות ריכוזי בידי היצרנים הגדולים, יהפוך שוק החלב גם הוא, כמו ענפים אחרים בחקלאות, לקרטל בחסות הדין, והשולטים בשוק יהיו כמה חברות גדולות שיכתיבו את הטון.

דן סיידה: ישנם כלים כלכליים רבים שבהם ניתן להשתמש כדי להוריד את המחיר לצרכנים מחד גיסא ולשמור על היצרנים המשפחתיים מאידך גיסא.

דן סיידה: בשנים האחרונות נדמה שמשרד החקלאות, שאמור לשמש כביתם של החקלאים וכגוף שדואג להם, הפך לסניף של משרד האוצר.

דן סיידה: משרד החקלאות הפך להיות שותף ליישום המדיניות של משרד האוצר, וזאת על גבם של החקלאים, שאותם הוא אמור לייצג ולשמור על האינטרסים שלהם.

דן סיידה: אני נתקל במדיניות זו שוב ושוב בחקלאות, על כל ענפיה הרבים.

דן סיידה: במקום להשמיע את קולם של החקלאים ולנסות להגיע להבנות איתם, משרד החקלאות כופה עליהם את הרפורמה, תוך התעלמות ממצבם ומטענותיהם של בעלי המשקים המשפחתיים.

דן סיידה: המצב הזה צריך להשתנות ומהר.

דן סיידה: לאור כל זאת, אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, להעביר את הנושא הזה לדיון מחודש בוועדת הכלכלה.

דן סיידה: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: היות שאין תשובת ממשלה, אז רק חבר כנסת אחר יכול לבקש להעביר לוועדה, ואני מבקש – – –

חיים כץ: אני מבקש להעביר לוועדה.

ישראל אייכלר: אני תפסתי.

ישראל אייכלר: אז אתה מבקש.

ישראל אייכלר: לבקשתו של חבר הכנסת חיים כץ, אנחנו נעשה הצבעה אם להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ישראל אייכלר: פה אחד.

ישראל אייכלר: שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: הנושא של הצעה לסדר-היום בנושא החלב יעבור לוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: תם סדר-היום.

ישראל אייכלר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ה בכסלו התשע"ט, 3 בדצמבר 2018, בשעה 13:00.

ישראל אייכלר: ישיבה זו נעולה.