ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 380, 2018-11-26 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ח בכסלו תשע"ט, 26 בנובמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת לכבוד נשיא הרפובליקה הצ'כית.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה מר ראובן רובי ריבלין, נשיא צ'כיה הוד מעלתו מילוש זמאן, יושב-ראש הפרלמנט של צ'כיה ראדק וונדרצ'ק, ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו והגברת שרה נתניהו, שרי הממשלה, ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני, חברות וחברי הכנסת בהווה ובעבר, מנכ"ל הכנסת אלברט סחרוביץ, מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ, היועץ המשפטי לכנסת עו"ד איל ינון, מכובדיי סגל א' של המדינה, ראשי הנציגויות הזרות בישראל, נציג ראשי העדות הדתיות בישראל, נציגי משרד החוץ, נציגי השב"ס, נציגי ארגון אלמנות ויתומי צה"ל, מוזמני שגרירות צ'כיה, קהל נכבד, אני שמח לקדם בברכה את אורחנו הנכבד מר מילוש זמאן, נשיא הרפובליקה של צ'כיה.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) אדוני הנשיא, ברוך הבא לכנסת וברוך הבא לירושלים, בירתה הנצחית של מדינת ישראל ושל העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: את דבריי אני רוצה להתחיל דווקא במשפט שאתה אמרת.

יולי יואל אדלשטיין: לפני כשנה, בדיון שנערך בפרלמנט האירופי, נשאלת שאלה: מה אתה יכול לעשות כדי להביא שלום למזרח התיכון?

יולי יואל אדלשטיין: האמת, זאת שאלה לא רעה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא המנהיג הראשון ששואלים אותו את השאלה הזאת; מסיבה שלא תמיד ברורה, היא מעסיקה כמעט את כל מנהיגי העולם, ואם נחבר את כל התשובות שניסו לתת לה, נוכל ליצור מסמך שיגיע מכאן ועד פראג.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה פתחת את התשובה שלך באופן שונה מאוד מן הרגיל.

יולי יואל אדלשטיין: התחלת ואמרת: אני חבר של ישראל, חבר קרוב של ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: בדממה שהשתררה אחר כך באולם הפרלמנט היה אפשר לשמוע את הקול הנעים של קונספציות מתנפצות – לא רק של הקונספציה על איפה נכון להתחיל את פתרון הסכסוך כאן, במזרח התיכון, אלא גם של הקונספציה המסבירה למה אפשר לצפות מיחסים בין האומות.

יולי יואל אדלשטיין: כי במילון השכיח שלנו אין מקום למושג חברות – יש בריתות; בלקסיקון הנפוץ אין דבר כזה ערבות הדדית – מקסימום יש הצטלבות אינטרסים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רגילים לקרוא "ריאליסט" למי שרואה את הזירה הבין-לאומית כזירת קרב של הכול בכול, לזה שמסתכל תמיד ועל כולם בחשדנות כאילו רק הוא יודע באמת לנתח את המציאות וכל השאר נאיביים או לא מנוסים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כפי שאתה אמרת, ידידי הנשיא, היחסים הקרובים בין ישראל לצ'כיה מוכיחים שאפשר גם אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: הם מוכיחים שצ'כיה היא חברה של ישראל, וישראל היא חברה של צ'כיה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא התחיל מהיום ולא מאיתנו:

יולי יואל אדלשטיין: ההיסטוריה המשותפת שלנו מתחילה בקהילה היהודית ששגשגה בארצך במשך מאות שנים, כפי שכבר הזכרת אצלי בלשכה; קהילה שהעניקה לעולם את פירושיו של המהר"ל מפראג ואת סיפוריו של פרנץ קפקא.

יולי יואל אדלשטיין: ההיסטוריה הזאת נמשכת בתמיכה חסרת הפשרות שהעניק אבי הרפובליקה, כפי שכונה, תומאס מסריק, ליהודים שחיו בצ'כוסלובקיה, ובמלחמתו העיקשת נגד האנטישמיות ונגד עלילות הדם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בישראל זוכרים לטובה את הדמות הדגולה הזו עד היום; בערים הגדולות יש רחובות על שמו, יש אפילו כפר על שמו, ורק לפני כמה חודשים הקרן הקיימת לישראל הקימה מתחם הנצחה למסריק בתוך יער שנקרא על שמו ליד קיבוץ שריד, לכבוד חגיגות ה-100 לצ'כוסלובקיה.

יולי יואל אדלשטיין: אירוע נוסף, שהתקיים באותו יער רק בחודש שעבר, הצליח לדעתי ללכוד באופן עוד יותר מדויק את מה שמיוחד בקשר בין ישראל לצ'כיה.

יולי יואל אדלשטיין: אל היער הגיעה משלחת של יערנים צ'כים.

יולי יואל אדלשטיין: הם טסו לכאן במיוחד כדי לנטוע עצים, לסלול שבילים, לבנות מתקנים לביקורי משפחות ולטפח את הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: למי ששאל למה באו הם אמרו בצורה הכי פשוטה: זו הדרך שלנו להפגין את אהבתנו הרבה לישראל.

יולי יואל אדלשטיין: כששמעתי את זה חשבתי לעצמי, אדוני הנשיא, שהאנשים האלה הם בעצם הריאליסטיים האמיתיים.

יולי יואל אדלשטיין: הם אלו שיודעים שהחיבור בין העמים שלנו הוא לא רק בין מנהיגים וראשי מדינות; הוא לא נוגע רק למוסדות רשמיים, הוא לא רק עניין לדגלים וחתימות.

יולי יואל אדלשטיין: במילים אחרות – החיבור הזה הוא לא רק בין ישראל לצ'כיה אלא בין ישראלים לצ'כים.

יולי יואל אדלשטיין: זה חיבור בין שני עמים שבדמם זורמת שאיפת החופש; עמים שהקריבו קורבנות עצומים כדי להשתחרר מעול שלטונות זרים ולזכות בעצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: בני העם היהודי, שנושאים עוד מהימים ההם את בשורת היציאה מעבדות לחירות, מזדהים באופן טבעי עם בני העם הצ'כי – שהוכיחו שלבשורה הזאת עדיין יש כוח עצום, גם בזמן הזה.

יולי יואל אדלשטיין: זו הסיבה, אדוני הנשיא, שכולנו שמחנו אבל אף אחד לא הופתע מן ההכרזה הנחרצת שלך ביום ירושלים האחרון: להכיר בירושלים כבירת ישראל ולהעביר לכאן את השגרירות הצ'כית.

יולי יואל אדלשטיין: מחר נחנוך כאן, בירושלים, את בית צ'כיה.

יולי יואל אדלשטיין: הבית הזה יהיה מרכז דיפלומטי, מסחרי ותרבותי, שיסמל את מורשת העבר שנרקמה בינינו וגם את תקוות העתיד.

יולי יואל אדלשטיין: בית צ'כיה הוא השלב הראשון בדרך למעבר מלא של השגרירות לירושלים, ואני מקווה מאוד שכבר בקרוב נזכה לארח אותך שוב בבירתנו, מחוץ לשערי השגרירות הצ'כית הבנויה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני הנשיא, חבריי חברי הכנסת, ההחלטה להעביר לירושלים את השגרירות הצ'כית היא לא רק אקט נדל"ני.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהיא התשובה הברורה והטובה ביותר לשאלה שבה פתחנו: איך נביא שלום למזרח התיכון?

יולי יואל אדלשטיין: נוכל להביא שלום, אבל שלום אמת, רק מתוך התעקשות על האמת – האמת ההיסטורית והאמת המוסרית.

יולי יואל אדלשטיין: נוכל להביא שלום רק אם נרקום חברויות עם עוד עמים שהם שואפי חירות, ולא עם כאלה שמנהיגיהם שואפי מוות ודנים את עמם לחיי עוני והשפלה.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל צועדת בדרך הזאת כבר 70 שנים.

יולי יואל אדלשטיין: ידענו תקופות קשות, וגם היום לוחמי צה"ל נאלצים לחסום בגופם את מתקפותיהם הפראיות של אויבינו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל גם בזמנים הקשים ביותר, עוד לפני שקמה המדינה ועוד לפני שחרור ירושלים, ידענו שאם נסתכל לצדדים תמיד נמצא לצידנו את בני העם הצ'כי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך, אדוני הנשיא, והמשך ביקור מוצלח ברחבי ירושלים וישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

בנימין נתניהו: מכובדי ראובן ריבלין, נשיא מדינת ישראל, מכובדי יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, מכובדנו וידידנו היקר נשיא צ'כיה מילוש זמאן, יושב-ראש הפרלמנט של צ'כיה ראדק וונדרצ'ק וכל חברי המשלחת הצ'כית הגדולה – ברוכים אתם בארצנו – שרי הממשלה, ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני, חברי וחברות הכנסת בעבר ובהווה, מכובדי סגל א' של המדינה, ראשי הנציגויות הזרות בישראל, ראשי העדות הדתיות בישראל, אורחים רבים מצ'כיה וגם מן הארץ, מכובדיי, הנשיא זמאן, חברי היקר מילוש, ברוך הבא לישראל, ברוך הבא לירושלים בירתנו הנצחית.

בנימין נתניהו: כולנו התרגשנו כשהכרזת בנאומך לרגל יום העצמאות ה-70 שלנו: "לשנה הבאה בירושלים".

בנימין נתניהו: אמרת זאת בטקס חגיגי בארמון הנשיאות בפראג.

בנימין נתניהו: ובכן, ידידי, זה לקח פחות משנה, והיום אתה פה איתנו, כאורח רצוי, כידיד אהוב וכמנהיג דגול שמגן על האמת, ובשם האמת היית אחד המנהיגים הראשונים בעולם בעת הזאת שהכירו בירושלים כבירת ישראל.

בנימין נתניהו: תמיכתך העקבית בהעברת שגרירות צ'כיה לירושלים הולכת ומתגשמת.

בנימין נתניהו: מחר ייפתח בבירה בית צ'כיה כשלב חשוב למימוש יעד זה.

בנימין נתניהו: ידידי, זה ביטוי נוסף – אני חייב להגיד: ביטוי נוסף מני רבים – לברית האמיצה בינינו, בין שתי מדינותינו.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים יחד להבטיח עתיד של קדמה ושגשוג לאזרחינו.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים זאת בכלכלה, במסחר, במדע, בטכנולוגיה, בבריאות, בהגנת הסביבה, כמו בהגנת סייבר, בתחומים רבים רבים נוספים.

בנימין נתניהו: פנינו נשואות לעתיד, ובו בזמן אנחנו יונקים רבות משורשי העבר.

בנימין נתניהו: שני העמים העתיקים שלנו, העם היהודי והעם הצ'כי, הם בעלי מורשת מופלאה, בחלקה משותפת.

בנימין נתניהו: על אדמת בוהמיה ומורביה פרחו קהילות יהודיות במשך 1,000 שנים.

בנימין נתניהו: היו מכאובים, היו מצוקות, אבל בראייה כוללת משקלה של האחווה היה גדול הרבה יותר.

בנימין נתניהו: בחבלי ארץ אלו קמו לנו רבנים, מדענים, פילוסופים, גדולי תורה – ובראשם המהר"ל מפראג.

בנימין נתניהו: בזכות רוחב אופקיו, המהר"ל אפילו הוזמן באותם ימים לחצרות קיסרים, דבר שהיה מאוד מאוד לא שגרתי בתקופות הללו.

בנימין נתניהו: לפני שש שנים ביקרנו, רעייתי ואני, בבית הכנסת אלטנוישול בפראג, שבו התפלל המהר"ל.

בנימין נתניהו: זה היה ביקור מרגש מאין כמוהו.

בנימין נתניהו: לא ראינו שם את הגולם מפראג, שיצירתו יוחסה למהר"ל, אבל ראינו את מקום מושבו של גאון התורה ששמור בקדמת בית הכנסת כבר 400 שנה.

בנימין נתניהו: אמרתי שם קדיש על אבי, פרופ' בנציון נתניהו, זיכרונו לברכה, שנפטר כמה שבועות קודם לכן, ואז שרנו כולנו, המשלחת הישראלית, את שירת "התקווה".

בנימין נתניהו: מכובדי הנשיא, לפני 100 שנים, עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה, הצטרף קו מחבר נוסף להיסטוריה המשותפת של הצ'כים והיהודים: האימפריה האוסטרו-הונגרית קרסה, ועל חורבותיה התאפשרה הקמתה של צ'כוסלובקיה.

בנימין נתניהו: במקביל, האימפריה העות'מאנית קרסה, ועל חורבותיה התאפשרה עליית הציונות, שהובילה למדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הצהרת בלפור מ-1917 הפיחה רוח כבירה במאמצינו לבנות את ביתנו הלאומי.

בנימין נתניהו: נביא התקומה היהודית, הרצל, שעל קברו הנחת זר אתמול, הוריש לנו חזון מלא השראה.

בנימין נתניהו: הרצל כאן ואנחנו כאן.

בנימין נתניהו: וגם לכם בצ'כיה יש מנהיג נערץ כהרצל, מחולל תנועת העצמאות והנשיא הראשון שלכם – תומאס מסריק.

בנימין נתניהו: הרצל היה עד לעלילה האנטישמית בצרפת נגד הקצין היהודי אלפרד דרייפוס, ויצא נגדה; מסריק היה עד, באותם ימים, לעלילת הדם נגד היהודי הצ'כי לאופולד הילסנר, ויצא נגדה.

בנימין נתניהו: שניהם, הרצל ומסריק, וכמה אנשי רוח יחידי סגולה כמו אמיל זולא, יצאו מייד למערכה נגד האנטישמיות.

בנימין נתניהו: גם אתה, ידידי הנשיא, ראוי לכל שבח על המאבק הנחוש שאתה מוביל באנטישמיות – נגד האנטישמיות הישנה ונגד האנטישמיות החדשה, שמכוונת את חיציה המורעלים אל מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אנטישמיות ואנטי-ציונות חד הן.

בנימין נתניהו: טבעי הדבר, אם כן, שהמנהיג הגדול שלכם, מסריק, הזדהה עם מטרות הציונות.

בנימין נתניהו: הוא ראה בה תנועה מוסרית, ובלשונו: טיפה משמן הנביאים – איזו אמירה נשגבה.

בנימין נתניהו: הביקור שערך הנשיא מסריק בארצנו ב-1927 עורר כאן התלהבות בלתי רגילה.

בנימין נתניהו: הוא התרשם מאוד מהישגי הציונות בהפרחת הארץ.

בנימין נתניהו: קיבוץ כפר מסריק בגליל המערבי, כיכרות ורחובות בערי ישראל מנציחים את דמותו הייחודית ואת תמיכתו הכבירה בציונות.

בנימין נתניהו: מסריק ידע מה זה צדק; צדק לעמנו, צדק היסטורי.

בנימין נתניהו: אבל הוא ידע עוד דבר חשוב: הוא ידע שעמים קטנים מחויבים בזהירות מתמדת כי לעיתים קרובות כוחות גדולים מאיימים על עצמאותם ועל שרידותם.

בנימין נתניהו: בימים אלה מציינת צ'כיה 80 שנה לסיפוח חבל הסודטים האסטרטגי על ידי גרמניה הנאצית.

בנימין נתניהו: זו הייתה דרכו של היטלר להשתלט על צ'כוסלובקיה כולה.

בנימין נתניהו: איומי הרודן שאם לא ימסרו לו את חבל הסודטים הוא יפתח במלחמה הטילו מורא על המדינות החופשיות באירופה.

בנימין נתניהו: כל ההבטחות שלהם לערוב לשלומה של צ'כוסלובקיה היו שוות לקליפת השום.

בנימין נתניהו: מנהיגיהן חתמו על הסכם מינכן הנודע לשמצה.

בנימין נתניהו: הם עשו זאת, הם עשו הכול כדי להרוויח שקט זמני, שקט שאף פעם לא הושג.

בנימין נתניהו: כתוצאה מן הפייסנות הכוזבת, צ'כוסלובקיה – איך הם קראו לה במאמר המפורסם בטיימס הלונדוני:

בנימין נתניהו: מדינה קטנה ולא חשובה במקום רחוק – כתוצאה מן הפייסנות הכוזבת, צ'כוסלובקיה הופקרה לגורלה, ונפילתה רק האיצה את גלגלי מכונת המלחמה הנאצית.

בנימין נתניהו: בשם הטענה לזכות ההגדרה העצמית של תושבי הסודטים, הוורמאכט השתלט בקלות על ערי הסודטים ומשם הדרך לליבה של אירופה הייתה פרוצה.

בנימין נתניהו: אנחנו מכירים את ההיסטוריה הזאת היטב, מילוש.

בנימין נתניהו: אנחנו מכירים אותה גם כשהתרחשה, ואנחנו מכירים אותה גם ביחס להקבלה לגבי ישראל.

בנימין נתניהו: הניסיון לשלול מאיתנו את קיר המגן של ערי יהודה ושומרון בלב מולדתנו ההיסטורית ישאיר את מדינתנו בלא הגנה ויאפשר לכוחות האסלאם הרדיקלי לאיים על כל המזרח התיכון.

בנימין נתניהו: גם במקרה שלנו יש מי שרוצה לקנות שקט – שקט זמני, אם בכלל – במחיר פיוסם של משטרי עריצות תוקפניים, בראש ובראשונה המשטר הרודני באיראן.

בנימין נתניהו: הם אולי לא הפנימו את לקחי ההיסטוריה, אבל אנחנו כן הפנמנו אותם.

בנימין נתניהו: אנחנו הפנמנו אותם היטב, ועל כן התנגדתי בתוקף להסכם הגרעין שנחתם עם איראן, הסכם שסלל את דרכה לארסנל גרעיני והוסיף חטא על פשע בזה שנתן לה הון עתק לממן את תוקפנותה באזור.

בנימין נתניהו: לא קיבלנו שקט, קיבלנו אימפריה שיעית רדיקלית מתפשטת שנוגעת כבר בגבולנו.

בנימין נתניהו: התנגדתי להסכם גם כשהדבר היה כרוך בעמידה מול כל העולם.

בנימין נתניהו: התעקשתי על החזרת הסנקציות על איראן, ולשמחתי הנשיא טראמפ אכן קיבל את ההחלטה האמיצה לחדש אותה.

בנימין נתניהו: אני יכול להגיד לך, מילוש, שהתוצאה של המהלך הזה כבר מורגשת בשטח.

בנימין נתניהו: ידידי הנשיא, בשואה הושמד שליש מעמנו.

בנימין נתניהו: שישה מיליון יהודים הוכחדו באכזריות, ובתוכם רוב-רובה של יהדות צ'כוסלובקיה.

בנימין נתניהו: האסון הנורא שפקד אותנו הוא תזכורת נוספת לחובתנו להיות רבי-עוצמה כדי להגן על עצמנו בכוחות עצמנו.

בנימין נתניהו: תמיד נוקיר את הסיוע הצ'כי, החיוני להשגת עצמאותנו, הן במישור המדיני והן במישור הצבאי.

בנימין נתניהו: התמיכה המדינית התבטאה בהחלטת החלוקה של האו"ם בנובמבר 1947.

בנימין נתניהו: בהובלת המדינאים הצ'כים יאן מסריק ואדווארד בנש תמכה צ'כוסלובקיה בהקמתה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: היא נמנתה עם 36 המדינות שתמכו בהקמת מדינת היהודים.

בנימין נתניהו: היא גם הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות ישראל חצי שנה לאחר מכן.

בנימין נתניהו: אבל בד בבד קיבלנו מכם גם תמיכה צבאית, וזאת בשעה גורלית לקיומנו.

בנימין נתניהו: הנשק הצ'כי שרכשנו היה חיוני כאוויר לנשימה: רובים, מקלעים, כדורים, מרגמות – ואולי חברי הכנסת אינם יודעים: גם מטוסים, גם מטוסים.

בנימין נתניהו: צנחנים וטייסים ישראלים עברו הכשרה מקצועית בצ'כוסלובקיה.

בנימין נתניהו: הם חזרו לארצנו עם רשמים עמוקים מהידידות ומהסולידריות שבהן נתקבלו במדינתכם.

בנימין נתניהו: אלא שהגלגל התהפך במהירות ולאורך ארבעה עשורים, בעידן הקומוניסטי, ידענו ריחוק ומתח ביחסינו.

בנימין נתניהו: גם על כך התגברנו.

בנימין נתניהו: צפינו בהתרגשות עצומה במהפכת הקטיפה ב-1989.

בנימין נתניהו: בעקבותיה באה הפשרת היחסים בינינו, שהחייתה זיכרונות ורגשות חמים, ומאז ועד היום אנחנו הולכים ומטפחים את הידידות הגדולה בינינו, כפי שכתב הסופר היהודי הצ'כי המופלא פרנץ קפקא: שבילים נעשים באמצעות הליכה.

בנימין נתניהו: אגב, אני שמח שכתבי קפקא, אחד מגדולי הסופרים בהיסטוריה, נמצאים בספרייה הלאומית שלנו ומי שפרסם אותם הוא סופר יהודי צ'כי נוסף, סופר דגול, מקס ברוד.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, צ'כיה וישראל הן דמוקרטיות קטנות אבל דמוקרטיות גאות.

בנימין נתניהו: במזרח התיכון הסוער והקנאי ישראל נושאת את לפיד החירות.

בנימין נתניהו: גם אתם ביקשתם חירות.

בנימין נתניהו: אחד מגדולי הזמרים שלנו, אריק איינשטיין, שר שיר נפלא שהפעים את ליבנו: שיר שחלמתי על פראג.

בנימין נתניהו: לכם היה האביב של פראג, לנו יש את האביב הערבי; נו, בשני המקרים התקוות המיידיות לחופש וקדמה לא ממש התממשו כמצופה.

בנימין נתניהו: אנו עומדים היום במלוא כוחנו מול האיומים של האסלאם הקיצוני.

בנימין נתניהו: זה איננו רק מאבק מקומי שלנו ושל שכנינו.

בנימין נתניהו: ישראל היא מוצב קדמי של העולם החופשי במערכה על הבטחת החירות והנאורות בעולם כולו.

בנימין נתניהו: לצערי, יש עדיין מי שנוהגים למתוח ביקורת אוטומטית דווקא על ישראל כשהיא מבקשת להתגונן מפני אויבינו המשותפים.

בנימין נתניהו: איזו צביעות, צביעות שאין כדוגמתה.

בנימין נתניהו: האסלאם הרדיקלי מבקע מדינות, טובח מאות אלפים ומניס מיליוני פליטים מהמזרח התיכון, ובמקום לגנות את הקנאים צמאי הדם, מועצת זכויות האדם של האו"ם בוחרת פעם אחר פעם לגנות דווקא את ישראל, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

בנימין נתניהו: אני יכול להרחיב, אבל אני חושב שאתה יכול לעשות זאת במקומי כי שמעתי אותך כשנפגשנו באיפא"ק ובמקומות אחרים.

בנימין נתניהו: אתה יכול לעשות זאת טוב ממני.

בנימין נתניהו: אבל, למרות הכול, מכובדי, אני מעודד.

בנימין נתניהו: יחסינו עם מדינות העולם בפריחה חסרת תקדים.

בנימין נתניהו: ידידים נאמנים כמוך אינם שותקים, הם מפיצים בלא חשש את בשורת האמת.

בנימין נתניהו: צ'כיה בנשיאותך נמנית עם קבוצת וישגרד, שיחסינו עימה מתהדקים.

בנימין נתניהו: אני גאה על כך שכראש ממשלת ישראל אני אחד המנהיגים הבודדים מחו"ל שהוזמן להשתתף בוועידת וישגרד אשתקד.

בנימין נתניהו: בכוונתנו לארח בשנה הבאה את הוועידה בישראל.

בנימין נתניהו: וישנו עוד מקור מבטיח של עידוד: קשרינו עם המדינות המתונות בעולם הערבי והמוסלמי הופכים קרובים יותר ויותר.

בנימין נתניהו: והדבר נעשה לא רק בסתר אלא גם בגלוי, כפי שמעידים ביקורי האחרון בעומאן וביקורו אתמול בישראל של נשיא צ'אד.

בנימין נתניהו: ופה לדעתי טמונה תקווה גדולה לעתיד ותקווה גדולה מאוד לשלום.

בנימין נתניהו: במשך השנים רווחה המוסכמה שרק השלום עם הפלסטינים יאפשר התקרבות בין ישראל לעולם הערבי.

בנימין נתניהו: המציאות מוכיחה שדווקא שיתוף הפעולה שלנו עם מדינות מובילות בעולם הערבי והמוסלמי עשוי בעת הזאת לקדם בסכסוך עם שכנינו.

בנימין נתניהו: השלום עם הפלסטינים הוא יעד ראוי בפני עצמו, ואין ספק שההתקדמות בו תסייע ליחסינו עם מדינות ערב.

בנימין נתניהו: אבל זו איננה ערובה להימשכותם.

בנימין נתניהו: ועובדה היא שהיחסים עם מדינות ערביות, שנרקמו בעקבות הסכמי אוסלו, נקטעו בשל הסרבנות והטרור הפלסטיניים.

בנימין נתניהו: ועובדה היא, גם כן, שהיחסים שלנו עם מדינות ערב ומדינות בעולם המוסלמי מתחדשים כשאין עדיין תהליך שלום עם הפלסטינים; העובדה הזאת מצביעה על כך שהיחסים עם העולם הערבי המושתתים על נכסיותה ועוצמתה של ישראל הם במידה רבה חזקים ויציבים יותר.

בנימין נתניהו: במשך עשרות שנים לא התנינו את פיתוח המדינה בשלום עם העולם הערבי, והיום לא נתנה את פיתוח יחסינו עם העולם הערבי בשלום עם הפלסטינים.

בנימין נתניהו: נחפש שלום עם כולם, ונתקדם עם אלה משכנינו ואלה ממדינות האזור שרוצים בשלום.

בנימין נתניהו: ואני יכול להגיד לך, אדוני הנשיא: הרבה רוצים.

בנימין נתניהו: מכובדי, יוצאי צ'כיה בישראל הטביעו חותם מובהק על התפתחות ארצנו.

בנימין נתניהו: כאזרחים גאים הם שותפים בבניין הקשרים בין מדינותינו.

בנימין נתניהו: המוני תיירים ישראלים מבקרים בצ'כיה היפה בכל שנה – היא באמת יפה, פראג יפהפייה – וגם אנשים אלה הם גשר אנושי שמצמיח את הקרבה הזאת.

בנימין נתניהו: כשהם עוברים על גשר קארל בפראג מקצה לקצה מתחדדת משמעות החיבור בין הישן והחדש, בין העתיק והמודרני.

בנימין נתניהו: זהו בתמצית סיפורם של קשרי ישראל וצ'כיה: עבר של קרבה, הווה של אחווה, עתיד של תקווה.

בנימין נתניהו: אני מודה לך מעומק ליבי, מכובדי הנשיא, ידידי מילוש, על תרומתך לחיזוק הברית בינינו.

בנימין נתניהו: אני מודה לך על היותך חבר אמיתי שלי ושל מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: בשם כל אזרחי ישראל, ברכת תודה חמה לך ולחברי המשלחת שאיתך.

בנימין נתניהו: ברוך בואכם לציון, ברוך בואכם לירושלים.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני לשאת דברים.

ציפי לבני: מכובדיי כבוד נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין, נשיא צ'כיה הוד מעלתו מילוש זמאן, יו"ר הפרלמנט הצ'כי ראדק וונדרצ'ק, ראש הממשלה מר בנימין נתניהו ורעייתו, יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יולי אדלשטיין, שרי הממשלה, חברי וחברות הכנסת בהווה ובעבר, מנכ"ל הכנסת, ראשי הנציגויות הזרות בישראל והעדות הדתיות בישראל, נציגי ארגון אלמנות ויתומי צה"ל, אורחים יקרים, כבוד נשיא צ'כיה, טוב לראות אותך שוב, והפעם בירושלים, בירת מדינת ישראל.

ציפי לבני: אני מייצגת היום על הדוכן את האופוזיציה בישראל, אבל היחסים בין צ'כיה למדינת ישראל חשובים לכל חלקי הבית הזה, ולאזרחי ישראל כולם.

ציפי לבני: גם אני רוצה להודות לך על התמיכה העמוקה בישראל, בבירתנו ירושלים, בזכות של ישראל להתקיים כמדינת העם היהודי ובזכותה להגן על עצמה.

ציפי לבני: האמירה שלך בוועידת איפא"ק, "אני יהודי", לא תישכח מליבנו, במיוחד כשהיא באה ממנהיג אירופי.

ציפי לבני: הרי רק לפני עשרות שנים לא היה אפשר לומר על אדמת אירופה את המילים "אני יהודי" ולהישאר בחיים, גם לא ילדה קטנה שגדלה בצ'כיה, התגלגלה באירופה, ולימים עלתה לישראל וילדה כאן את ילדיה, ובהם גם בעלי.

ציפי לבני: אין לי ספק שבאמירתך "אני יהודי" נתת ביטוי להבנה עמוקה של העם היהודי, על ההיסטוריה המיוחדת שלו.

ציפי לבני: זאת אמירה שמרגשת אותנו מאוד, כי הרי היסטוריה היא לא רק עניין של לימוד עובדות, היא צרובה בכל אחד ואחת מאיתנו כחלק מהזהות שלנו, לעיתים גם כצלקת, ובוודאי גם ממנה אנחנו לומדים את לקחי העתיד.

ציפי לבני: וכך גם אנחנו בישראל נושאים גם צלקת של עם אחר, העם הצ'כי.

ציפי לבני: גם אנחנו לא שוכחים את הסכם הכניעה של המעצמות עם גרמניה הנאצית, דבר שרק הגביר את התיאבון של הרוע הנאצי המוחלט.

ציפי לבני: מכובדיי, לעיתים אנחנו הפוליטיקאים בוחרים את הדוגמאות ההיסטוריות שתומכות ממילא בהשקפת העולם שלנו.

ציפי לבני: יש שידברו בביקורך כאן על הסכם מינכן, ויש שיזכירו את חלוקת צ'כוסלובקיה כפתרון שאפשר את פריחת העמים שנפרדו, ובוודאי העם הצ'כי.

ציפי לבני: אני חושבת שאפשר ללמוד משתי הדוגמאות האלה.

ציפי לבני: אדוני הנשיא, הרי אתה חבר קרוב ואמיתי של מדינת ישראל ומוקיר אותה ומכיר אותה היטב: מדינה שקמה כמדינת העם היהודי, שבה הוא מממש את זכותו להגדרה עצמית, ויש בה שוויון זכויות מלא לכל אחד ואחת מאזרחיה ללא הבדלי דת, גזע ומין, כולל 20% מאוכלוסייתה הערבית.

ציפי לבני: מחובתנו לשמור על זכויות המיעוט הערבי, אזרחי מדינת ישראל, גם ולמרות שעדיין לא פתרנו את הסכסוך עם הפלסטינים ועם חלק משכנותינו הערביות.

ציפי לבני: הדמוקרטיה בישראל היא נשמת אפנו, וגם בעניין זה רבים מאיתנו שואבים השראה מענקי רוח ותרבות צ'כים, מסופרים ומאנשים צעירים שנלחמו למען החירות והחופש בימים קשים.

ציפי לבני: וכהערה אישית, רק לפני עשרה ימים הייתי בפראג והתחברתי שם גם להיסטוריה היהודית שלנו, אבל מצאתי את עצמי בעיר המדה

ציפי לבני: ימה הזאת – ועל זה אני יכולה להסכים עם ראש הממשלה – ביום המאבק לחופש ולדמוקרטיה, שמציין באמת את אותה מהפכה שאפשרה את החופש הזה אצלכם בצ'כיה.

ציפי לבני: אנחנו רואים את חובתנו לשמור על מדינת ישראל גם יהודית וגם דמוקרטית, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון כרגע; אני מקווה שיצטרפו אלינו עוד בעתיד, כי המזרח התיכון, אדוני הנשיא, הוא שכונה קשה, וחלק משכנינו כאן עדיין לא מכירים בזכות שלנו להתקיים.

ציפי לבני: אלה שלא מכירים בזכות של מדינת ישראל להתקיים הם גורמים אסלאמיסטיים דתיים קיצוניים.

ציפי לבני: הם כוללים את איראן, את חיזבאללה ואת החמאס, וכולם מייצגים סכסוך דתי, והם נגד כל הכופרים באשר הם, ולכן הם גם נגד עצם קיומנו כאן.

ציפי לבני: מולם צריך להתאחד כל העולם כולו, וודאי שלא לתת למדינה שרק השבוע ראשיה כינו את ישראל "גידול סרטני" להפיץ ולממן טרור ו/או להגיע לנשק גרעיני.

ציפי לבני: אבל בצד האיומים יש גם הזדמנויות.

ציפי לבני: בצידם יש מדינות פרגמטיות, שרואות באיראן את האויב האמיתי וכבר לא בישראל, לשמחתנו.

ציפי לבני: ומול שני החלקים האלה באזור צריך אסטרטגיה נכונה, ובפשטות לעבוד עם הטובים, מול הרעים; עם המתונים, נגד הקיצונים; עם אלה שיש לנו סכסוך לאומי איתם, זה נכון, אבל הם מכירים בקיומנו ואפילו אלה שמשתפים איתנו פעולה ביטחונית, נגד אלה שמסרבים ויסרבו בגלל אידיאולוגיה דתית קיצונית.

ציפי לבני: שמעתי את דבריך הצודקים והנכונים בעניין החמאס – ארגון טרור אסלאמיסטי דתי קיצוני ששולט בעזה.

ציפי לבני: אמרת שלא צריך לנהל איתם משא ומתן, ובצדק; תמכת בזכות שלנו להילחם בטרור, ואנחנו מודים לך על כך.

ציפי לבני: אין איתם תקווה לשלום, אבל זה לא אומר שאנחנו מוותרים על השלום עם הפלסטינים.

ציפי לבני: בצד השמירה על הקיום הפיזי של מדינת ישראל, אנחנו מבקשים לשמור גם על הקיום של מדינת ישראל כמדינה שהיא גם יהודית וגם דמוקרטית.

ציפי לבני: ההיסטוריה של העם היהודי זימנה לנו אתגרים חדשים כאן, בארץ ישראל, בחלקת האדמה הקטנה הזאת שבין הים לירדן.

ציפי לבני: בצד מדינת ישראל חיים היום מיליונים של פלסטינים, ובעוד כולנו כאן מאמינים בזכות של העם היהודי על הארץ כולה, אנחנו שמים בראש סדר העדיפויות שלנו את הקיום של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי, ותנאי לקיומה ככזאת הוא רוב יהודי, בעוד החלת ריבונות ישראלית על הארץ כולה תספח אל קרבנו מיליונים של פלסטינים – ואני עונה בזה על שאלה ששאלת, כבוד הנשיא, והתעניינת מהו הרעיון הזה של מדינה אחת לשני לאומים.

ציפי לבני: בעינינו, הפתרון הזה יוביל לסכסוך לאומי נמשך, עקוב מדם, בתוך אותה מדינה.

ציפי לבני: מתן זכויות אזרח לאותם מיליונים יוביל לאובדן הרוב היהודי והמדינה היהודית, ואי-מתן שוויון הרי יוביל לאובדן המדינה הדמוקרטית, ובעינינו – גם לאובדן המדינה היהודית, כי שוויון הרי הוא קודם כול ערך יהודי, שמתחיל במקורות שלנו עם "ואהבת לרעך כמוך".

ציפי לבני: הבחירה היא לעיתים בין אופציות קשות.

ציפי לבני: אנחנו בחרנו ואנחנו מאמינים במדינה שהיא גם יהודית וגם דמוקרטית, ומתוך כך אנחנו שואפים להיפרד מהפלסטינים, עדיף למדינה משלהם, למרות ואולי גם בגלל הבעייתיות שלהם.

ציפי לבני: לא השאיפה למדינה פלסטינית היא שמובילה אותנו, אבל בעינינו היא חלק מהפתרון, והשלום, אם יושג, יוביל מייד לשלום ולנורמליזציה עם כל מדינות האזור, וביחד איתן נעמוד נגד איראן והטרור האסלאמיסטי הקיצוני.

ציפי לבני: זהו בעינינו אינטרס ישראלי מובהק, ותמיכה בו איננה נגד מדינת ישראל אלא דרך לשמור את מדינת ישראל ככזאת – גם יהודית וגם דמוקרטית.

ציפי לבני: אדוני הנשיא, מכובדיי, צר לי שעדיין, אחרי 70 שנה, אנחנו עסוקים באתגרים שמדינת ישראל ניצבת מולם.

ציפי לבני: לא היינו רוצים, לא הייתי רוצה שמדינת ישראל תישפט רק דרך עדשת הסכסוך, שלעיתים היא עדשה המעוותת על ידי שוחרי רעתנו.

ציפי לבני: אסיים כאן את דבריי במה שישראל הפכה להיות למרות כל האיומים: ישראל באמת הפכה להיות מדינת סטרטאפ, שתורמת לעולם כולו בזכות ההון האנושי הנפלא שגדל כאן ונאלץ להתמודד ולמצוא פתרונות יצירתיים וחדשניים, לא רק בתחום הצבאי אלא בכל תחומי החיים שלנו ושל העולם כולו, החל במים לשתייה, תקשורת, ועד לכל תחומי הרפואה מצילי החיים.

ציפי לבני: ברוך הבא לירושלים, ברוך הבא לישראל, העתיקה והחדשנית כאחת.

ציפי לבני: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו יש לי הכבוד להזמין את האורח היקר והחשוב שלנו, נשיא צ'כיה מילוש זמאן.

יולי יואל אדלשטיין: Mister President, the floor is yours.

מילוש זמאן: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגומם לעברית: כבוד הנשיא, כבוד ראש הממשלה, מר יושב-ראש הכנסת, יושבת-ראש האופוזיציה, גברתי, שלום.

מילוש זמאן: ראש הממשלה נתניהו אמר שהרפובליקה הצ'כית היא הידידה הכי טובה של ישראל באירופה.

מילוש זמאן: אני תוהה מדוע; למה רק באירופה.

מילוש זמאן: (מחיאות כפיים) בכל מקרה, בבקשה תאמינו לי, אני החבר הכי טוב של מדינת ישראל במדינה שלי.

מילוש זמאן: (מחיאות כפיים) הנאום שלי הוא מסר שמופנה לסולידריות עם מדינת ישראל וגם עם העם היהודי – מדוע?

מילוש זמאן: הרשו לי לתת לכם רק שלוש דוגמאות היסטוריות:

מילוש זמאן: ב-1936 הייתה ועידה באוויאן בנושא מחיקתם של יהודים מגרמניה הנאצית וגירושם.

מילוש זמאן: כל המדינות דחו את הרעיון של קבלת היהודים ולא היו מוכנות לקבל את היהודים.

מילוש זמאן: הדוגמה השנייה – ב-1973, במלחמת יום הכיפורים, היה חרם מלא על מדינת ישראל מהצד האירופי, חוץ מצידה של פורטוגל.

מילוש זמאן: והדוגמה השלישית – יחסית לא מזמן, באיחוד האירופי, בפרלמנט האירופי, דיברו טרוריסטים מפלסטין.

מילוש זמאן: האישה שארגנה את הכינוס – אני חושב שזו בושה לשמוע דברים כאלה בפרלמנט האירופי, וזו בושה לכל האירופים.

מילוש זמאן: (מחיאות כפיים) אז לפעמים נחוץ להיות – לא לדבר פוליטיקלי קורקט ולהיות לא – – – בצורה כזאת.

מילוש זמאן: לכן אני לא מדבר על הטרור העולמי.

מילוש זמאן: אני מדבר על הטרור האסלאמי, ואני לא מנסה להיות אדיב.

מילוש זמאן: אז בחוסר האדיבות שלי אני רוצה לשאול שאלה מאוד פשוטה.

מילוש זמאן: אנחנו האירופים – ועכשיו אני לא מדבר על ארצות הברית, אני מדבר על האיחוד האירופי, בעצם: לפעמים יש לנו יותר ספק, אנחנו, לפעמים, פחדנים.

מילוש זמאן: זה מאוד לא אדיב לומר דברים כאלה, נכון?

מילוש זמאן: אבל אני חושש שזו אמת.

מילוש זמאן: זה אמיתי, ולכן חשוב ונחוץ לבטא כל הזמן את ההזדהות עם מדינת ישראל, מפני שבגידה בישראל פירושה בגידה בעצמנו.

מילוש זמאן: (מחיאות כפיים) ולכן אני נמצא כאן – לא רק על מנת לומר את מה שגברת ציפי לבני אמרה: אני יהודי – נכון.

מילוש זמאן: לא רק כדי לומר: אני יהודי.

מילוש זמאן: (מחיאות כפיים) אבל לפני כמה חודשים אנחנו התחלנו – איפה אנחנו פתחנו את השגרירות שלנו?

מילוש זמאן: בירושלים, נכון.

מילוש זמאן: – – – מחר אני אפתח בית צ'כי, כמו שנאמר כאן, בית צ'כיה, כאן בירושלים, והוא מקשר את קשרי המסחר, הכלכלה והתיירות – מרכזים תיירותיים שונים של צ'כיה – עם מדינת ישראל.

מילוש זמאן: ובכן, חברים, אני לא דיקטטור, למרבה הצער, אבל אני מבטיח שאני אעשה את המיטב על מנת להבין שצפויים לנו צעדים נוספים אחרי פתיחת בית צ'כיה ואחרי העברת השגרירות לירושלים.

מילוש זמאן: אתם יכולים רק לנחש מה יהיה הצעד השלישי שלי.

מילוש זמאן: (מחיאות כפיים) גבירותיי ורבותיי, היה פעם משפט מאוד עצוב ומאוד נבון: עדיף למות בעמידה מאשר לחיות על הברכיים.

מילוש זמאן: זהו משפט מאוד ידוע.

מילוש זמאן: חברים יקרים, אני מאחל לכם לחיות בעמידה.

מילוש זמאן: תודה רבה.

מילוש זמאן: ) (מחיאות כפיים)

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מהקהל הנכבד, חברי הכנסת, שרים, לכבד את הנשיאים ביציאתם.

ירדנה מלר-הורוביץ: נא לקום.

ירדנה מלר-הורוביץ: מכובדיי נשיא הרפובליקה הצ'כית! נשיא מדינת ישראל! כבוד יושב-ראש הכנסת! (תרועת חצוצרות) (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא צ'כיה, נשיא המדינה ויושב-ראש הכנסת מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) (מחיאות כפיים)

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני מכריזה על נעילת הישיבה המיוחדת, ובשעה 17:30 אנחנו מתחילים בישיבת המליאה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: ממשלה שלא ראויה לאמון הציבור;<< נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: כישלון הממשלה בטיפול ביוקר המחיה, בשחיקת השכר במשק ובבלימת העלייה המתמדת של מדד המחירים לצרכן;<< נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 5.

בממשלה בשל: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי << נושא >>

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני פותחת את ישיבת מליאת הכנסת.

טלי פלוסקוב: על סדר-היום הצעות אי-אמון, הצעת סיעות המחנה הציוני, הרשימה המשותפת, יש עתיד, ישראל ביתנו ומרצ, להביע אי-אמון בממשלה.

טלי פלוסקוב: בנושא: ממשלה שלא ראויה לאמון הציבור – המחנה הציוני; תנמק את ההצעה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי.

מרב מיכאלי: כמה רעש היום.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: , אנחנו נבקש מהאנשים למעלה ביציע קצת שקט.

טלי פלוסקוב: אבקש מהסדרנים לעבור ולבקש מהאנשים, או לצאת או להפסיק לדבר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: אנשי המשטרה, תודה רבה לכם על העבודה הנפלאה ועל הביקור בכנסת.

טלי פלוסקוב: אבל עכשיו אנחנו ממשיכים בדיון, תודה.

טלי פלוסקוב: כן גברתי, אני מחדשת לך את עשר הדקות שלך.

מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, לצערי, אני צריכה להציע הצעת אי-אמון בממשלה הזאת.

מרב מיכאלי: זאת ממשלה שבאמת הרוויחה חוסר אמון עמוק מאוד מצד הרוב המכריע של החברה הישראלית.

מרב מיכאלי: הכנסת הייתה אמורה, כפי שהופיע בסדר-היום, להצביע היום על חוק שקוראים לו נאמנות בתרבות.

מרב מיכאלי: במקביל בוועדת החוקה היום היא דנה בחוק שהוא בעצם חוק הנאמנות של היועצות והיועצים המשפטיים.

מרב מיכאלי: בכלל, הממשלה הזאת אוהבת לדבר הרבה הרבה על נאמנות.

מרב מיכאלי: אבל כשהממשלה הזאת מדברת על נאמנות היא ממש לא מתכוונת לנאמנות למדינת ישראל, או לחוקיה של מדינת ישראל, או לחברה הישראלית, או לייעוד של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: כשממשלת נתניהו מדברת היום על הנאמנות היא מדברת אך ורק על נאמנות לה, לממשלה – נאמנות לשקד, נאמנות לרגב, נאמנות לבנט וכמובן, מעל הכול, נאמנות לנתניהו.

מרב מיכאלי: הקריטריון מספר אחת שהממשלה הזאת בוחנת דרכו כל דבר היא נאמנות לבנימין נתניהו, וכל מי שאיננו או איננה מפגינה את הנאמנות הזאת מתויגת מייד כאויבת, בוגדת, ודאי לא נאמנה.

מרב מיכאלי: אבל במעשה הזה, במעשה הזה שבו ממשלת ישראל הזאת משתמשת בנאמנות כדרישה שקרנית שנועדה לשרת אך ורק אותה ואת המשך שלטונה, ממשלת ישראל של נתניהו בעצם מיישמת חוסר נאמנות נוראי לתפקיד שלה, לחובה שלה – למדינת ישראל, לחברה הישראלית, לאזרחיות ולאזרחים כאן.

מרב מיכאלי: ממש מעילה באמון, מעילה באמון.

מרב מיכאלי: ולכן אנחנו היום מציגות את האי-אמון הזה, כי הממשלה הזאת צריך להצביע אי-אמון נגדה.

מרב מיכאלי: בואו נתחיל מהנאמנות הזאת בתרבות.

מרב מיכאלי: הרי במה מדובר פה?

מרב מיכאלי: מדובר פה בחוק שכבר נמצא בספר החוקים, נמצא בספר החוקים של מדינת ישראל, ואין חולק ואין חולקת על כך שמדינת ישראל לא צריכה לממן שום דבר שכופר בקיומה כיהודית או כדמוקרטית, ודאי לא לעודד טרור.

מרב מיכאלי: כל זה היה כבר בספר החוקים שלנו בסמכותו של שר האוצר.

מרב מיכאלי: אממה, זה לא היה קמפיין נאמנות לשרת החינוך.

מרב מיכאלי: ושרת החינוך לא רוצה נאמנות למדינת ישראל.

מרב מיכאלי: שרת החינוך – שרת התרבות, תכף נגיע לשר החינוך.

מרב מיכאלי: שרת התרבות לא רוצה נאמנות למדינת ישראל, שרת התרבות רוצה שכל אומן ואומנית במדינת ישראל ידעו מי השרה שלהן, למי הן צריכות להביע נאמנות, באוזני מי הן צריכות להשמיע דברי חלקות שינעמו לאוזניה על מנת שהן יוכלו לקבל ממנה מימון.

מרב מיכאלי: זאת מעילה בתפקיד של שרת תרבות – לאפשר פריחה, יצירה, חופש ביטוי, חופש יצירה ובאמת במנעד הרחב ביותר האפשרי.

מרב מיכאלי: במקום להיות שם, תומכת ביוצרות וביוצרים, באומניות ובאומנים, היא הפכה להיות המצליפה שלהם, הצנזורית הראשית שלהם, זו שקובעת מה כן ומה לא ונותנת ציונים מי נאמן ומי לא נאמן.

מרב מיכאלי: זאת מעילה באמון.

מרב מיכאלי: זה חוסר נאמנות ממדרגה ראשונה לתפקיד, לחברה, למדינה, לאומניות ולאומנים, ליוצרות וליוצרים.

מרב מיכאלי: בואו נדבר על שרת המשפטים שקד.

מרב מיכאלי: שרת המשפטים שבאה לוועדת החוקה ואומרת בעצמה: אין שום בעיה בחוק הקיים.

מרב מיכאלי: יועצות ויועצים משפטיים במשרדי ממשלה עושים עבודה מצוינת, עוזרים לקדם את מדיניות המשרד, מדיניות השרה או השר; אין שום בעיה עם המצב.

מרב מיכאלי: אבל בכל זאת, בכל זאת היא מביאה חוק שאומר: השר או השרה הם אלה שימנו את היועץ או היועצת המשפטית.

מרב מיכאלי: הם אלה שיקבעו מי אמור להיות שומר או שומרת הסף, שידאגו לאינטרס הציבורי, שידאגו לשמירה על החוק, שידאגו לחברה הישראלית על כל גווניה, על כל מיעוטיה, שידאגו לכך שהשלטון יהיה תקין.

מרב מיכאלי: כן, לגמרי, ליישם את מדיניות הממשלה, אדרבה – למרבה הצער, כן, מדיניות כושלת ורעה של הממשלה הזאת – אבל ודאי שעובדות ועובדי המשרד צריכים לאפשר לסייע לשרה או לשר ליישם את המדיניות שלה.

מרב מיכאלי: אבל איילת שקד לא רוצה עזרה ביישום מדיניות.

מרב מיכאלי: היא רוצה יועצות ויועצים שעובדים אצלה, שעובדים אצל כל שר ושרה ויודעים למי הם צריכים וצריכות לציית.

מרב מיכאלי: לא לחוק, לא לאינטרס הציבורי, לא לשמירה על מדינת ישראל, אלא לשמירה על המשך שלטונה של כל שרה ושר ושל הממשלה הזאת ביחד.

מרב מיכאלי: זאת מעילה באמון.

מרב מיכאלי: זאת הפגנת חוסר נאמנות כלפי התפקיד של שרת משפטים, כלפי התפקיד של ממשלה, כלפי האמונים שצריכים להיות לממשלה הזאת לחוק הישראלי, לחברה הישראלית, למדינת ישראל.

מרב מיכאלי: בואו נדבר על שר החינוך נפתלי בנט.

מרב מיכאלי: בתור שר חינוך הדוגמה שהוא מצא לנכון לתת לאחרונה הייתה להיכנס כניסה חזיתית מסוכנת ושערורייתית בפרקליט הצבאי הראשי.

מרב מיכאלי: אדם שתפקידו לשמור על חיילות וחיילי צה"ל, על קצינות וקציני צה"ל, שלא חלילה יצטרכו לעמוד לדין בין-לאומי ביום מן הימים.

מרב מיכאלי: מה אומר עליו שר החינוך נפתלי בנט?

מרב מיכאלי: חיילי צה"ל מפחדים ממנו יותר מאשר מיחיא סנוואר.

מרב מיכאלי: ככה מדבר שר החינוך על הפרקליט הצבאי הראשי לצה"ל.

מרב מיכאלי: איש ואשה בממשלה הזאת לא גינתה את דבריו של שר החינוך שהרשה לעצמו לדבר ככה על הפרקליט הצבאי הראשי.

מרב מיכאלי: אבל כשהאלוף יאיר גולן, אחד האלופים המוצלחים ביותר באמת בצה"ל היום, העז לבקר את האמירה הזאת – אוהו, הממשלה קמה פתאום וגינתה.

מרב מיכאלי: נתניהו, שריו ושרותיו גינו את האלוף יאיר גולן, שבא להגן על הפצ"ר ולצאת נגד האמירה שתקפה אותו בצורה כל כך חסרת אחריות.

מרב מיכאלי: גם צה"ל, לשיטת הממשלה הזאת, נועד להיות נאמן לה, ולא למדינת ישראל, לא לאינטרס הישראלי, לא לביטחון ישראל, שכן הממשלה הזאת – ביטחון היא לא מביאה.

מרב מיכאלי: צה"ל אמור, מבחינתכם, להיות שכפ"ץ לכם, להביא ביטחון לממשלה.

מרב מיכאלי: ולכן, כשתוקפים את צה"ל על זה שהוא לא מדקלם, אולי, את הזמירות שאתם מצפים ממנו, אתם לא יוצאים להגנתו.

מרב מיכאלי: להפך, אתם בעצמכם גם תוקפים קצינים בצה"ל וגם מאפשרים לכל מיני רבנים לקרוא לפיטורי הרמטכ"ל וקצינים אחרים.

מרב מיכאלי: זה חוסר נאמנות יסודי למדינת ישראל, לחברה הישראלית, לביטחון ישראל.

מרב מיכאלי: זאת מעילה באמון.

מרב מיכאלי: על זה צריך להצביע אי-אמון בממשלה הזאת.

מרב מיכאלי: בואו נדבר על פעולותיו האחרות של שר החינוך, כשהוא מקצה כסף כמעט אך ורק לעמותות אורתודוקסיות שייכנסו לתוך בתי הספר הממלכתיים בשביל להנחיל שם את האי-שוויון המגדרי, את האי-שוויון האזרחי, את האי-שוויון האנושי, שהעמותות האלה אוהבות להנחיל, אגב – אותה אידיאולוגיה ששרת המשפטים מנחילה במערכת המשפט היום, שאת התוצאות שלה אנחנו כבר רואות בפסקי דין שפועלים לרעת נשים ופוגעים בזכויות של נשים, או כמו שראינו היום בבית הדין הרבני, החלטה שנותנת לאב, שחשוד בפגיעה מינית בילדה שלו, משמורת על הילדה הזאת ועל הילדים האחרים שלו.

מרב מיכאלי: זאת לא נאמנות, חברי וחברות ממשלה היקרים.

מרב מיכאלי: זה חוסר נאמנות לחברה הישראלית –לנשים שלה, אני כבר לא מדברת – למדינת ישראל, לביטחון שלה, לדמוקרטיה שלה.

מרב מיכאלי: אבל אולי תציעו להקים ועדה, ואז יתברר אולי שיש עוד ועדה כבר, והיא לא עובדת.

מרב מיכאלי: וכך ראש הממשלה יוכל לגחך ולעשות דחקה על חשבון נשים שסובלות מאלימות ונרצחות.

מרב מיכאלי: אולי תחשבו שזה מפגין נאמנות למישהו או מישהי בחברה הישראלית.

מרב מיכאלי: לכן, גברתי, אני קוראת לחבריי וחברותיי להצביע אי-אמון בממשלה הזאת.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: כישלונה של הממשלה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני, של הרשימה המשותפת.

טלי פלוסקוב: ינמק את ההצעה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותיי וגבירותיי חברי הכנסת, לפני שעה קלה נעצרו עשרה אנשים בעיר לוד שהפגינו נגד הריסת הבית של משפחת שעבאן, שבו גרו שלוש משפחות, בית בן שלוש קומות.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לשחרר מייד את העצורים ולכבד את זכותם של האזרחים להפגין ולמחות.

ג'מאל זחאלקה: גם הורסים וגם מונעים מלמחות.

ג'מאל זחאלקה: ההפגנה הייתה הפגנה לא אלימה, לא נפגע איש, והמשטרה עשתה פרובוקציה ותקפה את המפגינים.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לשחרר מייד את העצורים.

ג'מאל זחאלקה: יש לפחות מאה סיבות למה להביע אי-אמון בממשלה הזאת, ואני בחרתי נושא אחד, והוא הריסת הבתים.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה שבונה ליהודים והורסת לערבים.

ג'מאל זחאלקה: חוק הלאום נותן גושפנקה קונספטואלית עקרונית לתפיסת עולמה של הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה לא מחויבת לפתח את הארץ לטובת כל תושביה, הממשלה לא מחויבת לתת פתרון דיור או לפחות לנסות לתת פתרון דיור לכלל האזרחים, אלא היא מחויבת, על פי החוק הזה, חוק הלאום, לפתח, לחזק את ההתיישבות היהודית – לחזק את ההתיישבות היהודית ולפורר את הקיום הערבי-פלסטיני.

ג'מאל זחאלקה: למנוע מאנשים דיור הוגן.

ג'מאל זחאלקה: ראינו הרבה ממשלות בעולם, אבל ממשלה שביודעין ובמתוכנן מנסה למנוע דיור מאנשים, ומי שמנסה לפתור בעצמו את הבעיה ולבנות לעצמו בית, היא שולחת לו את הבולדוזרים – בנגב נהגו להרוס 1,000 מבנים בשנה עד לשנה שעברה.

ג'מאל זחאלקה: 2,200 מבנים ב-2017, 2017.

ג'מאל זחאלקה: שנת חדוות ההריסה של השר יריב לוין, היא לא מובנת, חוץ מרשעות וגמדות, ואיך אומרים, משהו מאוד מאוד מאוד מאוד נמוך, מאוד נמוך.

ג'מאל זחאלקה: אתה צריך לבכות – – –

יריב לוין: – – –

ג'מאל זחאלקה: אם היה לך צלם אנוש, אם היית בן תרבות, היית קצת אומר: ליבי ליבי על המשפחות אלה, שהרסו להן את הבתים, למרות שיכול להיות שיש לך איזשהו משהו להגיד.

ג'מאל זחאלקה: אבל לשמוח על זה – איך אומרים: ההורסים ברינה.

ג'מאל זחאלקה: ההורסים ברינה – מה השמחה הזאת על הרס בתים של משפחות?

ג'מאל זחאלקה: מה זה משמח?

ג'מאל זחאלקה: מה משמח כאן?

ג'מאל זחאלקה: פוליטיקה של שנאה – זה מה שיש.

ג'מאל זחאלקה: 2,200.

ג'מאל זחאלקה: הנורא מכול הוא שבאים ומאיימים על המשפחות, זו השיטה החדשה, ומכריחים אותם להרוס את הבתים שלהם בעצמם.

ג'מאל זחאלקה: זה איום ונורא.

ג'מאל זחאלקה: לאיים עליהם בבתי הסוהר, בקנסות ענקיים, ואז לאלץ אותם בעצם להרוס את הבתים שלהם בעצמם, זה דבר נוראי.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת בונה הרבה בנגב ליהודים והורסת לערבים.

ג'מאל זחאלקה: היא מאפשרת קיום, על פי חוק חדש, חוות בודדים, לאנשים בודדים, בזמן שאלפי משפחות, עשרות אלפי משפחות ביישובים הבלתי-מוכרים, הבתים שלהם והקיום שלהם לא מוכרים.

ג'מאל זחאלקה: הם לא זוכים לשירותים נאותים, וגם כל הזמן הם תחת איום של עקירה ושל הריסה, עיין ערך אל-עראקיב ואום אל-חיראן, שזה שיא החוצפה.

ג'מאל זחאלקה: אחרי ההרג רוצים להרוס בית בשם אום אל-חיראן ולהקים את היישוב היהודי חירן, ולטעון שזו ממשלה דמוקרטית, שזו מדינה דמוקרטית ושזו דמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת לא מאפשרת לעקורים לחזור לבתיהם.

ג'מאל זחאלקה: גם לאחר שבג"ץ החליט להחזיר את עקורי איקרית ובירעם, לא נותנים להם לחזור.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת ממשיכה להרוס בתים, ויש תוכניות להרוס מאות ואולי אלפי בתים בקלנסווה, באזור המשולש הדרומי, וגם בוואדי עארה וכמובן בנגב.

ג'מאל זחאלקה: מכונות – הממשלה הזאת, במקום להקים ועדות ולהקים יחידות לפיתוח, למציאת פתרונות דיור, כל הזמן מקימה יחידות להריסה תחת השם של אכיפת החוק.

ג'מאל זחאלקה: מה אתם, רוצים ריבונו של עולם, מאיתנו?

ג'מאל זחאלקה: לאן אתם דוחקים אותנו?

ג'מאל זחאלקה: אדם שאתה לא נותן לו לבנות בית ביישוב שלו, הוא חושב לתומו שהוא יכול לגור בעפולה, ואז בא ראש העיר הגזען וחברי המועצה הגזענים בעפולה ונשבעים בישיבה הראשונה לשמור על אופייה היהודי של עפולה, וגם לסגור את הפארק העירוני בשבת רק לתושבי העיר, וכמובן ראש העיר וחברי המועצה תומכים בחבורות הגזענים שמפגינים נגד מכירת בית לתושב ערבי.

ג'מאל זחאלקה: וטוענים שזו דמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך מביאים לנו את חוק קמיניץ.

ג'מאל זחאלקה: לפי חוק קמיניץ היום אורבים למשאיות מלט, אורבים למשאיות שמעבירות בטון, ומפקיעים אותן ומפקיעים את החומרים ועוצרים את המשאית, את הנהג, לשבועות ארוכים.

ג'מאל זחאלקה: על פי החוק הזה עומדים להרוס מאות אלפי בתים.

ג'מאל זחאלקה: במקום לבנות, במקום לתכנן, במקום לסייע בדיור, הורסים.

ג'מאל זחאלקה: ואתם יודעים מה זה להרוס בית.

ג'מאל זחאלקה: בנוסף לדבר הנוראי הזה, שבא בולדוזר והורס בית של אזרח, יש גם עלויות אדירות של הבית שנהרס, ולך תשקם אחר כך.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת מטילה מצור על האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: ועדות הקבלה ביישובים הקהילתיים חוגגות.

ג'מאל זחאלקה: 70% מהאדמות במדינה סגורות בפני ערבים, באצטלה, באיזושהי קומבינה שכל אחד צריך לעבור ועדת קבלה, וועדת קבלה יכולה לשלול אפשרות מגורים מאזרח בגלל שהוא לא מתאים מבחינה חברתית לקהילה, וכמובן כל ערבי הוא לא מתאים.

ג'מאל זחאלקה: האבסורד הוא שאנשים שהאדמות שלהם נמצאות תחת שיפוט המועצות האזוריות האלה לא יכולים לבנות למרות שזו האדמה שלהם ולמרות שיש אפשרות לבנות, בגלל שאתה צריך להיכנס דרך השער של ועדות קבלה, כמובן ועדות קבלה שלא מאפשרות לאזרחים הערבים לבנות.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת היא ממשלת ההרס.

ג'מאל זחאלקה: יש אנשים שידועים בהיסטוריה כבנאים גדולים – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: – – כאנשים שבנו, ויש אנשים שייוודעו בהיסטוריה כהרסנים.

טלי פלוסקוב: תודה.

ג'מאל זחאלקה: ההורסים הגדולים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: נתניהו – ממשלתו היא ממשלה של הרסנים ולא של בנאים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים למנמק הבא, ואני פונה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: כישלון הממשלה בטיפול ביוקר המחיה, בשחיקת השכר במשק ובבלימת העלייה המתמדת של מדד המחירים לצרכן, הצעת אי-אמון מטעם יש עתיד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הבניין הזה על הנשמה מלאכותית.

יאיר לפיד: יכול להיות שהצלחתם להאריך את זה בחודש או בחודשיים, אבל הרי אנחנו יודעים את האמת.

יאיר לפיד: תם עידן נתניהו.

יאיר לפיד: עשר שנים ראש ממשלה.

יאיר לפיד: מה שלא עשית כבר לא תעשה.

יאיר לפיד: עשר שנים.

יאיר לפיד: מה שלא עשית בעזה כבר לא תעשה.

יאיר לפיד: מה שלא עשית בפערים החברתיים כבר לא תעשה.

יאיר לפיד: מה שלא עשית בפקקים כבר לא תעשה – למרות שאנחנו יודעים, כי עמדת פה על הדוכן והסברת שאתה לא רואה את הפקקים; יש פקקים, ומה שלא עשית עשר שנים כבר לא תעשה.

יאיר לפיד: מה שלא עשית ביוקר המחיה, שהוא כבר ברמה של טוקיו, כבר לא תעשה.

יאיר לפיד: זה לא נגמר בגלל האופוזיציה, זה לא נגמר בגלל הקואליציה, זה נגמר כי זו דרך העולם, ועידן נתניהו מסתיים לנגד עינינו.

יאיר לפיד: הקשבתי לו היום נואם, כשהיה פה נשיא צ'כיה, ואמרתי לעצמי: אני כבר שמעתי את הנאום הזה, שמעתי אותו לפני שנה, שמעתי אותו לפני שנתיים, שמעתי אותו לפני חצי שנה, שמעתי אותו לפני שלושה חודשים, שמעתי אותו לפני שלוש שנים.

יאיר לפיד: אותו נאום, אותן מילים.

יאיר לפיד: אתה סופר שש דקות, אתה יודע מה הוא יגיד על איראן; אתה סופר 11 דקות, אתה יודע מה הוא יגיד על הכלכלה.

יאיר לפיד: הכול בדיוק אותו דבר, אותם תרגילים פוליטיים, אותם פתרונות ישנים לבעיות חדשות.

יאיר לפיד: בגלל זה הוא נעמד על הבמה בפריז ואמר: אין לי פתרון לעזה.

יאיר לפיד: כי כשאתה עשר שנים ראש הממשלה, מה שלא עשית כבר לא תעשה, ובכל פעם שמציבים בפניך מצב חדש אין לך מושג מה להתחיל עם עצמך.

יאיר לפיד: ככה זה כשאתה ישן.

יאיר לפיד: וחלק מהעובדה שזה הסתיים היא העובדה שהוא דאג כל השנים ששום דבר לא יצמח לידו.

יאיר לפיד: לא מזמן מישהו שאל אותי באיזה ריאיון: תגיד הבדל אחד בינך לבין נתניהו.

יאיר לפיד: אמרתי: אני רוצה שכל מי שנמצא לידי יצליח; שיאפיל עליי מצידי, העיקר שיצליח, שיעשה את העבודה שלו הכי טוב שאפשר.

יאיר לפיד: כשאתה בחיים פוליטיים זה אומר שזה לטובת מדינת ישראל, ומדינת ישראל חשובה יותר מכל אחד מאיתנו.

יאיר לפיד: אבל הדבר האחרון שנתניהו רוצה זה שמי שנמצא לידו יצליח.

יאיר לפיד: אז יושב פה השר לשעבר ליברמן.

יאיר לפיד: למה הוא עזב את הליכוד?

יאיר לפיד: למה בנט עזב את הליכוד?

יאיר לפיד: למה כחלון עזב את הליכוד?

יאיר לפיד: למה סער עזב וחזר?

יאיר לפיד: כי כולם מבינים: הוא לא רוצה שאף אחד יצליח לידו.

יאיר לפיד: זה בוודאי המודל הקלאסי של מנהיג שמיצה את המנהיגות שלו, של מנהיג שהעידן שלו תם ושהוא בעצם כבר לא מנהיג, הוא רק שרדן פוליטי שנאחז בטריקים המשומשים שלו במקום לעשות את הדבר הבסיסי – לקום בבוקר וללכת לעבוד.

יאיר לפיד: אז במקום לקום בבוקר וללכת לעבוד, מה שיש לנו היום זו ממשלה שעוסקת רק בדבר אחד, היא תוקפת את כל מה שמחזיק אותנו ביחד, היא תוקפת את כל מה שאנחנו אמורים לסמוך עליו.

יאיר לפיד: היא תוקפת את בית המשפט, תוקפת את הצבא, תוקפת את המשטרה, תוקפת את עצם הרעיון הדמוקרטי.

יאיר לפיד: אז אני אומר לכם שזה להפך: אפשר לסמוך על בית המשפט, אפשר לסמוך על המשטרה, בוודאי אפשר לסמוך על הצבא; אי-אפשר לסמוך עליכם יותר.

יאיר לפיד: זמנכם תם, אי-אפשר לסמוך עליכם יותר.

יאיר לפיד: דמוקרטיה מבוססת לפני כל דבר אחר על אמון במערכת.

יאיר לפיד: והממשלה הזאת איבדה את אמון הציבור.

יאיר לפיד: תסתכלו רק על היממה האחרונה – על גסות הרוח, על השחיתות, על הכעס, על השנאה, על הפילוג, על העובדה שאתם עובדים רק בשביל עצמכם ולא בשביל אזרחי מדינת ישראל.

יאיר לפיד: יש תופעה מעניינת שאני נתקל בה בנסיעות שלי בארץ.

יאיר לפיד: אני הרי מסתובב הרבה ובכל מקום שאני מגיע – אנחנו מתווכחים ואנחנו רבים ויש אנשים שלא מסכימים איתי, ויש אנשים שהלהט יוצא מהם; וזה בסדר, פוליטיקה היא דבר יצרי.

יאיר לפיד: הם רבים ורבים וצועקים ולפעמים אומרים דברים שהם לא מתכוונים אליהם, אבל תמיד בסוף קורה אותו דבר.

יאיר לפיד: הם אומרים לי, הם אומרים לצוות: בואו לארוחת ערב.

יאיר לפיד: בוא אליי הביתה, אני מזמין אותך לארוחת ערב, אני מזמין את הצוות שלך לארוחת ערב, אני מזמין את כל האנשים האלה, שעד לפני שנייה רבתי איתם, לאכול איתי, להכיר את המשפחה שלי, לדבר עם הילדים שלי, כי זאת הישראליות האמיתית.

יאיר לפיד: החום הזה והנדיבות הזאת הם הישראליות האמיתית.

יאיר לפיד: החום הזה והנדיבות הזאת, זה בדיוק מה שהממשלה הזו איבדה לטובת גסות הרוח ולטובת הפלגנות, ובגלל זה זמנה תם.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: פגיעה קשה בביטחונם של אזרחי ישראל בשל מדיניות כושלת של הממשלה והיעדר ההרתעה בדרום, אי-אמון מטעם ישראל ביתנו.

טלי פלוסקוב: ינמק חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': מה עם גדעון סער?

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: גברתי היושבת-ראש, שרים, כנסת נכבדה, אני אדבר היום על הכניעה לטרור.

אביגדור ליברמן: מה שראינו לפני כשבועיים, אי-אפשר לכנות אחרת אלא כניעה לטרור.

אביגדור ליברמן: כשאנחנו מדברים על 15 מיליון דולר שמוברחים על ידי קציני צה"ל לתוך הרצועה, במזומן, במזוודות, לידי חמאס – –

מוסי רז: מי היה שר הביטחון?

אביגדור ליברמן: – – מדובר בכניעה לטרור; כשאנחנו מדברים על הפסקת אש, כשממשלת ישראל מקבלת הפסקת אש בתנאי חמאס, אחרי ש-500 רקטות פוגעות בדרום הארץ, זאת כניעה לטרור.

עיסאווי פריג': מה אתה מציע לעשות?

אביגדור ליברמן: יכולים פה בכנסת להתפלפל ויכולים להסביר – –

עיסאווי פריג': – – –

טלי פלוסקוב: לא להפריע, אדוני.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', לא להפריע, בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

טלי פלוסקוב: בסדר, תשמע, אחר כך תתייחס.

אביגדור ליברמן: – – ודוברי הממשלה יכולים אלף פעמים להסביר ולדבר על אחריות.

מוסי רז: הוא מציע לעשות מה שהוא עשה – – –

עיסאווי פריג': מה יש לך להציע?

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד לכם מעדות ישירה מתוך דרום הארץ: בשישי-שבת כל סיעת ישראל ביתנו, בילינו בשדרות ובאשקלון.

אביגדור ליברמן: ישבנו בבית קפה בשדרות והלכנו לסייר בטיילת ליד המרינה באשקלון.

אביגדור ליברמן: אנשים מבינים הכול.

אביגדור ליברמן: אתה פוגש אנשים, אנשים עוצרים אותך, גם בבית הקפה בשדרות וגם בטיילת באשקלון, וכולם אומרים אותו דבר: כניעה לטרור.

אביגדור ליברמן: בושה וחרפה.

אביגדור ליברמן: מצד אחד אנחנו העברנו חוק קיזוז כספי טרור שיחול על הרשות הפלסטינית: אותן משפחות של מחבלים, שמקבלות 12,000, 13,000 שקל בחודש – אנחנו הולכים לקזז.

אביגדור ליברמן: ופה אנחנו הולכים להעביר.

אביגדור ליברמן: לא רק מעבירים 15 מיליון דולר בחודש; התחייבות ל-90 מיליון דולר לפחות לחצי שנה.

אביגדור ליברמן: כלומר, כרגע, לא רק כאן בכנסת, גם בחמאס מחכים לחנוכה, לקבל דמי חנוכה.

אביגדור ליברמן: איך, מר גפני, אומרים אצלנו?

אביגדור ליברמן: חנוכה געלט.

אביגדור ליברמן: אז גם בחמאס אמורים לקבל דמי חנוכה.

אביגדור ליברמן: 15 מיליון דולר.

עיסאווי פריג': אצלנו אומרים כלאם פאדי.

אביגדור ליברמן: ולאן הולכים דמי החנוכה האלה?

אביגדור ליברמן: קודם כול לטרור.

אביגדור ליברמן: וכל אחד שמספר סיפורים שיש רשימה ויש בקרה ויש מנגנון פיקוח ויש טביעת אצבע וטביעת רגל וטביעת עין – שלא יספר סיפורים: ברגע שכסף חוצה את גבול הרצועה אין עליו שום שליטה.

אביגדור ליברמן: ואני חוזר בפעם העשירית: הכספים הראשונים מאותם 15 מיליון דולר, שהלכו תחת סעיף סיוע הומניטרי למשפחות נזקקות, הלכו לאותן משפחות של 230 מחבלים שנהרגו בעימותים עם חיילי צה"ל על גבול הרצועה.

אביגדור ליברמן: ואני רוצה להסתכל מה קרה בסוף השבוע האחרון.

אביגדור ליברמן: מה קרה בסופ"ש פה במדינת ישראל?

אביגדור ליברמן: אני מדבר על הדיווח של שב"כ על חוליית טרור, תשתית טרור חמאסית ביהודה ושומרון, שהייתה אמורה לבצע פיגוע משמעותי בתוך מדינת ישראל, בפיקוח ישיר של הנהגת חמאס ברצועת עזה.

אביגדור ליברמן: ואני רוצה לצטט מהודעת שב"כ, כפי ששב"כ ניסח אותה: "הפעילות שנחשפה שונה ממאמצי חמאס המוכרים בשנים האחרונות בהיקפה ובפוטנציאל הסיכון ממנה.

אביגדור ליברמן: כך, היא מופעלת על ידי ראשי הזרוע הצבאית ברצועה ולא על ידי מגורשי עסקת שליט שהגיעו לרצועה מיהודה ושומרון".

אביגדור ליברמן: כלומר, שב"כ מודה שביום חמישי העברנו תוספת דלקים בכסף קטארי לרצועה, ובאותו יום שב"כ מבשר לנו על פיגוע משמעותי שראשי חמאס ברצועת עזה זממו לבצע בתוך מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: ואם אני ממשיך – מה עוד קרה בסוף השבוע בדרום הארץ וברצועה?

אביגדור ליברמן: וגם פה אני רוצה ללכת על הודעות רשמיות.

אביגדור ליברמן: אני רק מצטט: "כ-10,000 פלסטינים הגיעו היום, יום שישי, לכמה מוקדים לאורך הגבול עם ישראל ברצועת עזה להפגנות השבועיות, המכונות 'צעדות השיבה'.

אביגדור ליברמן: חלק מהפלסטינים התפרעו והשליכו לעבר החיילים מטענים, בקבוקי תבערה ואבנים.

אביגדור ליברמן: צה"ל הגיב בירי של רימוני גז.

אביגדור ליברמן: משרד הבריאות בעזה טען כי 14 פלסטינים נפצעו".

אביגדור ליברמן: כלומר, ביום חמישי אנחנו ראינו התארגנות של חמאס ביהודה ושומרון לבצע פיגוע בתוך מדינת ישראל; ביום שישי אנחנו ראינו את אותם 10,000 מתפרעים על הגדר זורקים מטענים ואבנים לעבר חיילי צה"ל.

אביגדור ליברמן: כל אותם 10,000 הובאו על ידי חמאס, באוטובוסים שהוא שכר בתשלום, לגבול הרצועה.

אביגדור ליברמן: אני הולך הלאה.

אביגדור ליברמן: מה קרה בשבת?

אביגדור ליברמן: בשבת ראינו מופע של שנאה מטהרן.

אביגדור ליברמן: נשיא הרפובליקה האסלאמית אומר שמדינת ישראל זה גידול סרטני.

אביגדור ליברמן: ומי אורח כבוד באותו מופע של שנאה?

אביגדור ליברמן: כמובן, ראש הלשכה המדינית של חמאס אסמאעיל הנייה.

אביגדור ליברמן: ומה אומר אסמאעיל הנייה?

אביגדור ליברמן: האויב הציוני הוא אויב מספר אחת של האומה האסלאמית.

אביגדור ליברמן: כלומר, אנחנו רואים את הרצף – חמישי, שישי, שבת, אותו מופע של שנאה, אותם ניסיונות לפגוע במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: ואנחנו מסתכלים גם החוצה, איך כל הסיפור הזה מתקבל – מעניין – בעולם הערבי.

אביגדור ליברמן: איך זה משתקף ברשתות החברתיות בעולם הערבי מחוץ לישראל ובתוך ישראל.

אביגדור ליברמן: מה התגובות ברצועת עזה ברשתות החברתיות; ביהודה ושומרון; איך זה מתקבל בלבנון, במצרים, בסוריה, בכל המדינות מסביב.

אביגדור ליברמן: אני מציע שכל אחד שקורא ערבית, שיסתכל על הרשתות החברתיות ועל הפרשנים הערבים.

אביגדור ליברמן: מדינת ישראל יצאה – איך אומרים בסלנג, יצאנו פארש, יצאנו אפסים, יצאנו סמרטוטים.

אביגדור ליברמן: זה ה-bottom line, זו השורה התחתונה, ככה מתקבלת ישראל בתוך העולם הערבי אחרי הכניעה לטרור.

אביגדור ליברמן: ואם אני רוצה עוד פעם לצטט את הנייה, מאותו נאום שטנה בתוך אותו כינוס באיראן, הוא אמר: "לניצחון הצבאי של עזה על ישראל יהיו השלכות גדולות בהכרעת הקונפליקט".

אביגדור ליברמן: ולכן אני חוזר ואומר: השקט שאנחנו קנינו זה שקט לטווח קצר.

אביגדור ליברמן: ואני יכול לצטט רק מעכשיו, לפני שלושת-רבעי שעה דיבר פה ראש הממשלה על השקט כתוצאה מהסכם מינכן.

אביגדור ליברמן: הוא דיבר על הדוגמה של הסודטים, ודיבר על השקט שהמערב קנה אז; זה בדיוק מה שהוא עושה כאן היום, זה אותו שקט, זה שקט מדומה, זה שקט לטווח הקצר תוך פגיעה קשה בביטחון הלאומי לטווח הארוך.

אביגדור ליברמן: ולכן, כשאני שומע את הדברים: אנחנו נשארנו בממשלה מתוך אחריות, מתוך משימות – הכול דיבורים, הכול כלאם פאדי, זה הכול תירוצים.

אביגדור ליברמן: זה לא אחריות, זה דבק, דבק מגע.

אביגדור ליברמן: נדבקתם אל הכיסאות, לא מוכנים לוותר על הכורסה של המיניסטר.

אביגדור ליברמן: אין בזה שום אחריות.

אביגדור ליברמן: לקראת הסוף אני יכול רק לצטט את מי שכל כך אהוב על חלק גדול מהממשלה, את וינסטון צ'רצ'יל.

אביגדור ליברמן: ואם לעשות פרפראזה – מה שהוא אמר אז למנהיגי המערב, אותו דבר אני אומר כרגע לראשי הממשלה: עמדתם בפני ברירה, בושה או מלחמה.

אביגדור ליברמן: בחרתם בבושה, ובסוף תקבלו גם בושה וגם מלחמה.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעת מרצ: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי.

טלי פלוסקוב: ינמק את ההצעה חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים, כלאם פאדי כלאם פאדי – ועזב את האולם והשאיר אותנו לבד.

עיסאווי פריג': חברים, אני התלבטתי איך להציג את האי-אמון של מרצ להיום.

עיסאווי פריג': מרוב דברים שיש לציין ולדבר, אתה מתבלבל.

עיסאווי פריג': אתמול נאמר לנו שהולך להיות לילה לבן.

עיסאווי פריג': מה זה לילה לבן?

עיסאווי פריג': לילה שאנחנו אמורים להיות בו עד שעה 01:00–02:00 במליאה.

עיסאווי פריג': אני, אישית, התכוננתי.

עיסאווי פריג': הודעתי למשפחה: יכול להיות שאני לא חוזר היום.

עיסאווי פריג': הגענו היום, הלילה הלבן הפך לא לבן.

עיסאווי פריג': 15 חוקים ירדו מסדר-היום.

עיסאווי פריג': מה קרה?

עיסאווי פריג': יש ממשלה, למה 15 חוקים ירדו מסדר-היום והלילה הלבן הלך, הפך להיות לעוד פארסה ועוד – – –

מיקי רוזנטל: 50 גוונים של אפור זה נהיה.

עיסאווי פריג': הלך.

עיסאווי פריג': אז אני שואל אתכם, אנחנו מגישים אי-אמון בממשלה.

עיסאווי פריג': בכלל יש ממשלה שצריך להגיש אי-אמון בה?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': השר לוין, אתה באמת מאמין שאתה חבר בממשלה?

עיסאווי פריג': אתה מאמין?

עיסאווי פריג': זה מזכיר לי משחק כדורגל.

עיסאווי פריג': הרי משחק כדורגל – משחק קבוצתי: אתם מעבירים ארבע שנים בלכדרר בחצי שלכם.

עיסאווי פריג': איך שהקבוצה המתגוננת מכדררת בחצי שלה ולא מנסה להבקיע שער להביא הישג – זה אתם.

תמר זנדברג: בונקר.

עיסאווי פריג': בונקר.

עיסאווי פריג': זה מה שאתם עושים, מעבירים את הזמן.

עיסאווי פריג': אני מנסה ביני לבין עצמי – מרצ הגישה הצעת חוק על מחדלים מדיניים, חברתיים, כלכליים, אזרחיים.

עיסאווי פריג': עשר דקות יספיקו לנו להסביר על כל המחדלים האלה?

עיסאווי פריג': אבל אתם יודעים מה, בואו אני אתחיל בקיצור לגבי כל אחד ואחד.

עיסאווי פריג': נתחיל עם הצד המדיני.

עיסאווי פריג': ראש ממשלה – אני קראתי היום כותרת: בחריין בדרך לעשיית שלום.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': סעודיה, עומאן, צ'אד, הכול – זה נשמע טוב.

עיסאווי פריג': אבל כבוד השר, שלום עושים עם אויבים, עם מי שאתה נמצא במחלוקת איתו.

עיסאווי פריג': כל עוד אתם בורחים מפתרון שתי המדינות, כל עוד אתם בורחים מהסוגיה הפלסטינית, לא בחריין ולא שם ולא שבט שם ולא בטיח.

עיסאווי פריג': כולו כלאם פאדי.

עיסאווי פריג': כולו כלאם פאדי.

עיסאווי פריג': כל עוד בבית אין לך שקט, כל עוד עם השכנים אתה לא מעז לדבר ורק מנסה כל הזמן למצוא פתרונות איך להכניס טריז בתוך הגלגלים – לא יעזור לכם.

עיסאווי פריג': ואני שואל אתכם, הרי ראש הממשלה עוזב אחרי עשר שנים, איזה חותם הוא משאיר?

עיסאווי פריג': איזה חותם הוא משאיר?

עיסאווי פריג': הוא משאיר חותם של מדיניות הפחדה, מדיניות – ממש הפחדה.

עיסאווי פריג': ואני אגלה לכם משהו, אם אתה שומע את ביבי נתניהו, ראש הממשלה, מדבר ואתה לא יודע עליו כלום ועל המדיניות שלו כלום, אתה לרגע אומר: ואללה, שכנע אותי.

עיסאווי פריג': בזה הוא טוב, בזה הוא הצליח.

עיסאווי פריג': ואתה חוזר לנאומים ולקסם שלו בהופעות וחי על זה.

עיסאווי פריג': הישגים – אין.

עיסאווי פריג': הישגים – אפס.

עיסאווי פריג': זה מה שעשיתם?

עיסאווי פריג': כדרור במקום?

עיסאווי פריג': ועל זה אתה בא ואומר: הבאתי שקט והבאתי הישגים?

עיסאווי פריג': אני ממשיך איתכם, חברים.

עיסאווי פריג': האירוע הבולט של היום היה שמשכו 15 חוקים מסדר-היום.

עיסאווי פריג': התבשרנו על קיום מסיבת עיתונאים של השרה מירי רגב.

עיסאווי פריג': כולם נכנסו לכוננות, לדריכות.

עיסאווי פריג': השרה רגב אמורה לעשות מסיבת עיתונאים.

עיסאווי פריג': מה יש לרגב להגיד?

עיסאווי פריג': הרי הולכים לקבור לה את החוק שלה, איך אמרו, קבורת חמור.

עיסאווי פריג': מה יש לה להגיד?

עיסאווי פריג': אז מירי רגב עשתה מסיבת עיתונאים והתחילה לדבר על כחלון וכחלון וכחלון.

עיסאווי פריג': מה אמרה על כחלון?

עיסאווי פריג': הוא בחר שוב ושוב לברוח מאחריות.

עיסאווי פריג': אגיד לך מה, מירי, הפעם את צודקת.

עיסאווי פריג': הפיקציה ששמה כולנו בכלל לא פעלה אף פעם מתוך אחריות.

עיסאווי פריג': גם בפעם הזו היא לא פעלה מתוך אחריות.

עיסאווי פריג': זו דעתי, כבוד היושבת-ראש.

עיסאווי פריג': מה לעשות.

טלי פלוסקוב: אני מנועה מלדבר.

עיסאווי פריג': מנועה מלדבר.

עיסאווי פריג': מי שיושב על השיבר וכמה שהוא פותח – – –

טלי פלוסקוב: אם הייתי יושבת שם, בטח הייתי עונה לך.

טלי פלוסקוב: אבל לא פה.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': וכמה שהוא פותח את השיבר של האוצר, כל פתיחה – ירידה במנדטים.

עיסאווי פריג': זה היגיון לא נתפס.

עיסאווי פריג': אז זה משהו לא בסדר.

עיסאווי פריג': ככה מירי אמרה, גברתי.

עיסאווי פריג': ממשיכים.

עיסאווי פריג': אני עכשיו שואל את עצמי לאן מתקדמים.

עיסאווי פריג': לאן מתקדמים?

עיסאווי פריג': הישגים כלכליים?

עיסאווי פריג': הלכנו, בדקנו איזה הישגים כלכליים.

עיסאווי פריג': אני באמת שאלתי את עצמי מה ההישגים הכלכליים של ממשלת ביבי-כחלון-בנט.

עיסאווי פריג': מה היא הייתה?

עיסאווי פריג': מה הייתה?

עיסאווי פריג': אני שואל: איפה ההישגים הכלכליים?

עיסאווי פריג': דיור?

עיסאווי פריג': תוהו ובוהו?

עיסאווי פריג': יוקר מחיה?

עיסאווי פריג': אתה צריך לעבוד 24 שעות כדי לגמור את החודש.

עיסאווי פריג': איזה הישגים?

עיסאווי פריג': אני לא רואה הישגים.

עיסאווי פריג': אני לא רואה הישגים.

עיסאווי פריג': אי-ודאות?

עיסאווי פריג': אי-ודאות צועקת לשמיים שמאיימת על יציבות המשק בשנה-שנתיים הבאות, וימים יגידו.

עיסאווי פריג': בואו נעבור לנושא האזרחי.

עיסאווי פריג': מה עשינו בנושא האזרחי?

עיסאווי פריג': קיבלנו שלטון מוניציפלי בדמות עפולה.

עיסאווי פריג': תארו לעצמכם שבישיבת המועצה בעפולה – זה הנושא האזרחי, חלק ממנו – כל חבר מועצה עמד ואמר: מתחייב אני לא להכניס ערבים לפארקים של עפולה; מתחייב אני לשמור על הצביון היהודי של עפולה; מתחייב אני לא למכור דירות לערבים בעפולה.

עיסאווי פריג': זה הנושא האזרחי שאתם מתגאים בו, הגזענות שטיפחתם אותה לאורך ארבע השנים שאתם בממשלה?

עיסאווי פריג': לזה אתם קוראים הישג?

עיסאווי פריג': לזה אתם קוראים הישג?

עיסאווי פריג': עשיתם שסע כזה בין חלקי האוכלוסייה שלא היה דוגמתו.

עיסאווי פריג': לזה אתם קוראים הישג?

עיסאווי פריג': עוד דוגמה אחת למה אי-אמון.

עיסאווי פריג': במה אתם התגאיתם – השבוע הרסו בעיריית ירושלים כ-20 חנויות במחנה הפליטים שועפאט.

עיסאווי פריג': מה עיריית ירושלים והמשטרה אמרו?

עיסאווי פריג': הרסנו את החנויות במחנה הפליטים שועפאט – תקשיבו, חברים – הרסנו את החנויות במחנה הפליטים שועפאט לבקשת התושבים שהתלוננו על חסימת מדרכות.

עיסאווי פריג': וואי, וואי, וואי, וואי.

עיסאווי פריג': הלכתי למחנה הפליטים, לא ראיתי אף מדרכה.

עיסאווי פריג': מחנה הפליטים, אין בו מדרכות.

עיסאווי פריג': על מה התושבים התלוננו?

עיסאווי פריג': הערבים תושבי המחנה התלוננו על החנויות, שגולשות על המדרכות, נענינו לבקשת התושבים ובאנו, הרסנו.

עיסאווי פריג': אתם קולטים מה נאמר בהודעת עיריית ירושלים והמשטרה?

עיסאווי פריג': מה לעשות?

עיסאווי פריג': לצחוק?

עיסאווי פריג': לבכות?

עיסאווי פריג': עד כדי כך הזילות בדברים.

עיסאווי פריג': הריסה בשועפאט, גירוש 700 משפחות בסילוואן וחיזוק התנחלויות ברמת שלמה – זאת גולת הכותרת שלכם.

עיסאווי פריג': זאת גולת הכותרת שלכם.

עיסאווי פריג': תבואו לכאן, תסבירו לנו על הישג.

עיסאווי פריג': ממשלה שזמנה תם.

עיסאווי פריג': אני רוצה להציע לכם: אתם סובלים, אתם סובלים, השר יריב.

עיסאווי פריג': אני מציע לך: תשמור על החברים שלך, לא צריך סבל, סבל, סבל – –

מסעוד גנאים: – – –

עיסאווי פריג': – – ולעשות עוצר טיסות.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה אמר שקיבל 40 פניות בחודש הקרוב וביטל אותן – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

עיסאווי פריג': – – אבל טוב שיש לכם חבר כנסת כמו ידידי חיליק בר.

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': הוא נסע לסין, נתן לכם אוויר לנשימה לעוד – אבל חברים מהמחנה הציוני, ככה לא בונים חומה.

עיסאווי פריג': אין קיזוזים – אין קיזוזים.

עיסאווי פריג': תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: מה שהבנתי מהנאום שלך, שאני צריכה להזמין אותך לחוג בית של כולנו.

טלי פלוסקוב: ישיב במשולב השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, נתחיל מהקטן אל הגדול.

יריב לוין: אם חברי חבר הכנסת פריג' אומר שסיעת כולנו היא פונקציה, ולפי החשבון שלי יש לה – – –

עיסאווי פריג': פיקציה.

יריב לוין: פיקציה.

יריב לוין: סליחה, צודק.

יריב לוין: והיא, לפי החשבון שלי, עם עשרה מנדטים, ואתם חמישה – מה זה אומר עליכם?

עיסאווי פריג': אבל ככל שהשיבר נפתח – – –

יריב לוין: לא יודע.

יריב לוין: אני שאלתי.

יריב לוין: אתה יודע, לא על כל שאלה יש תשובה בעולם הזה, אבל באי-אמון בשבוע הבא – – –

עיסאווי פריג': מרצ – – –

יריב לוין: קח שבוע להתכונן עם התשובה.

עיסאווי פריג': מרצ קיימת 30 שנה, רוב הזמן באופוזיציה, ועדיין חיה ובועטת.

עיסאווי פריג': כולנו – – –

יריב לוין: אתה יודע, בהקשר הזה נשאלת שאלה מאוד מעניינת.

יריב לוין: אחרי שהסברת שעבר זמננו, איך יכול להיות – –

מרב מיכאלי: חזרתי.

יריב לוין: – – שמרצ קיימת 30 שנה ויש לה חמישה מנדטים, והליכוד קיים, אתה יודע, החל מראשית ימיה של תנועת חרות – –

לאה פדידה: יצאת מזה יפה שאתה לא יודע כמה שנים – – –

יריב לוין: – – מראשית קום המדינה, 70 שנה, ויש לו 30 מנדטים.

יריב לוין: אז מה זה אומר על מרצ, תגיד, ועל מי שעבר זמנו, וכן הלאה?

יריב לוין: עוד שאלה – –

לאה פדידה: אתם חיים על הימים של מנחם בגין.

יריב לוין: – – לקראת שבוע הבא.

יריב לוין: טוב, אני רוצה גם לברך את חברת הכנסת לאה פדידה שכבר אי-אפשר למחוק לה את החיוך מהפנים.

תמר זנדברג: טוב שיש את מרצ.

תמר זנדברג: מה הייתם עושים בלי מרצ?

יריב לוין: אי-אפשר למחוק לה את החיוך מהפנים כבר למעלה משבוע.

יריב לוין: בכלל, גברתי היושבת-ראש, ספסלי המחנה הציוני ריקים מתמיד, הם עסוקים בלהתחבק ובלחגוג ובלשמוח על המתנה הלא-תיאמן שהם קיבלו, שאנחנו נשארים בכנסת הזו ולא הולכים לבחירות.

יריב לוין: אז כל אחד והשמחות שלו – –

לאה פדידה: – – –

יריב לוין: – – וכל אחד וזמנו שעובר או לא עובר.

לאה פדידה: השר יריב – – –

יריב לוין: באמת, חברת הכנסת פדידה, זה חשוב, החיוך הזה הוא חשוב, ובאמת אני מברך אותך.

לאה פדידה: – – –

יריב לוין: נכנסת באמצע הקדנציה, וזה באמת יהיה לא פייר שזה יתקצר כל כך מהר.

יריב לוין: אז איך אומרים, זה ממש סידור מדהים: מצביעים בעד האי-אמון אבל מסתכלים לבדוק טוב-טוב שחס וחלילה לא יהיו 61 – עוד 60 אחרים שיעשו אותו דבר.

יריב לוין: נכון, הבנתי את הפטנט.

לאה פדידה: – – –

יריב לוין: אני בכלל רוצה להגיד לגברתי היושבת-ראש שאחת הבעיות שאנחנו מתמודדים איתן עכשיו זה באמת שברוב כזה דחוק אתה חייב להימצא פה כל הזמן ולא להיעדר.

יריב לוין: אבל אני חשבתי על פתרון הרבה יותר טוב.

יריב לוין: אתה שומע, השר בנט?

יריב לוין: אנחנו צריכים לקחת שלושה, ארבעה, חמישה מחברי הכנסת שלנו ולהודיע מראש שהם יצביעו בעד האי-אמון.

יריב לוין: אני מבטיח לך, תאמין לי, יהיו פתאום קיזוזים, ירצו לנסוע מהאופוזיציה, יחפשו לסדר לנו אירועים – –

מוסי רז: אם האי-אמון עובר – – –

יריב לוין: – – שאנחנו צריכים להיעדר, העיקר שלא יהיו פה 61 שיצביעו בעד הפיזור.

מוסי רז: לא, אתה מתבלבל.

מוסי רז: אם האי-אמון עובר, יש ממשלה אחרת.

יריב לוין: אני חושש, חבר הכנסת מוסי רז – אני רק מתאר את העובדות.

יריב לוין: אתה יודע, שום דבר – לא שמעת אותו פעם ראשונה; אתה הרי שומע אותו בכל השיחות פה מאחור.

יריב לוין: אז אני אומר באמת לציבור שצופה בנו ככה:

יריב לוין: תתרשמו מהנאומים אבל לא יותר מדי, כי מאחוריהם מתחבא בדרך כלל חשש גדול, גם מזה שנלך ונתפזר וגם מזה שכשתגענה הבחירות, מה התוצאות שלהן.

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לומר משהו לסיעת ישראל ביתנו.

יריב לוין: אני, כמובן, חושב שהדברים שנאמרו כאן מפי השר ליברמן הם ראויים לתגובה נוקבת וחריפה, אבל אני לא נוהג להגיב למי שלא נמצא כאן.

לאה פדידה: השר לוין, לתקן אותך.

מוסי רז: אנחנו מתים לדעת מה התגובה – – –

לאה פדידה: הליכוד קם ב-1973 – – –

יריב לוין: לא, הליכוד קם – אמרתי: מראשית הימים עם חרות ומפלגת, מה שנקרא הציונים הכלליים, ואחר כך הם התאחדו ונתאר את כל הסיפור עם גח"ל – לא צריך, אנחנו לא בשיעור היסטוריה.

יריב לוין: אבל אני יכול להגיד לך – – –

מוסי רז: – – – אנחנו רוצים לדעת מה – – –

יריב לוין: חברת הכנסת פדידה, אני יכול להגיד לך שבדקתי, בדקתי ואליהו לנקין, מפקד אלטלנה, שהיה גם דוד של אימי, כיהן בכנסת הראשונה מטעם חרות, אז אנחנו מאז ועד היום – את רואה – נמצאים פה, מה לעשות.

יריב לוין: אבל אני מוכרח לומר, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שזו חוצפה ממדרגה ראשונה להגיש הצעת אי-אמון וסיעה שלמה שנכחה כאן יוצאת מהאולם ואפילו לא נשארת להקשיב לתשובה.

יריב לוין: זו, אולי דוגמה נוספת כמה לא רציני המהלך שעשתה ישראל ביתנו, כמה לא אחראי, כמה לא מכובד, וכמה הם חוששים מהתשובה שהם יודעים שהיו מקבלים לו היו נשארים באולם.

מוסי רז: שלוש שנים היה לנו שר ביטחון לא רציני – – –

יריב לוין: אבל אני אחכה בסבלנות עד הרגע שבו הם יבינו שכאשר מגישים אי-אמון, אם לא מכבדים את המשיב לפחות צריך לכבד את הכנסת, ושמי שנימק את הצעת אי-האמון יישאר כאן לשמוע אותה.

יריב לוין: ומתברר שיכולותיהם באופוזיציה לא ממש מזהירות, בשים לב לכיסאות הריקים כאן.

יריב לוין: אחר כך, נדמה לי, מבחינת הסדר, נמצאת סיעת יש עתיד.

יריב לוין: גם חבר הכנסת לפיד – – –

יואל רזבוזוב: – – – שניים, שלושה – – –

יריב לוין: הפעם אני מברך שנשארו כמה – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: נציגים נשארו, רק מי שנימק את האי-אמון איננו.

יריב לוין: מי שנימק את האי-אמון איננו, אבל זה בסדר.

חיים ילין: יריב, אנחנו תמיד פה, מקשיבים לך קשב רב.

יריב לוין: לא, לא, אני יודע.

יריב לוין: חבר הכנסת לפיד הוא באמת מאוד מאוד עסוק.

יריב לוין: אני ממש התפעלתי מהיכולת שלו לצאת מנקודת הנחה שאנחנו כבר סיימנו את תפקידנו – כאילו, הוא בכלל לא נמצא פה.

יריב לוין: אתם יודעים, תם תפקידנו בנושא המדיני.

יריב לוין: מה שלא עשינו, כבר לא נעשה.

יואל רזבוזוב: הקואליציה פה – – –

יריב לוין: טוב, נכון, היה כאן נשיא צ'אד השבוע, אבל זה ממש שולי.

יריב לוין: תם תפקידנו בחיזוק מעמדה של ירושלים.

יריב לוין: נכון, היה פה, רק עכשיו – –

רוברט אילטוב: – – – התגעגעת אלינו?

יריב לוין: – – עמד מעל הדוכן הזה נשיא צ'כיה, נשא נאום – אגב, שלא היה מזיק שכמה מחבריי באופוזיציה פשוט יקראו אותו ויעמדו על הדוכן ויאמרו את אותן מילים.

יריב לוין: לא צריך להתאמץ, תעתיקו ממנו, יהיה מצוין, יותר מזה אנחנו לא רוצים.

חיים ילין: העתקנו את הנאום של ביבי מלפני 12 שנה.

יריב לוין: נדמה, איך אומרים, שממש תפקידנו מסתיים, הכול נגמר, אנחנו ממש לא עושים כלום, כמו שאפשר לראות.

עיסאווי פריג': – – – הישג אחד, מעניין – – –

יריב לוין: אנחנו מטפלים, ומקדמים את כלכלת ישראל בצמיחה ללא תקדים.

יריב לוין: אגב, אני יכול לבשר לכם, חברי הכנסת, שרק לפני שבוע הגיע לישראל התייר ה-3,612,000, כלומר עברנו את השיא של השנה שעברה ונשאר לנו עוד כמעט חודש וחצי – –

מוסי רז: יפה מאוד, אבל צמיחה ללא תקדים זה לא נכון.

מוסי רז: 2.8 – – –

מיקי לוי: יריב, ההישגים שלך הם מצוינים.

יריב לוין: – – עד סוף השנה.

מיקי לוי: – – – ההישגים שלך הם מצוינים.

יריב לוין: גם זה – איך אמר חבר הכנסת לפיד – זמננו עבר ואנחנו כאילו לא עושים כלום.

יריב לוין: אז שתי חדשות יש לי.

מיקי לוי: אדוני השר, ההישגים שלך הם מצוינים.

מוסי רז: תגיד, מה הייתה הצמיחה?

יריב לוין: שתי חדשות יש לי.

חיים ילין: – – – תוכל להגיע לארבעה מיליון – – – ראש הממשלה, אין שום בעיה.

יריב לוין: הראשונה, זמננו לא עבר.

יריב לוין: והשנייה, אנחנו ממשיכים לעשות.

יריב לוין: וכאן אני מוכרח לומר שבכלל אחז בי תימהון, כי כל הזמן אני שומע מכם איזה דברים נוראים הממשלה הזו עושה, איזה חוקים נוראיים היא עושה, איזה דברים איומים ונוראים.

יריב לוין: היא מחוקקת את חוק הלאום והיא דואגת שהשגרירות האמריקנית תעבור לירושלים והיא פועלת לחיזוק ההתיישבות ביהודה ושומרון – באמת, דברים איומים ונוראים.

יריב לוין: עכשיו פתאום, ככה, ברגע התחלף התקליט, פתאום הממשלה לא עושה שום דבר, זמנה עבר, מה שהיא לא עשתה היא כבר לא תעשה.

יריב לוין: אז אני מבין את הרצון להדחיק את הדאגות.

יריב לוין: אז אני יכול לומר לכם: בהקשר הזה תהיו מודאגים.

יריב לוין: אנחנו כאן, זמננו עוד ארוך ואנחנו נמשיך ונעשה, אני מקווה שבקדנציה הזאת ככל הניתן – ויש מגבלות, אני לא מסתיר אותן – ואין לי ספק שגם בקדנציה הבאה.

יריב לוין: אני רוצה גם לומר לרשימה המשותפת דבר אחד.

יריב לוין: שמעתי את דבריו של חבר הכנסת זחאלקה.

יריב לוין: מעבר לשפה הבוטה ולביטויים הלא-ראויים כלפי חברי כנסת – אבל ככל שזה קשור לדברים שהוא מטיח בי, אני כבר רגיל – אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת זחאלקה: אני לא שמח שהורסים אף בית, אבל אני עוד יותר לא שמח כשבונים בנייה בלתי חוקית ומשתלטים על אדמות ששייכות לכלל הציבור.

יריב לוין: וכשזה קורה צריך להרוס.

יריב לוין: ואם סוף-סוף התחילו להרוס והדברים השתפרו, אני חושב שזה בהחלט סימן חיובי – ואגב, הוכחה שזמננו לא עבר ואנחנו דווקא עושים, ואפילו עושים יותר ככל שהזמן עובר.

יריב לוין: ואני אגיד לך עוד דבר אחד: אני חושב שמי שבאמת רוצה ואכפת לו, וחושב שצריך לחזק את מדינת ישראל, נמצא כאן כדי לכבד נשיא ממדינה ידידותית ואדם שהוא ידיד אמת של ישראל.

יריב לוין: והעובדה שאתם בחרתם, כאיש אחד, להחרים את הדיון הזה – מה שאתם לא עושים כשמדובר בכל מיני מה שאתם קוראים שהידים שמתפוצצים ורוצחים, שאותם אתם דווקא יודעים לכבד לא פעם – נדמה לי שזה מעיד יותר מכול עליכם.

יריב לוין: אני מציע לחבריי באופוזיציה, כולל חברי חבר הכנסת אילטוב, שמכבד אותנו, גם אם באיחור, סוף-סוף בנוכחותו, לשקול טוב לאיזה צד כדאי להשתייך, אם לצד של זחאלקה או לצד אחר.

רוברט אילטוב: – – –

יריב לוין: וחבר הכנסת אילטוב, כפי שאמרתי, כשמי שמעלה אי-אמון – קרי, במקרה הזה, חבר הכנסת ליברמן – יואיל גם להישאר כדי לשמוע את התשובה, אני אענה לו, אני מבטיח.

יריב לוין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון מס' 11 – הוראת שעה), התשע"ט–2018 – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותיי.

נאזם בדר: – – שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ט–2018; הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4) (הארכת תוקף), התשע"ט–2018; הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 14 והוראת שעה), התשע"ט–2018.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק השמות (תיקון מס' 8) (הגבלת שינוי שם של עבריין מין), התשע"ט–2019, של חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, מרדכי יוגב ומיכל רוזין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 127) (שומה מתוקנת מוסכמת), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

נאזם בדר: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק שמספרה פ/5867/20 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/5888/20: הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – חישוב היעדרות לחולים במחלה קשה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק יום ציון לאומי לתרומתה ולפועלה של העדה הדרוזית (תיקון – עיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות במדינת ישראל), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב ועודד פורר; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום הורה נוסף), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לעידוד תחבורת אופניים (הוראות תכנון ובנייה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת דב חנין, יעל כהן-פארן, איתן כבל, עמיר פרץ, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, רועי פולקמן, מירב בן ארי ורחל עזריה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – סגן ראש רשות ברשות מעורבת), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – ביטול שעון החורף), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, רועי פולקמן, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון ואמיר אוחנה; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – ביטול שעון החורף), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הסמכה מיוחדת) (תיקון – הסמכת הרשות לאסור ממכר פרווה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, יואל חסון, מוסי רז, יוסי יונה, איציק שמולי, לאה פדידה, רוברט טיבייב, יעל גרמן, סאלח סעד, איל בן ראובן, מירב בן ארי, אורלי לוי אבקסיס, שרן השכל ורחל עזריה; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – ביטול החוק), מאת חברי הכנסת דב חנין, מרב מיכאלי, אילן גילאון, איימן עודה, יוסי יונה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, מוסי רז ויעל כהן-פארן; הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון – חסינות לכוחות הביטחון של מדינת ישראל), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק-יסוד:

נאזם בדר: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – פרסום עילת סגירת תיק), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי (תיקון – הגנה מפני עיקול של כספי סיוע), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, רועי פולקמן, אלי אלאלוף, יעקב מרגי, ינון אזולאי, שולי מועלם-רפאלי, מיכל רוזין, קארין אלהרר וטלי פלוסקוב; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור התעללות בבעל חיים בשירות עובד המדינה), התשע''ט–2018, מאת חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק העונשין (תיקון – החרגת טורניר מהגדרת משחק אסור), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תוספת קצבה לנכים מונשמים), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף ומירב בן ארי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – החרגת הכנסתו של עובד בענף הסיעוד), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רישיון נהיגה לאופניים חשמליים), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – אמצעי משמעת), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת רויטל סויד; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (התקשרות עם אגודת מגן דוד אדום לביצוע תפקידים של אגודה ארצית), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – מסלולי לימוד נפרדים), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הטלת התפקיד להרכבת הממשלה על ראש מפלגה), מאת חבר הכנסת דוד אמסלם.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת מיכל רוזין, רויטל סויד, עאידה תומא סלימאן, מירב בן ארי ופנינה תמנו-שטה בנושא: משרד הרווחה לא מיישם את החוק ועדיין לא מעניק סל תמיכה לנשים מוכות.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: ממשלה שלא ראויה לאמון הציבור;<< נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: כישלון הממשלה בטיפול ביוקר המחיה, בשחיקת השכר במשק ובבלימת העלייה המתמדת של מדד המחירים לצרכן; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 5.

בממשלה בשל: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי << נושא >>

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לדיון על הצעות האי-אמון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת משה מזרחי, בבקשה, אדוני – מטעם המחנה הציוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: בנט?

טלי פלוסקוב: השר בנט נמצא בפינה, שם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

משה מזרחי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

משה מזרחי: איפה השר לוין?

משה מזרחי: אתה גם?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילטוב פה.

טלי פלוסקוב: הוא ממשיך בדרך של יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני מאפסת לך את השעון.

טלי פלוסקוב: שוב – שלוש דקות.

משה מזרחי: לא, לא.

משה מזרחי: לא חשוב, שלא יהיה פה.

משה מזרחי: אני רק הקשבתי לו ולא ידעתי אם זה הוא או שזה הכפיל שלו מארץ נהדרת.

משה מזרחי: פיליטוניסט מהשורה הראשונה.

משה מזרחי: אבל האמת, הוא צודק.

משה מזרחי: באמת היה פה נשיא צ'כיה שבאמת חימם את לב כולנו, צריך להגיד את זה, באמת, בנאום מאוד מרגש ועם הידידות המאוד-גדולה.

משה מזרחי: גם נשיא צ'אד בא לטייל וכו', אופוריה נורא גדולה.

משה מזרחי: ואני לא מתפלא שיריב לוין לועג לאופוזיציה, במירכאות; טוב יעשה אם יקצר את ייסוריה של הממשלה הזאת; לפחות אחד – אני יכול להגיד לו – ישמח מאוד, וזה אני.

משה מזרחי: על מה הוא מדבר, כשהממשלה הזו היא על כרעי תרנגולת, וכל מה שהיא עושה – היא כרגע מקרקרת בסוג הקרקורים שקרקר פה השר לוין; ממשלה שמנשימים אותה בכוח רק כי לאיש אחד, לראש הממשלה, אין חשק ללכת למבחן הבוחר.

משה מזרחי: מסביב הכול מתמוטט לו, הוא וכל הסביבה הקרובה לו תחת המלצות – הינה, מנדלבליט הודיע שגם 4000 כבר לקראת סיום – וחלקה תחת חקירות, וכל הממשלה הזאת יד שר ברעהו, וכאילו העם נמצא בהמתנה בזמן שהממשלה הזו מתקוטטת עם עצמה.

משה מזרחי: אז על מה הוא מדבר פה, השר לוין, כשהוא לועג לאופוזיציה?

משה מזרחי: אני רוצה להגיד לכם: אני שמאלני עוכר ישראל, לא פטריוט, אז אני רוצה לצטט לכם את מה שהקולגות שלו – לא אנחנו; אנחנו לא אומרים כלום, אנחנו רוצים שהממשלה הטובה הזאת תמשיך לשרוד עוד עשור מופלא, כן, עם ביבי נתניהו.

משה מזרחי: זה מה שהשרים שלכם, הפטריוטים הלאומנים זקופי הגו אומרים זה על זה, לא אנחנו.

משה מזרחי: הדרום אומנם רגיל לתופעת הסד"ח, סחיטת דמי חסות, רק לא ידענו שגם הממשלה הפכה להיות לאחד מהקורבנות שם, בדרום.

משה מזרחי: אז השר המתפטר שלנו, כן, שר הביטחון המתפטר, שגילה את האור כאילו לא היה שר הביטחון עד שלשום, אני מצטט אותו: ישראל נכנעה לטרור, אין לזה שום הגדרה אחרת.

משה מזרחי: אנו קונים שקט לטווח הקצר במחיר פגיעה הקשה בביטחון הלאומי לטווח הארוך – שר הביטחון עד שלשום; הממשלה שלנו, גילינו רפיסות, מעמד הקבינט נשחק.

משה מזרחי: הוא מדבר על ארבעה חוקים על סדר-היום: חוק התרבות בנאמנות, חוק היועצים וחוק גדעון סער, והוא שם ליד זה גם חוק רביעי, את חוק עונש המוות למחבלים, וההתניה היא שהם יתמכו בחוק גדעון סער – ואז הוא אומר: איזה מין חוק זה, הוא לא קשור לשום אידיאולוגיה, זו כיסאולוגיה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

משה מזרחי: סליחה?

טלי פלוסקוב: צריך לסיים.

משה מזרחי: איך אני אסיים?

משה מזרחי: עוד לא התחלתי.

טלי פלוסקוב: אתה רואה, אני נתתי לך.

טלי פלוסקוב: עוד איפסתי את השעון.

משה מזרחי: זו כיסאולוגיה נטו.

משה מזרחי: חוק פרסונלי.

קריאה: – – –

משה מזרחי: חוק שהוא כיסא נטו זה חוק גדעון סער.

משה מזרחי: ומירי רגב, היום, נכנסת עכשיו בליברמן.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

משה מזרחי: מילה זו מילה, נאמנות.

משה מזרחי: אז מה בעצם הוכיח ליברמן?

משה מזרחי: אחד, שנאמנות זה לא רק לוגו שלו; אין נאמנות לדרך אלא רק לכיסא.

משה מזרחי: ועל כחלון היא אומרת, על המראה המחויט שלו – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אתה צריך לסיים, אדוני.

משה מזרחי: – – אתה פשוט מבוהל משניים וחצי אומנים שאמרו עליך דבר רע.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה להוריד, זה לא נעים לי.

טלי פלוסקוב: אני פעם ראשונה מנהלת מליאה כשמשה מזרחי מדבר, אבל אולי אני צריכה להזכיר לך שכשאומרים שלוש דקות זה מקסימום עוד עשר שניות, 20 שניות, אבל לא – – –

משה מזרחי: גברתי היושבת-ראש, זו קדנציה שנייה שלי – –

טלי פלוסקוב: אני יודעת.

משה מזרחי: – – ומעולם סדרנים לא גררו אותי מפה.

טלי פלוסקוב: אני לא התכוונתי, ולכן אני – – –

משה מזרחי: אמרו לי שזה חלק אינטגרלי – תני לי רק להקריא דבר אחד לסיום למירי רגב, מתחנן.

טלי פלוסקוב: ממש משפט.

משה מזרחי: לא, זה לא משפט.

טלי פלוסקוב: לא, אז לא.

טלי פלוסקוב: אם זה לא משפט, אז לא.

משה מזרחי: לא, לא.

משה מזרחי: אני רוצה לצטט לה משהו שאמר בן-גוריון.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני לא יכולה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

משה מזרחי: דקה, דקה, דקה, דקה.

משה מזרחי: לשרה רגב, בסיום האקורד – והטעות היא במקור – של המנדט הבריטי – –

טלי פלוסקוב: לא, אני לא יכולה ככה.

משה מזרחי: – – איש אחד ששמו דוד בן-גוריון החליט על הכרזת העצמאות של מדינת ישראל – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת משה מזרחי, אני מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

משה מזרחי: – – וכ-6,300 – – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהסדרנים לעזור לי, אדוני לא רוצה לסיים בדרך הטובה והמכבדת.

משה מזרחי: אני רוצה להקריא מה שבן-גוריון אמר.

טלי פלוסקוב: אין דבר כזה, אדוני.

טלי פלוסקוב: היו לך שלוש דקות, נתתי לך ארבע.

טלי פלוסקוב: אני לא אתן לך לדבר.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לבקש מחבר הכנסת משה מזרחי – –

משה מזרחי: "במדינת ישראל תהיה חירות גמורה לאנשי" – – –

טלי פלוסקוב: – – לסיים את דבריו.

טלי פלוסקוב: ותודה רבה.

משה מזרחי: "ואיש לא יכבוש ולא" – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: בחיים לא חשבתי שאצטרך לעשות דבר כזה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, יכול להיות שלא חשבת שזה יקרה, אבל ליבי עם חבר הכנסת מזרחי, כי האמת, לא עשר דקות ולא שעה יספיקו לנו לפרוס את כל הסיבות שקיימות ומאפשרות אי-אמון בממשלה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, באמת, שלוש דקות יספיקו להגיד את הכול על כל העוולות, ועל כל המדיניות המקולקלת שמובילה הממשלה הזו?

עאידה תומא סלימאן: ויש רק דבר אחד מנחם, חבר הכנסת מזרחי.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אם לא נספיק להגיד את כל הסיבות, אפשר לשכנע במהירות, כי אפשר לראות את התוצאות כבר בעיניים.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו כבר מוכנה לחצות כל גבול וכל קו כדי להמשיך לשלוט, כדי להמשיך לשבת על הכיסאות האלה ולהוביל את המדיניות שהיא רוצה להוביל.

עאידה תומא סלימאן: ישבתי בלשכה שלי וצפיתי בראש הממשלה ובשרים שלו כל כך שמחים על הבעת האמון שהביע נשיא צ'כיה לפני פחות משעתיים, באולם הזה, בממשלה הזו ובמדיניות שלה.

עאידה תומא סלימאן: ואני שואלת את עצמי: האם הם לא עוצרים לרגע אחד לשאול את עצמם איך יכול להיות שאין לשר יריב לוין אפילו תשובה אחת רצינית על כל הטענות שהועלו מעל הדוכן הזה?

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאני לא מסכימה עם כולן, אבל לעמוד פה ולהתבדח ולהרגיש שהוא לא חייב אפילו לתת תשובה – על דבר כזה נופלות ממשלות, על הזלזול המוחלט באזרחים ובנבחרי ציבור שיושבים ומקשיבים.

עאידה תומא סלימאן: על זה ועל היוהרה הזו נופלות ממשלות.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא רק בשביל זה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית – נאמר: כישלונה של הממשלה, כאילו, בתהליך המדיני.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר להגיד "כישלונה", כי היא לא מנסה.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר להגיד שהממשלה הזאת נכשלה בקו של השגת סיום לכיבוש, באמת, והשגת הסכם מדיני, כי הממשלה הזו לא רוצה לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: היא רוצה לנתק את עזה ולהרחיק אותה מהשטחים, להמשיך לשלוט בשטחים, בדיוק כמו שנאמר בחוק הלאום, ובכל זאת לחשוב שככה מתנהגים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: – – בדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד רק דבר אחד: ראש ממשלה שהוכיח אתמול שהוא פתאום הבין שיש אלימות נגד נשים, שנזכר שיש – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – נשים שסובלות, והוא לא ידע שיש ועדה בממשלה שלו שאמורה לבצע תוכנית הגנה על נשים – על דבר כזה, במדינה דמוקרטית – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: – – במדינה שמכבדת את עצמה, ראש הממשלה היה הולך הביתה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

יואל רזבוזוב: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, לא רק חוק הגיוס עומד על הפרק, אלא עתידה של מדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: עתידה של מדינת ישראל תלוי בחוק הגיוס, כי כשכולם יתגייסו לצבא או לשירות האזרחי, יותר אזרחים ישתלבו בשוק העבודה, בחברה ובעם.

יואל רזבוזוב: יש סטטיסטיקה ברורה, שאומרת ש-88% מהחרדים שמתגייסים משתלבים לאחר מכן בשוק העבודה ולמעשה מקבלים את הזכות ואת היכולת לפרנס את עצמם ואת משפחתם בכבוד.

יואל רזבוזוב: האם זה ייתכן שאימא אחת לא תישן במשך שלוש שנים, ואימא אחרת תישן בשקט כי יש לילד שלה מפלגה שדואגת?

יואל רזבוזוב: אם נתניהו באמת היה מר ביטחון, הוא לא היה מעז להפוך חוק שצה"ל והרמטכ"ל חתומים עליו לקומבינה פוליטית עם החרדים רק בשביל לשמור על הכיסא שלו.

יואל רזבוזוב: אני קורא לראש הממשלה נתניהו לא להיכנע שוב לחרדים ולהגיד בבירור שאין עוד קומבינות ואין העברת כספים בתמורה לחוק הזה.

יואל רזבוזוב: מפלגת יש עתיד תמשיך להילחם לשוויון בנטל ולא תיכנע לסחטנות החרדית.

יואל רזבוזוב: זו הסיבה שתם עידן נתניהו, וזו הסיבה שיאיר לפיד צריך להיות ראש הממשלה הבא של מדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: כבוד היושבת-ראש, ממש משפט אחד לדוברי הרוסית שיושבים כאן: (אומר דברים בשפה הרוסית.

יואל רזבוזוב: )

אלי אלאלוף: ממתי מותר לדבר ברוסית?

יואל רזבוזוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אתה התכוונת אליי בדוברי הרוסית?

לאה פדידה: תגיד לי, מותר לדבר בשפה – – –

יואל רזבוזוב: משפט אחד.

אלי אלאלוף: אולי אני אדבר במרוקאית.

קריאה: רגע, רגע – – –

טלי פלוסקוב: לא, אתה יודע, היום יש פייסבוק.

טלי פלוסקוב: ויש עוד דרך להגיד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

קריאה: אפשר לדבר במרוקאית.

טלי פלוסקוב: כעיקרון, אף פעם לא מנענו מאנשים שנמצאים פה – גם אם זה ערבית, גם אם זה מרוקאית, הפעם זה רוסית – להגיד כמה מילים בשפה שהם חושבים שהיא חשובה להם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: סליחה שלא הבאתי אותך בחשבון, גם אתה מבין רוסית.

טלי פלוסקוב: אמרתי כאילו רק בשבילי – – –

רוברט אילטוב: רגע, אתם רוצים תרגום?

טלי פלוסקוב: מילולי.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, אני מקבל גם את הזמן של הקודמים שלא הגיעו?

טלי פלוסקוב: ממש לא.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, איפה השר?

רוברט אילטוב: עוד הפעם בפינה?

רוברט אילטוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: נפתלי בנט נמצא איתנו.

רוברט אילטוב: כן.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, הרטוריקה של השרים לא תעזור, לא ליציבות הקואליציה ולא להעברת החוקים.

רוברט אילטוב: והחוקים שהם מעבירים – אם הם לא יעברו, אז גם לא יעזרו להם.

רוברט אילטוב: אבל, אנחנו מדברים לא רק על רטוריקה, אנחנו רוצים לדבר על המעשים.

רוברט אילטוב: זה מה שנדרשת לעשות הממשלה הלאומית.

רוברט אילטוב: אני בדבריי הייתי רוצה לגעת בשני נושאים אקטואליים: האחד הוא ההשתלחות של שרת התרבות מירי רגב היום, שזה מאוד קשור לאי-יציבות הקואליציונית ולהשתוללות שלה בתקשורת, ולכניעה שלה לטרור.

רוברט אילטוב: השרה רגב במקום לתקוף את הקואליציה, שבעצם פגעה בקידום החקיקה שלה, החליטה לתקוף את ישראל ביתנו בצורה שהיא חריגה מאוד למפלגה שהיא בקואליציה, שלא מחויבת לקואליציה.

אלי אלאלוף: קח את זה כברכה – – –

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: ולא בצדק.

רוברט אילטוב: היא תקפה אותנו שלא בצדק, מכיוון שאנחנו אמרנו שבמידה שהקואליציה תרצה לקדם את החוקים שחשובים למדינת ישראל ולציבור הרחב, שאנחנו מקדמים אותם, אנחנו נשמח ברמה העניינית לתמוך בחוקים שקשורים לחוקים לאומיים, חוקים של נאמנות.

רוברט אילטוב: אנחנו נשמח מאוד לחזק את הממשלה בכל צעד כזה, אבל זה מהלך דו-סטרי.

רוברט אילטוב: גם לנו יש חוקים שקשורים לנאמנות, חוקים שקשורים להרתעה, חוקים שחשובים ללחימה בטרור, ואנחנו רואים, ואני חושב שבצדק, שהקואליציה, במידה שהיא רוצה את התמיכה שלנו, צריכה לתמוך גם בחוקים שהם באג'נדה של הממשלה.

רוברט אילטוב: אבל מה הסתבר בסופו של דבר?

רוברט אילטוב: שכל הסיפור שלה היה מסך עשן שבעצם הגן על כך שהם רצו לפלח את החוק של גדעון סער.

רוברט אילטוב: דווקא אתם עומדים בקואליציה כנגד החוק הזה, ואני מברך את מפלגת כולנו, שגם בחוק הקודם החליטה את ההחלטות שלה ברמה העניינית.

רוברט אילטוב: אני חושב שהגיע הזמן שגם תחליטו ללכת למערכת הבחירות.

רוברט אילטוב: עכשיו, בכמה שניות שנשארו לי הייתי רוצה לגעת גם בסוגיה שראש הממשלה אמר פה.

רוברט אילטוב: הוא תקף היום, בצדק, את מעצמות העולם באירופה שבזמנן קנו שקט ומכרו את צ'כוסלובקיה.

רוברט אילטוב: אבל אותו ראש ממשלה שלנו קונה שקט ב-15 מיליון דולר: השקט מחמאס, שברור גם מההצהרות שלהם לאחר מכן – הם אומרים בצורה הכי מפורשת מה הם מתכוונים לעשות למדינת ישראל ותושביה.

רוברט אילטוב: לכן, אני חושב שהשקט הזה, שנקנה ב-15 מיליון דולר ועוד שבוע-שבועיים צריכים להביא עוד 15, וככה עד 90 מיליון דולר – אני חושב שהשקט הזה הוא שקט שמשקר ואני קורא לממשלה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

רוברט אילטוב: – – להתעשת, ללכת לבחירות ולקבל את הצעת האי-אמון שלנו.

רוברט אילטוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על כל הצעת אי-אמון בנפרד.

קריאה: איזה הצבעה?

טלי פלוסקוב: הצבעה על האי-אמון, כן.

טלי פלוסקוב: מה מפתיע?

טלי פלוסקוב: רבותיי, כרגע אנחנו מצביעים על הצעת האי-אמון – כל מי שרוצה להצביע, שיהיה כאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע על הצעת האי-אמון של המחנה הציוני: ממשלה שלא ראויה לאמון הציבור.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 19 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 19 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: האי-אמון לא התקבל.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת: כישלונה של הממשלה בתחום החברתי, כלכלי ומדיני.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 22 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 22 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי האי-אמון לא התקבל.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת האי-אמון של יש עתיד: כישלון הממשלה בטיפול ביוקר המחיה, בשחיקת השכר במשק ובבלימת העלייה המתמדת של מדד המחירים לצרכן.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 27 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 27 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, אני קובעת כי האי-אמון לא התקבל.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת האי-אמון של ישראל ביתנו:

טלי פלוסקוב: פגיעה קשה בביטחונם של אזרחי ישראל בשל מדיניות כושלת של הממשלה והיעדר ההרתעה בדרום.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 22 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 22 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי האי-אמון לא התקבל.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת האי-אמון של סיעת מרצ: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 29 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: האי-אמון לא התקבל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אביגדור ליברמן: הוא התקבל.

טלי פלוסקוב: האי-האמון לא התקבל, כי אין לנו 61 קולות כדי שהאי-אמון יתקבל.

טלי פלוסקוב: אדוני, אתה ביקשת להירשם?

אביגדור ליברמן: לא.

טלי פלוסקוב: לא, הכול בסדר.

טלי פלוסקוב: אוקיי, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

ציפי לבני: רגע, ההגדרה, ההצבעה – – –

טלי פלוסקוב: שנייה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני לא שומעת מה שאת אומרת, גברתי.

ציפי לבני: אני רוצה לשאול.

טלי פלוסקוב: בבקשה, תשאלי את סגן מזכיר הכנסת.

ציפי לבני: בהצבעה היה רוב בעד האי-אמון.

ציפי לבני: על פי חוק, נדרש משהו לאירוע של הפלת ממשלה, אבל האי-אמון התקבל.

טלי פלוסקוב: רגע, אדוני.

טלי פלוסקוב: גברתי – לא, לא.

טלי פלוסקוב: זה לא על חשבון זמן המליאה, את רשאית להביע – – –

ציפי לבני: סליחה, אבל את אמרת לא נכון.

טלי פלוסקוב: אני אמרתי את מה שכתוב בתקנון – –

ציפי לבני: קונסטרוקטיבית היא לא עברה.

טלי פלוסקוב: – – רבותיי, ברגע ש-61 חברים לא משתתפים בהצבעה, האי-אמון לא התקבל.

טלי פלוסקוב: נקודה.

קריאה: בשביל מה יש מזכיר – – –

ציפי לבני: היא לא עברה קונסטרוקטיבית, סליחה.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: רבותיי, יש מזכירות הכנסת – תפנו לשם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת דין וחשבון מס' 24, חלק ב', על חריגות שכר לכאורה בגופים הציבוריים בשנת 2016 ופעילות יחידת האכיפה ויחידת החקירות בשנת 2017.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: [מס' מ/1112; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' ט"ז, ישיבה 204, עמ' 20545; נספחות.

נאזם בדר: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לחוקים.

טלי פלוסקוב: כעת נגיע להצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 7), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גפני, נא להציג את החוק.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר החינוך, חברי הכנסת, הבניין הזה הוא בניין משונה ממש, למה?

משה גפני: אני צריך להגיש הצעת חוק, שכמובן עברה בוועדה פה אחד; האופוזיציה ניהלה מאבק שהיה צריך לשנות את החוק – אני תכף אפרט – מכפי שהממשלה הגישה אותו.

משה גפני: ואנחנו, הוועדה כולה מביאה עכשיו הצעת חוק, והצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מצוינת.

משה גפני: היא נעשתה על ידי חברי הוועדה, אופוזיציה וקואליציה, ועכשיו צריך לגייס רוב כדי להעביר את זה.

משה גפני: אבל יש לזה גם היגיון, לא כל כך מובן, אבל בסדר.

עודד פורר: – – –

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 7), התשע"ט–2018.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית – יש רעש כזה.

טלי פלוסקוב: אתה צודק, אדוני.

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שאנחנו מתקרבים להצבעות על החוקים, ובכל זאת.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת של סיעת המחנה הציוני, יוסי יונה והחבורה של הנשים היקרות, אנחנו מבקשים שקט.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

משה גפני: בעקבות המשבר הפיננסי העולמי בשנת 2008 התברר שכדי להבטיח יציבות פיננסית מערכתית לא די בהבטחת יציבותו של מוסד פיננסי מסוים בפני עצמו.

משה גפני: הובן שנדרשת ראייה כוללת ומשולבת של כלל המערכת הפיננסית.

משה גפני: כדי לזהות סיכונים המתפתחים במערכת הפיננסית על פני זמן והשלכות רוחביות, וכדי להגיב עליהם מבעוד מועד, החל משנת 2012 ממליצה קרן המטבע הבין-לאומית לישראל ליצור תיאום, חילופי מידע ושיתוף פעולה בין רשויות הפיקוח הפיננסיות ובינן לבין בנק ישראל ומשרד האוצר.

משה גפני: בהצעה המונחת בפניכם מוצע להקים את הוועדה ליציבות פיננסית, שמטרתה לתמוך ביציבות המערכת הפיננסית ובפעילות הסדירה באמצעות תיאום בין רשויות הפיקוח הפיננסיות.

משה גפני: חברי הוועדה ליציבות פיננסית יהיו הרגולטורים ברשויות הפיקוח הפיננסיות.

משה גפני: יחד עם זאת, ועדת הכספים החליטה שכיוון שיש זהות בין הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון לבין המפקח על נותני שירותים פיננסיים, יקטן מספר חברי הוועדה בשניים – ראינו במהלך הדיון בוועדה: המפקח על נותני השירותים הפיננסיים ועובד בנק ישראל – כאשר הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון ישקול ויציג בוועדה גם את עמדתו בתפקידו כמפקח על נותני שירותים פיננסיים.

משה גפני: ולכן הקטנו את מספר החברים בשניים, מכיוון שיש אחד שכאילו נושא בתפקיד כפול.

משה גפני: בנוסף, יהיו חברים בוועדה המשנה לנגיד בנק ישראל, מנכ"ל משרד האוצר והחשב הכללי במשרד האוצר, וכן נגיד בנק ישראל, שיעמוד בראש הוועדה.

משה גפני: תפקידי הוועדה לפי הצעת החוק גם לקדם תיאום ושיתוף פעולה בין רשויות הפיקוח הפיננסיות ובינן לבין בנק ישראל ומשרד האוצר; להתריע על סיכון מערכתי ממשי ולהמליץ על נקיטת אמצעים למניעה או להפחתת אותו סיכון, וכן לעקוב אחר הפעולות שננקטו ביישום ההמלצות כאמור.

משה גפני: לוועדה ליציבות פיננסית אין יכולת כפייה על רשות פיקוח פיננסית אולם היא יכולה להמליץ לרשות פיקוח, שלה נשלחת התראה, על האמצעים הדרושים למניעה או להפחתה של הסיכון.

משה גפני: ואם ההמלצה היא קידום חקיקה, תופנה ההמלצה גם לשר שהחיקוק הוא בתחום אחריותו.

משה גפני: הוועדה, ברוב של 80% מהמשתתפים בה, רשאית להחליט לפרסם לציבור התרעה או המלצה שניתנה לרשות פיקוח פיננסית, וכן את עמדת רשות הפיקוח הפיננסית להחלטה זו, ובלבד שלא ייכלל בפרסום לציבור מידע פרטני שיש בו כדי לזהות את פעילותו של גוף פיננסי או לקוח שאינם תאגיד.

משה גפני: כמו כן, הוועדה ליציבות פיננסית מוסמכת לדווח לראש הממשלה ולשר האוצר על סיכון מערכתי ממשי שהטיפול בו כרוך בשימוש בכספי הציבור.

משה גפני: בנושא זה ביקשה הוועדה, ביוזמתו של חבר הכנסת מיקי לוי, ליידע אותה – כיוון שמדובר במצב חריג ביותר שהוועדה תידרש לו בהמשך, וראוי שתדע על מצב פיננסי כה קשה וחריג מבעוד מועד.

משה גפני: גם לכך התנגדו נציגי הממשלה בוועדה, וחבר הכנסת מיקי לוי הסכים להתפשר שאם סבר שר האוצר שהדבר נחוץ בנסיבות העניין, רשאי הוא לעדכן את יושב-ראש ועדת הכספים בפרטי הדיווח וכן להודיע ליושב-ראש הוועדה ליציבות פיננסית כי מסר עדכון כאמור.

משה גפני: כיוון שהמידע שנמסר במסגרת הוועדה הוא מידע בעל אופי רגיש, נקבע סעיף חובת סודיות והגבלת שימוש במידע.

משה גפני: עם זאת, הוועדה ליציבות פיננסית רשאית להחליט לפרסם לציבור סיכום של דיון מסוים, כולו או חלקו, ובלבד שמצאה שאין בפרסום כדי לפגוע ביכולתה או ביכולת של רשות פיקוח פיננסית לבצע את תפקידה.

משה גפני: להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, היא אושרה בוועדה פה אחד.

משה גפני: ואני מבקש – לא הבנתי, למה מדברים?

משה גפני: מישהו צריך להגיד שם משהו.

חיים כץ: פרלמנט.

משה גפני: זה הפרלמנט, כן.

חיים כץ: parler.

משה גפני: נכון, נכון.

משה גפני: נו, מה המצב?

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: למה מדברים?

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: מבקשים שתנמק.

קריאה: – – –

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם לגבי החוק.

משה גפני: החוק הזה התנהל חודשים ארוכים, והיה כל הזמן ויכוח בין נגידת בנק ישראל לבין מנכ"ל משרד האוצר לבין משרד המשפטים, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: האמת היא שאנחנו, חברי הוועדה, לא צחקנו בקול משום נימוס אבל צחקנו בתוכנו על מה התנהל ויכוח חודשים ארוכים.

משה גפני: החוק הוא חוק מצוין, הוא חוק שמתאים לעידן שאנחנו מצויים בו, כאשר מדובר על יציבות פיננסית.

משה גפני: היה ויכוח: כאשר יש מצב שהולכים להשתמש בכספי הציבור בגלל המשבר הפיננסי צריך ליידע גם את ראש הממשלה, גם את שר האוצר, ואם שר האוצר סבור שצריך ליידע את יושב-ראש ועדת הכספים, גם את זה צריך לעשות, וזה תלוי בו.

משה גפני: לכאורה לא הייתה צריכה להיות שום בעיה.

משה גפני: הגיע המשנה ליועץ המשפטי לממשלה והתחיל להתווכח, ומתנגדים.

משה גפני: אנחנו צחקנו בשקט.

משה גפני: למה לא בקול?

משה גפני: משום נימוס.

משה גפני: האמת היא – דודי.

דוד אמסלם: – – – תמשיך.

דוד אמסלם: יישארו עד הבוקר.

משה גפני: ודאי.

משה גפני: עד הבוקר?

משה גפני: אני עד הבוקר.

דוד אמסלם: תמשיך לדבר עד שכולם יגיעו לכאן.

משה גפני: והנושא הזה הוא היה נושא שהוויכוח בו היה מיותר לחלוטין.

משה גפני: אין צורך להצביע בחוק הזה נגד, אבל מכיוון שזו המציאות שאנחנו חיים בה היום – טוב, בסדר, אז צריך לחכות עד שיהיה רוב להעביר את החוק הזה, שהוא חוק מאוד חשוב.

לאה פדידה: בינתיים תספר לנו, לפחות נקשיב למשהו.

משה גפני: אז אני, חברי הכנסת, אז אני אגיד, היות שמתקרב חנוכה – – –

עמיר פרץ: פרשת השבוע.

משה גפני: כן, בסדר.

קריאה: אתה תהיה בשקט, עד שיהיה שקט פה.

קריאה: עד שלא יהיה שקט, אתה לא יכול להתרכז בדיבור.

משה גפני: היות, גבירותיי ורבותיי – – –

עמיר פרץ: הרב גפני, הייתה פרשת וישלח.

משה גפני: כן.

עמיר פרץ: שלח את דבריך.

עמיר פרץ: בשבוע הבא וישב.

משה גפני: אפשר דבר תורה.

עמיר פרץ: לך, שב במקום.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, היות שבשבוע הבא חנוכה, אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה הזאת.

משה גפני: בסדר, אז אני רוצה להגיד לחברי הכנסת שאנחנו בחנוכה מתפללים על הניסים ועל הנפלאות שעשית לאבותינו בימים ההם בזמן הזה.

משה גפני: אני יכול לדעת מה המצב שם עם הניסים אצלכם?

משה גפני: אנחנו אומרים שאנחנו מודים לקדוש ברוך הוא שהוא מסר גיבורים ביד חלשים, ורבים ביד מעטים, נס גדול.

משה גפני: ישראל הלכה למלחמה וניצחה במלחמה שהם היו גיבורים בה ואנחנו היינו חלשים וניצחנו.

משה גפני: אז זה בסדר.

משה גפני: רבים ביד מעטים זה כשיש צבא שיש לו הרבה חיילים מול צבא שיש לו – – –

מיקי רוזנטל: גפני, אנחנו מצביעים בעד.

עיסאווי פריג': מצביעים בעד, גפני.

משה גפני: מצביעים בעד?

עיסאווי פריג': כן, מצביעים בעד.

איתן כבל: גפני, זאת לא הבטחה של ליצמן, אתה יכול לרדת.

עיסאווי פריג': גפני, בעד.

מיקי רוזנטל: זו הבטחה שלנו.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך, אנחנו בעד, לי אתה לא מאמין?

איילת נחמיאס ורבין: לא, גפני – – –

מיקי רוזנטל: אם אני אומר לך אתה יכול להפסיק עכשיו לנאום.

עיסאווי פריג': גפני, מצביעים בעד, בעד.

משה גפני: בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: גפני, ספרתי, יש לכם בדיוק 61.

משה גפני: דודי.

דוד אמסלם: תמשיך לדבר עד שאני אגיד לך.

קריאות: – – –

משה גפני: הם מצביעים בעד.

עיסאווי פריג': מצביעים בעד.

משה גפני: אז אני רק אסיים את דבר התורה.

נחמן שי: תן פרשת השבוע.

משה גפני: בסדר, אני מדבר על חנוכה.

משה גפני: ואז נשאלת השאלה, אם מסרת גיבורים ביד חלשים – –

קריאה: הם בעד.

משה גפני: – – זה נס גדול; אם מסרת רבים ביד מעטים זה נס גדול.

משה גפני: הולכים למלחמה רבים שהם יותר מאשר האחרים, והצבא השני הם מעטים, ובכל אופן המעטים ניצחו, זה נס גדול.

משה גפני: אבל אני שואל אתכם שאלה: מה הנס בחנוכה שמסרת טמאים ביד טהורים?

משה גפני: מה הנס בזה?

נחמן שי: הם המעטים.

משה גפני: לא.

משה גפני: אותו צבא, אותו גודל, אותם כלים יש לכולם, כולם אותו דבר, רק אלה טמאים ואלה טהורים, והטמאים הפסידו.

משה גפני: אז מה הנס בזה?

משה גפני: אבל היה להם צבא, היו להם טנקים, היה להם הכול.

משה גפני: מה הנס בזה שמסרת טמאים ביד טהורים?

מיכל רוזין: תמשיך לדבר – נצביע נגד.

מיכל רוזין: נו.

משה גפני: מה?

מיכל רוזין: תמשיך – נצביע נגד.

משה גפני: הוא אומר לי, מה את רוצה שאני אעשה?

משה גפני: מה את רוצה שאני אעשה?

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: איך זה אצלכם במרצ?

מיכל רוזין: ככה זה.

משה גפני: כשהיושב-ראש אומר להמשיך לדבר, מה אתם עושים?

לאה פדידה: מדברים.

לאה פדידה: אנחנו מדברים.

מיקי רוזנטל: מקימים ועדה.

משה גפני: דודי, דודי, הם כועסים עליי.

מיקי רוזנטל: לא כועסים.

דוד אמסלם: תמשיך לדבר.

מיקי רוזנטל: לא כועסים.

מיקי רוזנטל: למה כועסים?

מיקי רוזנטל: אנחנו מציעים בידידות.

לאה פדידה: תראה לקהל בבית – – –

דוד אמסלם: אני מחכה לראות את כולם בכיסאות, ואז אני מוריד אותו.

דוד אמסלם: תדבר איתו אחר כך.

דוד אמסלם: ברגע שאתה עומד עוד 40 מתחילים להסתובב, אתה לא מבין מה קורה פה?

דוד אמסלם: זאב, מה העניינים?

משה גפני: בעד.

לאה פדידה: – – – אני יכולה להחליף אותו?

משה גפני: ואז נשאלת השאלה – – –

מיכל רוזין: גפני, אתה יכול לתת אמון באופוזיציה.

משה גפני: ואז נשאלת השאלה – – –

מיכל רוזין: למה לא מצביעים?

מיכל רוזין: זו השאלה.

משה גפני: ואז נשאלת השאלה – – –

נחמן שי: אין צורך, אין צורך, תשמור את זה להצעה הבאה, את השאלה.

מיכל רוזין: השאלה היא איפה ראש הממשלה.

משה גפני: אז אני מבקש – את דבר התורה נמשיך באחד הנאומים הבאים.

משה גפני: תזכרו שנשארתי עם שאלה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, על החוק של הוועדה ליציבות פיננסית, אני מבקש מכל חברי הכנסת: זה חוק כלכלי מהמדרגה הראשונה.

משה גפני: הוא קיים במדינות רבות בעולם – אני מפסיק – ואני מבקש לתמוך בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: תודה רבה לכם על ההקשבה.

משה גפני: אני מבקש את התמיכה של המליאה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כאמור, לא הוגשו הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לשבת.

טלי פלוסקוב: אדוני ראש הממשלה, חבר הכנסת בני בגין, תודה.

טלי פלוסקוב: כעת, אנחנו נצביע על הצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 7), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–13 – 112 נגד – 3 נמנעים –אין סעיפים 1–13 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 112 חברי כנסת בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 7), התשע"ט–2018, עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 111 נגד – 2 נמנעים – אין חוק בנק ישראל (תיקון מס' 7), התשע"ט–2018, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 111 חברי כנסת, שני מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 7), התשע"ט–2018, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני מתכבדת להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן להצהרת אמונים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת אלי בן-דהן.

קריאה: מזל טוב, אלי, מזל טוב.

יואל חסון: לדעתי שברת שיא במספר ההשבעות בקדנציה אחת.

יואל חסון: לא היה כדבר הזה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לקרוא את הנוסח, ואחר כך לחתום, כמובן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, קצת כבוד לסגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אני, אליהו מיכאל בן-דהן, בן שלמה ורוזין זכרם לברכה, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן שר ולקיים את החלטות הכנסת.

טלי פלוסקוב: בהצלחה, כמובן.

אלי בן-דהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, ללא הצבעה אני מבינה, נכון?

טלי פלוסקוב: ללא הצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, ומייד לאחר מכן אנחנו נמשיך בחקיקה בקריאה שנייה ושלישית.

): חבריי חברי הכנסת, גברתי היושבת בראש, אני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הבאות: בוועדת החוקה, חוק ומשפט – במקום חבר הכנסת פורר תכהן חברת הכנסת אוסנת מארק; בוועדת הכלכלה – במקום חבר הכנסת דוד ביטן תכהן חברת הכנסת אוסנת מארק; בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת העבודה, הרווחה והבריאות לפי סעיפים 10(א) ו-67ו(א) לחוק שירות הקבע בצה"ל (גמלאות) – מטעם ועדת החוץ והביטחון במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב יכהן חבר הכנסת אביגדור ליברמן; נראה לי שהקראתי את זה, אבל אני אקריא את זה עוד פעם:

): בוועדה המשותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת החוץ והביטחון לפי חוק שירות-לאומי אזרחי, התשע"ד–2014 – מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, במקום חברת הכנסת לשעבר מלינובסקי תכהן חברת הכנסת לנדבר.

): ועדת הכנסת קבעה כי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מדיניות חיסונים לאומית ומתן תמריצים להתחסנות), התשע"ט–2018, של חברי הכנסת יואל חסון ושולי מועלם-רפאלי, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): הכנסת החליטה, בישיבתה ביום ו' בכסלו התשע"ט, 14 בנובמבר 2018, להעביר את ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת דן סידה בנושא פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): ועדת הכנסת המליצה לשנות את החלטתה של הכנסת ולהעביר את ההצעה לסדר-היום מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדת הכלכלה.

): על העניין הזה נדרשת הצבעה של המליאה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז זו כן הצבעה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם זה ככה, אנחנו נצביע על החלטת ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד הצעת ועדת הכנסת – 98 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מדיניות חיסונים לאומית ומתן תמריצים להתחסנות), התשע"ט–2018, מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 98 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההחלטה של ועדת הכנסת אושרה.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/1159; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' ג', ישיבה 270, עמ' 24065; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרת הטיפול בחופי הכינרת (תיקון מס' 3), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הסדרת הטיפול בחופי הכינרת (תיקון מס' 3), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה ושלישית – בדקה אני מסיים ונצביע על זה.

יואב קיש: חוק הסדרת הטיפול בחופי הכינרת נחקק ב-2008 ומרכז את הסמכויות לניהול הפעילות בחופי הכינרת בידי איגוד ערים כינרת שהוקם מכוח החוק.

יואב קיש: על מנת להבטיח אחידות בין שיעורי הקנסות שיחולו בשל עבירות על חוקי עזר שיתקין האיגוד לבין הקנסות המוטלים בשל עבירות על חוקי עזר של עיריות ומועצות מקומיות, מוצע בהצעת חוק זו, שיזמה הממשלה, כי העובר על הוראות חוק עזר, דינו קנס בשיעור הקבוע בסעיף 254 לפקודת העיריות, ובעבירה נמשכת – קנס נוסף בשיעור הקבוע באותו סעיף.

יואב קיש: במהלך הדיונים גם הוספנו שאיגוד ערים כינרת יוכל להתקין חוקי עזר שעניינם מניעת מפגעים, בעיקר מניעת רעש, בתחום האיגוד.

יואב קיש: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ולכן אבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

יואב קיש: דודי, אני יכול לרדת?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הסדרת הטיפול בחופי הכינרת (תיקון מס' 3), התשע"ט–2018.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–3 –107 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

חמד עמאר: בעד – 107, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 106 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסדרת הטיפול בחופי הכינרת (תיקון מס' 3), התשע"ט–2018, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 106, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: [מס' מ/1219 ופ/5003/20; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' כ"ח, ישיבה 343, עמ' 29207, חוב' כ"ב, ישיבה 327, עמ' 28369; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 4), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

חמד עמאר: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, השרים, חבריי חברי הכנסת, דקה וחצי ואחר כך נצביע.

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת טלב אבו עראר ועוד חברי כנסת עם הצעת חוק ממשלתית, שאומרת: כיום בהליך בוררות, אם זה ביוזמת הצדדים, הסמכות לדון היא בבית המשפט המחוזי, ואם הבוררות היא ביוזמת בית המשפט, זה הולך לפי בית המשפט שהעביר את העניין לבוררות.

ניסן סלומינסקי: זה יוצר מערכת מאוד משונה, וגם בוררות ששייכת – גם מבחינת העלויות וגם מבחינת העניין – לבית משפט שלום יכולה לעבור לבית משפט מחוזי, אם זה ביוזמת הצדדים.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזו באה ואומרת: לעשות סדר.

ניסן סלומינסקי: כל מה ששייך, מבחינת העניין והסכום, לבית משפט שלום – הבוררות תחזור לבית משפט שלום; מה ששייך לבית משפט מחוזי ילך לבית משפט מחוזי.

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות, אין כלום, אני מבקש מחבריי להצביע בעד.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אחכה עד שתגיע.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–3 – 106 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

חמד עמאר: בעד – 106.

חמד עמאר: אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 98 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבוררות (תיקון מס' 4), התשע"ט–2018, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 98, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: אתה רוצה לברך?

חמד עמאר: בבקשה, ניתן לו לברך.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדי ראש הממשלה, מכובדיי השרים והשרות, חברי הכנסת, אני מודה לכל אחד ואחד על תמיכתכם בחוק טוב זה, הן ליהודים והן לערבים.

טלב אבו עראר: אצלי אין איפה ואיפה, ואני אשמח מאוד, מכובדי ראש הממשלה, להתנדב; החוק הזה הוא חוק הבוררות, אני מוכן להתנדב להיות בורר לממשלה.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

טלב אבו עראר: [מס' כ/809; דברי הכנסת, חוב' ב', ישיבה 367, עמ' 31347; נספחות.

טלב אבו עראר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 62), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חמד עמאר: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי בשם יושב-ראש הוועדה.

חמד עמאר: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי השרים וחברי הכנסת, אני מתכבדת להביא בפניכם, בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, את הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 62) – זכאות לתגמולים ולקצבה.

שולי מועלם-רפאלי: הצעה זו היא הצעת חוק פרטית שיזמתי יחד עם חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, אמיר אוחנה, נורית קורן, מירב בן ארי, מרדכי יוגב ויהודה גליק, ואני מבקשת להודות מקרב לב ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף על הטיפול האינטנסיבי בהצעת החוק הזאת עד לסיום.

שולי מועלם-רפאלי: הכול התחיל לפני שלוש שנים, ביום חמישי בערב, ח' בכסלו, ב-19 בנובמבר 2015.

שולי מועלם-רפאלי: בפיגוע בצומת גוש עציון נרצח יעקב דון, מחנך דגול, איש משפחה אהוב ובעל חסד גדול.

שולי מועלם-רפאלי: יעקב היה בדרכו ללמוד תורה יחד עם בניו אביעד ומאור בישיבת ההסדר במעלה אדומים, כמדי שבוע.

שולי מועלם-רפאלי: יעקב היה מחנך שנים רבות, והפנסיה שהייתה אמורה להיות לו בשעה שיפרוש משירות המדינה כמורה וכמחנך הייתה פנסיה תקציבית.

שולי מועלם-רפאלי: להפתעתנו ראינו שיש פער ואפליה, בקרב נרצחים בפיגועי טרור שהם עובדי מדינה, בין מי שזכאים לפנסיה תקציבית ולפנסיה צוברת.

שולי מועלם-רפאלי: כאשר עובד מדינה שנמצא במסלול של פנסיה תקציבית נפטר, נהרג בפיגוע איבה, משפחתו זכאית לפנסיה התקציבית ולתגמולי איבה מכוח חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, אך בהתאם למצב ששורר כיום, המשפחה נאלצה לבחור בין הזכאויות השונות.

שולי מועלם-רפאלי: אם בני המשפחה בוחרים לקבל פנסיה תקציבית, הם יהיו רשאים לקבל, נוסף על הפנסיה התקציבית, רק רבע מתגמולי האיבה, ואת כל ההטבות הנלוות לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה.

שולי מועלם-רפאלי: אם בני המשפחה יבחרו לקבל תגמולים לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, הם לא יהיו זכאים כלל לפנסיה התקציבית של הנרצח.

שולי מועלם-רפאלי: בהצעת החוק שאנו מביאים כאן

שולי מועלם-רפאלי: לקריאה שנייה ושלישית מוצע לקבוע שלגבי עובד שנפטר בזמן שירותו ששאיריו זכאים – מחמת פטירתו, רציחתו – לתגמולים לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה וגם לקצבה לפי חוק שירות המדינה, פנסיה תקציבית, השאירים יהיו זכאים למלוא תגמולי האיבה וההטבות; כמו כן, הם יהיו זכאים לפנסיה התקציבית, שממנה תנוכה מחצית מסכום התגמולים או מחצית מסכום הקצבה, לפי הנמוך מבין שניהם.

שולי מועלם-רפאלי: אולם, ככל שסך כל הקצבאות המגיעות לבן הזוג וליתומים בצירוף התגמולים המגיעים להם לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה יעלה על המשכורת הקובעת המשוקללת של העובד שנפטר, שנרצח, ינוכה הסכום העודף מקצבה שתשולם להם לפי החוק.

שולי מועלם-רפאלי: כלומר בכל מקרה השאירים יהיו זכאים למלוא התגמולים וההטבות לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, והניכוי ייעשה מהקצבה לפי החוק בלבד, עד גובה המשכורת.

שולי מועלם-רפאלי: ההסדר המוצע דומה להסדר הקבוע לגבי אלמנות צה"ל ובני משפחות חללי צה"ל, הזכאים הן לתגמולים לפי חוק משפחות חיילים שנספו במערכה והן לפנסיה תקציבית לפי חוק שירות הקבע בצבא ההגנה לישראל.

שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל קיבלה החלטה, חברים וחברות, שמי שמוסר את נפשו על קיומה או תקומתה של מדינת ישראל – אנחנו לא יוצרים אפליה: חללי צה"ל ונפגעי פעולות איבה זכאים לאותם תגמולים ולאותן זכאויות.

שולי מועלם-רפאלי: הסדר דומה אנו מציעים להחיל לעניין עובדים בשירותי הביטחון, שוטרים וסוהרים, וכן לעניין חיילים בשירות קבע שנהרגים בפיגועי איבה.

שולי מועלם-רפאלי: מוצע לקבוע כי התיקון המוצע יחול גם לגבי שאירים של חייל או של עובד שנפטר לפני יום תחילתו של החוק.

שולי מועלם-רפאלי: אנו מתקנים פה עוול ומחזירים את הזכויות לכל המשפחות של אנשים ששירתו בשירות המדינה וזכאים לפנסיה תקציבית.

שולי מועלם-רפאלי: הוראות תיקון חוק זה לא יחולו עליהם אלא אם כן הם בוחרים בכך.

שולי מועלם-רפאלי: אולם הזכאות לתשלומים בחוק זה תהיה בעד התקופה שתתחיל מעכשיו וקדימה.

שולי מועלם-רפאלי: לצערי הרב, לא הצלחנו לתקן את העוול רטרואקטיבית ולהחזיר למשפחות נפגעי פעולות האיבה את מה שהגיע להן קודם, ולא הצלחנו לבטל את המחסום – לצערי, שוב אני אומרת – של המשכורת הקובעת.

שולי מועלם-רפאלי: להצעת החוק הזו לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקשת מכולכם לתמוך בה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

שולי מועלם-רפאלי: אני שוב רוצה להודות לחברי יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף, לשר הרווחה, שתחת כנפיו חוסות משפחות נפגעי האיבה, לשר האוצר, לשר הביטחון, ולקוות, בעזרת השם, שלא יהיו יותר לא חללי צה"ל ולא חללי פעולות איבה; בעזרת השם, ישרור שלום במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 62), התשע"ט–2018, הצבעה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–5 – 95 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

חמד עמאר: בעד – 95, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: נא להצביע – קריאה שלישית.

חמד עמאר: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 97 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 62), התשע"ט–2018, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 97.

חמד עמאר: אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1269); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 209) (תשלום גמלת סיעוד לידי הזכאי – ביטול התנאי לעניין מגורים עם בן משפחה מטפל), התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק שר העבודה הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כיום בישראל כ-167,000 איש ואישה זכאים לגמלת סיעוד.

חיים כץ: במרבית המקרים הגמלה ניתנת על ידי שירותים בעין, הכוללים טיפול סיעודי בבית, טיפול במרכזי יום, אספקת מוצרי ספיגה ועוד.

חיים כץ: עיקר ההוצאה, כ-94% מסך ההוצאה, מופנה לשעות הטיפול הסיעודי בבית הזכאי.

חיים כץ: סעיף 225 לחוק קובע את הכלל שלפיו גמלת הסיעוד תשולם לידי מי שנותן את שירותי הסיעוד כפי שקבעה ועדה מקומית מקצועית, ולא לידי הזכאי.

חיים כץ: עם זאת, החוק הכיר בכך כי ייתכנו מצבים שאינם תלויים בהתנהלותו של המבוטח ושבהם לא ניתן יהיה לספק לזכאי שירותי סיעוד באמצעות טיפול סיעודי בביתו, בעיקר בשל מחסור במטפלות באזור מגוריו.

חיים כץ: במקרים אלה נקבע כי גמלת הסיעוד תשולם ישירות לזכאי, ובתנאי שהוועדה המקומית המקצועית קבעה שהוא גר עם בן משפחה המטפל בו ושאין שירותי סיעוד זמינים שניתן לספק לו או שלא סופקו לו שירותי סיעוד תוך 60 ימים מהיום שבו נוצרה זכאות לגמלת הסיעוד.

חיים כץ: הניסיון שצבר המוסד לביטוח לאומי ביישום הוראות הסעיף מלמד כי התנאי הנוגע למגורים עם קרוב משפחה אשר מטפל במבוטח, תנאי אשר פעמים רבות איננו תלוי במבוטח, עלול להוביל למצבים שבהם נשללת זכאותו של המבוטח לתשלום הגמלה אף שהוא זקוק לסיוע בפעולות היום-יום.

חיים כץ: משכך, מוצע לבטל תנאי זה ולאפשר תשלום גמלת סיעוד ישירות לזכאי אם אין שירותי סיעוד זמינים שניתן לספק לו או שלא סופקו לו שירותי סיעוד בתקופה שנקבעה – באופן בלתי תלוי בקיומו של בן משפחה אשר מתגורר עם המבוטח ומטפל בו.

חיים כץ: כמו כן, מוצע לקצר את התקופה הקבועה בסעיף, כך שהמבוטח יהיה זכאי לתשלום גמלת סיעוד ישירות אליו אם לא סופקו לו שירותי סיעוד במשך 30 ימים מיום שנוצרה הזכאות לגמלה, ולא תוך 60 ימים, כקבוע כיום – המטרה שלי היא להקל על הזכאים לגמלה.

חיים כץ: זהו צעד נוסף להקל במימוש זכויות בביטוח הלאומי.

חיים כץ: התיקון יעזור רבות לתושבי הפריפריה, אזור שבו קשה לאייש משרות בסיעוד.

חיים כץ: אשר על כן, מוצע לתמוך בהצעת החוק ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לקידומה – אם זה יעבור – לקריאה השנייה והשלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: רבותיי השרים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני חושב שהתיקון המוצע כאן על ידי הממשלה הוא תיקון טוב, הוא תיקון שבהחלט יש לברך עליו, אבל בהסתייגות קלה.

איציק שמולי: יש בשנים האחרונות מגמה הולכת וגוברת להגדיל את יכולת הבחירה של המבוטחים ולאפשר להם לקחת את השירות, את הזכאות, גם בגמלה, גם בכסף, ולא רק בשירותים.

איציק שמולי: אני חושב שזכות הבחירה היא חשובה, רק שהממשלה, גם זו, גם זו שתבוא אחריה, חייבות לתת את דעתן למידת הפיקוח שאנחנו מחילים במסגרת החקיקה בהקשר של אנשים שלוקחים את הגמלה בכסף.

איציק שמולי: העובדה שמדינת ישראל מאפשרת היום קבלה של כסף בכל רמות הסיעוד – זה תיקון שעשינו בהליך החקיקה האחרון בוועדת העבודה והרווחה בראשותו של יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף – אני חושב שככל שהכנסת מרחיבה את האפשרות ואת הזמינות לקבלת הגמלה בכסף, כך היא חייבת לתת את דעתה למידת הפיקוח שאנחנו כמדינה מחילים בכל הקשור לגמלאים, לאנשים סיעודיים, שמקבלים את הגמלה בכסף:

איציק שמולי: אנחנו חייבים לדעת שבסוף הם גם מקבלים את הטיפול הרפואי ואת הטיפול הסיעודי.

איציק שמולי: לפחות מדיווחים שאנחנו מקבלים בשבועות האחרונים, יש גם מקרים – אני מודה שהם לא רבים, לשמחתי – שבכל מיני אזורים בארץ יש מצב שבו בני המשפחה עושים שימוש לא נכון ושימוש לא אתי בגמלת הסיעוד שאמורה לשמש לשם טיפול במבוטח, במטופל הסיעודי, וזה הולך לצרכים אחרים של המשפחה.

איציק שמולי: זה דבר חמור מאוד, שכמובן אסור לאפשר לו לקרות.

איציק שמולי: וגם כאשר אנחנו עומדים כאן ומברכים על התיקון המינורי הזה, בסוף צריך לזכור שהסיעוד היה הבטחת הדגל של הממשלה הזאת, של משרד הבריאות; וביחס לזה מה שנעשה כמובן לא מספק.

איציק שמולי: צריך לברך את הממשלה על תוספת שעות הסיעוד ברמות העליונות, בהחלט.

איציק שמולי: אבל המצב היה ונותר כזה שהיום בן אדם סיעודי שאין מאחוריו משפחה עם כיסים עמוקים לא יכול להשאיר את הראש מעל המים ולהישאר בביתו ובקהילתו.

איציק שמולי: הבעיה הזו הייתה ונותרה, וגם הבעיה של מחסור חמור מאוד בכוח אדם סיעודי, כוח אדם מיומן, שיכול לטפל בקשישים הסיעודיים גם בביתם וגם במוסדות האשפוז הסיעודי.

איציק שמולי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת סאלח סעד – איננו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; חברת הכנסת עליזה לביא – איננה; חבר הכנסת אלעזר שטרן – איננו.

חמד עמאר: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני עליתי כדי לגנות ולהוקיע ולהביע את הזעזוע העמוק מהפשע הנורא שהתרחש בכפר אל-ג'יש בצפון.

מסעוד גנאים: הקורבן היא בחורה, ילדה, תלמידה תמימה בשם יארא איוב, בת 16.

מסעוד גנאים: התלמידה יצאה מביתה כדי להשתתף ביום הולדת לאחת מחברותיה ולא חזרה.

מסעוד גנאים: מאז שלושה ימים הם מחפשים אותה.

מסעוד גנאים: לצערנו הרב, המשטרה מצאה אותה היום, גופה, היא נרצחה.

מסעוד גנאים: את הפשע המזעזע, המפחיד הזה, אחד מהתושבים שם ביצע.

מסעוד גנאים: החדשות משם מזעזעות, מה הוא עשה.

מסעוד גנאים: ופה אני רוצה לחדש את דרישתנו למגר את הפשע בחברה הערבית ולהעניש את הפושעים שמבצעים פשעים נוראיים ומזעזעים כמו הרצח של יארא איוב, זיכרונה לברכה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

חמד עמאר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, מיום רביעי שעבר, כאשר הכנסת הזו הצביעה על הצעות שהיו להקמת ועדת חקירה בעניין רצח נשים וכשלים בטיפול בנושא, וכל הקואליציה התגייסה כדי להוריד את ההצעה הזאת, לצערי הרב התבשרנו בשורות מרות על עוד שתי רציחות של שתי נשים מאז.

עאידה תומא סלימאן: שתי נשים נרצחו, האישה מנאל אל-פזראת בנגב וגם המקרה של היום, הצעירה שנרצחה.

עאידה תומא סלימאן: כואב לי הלב, כואב לי הלב.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שוועדת חקירה לא הייתה עוצרת את הרצח הזה, אבל לפחות הכנסת הזאת הייתה יכולה לשדר מסר מאוד ברור לנשים במדינת ישראל שכן אכפת לנו, כולנו, מביטחונן האישי.

עאידה תומא סלימאן: הכנסת הייתה יכולה להיות יותר אנושית לפחות בעניין הזה, ולדלג על החלוקה של אופוזיציה–קואליציה.

עאידה תומא סלימאן: אבל השערורייתי בעיניי זה שראש הממשלה רק אתמול גילה גם את הייסורים של הנשים שעוברות את האלימות.

עאידה תומא סלימאן: כנראה שהוא לא ידע שקיימות זוועות כאלה בעולמנו, וגם לא ידע שהממשלה שלו עצמו הקימה ועדה שאנחנו כבר צועקות מעל לשנתיים ומבקשות שיתקצבו את תוכנית הפעולה שלה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני לא יודעת איך להגיב לכל זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שמאחר שעכשיו ראש הממשלה יודע שיש אלימות וידוע שנשים סובלות ויודע שיש ועדה אצלו בממשלה, הוא ייתן הוראה מאוד פשוטה: להעביר את התקציב של 50 מיליון שקל עבור כל שנה ליישום התוכניות ולזירוז חקיקה.

עאידה תומא סלימאן: במקום לזרז חקיקה גזענית, לזרז חקיקה שתגן על הנשים.

עאידה תומא סלימאן: זה צו השעה.

עאידה תומא סלימאן: אם ראש הממשלה, באמת ההצהרות שלו היו כנות אתמול, אז שיתקן את המעוות ויכפר על הפשע שנעשה ביום רביעי שעבר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל בירן – איננה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, סוף-סוף הגיע החוק הזה, לתקן עוול ארוך שנים, כי מבחינתי, קצבה לנזקקים מכל סוג, במיוחד בעלי צרכים מיוחדים, היא התחייבות מוסרית של המדינה כלפי אותו אזרח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב שהיה, שצריך להתנות מגורים ולא מגורים, איפה הוא גר, כדי לקבל – ברור שזה היה עוול, ואנשים סבלו מעבר לסבל היומיומי שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן החוק הזה הוא בכיוון הנכון ואנחנו נתמוך בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל, בואו נכין תוכנית כוללת, אפילו רבת-שנים, איך לטפל במצב של אנשים נזקקים, אנשים בעלי צרכים מיוחדים, כדי להגיע למצב שהם יוכלו לחיות בכבוד, יקבלו את הנדרש להם, יקבלו את מה שמגיע להם; אפילו תוכנית רבת-שנים, כך שהיא תוכל להיות מתוקצבת, ואפילו תוכנית חומש – אבל להגיע למצב שהקצבה של הנכים תגיע לשכר מינימום והצרכים נתקבלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים מוכשרים יוכלו לטפל בהם ולשמור על הכבוד שלהם בתוך המשפחה ומחוצה לה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מבחינתי חשוב שגם האזרחים ששומעים אותנו יבינו שאלה ההורים שלהם – אלה, שכשהיינו קטנים, התעוררו בלילה; כשהיינו חולים הם אלה שטיפלו בנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כשהם טיפלו בנו הם טיפלו עם תקווה שנחיה; המצב היום הוא שהבן, אם הוא מטפל באבא או באימא שלו, שהם חולים וכבר מבוגרים, הוא מטפל בהם – מי שעושה את זה; יש חלק שלא עושים – עם תקווה שימותו, ויש הבדל עצום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אנחנו צריכים לתת לאנשים נזקקים להמשיך את החיים שלהם בכבוד, לשמור על הכבוד שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא צריכים לקבל מכות ממטפלים שאף אחד לא יודע מאיפה הם הגיעו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן שגם אנשים אזרחי המדינה יתוגמלו בכסף מתאים, כך שגם הם יוכלו לתת את הטיפול הזה ולא נצטרך לייבא אנשים שאין להם שום קשר, לא רגשי, ואפילו – אני לא רוצה להגזים ולהגיד: לא אנושי, אבל ראינו חלק מהם שמכים את המבוגרים האלה, את הזקנים האלה, בתוך המיטות שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה של לתת את הקצבה, לתת את הכסף, צריך להיות מלווה בתוכנית כוללת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התוכנית הכוללת הזאת צריכה להתייחס לבני אדם ולא לכסף ולא לעלויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר:

עבד אל חכים חאג' יחיא: תכינו את התוכנית אפילו לכמה שנים קדימה, כך שלא נגיד פתאום: אנחנו מנחיתים עלויות כספיות שהן מעבר ליכולת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני פונה לממשלה שתקים ועדה, תקים צוות שיכין את התוכנית הרב-שנתית הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השרים, חבריי חברי הכנסת, אנחנו כמעט ארבע שנים לממשלת הימין הקיצוני הזאת, הממשלה ה-34 של מדינת ישראל, וזאת הממשלה שהצליחה לפלג באופן כל כך עקבי ועמוק את החברה הישראלית.

רויטל סויד: היא הצליחה לסמן את היהודים הטובים ואת היהודים הרעים ואת הערבים.

רויטל סויד: היא הצליחה לקטלג – ומי שלא מתיישר על פיהם, מי שמעז לבקר אותם, מי שמעז להגיד משהו, מייד מסומן כיהודי רע.

רויטל סויד: רק היום אמרה שרת התרבות בנאום שלה שהשר כחלון וחבר הכנסת ליברמן הם העובדים החדשים של הקרן החדשה.

רויטל סויד: הקרן החדשה כבר מזמן מסומנת: בוגדים, והינה הצטרפו אליה שחקנים חדשים.

רויטל סויד: רגב אומרת: מי שלא איתנו – נגדנו, זה בכלל לא משנה מאיזה צד של המפה הפוליטית; עצם העובדה שאתם לא מתיישרים איתנו, זה לא שאתם כבר יריבים – אתם אויבים, אתם בוגדים.

רויטל סויד: שרדנו אלפיים שנות גלות כשאנחנו מאוחדים.

רויטל סויד: הגענו לארץ, עמדנו לפני אתגרים, והינה באה הממשלה הזאת ואומרת לאוכלוסייה פה בישראל, זו שמזדהה עם הציונות הדמוקרטית והקלאסית: אתם רוצים לחיות במדינה שהרצל חזה, של בן-גוריון?

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: אתם לא תחיו במדינה חופשית, אתם לא תחיו במדינה של שלטון חוק, אתם לא תחיו במדינה שיש בה שומרי סף שעומדים ומגבילים מפני מעבר על החוק.

רויטל סויד: אתם תחיו במדינה שבה השר כחלון והשר ליברמן הם חברים בקרן החדשה.

רויטל סויד: כן, השר ארדן, זה מה שאמרה השרה מירי רגב היום על החברים שלך בממשלה, שלא, חס וחלילה, משתייכים לשמאל.

רויטל סויד: חס וחלילה.

רויטל סויד: אז המפלגה שלכם, הליכוד, שפעם הייתה מפלגה ליברלית – –

גלעד ארדן: – – –

רויטל סויד: – – חברתם לקבוצת ימין קיצון, מפלגת הבית היהודי, וביחד אתם משרתים מטרה אחת.

רויטל סויד: אתם מוכנים להקריב את כל הערכים הליברליים, הציוניים והדמוקרטיים, את ישראל הפלורליסטית, את זו שמורכבת מחילונים, מדתיים, מחרדים, מערבים, מהקהילה הגאה, מעולים חדשים, ותיקים, מזרחים, ואתם אומרים: לא, אלה הרעים.

רויטל סויד: אז ממשלת הימין הזאת חטפה – היא חטפה את מדינת ישראל, את ערכי החירות, את החופש, את הטוב, את שמירת הזכויות, את השוויון.

רויטל סויד: הגיע הזמן שתבינו שאזרחי מדינת ישראל רוצים דבר אחד: הם רוצים מדינה שבה אפשר לבקר, להשמיע עמדה אחרת, להשמיע עמדה שונה; מדינה שמי שלא חושב כמוך הוא לא בוגד והוא לא אויב.

חמד עמאר: תודה רבה.

רויטל סויד: הוא פשוט לא חושב כמוך.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, השרים, חבריי חברי הכנסת, נכון, יש מתיחות גדולה מאוד בין האופוזיציה לקואליציה, אבל צריך לומר גם את הצד החיובי.

יואל חסון: זו שעתה הגדולה של הכנסת: הכנסת עמוסה בחברי כנסת; הכנסת נהנית מנוכחותו של ראש הממשלה, כולל במזנון; הקואליציה סוף-סוף מתיישבת בספסליה, היא באה להילחם על החוקים שהיא מקדמת, היא מצביעה: כל חוק פה עובר ברוב של 100 ומשהו חברי כנסת.

יואל חסון: האמת, מופע מדהים של הקואליציה, מופע מדהים של האופוזיציה, מופע מדהים של הדמוקרטיה.

יואל חסון: צריך לומר את זה.

יואל חסון: ואני חושב שבדברים האלה ובימים האלה, צריך לא רק להסתכל על המתיחויות הטבעיות שיש בינינו לבין הקואליציה.

יואל חסון: יש בינינו באמת פערים עמוקים, ויש בנו באמת רצון עז שהממשלה הזאת תחדל מלהתקיים, אבל מצד שני יש כאן גם הזדמנות, אדוני, לחזק את מעמדה של הכנסת.

יואל חסון: טוב שיש נוכחות מלאה של חברי הכנסת, טוב שכולם נמצאים כאן, ומי יודע, אולי גם בין לבין – והינה, אני נותן כאן, מה שנקרא, את ידִי לקואליציה – שאפשר אולי, על חוקים חשובים, שעד היום לא היה ניתן לקדם, לנסות להגיע להסכמה בין הקואליציה לאופוזיציה, ולחוקק חוקים טובים.

יואל חסון: אבל שלא תטעה: כשיהיו כאן החוקים הלא-טובים, כשיהיו החוקים או הניסיונות – כמו שהצלחנו למנוע בשבועות האחרונים, לדוגמה, את החוק שנקרא "נאמנות בתרבות", חוק הפריימריז של מירי רגב.

יואל חסון: התוצאה שהגענו אליה היא הודות לחברי כנסת נהדרים וחרוצים בוועדת החינוך, שבמשך שבועות ארוכים הצליחו לעכב את החוק הזה ולמנוע ממנו להגיע להצבעה כאן במליאה כשהממשלה הזאת עוד הייתה עם 65 חברי כנסת; כי אם היא הייתה עם 65 חברי כנסת, הצעת החוק הזאת הייתה עוברת, וכיום, עם 61, היא לא יכולה לעבור, ובצדק – היא לא צריכה לעבור.

יואל חסון: לא מדובר בחוק שתורם מאומה לחברה הישראלית או לציבור הישראלי.

יואל חסון: ההפך – הוא התכוון לגרום נזק עצום לאופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל, ואני שמח שבמאמץ גדול של האופוזיציה כולה ושל חברי הכנסת, יחד עם חלקים גם בקואליציה – מירב בן ארי, לדוגמה, שסייעה רבות – הצלחנו להוריד, להמית ולגמור את חוק הפריימריז של מירי רגב.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יהודה גליק – מוותר; ג'מעה אזברגה – אינו נוכח; סעיד אלחרומי.

חמד עמאר: יוסי יונה.

יוסי יונה: כן, כן.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תראו, מדי שנה חלק מאיתנו, חברות וחברי הכנסת, נרשמים למפעל ההתנדבות הזה של ללכת ביום הזיכרון לחלקות צבאיות ולייצג את המדינה.

יוסי יונה: השר כץ, השר ארדן, אנחנו הולכים כי אנחנו מרגישים שאנחנו שייכים; אנחנו אנשים פטריוטים; אנחנו אוהבים את המקום הזה.

יוסי יונה: חלק מאיתנו, כמו אדוני היושב-ראש שיושב כאן, לחמו עבור המקום הזה.

יוסי יונה: אף אחד לא יכול להטיל ולו הקל שבספקות במחויבות, באהבה ובנאמנות שלנו למדינת ישראל, לעתידה ולרווחתה.

יוסי יונה: למעט שרה אחת, והיא שרת התרבות.

יוסי יונה: באמת, בחוצפה שאין לה – –

אלי אלאלוף: – – –

יוסי יונה: – – אין לה גבול – אדוני, ראיתי אותך שוקע באיזושהי שיחה, ותשומת ליבך לא הייתה נתונה לי, ואמרתי: אני יודע כיצד אני מעיר את תשומת ליבו של חברי הטוב אלי אלאלוף, על ידי כך שאני ארים לפתע את קולי.

יוסי יונה: והינה, אכן, השיטה הזאת הוכיחה את עצמה, ואתה עכשיו מקשיב לי בקשב.

חמד עמאר: הצלחת להבהיל אותו וגם להעיר אותו.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: אז אני חוזר ואומר, אדוני: יושבת שם, או עומדת, שרת התרבות, ואומרת: אתם עוזרים למחבלים.

יוסי יונה: שרת התרבות: אתם עוזרים למחבלים.

יוסי יונה: למה?

יוסי יונה: כי אנחנו מתנגדים להצעת החוק ההזויה והמטורללת שלה, שכל מטרתה, שוב, ליצור פילוג ושיסוע בתוך החברה הישראלית.

יוסי יונה: ריבונו של עולם, שרת התרבות.

יוסי יונה: שרת התרבות, אני חוזר ואומר: אינך מבינה את תפקידך.

יוסי יונה: שר, שרת תרבות בחברה דמוקרטית אמורה לאפשר, אמורה לעודד את חופש היצירה, ולהניח את תפקיד הצנזור למישהו אחר.

יוסי יונה: זה לא התפקיד שלה.

יוסי יונה: עולה השאלה: למה היא מתעקשת לאחוז בגרזן הזה של הצנזור הראשי במדינת ישראל?

יוסי יונה: האם באמת התרבות היא שמעניינת אותה?

יוסי יונה: האם באמת חופש היצירה הוא שמעניין אותה?

יוסי יונה: לא ולא.

יוסי יונה: עוד פעם שיסוי.

יוסי יונה: עוד פעם הסתה.

יוסי יונה: עוד פעם חלוקה בינינו לביניכם.

יוסי יונה: ואני שמח באמת היום, כאשר ראיתי את העמדה של כולנו – כן, אנחנו מחמיאים למי שמגיעה המחמאה – והעובדה שנתתם את חופש ההצבעה, טלי פלוסקוב, מירב בן ארי, שעומדות שם.

יוסי יונה: שוב, אני כאן בא ואומר: כן, כן, כל הכבוד – כל הכבוד שהמצפון מתעורר גם בקרב חברות וחברי קואליציה שמבינים שמהלכה של שרת התרבות הוא מהלך נלוז.

יוסי יונה: אתם יודעים מה?

יוסי יונה: הוא-הוא המהלך הבוגדני.

יוסי יונה: כאשר מאשימים אותנו בבוגדנות – לא, הוא-הוא מהלך בוגדני; הוא-הוא שאמור ליצור את השסע ואת הפירוד בתוך החברה הישראלית.

יוסי יונה: ואני אעלה ואומר זאת כל פעם כאשר תהיה לי ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, לבוא ולומר לשרה: הניחי לפעולות המשסעות הללו.

יוסי יונה: הניחי לפילוג.

יוסי יונה: היי שרת תרבות, ואם אינך יכולה, אז הניחי גם לתפקידך.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן ברושי – איננו.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, השרים, תראו, ביום רביעי, לפני שיצאנו לסוף השבוע, הכנסת הצביעה נגד הצעה שהגשתי יחד עם חברות כנסת נוספות, עאידה תומא סלימאן, מיכל רוזין, עליזה לביא – הגשנו כל אחת בנפרד והגשנו ביחד – להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הרציחות של נשים בישראל, שפשוט עברו כל גבול.

יעל כהן-פארן: ואתם בקואליציה הפלתם את ההצעות האלה והסרתם אותן מסדר-היום כי לא היה לכם נוח שתהיה ועדת חקירה שתברר למה לא נעשה שום דבר ומדוע התוכנית לא מתוקצבת, התוכנית שאמורה להציל את הנשים מסבל ומאלימות.

יעל כהן-פארן: ואתם אמרתם שאתם לא רוצים שיבדקו, כי אתם בשלכם, והממשלה תעשה את שלה.

יעל כהן-פארן: מה שקרה אחר כך זה פשוט כנראה התגלגלות משמיים, מה שנקרא, אבל אתם נכנסתם ללופ שהפעילו, מה לעשות, לחץ ושיימינג מכל הרשתות ומכל ערוצי התקשורת נגד חברי כנסת – האמת, בעיקר חברות הכנסת – שלא נתנו כתף לנושא שהוא באמת בלי שום מחלוקת, ולא צריך להיות נושא של אופוזיציה וקואליציה ולא ימין ושמאל: וכולם צריכים לתמוך במאבק נגד אלימות במשפחה ואלימות נגד נשים.

יעל כהן-פארן: נקודה.

יעל כהן-פארן: ואתם, בעקבות השיימינג הזה שחוויתם, ובפרט בעקבות האמירות הבלתי-הגיוניות של ראש הממשלה במקלט לנשים מוכות כשהוא ביקר שם אתמול, שהוא בכלל לא ידע על מה מדובר בהתחלה כששאלו אותו – אני שואלת את עצמי: מה, הוא לא יודע על מה הוא לוחץ כשהוא מצביע בכנסת?

יעל כהן-פארן: כנראה שלא ממש אכפת לו, לצערנו.

יעל כהן-פארן: אבל בסופו של דבר רעייתו, הגברת נתניהו, כן הביעה עמדה שזה לא נושא של קואליציה ואופוזיציה, ובכך אמרה לו למעשה: בוא, תתמוך בעניין.

יעל כהן-פארן: אז הוא החליט לתמוך בעניין ולהקים ועדת שרים.

יעל כהן-פארן: אבל אז גילו לו שכבר יש ועדת שרים, זאת לא הבעיה.

יעל כהן-פארן: אז הוא אמר: יקימו עוד אחת, כנראה.

יעל כהן-פארן: מצידו שיקימו גם חמש, אבל איפה העשייה?

יעל כהן-פארן: ויושב כאן השר ארדן, ולא נמצא כאן השר חיים כץ, אבל הדברים לפתחכם, לפתח המשרד לביטחון הפנים והמשטרה, והתיאום שיש לה או אין לה עם רשויות הרווחה, שמכירות את מרבית הנשים.

יעל כהן-פארן: מחצית מהנשים שנרצחו הגיעו למשטרה, הגיעו בפניות, ומרביתן היו מוכרות לרווחה, ובכל זאת הגיעו למצב שהן לא בחיים היום, לצערנו, וכל אישה ואישה זה סיפור חיים ומשפחה שלמה שסובלת את אובדנה.

יעל כהן-פארן: תשמעו, אני רק מקווה בשבילכם שמה שקרה בעקבות ההפלה של הנושא הכל-כך חשוב הזה ומניעת ועדת החקירה זה שהשיימינג שעשו לכם ימשיך, והציבור הישראלי ימשיך לראות במה אתם מתעסקים ובמה אתם לא מתעסקים וכמה חשוב לכם באמת הציבור שיושב בבית ושרוצה אתכם איתו ולא נגדו.

יעל כהן-פארן: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, אני אתמוך בהצעת החוק הזאת, שעוררה בשעתו רעש גדול.

נחמן שי: היא עברה שינויים בוועדה: כוונותיה טובות אבל הרגשנו בדרך שהיא לא עונה על הציפיות.

נחמן שי: אני אומר לכם משהו יותר כולל בסוגיה הזאת: תרתי משמע, השמיכה היא קצרה, תרתי משמע.

נחמן שי: ולמה אני מתכוון?

נחמן שי: הרצון להשאיר את הסיעודיים בבית נובע מהכישלון של המדינה להתמודד עם הסוגיה הזאת.

נחמן שי: ואז, מאחר שגם לא יודעים מה לעשות עם העובדים הזרים, שמספרם קטן או קטֵן, מעבירים את האפשרות הזאת לידי המשפחה, ויוצרים פה הסתבכויות בלתי רגילות, שאנחנו עוד נשמע עליהן.

נחמן שי: אמרנו שניתן לזה זמן לניסיון ונעשה את הניסיון הזה.

נחמן שי: אבל אני מדבר על דבר אחר.

נחמן שי: אני מדבר על כך שכבר אי-אפשר להשאיר את הסיעודי או את הסיעודית בבית.

נחמן שי: מה עושים אז?

נחמן שי: מעבירים לבתי אבות.

נחמן שי: וכאן מתקתקת פצצת זמן, שעומדת להתפוצץ בתוך זמן קצר מאוד, כי המדינה מתחכמת: המדינה הרי לא באמת רוצה לטפל.

נחמן שי: היא לא רוצה לטפל, האנשים האלה הם מטרד בשבילה, הם כבר חיו, הלוא, מעבר לממוצע, הם גם לקחו את הממוצע הגבוה, אז היא עכשיו מטילה סנקציות חדשות על בתי האבות.

נחמן שי: היא מקטינה את ההשתתפות שלה בתקציבים של בתי האבות.

נחמן שי: ובתי האבות אומרים – והייתי בכנס שלהם בשבוע שעבר והצעקה הזאת נשמעה חזק מאוד: אנחנו לא יכולים לעמוד בתקציב החדש הזה.

נחמן שי: הם כבר פנו לבג"ץ.

נחמן שי: זה יהיה או-טו-טו בבג"ץ.

נחמן שי: זאת אומרת, נכשלנו בבית, אנחנו עכשיו מעבירים לבית אבות, אבל גם בית האבות לא יכול לקבל אותם, כי הוא לא יכול לעמוד בתקציב שהמדינה מקצה לו.

נחמן שי: ומה יקרה עכשיו?

נחמן שי: חלק מהמיטות יהיו מיטות פרטיות; מי שיכול לשלם, ישלם, ומי שלא יכול לשלם, מה יהיה עליו?

נחמן שי: הוא יקבל פחות.

נחמן שי: בתי האבות, אם הם יזכו במכרז, לא ירצו להפסיד; הם יצטרכו לקצץ בהוצאות שלהם.

נחמן שי: מה זה אומר לקצץ בהוצאות שלהם?

נחמן שי: לתת פחות לאותם סיעודיים שיהיו אצלם.

נחמן שי: זה היגיון של כיתה א'.

נחמן שי: המחאה הזאת עומדת לעלות כבר בסוף החודש בבג"ץ, ואני סקרן לדעת מה תהיה ההחלטה.

נחמן שי: כמובן, משרד הבריאות אומר: שיפרנו פה, העלינו שם, ראינו את כל התמונות הקשות, יהיה יותר שכר, נעשה הדרכות.

נחמן שי: שמענו, שמענו, שמענו.

נחמן שי: אני לא מאמין לזה.

נחמן שי: אני רק מתייחס לאוכלוסייה הזאת, שהיא חסרת אונים, שזקוקה לאשפוז בבית האבות ובית האבות לא יוכל לקבל אותה: יהיו פחות מיטות, וגם המיטות שיהיו, יהיו בטיפול נחות יותר.

נחמן שי: לכן ההתחכמות הזאת היא התחכמות מכוערת, והיא תפגע בסוף באוכלוסיית הסיעודיים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דוד אמסלם – מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – איננו; חבר הכנסת טלב אבו עראר – איננו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: עמיתיי חברי הכנסת, הוכנו בהלם כמו כולם עם הישמע הבשורה המרה והפתאומית על רצח הילדה יארא איוב בת ה-16 מכפר גִ'ש.

אחמד טיבי: יארא נעלמה לפני כמה ימים לאחר שיצאה מביתה לקנות עוגה לחברה שלה שחגגה את יום הולדתה.

אחמד טיבי: היא יצאה ולא שבה.

אחמד טיבי: איני מצליח להבין מהי השפלות האנושית הזאת, הפשע המתועב הזה, סוג כזה של רצח ברברי של ילדה ופרח מלבלב.

אחמד טיבי: יש לי בת ששמה יארא, וכל יארא מהיארות שאני מכיר היא חכמה, פורחת, יפה, נהדרת, ואני נזכר פה בשיר של פיירוז: "יארא של צמות הזהב, שחיים מתנודדים בהן".

אחמד טיבי: אבל החיים של יארא, יארא איוב, נקטעו באיבם – נקטעו באיבם בגלל פושע, בגלל סטייה חייתית שהתגלתה בפשע זה.

אחמד טיבי: לפני יומיים דיברתי עם האימא שלה, הגב' ג'מילה, ולפני כן גם דיברתי עם פיקוד המשטרה, ועקבנו אחר ההתפתחויות בנושא, והיום הסוף הוא עצוב ומר, וכולנו מוכים בהלם.

אחמד טיבי: עלינו לשאול את עצמנו שאלות רבות, לבוא חשבון עם אלה ששמים להם למטרה לפגוע באדם ובאנושות, בתום הזה.

אחמד טיבי: אילו מחשבות היו יכולות להתרוצץ במוחו של הפושע הזה, שנתנו לו את הזכות לבצע פשע שכזה?

אחמד טיבי: איש שרוצח אישה אינו איש, ומי ששוחט ילדה הוא ברברי ולא בן אדם.

אחמד טיבי: ואולם, הזיכרון של יארא, יארא איוב, ימשיך להתקיים במחשבות של האימא שלה, האבא שלה, המשפחה שלה, החברות שלה והחברים שלה.

אחמד טיבי: אני שולח את מלוא התנחומים לאימא ג'מילה, לאבא ולכל כפר גִ'ש.

אחמד טיבי: חזקו ואמצו.

אחמד טיבי: )

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה – מוותר; חברת הכנסת שרן השכל – איננה; חבר הכנסת עפר שלח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין; חבר הכנסת אברהם נגוסה; חברת הכנסת נורית קורן.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, השרים, אני מבקש, במיוחד שר החינוך, אם תואיל להקשיב – היום התקיים דיון מהיר בוועדת החינוך של הכנסת על האסון הנורא בנחל צפית.

מאיר כהן: אדוני השר, וגם שר הביטחון, שלא נמצא כאן, רק באפריל האחרון נהרגו עשרה ילדים ממכינה קדם-צבאית.

מאיר כהן: אני משער שמשהו גורם או מישהו גורם לנושא הזה להתמסמס, ומנסים להשכיח אותו מסדר-היום הציבורי.

מאיר כהן: לצערי הגדול, גם משרד הביטחון וגם משרד החינוך לא יושבים ליד שולחן ומקבלים החלטות: 1.

מאיר כהן: להקים ועדת חקירה חיצונית.

מאיר כהן: חבריא, עשרה ילדים נהרגו.

מאיר כהן: עשרה ילדים נהרגו.

מאיר כהן: ההורים שלחו את הילדים האלה למכינה קדם-צבאית, לא שלחו אותם לאיזו אפיזודה חולפת, למכינה קדם-צבאית.

מאיר כהן: וכשקרה אסון, לצערנו הגדול גם משרד הביטחון וגם משרד החינוך מילאו פיהם מים ואמרו את הדבר הבא: זה לא בתחום האחריות שלנו.

מאיר כהן: חבריא, אנחנו כל יום מעלים כאן כל מיני סוגיות, אבל הסוגיה הבוערת הזאת, שקשורה לילדים של כולנו – הילדים של כולנו, חלקם יגיעו למכינות; הנכדים שלנו.

מאיר כהן: כל יום יוצאים טיולים.

מאיר כהן: יש במשרד החינוך חדר מצב יוצא מן הכלל, שמתפקד, ואני מבקש ממך, אדוני שר החינוך: ישבתם עם המכינות ויש איזו הסדרה, אבל ההסדרה היא רק בהסכמתם.

מאיר כהן: אנא ממך, תחייב את המכינות האלה.

מאיר כהן: זה הדבר המיידי שאני מבקש ממך.

מאיר כהן: לא לשאול אותם אם הם רוצים או לא; אם אין אישור לרדת לוואדי, לא יורדים לוואדי.

מאיר כהן: אם אין אישור ללכת במסלול מסוכן, לא הולכים במסלול מסוכן, ולא משנה מה אתה.

מאיר כהן: גם בצבא, אתה יודע – היית בסיירת מטכ"ל, כמדומני – יש גבול עד כמה אתה לוקח את החיילים שלך, לאיזה קצה אתה לוקח אותם.

מאיר כהן: ויש הוראות מאוד ברורות.

מאיר כהן: אז – 1.

מאיר כהן: תקבל את זה כשר החינוך.

מאיר כהן: לפני שאנחנו נדבר מי אחראי למה, תקבל החלטה, תודיע למכינות: חובה עליכם להוציא אישור לטיולים מחדר המצב; בלי זה אתם לא יוצאים לשום טיול.

מאיר כהן: 2.

מאיר כהן: שהכנסת תקים ועדת חקירה.

מאיר כהן: כך התחייב יושב-ראש ועדת החינוך, ואני מקווה שנעמוד בזה, שבאמת נסתכל להורים האלה בעיניים ונגיד להם: חבריא, אנחנו איתכם, אנחנו נבדוק את זה בדיקה חיצונית, לא כדי לחפש עכשיו אשמים ולערוף ראשים אלא כדי לדאוג שדבר כזה, אסון נורא כזה, לא יחזור על עצמו.

מאיר כהן: תודה לך, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איימן עודה; חבר הכנסת ישראל אייכלר; חבר הכנסת חיים ילין.

חמד עמאר: חבר הכנסת מוסי רז – עד שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, שרים יקרים, חברות וחברי כנסת, בשבוע שעבר התפתחה פרשה מעניינת סביב Airbnb, ושר התיירות, שעומד כאן, בעצם החליט לנקוט נגדם אמצעים.

מוסי רז: יש מדינות בעולם שנוקטות אמצעים נגד Airbnb, משום שטוענים – במידה מסוימת של צדק גם, אדוני היושב-ראש – שהמיזם הזה, Airbnb, פוגע בעובדים בענף המלונאות ובגללו אנשים מאבדים את עבודתם.

מוסי רז: יש גם ערים בעולם, יש ערים באירופה, שפועלות נגד המיזם הזה, Airbnb, משום שהמיזם הזה, לפי הטענה – שהיא כנראה גם נכונה – מעלה את מחירי השכירות של דירות להשכרה.

מוסי רז: אבל אצלנו, שר ה-BDS, שיצא החוצה, שמעודד את ה-BDS כל הזמן במעשיו – ושר התיירות יצאו נגדם בגלל סיבה אחרת לגמרי.

מוסי רז: הם יצאו נגד המיזם הזה, Airbnb, בגלל שהוא העז להתנהג כמו ממשלת ישראל.

מוסי רז: הרי ממשלת ישראל היא זו שחתמה על הסכמים עם האיחוד האירופי שמחריגים את ההתנחלויות.

מוסי רז: לממשלת ישראל מותר, אבל היא דורשת מחברה פרטית בשם Airbnb – היא חייבת להשקיע בהתנחלויות.

מוסי רז: ולא זאת אף זאת, מה הודיעו שרינו?

מוסי רז: הם הודיעו, לא פחות ולא יותר, שהם יחרימו את החברה.

מוסי רז: זאת אומרת – הבנתם את זה?

מוסי רז: חרם הוא לא בסדר, אז אנחנו נחרים.

מוסי רז: את ההיגיון הזה אני לא מבין.

מוסי רז: אבל בעצם הם אומרים שהם ילכו להחרים חברה שמשקיעה בישראל, מפרסמת אלפי דירות בישראל, דירגה את תל אביב בין 23 הערים המבוקשות – כל זה בגלל שאותה חברה הלכה בעצם לפי קווי הממשלה.

מוסי רז: גם הממשלה הזו מעולם לא סיפחה את ההתנחלויות; ההתנחלויות היו ונשארו בלתי חוקיות; חרם על ההתנחלויות היה ונשאר לגיטימי; ועם Airbnb צריך להתעסק כמו שמתעסקים איתם במדינות סוציאל-דמוקרטיות אחרות – על ידי מיסוי ואמצעים אחרים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת קארין אלהרר – מוותרת.

חמד עמאר: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני אצביע, כבוד היושב-ראש, בעד החוק הזה, אבל אני רוצה לדבר על ביטחון לאומי.

איל בן ראובן: הממשלה הזאת איבדה את דרכה.

איל בן ראובן: הממשלה הזאת גורמת נזק לביטחון הלאומי שלנו.

איל בן ראובן: לפני שבועיים נכנעה הממשלה הזאת לחמאס.

איל בן ראובן: לצערי מה שקורה מאז עם הממשלה הקורסת הזו גורם לאויבינו שמחה גדולה.

איל בן ראובן: אז אמרת, השר בנט, שהבעיה היא בפצ"ר.

איל בן ראובן: אני, כבוד השר, מאוד מכבד אותך כלוחם – אני חושב שהדברים לא היו במקום.

איל בן ראובן: ואמר חבר כנסת לפני כן שהבעיה היא הרמטכ"ל.

איל בן ראובן: הרתעה, חברי הכנסת, זה לא.

איל בן ראובן: ולמי שלא זוכר מה זאת הרתעה, אני רוצה להזכיר.

איל בן ראובן: זה גם כוח – וזה קיים: יש לנו צבא מצוין, מפקדים וחיילים – אבל הצד השני של משוואת ההרתעה, כבוד היושב-ראש, מדבר על תהליכי קבלת החלטות; על עוצמה של דרג מדיני שמוכן לפעול, הן מדינית, לפני הכול מדינית, וגם צבאית, כשצריך.

איל בן ראובן: רבותיי חברי הכנסת, כאן אנחנו בכישלון מוחלט, וכדי להוסיף לכישלון, הגדילה לעשות שרת התרבות שלנו.

איל בן ראובן: היא, שהייתה פעם בצה"ל קצינה בכירה – חברי הכנסת, היא מאשימה רמטכ"ל לשעבר במותו של ילד.

איל בן ראובן: נכון, מותר לבקר פעולה כזאת או אחרת.

איל בן ראובן: אבל כאן, האשמת בני גנץ במותו של דניאל, זיכרונו לברכה, זו חציית קו בלתי נסבלת.

איל בן ראובן: בלתי נסבלת.

איל בן ראובן: ואני בטוח, כבוד השר ישראל כץ, שיושב כאן לפניי, שאתה מסכים איתי בעניין זה.

איל בן ראובן: ככה לא מדברים לרמטכ"ל לשעבר.

איל בן ראובן: ואני הייתי מצפה מראש הממשלה ומכל אחד מהשרים להתייצב כאן ולגנות את הדברים האלה של שרת התרבות בקול ברור, כי זה דבר בלתי נסבל.

איל בן ראובן: אבל אתם נותנים לה להמשיך להתבטא.

איל בן ראובן: אז היום זה נגד כחלון, ומחר אתם תהיו שם, שרי הממשלה, תחת גסות הרוח הזאת שכל תכליתה היא עוד כמה קולות של כאלו שאולי אוהבים את ההתנהגות הזאת.

איל בן ראובן: חברים, חברי הכנסת, זאת דמותה של ממשלה קורסת.

איל בן ראובן: אז באמת, תסתכלו בראי ותראו איך אתם נראים, למען ביטחון ישראל.

איל בן ראובן: אתם גורמים נזק, ולכן מקומכם לא בשורה כאן, בשורה הזאת, בשורה הראשונה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת סתיו שפיר – עד שלוש דקות, גברתי.

חמד עמאר: בבקשה.

סתיו שפיר: תודה, כבוד סגן יושב-ראש הכנסת.

סתיו שפיר: אני עליתי לכאן לדוכן כדי להביע פליאה גדולה על החלטתו של יושב-ראש הכנסת היום לדחות את בקשתי ואת בקשת חברתי יעל כהן-פארן להעלות מחדש את ההצבעה על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בעניין רצח הנשים ואלימות במשפחה בישראל.

סתיו שפיר: אנחנו ישבנו פה בשבוע שעבר, ממש רק לפני כמה ימים, ועלו הצעות מצד כמה חברות כנסת בבקשה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית, וישבה הקואליציה והתאמצה כל כך להשיג את הרוב הנדרש כדי להפיל את ההצעה המתבקשת הזאת ולמנוע את הבדיקה המעמיקה של טרור אמיתי שמתחולל נגד נשים, עשרות נשים בשנה, שנרצחות בביתן, ועוד רבות שנפצעות ונפגעות והופכות לקורבנות לאלימות בבית.

סתיו שפיר: הצביעה הקואליציה, התאמצה הקואליציה להפיל את ההצעה שלנו להקים ועדת חקירה פרלמנטרית כדי שסוף-סוף יהיה אפשר להתחיל ולתקן, ורק אתמול אומר ראש הממשלה שהוא בכלל לא מבין במה מדובר, שהוא הצביע בעד, שהוא חושב שצריך להקים ועדה – אגב, ועדה כבר קיימת, היא פשוט לא מתוקצבת – ועדה שאמורה להידרש לנושא – –

יעל כהן-פארן: ועדת שרים.

סתיו שפיר: – – בראשותו של השר לביטחון פנים ארדן.

סתיו שפיר: אבל שום דבר לא מתחולל עם הוועדה הזאת.

סתיו שפיר: ומאחר שראש הממשלה כנראה שכח שהוא הגיע לכאן במיוחד כדי להצביע נגד, ביקשנו, חברות הכנסת, להעלות מחדש את ההצעה הזאת.

סתיו שפיר: התקנון מאפשר ליושב-ראש הכנסת להעלות את ההצבעה מחדש.

סתיו שפיר: רק ניסינו לעזור, לסייע בידו של ראש הממשלה להצביע הפעם נכון, כפי שהבטיח.

סתיו שפיר: אבל אוה, מה קרה?

סתיו שפיר: יושב-ראש הכנסת סירב לקבל את בקשתנו, ואפשר להניח שהדבר הזה נעשה בתיאום.

סתיו שפיר: זאת לא הפעם הראשונה.

סתיו שפיר: להזכירכם, רק לפני כמה חודשים ישבנו פה, לפני היציאה לפגרת הקיץ, ועלה חוק הפונדקאות.

סתיו שפיר: הקואליציה הצביעה נגד האפשרות שלהט"בים יוכלו לעשות פונדקאות, הצביעה נגד, וראש הממשלה ישב כאן ופנה אלינו ואמר: אני מבטיח שההצעה תעבור, אנחנו נעלה אותה מחדש.

סתיו שפיר: חלף הקיץ, הכנסת חוזרת, ואת ההצעה הזאת מובן שלא העלו מחדש.

סתיו שפיר: וכשהיא הועלתה על ידינו הקואליציה הפילה אותה עוד פעם.

סתיו שפיר: כאילו אין יותר אמת ואין שקר, אין יותר נכון ולא נכון.

סתיו שפיר: אין עובדות.

סתיו שפיר: ראש הממשלה חושב שהוא יכול להגיד בתקשורת דבר אחד ולעשות בדיוק ההפך.

סתיו שפיר: רגע אחד קודם ורגע אחד אחרי – כאילו אף אחד לא הולך לבוא איתו חשבון.

סתיו שפיר: הוא רגיל שהוא יכול לא לענות לפניות של עיתונאים, לא להתראיין, לא להגיע לפה ולענות לחברי הכנסת, לא להתייצב בוועדות, לא לתת דין וחשבון.

סתיו שפיר: חבר'ה, מדובר בדמוקרטיה.

סתיו שפיר: ראש הממשלה חייב לבוא ולמסור דין וחשבון לציבור.

סתיו שפיר: וראש הממשלה חייב להפסיק לשקר.

סתיו שפיר: ממשלה שמשקרת לאזרחיה, האזרחים יעיפו אותה מכאן וטוב כמה שיותר מהר.

סתיו שפיר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו עומדים לקראת ימי החנוכה הבאים עלינו לטובה.

מנחם אליעזר מוזס: וכימים ההם, שהגזרה הייתה "להשכיחם תורתך", כן בזמן הזה עומדים אנו שוב מול גזרות המנסות לפגוע באורחות חיינו על ידי גזרת הגיוס הבאה לקבוע מכסות או יעדים, כאילו עולם הישיבות זה תחנת אספקה של כוח אדם לצה"ל.

מנחם אליעזר מוזס: האם מגזרים אחרים גם חייבים במכסות?

מנחם אליעזר מוזס: האם העולם האקדמי גם חייב במכסות?

מנחם אליעזר מוזס: והאם גם שם מאיימים שאם לא יביאו את המכסות הרצויות ינתקו-יקצצו את תקציביהם?

מנחם אליעזר מוזס: וכימים ההם, שהיוונים בעזרת המתייוונים גזרו על אי-שמירת שבת, כך בזמן הזה.

מנחם אליעזר מוזס: איך קבעה נשיאת בית המשפט העליון בחוק המרכולים?

מנחם אליעזר מוזס: כל אחד יעצב את השבת לפי דרכו והשקפתו.

מנחם אליעזר מוזס: והינה, בא בג"ץ בימים אלה ומוציא צו על תנאי נגד שר התחבורה, ידידנו ישראל כץ, לנמק מדוע לא מבצעים את בניית גשר יהודית לפי התכנון בשבתות.

מנחם אליעזר מוזס: השבת היא יום מנוחה וקדושה.

מנחם אליעזר מוזס: היא ניתנה כמתנה לעם ישראל ואנו מכריזים שוב, אנחנו לא נתפשר על קדושת השבת.

מנחם אליעזר מוזס: בימים אלה סוערת המדינה עם אל על, שזלזלה בשומרי שבת בצורה מכפישה, והיום היא פרסמה איזו הודעה, אפילו בלי בקשת סליחה.

מנחם אליעזר מוזס: המילה "סליחה" אפילו לא מופיעה שם.

מנחם אליעזר מוזס: והינה אני קורא על הסכם חשאי עם טייסי אל על, על איזה 100 מיליון ש"ח ובתוכם תשלום של 250% על טיסה בשבת.

מנחם אליעזר מוזס: הרי אל על שובתת בשבת, איך מתיישב הסכם חשאי זה לשלם 250% על טיסות שבת עם אל על, השובתת בשבת?

מנחם אליעזר מוזס: איך זה מסתדר?

מיכל רוזין: איזה שובתת בשבת?

מיכל רוזין: היא טסה בשבת, היא טסה בשבת.

מנחם אליעזר מוזס: אנו נעמוד כצור חלמיש להגן על גם לומדי התורה ללא פשרות וגם על השבת, כהנחיית מועצת גדולי התורה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני.

מיכל רוזין: הם טסים בשבת, על מי אתם עובדים?

מיכל רוזין: בשביל זה הם מחזיקים את סאנדור.

מיכל רוזין: אתם עובדים על עצמכם בעיניים.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק על זה דיברתי.

מיכל רוזין: ישראבלוף.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה, עד שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תגיד לי, חבר הכנסת דודי אמסלם, עצרת את הנשימה היום כשהייתה מסיבת עיתונאים של השרה רגב?

לאה פדידה: או אולי מישהו בבית לא נשם?

לאה פדידה: החסיר פעימה?

לאה פדידה: על מה מסיבת העיתונאים?

לאה פדידה: פשוט בנט קיבל קצת תשומת לב, עשה שתי מסיבות עיתונאים; ליברמן קיבל קצת תשומת לב; אז גם הגברת רגב, השרה, צריכה תשומת לב והכריזה על מסיבת עיתונאים.

לאה פדידה: על מה – על כלום ועל שום דבר.

לאה פדידה: מה היה לך להגיד במסיבת העיתונאים, השרה רגב?

לאה פדידה: מה?

לאה פדידה: חוץ מאשר: תסתכלו עליי, אני צריכה תשומת לב.

לאה פדידה: הרי שום דבר לא חידשת לנו.

לאה פדידה: באת וסיפרת מה כחלון אמר.

לאה פדידה: אנחנו יודעים; הוא אמר מעל גלי האתר בכל מקום.

לאה פדידה: סיפרת לנו מה ליברמן אמר; הרי גם את זה אנחנו יודעים.

לאה פדידה: אז על מה ועל שום מה?

לאה פדידה: אני אגיד לך על מה, כי דרמה קווין לא מסתפקת בזה שלקחו לה את הצעת החוק של הפריימריז.

לאה פדידה: היא צריכה לבכות בקול, יחד עם כולם.

לאה פדידה: אז דעי לך שאף אחד לא הזיל דמעה על חוק כל כך פופוליסטי, כל כך מיותר, כל כך טיפשי.

לאה פדידה: חוק שנועד לקדם אותך באופן אישי ואת הפריימריז שלך.

לאה פדידה: אז לא נשאר לך.

לאה פדידה: האמת, התפלאתי.

לאה פדידה: בפעם שעברה ישבתי כאן ונאמתי מולך: ביבי בישל דייסה.

לאה פדידה: הייתי בטוחה שהוא מתכוון לתת לך איזו הצעת חוק.

לאה פדידה: אבל לא, קיפחו אותך, ואנחנו צריכים לסבול מסיבת עיתונאים על כלום ועל שום דבר.

לאה פדידה: האמת, חברים בתקשורת, אני מתפלאה שבכלל הלכתם למסיבת העיתונאים הזאת.

לאה פדידה: הרי זה היה ברור שעל כלום ועל שום דבר, ולפעמים הדברים מסתדרים מאליהם.

לאה פדידה: הרי מי צריך חוק כזה ומי צריך לבוא ולהסתכל בעיניים ולהגיד: יש ימין, יש שמאל, יש בוגדים, יש שונאים.

לאה פדידה: נו, באמת.

לאה פדידה: והכי מפחיד בהצעת החוק הזאת היה ששיקול הדעת יינתן בידי השרה.

לאה פדידה: והרי כולנו יודעים כמה שיקול דעת שקול, מתון, רציני היא מפעילה.

לאה פדידה: הרי שיקול הדעת שמנחה אותה – איזו שמלה היא תלבש, איזה סלפי היא תקבל.

לאה פדידה: ולכן זה היה המטרד הגדול ביותר, ששיקול הדעת יהיה בידי השרה.

לאה פדידה: אז אני קוראת לך מכאן, השרה: לא הכול מסתובב סביב תשומת הלב שאת צריכה לקבל ולא הכול מסתובב סביב הדרמה שאת מייצרת כאן.

לאה פדידה: תרדי מאיתנו.

לאה פדידה: תרדי מהצעות חוק מטורפות כאלה, מהצעות חוק שמשסעות ומפלגות, מהצעות חוק שאף אף אחד לא צריך, הן מיותרות.

לאה פדידה: והינה, זה הסתדר.

לאה פדידה: הוכיחו לך שלא צריך את זה, והגיע מזור לכולם.

לאה פדידה: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; חברת הכנסת ענת ברקו; חבר הכנסת יואב קיש; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – איננו.

חמד עמאר: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, עד שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אחד, אני רוצה באמת לברך את השר חיים כץ על עוד דבר נוסף וטוב בנושא הרפורמה ובנושא הסיעוד – אבל הייתי רוצה שהשר ישמע מה שאני אומרת; אני לא יודעת אם הוא שומע, אבל אני רוצה לשתף אותו בחוויות של הימים האחרונים בנושא הסיעוד.

טלי פלוסקוב: חוקקנו חוק של רפורמה בסיעוד – אפשרות להמיר שעות טיפול לכסף.

טלי פלוסקוב: וכשאני קוראת מכתב של אחת מהאזרחיות הוותיקות – היא כותבת מכתב למטפלת שלה, ובמכתב כתוב:

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשתף אותך, הבת שלי במצב כלכלי מאוד קשה, ואני נאלצת לוותר על הטיפול בבית, ואני נאלצת לפטר אותך, כי אני חייבת לפתור את הבעיה הכלכלית של הבת שלי.

טלי פלוסקוב: זה אחד מהמקרים, ויש עוד כאלה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת גם על מקרים שהילדים, בלי לשאול את ההורים שלהם – חס וחלילה, אני לא מדברת על כולם; אני מדברת על מקרים בודדים, וזה מה שמשמח אותי, כמובן – הם אלה שמתקשרים ולוחצים על הכפתור 4, כדי לקבל ארבע שעות טיפול, להמיר אותן לכסף.

טלי פלוסקוב: רבותיי – השר, תודה שנכנסת.

טלי פלוסקוב: קודם כול, פרגנתי על החוק, כמובן, אבל חשוב לי מאוד שגם תדע על הדברים שאנחנו מתמודדים איתם בימים האלה.

חיים כץ: עם מה אנחנו מתמודדים?

טלי פלוסקוב: סיפרתי על כמה מקרים של המרה לכסף, אנשים שממירים שעות לכסף רק בגלל המצב הכלכלי הקשה של הילדים שלהם.

טלי פלוסקוב: ויש לי פנייה אישית, אני יכולה להראות לך שם של אישה מבוגרת שכתבה: אני נאלצת לפטר את המטפלת כי המצב הכלכלי של הבת שלי מאוד קשה.

חיים כץ: אז מה את מציעה, שלא לתמוך בהצעת החוק הזאת?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שאנחנו צריכים לקחת – אני אסביר לך, אני אגיד לך מה – – –

חיים כץ: – – –

טלי פלוסקוב: לא, בהצעה שאתה מעלה בוודאי ובוודאי אנחנו נתמוך.

טלי פלוסקוב: ודאי שנתמוך.

חיים כץ: גם האופוזיציה?

טלי פלוסקוב: אני רק אומרת שמעבר למשפט: לתת גמלה בכסף, אנחנו צריכים לקחת אחריות – לאן הכסף הולך.

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה, ובטח גם אתה ואף אחד מכם לא רוצה, שהכסף שאנחנו נותנים כדי לחזק את הקשיש, כדי לדאוג שמישהו יבוא בבוקר ויכין לו ארוחת צוהריים, כדי שמישהו ילך לבית מרקחת להביא לו תרופות – פשוט הכסף הזה ילך לילדים.

טלי פלוסקוב: ואף אחד מאיתנו לא יודע, ואנחנו לא בודקים – אני רוצה להפנות את תשומת ליבך: לא בודקים לאן הולכים אותם 1,407 שקלים או אותם 819 שקלים.

טלי פלוסקוב: אנחנו כן לוקחים אחריות רק כשאנחנו נותנים שליש, אגב, ושאר הכסף – לא יודעים.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי, אנחנו איכשהו צריכים להתערב פה.

טלי פלוסקוב: אני, קשה לי מאוד לתת יד להרס היסטורי של כל מערך הסיעוד שקיים במדינת ישראל, שהרבה מדינות לומדות ממנו.

טלי פלוסקוב: חבל מאוד אם זה מה שיהיה בעקבות הרפורמה – שרצינו להיטיב עם הקשישים, ואנחנו לא יודעים מה יקרה.

חמד עמאר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: כדאי לשקול.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון השר חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי בשקיקה את דברייך, שמעתי בקשב רב את דברייך, ואפילו ישבתי בחוץ ונכנסתי להקשיב ולשמוע.

חיים כץ: יושבת פה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

חיים כץ: בזמנו הלכנו על פיילוט, שלי ואני, בארבעה אזורים בארץ, ונתנו את האפשרות לקבל גמלה בכסף.

חיים כץ: ראינו, ושמענו את קול הצעקה וגם שמענו את כולם: יגנבו, ייקחו להם.

חיים כץ: למען האמת, לא הייתה היענות גדולה, כי הפרסום היה חלש וזה לא היה נוח.

חיים כץ: יחד עם זה, בזמנו היה פה שר האוצר מאיר שטרית, ואני אמרתי שכל אזרח ותיק עשיר, שלא צריך מהמדינה, שהוא בן 90 או בן 85 – שיוכל לקחת עובד זר, אם הוא ערירי; שיהיה איתו בבית, ואללה, שיראה אם הוא חי, והוא ישלם לו – לא חשוב, או עובד זר או עובד ישראלי.

חיים כץ: המגמה – אמרו לי: לא, הוא יסחור בה והיא תנקה בתים במקומות אחרים.

חיים כץ: בואו, אני יוצא מתוך נקודת הנחה שהאזרחים הישראלים, ואללה, ישרים, ומי שמקבל את הסיעוד, מקבל את הסיעוד.

חיים כץ: ואם מישהו נאלץ לא לקחת את הסיעוד בשביל לקנות לילד שלו תרופות, אז המערכת צריכה לראות איפה אנחנו יכולים לתת יותר ולשנות את שיטת ההצמדה של מקבלי הבטחת הכנסה, כי עוד מעט 1 בינואר ויהיה עדכון קצבאות.

חיים כץ: על פניו, שמולי, זה נראה שכל אזרח ותיק, הקצבה שלו – אתה, יש לך קשרים בעיתונות, תשים את זה מחר בעיתון – תעלה ב-18 שקלים.

חיים כץ: זה נראה נורמלי?

חיים כץ: על פניו, אם לא תהיה הפתעה במדד של החודש הבא – – –

טלי פלוסקוב: – – – שקלים.

דוד אמסלם: איציק, יש לך קשרים בעיתון?

חיים כץ: אם תהיה הפתעה והוא יעלה בעוד 0.1%, אז היא תעלה בעוד שקל וחצי – – –

דוד אמסלם: חיים, באיזה עיתון יש לו קשרים?

חיים כץ: מה?

דוד אמסלם: לא אמרת באיזה עיתון.

חיים כץ: הוא, יש לו קשרים בידיעות ובכל העיתונים.

אלי אלאלוף: אבל מי יודע לספור – – –

קריאות: – – –

אלי אלאלוף: חיים, מי סופר – – –

עמיר פרץ: – – – זה לא בגלל קשרים – – –

חיים כץ: עמיר, אני מכבד מאוד את איציק שמולי, ולא במירכאות.

חיים כץ: אני מדבר – –

איציק שמולי: – – –

חיים כץ: – – כי אני מכבד, כי הוא בן אדם חרוץ ועובד ואכפתי.

עמיר פרץ: בגלל זה העיתונים – – –

חיים כץ: יחד עם זה, אם אתה תגיד את הדברים המעניינים שהוא אומר, לא תקבל כיסוי תקשורתי כמו שהוא מקבל.

איציק שמולי: חיים, קודם כול – – –

חיים כץ: נו, עמיר.

חיים כץ: אני מדבר כי אני מכבד אותו, כי הוא נלחם – – –

איציק שמולי: אם ככה אתה מתייחס לאנשים שאתה מכבד אותם, אני מפחד להיות בחבורה שאתה רוצה – – –

חיים כץ: למה?

חיים כץ: מה אמרתי לא בסדר?

איציק שמולי: אתה רק מרעיף מחמאות – – –

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אמרתי, אם אני אגיד שמעלים את זה, אם אני אגיד שמעלים ב-18 או 19 – – –

איציק שמולי: אבל מה אתה אומר, בעצם, השר?

איציק שמולי: אתה אומר: אפילו את 6 השקלים לא אנחנו הוספנו, זה המדד.

איציק שמולי: אז מה אתה אומר?

טלי פלוסקוב: – – – מה אתה עושה – – –

חיים כץ: אני אומר את זה על שיטת ההצמדה.

איציק שמולי: זו בעיה.

חיים כץ: נכון.

איציק שמולי: נכון.

חיים כץ: אני לא מתכחש.

איציק שמולי: אבל בעצם מה – – –

חיים כץ: אתה יודע, יש את עמיר פרץ.

חיים כץ: אתה רואה את עמיר פרץ?

חיים כץ: עמיר פרץ היה יו"ר ההסתדרות וראש המפלגה כשאני הייתי.

חיים כץ: פעם הייתה שיטה של הצמדה למדד מינוס 0.5%.

חיים כץ: אמרו שאם בשנה המדד יעלה מעל 3%, נגיד, היו עושים מינוס 0.5% חודשי כפול 0.95, ואם זה עולה – יקבלו.

חיים כץ: ואז הייתה שחיקה גדולה בפנסיות.

חיים כץ: הלך עמיר פרץ, כטוב ליבו ביין – הלך למהלך ואמר:

חיים כץ: מאחר שלא הייתה הצמדה, אנחנו ביום תוספת היוקר נוסיף שקל אחד, ואז הגמלאים יקבלו את כל ההצמדה.

חיים כץ: זוכר?

עמיר פרץ: כן.

חיים כץ: זוכר.

חיים כץ: אתה יודע מה עשו לנו ברחוב?

חיים כץ: מה, אנחנו פראיירים, אתה נותן לנו שקל?

חיים כץ: אז כולם קיבלו תוספת יוקר שקל, והגמלאים קיבלו 3%, 3.5%, בגלל כל השיטה.

חיים כץ: אתה יודע מה עשו לנו ברחוב?

חיים כץ: באתי לאיזה מפגש – תנו עוף בקריית מלאכי, אני חושב – כמעט הרביצו לי: מה, אנחנו פראיירים, אתה נותן לנו שקל?

חיים כץ: אז הסברתי על שיטת ההצמדה, עם הגמלאים, איך זה הולך, אבל היה מדד מינוס 0.5%, כל היתרה כפול 0.9 – צריך לעבור 3%.

חיים כץ: אז זה היה מתבטא בחצי שנה – מינוס 0.5% זה 3% – ואללה, זה משמעותי, לפנסיות זה היה משמעותי, אבל הרגו אותנו על השקל.

חיים כץ: אז פה, שיטת ההצמדה במדינת ישראל, גם לגמלאים וגם לאזרחים הוותיקים – עד לפני 15 שנה בערך גמלת הבטחת הכנסה הייתה צמודה לשכר הממוצע במשק, כמו ההצמדה שלך; לא כמו ההצמדה שלי – כמו ההצמדה שלך, של הח"כים.

איציק שמולי: בוא נדבר על שכר השרים, שעלה ב-5,000 שקל, ועל הקצבה, שעלתה ב-6 שקלים – לא בזכות הממשלה, בזכות המדד.

חיים כץ: שכר השרים עלה ב-5,000 שקל בשביל להשוות אותו לשכר הח"כים.

איציק שמולי: עיני לא צרה.

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: למה – – –

איציק שמולי: תעלו בעוד 5,000, אבל תעלו גם לגמלאים.

חיים כץ: שמולי, שכר השרים עלה ב-5,000 שקל בשביל להשוות אותו לשכר הח"כים.

חיים כץ: אין הבדל בין שר וח"כ, בטח לא אם הוא יו"ר ועדה.

חיים כץ: בטח לא אם הוא יו"ר ועדה.

חיים כץ: כי בשלוש השנים האחרונות שכר הח"כים צמוד למדד, והמדד היה אפס – זה השרים, והח"כים צמודים לשכר הממוצע; הייתה להם עלייה של 10%, וזה ה-5,000 שקל.

חיים כץ: אמרו: לא יאה ולא נאה שהשרים יקבלו פחות מהח"כים, אז העלו את זה.

חיים כץ: אז היו כמה פה, כמו תמיד: אני מוותר; אני לא מוותר.

חיים כץ: אני אמרתי: אני לא מוותר, כי אני חושב שאני ראוי לזה.

חיים כץ: אנחנו חוזרים לביטוח הלאומי.

חיים כץ: בחודש שעבר עברנו לחוק הסיעוד, התחלנו להפעיל את חוק הסיעוד.

חיים כץ: יש לנו כמה בעיות: 1.

חיים כץ: עובדים סוציאליים בתקנים.

חיים כץ: מאחר שכולם תומכים, ואללה, תאמין לי, בא לי לראות, אתה יודע מה בא לי לראות?

חיים כץ: מאחר שאנחנו באים בחוק הזה לעזור לפריפריה, והחוק הזה נותן לפריפריה כל כך הרבה – כי יש שם בעיה של מטפלים סיעודיים, כי המטפלים הסיעודיים מעדיפים לעבוד בתל אביב וברמת גן ובירושלים, איפה שיש להם אזור לצאת החוצה מהעבודה לחופש.

חיים כץ: בחארט אל-תאנאק, במקום רחוק, אין להם לאן לצאת – בא לי לשים להצבעה, ובוא נראה אם הם מפילים את זה.

דוד אמסלם: – – –

חיים כץ: ואללה, אתה יודע, אני רוצה לראות אם עזרה לאוכלוסיות הכי חלשות, הכי חלשות, בפריפריה – – –

דוד אמסלם: חיים, אין להם אלוהים.

חיים כץ: אין דבר כזה.

חיים כץ: הינה, אדוני ראש הממשלה הגיע.

דוד אמסלם: תאמין לי, בשבוע שעבר הם הפילו אחלה חוק שבעולם.

חיים כץ: לא כזה.

דוד אמסלם: יותר טוב – לא פחות מזה.

חיים כץ: החוק הזה נולד לעזור, ולכן, מאחר שהוא נולד, אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה.

חיים כץ: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברי כנסת, נא לשבת כולם.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 209) (תשלום גמלת סיעוד לידי הזכאי – ביטול התנאי לעניין מגורים עם בן משפחה מטפל), התשע"ט–2018.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 99 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 209) (תשלום גמלת סיעוד לידי הזכאי – ביטול התנאי לעניין מגורים עם בן משפחה מטפל), התשע"ט–2018, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 99, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1269); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: קיבלה פטור מחובת הנחה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

חמד עמאר: בבקשה.

יריב לוין: – – –

חמד עמאר: אנחנו מורידים אותה מסדר-היום?

אבי דיכטר: לא, לא.

אבי דיכטר: ישראל כץ מעלה אותה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

חמד עמאר: השר ישראל כץ, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, השרים, חברי וחברות הכנסת, הנדון: החוק להסדרת הביטחון – תיקון, הוראת השעה.

ישראל כץ: בחוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, מערך הסייבר הלאומי הוא הגוף המוגדר כאחראי להנחיית ההגנה בסייבר על תשתיות המחשוב הקריטיות הלאומיות של מדינת ישראל.

ישראל כץ: כיום מוגדרים בחוק כ-26 גופי תשתיות קריטיות אשר מונחים על ידי המערך.

ישראל כץ: בין הגופים הללו ניתן למנות את חברת החשמל, מקורות, רשות שדות התעופה, נתיבי הגז, נמלי הים, רכבת ישראל, בנק ישראל ועוד.

ישראל כץ: כיום אחריות זו מוגדרת בהוראת השעה בלבד.

ישראל כץ: הוראת שעה זו פגה בסוף השנה, בדצמבר 2018.

ישראל כץ: מטרת התיקון היום היא הפיכתה של הוראת השעה להוראת קבע.

ישראל כץ: ללא תיקון זה המשמעות היא שמערך הסייבר הלאומי לא יוכל להנחות את הגנת הסייבר על התשתיות הקריטיות הלאומיות של מדינת ישראל.

ישראל כץ: מדובר בסוגיה בעלת השלכות על ביטחונה הלאומי של מדינת ישראל.

ישראל כץ: לאור כל האמור לעיל, אבקשכם היום לאשר הצעת חוק זו.

ישראל כץ: אני צריך להגיד כרגע לאיזו ועדה או אחרי כן, אחרי ההצבעה?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת אברהם נגוסה, ראשון הדוברים – מוותר; חברת הכנסת מירב בן ארי – איננה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; חברת הכנסת ענת ברקו; חבר הכנסת איציק שמולי; חבר הכנסת יואב קיש; חבר הכנסת יהודה גליק.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג, עד שלוש דקות, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: טוב, זה לא סוד שזאת ממשלה שהייתה צריכה ללכת הביתה כבר מזמן, אבל בממשלה הזאת יש שרה אחת שקוראת לעצמה שרת התרבות, תרבות, למרות שתרבות השקר וההסתה זו התרבות היחידה שהיא מכירה ושהיא יודעת.

תמר זנדברג: היום היא כינסה עוד מסיבת עיתונאים לעוד נאום היסטרי ומגוחך שבו נופפה לכל עבר בכל מיני שטויות שאף אחד כבר לא קונה.

תמר זנדברג: אבל דבר אחד, השרה מירי רגב, את לא יכולה לעשות: נגמרו הימים שאת עושה סיבוב על הראש שלנו ואנחנו מורידים את הראש ואת מתחילה עם "מחבלים וטרור" וכל הקשקושים וכל השטויות שלך.

תמר זנדברג: אם את רוצה לעמוד מאחורי הדברים שאמרת היום, אני מבקשת ממך, אני דורשת ממך ואני קוראת לך להסיר את החסינות שלך ולעמוד בפני תביעת דיבה, שאחת ולתמיד תסתום את הפה לכל השקרים שלך ולכל השטויות שאת מוציאה מהפה, ושאת ממלמלת, ונוזל לך, ואת כבר לא יודעת מה את עושה.

תמר זנדברג: בואי, אני מציעה לך, תעמדי מאחורי הדברים שאמרת.

תמר זנדברג: נורא נורא חשוב לך מהמחבלים והטרור ומי מעביר כסף.

תמר זנדברג: זה שהממשלה שאת יושבת בה העבירה כסף למחבלים במזוודות, זה לא מעניין אותך, את לא תקומי ותתפטרי על הדבר הזה כמו שצריך, אבל שקרים את יודעת טוב מאוד לפזר.

תמר זנדברג: לכן, בבקשה, תסירי את החסינות שלך, תעמדי זקופה וגאה כמו שאת מצטיירת ותעמדי בפני תביעת דיבה, שפעם אחת מגיעה לך.

תמר זנדברג: אני מתכוונת להגיש אותה מייד לאחר הסרת החסינות שלך, ונקיים את הדיון הזה אחת ולתמיד, כי את לא יכולה לשקר יותר ושזה יעבור לך בשקט.

תמר זנדברג: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

מירי רגב: – – – מי מדברת?

מירי רגב: מרצ מדברים – – – תתנצלי – – – קודם תתנצלי על – – – ותתנצלי על שקרים שלך – – –

תמר זנדברג: – – – אין בעיה, אני אסיר חסינות.

תמר זנדברג: אני אסיר חסינות.

תמר זנדברג: אני אסיר – – –

מירי רגב: – – –

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השרים – – –

חמד עמאר: תודה רבה לכן.

חמד עמאר: בבקשה.

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה, רציתי לשאול אותך אם אתה חושב שהשר כחלון והשר ליברמן הם בוגדים.

בנימין נתניהו: מה?

רויטל סויד: האם אתה חושב שהשר כחלון והשר ליברמן הם חברים בקרן החדשה?

רויטל סויד: לא שאני חושבת שזה רע, אבל אתה יודע, היום זה נחשב לבגידה, כי השרה מירי רגב אמרה היום שגם השר כחלון וגם השר אביגדור ליברמן הם חברים בקרן החדשה.

רויטל סויד: ואצלכם, שם, להיות חבר בקרן החדשה – המשמעות היא להיות בוגד, יריב, אויב.

ציפי לבני: אני חושבת שהיא סתם אמרה שהם תומכי טרור, בלי חברות.

רויטל סויד: שהם תומכי טרור, אומרת יושבת-ראש האופוזיציה.

רויטל סויד: אז, אדוני ראש הממשלה, באמת, אחת השרות הבאמת-יותר קרובות אליך חושבת שהשר כחלון והשר ליברמן הם אנשים שצריך לתייג אותם כבוגדים.

רויטל סויד: ואני רוצה לומר לך – וחבל שאתה יוצא – שמה שאתם עושים בממשלה שלכם, אדוני ראש הממשלה, זה לסמן לא רק שרים אלא לסמן כל מי שלא מתיישר איתכם כבוגד.

רויטל סויד: כל מי שלא מסכים עם העמדה שלכם הוא בוגד; לא יריב, לא יריב פוליטי אלא אויב, בוגד.

רויטל סויד: וככה אתם מסמנים לא רק שרים אלא אתם מסמנים ציבור שלם.

רויטל סויד: ציבור שלם שלא מסכים איתכם – הוא מייד הופך להיות לא לגיטימי.

רויטל סויד: ואם יש, חס וחלילה, מישהו או גוף שגם אומר לכם: תפעלו לפי החוק, אתם גם מייד רוצים לגדור אותו – שומרי הסף, בית משפט עליון, יועצים משפטיים.

רויטל סויד: כי אצלכם יש טובים ורעים, אצלכם יש יהודים טובים ויהודים רעים.

רויטל סויד: אין אצלכם במדינה הזאת אנשים שסתם רוצים לחיות עם ערכים ליברליים, עם שוויון, עם חופש ביטוי והבעת עמדה שלא חושבים כמוכם; אצלכם כולם חייבים להתיישר.

רויטל סויד: אז פעם השמאל בוגדים, ופעם התקשורת הם בוגדים, ובית המשפט העליון כבר לא ציונים, ויועצים משפטיים – צריך לסתום להם את הפה.

רויטל סויד: והיום ראינו שזו לא באמת אידאולוגיה, זה פשוט מי שלא חושב כמוכם הוא בוגד, חבר בקרן החדשה, וחייב להתיישר.

רויטל סויד: די כבר, תלכו הביתה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת עליזה לביא; חבר הכנסת טלב אבו עראר – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת מוסי רז, עד שלוש דקות, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הכנסת קברה היום קבורת חמור בחלקת הפאשיסטים – – –

עיסאווי פריג': מוסי, תחזור על זה, בבקשה.

מוסי רז: הכנסת קברה היום קבורת חמור, בחלקת הפאשיסטים שבבית הקברות לחוקים נבזיים, את חוק ההשתקה של התרבות, שכונה בכל מיני שמות אחרים אבל הוא חוק ההשתקה של התרבות.

עיסאווי פריג': אהבתי את זה.

מוסי רז: הכנסת קברה אותו לבלי שוב.

מוסי רז: מי שקוברים אותו לא קם מהקבר שבו קברו אותו.

מוסי רז: בזכות רצונו של ליברמן לעונש מוות – וליברמן במוות חזק כנראה, חוץ ממוות של הנייה – בזכות רצונו של ליברמן לעונש מוות הוטל עונש מוות על החוק הזה, שנועד לקעקע את חופש הביטוי וחופש היצירה במדינת ישראל.

מוסי רז: הייתי בדיונים בוועדה, שמעתי מה נאמר שם.

מוסי רז: בעצם היו שתי טענות שסותרות אחת את השנייה על ידי משרד התרבות.

מוסי רז: אחת, שאין חוק שמטפל בעניין וצריך להסדיר; והשנייה אמרה שבעצם אין שום שינוי בחוק הזה, הוא רק מעביר ממשרד האוצר למשרד התרבות.

מוסי רז: שתי הטענות האלה לא נכונות על אף הסתירה – הרי בטוח שלא יכול להיות ששתיהן נכונות, אבל שתיהן לא נכונות.

מוסי רז: ישבנו שם וראינו איך במשך השנים מאז חוק הנכבה הוגשו תלונות, כמעט כולן על ידי אותו מגיש סדרתי, שלא צפה בכלל בסרטים ובמחזות שעליהם הוא התלונן.

מוסי רז: ראינו איך 17 תלונות של המשרד לתרבות התבררו כלא-נכונות, וגם הם לא צפו בכלל ביצירה לפני שהגישו את התלונות האלה.

מוסי רז: עמדה פה השרה – שיצאה החוצה, כי האמת כואבת, מה לעשות – עמדה פה השרה כשהציגה את החוק בקריאה הראשונה ודיברה על הסרט "נאילה והאינתיפאדה"; סרט שאני ממליץ לכל חברת כנסת וחבר כנסת לראות, סרט רגיש, שמדבר על מאבק פמיניסטי לא אלים של פלסטיניות נגד הכיבוש.

מוסי רז: והיא אמרה שהסרט הזה מאדיר מחבלות.

מוסי רז: הסיבה שהיא אמרה את זה מאוד פשוטה: היא לא צפתה בסרט, אף אחד מטעמה לא צפה בסרט.

מוסי רז: ואת הסרט הזה היא הביאה כדוגמה למה צריך להשתיק, למה צריך לקעקע את חופש הביטוי במדינת ישראל.

מוסי רז: וטוב שנפטרנו מהחוק הנורא הזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת נורית קורן; חברת הכנסת מיכל בירן; חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

מיכל בירן: כאן.

חמד עמאר: אה, חברת הכנסת מיכל בירן נמצאת.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אחרי שלוש שנים של עתירה בבג"ץ נגד הרפורמה בבריאות הנפש, היום הגענו לדיון המסכם, שבו ההרכב בבג"ץ רמז לנו בצורה ברורה שהוא מציע שנסיר את העתירה, שנמשוך את העתירה.

מיכל בירן: היו גם הישגים חלקיים בתוך הדבר הזה.

מיכל בירן: הייתה שם אמירה מאוד ברורה של בג"ץ שהוא מאמין להתחייבויות של המדינה ושל קופות החולים שלא ייגרעו זכויות מזכותם של אזרחי ישראל לקבל טיפול נפשי ראוי.

מיכל בירן: הבעיה היא ששוב, מלכתחילה נכנסנו לעניין כי אנחנו לא כל כך מאמינים לכל הדבר הזה.

מיכל בירן: הרפורמה הזאת בעצם העבירה את האחריות מאחריות ישירה של המדינה דרך המרפאות של בריאות הנפש, שאדם פשוט יכול היה להיכנס, להגיד: אני במצוקה – היו תורים גדולים, היו בעיות גם במרפאות האלה, אבל בגדול הייתה שם מערכת של פסיכיאטרים ופסיכולוגים ועובדים סוציאליים שנתנה מענה.

מיכל בירן: החשש היה, והוא אכן התממש, שברגע שזה עבר לקופות החולים – אגב, צריך להגיד שניסו להעביר את זה כמעט עשר שנים בכנסת, וחברי כנסת שונים בוועדות העבודה והרווחה בגלגולים שונים עצרו את זה, ובסוף זה הגיע בצו.

מיכל בירן: והחששות הגדולים היו: דבר ראשון והכי מרכזי הוא שאנשים שלפני כניסת הרפורמה קיבלו טיפול בחינם במה שנקרא "מצבי חיים" – לא אבחנה פסיכיאטרית: אדם שהיו לו גירושין מכוערים, אבטלה ארוכה, חלילה שמישהו שהוא אוהב נהרג בנסיבות טרגיות – כל הדברים האלה בעצם לא מכוסים מאז כניסת הרפורמה לתוקף.

מיכל בירן: בזמן שמשרד הבריאות טוען שהם כן מכוסים, קופות החולים אומרות בצורה ברורה שהן לא תומחרו כדי לטפל גם במטופלים הללו, במתמודדים הללו, ואם רוצים שיטפלו גם להן צריך להוסיף עוד כסף, וזה לא נעשה.

מיכל בירן: הסכנה השנייה היא הפגיעה בסודיות.

מיכל בירן: במרפאות של בריאות הנפש זה היה קצת כמו AA, כל מי שהגיע לשם ידע שזה המצב.

מיכל בירן: עכשיו, מאז שזה עבר לקופות חולים, אנשים לפעמים מגיעים עם טופס 17 כי נשברה להם הרגל, וכתוב עליו שהיה להם ניסיון אובדני לפני עשר שנים.

מיכל בירן: בטח ביישובים קטנים, הצורך ללכת לרופא המשפחה בשביל לקבל הפניה לטיפול פסיכולוגי הוא חסם בפני הרבה מאוד אנשים, מה שגורם לזה שמי שיש לו כסף פשוט הולך למערכת הפרטית, ומי שאין לו כסף עלול פשוט להישאר ללא טיפול.

מיכל בירן: אז שוב, אני מודה שנחמץ ליבי קצת ממה שקרה היום בבג"ץ.

מיכל בירן: אבל אנחנו נמשיך להילחם, גם ברמה הפרטנית המשפטית, כשיהיו אנשים שלא יקבלו את מה שמגיע להם, וגם ברמה הפרלמנטרית.

מיכל בירן: חבר הכנסת אלי אלאלוף הקים ועדת משנה בראשות נורית קורן למעקב אחרי הרפורמה בבריאות הנפש.

מיכל בירן: ואני חושבת שאנחנו נצטרך להפשיל שרוולים ולהעלות הילוך בפעילות הוועדה הזאת, כדי לוודא שכל אזרח ישראלי שמעוניין וזקוק לטיפול נפשי יקבל את הטיפול הראוי והמוצלח ביותר.

מיכל בירן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, חבר הכנסת מאיר כהן, משהו לעניין.

עיסאווי פריג': מה העניין של היום?

עיסאווי פריג': אני מנסה למצוא דרך, למצוא עניין בחוסר העניין שקיים במליאה מזה שבועות; שאנחנו פול גז בניוטרל, ממשלה של פול גז בניוטרל.

עיסאווי פריג': וכל יום קרקס חדש מצטרף אלינו.

עיסאווי פריג': מלכת הקרקס היום הייתה שרת הרעש והצלצולים, שברחה מהאולם כי היא לא יכולה לשמוע את הדברים.

עיסאווי פריג': אני עוקב אחריה בוועדות ובהתנהלות.

עיסאווי פריג': אני רוצה לציין רק שתי עובדות שמשרד התרבות ושרת הצלצולים עשו.

עיסאווי פריג': התקיים דיון בוועדת הרפורמה – היא התעקשה, רפורמה, קראו לזה רפורמה: לקחו את כספי הטוטו, הכסף של המהמרים בטוטו, שמיועד לקבוצות הכדורגל ולמתקנים.

עיסאווי פריג': משרד התרבות לקח את כוח החלוקה הכספית, ומשרד האוצר לקח יותר ממיליארד דולר, להחזיק את הכסף אצלו.

עיסאווי פריג': היא העבירה סמכות מהטוטו אליה – דבר שהיא לא מבינה בו, ולא יודעת איך לחלק כסף לקבוצה בליגה ג' וקבוצה בליגה ב'.

עיסאווי פריג': העיקר שיהיה לי מה לעשות, העיקר שתהיה לי סמכות – זה הרעש והצלצולים.

עיסאווי פריג': עכשיו עברנו למה שנקרא נאמנות לרגב ולתרבות.

עיסאווי פריג': מה עשתה?

עיסאווי פריג': לקחה וביקשה סמכות ממשרד האוצר אליה.

עיסאווי פריג': הרי זה קיים, זה קיים במשרד האוצר, כל העניין של חלוקה כספית, ואתה יכול לאסור אם יש חתירה תחת יסודות המדינה.

עיסאווי פריג': קיים, הכול קיים.

עיסאווי פריג': אבל העברת סמכות – היא עוסקת בהעברת סמכות כדי לעשות לה משקל, לעשות לה – יש לה מה לעשות, מה לדבר.

עיסאווי פריג': כל ההתנהלות שלה לאורך כל הוועדות זה פול גז בניוטרל.

עיסאווי פריג': זאת השרה, היא רעש וצלצולים, וימים יגידו.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברות וחברי הכנסת ואדוניי השרים – חבל שאין כאן אף שרה אישה; אה, יש, גם השרה גמליאל – תשמעו, אני רוצה לענות כאן, להגיב על דברים נוראיים ואיומים שאמרו עליי כאן, מעל הדוכן הזה, לפני כמה ימים, כשהצעתי הצעת חוק בנושא משק הגז.

יעל כהן-פארן: לפני כמה ימים עמד כאן והשיב לי שר האנרגיה, השר שטייניץ – שלא נמצא כאן כרגע אבל אני בטוחה שהדברים יגיעו אליו – ופשוט השמיץ אותי בצורה נבזית וזלזל בידע שלי ובמידע שאני הבאתי בפניכם, בפני הכנסת, כשהצגתי את הצעת החוק.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שלפני שהוא אומר דברים כאלה, שגם מזלזלים ברמה אישית, היה רצוי שהוא יעצור רגע ויבחן מי הדמות שעומדת לפניו, מה הידע שלה ועד כמה היא מבינה או לא מבינה בנושא האנרגיה, משק הגז.

יעל כהן-פארן: ואני בטח יכולה ללמד אותו כמה דברים.

יעל כהן-פארן: תשמעו, כל מה שהיה השבוע בנושא צינור הגז, הצינור הארוך בעולם, העמוק בעולם, הגדול בעולם – מה אני אגיד לכם, יחסי ציבור נפלאים למפיקי הגז ולדימוי של ישראל כמעצמת אנרגיה.

ישראל אייכלר: סליחה, סליחה, חברת הכנסת.

ישראל אייכלר: אני רק רוצה להודיע: אני סוגר את הרשימה לדיון הזה.

יעל כהן-פארן: יחסי ציבור נפלאים לחברות מפיקות הגז, למי שרוצה להציג את ישראל כאיזו מעצמת-על בתחום הגז והאנרגיה.

יעל כהן-פארן: אבל חברים, גם אם היה כזה הסכם – ואין כזה הסכם, והכול קשקושים, ואנחנו יודעים את זה, כי שום דבר לא חתום, ועד שהדברים במשק הגז ובתחומים של תשתיות כל כך גדולות לא סגורים, אז אין על מה לדבר, זה עוד לא שם.

יעל כהן-פארן: אבל בסופו של דבר, וזה העניין, משק האנרגיה צריך להזרים את הגז לישראל לפני שהוא דואג להזרים אותו למדינות זרות.

יעל כהן-פארן: אני לא מדברת על יחסים עם שכנותינו הקרובות; שם אף פעם לא התנגדתי ולא חלקתי, ואף אחד מגורמי המקצוע לא חלק על הצורך לדאוג לכך שלשכנינו הקרובים גם יהיה גז.

יעל כהן-פארן: אבל לדאוג לכך שהגז ייוצא לאירופה לפני שזורם כאן גז לכל המפעלים – זה הרי חלם.

יעל כהן-פארן: ומה שהשר שטייניץ עוד לא למד ואני יכולה לספר לו – הוא מעולם גם לא רצה לשמוע ממני – זה על דיונים שהיו הרבה לפני שהוא נכנס למשרד האנרגיה, שאני הייתי שותפה להם בתור מי שהייתה המנכ"לית של הפורום הישראלי לאנרגיה, שעסק בנושא הזה, דיונים עם השר הקודם, הקודם קודם, ד"ר עוזי לנדאו, כשהיה בממשלה ב-2009–2013 שר האנרגיה.

יעל כהן-פארן: באחד הדיונים שאני זוכרת, ב-2011, הזמין השר כמה אנשים מאוד מאוד מכובדים – שר האנרגיה לשעבר משה שחל, פרופ' משה אומן, אנשים שהיו בממשלה, פרופסורים אחרים, פרופ' ברנדה שפר, דני גוטווין, אנשים מתחום הכלכלה, אנשים מתחום האקדמיה, וכמובן אנשי משק האנרגיה – כדי לשמוע מה לדעתם צריך לעשות עם הגז.

יעל כהן-פארן: זה היה דיון פתוח – הפרוטוקול שלו בוודאי נמצא במשרד האנרגיה, תמללו כל מילה.

יעל כהן-פארן: מה שמדהים – זה היה עוד לפני שקיבלו כל החלטה ממשלתית על כמה לייצא, איזה לייצא, האם לייצא – השאלה שנשאלה שם הייתה מאוד פשוטה: לכמה שנים רצוי שמדינת ישראל תשמור לעצמה גז?

יעל כהן-פארן: בכמה שנים מדובר?

יעל כהן-פארן: כמעט כל יושבי החדר ההוא, והיו שם באמת נכבדים וחכמים – עלה המספר של בין 40 ל-50 שנה.

יעל כהן-פארן: במדינת ישראל רק התגלה אז לווייתן, תמר – שנה שנתיים לפני כן, והמספר היה 40 או 50 שנה של אופק אסטרטגי, כדי לשמור לעצמנו ביטחון אסטרטגי וביטחון אנרגטי ולא לגמור את כל הגז שלנו בחמש דקות.

ישראל אייכלר: תודה.

יעל כהן-פארן: אני רק אסיים.

יעל כהן-פארן: ההחלטה שהתקבלה בסוף, כמו שכולם יודעים, לאור ועדת צמח והממשלה הקודמת: 25 שנה, שזה בערך חצי ממה שכל המומחים שם גרסו – משהו שהרבה יותר מתאים לחברות האנרגיה וכנראה גם לשר שטייניץ.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: עכשיו ידבר חבר הכנסת יואל חסון, אם הוא נמצא.

ישראל אייכלר: אם לא, מיכל רוזין – איננה; חיים ילין – איננו; סאלח סעד – איננו.

ישראל אייכלר: נחמן שי – עולה.

ישראל אייכלר: אחריו – מיכאל מלכיאלי.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: כמה פעמים אפשר היה להגיד לשרת התרבות לרדת מהחוק הזה?

נחמן שי: כמה פעמים?

נחמן שי: אמרנו לה כשהרעיון עלה, אמרנו לה כשהוא נוסח, אמרנו לה כשהוא הגיע לוועדה, אמרנו לה כשהוא הגיע הנה.

נחמן שי: בוועדה, בדיונים, כל הדרך היא קיבלה אזהרות.

נחמן שי: אבל זה השמן וזה הדלק שמניע אותה – עם זה היא חיה, כך היא מתקדמת, כך אולי היא מגיעה למקומות שהיא רוצה.

נחמן שי: אבל, בסוף, בסוף, כשמסתכלים אחורה, החוק הזה אולי הביא לה תועלת, אבל הביא נזק גדול למדינת ישראל, לדמוקרטיה הישראלית ולקהילה – לקהילת האומנים, ליוצרים, שאלה לכאורה האנשים שהיא מדברת איתם ואמורה לנהל איתם שיח.

נחמן שי: הם לא רוצים לדבר איתה; הם לא רוצים לראות אותה; הם צועקים "בוז" כשהיא באה לאירועים שלהם; הם דוחים אותה.

נחמן שי: אז הם לא צריכים לחבק אותה והיא לא צריכה לחבק אותם – זה בכל זאת ממשלה והם אומנים – אבל יש איזשהו שיח.

נחמן שי: כל הרעיון המכונן הוא שמדברים אחד עם השני.

נחמן שי: את זה היא הפסידה; היא הפסידה לא רק מהיום אלא לאורך הדרך הארוכה שהיא מנהלת את המשרד הזה, שפעם היה לי הכבוד לנהל אותו, ואני מכיר אותו מקרוב.

נחמן שי: הוא משרד יקר ורב-חשיבות.

נחמן שי: הוא מקור לגאווה, בסופו של דבר, כי ישנם שם אנשים מקוריים ויצירות נהדרות ואיזשהו משהו שמשקף את כוחה ואת ייחודה של מדינת ישראל.

נחמן שי: את כל הדברים האלה היא כרתה, בכל הדברים האלה היא פגעה.

נחמן שי: והכי גרוע זה האווירה שנוצרה סביב האומנות במדינת ישראל, כאילו מצפים שהאומנות תעבוד את המדינה, תשרת את המדינה, תפאר אותה ותרומם אותה.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: זו לא תפקידה של האומנות.

נחמן שי: תפקידה של האומנות הוא לעורר דיון, לעורר אנשים לחשוב, להזמין ביקורת, להתסיס.

נחמן שי: בשביל זה יש אומנות.

נחמן שי: זה מה שעושים אומנים בכל מקום בעולם – במדינות דמוקרטיות, כמובן.

נחמן שי: את זה רצתה מירי רגב להשתיק; את הפיות האלה היא רצתה לסתום; את הידיים האלה היא רצתה לעצור.

נחמן שי: וזה כישלון גדול.

נחמן שי: אני מקווה שהחוק הזה מת, לא נשמע עליו יותר, לא נראה אותו יותר, אבל כשבהיסטוריה יסתכלו אחורה, יראו את היום הזה כנקודת המפנה.

נחמן שי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – איננו; איימן עודה – איננו; שרן השכל – איננה.

ישראל אייכלר: איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שבועיים החלטתי לעשות מעשה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שבועיים חוק נאמנות בתרבות עדיין היה אמור לעלות.

איילת נחמיאס ורבין: הוא אפילו היה אמור לעלות במליאה להצבעה בשבוע שעבר.

איילת נחמיאס ורבין: ואני החלטתי לעשות מעשה והלכתי לראות את הסרט מחולל החוק הזה.

איילת נחמיאס ורבין: כולם יודעים איך קוראים לסרט הזה, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: כמה צפו בו, בסרט "פוקסטרוט"?

איילת נחמיאס ורבין: לא יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים שהשרה – – –

קריאה: – – –

איילת נחמיאס ורבין: צפית בסרט "פוקסטרוט"?

קריאה: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני שמחה לשמוע.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת יחימוביץ וחברת הכנסת כהן-פארן, אתן ח"כיות מצטיינות וגם מבינות בקולנוע, ובעיקר – אתן יודעות על מה אתן מדברות כשאתן פוסלות משהו.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת ורבין, יש אחד שלא יודע על מה מדובר – זה אני.

איילת נחמיאס ורבין: אה, אז אני אספר לך.

איילת נחמיאס ורבין: הסרט "פוקסטרוט" הוא סרט – שומו שמיים, הינה ראש הממשלה נכנס, אני לא יודעת אם הוא צפה בסרט "פוקסטרוט".

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני מוכרחה להגיד לכם, מבחינה קולנועית לא השתגעתי ממנו, אבל הסרט "פוקסטרוט" מדבר על פוסט-טראומה ממלחמה.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, פוסט-טראומה ממלחמה, יודע על זה כל מי שיושב כאן סביב השולחן והיה במבצעים והיה בסיטואציות לחימה קשות – ואני מוכרחה להגיד שאני לא, אבל אני רואה את האנשים סביבי, במיוחד אנשים ממלחמת יום כיפור, שיצאו מהמלחמה והמלחמה לא יצאה מהם.

איילת נחמיאס ורבין: הלכתי לראות את הסרט "פוקסטרוט" תחת הרושם האדיר שהותירה עליי השרה, שהסרט הזה, אסור שיוקרן בשום מקום במדינת ישראל, וחלילה לו שיהיה מוקרן באיזשהו מקום בעולם, כפי שהיה בצרפת, שהשגרירה שלנו שם לצערי קיבלה החלטה לא נכונה והחליטה שלא ללכת להקרנה האדירה שלו.

איילת נחמיאס ורבין: השרה רגב, את עשית שירות אדיר לסרט "פוקסטרוט".

איילת נחמיאס ורבין: אני, אגב, לא בטוחה שמבחינה קולנועית הגיעו לו כל השבחים האלה, אבל מבחינה עניינית – אסור לדבר על פוסט-טראומה?

איילת נחמיאס ורבין: יש שם קטע אחד בסרט שהוא מאוד קשה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: באמת סרט קשה.

איילת נחמיאס ורבין: כל מי שהוא ישראלי, ישראלית, מבין את הסיטואציה שהחיילים שלנו, הצעירים האלה בני ה-18, ניצבים בפניה, סיטואציה איומה אל מול האוכלוסייה הפלסטינית.

איילת נחמיאס ורבין: למה צריך לפחד לדבר על הדבר הזה?

איילת נחמיאס ורבין: למה – כדי שאנחנו נהיה מסוגלים להתמודד גם עם הדברים הקשים, שהבחירות המדיניות שלנו עושות.

איילת נחמיאס ורבין: למה אנחנו צריכים לפחד מזה?

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, רק היום במדינת ישראל מתחילים לדבר על פוסט-טראומה ממלחמה כמו שצריך.

איילת נחמיאס ורבין: רק היום מתחילים להבין מה האנשים האלה, צעירים וצעירות, עוברים.

איילת נחמיאס ורבין: לא כולם חווים את זה מייד, לא כולם מדברים על זה מייד, אדוני היושב-ראש, אבל כל אלה שהיו במצבים האלה, בסופו של דבר הפוסט-טראומה יוצאת מהם.

איילת נחמיאס ורבין: כי מה הם בסך הכול?

איילת נחמיאס ורבין: הם ישראלים, חלק גדול מהם יהודים – אבל יש גם, כמובן, מי שאינו יהודי ונלחם בצבא, זה ברור לגמרי; אנחנו לא חושבים ומדברים אחרת שבועיים אחרי שסא"ל מ' נהרג בסיטואציה נוראית.

ישראל אייכלר: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסיימת.

איילת נחמיאס ורבין: מה פתאום "פוקסטרוט" היה צריך לחולל חוק מיותר כל כך?

איילת נחמיאס ורבין: איך קרה לנו הדבר הזה?

איילת נחמיאס ורבין: טוב שהחוק הזה ירד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שהוא ירד לכל החיים והלך למגרסה הקרובה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריו – לאה פדידה, אחרונת הדוברים.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, קודם כול, אני רוצה להעיר הערה לגבי הנוכחות.

יוסי יונה: אני חושב שבסופו של דבר הסיפור הזה של 6159:

יוסי יונה: עושה חסד עם כנסת ישראל בכך שהינה, אנחנו רואים, ישנה מליאה, ישנם חברות וחברי כנסת ויש דיון.

יוסי יונה: נעים לדבר כאשר המליאה מלאה יותר מאשר כאשר היא ריקה.

יוסי יונה: אני רואה שלחברתי ציפי לבני יש איזשהן השגות בעניין הזה.

ציפי לבני: להפך.

יוסי יונה: אה, להפך?

יוסי יונה: אם כן, את תומכת בכל לב בדבר.

יוסי יונה: אני רוצה להתייחס לעניין של הסייבר.

יוסי יונה: אדוני ראש הממשלה, אשמח מאוד לקבל את תשומת ליבך, כי זה באמת נוגע לך ולנו.

יוסי יונה: תראו, אנחנו מאוד גאים, אדוני ראש הממשלה, על כך שבנותינו ובנינו הם מאוד מוכשרים, יש להם מיומנויות מקצועיות מאוד מאוד גבוהות, והם יודעים לעשות אקזיטים מופלאים.

יוסי יונה: אבל ישנן ידיעות בשבועות האחרים שמטרידות אותי, ומן הראוי שיטרידו אתכם.

יוסי יונה: מתפרסמות כתבות בעיתונים שונים על מעורבותן של חברות סייבר שנותנות שירותים למשטרים עריצים ברחבי העולם.

יוסי יונה: אדוני ראש הממשלה, אתה עמדת כאן והתגאית ודיברת בשבח הדמוקרטיה הישראלית.

יוסי יונה: אני מצטרף לדברי השבח.

יוסי יונה: כן, אדוני היושב-ראש, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, אבל משטר דמוקרטי, יש מקום שישמרו אותו, יש מקום שיטפחו אותו, ויש מקום שנהיה, אדוני היושב-ראש, יותר מאשר דמוקרטיה – אור לגויים.

יוסי יונה: אבל לא הייתי רוצה, אדוני היושב-ראש, שנהיה סייבר לגויים במובן הרע של המילה.

יוסי יונה: ולכן אני מנצל את הבימה הזאת, חברות וחברי כנסת: לכל הממונים על הבטחת הייצור של הסייבר – אנחנו צריכים להיות מאוד מאוד זהירים ששמנו לא יוכפש בעולם.

יוסי יונה: אנחנו צריכים להיות מאוד מאוד זהירים שהטכנולוגיה המתקדמת שלנו לא תגיע למשטרים עריצים.

יוסי יונה: אנחנו צריכים להיות מאוד מאוד זהירים, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שהטכנולוגיה המתוחכמת והמתקדמת שלנו לא תיפול בידם של אנשים שפוגעים בזכויות אדם בסיסיות.

יוסי יונה: על פניו – אני אומר: על פניו, ואני מאוד מאוד זהיר בעניין הזה – נראה שאנחנו לא זהירים דיינו, גברתי סגנית שר החוץ.

יוסי יונה: זה באמת עניין מוסרי וערכי עבור כולנו.

יוסי יונה: חבל.

יוסי יונה: חבל ששמנו יוכפש בעולם בגלל שהטכנולוגיות היפהפיות, המתקדמות, החשובות הללו תיפולנה בידיים לא טובות.

יוסי יונה: ויש מקום לדאגה, גברתי.

יוסי יונה: יש מקום לדאגה, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: ואני באמת מפציר, ואני רואה בזה עניין לאומי, עניין ערכי, עניין שחשוב לכולנו, שהטכנולוגיות הללו לא יגיעו לידיים הללו – והן מגיעות, ואני אומר זאת בכאב ובעצב, אפילו לא בביקורת, במובן זה שאם יש אות קין כפועל יוצא של נפילתן של הטכנולוגיות הללו בידיים זרות, זה אות קין על כולנו.

יוסי יונה: על כולנו.

יוסי יונה: אני רוצה לומר הערה אחת, אדוני, ברשותך: יש פער מאוד גדול בין ההתפתחות הטכנולוגית העצומה לבין הרגישות המוסרית של ילדינו.

יוסי יונה: לכן, אני חושב שזה גם התפקיד שלנו, של מערכות החינוך שלנו, להדגיש את המאפיין הערכי הזה, שלא יהיה מצב, כפי שאנחנו רואים היום – הפער העצום בין התפתחות טכנולוגית כבירה ומואצת לבין רגישויות מוסריות שהייתי מכנה אותן מעוכבות, אם לא מפגרות.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

ישראל אייכלר: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת לאה פדידה.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שיש לי נאום מצוין, אבל אני חייבת לשאול שאלה את ראש הממשלה בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, אתה רוצה להגיד לי שאתה לא יודע על מה אתה מצביע?

לאה פדידה: אתה רוצה להגיד לי שאתה מצביע מכוח האינרציה?

לאה פדידה: אומר אתמול במקלט לנשים מוכות: לא ידעתי, לא שמעתי.

לאה פדידה: אני ממש מודאגת שבביטחון אתה עושה ככה – אומר: תעשו, ואחר כך: לא ידעתי, לא שמעתי, בואו נקים ועדה.

לאה פדידה: אז אני מקווה שבתור שר ביטחון תקפיד להקשיב ולדעת על מה אתה מצביע, אדוני ראש הממשלה.

לאה פדידה: אבל אני רוצה לאתגר את הבית הזה ולשאול – חידון, האם אתם מכירים את האמירות הקשות שנאמרות בבית הזה, ומי אמר.

לאה פדידה: חידה: מי אמר את המשפט הזה: אני הומופוב גאה?

לאה פדידה: כן, קואליציה, אופוזיציה, מי אמר את המשפט הזה: אני הומופוב גאה?

לאה פדידה: לא יודעים?

לאה פדידה: הרמז הבא: אשתי לא רוצה חפלות המוניות בלידה שלה.

לאה פדידה: מי אמר את זה?

עאידה תומא סלימאן: סמוטריץ.

לאה פדידה: אוה, נקודה.

לאה פדידה: מי אמר את זה: לאנוס אישה זה כואב; מה שנעשה היום זה אונס ברוטלי?

לאה פדידה: מי אמר את זה?

לאה פדידה: מה, אתם לא יודעים?

לאה פדידה: אוי, נו, באמת.

לאה פדידה: מי אמר את זה: יש לי פנטזיות מיניות שאני לא מגשים אותן – כאן, בבית הזה?

ישראל אייכלר: סליחה, אפשר לבקש, חברת הכנסת, לא להזכיר שמות?

לאה פדידה: לא הזכרתי שמות.

לאה פדידה: אני שואלת מי אמר.

ישראל אייכלר: אני כבר אומר לך מראש.

לאה פדידה: מי אמר?

לאה פדידה: אני רוצה שהם יענו לי.

לאה פדידה: מי אמר את המשפט הזה?

לאה פדידה: מי אמר את המשפט החכם – והתנצל אחר כך: עוני?

לאה פדידה: יש לי חמישה ילדים, שניים מהם לא עניים, אז אין עניים.

לאה פדידה: וואי, איזה חכם זה, גדול מהחיים.

לאה פדידה: מי אמר את המשפט הזה: אתם אפסים – וכמובן שהתנצל אחר כך?

לאה פדידה: האמת, אחרי כל אמירה שאמרתי הוא התנצל.

לאה פדידה: מי אמר שמשפחות חד-מיניות הורסות את החברה הישראלית?

לאה פדידה: מי אמר שלאישה יש תפקיד מסוים, לגבר יש תפקיד מסוים, כך ברא אותם אלוהים, וחס וחלילה שלא ישתבשו הדברים?

לאה פדידה: ומי אמר למי בטוויטר – והטוויטר סגר אותו ל-12 שעות?

לאה פדידה: יש רק חבר כנסת אחד כזה.

לאה פדידה: כששאלתי את הח"כים בפרסה מי לדעתם החבר כנסת הכי גזעני ושוביניסט, אמרו לי שם אחד; מתברר שהוא בכלל לא אמר את האמירות האלה.

לאה פדידה: יש רק חבר כנסת אחד בבית הזה שמרשה לעצמו להגיד אמירות שוביניסטיות – –

ישראל אייכלר: נא לסיים.

לאה פדידה: – – גזעניות, ויודע להתנצל אחר כך.

לאה פדידה: מה זה שווה להתנצל אחרי אמירות כאלה – –

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

לאה פדידה: – – בוטות?

לאה פדידה: כל אחד בבית הזה יודע מי חבר הכנסת הזה שאמר את זה, וסגרו לו את הפה ל-12 שעות – אולי הגיע הזמן שיסגרו לו את הפה ליותר שעות.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת פדידה.

ישראל אייכלר: שר התחבורה ישראל כץ – שר התחבורה והמודיעין, אני חושב – ידבר עכשיו, ישיב בשם הממשלה.

ישראל אייכלר: ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אשיב על כמה מהטענות שהועלו כאן ואתאר בתמצית את תהליך מערך הסייבר הלאומי כפי שהוא קרה וכפי שראיתי אותו כחבר הממשלה במו עיניי.

ישראל כץ: לפני כמה שנים ישראל לא הייתה על מפת הסייבר העולמי המאורגן, נושא שהופך להיות מרכזי במה שמתרחש היום בעולם.

ישראל כץ: ראש הממשלה יזם – אני זוכר את זה היטב – את הקמת מערך הסייבר הלאומי בשלבים.

ישראל כץ: אני זוכר שרוני בר-און – אני לא יודע באיזה תפקיד הוא היה אז בדיוק – תקף ולגלג ואמר:

ישראל כץ: ראש הממשלה עוד פעם מדבר על איזה סייבר, על מערך סייבר – – –

לאה פדידה: סליחה, לא אמרתי את שמך.

ישראל כץ: מי מגן כאן על רוני בר-און?

ישראל כץ: אני לא יכול לקטלג.

לאה פדידה: רגע, סליחה, לא אמרתי את שמך.

לאה פדידה: אתה לא יכול – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

ישראל כץ: אני ראיתי את הדברים וראיתי אותם מתפתחים.

ישראל כץ: ההחלטה שראש הממשלה קיבל היא להקים מערך סייבר לאומי בפריפריה.

ישראל כץ: חברת הכנסת לאה פדידה, את על גבול הפריפריה, כי אנחנו כל כך מחברים עכשיו את הכול, שיקנעם היא כבר במרכז.

ישראל כץ: הרי יזמנו את אותו מזלג שכולם עוברים בו, כמו שאת ומשפחתך יודעים.

ישראל כץ: ההחלטה המודעת הזאת שראש הממשלה קיבל היא למתוח את הגבולות של ההייטק, של הסייבר, ברמה הגבוהה ביותר שיש לישראל, בעצם, ובתרגום ובשילוב של המודיעין הצבאי, של היכולות הצבאיות עם המערך האזרחי, עם הגוף שנמצא.

ישראל כץ: אגב, זה לא קרה במקרה.

ישראל כץ: ראש הממשלה, כבוגר MIT, הוא בדיוק – הוא העתיק מודל שעבד בארצות הברית: היה מערך של המודיעין צבאי האמריקני בלב הקמפוס של MIT – ה-NSA, רשת המידע והמודיעין האמריקנית.

ישראל כץ: יש גם מודל כזה בסטנפורד, קליפורניה.

ישראל כץ: בעצם, נוצר כאן שילוב בין היכולות של המודיעין הצבאי – והאקדמיה מעורבת איתם בחלוקת המידע וכמובן לימודו.

ישראל כץ: ואז נוצר מערך אזרחי שלם, עמק הסיליקון שם ובאר שבע כאן.

ישראל כץ: והעובדה הזאת, שבמרחק של שעה מהמרכז, בבאר שבע, קם מערך סייבר לאומי ברמה מהגבוהות ביותר בעולם, בלי שום ספק – אני סיירתי שם; אני מזמין אתכם גם לבקר שם, כל אחד לפי סיווגו – זה דבר מדהים, שבעצם מעביר את היכולת הגבוהה ביותר של מדינת ישראל לנגב.

ישראל כץ: בעקבות זה באים האנשים, וגם קריית המודיעין מוקמת עכשיו, בהחלטה של הממשלה, ליד צומת ליקית, וגם אותו מאגר ידע עצום, ויכולת, יעברו לשם.

ישראל כץ: זה מהפך אדיר – החלטה מודעת, מדיניות ויישום של המדיניות לרתום.

ישראל כץ: עכשיו, הכוח הגדול זה החברות הפרטיות.

ישראל כץ: יש כאן ידע עצום, יכולות עצומות.

ישראל כץ: חלק ניזון מהרקע הצבאי וחלק מתחיל ישר מהצד האזרחי.

ישראל כץ: מערך הסייבר הזה, שאנחנו מעגנים אותו היום – לא בהוראת שעה – מוסיף לחוסן הלאומי של מדינת ישראל ומבטיח שישראל תמשיך להיות ותהיה בוודאות בין המדינות המובילות בעולם בתחום שאולי אין חשוב ממנו, גם מבחינה ביטחונית, גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה חברתית, כאשר אנחנו משלבים את כל תושבי מדינת ישראל – חיבור אמיתי של הפריפריה, עם כלים אמיתיים, המובילים ביותר בעולם, להיות חלק מהעוצמה הזאת.

ישראל כץ: לכן, אבקש מכולם לתמוך בהצעת החוק ולהעביר אותה לאחר מכן, אדוני היושב-ראש, ברשותך, לוועדת החוץ והביטחון להמשך קידום החוק.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר ישראל כץ.

ישראל אייכלר: אתה מציע להעביר את זה לוועדת חוץ וביטחון.

ישראל אייכלר: אז אנחנו נצביע עכשיו על ההצעה להעביר את הנושא לוועדת חוץ וביטחון.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 81 נגד – 12 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

ישראל אייכלר: 81 בעד, 12 נגד.

ישראל אייכלר: החוק עבר ויעבור לוועדת החוץ והביטחון.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני ביקשתי מחברת הכנסת פדידה שלא תזכיר שם, והיא לא הזכירה שם.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת סמוטריץ טוען שכולם הבינו שזה אליו, אז אני מאפשר לו שלוש דקות במקום חמש דקות.

לאה פדידה: מה זה?

לאה פדידה: על ראש הגנב בוער הכובע – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, חברת הכנסת פדידה, אני מבין מדברייך בנאום הקודם שנפגעת ממני, למרות שניסיתי להסביר שזה לא היה בכוונה.

בצלאל סמוטריץ': התנצלתי כאן על הדוכן, התנצלתי בפנייך בפרסה, התנצלתי בפנייך בטוויטר.

בצלאל סמוטריץ': אז אני רוצה – – –

לאה פדידה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אז אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי להתנצל בפנייך בפעם הרביעית, בפני מליאה מלאה.

בצלאל סמוטריץ': טעיתי, מעדתי בלשוני, לא בכוונה, חלילה, לא התכוונתי לצחוק – טעות לשונית במובן הכי טכני של המילה.

לאה פדידה: תודה רבה.

לאה פדידה: מודה ועוזב ירוחם.

בצלאל סמוטריץ': ולמרות זאת, ולמרות זאת, מאחר שנפגעת, וכפי שניכר – אחרי כל כך הרבה זמן נשאת את הנאום שנשאת – אז אני מבקש שוב סליחה ומתנצל על הטעות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מתנצל, כמובן, על אף אחת מן האמירות שייחסת לי.

בצלאל סמוטריץ': כידוע, אני מאלה שעומדים מאחורי דבריהם.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איילת נחמיאס ורבין: יפה, בצלאל.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת סמוטריץ.

מיקי לוי: מודה ועוזב ירוחם, בצלאל.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1277); נספחות.

מיקי לוי: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת חוקה הבאה, הצעת חוק למניעת ההסתננות, בקריאה ראשונה.

ישראל אייכלר: יציג את הצעת החוק סגן השר משולם נהרי.

ישראל אייכלר: אני סוגר את הרשימה.

ישראל אייכלר: מי שרוצה עוד יכול עכשיו לגשת.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אחמד טיבי.

ישראל אייכלר: מי עוד?

ישראל אייכלר: טוב, אני סוגר את הרשימה.

ישראל אייכלר: סגן השר משולם נהרי, בבקשה.

ישראל אייכלר: פתח פיך ויאירו דבריך.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

ישראל אייכלר: רבותיי, שקט, מרוב התנצלויות עוד יהיו לי פה תכף – מספיק, די.

ישראל אייכלר: אבקש שקט באולם.

ישראל אייכלר: אתם מעכבים את הדיון, רבותיי.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מטרת החוק היא להאריך את האיסור הקיים על הוצאת כספי מסתנן מישראל, איסור אשר הוא כלי הכרחי להתמודדות עם אוכלוסיית המסתננים.

משולם נהרי: הנושא מעוגן במסגרת הוראת שעה, התשע"ג–2013, והתוקף של הוראת השעה עתיד לפקוע ביום ו' בטבת התשע"ט, 14 בדצמבר 2018.

משולם נהרי: לכן, מה שמתבקש הוא להאריך את הוראת השעה ב-18 חודשים, ובמהלכם תמשיך להיבחן נחיצותו של האיסור ויעילות דרכי אכיפתו.

משולם נהרי: בשבוע שעבר עלה הנושא הזה כהצעת חוק פרטית, והתחייבנו שביום שני שלאחר מכן – הכוונה, היום – נביא את זה כהצעה ממשלתית.

משולם נהרי: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

ישראל אייכלר: תודה לסגן שר הפנים הרב משולם נהרי.

ישראל אייכלר: רשימת הדוברים: חבר הכנסת אברהם נגוסה – איננו; חברת הכנסת מירב בן ארי – איננה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, עולה?

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, אנחנו מתנגדים להצעת החוק הזאת ונצביע נגדה.

ג'מאל זחאלקה: אני עליתי כדי להביע כאב, צער וזעם על הפשע הנוראי בכפר ג'ש – הריגתה של בחורה צעירה, יארא איוב, רציחתה של יארא איוב בת ה-16, ביתור גופתה וזריקתה בפח אשפה.

ג'מאל זחאלקה: איום ונורא.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא ליו"ר הכנסת להסכים להצבעה חוזרת לעניין ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא אלימות נגד נשים.

ג'מאל זחאלקה: ישנן תוכניות שלא יושמו להגנה על נשים שנתונות בסכנה של אלימות.

ג'מאל זחאלקה: ישנם דברים רבים שאפשר לעשות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו כחברה ערבית זועקים לשמיים.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שאנחנו החברה המוכה ביותר בעניין של רצח נשים – יותר מאשר בגדה המערבית, יותר מאשר ברצועת עזה, יותר מאשר בירדן ובאחוזים גבוהים מאוד, לפי כל קריטריון.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא יודעים את הפרטים של הרצח הזה, לא יודעים מי המנוול או המנוולים שעשו את הפשע הנוראי הזה, אבל אנחנו כחברה וכהנהגה ערבית מחויבים לעשות הכול, אבל הכול, כדי למנוע וכדי להילחם בפשעים הנוראיים האלה.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא עושה מה שצריך – –

ישראל אייכלר: אתה יכול לסכם.

ג'מאל זחאלקה: – – הממשלה לא עושה מה שצריך, ואני קורא לכל חברי הכנסת, לפחות, לפחות – זה צעד קטנטן שיראה על רצינות – לטפל בעניין הזה: הצבעה חוזרת על ועדת חקירה פרלמנטרית.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת ענת ברקו – מוותרת.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת משה מזרחי, בבקשה.

משה מזרחי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להתנצל בפנייך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, על התקרית על הדוכן קודם, כי אני רוצה לסיים מאותה נקודה שבה נגררתי מפה, ברשותך.

טלי פלוסקוב: עכשיו אתה יכול.

משה מזרחי: ראש הממשלה היום הגדיר את מדינת ישראל כמוצב קדמי של העולם החופשי, ופה אני פונה לשרה מירי רגב, והפעם בשפתה, כן?

משה מזרחי: הטעות במקור: בסיום האקורד של המנדט הבריטי, איש אחד ששמו דוד בן-גוריון החליט על הכרזת העצמאות של מדינת ישראל.

משה מזרחי: 6,300 איש ואישה נהרגו על הקמתה.

משה מזרחי: אותו איש אמר ב-29 במרס 1949 ככה: "מדינת ישראל, אני מקווה, לא תהיה אף פעם מדינה טוטליטרית, שבה יקבע השלטון את האמת המדעית, את הסגנון הספרותי, את כיוון האומנות או דרך הרוח.

משה מזרחי: במדינת ישראל תהיה חירות גמורה לאנשי הרוח, ואיש לא יכבוש ולא ישעבד את הרוח האנושי".

משה מזרחי: ועכשיו לגופו של החוק הזה, החוק-דמה, פלצבו; אני מדבר על הוראת השעה, כמובן.

משה מזרחי: הייתי בדיון בוועדת הפנים.

משה מזרחי: חמש שנים, החוק הבלתי-אנושי, המגביל הזה, שחשבו שהוא ידרבן את המסתננים, פליטים, מבקשי עבודה וכו' החוצה – חמש שנים, כמו אבן אכף; אפילו לא כתב אישום אחד, לא סנקציה אחת, לא חקירה אחת, לא כלום.

משה מזרחי: על מה אתם מבקשים עוד 18 חודשים, על מה?

משה מזרחי: יש לנו עשרות אלפי מהגרים ברישיון, ואני מדבר על מעל 50,000 עובדים שמגיעים הנה בהיתר ונותרים פה – חלקם הגדול גם בדרום תל אביב – ללא היתר שהייה.

משה מזרחי: הם לא מפריעים לאף אחד; הם כנראה גם הרבה פחות שחורים מאלה שמטרידים את מנוחתם של תושבי הדרום.

משה מזרחי: כל החקיקה הדרקונית הזאת – שלא הייתה אפקטיבית, שנועדה רק להרגיע את המצפון, היא בניגוד גמור לדוגמה, למוצב הקדמי של העולם החופשי.

משה מזרחי: לא נכנסים אלינו יותר, וחבל שראש הממשלה לא פה; צריך לפרגן לו: הקים את הגדר, מאז אחד לא נכנס.

משה מזרחי: תתמודדו בדרך קצת יותר הומנית עם המעטים שנותרו פה.

משה מזרחי: וחוץ מזה, יאללה, תסגרו כבר את הבסטה, חברים.

משה מזרחי: אנחנו מדממים לחינם פה את מילינו.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מזרחי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; יואב קיש – איננו.

ישראל אייכלר: דב חנין.

ישראל אייכלר: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, החוק הזה הוא עוד אחד מאותה סדרה של חוקים שנועדו להילחם במבקשי המקלט, למרר את חייהם, לייסר אותם גם בשוטים וגם בעקרבים, ובדרך הזאת לשגע גם אותם, גם את השכנים שלהם בשכונות דרום תל אביב ובמקומות אחרים וגם את החברה הישראלית כולה.

דב חנין: אני קורא לכם, עמיתיי חברי הכנסת, להתנגד להצעה להאריך את הוראת השעה המיותרת והפוגענית הזאת.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת: הצעת החוק הזאת, שעוברת, הופכת העברת כספים של מבקשי מקלט לחוץ-לארץ לעבירה פלילית, היא אחד המנגנונים הפוגעניים – אבל גם המיותרים – ביותר שהומצאו בין כל מנגנוני הפגיעה שאתם ניסיתם לייצר נגד מבקשי המקלט.

דב חנין: בדיון שהתקיים בוועדת הפנים דיווח סגן ניצב אסף אלמוג ממרחב יפתח כי במשך חמש השנים שבהן הוראת השעה הזו קיימת לא הוגש אפילו כתב אישום אחד מתוקפה.

דב חנין: אז למה להאריך אותה בעוד שנה וחצי?

דב חנין: מה שהוראת השעה הזו עשתה, היא פיתחה שוק עברייני של הוצאת כספים מישראל, והשוק העברייני הזה, אין בו שום תועלת, יש בו רק נזקים ורק בעיות.

דב חנין: עוד צריך לומר, אדוני היושב-ראש, שבשנים 2009–2012 פעלו בסיני מחנות עינויים, שאליהם הובאו מבקשי מקלט מאפריקה, שנחטפו ועונו, ונדרש אז כופר מבני המשפחות שלהם בעבור שחרורם.

דב חנין: אותם אנשים שעובדים בארץ השתמשו בכסף שהם הרוויחו – השתכרו בארץ – כדי לפדות את בני המשפחות שלהם מאותם מחנות עינויים.

דב חנין: אם החוק הזה היה קיים, אז בעצם הם לא היו יכולים לעשות את הדבר הזה, והאנשים היו נותרים במחנות עינויים ובסבל נוראי.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא חוק מיותר.

דב חנין: אותה הוראת שעה לא הניבה אפילו כתב אישום אחד, היא רק יצרה שוק עברייני של העברת כספים לחוץ-לארץ.

דב חנין: זו גם הוראה גזענית, מכיוון שהיא חלה אך ורק על מבקשי המקלט שמגיעים מאפריקה, והיא הוראה פוגענית מכיוון שהיא מונעת ממבקשי המקלט להעביר כספים שהם הרוויחו כדין בישראל לקרוביהם שנמצאים במצוקה.

ישראל אייכלר: תודה.

דב חנין: את הצעת החוק הזו צריך לדחות.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, אני ברשותכם רוצה לנצל קצת היום את הבמה הזאת – ששמעה קצת מרירויות וקצת תלונות וקצת תחושות רעות וקצת התבטאויות קשות – לשנות טיפה את האווירה.

יהודה גליק: ביום שני הבא, היום הראשון של חנוכה, כמדי שנה, אני עושה בכנסת כנס שנקרא "רואים טוב", שבו אני מבקש להביע הערכה לאזרחים ולעמותות שרואים טוב; שפשוט תורמים לראיית טוב.

יהודה גליק: השנה, היום הראשון של חנוכה גם חל ב-3 בדצמבר, שהוא היום הבין-לאומי למודעות לשילוב בעלי מוגבלויות בחברה הישראלית, ולכן השנה הכנס הזה יעסוק – יתמקד – גם, בדגש מאוד חזק, בגופים שמשלבים בעלי מוגבלויות.

יהודה גליק: השנה יקבלו תעודות הוקרה: גוף שנקרא "כל יכול", שמעסיק כ-200 בעלי מוגבלויות; "מקומטוב", מסעדה מקריית שמונה שמופעלת על ידי ילדים בעלי מוגבלויות; מעבר לזה יש גם קבוצת בני נוער שמעודדים אנשים שלא לעשן; יש גוף שנקרא "מתוק בלב", של גדי בשארי, שעוזר גם לבעלי מוגבלויות; אדם בשם אבי ג'מאל מחיפה, שעוסק בהרבה מאוד צדקה; עמותת "אנוש" שעוסקת בבעלי מוגבלות ומתמודדי נפש; עמותת "יחדיו" שעוסקת בנשים בזנות, אלו שמתמודדות עם זנות – לצאת מזה; "מכורים לחיים" – אנשים שיוצאים מסמים, אדם שהיה מכור לסמים, שהקים בית חם בבית שמש; "סיכוי שווה" בראשות אורן הלמן, שעוסק בשילוב בעלי מוגבלויות בעסקים; רחל לבבי אברהם, שעוסקת בסיוע לנפגעים בדרום תל אביב; עמותת "ידידים", שעוסקת בסיוע לאנשים בדרכים; "חבל הצלה", שעוסק במצוקותיהם של גברים גרושים; סלאח סלאח מירכא, שעוסק בסיוע גם לבעלי מוגבלויות בתוך האוכלוסייה הדרוזית; נאיל זועבי, שעוסק בשילוב בין יהודים וערבים; ארגון "אמיצים" – ארגון שעוסק בקידום אלמנות ויתומים צעירים; "סוטריה" זה גוף של בית מאזן לבעלי התמודדות עם הנפש, פה בירושלים; אהובה מרין, גברת מבאר שבע, שמתנדבת בתחום הזה של סיוע; עמותת "המרכז לחינוך יהודי ציוני" באופקים, שגם כן מתעסק בבעלי מוגבלויות; ועמותת "עלה" בסניף ירושלים.

יהודה גליק: האירוע יתקיים ביום שני הבא באודיטוריום בכנסת, בין השעות 10:30 ו-13:00.

יהודה גליק: אני מזמין את חברי הכנסת להיות שותפים למתן תעודות ההכרה, ולעודד את ראיית הטוב בחברה הישראלית.

יהודה גליק: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

ישראל אייכלר: תמר זנדברג – מוותרת; רויטל סויד – מוותרת; עליזה לביא – איננה.

ישראל אייכלר: אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, על פי הנהלים החדשים בעניין הדיג בחוף אכזיב, מאנדרטת המעפילים בחוף אכזיב צפונה נאסר הדיג כלל, ובין האנדרטה דרומה – לכיוון בית אלי אביבי – ניתן לדוג מהחוף בלבד, רק עם חכת עץ וללא אמצעי עזר, כשהמרחק בין הדייג לפיתיון לא יעלה על 20 מטר.

שולי מועלם-רפאלי: זאת ריבונות.

אחמד טיבי: לפקח רשות הטבע והגנים סמכות לקנוס דייגים, ואף להוביל למאסר וחילוט של ציוד הדייג; והם השתמשו בסמכות באופן תדיר בחודשים האחרונים, ובצורה פוגענית.

אחמד טיבי: הטענה של הדייגים – ואני מעביר אותה כאן – יהודים וערבים כאחד, שזה הרגל; זה ספורט – דיג בחכה – שהם עושים עשרות שנים.

אחמד טיבי: אין פגיעה, כפי שמציירים ברשות הטבע והגנים, והפגיעה הממשית היא מדיג באמצעות רולרים, המושים מהים טונות של דגים, לא באמצעות חכה, איתן, ולא דיג ספורטיבי, באמצעות חכות ורולרים.

איתן כבל: אם תרצה, אני אענה לך.

אחמד טיבי: הם מבקשים להחזיר את המצב לקדמותו ולהמשיך לדוג כפי שעשו עד ההחלטה, באמצעות רולרים, ואפילו להרחיב את שטח הדיג באזור, במקום לצמצם אותו דווקא.

עמיר פרץ: מה זה דגים מסתננים?

אחמד טיבי: לא, היות שזה מכוון נגד דייגים – גם יהודים וגם ערבים – אז לא יודע מה הראש שעמד מאחורי ההחלטה הזאת, להתנכל דווקא לאנשים – זה תחביב, זה ספורט.

איתן כבל: הייתי יכול לענות לאדוני, כיוון שהדיון הזה היה בוועדת הכלכלה.

אחמד טיבי: היה.

איתן כבל: וזו הצגה – זאת אומרת, אני מכיר את הנושא בעל פה.

אחמד טיבי: בבקשה.

איתן כבל: אני רק יכול לומר לאדוני את הדבר הבא.

אחמד טיבי: בתור סגן יושב-ראש, שפעם היה יושב-ראש ישיבה – – –

ישראל אייכלר: אתה אומר את זה על זמנו של חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: לא, לא, לא, חשובה לי התשובה.

אחמד טיבי: לא, לא, אני מאפשר לך לענות.

איתן כבל: אני רק אומר לך, אדוני, שהדגה בישראל במשבר עצום מאוד מאוד.

אחמד טיבי: והיא תיפגע מ-137 דגים?

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: לא, לא, זה הרבה יותר.

איתן כבל: תאמין לי, זה לא כך, אני עסקתי בזה, ואני אחרון שיגידו עליו שהוא מתנגד לדייגים.

איתן כבל: דאגתי גם לפיצוי עבור הזמן שהם לא דגים.

אחמד טיבי: ספורט, ספורט, איתן.

איתן כבל: אתה יודע – – –

אחמד טיבי: אז אני רוצה לקטוע אותך, ולתת לך לענות.

אחמד טיבי: פניתי היום לשר אלקין, והוא אמר לי שהוא מכיר את ההחלטה, והוא ביקש להחזיר את הנושא לשולחנו כדי לדון בנושא מחדש.

ישראל אייכלר: תודה.

איתן כבל: עלא כיפאק.

איתן כבל: אולי הוא יצליח לייצר תרביות דגים.

ישראל אייכלר: אבל מה שברור, שדייג אוהב דגים.

אחמד טיבי: לא כל כך ברור, לאחרונה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יואב קיש: למה הוא דג אותם, אוכל אותם?

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

איתן כבל: דרך אגב, הוצאנו את הדייגים, ואת והמכמורתנים, הוצאנו.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

עמיר פרץ: אבל לא הבנתי, אחמד טיבי, איך זה קשור לחוק המסתננים.

אחמד טיבי: דגים שהסתננו לחוק.

עמיר פרץ: קשה לתפוס אותם, דגים שהסתננו.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, נאמר שאני לא יודע על מה מדברים כאן, לא מכיר את הנושא שמדובר עליו.

מוסי רז: אני לא יודע אם מדובר על מבקשי מקלט, מסתננים, עובדי קבלן – לא חשוב מה – ומסבירים לי שיש הוראת שעה שהייתה בתוקף חמש שנים, חמש שנים לא עשו בה שום שימוש, ורוצים להאריך אותה בעוד שנה וחצי.

עמר בר-לב: בספק גם אם יצא ממנה משהו.

מוסי רז: ברור שלא יצא כלום – ורוצים להאריך אותה בעוד שנה וחצי.

מוסי רז: למי בדיוק זה נשמע סביר, הדבר הזה?

מוסי רז: למי בדיוק הדבר הזה נשמע דבר הגיוני, שאנחנו צריכים לבזבז עליו את זמננו, המדינה צריכה לחוקק חוק כזה, להאריך את התוקף של הוראת שעה כזו?

מוסי רז: אני אגיד לך בדיוק למי, אדוני היושב-ראש:

מוסי רז: למי שרוצה כל הזמן להשתמש במצוקה של מבקשי המקלט ושל התושבים בדרום תל אביב – ואגב, צריך להגיד: תושבי דרום תל אביב בבחירות המוניציפליות האחרונות סירבו לבחור בכל הנציגים האלה שבאים פה לכנסת ומציגים את עצמם כנציגי דרום תל אביב.

מוסי רז: איש מהם לא נבחר, והם התמודדו – ובא לנצל את המצוקה הזו כדי עוד לסכסך, עוד להסית.

מוסי רז: קראתי אתמול שבשנה האחרונה, מאז תחילת השנה, בדרך לחופי ספרד טבעו 640 פליטים.

מוסי רז: יש מצוקת פליטים בעולם, מאות מתים, ומה עושה המדינה – ואנחנו צאצאיהם של אלה שבאו בצורה כזו לכאן?

מוסי רז: אנחנו ממשיכים להתעסק עם אותם 50,000 שבאו לפה – וכבר לא באים שש שנים; הם באו לפני שש שנים ומעלה, ובתקופה הזו הם כבר פחתו ל-30,000 אלף ומשהו, כי כל שנה עוזבים כ-3,000 או 4,000.

מוסי רז: ממשיכים להסית נגדם; ממשיכים לחוקק נגדם; ממשיכים לדבר עליהם בוועדות – במקום לקלוט.

מוסי רז: מה זה 30,000 בים של עשרות מיליוני פליטים שמסתובבים בעולם?

מוסי רז: באירופה, בגרמניה, קלטו מיליון בשנה.

מוסי רז: יכול להיות שזה אפילו יותר מדי.

מוסי רז: במקומות אחרים קולטים פליטים, ואנחנו?

מוסי רז: שש שנים לא בא לפה בן אדם – ממשיכים להסית נגדם; ממשיכים להסית אחד בשני, מדוע?

מוסי רז: מפני שהממשלה איננה מסוגלת להתמודד עם המצוקות בדרום תל אביב.

מוסי רז: במקום לטפל בבעיית החינוך ובבעיות האחרות בדרום תל אביב – תמיד קל להצביע על האשם, שהוא איננו אשם, אבל להגיד: הוא אשם.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת נורית קורן – איננה; מיכל בירן – לא רואה; עיסאווי פריג' – איננו.

ישראל אייכלר: יעל כהן-פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, הארכת הוראת השעה שמובאת לפה היום, היא פשוט להאריך משהו שלא עובד, שלא הוכח, שלא הראו לנו בוועדת הפנים שבכלל הייתה לו אפקטיביות, אפילו, ובעצם להמשיך את ההתעללות במבקשי המקלט.

יעל כהן-פארן: תקראו להם פליטים, תקראו להם מסתננים – אני יודעת שאתם מעדיפים את המילה האחרונה – אבל בסופו של דבר, מרביתם ביקשו בקשות מקלט, שלא ניתנו להם; כמעט כולן לא נבדקו אפילו, ואלו שנבדקו, נבדקו תחת קריטריונים מאוד תמוהים, שבערכאות שונות של בתי דין הם נפסלו.

יעל כהן-פארן: אבל אתם בשלכם, אתם פשוט רוצים להראות לאותם תושבים – שליבי איתם, ואפשר היה להקל את מצבם, ללא שום ספק, בלי קשר לחקיקה הזאת ובלי קשר למהלכים המאוד-אכזריים, יש לומר, שאתם מקדמים כאן – אתם פשוט רוצים להראות להם שאתם עושים משהו.

יעל כהן-פארן: אז גם אם המשהו הזה הוא כלום, הוא חסר אפקטיביות מוחלטת, ואתם אפילו לא בודקים – מה שנאמר לנו בוועדה זה שאף כתב אישום לא הוגש.

יעל כהן-פארן: חמש שנים הייתה הוראת השעה הזאת; שום דבר לא קרה ממנה – אף כתב אישום.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא באמת אכף אותה, וגם לא בדקו בכלל מה הייתה האפקטיביות שלה.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, ואני לא אחזור על דברים קודמים שנאמרו, זה ייצר מצב שאתם מנסים להרתיע, אתם מנסים להגיד: אל תבואו לכאן – הם כבר לא באים.

יעל כהן-פארן: כל אותם אנשים שהגיעו כשלא הייתה גדר ולא היה גבול עם מצרים כבר לא נכנסים לכאן, אפס כניסות.

יעל כהן-פארן: כל המהלכים שאתם מייצרים, שהם להרתיע אנשים חדשים מלהיכנס, הם פשוט מהלכי סרק, שכל-כולם יחסי ציבור שלכם כלפי קומץ אנשים בדרום תל אביב, שכמו שנאמר כאן קודם, אפילו לא נבחרו ברמה המוניציפלית לייצג את דרום תל אביב במועצת העיר.

יעל כהן-פארן: אבל אתם בשלכם.

יעל כהן-פארן: אני מציעה לכם להתעשת, כי המדינה הזאת צריכה טיפול אמיתי ושורשי בבעיה של המהגרים, הפליטים, מבקשי המקלט, ואתם פשוט נמנעים מלהגדיר איזושהי מדיניות שגם תטפל בהם וגם תטפל בדרום תל אביב, ובמקום זה מנהלים מאבקי סרק, שלא יובילו לשום דבר.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; מיכל רוזין – איננה; חיים ילין – איננו.

ישראל אייכלר: סאלח סעד, בבקשה.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השתתפתי היום בדיון בוועדת החינוך והזדעזעתי למשמע אוזניי.

סאלח סעד: ראיתי את הדמעות הזולגות של ההורים שילדיהם נהרגו ונספו בשיטפון בנחל צפית.

סאלח סעד: הזדעזעתי ממה ששמעתי, שעדיין לא למדנו ולא הסקנו את המסקנות.

סאלח סעד: אני קורא כאן למשרד הביטחון ולמשרד החינוך: למה אנחנו מחכים, לאסון הבא שיקרה?

סאלח סעד: הרי מדובר כאן בעשרה נערים שנספו בשיטפון מיותר.

סאלח סעד: 200 טיולים באותו יום בוטלו, ודווקא במכינה הזו עמדו והתכוונו ונכנסו ממש לנחל בעת השיטפון.

סאלח סעד: אני קורא כאן למשרד הביטחון ולמשרד החינוך, ואני אומר להם: צריך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית.

סאלח סעד: אני מזדהה עם מה שאמר יעקב מרגי חברי, יושב-ראש ועדת החינוך, שעסוק בטלפון עכשיו.

סאלח סעד: לרוב אני לא מסכים איתו, אבל הפעם אני באמת הסכמתי לכל מילה שהוא אמר.

סאלח סעד: הוא הציע להקים ועדת חקירה פרלמנטרית.

סאלח סעד: אני אומר שחייבים להקים את הוועדה הזו, מכיוון שאנחנו חייבים למנוע את האסון הבא.

סאלח סעד: אנחנו נבחרנו כנציגי ציבור כדי לשמור גם על התלמידים האלה, במכינות הקדם-צבאיות, ואין לנו שום כוונה לסגור את המכינות האלו, כי המכינות האלו זה מפעל ציוני חשוב מאוד; בסך הכול המטרה שלנו היא שהאסון הבא לא יקרה, שנעצור את הדבר הזה לפני שיהיה.

סאלח סעד: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת סאלח סעד.

ישראל אייכלר: נחמן שי – איננו; מיכאל מלכיאלי – איננו.

ישראל אייכלר: איימן עודה, בבקשה, תפדל.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, יארא איוב, רק בת 16, נרצחה.

איימן עודה: (אומר דברים בערבית: "יארא של צמות הזהב, שחיים מתנודדים בהן, וכל כוכב לוחש את סודותיו – יארא.

איימן עודה: למשמע שירתה מתרוממת רוחך ומכווננות הרוחות את מיתריהן – יארא".

איימן עודה: כפר גִ'ש השקט והפסטורלי שבצפון מוכה יגון וכאב.

איימן עודה: אני שולח את תנחומיי למשפחה, לאימא מוכת היגון ולאב מוכה היגון, וגם לבני כיתתה של יארא.

איימן עודה: ) יארא איוב, רק בת 16, נרצחה לפני כמה ימים, והיום נמצאה גופתה.

איימן עודה: קודם כול, אני רוצה למסור את תנחומיי למשפחה, שמתמודדת עם הדבר הנורא מכול; וגם לכל אל-ג'ש – ליבנו איתכם (אומר בערבית: ליבנו איתכם).

איימן עודה: יותר מ-20 נשים נרצחו מאז תחילת השנה, לצד עשרות גברים.

איימן עודה: אלו אנשים שמשלמים בחייהם בזמן שהממשלה מחלקת נשקים.

איימן עודה: והמשטרה מתעלמת.

איימן עודה: ארדן, המשטרה מתעלמת: אין עצורים, אין כתבי אישום ואפילו אין חקירות.

איימן עודה: ההתמודדות עם האלימות בתוך האוכלוסייה הערבית – – –

גלעד ארדן: שקרן מתועב.

גלעד ארדן: יש – – – ויש חקירות, ויש אפילו – – –

איימן עודה: תמשיך, ארדן השקרן, תמשיך לשקר.

איימן עודה: ההתמודדות עם האלימות בתוך האוכלוסייה הערבית היא הנושא מספר אחת שאנחנו ברשימה המשותפת מתמודדים איתו.

איימן עודה: יארא נרצחה לא פעם אחת, אלא פעמיים: מייד אחרי ההיעלמות של יארא התחילו אנשים להפיץ עליה שמועות בזויות.

איימן עודה: החברה הערבית מדממת מבפנים.

איימן עודה: אני אגיד את זה שוב ושוב ושוב:

איימן עודה: אנחנו דורשים להוציא את הנשק מהיישובים הערביים.

איימן עודה: אין שום כבוד ברצח, אין שום דבר טוב ברצח – –

ישראל אייכלר: תודה.

איימן עודה: – – אין שום דבר בנשק.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, הגשנו בקשה להקים ועדת חקירה.

איימן עודה: ראש הממשלה טען שלא הבין את ההצעה.

איימן עודה: אז עכשיו הוא מבין את ההצעה.

איימן עודה: אני מבקש להחזיר את ההצעה ביום רביעי ולהצביע בעדה.

איימן עודה: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת עודה.

ישראל אייכלר: שרן השכל – מוותרת.

ישראל אייכלר: יוסי יונה, בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריו – סתיו שפיר, אחרונת הדוברים, ואחר כך יסכם סגן השר משולם נהרי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לשוב ולנגוע בנושא, בעניין שעמד לפתחנו היום – חוק הנאמנות בתרבות, ובעצם זה נכון לעסוק בו שוב ושוב בבית הזה.

יוסי יונה: היום אנחנו נוכחנו בשפל שאליו יכול השיח הציבורי, ובמיוחד גם השיח הפרלמנטרי, במיוחד גם האופן שבו גם שרים בממשלת ישראל, שכולנו מכבדים – ממשלת ישראל, עד כמה שאני מתנגד לדרכיה, היא גם הממשלה שלי, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: והינה מזמנת שרת התרבות מסיבת עיתונאים ותוקפת ללא רחם אנשים שעד אתמול היו בקואליציה איתה, ומדברת על שרים כמו השר משה כחלון, ששוב, ודאי שיש לנו מחלוקות אידאולוגיות ופוליטיות איתו, אבל לומר עליו – ניחא, אומרים על אנשי השמאל שהם עוכרי ישראל, ניחא, מכפישים אותנו וניחא, שופכים את דמנו לריק כך – אבל הינה, האיש שאתמול היה חבר בקואליציה הפך לפתע האיש שנותן כסף למחבלים.

יוסי יונה: תחשוב על זה, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: משה כחלון, ליברמן – בכלל, זה באמת אבסורד שקשה לתאר אותו, שהוא מתעקש על חוק אווילי: להטיל עונש מוות על מחבלים – הוא הפך להיות גם איש הקרן החדשה לישראל.

יוסי יונה: הוא האיש, יחד עם כחלון, שרוצה לתת כסף למחבלים.

יוסי יונה: לא רק תמר זנדברג, אלא שר הביטחון של אתמול, אדוני היושב-ראש, ושר האוצר נוכחי, אדוני היושב-ראש, אלה הם שאמורים לתת כסף למחבלים.

יוסי יונה: רק ראה לאיזה שפל אנחנו מגיעים.

יוסי יונה: וזו בדיוק, אדוני היושב-ראש, הבעיה שאנחנו מבקשים להסב את תשומת ליבו של הבית הזה אליה: כשאתה מתחיל להכפיש ואתה נמצא במדרון החלקלק של ההכפשה הזאת, אתה לא עוצר באדום.

יוסי יונה: מבחינתי, בוודאי תחילתה של ההכפשה זה כבר אדום, אבל נניח; שימו לב לדינמיקה המכוערת הזאת, ואני מסיים, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: לכן אנחנו פה חוזרים ומוחים ומבקשים גם מהצד הזה של הבית לתת את דעתו לדבר הנורא הזה, ושהוא-הוא, ביוזמתו גם ישים סוף לשיח המפלג, המשסע והמכפיש.

יוסי יונה: תודה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

ישראל אייכלר: אחרונת הדוברים – סתיו שפיר, ואחריה – סגן השר משולם נהרי.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

סתיו שפיר: תודה, אדוני.

סתיו שפיר: מאחר שאנחנו ביום שבו אנחנו ממש מתכבדים כל הזמן לראות את ראש הממשלה בכבודו ובעצמו מגיע לכאן להצביע – מחזה כמעט נדיר בכנסת – קיוויתי שאולי ראש הממשלה יישאר גם לדיון בתפקידו כראש ממשלה, כשר הביטחון, כשר החוץ, כשר העלייה והקליטה, כשר הבריאות – שכחתי את אחד התפקידים?

סתיו שפיר: זה מתחיל קצת לבלבל באמת.

סתיו שפיר: אולי הוא ישיב לכמה שאלות שיש לנו כאן, לחברי הכנסת, בשבילו, שאלות שבוערות מאוד לציבור כבר זמן רב.

סתיו שפיר: כשר הבריאות היה מאוד מעניין לגלות אם שר הבריאות הואיל בטובו להגיע לאחד מבתי החולים ולחדרי המיון בתקופה האחרונה ולתת את הדעת על המצב המחפיר שהם מגיעים אליו, כשהמוני חולים לא מקבלים מענה בגלל מחסור בכוח אדם ומחסור בתקציבים.

סתיו שפיר: מה שר הבריאות בנימין נתניהו מתכוון לעשות בנושא?

סתיו שפיר: לא ברור.

סתיו שפיר: בריאות משעממת אותו.

סתיו שפיר: כשאורנה פרץ, תושבת קריית שמונה, שאלה אותו על שירותי הבריאות בפריפריה, הוא אמר לה שהיא משעממת.

סתיו שפיר: לא ראינו שום ניסיון לתקן את האמירה המכוערת הזאת כלפי אזרחית שכל מה שהיא ביקשה זה שירותי בריאות תקינים.

סתיו שפיר: כשר הביטחון אולי יואיל ראש הממשלה נתניהו לספר לנו מה הוא מתכוון לעשות כדי להסדיר את המצב בעזה, כדי שלא נגיע בעוד כמה חודשים עוד פעם לאותה סיטואציה שהיינו בה עכשיו; כדי שתושבי העוטף לא יופגזו עוד שנים על ידי אש, שרפות, רקטות וטילים.

סתיו שפיר: 15 שנה זה מספיק, די והותר.

סתיו שפיר: אבל ראש הממשלה ושר הביטחון לא טורח בכלל להגיע לעוטף עזה.

סתיו שפיר: הוא לא הגיע לבקר כמעט שנה ביישובי הגדר.

סתיו שפיר: אין לו אומץ להביט בעיניים לתושבים ולתת להם תשובות.

סתיו שפיר: היינו שואלים את שר העלייה והקליטה נתניהו מה הוא עושה לגבי התפרצויות האנטישמיות באירופה ובארצות הברית, ואיך הוא מתכוון – כאן בבירת העם היהודי, מדינת ישראל, מה הוא מתכוון לעשות כדי להגן על יהודים בכל העולם מפני תופעות הטרור האיומות האלה.

סתיו שפיר: היינו שואלים את שר החוץ בנימין נתניהו מדוע הוא ממשיך לקצץ בתקציב המשרד של עצמו, עד כדי כך שהיום ישראל סוגרת נציגויות של משרד החוץ בחו"ל, בעוד שהפלסטינים רק הולכים ופותחים יותר ויותר מהן.

סתיו שפיר: איך יכול להיות שאנשים כבר לא הולכים לקורס צוערים, מרוב שהמשרד הזה מתכווץ?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שהסמכויות שלו נקרעות ממנו ועוברות לשורה של משרדים חסרי כל אפקטיביות וחסרי כל מהות, חוץ מלהעביר עוד ועוד ועוד כספי ציבור על שום דבר ולא כלום, ולא לסייע ליחסי החוץ של ישראל?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שהנושא הכי רגיש אסטרטגית מטופל על ידי מקורבים של ראש הממשלה בצורה חסרת שקיפות וביקורת, לחלוטין, ולא על ידי אנשי המשרד ואנשי המקצוע שאמורים לטפל בהם.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

סתיו שפיר: יש לי עוד שאלות רבות – –

ישראל אייכלר: בפעם הבאה.

סתיו שפיר: – – אבל ראש הממשלה, לא רק שאינו טורח להגיע לכאן ולהשיב, הוא מקפיד להמשיך ולשקר לציבור – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – לשקר בעניין רצח נשים – –

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת – – –

סתיו שפיר: – – לשקר על הפונדקאות.

סתיו שפיר: לשקר ולשקר, ולשקר ללא כל תשובות.

סתיו שפיר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

ישראל אייכלר: יעלה סגן שר הפנים הרב משולם נהרי, בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריו – הצבעה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סעיפים 7א עד 7ג לחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), התשי"ד–1954, נוספו לחוק במסגרת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה), התשע"ג–2013, כהוראת שעה לתקופה מוגבלת.

משולם נהרי: סעיפים 7א ו-7ב לחוק קובעים איסור הוצאת כספי מסתנן מישראל, שהפרתו מהווה עבירה פלילית לפי סעיף 7ג לחוק.

משולם נהרי: סעיף 7א לחוק קובע איסור כאמור על המסתנן עצמו, וסעיף 7ב לחוק קובע איסור כאמור על אדם אחר המוציא כספים מישראל בעבור מסתנן.

משולם נהרי: איסור זה מסייע בהתמודדות עם תופעת ההסתננות בכך שהוא יוצר אפקט מרתיע ומביא להקטנת הכדאיות הכלכלית שבהסתננות לישראל, ובדרך זו – לצמצום התמריץ להסתננות לישראל ולעידוד המסתננים לצאת מרצונם מישראל.

משולם נהרי: לאיסור תכלית נוספת והיא מניעת מעורבות של גורמים עברייניים בתהליך העברת כספי המסתננים לחוץ-לארץ.

משולם נהרי: בהתאם לכך, נקבע בחוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, כי העבירה של הוצאת רכוש מישראל בעבור מסתנן, לפי סעיף 7ג(ב) לחוק, היא עבירת מקור.

משולם נהרי: קביעה זו מאפשרת שימוש בכלים נוספים של אכיפה כלכלית במקרים המתאימים, כגון העמדה לדין של גורמים מרכזיים בשרשרת העברת הכספים בשל עבירה של הלבנת הון והחלתם של הסדרי החילוט הקבועים בחוק איסור הלבנת הון, המאפשרים חילוט רכוש בשווי הרכוש שבו נעברה העבירה.

משולם נהרי: איזה רעש.

ישראל אייכלר: אני מבקש מכם שיהיה שקט, בבקשה.

ישראל אייכלר: רבותיי, שרת המשפטים ויושב-ראש הקואליציה, הנואם לא יכול לדבר.

ישראל אייכלר: הוא מבקש שקט.

משולם נהרי: כמו כן, קביעה זו מאפשרת לייעל את האכיפה, מאחר שהדיווח שיימסר לרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור, לפי חוק איסור הלבנת הון, על פעולות בלתי רגילות, יאפשר העברת מידע ממוקד הרשות האמורה לרשויות החקירה.

משולם נהרי: כאמור, איסור הוצאת כספי מסתנן מישראל נקבע כהוראת שעה, במסגרת הוראת שעה, התשע"ג.

משולם נהרי: מאז חקיקתה הוארך תוקפה של הוראת השעה האמורה כך שהיא עתידה לפקוע ביום ו' בטבת התשע"ט, 14 בדצמבר 2018.

משולם נהרי: פקיעתה של הוראת השעה – ומכאן, פקיעתו של האיסור הנזכר על הוצאת כספי מסתנן מישראל – עלולה לאפשר הוצאת כספים מישראל בלא הגבלה, דבר שעלול להוות תמריץ לפשיעה כלכלית ואף תמריץ להסתנן לישראל ולהשתקע בה.

ישראל אייכלר: חברי הכנסת מתבקשים לשבת.

ישראל אייכלר: מי שרוצה לדבר – שידבר, אבל לא בקול.

ישראל אייכלר: בבקשה.

משולם נהרי: בנוסף, בשל הקפאתו לעת הזו של מתווה ההרחקה של מסתננים למדינות שלישיות, ולאור פקיעתן של הוראות פרק ד' לחוק, שהסדירו את הקמתו של מרכז השהייה למסתננים, ביום ט"ז באדר התשע"ז, 14 במרס 2017, נותרו רשויות האכיפה בלא כלים מספקים להתמודדות עם אוכלוסיית המסתננים.

משולם נהרי: במצב דברים זה, איסור הוצאת כספי מסתנן מישראל מהווה כלי הכרחי להתמודדות עם אוכלוסיית המסתננים, ומוצע, על כן, להאריך את תוקפו.

משולם נהרי: אומנם מאז כניסתה לתוקף של הוראת השעה לא הוגשו כתבי אישום בעבירה האמורה, אבל כאמור לעיל, נחיצותו של האיסור קיימת גם עתה ביתר שאת, והמשטרה הציגה מתווה פעולה לאכיפת האיסור בשילוב עם גורמים נוספים.

משולם נהרי: על כן, מוצע לתקן את סעיף 1 להוראת השעה מהתשע"ג, כך שזו תמשיך לעמוד בתוקף למשך 18 חודשים מאז תחילתו של החוק המוצע, ובמהלכם תמשיך להיבחן נחיצותו של האיסור ויעילות דרכי אכיפתו.

משולם נהרי: בזמן הזה, של הארכה הנוספת, הממשלה רוצה לבדוק את יעילותו של החוק.

משולם נהרי: כפי שכבר נאמר פה על ידי כמה דוברים, חמש שנים לא קרה שום דבר ולא הועמדו לדין, לא היו כתבי אישום, אבל עכשיו הממשלה רוצה לבדוק את הנושא הזה ולתקן מה שצריך תיקון.

משולם נהרי: החוק הזה הוא חוק חשוב, הוא חוק מרתיע.

משולם נהרי: גם אם לא הוגשו כתבי אישום, הוא חוק מרתיע.

משולם נהרי: הוא דבר שימנע עבריינות וגם ימנע מסתננים.

משולם נהרי: לכן, מאחר שהנושא חשוב מאוד, ויש צורך – לכן גם בהצעה הפרטית ביקשו יותר מ-18 חודשים, אבל אנחנו הגבלנו את זה ל-18 חודשים בלבד, כדי באמת להזדרז ולבדוק את הנושא הזה ולבדוק את נחיצותו ויעילותו של החוק.

משולם נהרי: על כן, אני קורא לכל חברי הכנסת להצביע בעד החוק.

משולם נהרי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת החוק למניעת הסתננות.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 נגד – 37 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4) (הארכת תוקף), התשע"ט–2018, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

ישראל אייכלר: 56 בעד, 37 נגד, החוק עבר, ויידון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ישראל אייכלר: עיסאווי פריג' מודיע שהוא רצה להצביע נגד והוא הצביע בעד בטעות.

ישראל אייכלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/815); נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

ישראל אייכלר: הצעת חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום, של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

ישראל אייכלר: תנמק את הצעת החוק חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

ישראל אייכלר: אני עומד לסגור את רשימת הדוברים בתוך 30 שניות; מי שרוצה, שעכשיו יבוא.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

ישראל אייכלר: הרשימה נעולה.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, אני שמחה להביא להצבעה בקריאה ראשונה את חוק הצבת מצלמות במסגרות חינוכיות לילדים בגילאי לידה עד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: אני מזכירה לכם שהצעת החוק המקורית, כפי שהוגשה, דיברה בעצם על הצבת מצלמות בכל מקום שבו שוהים חסרי ישע.

יפעת שאשא ביטון: הצעת חוק זכתה להתנגדות רבתי לא רק בקרב משרדים ממשלתיים אלא גם בקרב הציבור, עד לחודשים האחרונים, שבהם נחשפנו לשורה של התעללויות במסגרות שכאלו, שהשיא שלהם היה מותה של יסמין וינטה, זיכרונה לברכה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להזכיר לכם שאם לא המצלמה במקרה זה, גם הפרשה הזו הייתה מסתיימת בעוד קביעה של מוות בעריסה; והמפלצת הזו שהביאה למותה של יסמין הייתה נשארת גם בימים אלה בתוך גן, ואנחנו לא יודעים מה היה קורה לילדים שתחת חסותה.

יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת שבהצבעה לקריאה טרומית, אחרי שהצלחנו לשכנע את משרדי הממשלה תוך כדי הגעה לפשרה כן להעביר את החוק בוועדת השרים, הסכמתי למתווה של וולונטריות, שאומר שמי שיסכים להציב מצלמות יזכה לתקצוב ולתמרוץ מצד הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: עמדתי כאן על הדוכן וספגתי קיתונות של האשמות.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי לכם כבר אז: חברים, אנחנו יכולים להמשיך ללכת עם הראש בקיר ולהתעקש על העקרונות שלנו ולהישאר בלי חוק ולשבור אולי את הראש אבל לא את הקיר, או שאנחנו יכולים לשים רגל בדלת, להביא את הצעת החוק לדיוני הוועדה ולעשות הכי טוב שאנחנו יכולים כדי להוציא הצעת חוק מיטבית, שתגן על הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: וכך היה.

יפעת שאשא ביטון: במשך החודשים האחרונים, בדיונים אינטנסיביים מאוד, הצלחנו לגבש מתווה, שבסופו תהפוך הצעת החוק הזו לחובה.

יפעת שאשא ביטון: המתווה בעצם אומר: שלוש שנים של הסתגלות, שבהן אנחנו נתמרץ ונתקצב את מי שיתקשר עם המדינה ויציב מצלמות, ובתום שלוש השנים, ההצעה הזו תהפוך לחובה וכל מוסד חינוכי של גילאי לידה עד שלוש יתחייב בהתקנת מצלמות כחלק מתנאי הרישוי.

יפעת שאשא ביטון: אני מזכירה לכם שרק לפני כמה שבועות העברנו כאן את חוק הפיקוח על מעונות היום.

יפעת שאשא ביטון: שני החוקים הללו ביחד ייתנו הגנה מרבית לילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לשרה שקד על הסכמתה להגעה למתווה, והכנסנו, למעשה, שני סייגים: האחד, מקומות שבהם יהיו מעל 80% מההורים שלא יסכימו להציב מצלמות; והשני הוא שהמצלמות לא יוצבו במרחבים שמשמשים למגורים.

יפעת שאשא ביטון: ובכך בעצם גם הפכנו את החוק לחובה וגם יצרנו את האיזונים הראויים והנכונים בחוק, כדי באמת לייצר מצב שבו יהיה אפשר להגן על הילדים שלנו מצד אחד, אבל גם לחיות עם המציאות החדשה הזו בשלום.

יפעת שאשא ביטון: עוד הכנסנו לתוך המתווה את מעונות היום השיקומיים, מתוך הבנה והכרה שגם שם הילדים זקוקים להגנה.

יפעת שאשא ביטון: ואני אומר לכם במאמר מוסגר: אני מאוד מקווה שאחרי שנשלים את המהלך הזה, נצליח להרחיב אותו גם לגילי שלוש עד שש, כי גם שם הילדים שלנו זקוקים להגנה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לחברת הכנסת קארין אלהרר, חברתי, שלא נמצאת כאן עכשיו אבל הייתה שותפה לכל הדיונים בצורה עקבית ועזרה לי להגיע להכרה – מול משרדי הממשלה – שזו מטרה משותפת לכולנו, אם אנחנו רוצים לתת הגנה מקסימלית לילדים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא טומנת את ראשי בחול.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, ושמעתי כאן מחברי כנסת את הטענות, שמצלמות לא באמת ימנעו את האלימות ושתמיד אנחנו שומעים על כך בדיעבד.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני רוצה להזכיר לכם, חברים, שרק בזכות המצלמות והראיות שהמצלמות הללו מספקות אנחנו יכולים להוציא את העשבים השוטים מתוך המערכת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים לגרום לכך שאותם אנשים שפוגעים בילדים שלנו לא ישובו לפגוש אותם מדי בוקר.

יפעת שאשא ביטון: בזכות הראיות הללו אנחנו נצליח להוציא אותם החוצה.

יפעת שאשא ביטון: ולכן, חברים יקרים, כדי באמת להשלים את התהליך השלם שהתחלנו – גם בחוק הפיקוח על המעונות, שלצידו יש את כל הנושא של ההכשרה של הסייעות והמטפלות – מובא גם חוק הצבת המצלמות במסגרות גילי לידה עד שלוש לאישור הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת את התמיכה של כולכם, ואני מבקשת שתצביעו בעד.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת שאשה ביטון.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חבר הכנסת סאלח סעד – איננו; חיים ילין – איננו.

ישראל אייכלר: ניבין אבו רחמון, בבקשה.

ניבין אבו רחמון: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, לפני פחות משנה התקשרה אליי חברה קרובה שלי.

ניבין אבו רחמון: היא לא ידעה מה לעשות.

ניבין אבו רחמון: שני ילדיה התאומים – שהביאה אותם לעולם אחרי סבל רב, טיפולים וניסיונות רבים – לא ישנו טוב, היו מפוחדים.

ניבין אבו רחמון: הם בכו כל בוקר ולא רצו ללכת לגן.

ניבין אבו רחמון: שאלתי אותה על הגן עצמו, על הגננת.

ניבין אבו רחמון: היא נראתה לה בסדר.

ניבין אבו רחמון: היא אמרה שהגננת סירבה להתקין מצלמות כי זה פוגע בפרטיות.

ניבין אבו רחמון: מצבם של הילדים הידרדר.

ניבין אבו רחמון: הורים אחרים התחילו לחשוד בגננת, ואחד מהם אף התקין מכשיר הקלטה בתיק של הבת שלו.

ניבין אבו רחמון: אוי ואבוי, מה הם שמעו: הגננת הכניסה את הילדים למחסן חשוך וסגרה את הדלת.

ניבין אבו רחמון: היא סירבה להאכיל ילדים שעשו בעיות.

ניבין אבו רחמון: זה היה פשוט גיהינום.

ניבין אבו רחמון: החומר שהוקלט היה לראיה, הגננת נעצרה והגן נסגר.

ניבין אבו רחמון: הראיה הזו, ששימשה את המשטרה ואת בית המשפט, היא שהצילה עשרות ילדים מהתעללות; היא שהגנה על הילדים מפני פגיעה אנושה בגוף, בנשמה ובאישיות.

ניבין אבו רחמון: הצעת החוק הזו ראויה לתמיכה, כי המצלמות בגנים ישמשו את רשויות האכיפה במקרה של חשד להתעללות; באותה מידה, היא לא פוגעת בפרטיות, היא תגן על הילדים ועל הגננות החפות מפשע, שנותנות את נשמתן ואהבתן לילדים שלנו וזכאיות גם הן לכלים שיגנו עליהן.

ניבין אבו רחמון: אנו חייבים לעשות כל שביכולתנו כדי ליצור סביבה בטוחה לילדים שלנו.

ניבין אבו רחמון: אני בעד.

ניבין אבו רחמון: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

ישראל אייכלר: תמר זנדברג – איננה; מיכל בירן – מוותרת; מוסי רז – מוותר; עאידה תומא סלימאן – איננה; רויטל סויד – מוותרת; מיכל רוזין – מוותרת; קארין אלהרר – איננה; עיסאווי פריג' – איננו; נחמן שי – איננו; איציק שמולי – מוותר; איל בן ראובן – מוותר; סתיו שפיר – מוותרת; יוסי יונה – איננו; מירב בן ארי – איננה; יואל חסון – מוותר; יעל כהן-פארן – מוותרת; יהודה גליק – איננו; מרב מיכאלי – איננה; ענת ברקו – מוותרת?

ישראל אייכלר: ענת ברקו מוותרת; עבד אל-חכים חאג' יחיא – איננו; מיקי לוי – איננו; מנחם אליעזר מוזס – איננו; איתן ברושי – איננו; קסניה סבטלובה – איננה; לאה פדידה – איננה; לאה פדידה – מוותרת.

ישראל אייכלר: אחמד טיבי יעלה.

אחמד טיבי: סייד א-ראיס, אדוני היושב-ראש, הריסות בתים.

אחמד טיבי: הבית של משפחת שעבאן בלוד – בלד – נהרס באופן ברוטלי, תוך פגיעה במשפחות, בבני אדם, בכבודם האנושי שנרמס.

אחמד טיבי: הרי מה יש לאדם בנסיבות כאלה חוץ מתקרה ומגורים וקורת גג?

אחמד טיבי: אומרים: בנייה לא חוקית; זו אדמה פרטית.

אחמד טיבי: אתם חונקים את היישובים, את הערים המעורבות – את לוד, את הנגב.

אחמד טיבי: תראה מה עשו במחנה שועפאט – 16 חנויות, עסקים, טבח של בתים.

אחמד טיבי: בלוד יש מצוקה.

אחמד טיבי: יש מצוקה לזוגות צעירים, חלקות, בנייה, והבית הזה – הוציאו גם צו, ומפקד המשטרה במקום התעלל.

אחמד טיבי: עבירה, זאת עבירה על החוק של השוטרים.

אחמד טיבי: זה דבר לא אנושי.

אחמד טיבי: האזרח הערבי רוצה לבנות ברישיון אם ניתנת לו ההזדמנות, אם יש תוכניות מתאר, אם יש חלקות לזוגות צעירים – ואין.

אחמד טיבי: הזכירו את טמרה.

אחמד טיבי: ההוא הזכיר את טמרה לאחרונה – והכול היה שקר.

אחמד טיבי: כל מה שנאמר על טמרה היה שקר.

אחמד טיבי: השטח הזה שסומן הוא שטח חוקי של היישוב – יש בו עסקים, יש בו מעט בתים, יש בו מסעדות.

אחמד טיבי: אנשים בונים על הקרקע הפרטית שלהם, לא על קרקע ציבורית.

אחמד טיבי: ולכן, יש לחשוב על הכשרה, על תכנון, ולא על הרס כפתרון.

אחמד טיבי: לא לדבר איתנו בשפת הדחפורים אלא בשפת התכנונים וההרחבה.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים לתכנן, רוצים להרחיב, רוצים ותמ"לים – לא רוצים להרוס.

אחמד טיבי: לא רוצים להרוס.

אחמד טיבי: לכן גם ישבתי עם סגן היועמ"ש קמיניץ, גם שוחחנו עם סגן השר גלנט בקשר לכמה יישובים ערביים בענייני שיכון.

אחמד טיבי: יש למצוא פתרון ומזור לאנשים שאין להם קורת גג אחרי שהדחפורים הרסו להם את הבית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת נורית קורן – איננה; טלב אבו עראר – איננו; יוסף ג'בארין – איננו; עמר בר-לב – איננו; עפר שלח – איננו; אברהם נגוסה – נמצא ומוותר.

ישראל אייכלר: ג'מאל זחאלקה – עולה?

ישראל אייכלר: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני התלבטתי קשות באשר להחלטה על החוק הזה, בגלל העניין הלא-פשוט של הפגיעה בפרטיות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו חיים במצב של צילום יתר.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לנגב את האף ברחוב, כי עשר מצלמות מצלמות אותך.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקום שאתה הולך – מצלמים אותך.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: יש רעש פה, בשמאל.

אמיר אוחנה: אפילו כשאתה מבריח טלפונים לכלא מצלמים אותך.

אמיר אוחנה: נכון או לא?

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יודע איפה יש מצלמה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם יש בחדרים שלנו בכנסת מצלמות – אני לא יודע.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע שבכל פרוזדור יש מצלמה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לחיות ככה.

ג'מאל זחאלקה: אדם תחת עין כל הזמן.

מכלוף מיקי זוהר: יש מצלמות בביקור אסירים.

ג'מאל זחאלקה: כל הזמן.

ג'מאל זחאלקה: זה בלתי אפשרי.

מכלוף מיקי זוהר: יש מצלמות בביקור אסירים.

ג'מאל זחאלקה: בכל זאת – תן לי.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על דבר רציני.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן לענות לכל קריאת ביניים אינטליגנטית.

מכלוף מיקי זוהר: יש בביקור אסירים.

ג'מאל זחאלקה: קשה לך להגיד משהו כזה.

מכלוף מיקי זוהר: בביקור אסירים גם יש מצלמות.

ג'מאל זחאלקה: אם תגיד משהו אינטליגנטי, אני אענה לך.

מכלוף מיקי זוהר: אז מה, נפסיק את המצלמות?

מכלוף מיקי זוהר: גם בביקור אסירים יש מצלמות.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אענה לך, בגלל הרמה הנמוכה.

ג'מאל זחאלקה: לכן – –

מכלוף מיקי זוהר: גם בביקור אסירים, חבר הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: – – אסור ליפול לפופוליזם.

ג'מאל זחאלקה: כשקורה מקרה קשה, וקשה מאוד – אנחנו יודעים ש-hard cases make bad law.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, כשיש אסון נוראי, דבר נוראי, אפילו פשע נוראי של פגיעה בילדים קטנים במעון, אז כשבאים ואומרים: שמים מצלמות – בסדר גמור.

ג'מאל זחאלקה: כולם אומרים: עושים משהו.

ג'מאל זחאלקה: אבל המחיר לא עוצר שם.

ג'מאל זחאלקה: הרי בכל מקום רוצים לשים מצלמות.

ג'מאל זחאלקה: העובדים כל הזמן תחת הצילומים.

ג'מאל זחאלקה: האח הגדול עובד שעות נוספות.

ג'מאל זחאלקה: וכל מיני דברים קורים לאנשים בחנויות – כשאתה הולך להחליף בגדים, מצלמים אותך.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקום מצלמים אותך.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהגיע הזמן לרסן את הצילומניה הזאת, בכל מקום, בכל זמן, בכל מקום, כנראה – ואני לא יודע לאן נגיע בסופו של דבר.

ג'מאל זחאלקה: יש תהליך, שברור לאן הוא מוביל, שבו אתה לא יכול אפילו לנשום בלי שיצלמו אותך, בנשימה שלך.

ישראל אייכלר: תודה.

ג'מאל זחאלקה: לכן, בלב כבד אני אצביע עבור החוק הזה, לא בנפש חפצה, אבל בתקווה שבקריאה שנייה ושלישית החוק הזה, ישימו עליו – איך אומרים, שלא ייעשה שימוש לרעה, שלא ייעשה abuse לעניין הצילומים – –

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: – – כדי להבטיח זאת בצורה ברורה וחד-משמעית.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אני מודה לך מאוד.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת עליזה לביא – איננה; מיכאל מלכיאלי – מוותר; איימן עודה – איננו; שרן השכל – מוותרת.

ישראל אייכלר: שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אני לא מוותרת.

ישראל אייכלר: לא מוותרת.

ישראל אייכלר: ואחריה – איילת נחמיאס ורבין, אחרונת הדוברים.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הרוב המכריע של ילדים שנופלים קורבן להתעללות הם לא קורבנות של גננות וסייעות.

שלי יחימוביץ': יש לזה אלפי דוגמאות, אני אביא רק אחת.

שלי יחימוביץ': בעשור האחרון 661 פעוטות נשכחו ברכב – לא על ידי הגננות, על ידי ההורים.

שלי יחימוביץ': 30 מהם מתו בייסורים באופן הנורא הזה.

שלי יחימוביץ': האם נעלה על דעתנו לשים מצלמה בכל רכב של הורה?

שלי יחימוביץ': הרי מקרי המוות המצמררים ביותר קורים שם, היינו מצילים המון נפשות רכות.

שלי יחימוביץ': כנ"ל טלטולים, הזנחה פושעת, טביעה, תאונות קשות למיניהן כתוצאה מרשלנות, השפלות, קללות, מכות, גילוי עריות – כל אלה קורים, למרבה הצער והכאב, בהיקפים עצומים בבית, והם נחלתם של עשרות אלפי ילדים על בסיס יומיומי.

שלי יחימוביץ': תשאלו את בטרם, תשאלו במרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, תשאלו בחדרי המיון, תשאלו ברשויות הרווחה.

שלי יחימוביץ': אבל ברור שבחיים כהורים לא נסכים שיוצבו עלינו מצלמות מעקב.

שלי יחימוביץ': אף אחד מאיתנו לא רוצה להיות מושא למעקב 24 שעות ביממה, ואפילו לא שעה אחת ביממה, רק כי יש איזה הסתברות סטטיסטית מסוימת שאנחנו עבריינים.

שלי יחימוביץ': זאת פגיעה קשה מאוד בזכויות אדם ובפרטיות, אבל על הסייעות, על הגננות, על המטפלות, אין שום בעיה לשים מצלמת מעקב, למרות החלק המאוד-מאוד קטן שלהן בפגיעה בילדים.

שלי יחימוביץ': מאוד קטן: רק 6% מהמקרים של פגיעה בילדים מתרחשים במסגרות.

שלי יחימוביץ': כל היתר: הרוב – בבית, והיתר – במקומות אחרים, ברשות ההורים.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': כי אנחנו יכולים, כי אלה נשים שאין להן קול.

שלי יחימוביץ': הן לא יכולות להשמיע קול ולהגיד: אנחנו מסורות, אנחנו חרוצות, אנחנו עובדות נורא קשה, אנחנו מרוויחות שכר מזעזע, אנחנו מחבקות את הילדים שלכם, אנחנו מאכילות ומנקות אותם, והפושעות שבקרבנו הן מיעוט קטן ומבוטל.

שלי יחימוביץ': תראו באיזו קלות אנחנו מטילים בהן דופי, באלפי נשים, באופן קולקטיבי.

שלי יחימוביץ': מדברים עליהן בהכללה נוראה, כאילו הן נפקדות נוכחות, שקופות.

שלי יחימוביץ': בכלל הן לא חלק מה"אנחנו".

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים עליהן כאילו על איזה מכשיר זר לנו, לא חלק מה"אנחנו" – כי הרי עלינו אסור לשים מצלמות מעקב.

שלי יחימוביץ': ולא פחות חשוב, ואולי יותר – – –

ישראל אייכלר: היות שסיימת אני יכול לשאול אותך: במוסדות אחרים לא שמים?

ישראל אייכלר: אצל ילדים יותר בוגרים לא שמים?

שלי יחימוביץ': בבתי הספר שמים במסדרונות, לא בכיתות.

ישראל אייכלר: ובמקומות עבודה?

שלי יחימוביץ': במקומות עבודה זאת בעיה מאוד קשה – –

ישראל אייכלר: אבל שמים.

שלי יחימוביץ': – – ובהרבה מקומות נפסקו.

שלי יחימוביץ': היו תביעות של עובדים, לפעמים, שהיה עליהם מעקב, והעובדים האלה תבעו.

שלי יחימוביץ': הייתה פסיקה לאחרונה בבית דין לעבודה לטובת רופאה שתבעה את המעסיקים שלה, ששמו מצלמה בחדר.

ישראל אייכלר: אסור לשים מצלמות?

שלי יחימוביץ': וקבעו שזו פגיעה בפרטיות – כי היא רופאה והן סייעות.

ישראל אייכלר: אז הוועדה תצטרך לדון בכל ההיבטים שהעלית פה.

שלי יחימוביץ': אבל ברשותך, אדוני, עוד דבר אחד, מאוד חשוב לי – – –

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: בסדר, אני – – –

שלי יחימוביץ': מה קרה, מה?

שלי יחימוביץ': באמת.

ישראל אייכלר: יש לך משפט סיום?

שלי יחימוביץ': כן.

ישראל אייכלר: ואם לא, תירשמי לנאום הבא.

שלי יחימוביץ': אני נרשמת לנאום הבא.

שלי יחימוביץ': תראה כמה חברים שלי ויתרו, תן לי – – –

ישראל אייכלר: מה?

שלי יחימוביץ': תראה כמה חברים שלי ויתרו.

יפעת שאשא ביטון: נגמר לה הזמן.

ישראל אייכלר: בסדר, אבל אנשים מחכים – – –

שלי יחימוביץ': אבל תראה את כל הזמן הזה שאנחנו דנים, באמת.

שלי יחימוביץ': אתה יכול להיות פחות קפדן.

ישראל אייכלר: לא, אני באמת מציע שתירשמי לנושא הבא, ואז יהיו לך שלוש דקות מלאות.

ישראל אייכלר: למה את צריכה להגיד במשפט אחד?

שלי יחימוביץ': אני מאוד אשמח אם תיתן לי לסיים, ואני אודה לך.

ישראל אייכלר: אבל רק משפט אחד, אני לא יכול יותר.

שלי יחימוביץ': לא, אני רוצה להתייחס לנושא נוסף, וזה משפט אחרון.

ישראל אייכלר: בסדר, משפט אחרון.

שלי יחימוביץ': אתם מתחילים להיות בכלל מודעים למשמעות – – –

יואב קיש: אדוני היושב-ראש – – –

נורית קורן: נגמר לה הזמן.

ישראל אייכלר: רק משפט סיום, בסדר, גמרנו.

שלי יחימוביץ': מה קרה?

שלי יחימוביץ': מה יש?

שלי יחימוביץ': מה?

ישראל אייכלר: תנו לה לסיים.

ישראל אייכלר: משפט סיום.

שלי יחימוביץ': עם כל הדיון הזה כבר יכולתי לסיים.

ישראל אייכלר: לא, לא, אני לא נתתי לאף אחד ולכן אני לא רוצה לעשות אפליות.

ישראל אייכלר: תגידי משפט סיום, וכל מה שיש לך להגיד, תגידי בחוק הבא.

שלי יחימוביץ': אתם מתחילים לחשוב על המשמעות של הצבת מצלמות בתוך גני ילדים ופעוטונים?

שלי יחימוביץ': על איזו אבן שואבת זו לפדופילים?

שלי יחימוביץ': מספרים לי על מערכת סגורה – מה, אתם צוחקים עליי?

שלי יחימוביץ': הרי כל אחד יכול לבוא בלילה עם USB, להתחבר, לשדר אליו הביתה, לשדר לרשת.

ישראל אייכלר: תודה, תודה רבה.

שלי יחימוביץ': וזה לא איזה סרט ג'יימס בונד, זה קורה באמת.

ישראל אייכלר: תודה רבה, חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אז אפשר להילחם ולעשות הכול למען שלום ילדינו – –

ישראל אייכלר: תודה, תודה רבה.

שלי יחימוביץ': – – בלי להיות האח הגדול.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

ישראל אייכלר: נא להקפיד, שלוש דקות.

ישראל אייכלר: כל מי שרוצה להגיד עוד משהו, יש חוק נוסף ולא מגבילים מה להגיד.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: חבריי חברי הכנסת, אני בעד חוק הצבת המצלמות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד שאני לא בלי לבטים, ומה שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ הוא לא רק נוגע ללב, גם עניינית הוא לא מופרך, ואנחנו נצטרך להידרש לסוגיות האלה אחרי הקריאה הראשונה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה לדבר הערב על יארא איוב.

איילת נחמיאס ורבין: יארא איוב היא אישה צעירה מגוש חלב, מג'יש.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מכירה את יארא איוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שיש פה מישהו שמכיר את יארא איוב.

איילת נחמיאס ורבין: אבל יארא איוב כנראה נרצחה בייסורים קשים.

איילת נחמיאס ורבין: והערב גילו את גופתה של ילדה בת 13 בתל אביב, שנרצחה.

איילת נחמיאס ורבין: ילדה בת 13.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו כאן מקיימים כל פעם את הדיון ההזוי – – –

ישראל אייכלר: אני סוגר את הרשימה הבאה – – –

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אני מדברת על משהו שמאוד קשה לי לדבר עליו – – –

ישראל אייכלר: כן, כן, כן, דברי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל סגירת הרשימה עכשיו – סליחה, עם כל הכבוד – היא באמת לא הייתה במקום עכשיו, בדברים שלי.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני מבקשת שתוסיף לי חצי דקה, כי זה פשוט לא לעניין.

איילת נחמיאס ורבין: יארא איוב – אף אחד מאיתנו לא הכיר אותה, ואני לא יודעת מי הילדה האנונימית הזאת לעת הזאת, בת ה-13.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני יודעת דבר אחד: דמן של נשים במדינת ישראל נהיה הפקר.

איילת נחמיאס ורבין: ואני לא רוצה להתחיל כאן – הפיתוי לגלוש כאן

איילת נחמיאס ורבין: להאשמות בין הקואליציה לאופוזיציה הוא מאוד מאוד רב.

איילת נחמיאס ורבין: אני ראיתי אתמול את ראש הממשלה, ואני ניסיתי להבין איפה הוא היה כשהצבענו על זה בשבוע שעבר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני לא רוצה לגלוש למקום הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רק רוצה לבקש מכם להסתכל על הנשים האלה, שנרצחות כאן מדי שבוע, ולהבין שאנחנו לא מדברים על איזשהו אירוע שולי – זה לא אירוע שקורה בהכרח בחצר האחורית, זה אירוע שיכול לקרות לידנו.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא שמים לב – אדוני היושב-ראש, אני אודה לך אם אתה תרגיע את האווירה במליאה ותגרום בבקשה לחבר הכנסת ביטן להפסיק להפריע.

ישראל אייכלר: רבותיי, חבר הכנסת מיקי זוהר, חבר הכנסת מיקי זוהר, אתה לא שם לב שכל הזמן אתה מדבר עם החבר'ה בקול.

ישראל אייכלר: זה לא כינוס של חברים פה, אנא לדבר בשקט ולא להפריע לנואם.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה לגלוש למקומות האלה של האשמות.

איילת נחמיאס ורבין: באמת קל לגלוש לשם, כי, בינינו, אני יושבת עכשיו בוועדת חקירה פרלמנטרית מאוד מאוד מאוד סבוכה, ואני לא יודעת אם ועדת חקירה פרלמנטרית יכולה לטפל בזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני יודעת דבר אחד: יש 50 מיליון שקלים שראש הממשלה, בפשטות, היה צריך אתמול להגיד שהוא מקצה אותם היום בבוקר לטובת התוכנית למניעת אלימות כלפי נשים.

איילת נחמיאס ורבין: זה כל מה שראש הממשלה היה צריך לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: ותאמינו לי שבאותו רגע – באותו רגע – כבמטה קסם היה נעלם הדיון הזה על מה הצביעו בשבוע שעבר בוועדת החקירה הפרלמנטרית.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא, אבל לא, שוב דיברו: זה כמו טרור.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה כמו טרור.

איילת נחמיאס ורבין: חברות וחברים, זה קורה אצלנו בבית.

איילת נחמיאס ורבין: יארא איוב וילדה, לעת הזאת אנונימית, בת 13.

איילת נחמיאס ורבין: איך אתה ישן בלילה, גלעד ארדן?

איילת נחמיאס ורבין: איך אתה ישן בלילה?

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת ורבין.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת שאשא ביטון תסכם את הדיון וניגש להצבעה אחרי דבריה.

קריאה: כמה זמן, יפעת?

יפעת שאשא ביטון: 30 שניות – דברים חשובים.

יפעת שאשא ביטון: יש לכם הזדמנות לקרוא לכולם להצביע.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לך, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שהעלית את הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: את צודקת, הרבה מאוד מאוד ילדים נפגעים בהיפגעות בלתי מכוונת מדי שנה.

יפעת שאשא ביטון: כיתה שלמה נמחקת; עשרות אלפי ילדים שמגיעים למיון; 23,000 מאושפזים מדי שנה.

יפעת שאשא ביטון: הזכרת את הנושא הכואב של שכחת ילדים ברכב.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לך שבכל אלה ובעוד הרבה אחרים טיפלנו במסגרת הוועדה לזכויות הילד בארבע השנים האחרונות, ואם את תבדקי את התוצאות של שני הקיצים האחרונים בנושא שכחת ילדים ברכב לעומת הקיץ שהיה לפני שנתיים, את תוכלי לגלות שבזכות עבודה מאוד מאוד אינטנסיבית של הסברה, יחד עם ארגון בטרם, יחד עם משרד הבריאות ומשרד הרווחה והרבה מאוד משרדים אחרים שהיו שותפים, הצלחנו להוריד בצורה מאוד מאוד משמעותית, כמעט עד לכדי אפס, את נושא שכחת הילדים ברכב – ואנחנו כמובן נמשיך לעשות גם את זה.

יפעת שאשא ביטון: בנושא הטביעות ונושא ההיפגעות המכוונת, זו הקדנציה הראשונה, זו הפעם הראשונה שבכנסת ישראל מתקצבים תוכנית לאומית שכזו בכ-50 מיליון שקלים – 10 מיליון לכל שנה – כדי למנוע את ההיפגעות הזו.

יפעת שאשא ביטון: מה שאני רוצה לומר בעצם שזה לא או זה או זה, וזה לא זה במקום זה, אלא זה גם זה וגם זה.

יפעת שאשא ביטון: ואני נמצאת כאן כדי להגן על הילדים בכל חזית אפשרית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים את זה בנושא של בטיחות הילדים ואנחנו נעשה את זה גם במעונות.

יפעת שאשא ביטון: ואם את היית מקשיבה לי, את היית רואה שאני אומרת:

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לעקור את העשבים השוטים שנמצאים במערכת ולמנוע את הפגיעה החוזרת בילדים.

יפעת שאשא ביטון: כל העשבים השוטים האלה מאפילים על מערכת שלמה של סייעות וגננות שעושות עבודת קודש, ואם אנחנו לא נוציא אותם מתוך המערכת לא נצליח להחזיר את האמון של ההורים בכל אותן סייעות שמגיעות מדי בוקר כדי לשמור לנו על היקר מכול.

יפעת שאשא ביטון: ולכן, חברים יקרים, צר לי על כל הטענות הללו, אבל אני באמת מבקשת מכם לתמוך בהצעת החוק.

יפעת שאשא ביטון: היא חשובה – היא מגינה על הילדים של כולנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחברת הכנסת שאשא ביטון.

ישראל אייכלר: אנחנו נצביע עכשיו על הצעת חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 67 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018, לוועדה המיוחדת לזכויות הילד נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – 67, נגד – שניים, נמנע אחד.

ישראל אייכלר: הצעת החוק עברה, וחוזרת לדיון בוועדה המיוחדת לזכויות הילד להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ישראל אייכלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/815); נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק למניעת מפגעים סביבתיים, של חברות הכנסת טלי פלוסקוב ונורית קורן.

ישראל אייכלר: תנמק את הצעת החוק חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

ישראל אייכלר: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, בסוף אתה תלמד אותי כל מה שאומרים בעשר דקות – בשתי דקות, לפי הקצב.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה כאן, שרים, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק למניעת מפגעים סביבתיים, שהגשתי יחד עם קבוצת חברי הכנסת, נולדה לאחר שהחברה להגנת הטבע פנתה אליי, ופנו אליי גם חברי הכנסת דב חנין ויעל כהן-פארן, שאני מבינה שהנושא הזה מאוד קרוב לליבם.

טלי פלוסקוב: היוזמה להצעת החוק באה בעקבות האסון האקולוגי בנחל אשלים ביוני 2017, מי שזוכר, שנגרם בשל קריסת סוללה של מאגר שפכים במפעל רותם אמפרט.

טלי פלוסקוב: למי שאינו יודע, הנזק שנגרם כתוצאה מדליפת עשרות אלפי מיליקוב של שפכים תעשייתיים חומציים מבריכות מפעל רותם אמפרט לנחל אשלים ילווה אותנו עוד שנים ארוכות.

טלי פלוסקוב: השפכים האגרסיביים, שזרמו בנחל בעוצמה ובגובה רב, פגעו ועוד יפגעו באופן ישיר במגוון של צמחים ובעלי חיים שהנחל הוא ביתם, ועוד מוקדם לאמוד את מידת הנזק.

טלי פלוסקוב: התנהלות המפעלים המזהמים הינה כרוניקה ידועה מראש.

טלי פלוסקוב: מפעל רותם אמפרט נמצא כבר ב-2016 בפסגת הרשימה האדומה של המשרד להגנת הסביבה.

טלי פלוסקוב: בתי הזיקוק בחיפה שנה אחר שנה נמצאים בראש הרשימה, ומפעלי ים המלח ממשיכים לייבש את משאב הטבע הייחודי שלנו.

טלי פלוסקוב: כיום, החוק בישראל אינו מאפשר לציבור לתבוע מפעלים מזהמים על פגיעה בטבע, מאחר שהפגיעה בו אינה מוגדרת בחוק כמפגע סביבתי.

טלי פלוסקוב: זיהום אוויר, זיהום קרקע או זיהום מים הינם מפגעים סביבתיים, אולם פגיעה בערכי טבע מוגנים אינה נחשבת מפגע סביבתי.

טלי פלוסקוב: מדובר בעיוות ובלקונה בחוק הקיים, ועל כן הצעת החוק היא פשוטה – מכניסים פגיעה בערך טבע מוגן כמפגע סביבתי שאפשר לתבוע בגינו את המזהם.

טלי פלוסקוב: החוק, שהגשתי יחד עם חברת הכנסת יעל כהן-פארן וחבר הכנסת דב חנין, וחברת הכנסת נורית קורן הצטרפה עם הצעת החוק שלה, יאפשר את הרחבת היכולת של הציבור, לתבוע את מי שפגע במשאבי הטבע, השייכים לכולנו.

טלי פלוסקוב: אני אחזור ואומר: לא אאפשר להקל ראש בכל הקשור לאוצרות הטבע, מסלולי הטיול, התיירות והנופים הנפלאים שלנו.

טלי פלוסקוב: אתם בטח יודעים שאני גרה בערד, וכל מה שאני עכשיו מספרת לכם מחובר לערד.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר תודה לכל העוסקים במלאכה, שעזרו לקדם את החוק.

טלי פלוסקוב: תודה לתמרה לב ממשרד המשפטים, לגיל ברינגר, יועץ שרת המשפטים, לעו"ד דלית דרור מהמשרד להגנת הסביבה, לשר להגנת הסביבה זאב אלקין וליועצת שלו רחל גור, לגיתית הרש ולעו"ד טל צפריר מהחברה להגנת הטבע.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שהאנשים האלה עשו עבודה בשקט-בשקט ומול כל משרד ממשלתי, עד שהגענו למצב שבוועדת השרים החקיקה הזאת הייתה עוברת.

טלי פלוסקוב: לכן באמת כאן התודה היא אמיתית, מה שנקרא, לא בשביל המילים היפות.

טלי פלוסקוב: וכמובן, אני רוצה להודות ליועצים של כל חברי הכנסת שקראתי בשמם, כי גם פה הייתה עבודה משותפת של כולם ביחד.

טלי פלוסקוב: אני לא יכלה לרדת מהדוכן בלי להגיד תודה מיוחדת ליושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: אם לא היית אתה ולא היית לוקח את זה: טלי, נו, את רוצה?

טלי פלוסקוב: את רוצה?

טלי פלוסקוב: – זה לא היה קורה.

טלי פלוסקוב: אז, אדוני, אני מנצלת את ההזדמנות.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו עכשיו מעבירים את זה בראשונה, אין שום סיבה שלא נעביר את זה עכשיו, לפני הבחירות, שאנחנו לא יודעים מתי הן יהיו; איך אמרה שרת המשפטים שלנו: איפשהו בין מרס לנובמבר.

טלי פלוסקוב: אם נוכל להעביר את החוק הזה כמה שיותר מהר, כמובן ההערכה תהיה מלאה אליך, ואני יודעת שאתה יכול.

טלי פלוסקוב: אז, תודה רבה, אדוני, ותודה לכל השותפים.

טלי פלוסקוב: אני, כמובן, מבקשת להצביע בקריאה ראשונה עבור החוק הזה.

טלי פלוסקוב: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחברת הכנסת פלוסקוב.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לרשימת הדברים.

ישראל אייכלר: דב חנין – אני סוגר את הרשימה.

יואב קיש: כמה יש?

ישראל אייכלר: כמה רשומים או כמה דוברים?

ישראל אייכלר: רשומים הרבה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, יש לכם, לכולנו, זכות להצביע בעד החוקים החשובים והטובים ביותר שנחקקו בכנסת הנוכחית כדי להגן על הארץ שלנו, כדי להגן על הנופים שלנו, כדי להגן על הנחלים שלנו, כדי להגן על שמורות הטבע שלנו.

דב חנין: היטיבה לספר חברת הכנסת טלי פלוסקוב את הרקע להצעת החוק הזו – אותו אסון אקולוגי נורא שקרה בנחל אשלים הנפלא, המקום שכולנו כל כך אוהבים לטייל בו, כאשר ברכת השפכים של רותם אמפרט נפרצה וחומר חומצתי זרם לנחל המקסים הזה, חיסל שליש מאוכלוסיית היעלים, ויצר חורבן סביבתי שיישאר איתנו עוד שנים רבות.

דב חנין: למרבה הצער, האסון הזה בנחל אשלים הוא לא הראשון.

דב חנין: קרו דברים כאלה גם במקומות אחרים בעבר.

דב חנין: אנחנו זוכרים לפני שלוש שנים את האסון הסביבתי בשמורת עברונה כתוצאה מפריצת הצינור של חברת קצא"א.

דב חנין: ישנו המשרד להגנת הסביבה, ואנשי המשרד להגנת הסביבה עושים עבודה, אנשי רשות שמורות הטבע עושים עבודה; אבל התקציב שלהם מאוד מצומצם, מספר הפקחים לא מספק, ואנחנו צריכים כלים אפקטיביים של אכיפה אזרחית.

דב חנין: הצעת החוק הזאת, כפי שהסבירה חברת הכנסת פלוסקוב, מרחיבה את תחום המפגע הסביבתי כך שגם פגיעה בערכי טבע תיחשב למפגע סביבתי.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך דרוש, הוא מהלך חיוני והוא מהלך שיאפשר לנו להגן בצורה טובה יותר על הטבע שלנו.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לרשימת התודות של חברת הכנסת פלוסקוב: להודות גם לשותפותיי האחרות, חברת הכנסת יעל כהן-פארן וחברת הכנסת נורית קורן.

דב חנין: ואני רוצה להודות גם לך, טלי, על העבודה שלך.

דב חנין: את הודית לכולם; צריך גם לך להודות על העבודה והפעילות שלך בקידום הצעת החוק הזו.

דב חנין: ואני מצטרף בפנייה אליך, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים:

דב חנין: את אותה נמרצות בהכנה לקריאה הראשונה בוא נעשה גם בהכנה לקריאה השנייה והשלישית, ובשבוע הבא, אם ירצה השם, נביא את זה כבר למליאת הכנסת.

דב חנין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, ראש הממשלה, שנמצא איתנו כאן, והשרים, ראש הממשלה, אני מקווה שכשתצביע – כמובן, אני מקווה שבעד הצעת החוק הזאת – שגם תזכור על מה הצבעת, ואולי תאזין לנו לחשיבות ההצעה הזאת.

יעל כהן-פארן: אז באמת לא אחזור יותר מדי על דברי הדוברים הקודמים דב חנין וטלי פלוסקוב.

יעל כהן-פארן: אני מאוד מעריכה את העבודה שלך, באמת, טלי, לקידום החוק, וגם נורית קורן שתדבר בוודאי מייד, שיזמה את החוק שצורף ביחד, ודב.

יעל כהן-פארן: דב ואני הסתובבנו כאן והחתמנו – אני חושבת ש-80 חברי כנסת חתומים על הצעת החוק הזאת, וזה לא קורה כל יום, כולכם יודעים את זה.

יעל כהן-פארן: באמת אין כאן עניין של פוליטיקה, של ימין ושמאל.

יעל כהן-פארן: יש לנו ארץ כל כך קטנה וכולנו אוהבים אותה, וכולנו רוצים שמעט הטבע שעוד יש בה, ובאמת אין הרבה, יישאר ויישמר לטובתנו, לילדינו, לדורות הבאים.

יעל כהן-פארן: ואנחנו רוצים למנוע ככל הניתן את המפגעים.

יעל כהן-פארן: ומה לעשות, כנראה לא יכולנו לקדם את החוק הזה בלי איזה אסון קטן – אז לא כל כך קטן, אפילו גדול; אסון נחל אשלים – אפשר לקרוא לתיקון החוק הזה אפילו תיקון אשלים, כי אסון נחל אשלים קרה לפני שנה וחצי והנחל עוד לא חזר לעצמו; אנחנו עדיין לא יכולים לטייל בו, ואני לא יודעת מתי נוכל לטייל בו וחבל כל כך – האסון הזה הרי היה יכול להימנע.

יעל כהן-פארן: הדברים היום ידועים.

יעל כהן-פארן: המפעל ידע שהוא לא מתנהל כמו שצריך, וכבר 20 שנה בערך היו שם דוחות שהבריכות האלה בסכנת התמוטטות וזה יכול לקרות כל רגע.

יעל כהן-פארן: ואם המפעל היה יודע שהוא יכול לשלם על כך – וזה מה שהחוק הזה מנסה לעשות, שאם, אם, אם יקרה אסון, המפעל ישלם על כך.

יעל כהן-פארן: בואו נקווה שההתנהלות של כל המפעלים, במיוחד אלה שנמצאים במדבר ליד שמורות טבע, תהיה אחרת אחרי שהחוק הזה יעבור.

יעל כהן-פארן: אני מצטרפת לברכות לכל השותפים: לחברה להגנת הטבע, ליושב-ראש ועדת הפנים, שבאמת קידם את הדיון בצורה מאוד מהירה, ואני מקווה שנגיע במהרה לשנייה ושלישית בשבועות הקרובים.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חבריי חברי הכנסת, חברי דודי אמסלם, אני אקצר, אני אקצר.

נורית קורן: בעצם בחוק הזה אנחנו עוצרים את המפעלים המזהמים ומגבירים את האכיפה.

נורית קורן: וכמו שכל חבריי אמרו פה, אפשר לקרוא לחוק הזה בעצם חוק אשלים, כי אנחנו רוצים לשמור על כל שמורות הטבע ולשמור על הנחלים שלנו ולנסות למנוע מפגעים ואסונות נוראיים.

נורית קורן: לא ייתכן שפגיעה בטבע כנגד ארצנו האהובה אינה נחשבת מפגע סביבתי ואינה מוגדרת כך בחוק.

נורית קורן: לא ייתכן שנמנע מהציבור את היכולת והכלים המשפטיים לפעול על מנת להגן על הסביבה; כי פגיעה בערכי טבע מוגנים הינה מפגע סביבתי בדיוק כמו זיהום אוויר, קרקע, מים וחומרים מסוכנים.

נורית קורן: לי אישית יש היכרות קרובה עם הנושא.

נורית קורן: אני מתגוררת בשכונה שבה גזי קרקע רעילים התפשטו מזיהום רב-שנים של מפעלי תעש השרון, באופן המסכן את חיי התושבים.

נורית קורן: לכן, לנוכח הזיהומים החמורים ביותר, הפוגעים בערכי הטבע, שלצערי הפכו להיות כמין דבר שבשגרה, אני מבקשת את תמיכתכם בחוק וזאת על מנת שנוכל לעודד אכיפה אזרחית באופן המשלים את הפעילות של המדינה ומסייע לה לעצור את המפעלים המזהמים ולהגביר את האכיפה כנגדם; כי הפעם, אחת ולתמיד, מוכרחים לשים לזה סוף.

נורית קורן: תודה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת חיים ילין – איננו; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה; מיכל בירן – מוותרת; מוסי רז – מוותר; עאידה תומא סלימאן – איננה; רויטל סויד – מוותרת; מיכל רוזין – מוותרת; עיסאווי פריג' – איננו; נחמן שי – איננו; איציק שמולי – מוותר; איל בן ראובן – מוותר; אלעזר שטרן – איננו; סתיו שפיר – איננה; יוסי יונה – מוותר; מירב בן ארי – איננה; יואל חסון – מוותר; יהודה גליק – מוותר; מרב מיכאלי – איננה; ענת ברקו – מוותרת; מיקי לוי – מוותר; מנחם אליעזר מוזס – איננו; איתן ברושי – איננו; קסניה סבטלובה – איננה; לאה פדידה – איננה; אחמד טיבי – איננו; טלב אבו עראר – איננו; יוסף ג'בארין – איננו; עמר בר-לב – איננו; עפר שלח – איננו; אברהם נגוסה – איננו; ג'מאל זחאלקה – איננו; יואב קיש – מוותר; עליזה לביא – איננה; מיכאל מלכיאלי – איננו; איימן עודה – איננו; שרן השכל – מוותרת.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק למניעת מפגעים סביבתיים.

ישראל אייכלר: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 53 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת מפגעים סביבתיים (תביעות אזרחיות) (תיקון מס' 10) (מניעת פגיעה בערכי טבע מוגנים ובאזורים מוגנים), התשע"ט–2018, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

ישראל אייכלר: 53 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ישראל אייכלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/818); נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה שלפני האחרונה – הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח), של חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

ישראל אייכלר: הצעת חוק הבנקאות.

אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, השרים, חברי הכנסת, אני מבקש להביא לפני הכנסת את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 31) (דחיית מועדי פירעון של הלוואה לדיור בשל פטירה), התשע"ט–2018.

במקרה של פטירה של אחד מראשי המשפחה, הבנק ממשיך לגבות את המשכנתה תוך כדי תנועה, לפעמים בלי לדעת ולפעמים מבלי שיהיה מודע לכך.

אנחנו יודעים שיש הרבה אנשים שלוקחים הלוואה לדיור, הבנק מתנה את העמדת ההלוואה ברכישת ביטוח חיים, אבל בזמן פטירה של הלווה או של בן זוגו צריכים לבצע הליך של תביעה מול חברת הביטוח וכו', צריך להביא תעודת פטירה, להביא אחר כך צו ירושה.

כל הדברים האלה הם דברים שלוקחים לפעמים חודשים ואף יותר, עם הרבה פרוצדורה.

הצעת החוק בעצם באה ואומרת שנותנים דחייה של עד שנה, עד שנה כדי שהגבייה לא תמשיך באופן שוטף לאחר אותו אירוע שקרה במשפחה.

נותנים את הזמן.

מה?

טלי פלוסקוב: הכול בסדר.

אם יושב-ראש ועדת הרווחה הבין את העניין, אז אני רוצה רק להודות ליושב-ראש ועדת הכלכלה מר איתן כבל, למנהלת הוועדה לאה ורון וליועצת המשפטית אתי בנדלר ולעוזרי הפרלמנטרי עו"ד יהודה כהן; ולחבריי מגישי הצעת החוק: הרב גפני, הרב אורי מקלב, איציק שמולי, דב חנין וחיים ילין.

זאת הצעה חברתית קטנה אבל חשובה, ואני מבקש מהכנסת שתצביע בעד.

תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת הרב יעקב אשר.

ישראל אייכלר: חיים ילין – איננו; סעיד אלחרומי – איננו; תמר זנדברג – איננה; מיכל בירן – מוותרת; מוסי רז – מוותר; עאידה תומא סלימאן – איננה; רויטל סויד – איננה; מיכל רוזין – איננה; עיסאווי פריג' – איננו; נחמן שי – מוותר; איציק שמולי – מוותר; איל בן ראובן – איננו; אלעזר שטרן – איננו; סתיו שפיר – איננה; יוסי יונה – איננו; מירב בן ארי – איננה; יואל חסון – איננו; יעל כהן-פארן – כבר דיברה; יהודה גליק – איננו; מרב מיכאלי – איננה; עבד אל חכים חאג' יחיא – איננו; מיקי לוי – מוותר; מנחם אליעזר מוזס – איננו; איתן ברושי – איננו; קסניה סבטלובה – איננה; לאה פדידה – איננה.

לאה פדידה: מה זה לאה פדידה איננה?

ישראל אייכלר: בטח שהיא נמצאת, סליחה.

ישראל אייכלר: היא מוותרת.

ישראל אייכלר: אחמד טיבי – איננו; נורית קורן – דיברה כבר; טלב אבו עראר – איננו; יוסף ג'בארין – איננו; עמר בר-לב – איננו; עפר שלח – איננו; אברהם נגוסה – מוותר; ג'מאל זחאלקה – איננו; יואב קיש – מוותר; עליזה לביא – איננה; מיכאל מלכיאלי – מוותר; איימן עודה – איננו; שרן השכל – מוותרת.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים מייד להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד חוק הבנקאות?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 53 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 31) (דחיית מועדי פירעון של הלוואה לדיור בשל פטירה), התשע"ט–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ישראל אייכלר: 53 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה חוזרת לדיון בוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/818); נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו בהצעה האחרונה של הערב, הצעת חוק התכנון והבנייה, של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר וקבוצת חברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: ערב טוב, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, כבוד הוא לי שאתה שומע את הצעת חוק שאני מביא לציבור היום – –

ישראל אייכלר: אני סוגר את הרשימה.

מכלוף מיקי זוהר: – – הצעת חוק שנועדה לסייע לאזרח הקטן שרוצה לייצר שומה מוסכמת מול העירייה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני ראש הממשלה, לא תאמין, היום יש צורך בשמאי מכריע.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה בעצם מבטל את הרעיון של השמאי המכריע.

מכלוף מיקי זוהר: האזרח יוכל להביא את שומתו מטעם השמאי שלו, לצד העירייה, לעשות איזשהו דיון בין הצדדים ולהגיע להסכמות.

מכלוף מיקי זוהר: ועל כן, אני מבקש להצביע בעד החוק.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

ישראל אייכלר: היות שמיקי זוהר ביקש יפה, אז אין לנו רשימת דוברים וניגשים מייד להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד הצעת חוק התכנון והבנייה, של חבר הכנסת מיקי זוהר?

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 127) (שומה מתוקנת מוסכמת), התשע"ט–2018, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

ישראל אייכלר: 47 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ישראל אייכלר: תם סדר-היום.

ישראל אייכלר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ט בכסלו התשע"ט, 27 בנובמבר 2018, בשעה 16:00.

ישראל אייכלר: ישיבה זו נעולה.