ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 379, 2018-11-21 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ג בכסלו תשע"ט, 21 בנובמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הסדרת הטיפול בחופי הכינרת (תיקון מס' 3), התשע''ט–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שאילתות דחופות, כרגיל ביום רביעי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התקשורת, חבר הכנסת איוב קרא, לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 572, של חבר הכנסת מוסי רז.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: עליית מחירי הסלולר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוסי רז יכול לקרוא את נוסח השאילתה ונשמע את תשובת השר.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לאחרונה הכריזה סלקום כי תעלה את מחירי חבילות הסלולר, ובעקבותיה – חברות נוספות.

מוסי רז: ברצוני לשאול: 1.

מוסי רז: מה הסיבה להעלאת המחירים?

מוסי רז: 2.

מוסי רז: האם משרד התקשורת או משרד האוצר נוקט צעדים כדי למנוע העלאת מחירים רחבה בשוק הסלולר?

מוסי רז: 3.

מוסי רז: אם כן, באילו צעדים מדובר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שוק התקשורת נמצא בשינויים תמידיים בשנים האחרונות.

איוב קרא: צריך לזכור שהשוק מנסה לתקן את עצמו בתחרות אגרסיבית, שנמשכת למעלה משמונה שנים.

איוב קרא: אולי אתם הספקתם לשכוח כאן – עד לפני שמונה שנים שילמנו מאות ולפעמים אלפי שקלים מדי חודש עבור הסלולר.

איוב קרא: היום משפחה בת חמש נפשות לא מגיעה ביחד לסכומים האלה בחודש, וכל זאת בזכות פעולות שביצע משרד התקשורת בשנים האחרונות.

איוב קרא: אני מדגיש: שמירה על מידת התחרותיות חשובה לנו ואנו ממוקדים בה, לצד שיפור חוויית המשתמש, השירות, שיפור התשתיות והובלת תשתיות התקשורת לעידן הבא.

איוב קרא: המשרד ממוקד היום בשמירה על מידת התחרותיות – כמו שאמרתי, רווחת הציבור היא ערך עליון מבחינתנו.

איוב קרא: צריך לזכור, הציבור משלם את המחירים שהם אולי הנמוכים בעולם, אבל בכדי שרמת השירות תעלה נדרשים לפעמים צעדים מאזנים, לצורכי השוק.

איוב קרא: אני מתכוון להוביל את תשתיות התקשורת בישראל לעידן הבא.

איוב קרא: מדובר באתגר לא פשוט, אבל אני מודיע כאן היום: זה בהישג יד, ואני בכיוון הנכון.

איוב קרא: לסיכום, תעריפי הסלולר אינם מפוקחים, ולא נדרשים להיות מפוקחים, על ידי משרד התקשורת.

איוב קרא: פשוט, התחרות בין הגופים או החברות השונות, התחרות עצמה מייצרת את התוצאות שאנחנו רואים, כולל הוזלת המחירים, כי האינטרס הציבורי כאן נשמר.

איוב קרא: בשנים האחרונות תעריפי הסלולר הוזלו, כמו שאמרתי, במאות אחוזים בעקבות שורת פעולות שקידם משרד התקשורת להגברת התחרות.

איוב קרא: העלאות המחירים, שפורסמו באמצעי התקשורת בשבועות האחרונים, מתבקשות.

איוב קרא: הגברת מידת התחרותיות בשוק הובילה לפגיעה ברמת השירות, המעכבת את השדרוג והפיתוח של רשתות הסלולר.

איוב קרא: אין ספק, חבר הכנסת רז, אנחנו נמצאים מבחינת המחירים במקום מצוין, אבל זה פגע בחברות.

איוב קרא: החברות נמצאות במצוקה קשה, כי אין למחירים האלה כמעט אח ורע בעולם.

איוב קרא: אז כדי לאזן את זה, ומאחר שאין פיקוח – אין פיקוח, אנחנו רוצים שהשוק יעשה את העבודה ולא אנחנו נהיה צד לחקיקה כזאת או אחרת – מה שאתה רואה יוצא מכורח נסיבות התחרות הזאת, כדי לאזן את השוק, כמובן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חבר הכנסת רז.

מוסי רז: אדוני השר, ראשית אני רושם לפניי – אני לא יודע מי כתב את תשובתך, אך חשבון הוא לא יודע, משום שלא ניתן להוזיל מחיר במאות אחוזים.

מוסי רז: משמעות הדבר שהם ישלמו לנו, הצרכנים.

מוסי רז: אם יוזילו ב-100%, המחיר יהיה אפס.

מוסי רז: כשמוזילים במאות אחוזים – הדבר, כמובן, בלתי אפשרי, אלא אם כן חברות הסלולר יתחילו לשלם לנו – ואיננו יודעים.

מוסי רז: אז נא לבדוק מי כותב אצלך את הדברים.

מוסי רז: בעיניי, גם איכות התשובה כולה היא באיכות הזו.

מוסי רז: רציתי לשאול אותך, אדוני השר: כשאתה בא מביתך לכנסת או למשרדך, אתה עובר בוודאי בכביש 6, ובוודאי אתה עובר, לדוגמה, במחלף ניצני עוז.

מוסי רז: אם אתה תצלצל משם בטלפון הנייד שלך למישהו שנמצא מאות מטרים מזרחה, בטול כרם – לג'וואל – זה יעלה לך הרבה יותר מאשר לצלצל, נאמר, לניו יורק או לברזיל או לאירופה.

מוסי רז: האם זה נשמע לך סביר?

איוב קרא: פעם ראשונה שאני שומע על טענה כזאת.

איוב קרא: אני מבטיח לך שאבדוק אותה בכובד ראש.

איוב קרא: אני חושב שאתה צודק, בעיקרון.

איוב קרא: אני חייב לשאול את הדרג המקצועי ולהביא לך גם – אעדכן אותך בהמשך, פה או במקום אחר.

איוב קרא: מבטיח לך תשובה בעניין הזה.

מוסי רז: לא כביש 6, טלפון לג'וואל.

יולי יואל אדלשטיין: השר הבין את השאלה.

איוב קרא: חבר הכנסת מוסי רז, אני מעריך מאוד את השאלה; אני חושב שהיא מתבקשת – אם זה קיים.

איוב קרא: אני בקשר מאוד קרוב בצד השני, עם הכתובות הכי חשובות ברשות הפלסטינית, כולל השר.

איוב קרא: אני מבטיח לך, אני אבדוק את זה.

איוב קרא: כמו שעזרתי להם בהרבה דברים, ללא צורך בפרסום, אני גם כאן אעשה את מה שצריך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התקשורת, חבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ, לעלות לדוכן לענות על שתי שאילתות: הראשונה, שמספרה 570, היא של חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: סגירת עמותת אל-סם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: במשך 40 שנה טיפלה עמותת אל-סם באלפי בני נוער וצעירים.

מירב בן ארי: הטיפול ממומן בעיקר על ידי משרדך, משרד הרווחה.

מירב בן ארי: העמותה קיבלה הודעה פתאומית על הפסקת התקשרות בסוף השנה, ולכן צעירים המטופלים בסניפים רבים יפסיקו לקבל טיפול מהעמותה.

מירב בן ארי: ברצוני לשאול: מה בכוונתך לעשות בנדון, ולמה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים אמון, בין היתר, על טיפול בבני נוער צעירים ומבוגרים, שמצויים על רצף השימוש בסמים, אלכוהול והימורים.

חיים כץ: הטיפול באוכלוסייה זו נעשה באמצעות השירות להתמכרויות במשרד, במסגרת יחידות לטיפול בהתמכרויות ברשויות המקומיות ובמסגרות חוץ-ביתיות.

חיים כץ: עמותת אל-סם קיבלה הודעה על הפסקת ההתקשרות עימה בסיומו של הסכם התקשרות שיהיה ב-2018.

חיים כץ: את כל הטיפול אנחנו מעבירים לרשויות המקומיות.

חיים כץ: אני חושב ששם למטופלים יהיה יותר נוח – יותר עובדים סוציאליים, יותר הכול.

חיים כץ: והמטרה שלנו לנסות לעזור להם, ואם אנחנו רוצים – – –

אלי אלאלוף: לפחות תשימו ברשויות החלשות.

אלי אלאלוף: ואז ברשויות החזקות.

חיים כץ: מאחר שיש לי הרבה כסף.

חיים כץ: אני, מאחר שיש לי הרבה כסף, ואתה בא ממפלגה שיש שם שר אוצר שהוא חבר שלי – – –

אלי אלאלוף: אל תהפוך את זה לאישי.

מירב בן ארי: – – –

חיים כץ: רגע.

חיים כץ: הוא חבר שלי – – –

מירב בן ארי: אלי, אלי – – –

אלי אלאלוף: אתה אמור לטפל באנשים שנופלים לסמים, לטפל בהם.

מירב בן ארי: זה 2.5 מיליון שקל.

חיים כץ: אני – אתה יודע מה אתה?

חיים כץ: תראה, אתה היית ראש דוח העוני – –

אלי אלאלוף: נכון.

חיים כץ: – – ואתה היית גם יו"ר ועדת העבודה והרווחה.

אלי אלאלוף: עדיין יו"ר.

יולי יואל אדלשטיין: עדיין.

חיים כץ: עדיין, ואתה בן אדם רגיש.

אלי אלאלוף: והבריאות.

חיים כץ: והבריאות.

חיים כץ: יחד עם זה, אני רוצה שתבין – –

אלי אלאלוף: כן.

חיים כץ: – – ששר צריך לקבל החלטות איך לחלק את הכסף, ובטח שר הרווחה, שלא לוקח הביתה, ומביא ניצול של 100% – –

מירב בן ארי: איך 40 שנה – – – מסובסדת.

חיים כץ: – – אין לו מספיק כסף.

מירב בן ארי: 40 שנה.

חיים כץ: עכשיו, הקיצוץ של השוטרים, הקיצוץ של השוטרים הולך לפגוע בתוכנית יתד, הולך לפגוע ב"נושמים לרווחה".

חיים כץ: מה לעשות?

חיים כץ: הם החליטו בשבילי.

חיים כץ: אני, אין לי ברירה.

חיים כץ: אני הצבעתי נגד, דרך אגב – היחידי, ככה.

חיים כץ: כי זה פוגע בתוכניות לחלשים.

חיים כץ: זה מאוד נחמד לבוא לפה: אתה שר הרווחה – תביא כסף.

חיים כץ: אין לי לתת כל כך הרבה מהבית – אני יכול לתת קצת.

אלי אלאלוף: יש לך תקציבים לא מנוצלים.

חיים כץ: אין לי.

אלי אלאלוף: כן.

חיים כץ: אין לי.

אלי אלאלוף: קיבלת את התקציב לתמיכה בנשים מוכות – –

חיים כץ: אין לי תקציב.

אלי אלאלוף: – – ושנתיים לא ניצלת.

אלי אלאלוף: שנתיים – פעמיים 11 מיליון.

חיים כץ: תקשיב.

חיים כץ: אלי אלאלוף, אין לי תקציבים לא מנוצלים.

אלי אלאלוף: לא, לא.

חיים כץ: כל תקציב שיש לי לא מנוצל – אתה רוצה להקשיב?

אלי אלאלוף: – – – כמוך – – –

חיים כץ: אתה רוצה להקשיב?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך אפשרות לשאול שאלה נוספת.

חיים כץ: אתה רוצה להקשיב?

מירב בן ארי: כן, אני אשאל, אלי, אלי.

חיים כץ: בוא אני אגיד לך.

חיים כץ: יש לי תקציבים לא מנוצלים שהאוצר לא נותן לי לנצל אותם, ואתה יודע את זה יפה.

חיים כץ: כשבאתי אליך לוועדה, אתה משכת, ומה אמרת?

חיים כץ: "האוצר לא מרשה לי" – גם בביטוח הלאומי, גם בזה.

חיים כץ: יש לי אחריות, אני רוצה את הסמכויות.

חיים כץ: ואז תגיד לי: יש לך תקציבים לא מנוצלים.

חיים כץ: כי אתה יו"ר הוועדה, ואתה יודע שאני מביא תקנות שעולות כסף, ואומרים לך: לא – ואתה לא מעלה אותן.

חיים כץ: אז בוא, אם הייתה לי יד חופשית, והתקציבים – אני נלחם.

אלי אלאלוף: אז מה לגבי אל-סם – זה אומר שלרשויות החלשות לא יהיו קיצוצים.

אלי אלאלוף: זהו, כי אתה – – –

חיים כץ: זה בסדר גמור.

חיים כץ: גם אני רוצה להיות נחמד.

יולי יואל אדלשטיין: סיימת עם התשובה הראשונית.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מירב בן ארי, וגם לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

מירב בן ארי: תודה, אדוני השר.

מירב בן ארי: קודם כול, ציינת בתשובה שלך שאתה רוצה להעביר לרשויות המקומיות.

חיים כץ: יעבור.

מירב בן ארי: כבר היום – כבר היום יצא מכתב של מנכ"ל השלטון המקומי שבו הוא אומר שהשלטון המקומי לא ערוך בכלל לקבל את בני הנוער המטופלים.

מירב בן ארי: סליחה, אדוני, זה 300 בני נוער.

מירב בן ארי: אני גם אגיד לזכותך שהנושא של נוער בסיכון קרוב לליבך.

מירב בן ארי: אז רגע, שנייה, אני אשאל את השאלה.

מירב בן ארי: השלטון המקומי לא ערוך לקלוט את המטופלים – זה אחד.

מירב בן ארי: דבר שני – דיברת על תקציב; מדובר על עמותה שעובדת 40 שנה במדינת ישראל עם 2.5 מיליון שקל, ממשרד שהתקציב שלו 7 מיליארד.

מירב בן ארי: ועוד שאלה שלישית: גם אם תעביר לרשויות, גם אם החלטת, תן לרשות זמן להיערך, לקלוט כוח אדם מיומן, עובדים סוציאליים.

מירב בן ארי: תן להם אפשרות.

מירב בן ארי: אתה בא וסוגר את התוכנית בחודש הבא, ותסלח לי, שולח 300 בני נוער שבטיפול בהתמכרויות – לאן?

חיים כץ: מה השאלה?

מירב בן ארי: מי יטפל בהם?

חיים כץ: אוה.

מירב בן ארי: מי יטפל בבני הנוער?

מירב בן ארי: השלטון המקומי לא מוכן לקחת את זה על עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שנייה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: יש שאלה גם לטלב אבו עראר, ואז תשיב.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדי השר, בזמן שהמדינה הורסת בתים לתושבים הבדואים בנגב, המשפחות שם במצב נפשי ממש כאוב, ובעיקר הילדים.

טלב אבו עראר: ילדים שם – אני חושב שמצבם הנפשי מחייב נוכחות של העובדים הסוציאליים.

טלב אבו עראר: למה משרד הרווחה לא דואג לשלוח לשם עובדים סוציאליים, שילוו את הילדים לפחות?

טלב אבו עראר: השאלה השנייה: האם בכוונת משרדך, מכובדי השר, לפתוח מעונות יום לילדים אוטיסטים בנגב, ובעיקר בחברה הבדואית?

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: ביקשת שאלה נוספת לשר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – גם שאלה נוספת, ונשמע את השר.

עאידה תומא סלימאן: אתמול נפגשתי עם קבוצה ממנהלי ומנהלות המקלטים לנשים מוכות, והבנתי שהתנאים של המכרז שיצא לניהול המקלטים לשנים הבאות כולל סעיפים שהם בלתי נסבלים לעמותות ועלולים להביא למצב שניהול המקלטים האלה יעבור לידיים של אנשים שאין להם את המיומנויות; במיוחד כשאין תנאי סף לקבלה למכרז הזה שמדבר על מומחיות בטיפול באלימות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: טוב, אני אתחיל להשיב למירב, ששאלה באמת לגוף השאילתה.

חיים כץ: כשקובעים תאריכים, אז הצדדים מתבצרים.

חיים כץ: אני יכול להבטיח לך שאף ילד לא יהיה ברחוב.

חיים כץ: אם הם לא יקבלו, אם לא – תירגעי.

מירב בן ארי: אני באמת מודאגת.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: כשיש תאריך, אז יש מטרה של הצדדים להתכנס.

חיים כץ: כל אחד לוחץ קצת.

חיים כץ: את רואה שבן אדם שוחה בבריכה, הוא צף בבריכה, הוא צף – כשהוא רואה את המעקה, הוא מתחיל להרביץ על המים, ואז הוא טובע.

חיים כץ: ברגעים האלה צריך סבלנות.

חיים כץ: אנחנו נשמע מה הם אומרים.

חיים כץ: הם רוצים תקנים – על כל דבר הם רוצים תקנים – הם רוצים ביטול המצ'ינג, הם רוצים הכול.

חיים כץ: דרך אגב, בשבילך, אלי, מאחר שאני כל כך מכבד אותך, כשישבנו על התקציב עשינו תוכנית איך להוריד את המצ'ינג, לעשות סיוע נמוך, ועשינו 5%, 10%, 15% – ולא נוגעים בכלל.

חיים כץ: הלכנו על תוכנית של 250 מיליון שקל.

חיים כץ: זה היה מצ'ינג דיפרנציאלי לגופים שאין להם.

מירב בן ארי: רשויות שאין להן.

חיים כץ: כן, רשויות שאין להן.

חיים כץ: אני לא צריך להסביר לך מי לא הסכים.

חיים כץ: אני לא רוצה.

חיים כץ: לא רוצה להזכיר.

חיים כץ: לוקח את זה עליי.

חיים כץ: אני לא הצלחתי להביא.

חיים כץ: כולם הסכימו, אני לא הצלחתי להביא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי יישובים ערביים מחזירים תקציבים, כי אין להם את המצ'ינג הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בגלל זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מחזירים, אתה יודע כמה – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה בדיוק מה שהשר אומר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר: מחזירים, מחזירים תקציבים – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא רק הם.

מירב בן ארי: אתה מבטיח שתשב עם השלטון המקומי, שהילדים האלה לא ילכו לרחוב?

מירב בן ארי: באמת.

חיים כץ: אני, אם אני אגיד לשלטון המקומי: אל תדאגו, הילדים האלה לא יצאו – אז הם לא יעשו כלום.

מירב בן ארי: רק שתשב.

חיים כץ: בואי, בואי.

חיים כץ: כבר ניהלתי משא ומתן בחיים שלי, למרות שאני לא מנהל את זה ישירות – אבל סבלנות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אתה רוצה להתייחס, אדוני השר, לשאלות של טלב אבו עראר ועאידה תומא סלימאן?

חיים כץ: אני אוהב אותו – אני אתייחס אליו.

חיים כץ: אחר כך יש מעונות, אז אני אענה לך על המעונות, יש את השאילתה הבאה על מעונות.

חיים כץ: אבל אם היית בודק, אז היית רואה שכל מקום מראה שכשיש פינויים וכשיש זה – אז יש עובדים סוציאליים.

חיים כץ: באים עובדים סוציאליים.

טלב אבו עראר: לא ראיתי.

חיים כץ: תבדוק.

חיים כץ: נכון שחסרים עובדים סוציאליים דוברי ערבית, נכון.

חיים כץ: אבל איפה שיש אירועים טראומטיים אנחנו שולחים מיידית עובדים סוציאליים.

טלב אבו עראר: אני נכחתי, חבר הכנסת – – –

חיים כץ: תבדוק.

טלב אבו עראר: אדוני, אני נכחתי שם – – –

חיים כץ: אני לא שומע אותך.

טלב אבו עראר: בזמן שהיו הריסות בתים אני נכחתי שם.

טלב אבו עראר: לא ראיתי אף עובד סוציאלי.

חיים כץ: כי הן באות שעה אחרי.

טלב אבו עראר: אה, שעה אחרי.

חיים כץ: כי מה יהיה בהריסה?

חיים כץ: אתה עכשיו תיתן לה מכות – תחשוב שהיא הורסת.

יולי יואל אדלשטיין: עאידה תומא סלימאן – אדוני רוצה להתייחס לשאלה הנוספת?

חיים כץ: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, עד כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נעבור לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלת שאילתה דחופה מס' 573, בנושא: הרשויות לא יספיקו להגיש בקשות תכנון למעונות יום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: השר יתייחס.

עאידה תומא סלימאן: הרשויות לא יספיקו להגיש בקשות תכנון למעונות יום: בהתאם להוראות מנכ"ל 7.9, לרשויות המקומיות ניתנה תקופה של 16 ימי עבודה בלבד להגשת בקשות תכנון.

עאידה תומא סלימאן: מדוע לא יוארך המועד האמור מעבר ל-27 בנובמבר, בהתחשב במאפייני הרשויות ובבחירות שהתקיימו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חיים כץ: אני אתן לך סקירה על מעונות היום.

חיים כץ: מעונות היום עברו אליי לפני שנתיים.

חיים כץ: החלוקה היא חלוקה קשיחה: 25% למגזר הערבי, 15% לחרדים, 15% לפריפריה ו-45% לכללי.

חיים כץ: אני רוצה לציין שבפעם הראשונה בשנה הזאת המגזר הערבי ינצל את כל ה-25%, 77 מעונות.

חיים כץ: פעם ראשונה.

חיים כץ: אחרי לחצים אדירים שלי על ראשי רשויות, לפני שבועיים חתמנו.

חיים כץ: האחרונים מילאו את הכסף – מעריך.

חיים כץ: קרב.

חיים כץ: לפני שנה החזרנו מהרשויות הערביות הרבה מאוד כסף.

אלי אלאלוף: – – –

חיים כץ: כן, אבל זו בעיה.

אלי אלאלוף: איך אתה מסביר – – –

חיים כץ: אני אסביר לך איך.

חיים כץ: כי כשקנינו את החבילה, זה לא היה עם ביטול מצ'ינג, זה היה גם עם פרמיה של מי שבונה בתוך השנה הראשונה.

חיים כץ: אבל זה – קניתי את החבילה, את זה נתנו לי.

חיים כץ: הקרב היה שבפעם הראשונה בינואר 2018, ההקצאות של 2018 ניתנו ב-2018.

חיים כץ: בדרך כלל הן היו ניתנות עכשיו, בנובמבר על 2018, ואז לא היו מספיקים.

חיים כץ: השנה גם הקדמנו פריפריה וחרדים.

חיים כץ: הקדמנו את המעונות של הפריפריה – את 2019 נתנו להם כבר.

חיים כץ: לחצנו.

חיים כץ: בפעם הראשונה כל אלה שקיבלו מעונות – ואמרנו שמי שלא יבנה, ניקח לו – קיבלו אבני דרך, קיבלו צעד של 30%, ואני רואה בנייה.

חיים כץ: דרך אגב, בשנתיים האחרונות קיבלו 320 סמלים.

חיים כץ: 320 – תכפילי ב-75, זה בערך 22,000, 23,000 ילדים; ההורים שלהם יכולים לצאת לעבודה ולקבל סבסוד.

חיים כץ: זה היה בשנתיים, 320 סמלים.

חיים כץ: עכשיו, רציתי כבר לצאת עם התכנון.

חיים כץ: יש קול קורא.

חיים כץ: כשאני עושה תכנון, הכסף של המגזר צבוע.

חיים כץ: מילאו – אז מילאו חברים מהמגזר, אף אחד לא לוקח לו.

חיים כץ: לא מילאו – הוא ימלא בעוד חודש, וזה לא משנה, כי הוא הבא בתור.

חיים כץ: הכסף צבוע.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על התכנון.

חיים כץ: אני יודע.

עאידה תומא סלימאן: התכנון אותו דבר, זה מגיש – – –

חיים כץ: בסדר, הוא יכול להגיש.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיש אחרי 27 בחודש?

חיים כץ: אם יגישו לפניו – יגישו מהמגזר, כי אף אחד לא יכול לקבל את המעונות של המגזר.

חיים כץ: אף אחד.

חיים כץ: התכנון – אותו דבר, זה מקיש, כי אני מחלק, אני עוצר.

עאידה תומא סלימאן: השאלה, אפשר להגיש אחרי 27 בחודש?

חיים כץ: הוא יכול להגיש.

עאידה תומא סלימאן: הוא יכול?

חיים כץ: הוא יכול להגיש, אבל אלה שהגישו לפניו במגזר יקבלו לפניו.

חיים כץ: בואי, תקשיבי, אנחנו אוהבים את ההתנחלויות, אנחנו מאוד אוהבים את ההתנחלויות.

חיים כץ: יש בחור חרוץ, ראש מועצה אזורית שומרון, וכשמגישים למרכב"ה הכול שקוף.

חיים כץ: כשמגישים למרכב"ה, כל אחד יכול ללכת למרכב"ה לראות מתי הוא הגיש.

חיים כץ: הבן אדם מגיש ראשון.

חיים כץ: עובד שישי-שבת.

חיים כץ: שיגישו.

חיים כץ: הוא עובד במוצ"ש, לא עובד בשישי-שבת, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: מוצאי שבת בבוקר.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להסביר – – –

חיים כץ: הוא יוכל להגיש.

חיים כץ: הקול קורא לא נסגר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת – – –

חיים כץ: הקול קורא לא נסגר.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אני יכולה להסביר רק דבר אחד.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אם השר השיב, אז שאלה נוספת – – –

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה עוד נושא.

חיים כץ: תעלי עוד נושא.

יולי יואל אדלשטיין: את יודעת מה, אנחנו לארג'ים היום, בבקשה, שאלה נוספת לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: וגם לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא יש שאלה נוספת לשר.

חיים כץ: אחמד טיבי, אתה לא רוצה לשאול שאלה נוספת, משהו?

אחמד טיבי: עאידה השתלטה על המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מסמיך את הח"כים מסיעתו לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: במקום שתהיה שמח שהשתלטתי על המליאה?

עאידה תומא סלימאן: מה הבעיה שלך?

חיים כץ: הבעיה שלו – הוא רוצה להוציא אותך החוצה ולהכניס את האנשים שלו.

עאידה תומא סלימאן: זה לא יקרה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא יקרה, אבל לא חשוב.

חיים כץ: Never say never, אמר מישהו פעם.

יולי יואל אדלשטיין: זה אפילו היה היום בחדשות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל לא דובר עליי.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אין דברים פרסונליים בפוליטיקה.

חיים כץ: לא הכריזו שם שמות.

אחמד טיבי: הנחות בלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אנחנו חוזרים לעבוד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, כבוד השר – קודם כול, אני שמחה לשמוע שאפשר להגיש אחרי 27 בנובמבר.

עאידה תומא סלימאן: המטרה של השאילתה שלי הייתה – כולנו יודעים שנכנסו ראשי מועצות חדשים.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שתקציב התכנון הגיע בגלל הבעייתיות הקיימת בתוך הרשויות, ביכולת שלהן לתכנן.

חיים כץ: לא, ממש לא.

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, תן לחברת הכנסת לשאול.

חיים כץ: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: הערך – או צורת העבודה של כל הקודם זוכה תמיד תחזק את החזקים, שיכולים להגיש את הבקשות בזמן, ולא תאפשר לאלה שכולנו יודעים שיש להם בעיות.

עאידה תומא סלימאן: אולי אם נאריך את התאריך של הגשת הבקשות ונתייחס לכולם לפי הצרכים הקיימים בשטח, נצליח יותר בתכנון מעונות היום, ואני יודעת שעברנו כברת דרך בשנתיים האחרונות.

חיים כץ: תשמעי, אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אפשר עוד שאלה?

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, אדוני השר, תתאפק, שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: איפוק זה כוח, כפי שהיה אומר פעם ראש ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה השנייה שלי: התקיים אתמול דיון אצלי בוועדה בכל הנושא של מניעת אלימות, תוכנית החומש המפורסמת.

עאידה תומא סלימאן: גיליתי שם שכאשר האוצר מדבר איתי על 30 מיליון שקל, בעצם הוא מדבר על 9 מיליון תוספתיים ותו לא, בבחינת 2019.

עאידה תומא סלימאן: האם זה נראה רציונלי שתוכנית כזאת רחבה תתוקצב רק ב-9 מיליון תוספתיים?

עאידה תומא סלימאן: כאשר תוך שלושה שנים הייתם צריכים לקבל – –

חיים כץ: שלוש, שלוש שנים.

עאידה תומא סלימאן: שלוש, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: – – 150 מיליון, וקיבלתם 30 מיליון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, ואז נשמע את התשובות של השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, היה דיון ביום כת"ף, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, וכבוד השר דיבר על 100 מיליון שקל למעונות יום ליישובים הערביים שלא נוצלו – – –

חיים כץ: לא אמרתי כזה דבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תחזור לפרוטוקול.

חיים כץ: מתי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היה בוועדה לפני כמה חודשים, במושב הקודם.

חיים כץ: אז לא עכשיו.

חיים כץ: טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה רוצה לעדכן, זה יהיה עוד יותר?

חיים כץ: בסדר, בסדר, בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העלינו שם, שני דברים, ואני רוצה שהשר יענה: מה הסיבות, למה החזירו אותם, מחוסר תכנון או שאין קרקע לבנות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אנחנו מדברים על אישור תוכניות מתאר מפורטות שהן לא מתקיימות, ואז – שלא יצא כאילו שראשי רשויות ערבים הם כושלים, ומציעים להם כסף לבנות והם לא בונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני רוצה את ההסבר הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והאם הכסף הזה, שהוא מתוכנית 922, התוכנית הכלכלית, האם זה עדיין יישמר – כמו שאמרת, שזה צבוע – האם זה יישמר גם לשנים הבאות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, עכשיו אתה תתייחס.

חיים כץ: תראה איך אתה מסיק שישתמע שראשי הרשויות הערבים הם כושלים.

חיים כץ: בוא, תקשיב, כשאני קיבלתי לידיי את נושא המעונות היה סיכום עם האוצר.

חיים כץ: אחרי תוכנית טרכטנברג היה איזה מיליארד שקל.

חיים כץ: נבנו 23 מעונות, 23 מעונות.

חיים כץ: אני באתי וסגרתי עם האוצר על שלוש שנים: כל שנה 108 מעונות, 350 מיליון שקל.

חיים כץ: למה 108?

חיים כץ: כי יולי אמר לי: קח 108, זה שש פעמים ח"י, ו-350 – זה נגמר בחמסות, זה 70 חמסות.

חיים כץ: הוא אמר לי: קח את זה, וככה גמרנו.

חיים כץ: וההתניה הייתה שכל מעון שלא נבנה, ניתן לו גרייס של שמונה חודשים.

חיים כץ: אם לא, זה יחזור לאוצר.

חיים כץ: זאת הייתה ההתניה.

חיים כץ: אני אומר לך, צלצלתי לכל ראשי הערים.

חיים כץ: אני אתן לך דוגמה, אתה לא תאמין למה שאני אגיד לך, צלצלתי לחיפה, ליונה יהב.

חיים כץ: אמרתי לו: תשמע, יש לך תשעה מעונות – למה לא בנית?

חיים כץ: אז הוא מחזיר לי ווטסאפ ואומר לי: תקשיב, אתה לא יודע מה קורה אצלך?

חיים כץ: והוא מראה לי את התמונות של המעונות; עובדים.

חיים כץ: אמרתי לו: אוה, כל הכבוד.

חיים כץ: תפטר את אנה.

חיים כץ: אומר לי: מי זאת אנה?

חיים כץ: אמרתי: זאת שלא ביקשה שקל אחד על תשעת המעונות.

חיים כץ: היית צריך לקבל 30 מיליון.

חיים כץ: מה עשית?

חיים כץ: אתה ביקשת ממני לבנות מעונות, נתתי לך אישור, בנית אותם כאילו הם מעונות פרטיים, ההורים לא קיבלו סבסוד ואתה לא קיבלת את ה-30 מיליון, ואתה מדבר – שאצלי?

חיים כץ: לא ביקשת, אף אבן דרך.

חיים כץ: אפס.

חיים כץ: לחצנו ולחצנו ולחצנו, ויש אפילו מעון חדש אצל אבו עראר, אני חושב בכרם שלום, אני לא יודע איפה – אין שם אף אחד.

חיים כץ: לא מאוכלס.

עאידה תומא סלימאן: יש יותר, אפילו, בנגב – – –

חיים כץ: לא מאוכלסים.

חיים כץ: בנוי ולא מאוכלס.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

חיים כץ: אני לא נכנס לזה.

חיים כץ: החזרנו והתחלנו להפעיל לחצים.

חיים כץ: אני רוצה שתבינו, הכסף צבוע.

חיים כץ: אני לא יודע להעביר.

חיים כץ: בניצול 2018 נשארו איזה 21 מיליון מה-350, וזה בערך שישה מעונות.

חיים כץ: ביקשתי להקדים לפריפריה, לפי הסדר.

חיים כץ: אמרו לי: אנחנו רוצים עוד זמן.

חיים כץ: הפעלנו לחץ על הרשויות הערביות – ניצלו את הכול.

חיים כץ: מה זה ניצלו, התחילו לבנות, קיבלו כסף, קיבלו אבני דרך.

חיים כץ: 77 מעונות בינואר.

חיים כץ: אף אחד לא יכול לקחת כסף של המגזר.

חיים כץ: זה 25% מהמעונות.

חיים כץ: אני חושב שזה הרבה יותר מדי, כי לפני זה הם לא בנו בחלוקה.

חיים כץ: גם 20% יספיקו.

חיים כץ: כי אני רואה שהמגזר הכללי לא מקבל בכלל.

חיים כץ: התור בהמתנה של המגזר הכללי הוא ענק.

חיים כץ: חרדים לא מנצלים בגלל קרקעות; ערבים אולי לא מנצלים בגלל קרקעות.

חיים כץ: בדאלית אל-כרמל היה לי ויכוח ענק איתו: תשאיר, אנחנו נבוא, אנחנו נבנה.

חיים כץ: בסוף לקחנו חלק, אבל זה נשאר במגזר.

חיים כץ: שתבין, כשאני לוקח, זה לא הולך למגזר אחר.

חיים כץ: זה נשאר במגזר, כי זה צבוע.

חיים כץ: התכנון הוא אותו דבר, הם יכלו להגיש.

חיים כץ: גם אם הייתי נותן חודש, בסדר – לא הייתי נותן חודש אלא חודשיים.

חיים כץ: הייתי אומר: התכנון פתוח לחודשיים.

חיים כץ: אלה שהיו מקבלים את הכסף שמחולק הם אלה שהגישו ראשונים.

חיים כץ: עכשיו, בשביל שלא יצא מצב שמישהו לוקח הכול, עשינו cap.

חיים כץ: עשינו cap של חמישה מעונות, 15 כיתות.

חיים כץ: אבל זה נראה לא רציני.

חיים כץ: למה זה נראה לא רציני?

חיים כץ: כי אם באים היום – ויש תנופת בנייה של מקומות גדולים: בקריית גת בנו 1,500 יחידות דיור במחיר למשתכן, אז באים לשם זוגות צעירים.

חיים כץ: לזוגות צעירים יש ילדים.

חיים כץ: בעניין הזה לא הכניסו מעונות.

חיים כץ: לא הכניסו מעונות – אני עוצר אותו בחמישה.

חיים כץ: אני עוצר אותו בחמישה מעונות, וזה היה ל-2017–2018.

חיים כץ: אז זה חמישה מעונות ל-2017–2018 בשביל שאחד לא ייקח הכול.

חיים כץ: כי אחרת, מי שהיה בא ראשון ועובד היה לוקח הכול ביישובים שיש בהם התפתחות.

חיים כץ: כמו חריש – בחריש באו ומשרד השיכון הקצה למעונות שלא דרכנו, אבל זה סיפור סיפור.

חיים כץ: אני חושב שיש שם שינוי דרמטי.

חיים כץ: דרמטי.

חיים כץ: בינואר 2019 – אני מחכה לינואר כי הם לא נותנים לי להגיש את האישורים – כל כללי שממתין בתור יקבל.

חיים כץ: אנחנו יוצאים בקול קורא עכשיו.

חיים כץ: אין אף אחד במגזר הערבי שממתין, אף אחד.

חיים כץ: אף יישוב.

חיים כץ: אין אף יישוב שממתין בתור.

חיים כץ: אין אף יישוב במגזר החרדי שממתין בתור.

חיים כץ: אף אחד.

חיים כץ: אני מקווה שעכשיו יבואו – מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בגלל שהם – – –

חיים כץ: אני לא נכנס.

חיים כץ: יש 77 מעונות מתוך – – –

קריאה: 118.

חיים כץ: 77 מיליון שקל מתוך ה-350 בא למגזר, ואף אחד לא יכול לגעת בזה.

חיים כץ: זה שלכם, של המגזר.

חיים כץ: המגזר צריך לאתר קרקעות.

חיים כץ: יש גם בעיה במגזר שהם לא רוצים לשלוח למעונות, הם רוצים יותר משפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא נכון.

חיים כץ: הם רוצים יותר משפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: אין להם מעונות, איך – – –

חיים כץ: לא בונים.

עאידה תומא סלימאן: אין להם מעונות, אז איך – – –

חיים כץ: הם מקבלים.

חיים כץ: השנה ניצלו את הכול, אין אחד בתור.

חיים כץ: אחד.

חיים כץ: אין מעון אחד שמחכה במגזר.

עאידה תומא סלימאן: – – – בשנה שעברה?

חיים כץ: מה?

עאידה תומא סלימאן: כמה ביטלתם – – –

חיים כץ: אני לא שומע מה שאת שואלת.

עאידה תומא סלימאן: כמה ביטלו בשנה שעברה ברשויות מקומיות – – –

יולי יואל אדלשטיין: כמה ביטלו בשנה שעברה.

עאידה תומא סלימאן: – – – לא חתמו עם קבלן – – – אבני הדרך – – –

חיים כץ: תשמעי, אם הייתה לו תוכנית והוא עשה חוזה עם קבלן; עשה חוזה עם קבלן, הוא קיבל 30% מהכסף; קיבל 30% מהכסף – אני נמנע מלקחת לו.

חיים כץ: אבל אם אני רואה שהוא מחכה שנה ולא בונה כלום, אז יאללה, בוא תעביר את זה למישהו אחר שכן צריך.

חיים כץ: אנחנו לא לוקחים הביתה ואנחנו לא לוקחים מהמגזר ונותנים לחרדים ולא לוקחים מהחרדים ונותנים לכללי.

עאידה תומא סלימאן: אז אולי תאשר לראש האגף לשבת – – –

חיים כץ: אנחנו רוצים, בשנה הבאה – אני לא יודע מתי יהיו הבחירות – אבל בשנה הבאה אנחנו מכניסים פה שינוי נוסף.

חיים כץ: אנחנו אומרים שביוני – כל מי שלא מנצל את הכסף עד יוני, זאת אומרת, לא מתחיל חוזה קבלן – יהיה אפשר להסיט ממנו למי שממתין, כי אני לא רוצה לשרוף כסף.

חיים כץ: מירב אמרה 2.5 מיליון, ההוא אומר 1.5–2 מיליון.

חיים כץ: זה נכון, אבל אני לא יכול להסיט כספים ואני רוצה לנצל את הכסף שלי.

עאידה תומא סלימאן: השאלה השנייה, על התוכנית.

חיים כץ: מה אמרת?

חיים כץ: בואי, תחזרי על השאלה.

חיים כץ: את אמרת שהאוצר הבטיח 30, נתן 9, שאל: למה אתה לא מסתפק ב-5, ותביא עודף מ-1.

חיים כץ: זה מה שאמרת.

חיים כץ: זה הקרב, הקרב על הכסף.

חיים כץ: זה הקרב על הכסף.

חיים כץ: אנחנו מנהלים קרבות כל יום.

חיים כץ: אני מקווה שיהיה שינוי דרמטי בכספים.

חיים כץ: יש שינוי, כי אנחנו לא מתכוננים בינואר להעביר את עודפי הגבייה של הביטוח הלאומי לאוצר, ואז נראה מה יקרה עם החור הזה שייווצר.

חיים כץ: הכסף הזה, שילך לאן שהוא צריך, לביטוח.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5741/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (חובת חיסון תלמידים במוסד חינוכי), התשע"ט–2018.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה והיא של חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: איפה סגן שר הבריאות?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמח שיהיה באולם.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: רבותיי השרים, כנסת נכבדה – לחכות לסגן השר או לא?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

מירב בן ארי: לא?

מירב בן ארי: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות יש לך, מקסימום נוסיף.

יולי יואל אדלשטיין: הינה, סגן השר כבר איתנו.

מירב בן ארי: תודה, סגן השר.

מירב בן ארי: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (חובת חיסון תלמידים במוסד חינוכי).

מירב בן ארי: בשבועות האחרונים אנו שומעים המון על חשיבות החיסונים.

מירב בן ארי: הנושא התפרץ בעיקר בגלל מחלת החצבת, עם כמה הידבקויות ברחבי הארץ, כשהאירוע המצער ביותר היה מותה של תינוקת לפני כשלושה שבועות, שלא חוסנה – מוות עצוב שייתכן שאפשר היה למנוע אותו.

מירב בן ארי: אנחנו חיים בשנת 2018.

מירב בן ארי: זהו עידן של רפואה מתקדמת, שבו החיסונים נחשבים לפריצת דרך ברפואה המונעת ומהווים את אחת ההמצאות הרפואיות החשובות והתורמות ביותר בתולדות האנושות.

מירב בן ארי: החיסונים הביאו להצלת חיים של מיליוני בני אדם בארץ ובעולם, למניעת מחלות, נכויות וסבל רב.

מירב בן ארי: הצעת החוק שלי מתייחסת למצב שבו פורצת מחלה, ממש כמו בימים אלה עם החצבת.

מירב בן ארי: היא קובעת שמנכ"ל משרד הבריאות יקבל את הסמכות להחליט כי לא תתאפשר כניסתם של ילדים, מורים ובכלל אנשים שלא חוסנו למוסדות חינוך, החל מגנים, בתי ספר ואוניברסיטאות.

מירב בן ארי: מי שאינו מחוסן לא יהיה רשאי להיכנס למוסד.

מירב בן ארי: שואלים אותי רבים בתקופה האחרונה מה זה משנה אם ילד לא מחוסן אם שאר הילדים סביבו מחוסנים.

מירב בן ארי: אז חשוב להדגיש כי גם אם יש אוכלוסייה שלמה שמחוסנת סביבו, מה שנקרא "תופעת העדר", עדיין יש הרבה אנשים באוכלוסייה שהם מדוכאי חיסון; יש אנשים מבוגרים שחשופים – חיסונים; יש ילדים קטנים – כמו אצלנו בגן, שיש ילדים מחוסנים, אבל לצידם יש תינוקת בת תשעה חודשים שטרם קיבלה את החיסון.

מירב בן ארי: ולכן הסכנות הן רבות.

מירב בן ארי: אני יודעת גם על הרגישות שקיימת בציבור.

מירב בן ארי: נפגשתי גם עם הורים של ילדים נפגעי חיסונים, הורים שמובילים ברשתות את ההתנגדות לחיסונים.

מירב בן ארי: פגשתי גם אותם – הם מעטים, אבל הסיפורים שלהם בהחלט קשים.

מירב בן ארי: לכן קיימת החרגה בחוק שלי, שבמקרה של אישור מרופא מומחה ניתן יהיה לקבל את הפטור.

מירב בן ארי: אנחנו, כמובן, עוד בשלב של קריאה טרומית.

מירב בן ארי: לכן, כשזה יגיע לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות אני מניחה שהחוק עוד יעבור שינויים, אבל המהות תישאר.

מירב בן ארי: חשוב גם לומר שכמעט בכל העולם – ובדקתי באמצעות הממ"מ – גם בארצות הברית, גם בקנדה, גם באוסטרליה, גם באירופה, ילדים שנכנסים לגנים חייבים להביא אישור שהילד מחוסן, אלא אם כן הם מבקשים פטור.

מירב בן ארי: דווקא אצלנו זה הפוך.

מירב בן ארי: ברוב המדינות הרגולציה הרבה יותר מחמירה.

מירב בן ארי: אני רוצה גם לומר משהו אחד על חיסונים בכלל.

מירב בן ארי: לפני כשלושה שבועות – מה זה קשה לי.

מירב בן ארי: אני מדברת, וכאילו, אין לי בעיה, רק דברו קצת יותר בשקט כי אני מרגישה שאני צועקת.

מירב בן ארי: תשמעו, כי בדיוק באתי להגיד לכם שהלכתי לעשות חיסון במרפאת הכנסת – של שפעת – – –

יולי יואל אדלשטיין: שנייה, גברתי, את צודקת.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מאיר כהן ועפר שלח, הדוברת מתקשה להציג את טיעוניה.

מירב בן ארי: גם ככה יש לי קול – – –

יולי יואל אדלשטיין: טלב אבו עראר, השר איוב קרא, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: לא שומעים שום דבר.

מירב בן ארי: אני רק אומר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים בתאים, השר אקוניס, תעזור ליושב-ראש, בבקשה, תעזור ליושב-ראש לעשות שקט שם בתא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש ממך, כסגן יושב-ראש לשעבר, תעזור לי בניהול הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: תודה, אדוני.

מירב בן ארי: אני רציתי לומר שלפני שבועיים הלכתי להתחסן פה, במרפאת הכנסת, בחיסון נגד שפעת.

מירב בן ארי: גם סגן השר ליצמן, נכון?

מירב בן ארי: פרסמת תמונה.

מירב בן ארי: כשהלכתי להתחסן אמרו לי כאן שתי חברות כנסת שאם אני אלך להתחסן אני אהיה חולה בשפעת.

מירב בן ארי: תתייחס לזה גם, כשאתה עולה, אני אשמח.

מירב בן ארי: אז טפו-טפו, ברוך השם, הכול בסדר.

מירב בן ארי: לא חליתי.

מירב בן ארי: להפך, לקחתי גם את בתי התינוקת להתחסן נגד שפעת.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה רבה, ראשית לוועדת השרים שאישרה את החוק – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת טיבי וחנין.

יולי יואל אדלשטיין: טיבי וחנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת טיבי וחנין, תודה.

אחמד טיבי: הוא מאשים אותנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מאשים אתכם בטרפוד נושא החיסונים במדינת ישראל, ד"ר טיבי.

מירב בן ארי: טיבי, כדוקטור, כרופא, אתה בטח יודע כמה החוק הזה חשוב.

מירב בן ארי: אז אני התחלתי לומר תודה לוועדת השרים שאישרה.

מירב בן ארי: לסגן השר יעקב ליצמן על הסיוע, וגם לעוזרך הנאמן מוטי בבצ'יק.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר תודה להסתדרות הרופאים, שאיתה נכתב החוק הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לכל הארגונים החברתיים, ל"גן המחוסן", לרופאים, לאחיות.

מירב בן ארי: תודה לגננות שנמצאות על המשמר ומנסות לעשות את המקסימום בשביל ילדינו.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לחברות וחברי הכנסת שנמצאים פה ומסייעים ומתבטאים בעניין – זה מאוד מאוד חשוב.

מירב בן ארי: ראינו רק השבוע קמפיין גדול של כל מיני אנשי תקשורת, של כוכבים, שבאו ודיברו על חשיבות החיסונים.

מירב בן ארי: כל דבר כזה עוזר לנו להפיץ את בשורת החיסונים.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לצוות שלי ולכל מי שעזר לקדם את החוק.

מירב בן ארי: זה אירוע חשוב וזה אירוע מרגש, כי אחרי שנים של דיבורים – או לפחות חודשים ארוכים – אנחנו מגיעים לחוק.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת יואל חסון, לחברתי האהובה חברת הכנסת שולי מועלם, שתציג פה גם את החוק שלהם.

מירב בן ארי: זה חשוב מאוד.

מירב בן ארי: כולנו מגיעים מאותה מטרה ומאותה משימה.

מירב בן ארי: אני קוראת, כמובן, ביום זה לשים את כל שיקולי האופוזיציה בצד, להתגייס למען עם ישראל ולהעביר את החוק החשוב הזה והכל-כך משמעותי הזה.

מירב בן ארי: והכי חשוב: הורים, לכו חסנו את ילדיכם ותעזרו להם להימנע מהמחלות האלה, שניתן למנוע אותן.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5786/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו הצעת חוק דומה – לא מוצמדת, אבל דומה – של חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי ויואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מזמין אותם לנמק אותה, ואחר כך נשמע את סגן שר הבריאות, ברשותכם.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מדיניות חיסונים לאומית ומתן תמריצים להתחסנות), התשע"ט–2018, גם היא קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, חמש דקות; אחר כך חבר הכנסת יואל חסון, חמש דקות גם הוא.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שולי מועלם-רפאלי: חבריי השרים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני ממשיכה מהנקודה שבה הפסיקה חברת הכנסת מירב בן ארי.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לדבר על המהות של תוכנית לאומית, של מדיניות חיסונים לאומית.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה של הצעת החוק של חבר הכנסת חסון ושלי היא בעצם לדבר על פתרון מערכתי וארוך טווח.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין שהמשמעות של חיסונים היא הרעיון של חסינות קהילתית.

שולי מועלם-רפאלי: חסינות קהילתית מושגת כשרובו המוחלט של הציבור מתחסן.

שולי מועלם-רפאלי: זה הזמן להתנגד מכול וכול לאיזשהן האשמות שווא של ציבורים כאלה או אחרים, שלצערי, נשמעו בבית הזה.

שולי מועלם-רפאלי: רוב הציבור הישראלי בוחר להתחסן.

שולי מועלם-רפאלי: כיסי ההתנגדות האידיאולוגית לחיסונים נמצאים בכל חלקי החברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: הם נמצאים במה שאנחנו קוראים, כמטפורה, פרדס חנה-כרכור: הם נמצאים בציבור החרדי; הם נמצאים ביהודה ושומרון; הם נמצאים בכל חלקי החברה הישראלית ואסור לנו לסמן אף ציבור כגורם, חלילה, להתפרצות של מחלות והידבקות בהן.

שולי מועלם-רפאלי: ואחרי שאמרתי את זה אני מבקשת לדבר על מי שמתנגד לחיסונים באופן אידיאולוגי, ומי שאנחנו מכירים כהססני חיסונים.

שולי מועלם-רפאלי: מי שמתנגד אידיאולוגית, הצעת החוק שלנו מדברת גם עליו, אבל אני מבקשת לדבר בעיקר על הכמות המשמעותית יותר של הססני חיסונים, שהם לא בטוח שמעו משהו, לא בטוח קראו משהו.

שולי מועלם-רפאלי: היום הרשתות החברתיות, שהן פלטפורמה למעשים אדירים וחיוביים, מביאות אל פתחם של הססני החיסונים סיפורי קצה.

שולי מועלם-רפאלי: בהצעת החוק שלנו אנחנו מדברים על התחסנות קהילתית, שתיעשה באופן הדרגתי.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נסביר את החשיבות של חיסונים; אנחנו ננגיש את החיסונים למשפחות וגם בסוף יש סנקציה כלכלית.

שולי מועלם-רפאלי: והסוף הסוף הוא הרשות שתהיה לשר הבריאות לסמן מוסד חינוכי ככזה שילדים לא יכולים להגיע אליו אם הם לא מחוסנים או, חלילה, הוא ייסגר מפאת היותו מוקד להתפרצות של מחלה שדורשת התחסנות.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים המשמעותיים ביותר, מבחינתי, הוא ההבנה שהדרך הזאת היא דרך שעושים כל אחד ואחת מאיתנו, בבית הפרטי שלנו אבל בעיקר כשליחי ציבור ומובילי דעת קהל.

שולי מועלם-רפאלי: יש אנשים במדינת ישראל שלא יכולים להתחסן – לא עליהם אנחנו מדברים.

שולי מועלם-רפאלי: יש אנשים שסובלים ממחלות של דיכוי המערכת החיסונית שלהם – להם אנחנו נמצא דרכים אחרות; אצלם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו את שני האחוזים בקצה שאפשר שלא יהיו מחוסנים.

שולי מועלם-רפאלי: לא עליהם אנחנו מדברים.

שולי מועלם-רפאלי: להפך – הם אלה שנתונים בסכנת חיים ממשית מכל אלה שבוחרים, מסיבות לא נכונות, שלא להתחסן.

שולי מועלם-רפאלי: כשמגיע אדם לא מחוסן אל מחלקת ילדים אונקולוגית או אל המחלקה האונקולוגית, או נפגש עם אדם שעבר השתלת איברים והוא בדיכוי חיסוני – כל אדם כזה, שיכול להיות המעביר או הגורם להתפרצות של המחלה, בעצם מסכן את חייו של האדם הזה, חוץ משהוא מסכן גם את חייו.

שולי מועלם-רפאלי: ובקריאה אחרונה אל ההורים במדינת ישראל: האחריות לחיסון הילדים היא של ההורים שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: גם אחרי שנעביר את התוכנית המצוינת הזאת, ביחד עם סגן שר הבריאות, ביחד עם ההסתדרות הרפואית, ביחד עם עמותת מדעת, שאיתה כתבנו את הצעת החוק הזאת – גם אחרי זה, האחריות לחיסון ילדים במדינת ישראל היא על ההורים שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: אסור לנו ליצור מצב שבו בעצם ילדים נפגעים בגלל החלטות לא ראויות של ההורים שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, גם לרשותך עד חמש דקות.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אני לא צריך להוסיף יותר מדי; חברת הכנסת מירב בן ארי וחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי הציגו את החשיבות של החוק הזה.

יואל חסון: אני קודם כול רוצה לומר תודה לשתי חברות הכנסות, שפעלו חודשים ארוכים יחד איתי בקידום הנושאים האלה של הסדרת נושא החיסונים במדינת ישראל.

יואל חסון: אני רוצה גם להודות לצוותים – גם לצוותים הפרלמנטריים של חברות הכנסת, גם לצוותים הפרלמנטריים שלי – שעסקו בחוק הזה חודשים ארוכים, אדוני היושב-ראש, בעיקר גם בעבודה יד ביד עם שר הבריאות ועם צוותו.

יואל חסון: בנוסף, אני מבקש להודות לאנשי עמותת מדעת, אנשים נפלאים, שעושים עבודה גדולה בהסברה, בהנגשה של כל הנושא הזה של החיסונים; ולאזרחית האכפתית סתיו אורפלי, שגם היא פעילה בנושא והייתה מעורבת מהרגע הראשון.

יואל חסון: אני מבקש גם להודות לד"ר אמיתי ערמון, יושב-ראש הפורום לתיקון מערכת הבריאות אצלנו במחנה הציוני, שהיה מעורב בנושא הזה.

יואל חסון: מילה נוספת וחשובה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, שהייתה שותפה מהרגע הראשון – זה גם הרקע שלה ומשם היא באה, מתחום בריאות הציבור ובריאות בכלל – שהייתה חלק הארי בחוק הזה.

יואל חסון: אני יודע שאנחנו נמצאים בתקופה מאוד מאוד מתוחה.

יואל חסון: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק ציבורית, שתעזור לבריאות העם והציבור.

יואל חסון: יש עליה קונסנזוס מלא.

יואל חסון: אנחנו השותפים כולנו התחייבנו, אדוני היושב-ראש, לתיאום מוחלט עם משרד הבריאות; תיאום מוחלט עם משרד הבריאות, משרדי האוצר, כל המשרדים הרלוונטיים.

יואל חסון: אין לחוק הזה יכולת להתקדם ללא תיאום עם הממשלה, אין לו יכולת.

יואל חסון: ויש לכולנו מטרה: להסדיר את הנושא הזה של החיסונים.

יואל חסון: אף אחד מאיתנו לא חסין, אף ילד שלנו לא חסין בפני המחלות הללו.

יואל חסון: כולנו רוצים לשפר את המצב הבריאותי של המדינה הזאת, והחוק הזה הוא חוק חשוב, שישפר את המצב הזה.

יואל חסון: אז שוב תודה לכל העוסקים במלאכה, ואני מקווה שחברי הכנסת והשר יתמכו בחוק.

יואל חסון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן להשיב על שתי ההצעות.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעות, ודאי, יהיו בנפרד.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (חובת חיסון תלמידים במוסד חינוכי), התשע"ט–2018, והצעת חוק בריאות העם (מדיניות חיסונים לאומית ומתן תמריצים להתחסנות), התשע"ט–2018.

יעקב ליצמן: שתי הצעות החוק המונחות בפניכם מבקשות לתקן את פקודת בריאות העם, 1940, על ידי הוספת הוראות שמטרתן שיפור מערך החיסונים הלאומי והגנה על האוכלוסייה בעת התפרצות מחלה מידבקת שכנגדה ניתן חיסון מחיסוני השגרה.

יעקב ליצמן: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (חובת חיסון תלמידים במוסד חינוכי), התשע"ט–2018, של חברת הכנסת מירב בן ארי, מטרתה לקבוע סמכות למנכ"ל משרד הבריאות במקרה של חשש להתפרצות מחלה שכנגדה ניתן חיסון מחיסוני השגרה, להורות שלא תתאפשר כניסה למוסד חינוך למי שלא חוסן בחיסון לתקופה שתיקבע.

יעקב ליצמן: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מדיניות חיסונים לאומית ומתן תמריצים להתחסנות), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת יואל חסון וחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, כוללת, בנוסף לאמור, הוראות כמו קביעת הזכות לחיסון, הקמת מאגר מידע לאומי לחיסונים, קביעת הוראות וסנקציות להורה המסרב לחסן את ילדו ועוד, וכן סמכות למשרד הבריאות להפסיק פעילות של מוסד חינוך בשל חשש להתפרצות מחלה מידבקת.

יעקב ליצמן: בכל הנוגע להסדרת סמכות למנוע כניסה למוסד חינוך לאדם שלא חוסן בחיסון מחיסוני השגרה, וכן הסמכות להפסיק פעילות של מוסד חינוך בשל חשש להתפרצות מחלה מידבקת, מדובר בהצעות שמטרתן לשפר את מערך החיסונים ולהגן על בריאות הציבור, ויש לבחון את קידומן בתיאום ובהסכמת המשרדים הנוגעים בדבר, ובראשם משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: בכל הנוגע לנושאים האחרים אשר מוצע להסדיר בהצעת החוק, אין מקום לתיקוני חקיקה בנושאים אלה.

יעקב ליצמן: הזכות לבריאות וקבלת חיסוני השגרה המפורטים בסל הבריאות קיימת לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

יעקב ליצמן: כמו כן, משרד הבריאות מפרסם מידע בנוגע לחיסונים וכן מתן מענה לפניות הציבור.

יעקב ליצמן: בשל כל האמור, ובהתאם להחלטת הממשלה, אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעות החוק בקריאה טרומית, בכפוף להמשך קידום הצעות החוק על ידי חברי הכנסת המציעים בהסכמת המשרדים הנוגעים בדבר: הבריאות, האוצר, החינוך והמשפטים.

יעקב ליצמן: הצעות החוק יוחזרו לאישור ועדת שרים לחקיקה לפני הקריאה הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן – – –

יעקב ליצמן: לא, לא, לא, אני פשוט לא שומע גם את עצמי כאן.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יעקב ליצמן: אני לא שומע.

יעקב ליצמן: הרעש פתאום – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ביקשתי כבר כמה פעמים, נא לשבת – אי-אפשר לנהל כך את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אי-אפשר לנהל את הישיבה כך.

יולי יואל אדלשטיין: שרת המשפטים וחבר הכנסת רוברט אילטוב, נא לשבת.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר שתי הערות.

יעקב ליצמן: ההתפרצות של החצבת היום – אני לא שומע.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אי-אפשר לשמוע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת וגם להוריד את מפלס הרעש קצת.

יעקב ליצמן: ההתפרצות של החצבת, מה שישנו היום, באה בעיקר מחוץ לארץ.

יעקב ליצמן: תושבי חו"ל שהגיעו לכאן הם אלה שהביאו את זה.

יעקב ליצמן: חלקם לא חוסנו שם, בחוץ לארץ.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני השר, רק שנייה, אני מפסיק אותך לשנייה.

יולי יואל אדלשטיין: ראיתי שם את מנכ"ל הכנסת – אדוני המנכ"ל, איפה מנכ"ל הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: היה פה לפני שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני המנכ"ל, תודיע למנהלי ומנהלות הסיעות שאי-אפשר לנהל ככה את הישיבות.

יולי יואל אדלשטיין: אם עוד חמש דקות לא ידולל כאן הקהל בתאים ולא ייפסק הרעש שם, אנחנו נפעיל את הנוהל שהפעלנו בהצבעות מיוחדות: רק באישורים מיוחדים.

יולי יואל אדלשטיין: אז מנהלי הסיעות, מנהלות הסיעות, אתם תישארו פה לבד במערכה – ואני מבין את הקושי.

יולי יואל אדלשטיין: עוזרי השרים ויועצי השרים, אין לכם מה לחפש פה, זה חקיקה פרטית.

יולי יואל אדלשטיין: תשבו מאחורי המליאה.

ג'מאל זחאלקה: כל השיחות של הקואליציה עושות בעיות.

ג'מאל זחאלקה: באופוזיציה אין דברים – – –

יעקב ליצמן: תודה, חבר הכנסת זחאלקה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לציין שההתפרצות של החצבת בעיקר באה מחוץ-לארץ, ששם חלק גדול לא חוסנו.

יעקב ליצמן: היו שם כמה חלקי אוכלוסייה שלא מחוסנים.

יעקב ליצמן: חלק היה חרדי, חלק היה ערבי.

יעקב ליצמן: אנחנו במגזר החרדי, בהסכמת כל הגורמים, הרבנים של המגזר החרדי, חוסנו כולם, פחות או יותר.

יעקב ליצמן: עם הוראות של רבנים עשינו מבצע מיוחד, גם במאה שערים ובעוד מקומות, ואנשים חוסנו.

יעקב ליצמן: המגזר הערבי – אני פונה לחברי הכנסת הערבים, אני מבקש מכם: רבותיי, תפנו למגזר שיתחסנו.

יעקב ליצמן: חשוב מאוד שתרד ההוראה מכם, דרך חברי הכנסת, לחסן.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: אדוני, אני רוצה להעיר משהו בקשר להערה של שר האוצר היום בכלי התקשורת.

יעקב ליצמן: שר האוצר היום אמר שהקיצוץ במשרד הבריאות הוא סך הכול 30 ומשהו מיליון שקל, וזה לא כצעקתה.

יעקב ליצמן: אז אני רוצה להגיד לשר האוצר, אם הוא יודע חשבון: הקיצוץ השבוע היה 44 מיליון שקל; לפני חודשיים היו עוד 9, שזה 56 – –

יהודה גליק: – – –

יעקב ליצמן: – – ולפני כן, חודש לפני כן, היו 43.

יעקב ליצמן: ביחד – 96 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: זה מה שהיה – בארבעה חודשים – 96 מיליון שקל קיצוץ בבריאות.

יעקב ליצמן: אני הייתי אצל שר האוצר לפני שבוע ימים, ופניתי אליו וביקשתי ממנו שייתן לי 150 תקנים לאחיות לבריאות הציבור, שיוכלו לחסן נגד החצבת.

יעקב ליצמן: התשובה שקיבלתי: קיצוץ של עוד 36 תקנים, זה מה שקיבלתי בקיצוץ האחרון.

יעקב ליצמן: אז לפני שהוא עולה לכלי התקשורת ותוקף אותי ומסביר לי שאני כאילו לא מנהל את המשרד, שייתן לי תשובה איך מסתדר קיצוץ 36 תקנים על זה שביקשתי 150 לפני שבוע ימים.

יעקב ליצמן: הוא אמור לתת לי תשובה.

יעקב ליצמן: אז, אנא, אני מבקש משר האוצר.

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: שמעתי, אבל יש גם מה להגיד לשר האוצר.

יעקב ליצמן: הוא עולה לכלי התקשורת – אני עולה אל העם.

יעקב ליצמן: זהו, פשוט.

יעקב ליצמן: אז עם כל הכבוד לשר האוצר, יש פה עוד דברים.

יעקב ליצמן: אנחנו לא נוכל לתת ייצוב לקופות החולים, ולתת לכל מיני בתי חולים ציבוריים, שנצטרך להציל אותם.

יעקב ליצמן: לאוצר – הישועה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: יש תמיכת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אם יש מתנגדים להצעת החוק – כן, חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בתנאי, ודאי, שהמציעים מסכימים עם ההתניות ששמענו.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה שחברי הכנסת – חבר הכנסת יואל חסון, אתה גם הודעת שאתה מסכים לכל ההתניות.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כולם מסכימים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, חבר הכנסת עיסאווי פריג' יכול, עד שלוש דקות, להתנגד להצעה.

עיסאווי פריג': שלום, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': חברים, אני מסתכל.

עיסאווי פריג': איזה כיף לראות אתכם בכיסאות, ח"כים טובים, ממושמעים, יושבים.

עיסאווי פריג': קיבלתם צו 8, תמשיכו להיות כך.

יולי יואל אדלשטיין: הלב מתרחב למראה המליאה, אתה אומר.

עיסאווי פריג': כן, הלב מתרחב למראיה.

עיסאווי פריג': היינו רגילים לראות מהצד הזה – אבל זה ממש ראוי לציון שמתחילים לראות ח"כים.

חיים כץ: אתה יודע מה הבעיה, עיסאווי.

חיים כץ: כל הזמן – – –

עיסאווי פריג': הזמן לא לטובתי.

עיסאווי פריג': תראה, ראיתי את ראש הממשלה, גם בזמן השאילתות, מוודא, כמו מפקד שהולך בין החיילים, מסתכל שהכול בסדר, הכול בשליטה.

עיסאווי פריג': אני לא מקנא בו.

עיסאווי פריג': הוא במצב חירום.

חיים כץ: גם הוא לא מקנא בך.

חיים כץ: בוא, שלא תתבלבל – – –

יובל שטייניץ: – – –

עיסאווי פריג': חברים, אני רציתי, ברשותכם: כשאנחנו מדברים על החיסונים, הרי החיסונים גם מגיעים למערכת הפוליטית.

עיסאווי פריג': כשאתה יוצא מהגבעה הצרפתית לכיוון מעלה אדומים, אתה מסתכל בצד שמאל ורואה את מחנה הפליטים שועפאט, רואה עשרות בניינים, גורדי שחקים של 30 קומות ומעלה, בנייה משתוללת, ללא תכנון, ללא תכנון – –

קריאה: זה לא מחנה פליטים.

קריאה: זה לא מחנה פליטים.

עיסאווי פריג': – – אף אחד לא שואל, זה לא מעניין את עיריית ירושלים.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי זה מחוץ לחומות, שיבנו איך שבא להם.

עיסאווי פריג': שיבנו איך שבא להם.

עיסאווי פריג': פתאום היום אנחנו מתבשרים: ברקת, ראש העירייה, מוציא התראה של 12 שעות להרוס 12 חנויות באותו מקום – כי בא לו.

עיסאווי פריג': כי בא לו.

עיסאווי פריג': תוך 12 שעות הוא מפעיל את ה-D9.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': היום יש חוק חיסונים – הוא רוצה להצטרף למערכת החיסונים; הרי הוא רוצה לרוץ בליכוד; הוא צריך להיות גבר על ערבים, כי הליכודניקים חושדים בו.

עיסאווי פריג': הוא צריך להראות להם.

עיסאווי פריג': אז יש לי עצה לליכודניקים: לא תעזור מערכת החיסון שברקת מנסה להפעיל.

עיסאווי פריג': תמשיכו לחשוד בו.

עיסאווי פריג': הוא לא ליכודניק.

עיסאווי פריג': הוא אופורטוניסט, שמשתמש במקרה כזה בשביל לקבל כרטיס כניסה ל-base שלכם.

עיסאווי פריג': עשרות שנים גורדי שחקים במחנה הפליטים, והוא לא עושה כלום.

עיסאווי פריג': פתאום, לרגל יציאתו, הוא נזכר לעשות שרירים על ערבים.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שכבר נאמר, טוב לראות את המליאה במצב הנוכחי.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מקווה שבשבוע הבא, כשינאם פה נשיא צ'כיה, ידיד ישראל, גם יהיו 115 חברי כנסת באולם, גם אם אין הצבעה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מכיוון שאנחנו כאן במצבים צמודים בהצבעות, אני כבר מודיע שחוץ מן התוצאה על לוח ההצבעות, אני מצרף את קולה של חברת הכנסת שרן השכל, בהתאם לבקשתה, איך שהיא תצביע, בעד או נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אני אצרף את קולה בהצבעה ידנית – כנראה ברוב המקרים לצד הקואליציה, אלא אם היא תודיע לי אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (חובת חיסון תלמידים במוסד חינוכי), התשע"ט–2018, של חברת הכנסת מירב בן ארי – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה לא יכול להצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: מצטער, אבל עלית להתנגד.

עיסאווי פריג': – – – אמרו לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא יכול להצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: זה בניגוד לתקנון.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 112 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (חובת חיסון תלמידים במוסד חינוכי), התשע"ט–2018, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 112, אפס מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה – לא שומע את עצמי עוד פעם.

יולי יואל אדלשטיין: כן, עכשיו, חבר הכנסת פריג', אתה בהצבעה חופשית, כי התנגדת רק להצעה אחת.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מדיניות חיסונים לאומית ומתן תמריצים להתחסנות), התשע"ט–2018, של חברי הכנסת יואל חסון ושולי מועלם-רפאלי, קריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 114 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מדיניות חיסונים לאומית ומתן תמריצים להתחסנות), התשע"ט–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 114 בעד, אפס מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה – 115.

יולי יואל אדלשטיין: אני בעצמי שכחתי: 115 בעד – כולל שרן השכל, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם ההצעה הזו תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קריאה: ועדת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת החינוך.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז היא תגיע לוועדת הכנסת, וועדת הכנסת תכריע בנדון.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5835/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה) (תיקון – הארכת הוראת השעה), התשע"ט–2018.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההצעה הזו קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: השר אלקין, שתי דקות.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, אני – שתי דקות, אני לא צריך יותר מזה.

יואב קיש: אני מבקש, אם אפשר, להישאר כדי שנוכל להתקדם באמת בסדר-היום.

יואב קיש: חברים, במאבק במסתננים הממשלה מובילה מהלכים, ולצערי לא מעט פעמים נכשלת בגלל החלטת בית משפט, שגם פוסלת חקיקה מהבית הזה.

יואב קיש: החוק הזה זה אחד הכלים היחידים שנשארו לנו.

יואב קיש: נשאר לנו הנושא של הפיקדון ונשאר לנו מניעת העברת כספים לחו"ל.

יואב קיש: זו הייתה הוראת שעה.

יואב קיש: כל מטרת החוק הזה להאריך את הוראת השעה.

יואב קיש: אני מקווה לתמיכת הבית הזה.

יואב קיש: ובנימה אופטימית נוספת – ראש הממשלה, אני רוצה לחזק אותך על ההחלטה שלקחת, בתפקידך כשר החוץ, על דחיית ההשתתפות או ההסכמה לאמנה של האו"ם בנושא מהגרים, שהייתה יכולה להיות פח מאוד מסוכן.

יואב קיש: מצד אחד אנחנו מובילים חוק לאום, מחזקים מדינה יהודית ודמוקרטית, ומצד שני באו"ם מנסים להוביל אירוע שיכול להשפיע מאוד קשה על מדיניות ההגירה.

יואב קיש: אני מאוד שמח שישראל מצטרפת ומובילה קו כנגד ההחלטה הזו של האו"ם.

יואב קיש: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב בשם הממשלה הוא סגן שר הפנים משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק באה, למעשה, להאריך את תוקף סעיף 1 להוראת השעה בחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה), התשע"ג–2013, אשר צפויה לפוג ביום 14 בדצמבר 2018, עד ליום 1 בינואר 2024.

משולם נהרי: הוראת השעה עוסקת בסעיפים 7א ו-7ב לחוק למניעת הסתננות, אשר קובעים איסור על הוצאת כספי מסתנן מישראל, והפרתם מהווה עבירה פלילית, לפי סעיף 7ג לחוק.

משולם נהרי: סעיף 7א לחוק קובע איסור כאמור על המסתנן עצמו, וסעיף 7ב לחוק קובע איסור כאמור על אדם אחר המוציא כספים מישראל בעבור מסתנן.

משולם נהרי: האיסור חיוני לצורך סיוע בהתמודדות עם אוכלוסיית המסתננים באמצעות הקטנת הכדאיות הכלכלית שבהסתננות, ועל ידי כך, צמצום התמריץ להסתננות לישראל, ועידוד המסתננים לצאת מרצונם מישראל.

משולם נהרי: לאיסור תכלית נוספת, והיא מניעת השתלטות של גורמים עברייניים וניצול המסתננים כציר להעברת כספים מחוץ לישראל; במקביל, נקבע בחוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, כי העבירה של הוצאת רכוש מישראל עבור מסתנן, לפי סעיף 7ג(ב) לחוק, הינה עבירת מקור; קביעה אשר מאפשרת ניטור הפעילות העבריינית באמצעות הגופים הפיננסיים באופן שתורם למניעת התופעה.

משולם נהרי: בנוסף, עצם קיומו של איסור הוצאת כספי מסתנן מישראל הוא בעל אפקט מרתיע ומונע פשיעה כלכלית בהיעדר הגבלה על הוצאת כספים.

משולם נהרי: אי-הארכת הוראת השעה יהיה בה כדי לאפשר הוצאת כספים מחוץ לישראל ללא הגבלה, דבר שעלול להוות תמריץ לפשיעה כלכלית ואף תמריץ להסתנן לישראל ולהשתקע בה.

משולם נהרי: זאת ועוד, בעת הזו, בשל הקפאתו, בשלב זה, של מתווה ההרחקה למדינות השלישיות, ולאור פקיעתן של הוראות פרק ד' להוראת השעה, שהסדירו את הקמתו של מרכז השהייה למסתננים, נותרו רשויות האכיפה ללא כלים מספקים להתמודדות עם אוכלוסיית המסתננים.

משולם נהרי: ולכן, איסור הוצאת כספי מסתנן מישראל מהווה כלי הכרחי להתמודדות עם אוכלוסיית המסתננים – ואין מקום לוותר על כלי זה.

משולם נהרי: בנסיבות האמורות, לאור העובדה ששתי הצעות החוק – הן הממשלתית והן הפרטית – עוסקות בהארכת תוקף הוראת השעה, וההבדל היחיד הוא לעניין משך הארכת הוראת השעה, החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה לתמוך בקריאה הטרומית בהצעת חוק זו, בכפוף לתנאים האלה: 1.

משולם נהרי: לאחר הקריאה הטרומית תקודם הצעת החוק בכפוף להצעת חוק ממשלתית בנושא, שתובא לאישור ועדת השרים לענייני חקיקה ביום ראשון הבא; 2.

משולם נהרי: הצעת החוק תתוקן כך שהוראת השעה תוארך ב-18 חודשים, במקום בחמש שנים; 3.

משולם נהרי: במידה שלא תובא לאישור ועדת השרים לענייני חקיקה הצעת חוק ממשלתית עד ליום ראשון הבא, תקודם הצעת החוק תוך שמירת ההתניה בדבר הארכת הוראת השעה ב-18 חודשים.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, אתה מודע להתניות ומקבל אותן, כן?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, האם יש מישהו שמעוניין להתנגד?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

ציפי לבני: תודה רבה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו הורדנו היום משולחנה של הכנסת את הצעות החוק לפיזור הכנסת, אבל אנחנו ממש לא מתכוונים להוריד את זה משולחנו של הציבור, כי הכנסת הזו צריכה להתפזר לבחירות – –

קריאה: למה לא – – – היום?

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – ולהחליף סוף-סוף את ממשלת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

ציפי לבני: ועכשיו, הרי כבר ראש הממשלה אומר ויודע שאם אנחנו נלך לבחירות, לא הוא ולא אתם תהיו בשלטון.

קריאות: – – –

ציפי לבני: הרי לכן שכנעת את חבריך לממשלה להחזיק את כיסאך – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – כי ההקרבה שנדרשת איננה מאזרחי מדינת ישראל, אלא אתה נדרש להקריב את הכיסא שלך, מכל הסיבות הנכונות – כי כששרת התרבות משתמשת בדמו של ילד קטן – –

מירי רגב: – – –

ציפי לבני: – – כדי לעשות סיבוב פוליטי, ואתה אינך – – –

מירי רגב: גברת לבני, זה מה שהוא אמר – – –

ציפי לבני: השימוש בפחד, השימוש בטרור כדי להישאר בשלטון – –

מירי רגב: – – –

ציפי לבני: – – לא יחזיק מעמד.

ציפי לבני: שמעתי היום את שרי הממשלה עולים בזה אחר בזה ופתאום מאיימים בראשו של סנוואר ובכיבוש מחדש של עזה, אז אני רוצה להמליץ ולהזהיר.

ציפי לבני: יש עכשיו, אדוני ראש הממשלה, הפסקת אש מאוד שברירית.

ציפי לבני: אל תשאיר את תושבי עוטף עזה והדרום תלויים בחסדם של הקטארים ובמזוודות הכסף הבאות שלהם.

ציפי לבני: תעשה שינוי אסטרטגי.

ציפי לבני: אמץ את האסטרטגיה שלנו.

ציפי לבני: תעבוד עם המתונים נגד הקיצונים, ותגיד פעם אחת לשרים שלך שילמדו מהלקח שלך.

ציפי לבני: האיום, שבסוף אין מאחוריו כלום, הוא הפגיעה הכי גדולה בכושר ההרתעה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: ולכן, ממשלה שמפקירה את תושבי הדרום – –

זאב אלקין: – – –

ציפי לבני: – – ממשלה מושחתת, ממשלה שמשתמשת בטרור, בפחד ובדם, ממשלה שהורסת את הדמוקרטיה צריכה ללכת, וטוב שעה אחת קודם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לך, גברתי, שלא תוכלי לתמוך בהצבעה בהצעת החוק המדוברת כי התנגדת לה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה) (תיקון – הארכת הוראת השעה), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 72 נגד – 35 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה) (תיקון – הארכת הוראת השעה), התשע"ט–2018, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 72, נגד – 35, ויש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית – סליחה, בעד – 73, כולל חברת הכנסת שרן השכל.

יולי יואל אדלשטיין: 73 בעד, ו-35 נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההצעה אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/4396/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הממשלה (תיקון – ביצוע בדיקת פוליגרף לחברי ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת רוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אילטוב.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד ראש הממשלה, חבריי חברי הכנסת, כבוד ראש הממשלה, אל תלך.

רוברט אילטוב: זה חוק שנועד לממשלתך.

רוברט אילטוב: דרך אגב, מאז שאני באופוזיציה אני רואה אותך יותר מאשר כשהייתי בקואליציה.

קריאה: טוב שיצאתם.

קריאה: רוברט.

רוברט אילטוב: לפחות יש לזה אפקט.

רוברט אילטוב: שוב, כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים – כבוד היושבת-ראש, אני לא שומע את עצמי, באמת.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו מבקשים לשמור על השקט באולם.

קריאה: זה לא בסדר.

טלי פלוסקוב: אני שומעת עוד פעם את הצוותים.

טלי פלוסקוב: שמעתם מה אמר היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

רוברט אילטוב: חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציע את הצעת החוק הזאת, מכיוון שבתקופה האחרונה אנחנו עדים לכך שיש הרבה מאוד הדלפות מוועדת השרים לנושאים מדיניים, הנקראת הקבינט המדיני-ביטחוני.

רוברט אילטוב: אנחנו רואים תחרות של שרים, בעצם, מי הדליף יותר.

רוברט אילטוב: רק היום השר גלנט, כבודו, אתה אמרת שזמנו של סנוואר קצוב.

רוברט אילטוב: האם זו הדלפה מתוך הקבינט או שזו השערה שלך?

רוברט אילטוב: שאלה מאוד מעניינת: האם הדיון היה על הנושא הזה, ואתה פשוט מדליף לסנוואר כדי שהוא יתחבא?

רוברט אילטוב: או שאתה באמת רואה – מנבא את הבאות – מה מחכה לסנוואר.

רוברט אילטוב: אבל למה להגיד את זה אם אתה יושב בקבינט כה סודי והדיונים שם כל כך רגישים?

קריאה: בחייך – – –

רוברט אילטוב: אז אני הייתי רוצה לדעת ממך אם אתה באמת הדלפת פעם משהו, שאתה רוצה לקבל כותרת.

רוברט אילטוב: הרי גם תיק הביטחון כבר נשאר אצל ראש הממשלה, והתחרות עליו נגמרה.

רוברט אילטוב: אם אני לא טועה, חבר הכנסת טיבייב אמר לתקשורת שאם יציעו לו את תיק שר הביטחון אז יכול להיות שהוא ישקול – ישקול לעבור לקואליציה.

רוברט אילטוב: לגבי תיק הביטחון.

קריאה: זה היה לפני – – –

רוברט אילטוב: לגבי תיק הביטחון – לא רצית את תיק הביטחון?

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: הינה, הוא אמר שהוא מוכן עכשיו.

רוברט אילטוב: הוא מחה, בשביל תיק הביטחון.

רוברט אילטוב: אז חברים, הצעת החוק הזאת באה לשמור על הסודות בקבינט, באה לסגור את הפיות של אותם השרים שמדליפים מידע, בתחרות, כדי לפגוע אחד בשני ברמה הפוליטית, ופוגעים בביטחונה של מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: כל הדברים האלה וכל ההדלפות האלה לא מוסיפים לאף אחד שום דבר, חוץ מזה שהוא יגיע לעוד כותרת בעיתון.

רוברט אילטוב: לכן הצעת החוק של בדיקת הפוליגרף באה לשולחנה של הכנסת היום.

רוברט אילטוב: דרך אגב, אני לא רואה פה את השר בנט והשרה שקד, שבזמנו אמרו שהם תומכים בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: כשהתחיל הדיון על הצעת החוק, הם פשוט נעלמו מכאן.

רוברט אילטוב: חבל, הייתי רוצה לשמוע את עמדתם בסוגיה הזאת, כי התחרות והאולטימטומים שהיו, שהתנפחו והתפוצצו – אנחנו רואים באמת מה עמוד השדרה של הקבינט שלנו, של חברי הקבינט שלנו.

רוברט אילטוב: כמובן יש שם שרים ששומרים על סודות המדינה ולא מדליפים, אבל החברים שיושבים משמאלם פשוט פוגעים בביטחון מדינת ישראל, כאשר הם, בשביל הצרכים הדקים, הזולים, כדי לקבל כותרת בעיתון, מדליפים דברים חשובים.

רוברט אילטוב: חבל שראש הממשלה פרש בתחילת הדיון על הצעת החוק הזאת, כי הצעת החוק באה לעזור לו, דווקא, לשמור על הקבינט שלו, על הסודות שהוא מחלק ומתחלק בהם עם אותם חברי הקבינט.

רוברט אילטוב: חברים, הקבינט הפך לכלי פוליטי של חלק מחברי הקבינט.

רוברט אילטוב: לכן, אנחנו מחויבים – מחויבים – לעשות את הפעולה הזאת של בדיקת פוליגרף פעם בשנה, עם שאלה אחת מאוד פשוטה: האם הדלפת את הסודות מהקבינט או לא הדלפת?

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש יש עתיד, אני זוכר שאתה, גם כשהיית בקבינט, תמכת בהצעת החוק הזאת.

רוברט אילטוב: אני חושב שהצעת החוק היא ראויה.

רוברט אילטוב: אדם שמגיע לקבינט צריך להיות כן ואמיתי עם מה שהוא עושה, ולא להשתמש בידע שיש בתוך הקבינט, ואותם הדיונים הסודיים הרגישים ביותר – לא להוציא אותם בשום פנים ואופן.

רוברט אילטוב: ושוב אני רוצה לחזור על אותה התבטאות של השר גלנט, שהיום אמר שזמנו של סנוואר קצוב.

רוברט אילטוב: איזה מין דבר זה?

רוברט אילטוב: לא מספיק שאנחנו מודיעים להם, התרעה מחיל האוויר, שאנחנו הולכים להפציץ להם בניין כזה – – –

גלעד ארדן: – – – בהשאלה, מאותו סוג.

רוברט אילטוב: הוא נהיה נביא, נכון?

רוברט אילטוב: איך הוא לא ניבא את ירידת המחירים של הדירות?

רוברט אילטוב: הוא כבר פתר את כל הבעיות של ירידת הדיור?

רוברט אילטוב: האם היום הזוגות הצעירים יכולים להרשות לעצמם דיור זול יותר?

רוברט אילטוב: הוא פתר את כל הבעיות?

רוברט אילטוב: או שאנחנו שומעים פה את שר התחבורה.

רוברט אילטוב: הוא בכלל יודע מה קורה בתחבורה היום בישראל?

רוברט אילטוב: הוא יודע כמה זמן לוקח להגיע מנתניה לירושלים?

רוברט אילטוב: עוד מעט יהיה יותר קל להגיע לאילת מנתניה.

רוברט אילטוב: אבל הדלפות חופשי, כדי לקחת את השרביט של הביטחוניסט הידוע והחזק ביותר, כמה שהוא שומר על הביטחון.

רוברט אילטוב: אתם פגעתם בביטחון עם ההדלפות שלכם ואתם פוגעים בביטחון בהדלפות שלכם.

רוברט אילטוב: אבל מה?

רוברט אילטוב: ברחתם מפה עכשיו, כל חברי הקבינט, חוץ מהשרים ארדן ושטייניץ, ואני מעריך אותם מאוד על כך שהם יודעים לשמור על סודות המדינה.

רוברט אילטוב: כל השאר ברחו, כי הם פשוט פוחדים; פשוט פוחדים, כי הם המדליפים הגדולים.

רוברט אילטוב: לכן, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא אחת החשובות, מכיוון שקבינט מדיני-ביטחוני שומר על ביטחונם של אזרחי המדינה, וכל הדלפה שיוצאת משם פוגעת באזרחי המדינה ומביאה לעוד קורבנות ולעוד קורבנות.

רוברט אילטוב: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

רוברט אילטוב: מי שהגיע למעמד הזה של חבר קבינט צריך לשמור על סודות המדינה.

רוברט אילטוב: לא משנה אם הוא ימין או שמאל, הוא צריך לשמור על סודות המדינה.

רוברט אילטוב: ככה מדינה צריכה להתנהל.

רוברט אילטוב: יש פה נוהל תקין, ומה שקורה היום בקבינט זה פשוט זוועה, זה פשוט לתת לאויבים שלנו לדעת מה אנחנו רוצים לעשות.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: דרך אגב, כל אותם השרים שנמצאים בקבינט והצהירו הצהרות בזמנו שהם תומכים בהצעת החוק מוזמנים לתמוך בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: ישיב השר המקשר בשם ראש הממשלה, השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: חבריי השרים, חברות וחברי הכנסת, גברתי, אני קורא הרבה מאוד פעמים שמחפשים את התרופה, את הפטנט, את המרשם, שיאריך לאנשים את החיים, ייתן להם חיי נצח.

יריב לוין: אומרים, אולי בהתחלה תוחלת החיים הממוצעת תהיה 120 שנה, 150 שנה, אחר כך אולי זה – אבל אני חייב להגיד את האמת, אני לא מבין למה משקיעים כל כך הרבה במחקר, כשאפשר פשוט לאמץ את הנוסחה של סיעת ישראל ביתנו, ובראשה – חבר הכנסת ליברמן.

יריב לוין: תראו, חבר הכנסת ליברמן הרי אמר, אנחנו זוכרים: כשאני אהיה שר ביטחון, בתוך 48 שעות אדון הנייה איננו איתנו.

יריב לוין: מאז עברו 48 שעות, ועוד 48 שעות ועוד 48 שעות.

מיכל רוזין: הינה, התחלת במערכת הבחירות.

רוברט אילטוב: – – –

עפר שלח: הקבינט – של מי זה?

עפר שלח: שלנו?

יריב לוין: רגע, רגע, אני אגיע.

יריב לוין: חכה.

יריב לוין: חבר הכנסת שלח, חכה.

עפר שלח: מי מנע ממנו?

יריב לוין: אל תקשה עליי בשאלות טובות.

יריב לוין: רגע, סבלנות.

יריב לוין: סבלנות.

שלי יחימוביץ': איפה היית?

שלי יחימוביץ': גילית את האור פתאום?

יריב לוין: רבותיי, אתם צריכים להיות מאושרים.

יריב לוין: התגלית הזאת – – –

שלי יחימוביץ': – – – לא שמענו על זה מעולם.

יריב לוין: אבל, חברת הכנסת יחימוביץ, רגע, תחשבי, כי מאז עברו 48 שעות – –

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': ברוך הבא למועדון.

יריב לוין: – – ועוד 48 שעות ו-48 יום.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תכף אנחנו גם נגיע לכמה – שנתיים פלוס שכבר עברו.

יריב לוין: והינה, 48 שעות הן לפחות, לפי מדד הזמן של ישראל ביתנו, למעלה משנתיים.

יריב לוין: אז נפתרה כל הבעיה.

יריב לוין: תחשבי שאם היום תוחלת החיים הממוצעת היא 80 שנה, במשוואה הזאת לא צריך יותר מחקר: מובטחים לנו, חבר הכנסת אילטוב, חיי נצח, כפי שכנראה אתם הבטחתם לאדון הנייה, וגם קיימתם.

יריב לוין: עכשיו אני תוהה בשאלה שנייה, שגם היא מעניינת אותי ומבלבלת אותי לחלוטין.

יריב לוין: אני מסתכל מעל הבמה כאן, אל מול המליאה כאן, ואני רוצה לשאול, חבר הכנסת אילטוב: אתם מתואמים עם חבריכם לאופוזיציה מהרשימה המשותפת בעניין ההצעה הזאת?

יריב לוין: חבר הכנסת זחאלקה, אתם מתואמים איתם על ההצעה?

יריב לוין: פשוט אתם כבר יושבים באותו גוש, באותו מקום, אולי תעשו איחוד סיעות?

יריב לוין: מה אתם אומרים?

יריב לוין: אתם מקבלים אותם לסיעה שלכם?

יריב לוין: חבר הכנסת אילטוב, אפשר לשאת כאן נאומים גדולים, אבל אתם יודעים היטב שמקומה של ישראל ביתנו, ומה שהציבור שהצביע עבורה היה מצפה שתעשו, הוא להיות בממשלה ולייצב אותה לאורך כל הקדנציה, ולא להתחיל את הקדנציה מחוץ לממשלת הימין, אחר כך להצטרף לממשלת הימין ואחר כך לנסות להפיל את ממשלת הימין.

יריב לוין: לא בשביל זה הצביעו בעבורכם.

עודד פורר: יש לכם ממשלה.

יריב לוין: לא זה מה שהציבור הלאומי במדינת ישראל מצפה לו, ואני חושב שאלף הצעות חוק לא יפצו על השגיאה הגדולה גדולה שעשיתם, וחסרת האחריות.

יריב לוין: עכשיו אני אומר משהו גם בעניין הצעת החוק לגופה.

יריב לוין: ראשית, אני חייב לומר דבר אחד: תופעת ההדלפות מהקבינט היא תופעה חמורה מאין כמוה; ראויה לכל גינוי; חוסר אחריות מוחלט.

יריב לוין: בזה בכלל אין ספק.

יריב לוין: אבל השאלה היא מה הדרך להתמודד איתה.

יריב לוין: ואם אתם שואלים אותי, הדרך הטובה ביותר להתמודד איתה היא, קודם כול, לבחור בנבחרי ציבור אחראים שיושבים בקבינט ולא מדליפים.

יריב לוין: זה הדבר הבסיסי.

יריב לוין: הדבר השני שאפשר לעשות, הרבה לפני שרצים ושולחים אנשים לבדיקות פוליגרף, אם אתם שואלים אותי, הוא להסיר את החיסיון העיתונאי על מקורות לגבי הדלפות מהקבינט.

יריב לוין: והדבר הזה, יש לו סיבה מאוד מאוד פשוטה; חיסיון עיתונאי נועד כדי לאפשר לעיתונות לבצע את תפקידה הסופר-חשוב בדמוקרטיה, ובין היתר, כדי לקבל מידע, על מה שנעשה בממשלה ובמשרדי הממשלה.

יריב לוין: זה חיוני.

יריב לוין: על זה בוודאי צריך להגן ולשמור מכל משמר.

יריב לוין: אבל בכל הכבוד, אין שום אינטרס ציבורי, משום סוג שהוא, שיודלף חומר מתוך הקבינט.

יריב לוין: זה דבר שמסכן את ביטחון המדינה, מסכן את אזרחי ישראל, מסכן את חיילי צה"ל, ולא תורם דבר – דבר – לשום אינטרס ציבורי, משום סוג שהוא.

מיקי לוי: גם לא למדליף.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: אני לא מכיר אף הדלפה, חבר הכנסת לוי, אף הדלפה, שהייתה בה תרומה לאינטרס הציבורי.

יריב לוין: רק נזק.

יריב לוין: ולכן אני חושב שאם רוצים, חבר הכנסת אילטוב, להיות רציניים – וחבר הכנסת עפר שלח, חבל שאתה לא שומע אותי, כי אני עונה בדיוק על השאלה ששאלת אותי.

עפר שלח: כן.

יריב לוין: אם רוצים באמת להיות רציניים ואם רוצים באמת לטפל בתופעה הזו, הדרך לעשות את זה היא על ידי ביטול החיסיון העיתונאי על מקורות לגבי הדלפות מהקבינט – דבר שאין לו שום הצדקה.

עפר שלח: זה מצוין.

עפר שלח: אני מציע את חוק, אני מציע את חוק – – –

יריב לוין: ואז, ואז באמת יהיה סוף לדבר הזה, ובאמת אפשר יהיה – –

עפר שלח: אפשר לחתוך אותו לחלקים כמו הסעודים.

יריב לוין: – – לאתר ולבוא חשבון עם המדליפים, אם יהיו כאלה.

יריב לוין: זו דרך המלך.

יריב לוין: עכשיו אני אומר משהו גם בעניין בדיקות הפוליגרף.

יריב לוין: הרי זה לא סוד שבדיקות פוליגרף אינן מוכרות כראיה מספיקה ומחייבת במשפט הפלילי, ולא במקרה.

יריב לוין: שאלת הפוליגרף היא בעייתית מאוד.

יריב לוין: יש מחלוקת עד כמה אכן הבדיקות האלו הן באמת ראיה נכונה ומדויקת, שעליה אפשר בוודאי לבסס אשמה חמורה מאין-כמוה דוגמת הדלפה מהקבינט.

יריב לוין: יותר מזה, אני אומר: סוגיית הפוליגרף בכלל לא מוסדרת היום.

יריב לוין: למעשה כל אחד מהאנשים שיושבים כאן, או בכל מקום אחר, יכול היום בכל רגע נתון, ואת זה יודע היטב חברי חבר הכנסת יואל חסון, כי נדמה לי שאנחנו היינו – חבר הכנסת חסון, נדמה לי שאנחנו ביחד ניסינו בשעתו להסדיר את העניין הזה ולא הצלחנו.

יריב לוין: היום כל אדם יכול לקנות מכשיר, לשים שלט: משרד בדיקת פוליגרף, ולקיים בדיקות.

יריב לוין: הפקרות מוחלטת, דבר שבעיניי היה צריך למנוע אותו מזמן.

יריב לוין: אני גם הגשתי בשעתו הצעת חוק לעניין רישוי הפוליגרף.

יריב לוין: לצערי, לא הצלחתי לגייס לה את התמיכה הדרושה.

יריב לוין: לכן המחשבה שמצד אחד נאפשר מסלול הדלפה ישיר לעיתונות כאילו כלום לא קרה, ומצד שני נקיים בדיקות, שספק רב אם הן בכלל מפוקחות, יעילות, מקצועיות והן ראיה שאפשר לסמוך עליה – אני חושב שזה לא פתרון; זה לא יביא הסדר נכון; זו לא הדרך הנכונה להתמודד עם הסוגיה הזו.

יריב לוין: עכשיו אומר יותר מזה.

יריב לוין: חבר הכנסת אילטוב, הסוגיה הזאת היא באמת כבדת משקל.

יריב לוין: כידוע, כל הנושא הזה של בדיקות פוליגרף נדון בוועדה לעניין עבודת הקבינט המדיני-ביטחוני, שמונתה בשעתו על ידי ראש הממשלה, ובראשה עמד האלוף במילואים יעקב עמידרור.

יריב לוין: הדוח הזה, כפי שיודע השר ליברמן, השר לשעבר ליברמן, גם נדון בקבינט ואומץ על ידו.

יריב לוין: ולכן אני חושב שיש לא מעט, בוא נאמר, חוסר התמדה בקו אחד: כאשר יושבים בקבינט מאמצים את הדוח; כשיוצאים מן הקבינט פתאום מציעים להחיל את בדיקות הפוליגרף.

יריב לוין: נדמה לי שדי בזה כדי להעיד על טיבה של ההצעה.

יריב לוין: אני מציע לכנסת לדחות אותה.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: האם חבר הכנסת רוברט אילטוב מעוניין?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, לרשותך עד שלוש דקות.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, הכנסת, כבוד השר לוין, אני רוצה באמת להתייחס לכמה מהבדיחות שסיפרת פה, ולכמה דברים מעניינים ורציניים שדיברת עליהם.

רוברט אילטוב: ומהיכרות איתך אני יודע שגם כשאתה מספר בדיחות, אתה לא תמיד מתכוון למה שאתה אומר.

רוברט אילטוב: אבל בוא נתחיל לפחות מהסיפה של הדברים שלך, שכמובן, עם כמות השקרנים – לא כולם, אני רוצה להדגיש: לא כולם – בתוך הקבינט כנראה בדיקת פוליגרף לא תהיה יעילה.

רוברט אילטוב: אבל זה מה יש; זה אחד הדברים היחידים שיכולים לבדוק, וגם שקרנים לפעמים נופלים בדיקת פוליגרף.

רוברט אילטוב: ולכן אני חושב שאיפשהו, זה יכול לעבוד.

רוברט אילטוב: מבחינה שנייה, סיפור שני שאתה סיפרת, ואתם חוזרים עליו כל הזמן: 48 שעות – כן 48 שעות, לא 48 שעות.

רוברט אילטוב: אתם ידעתם שאנחנו נכנסים לקואליציה וידעתם ששר הביטחון לשעבר, אביגדור ליברמן, רוצה לעשות את זה, ואתם ידעתם שאנחנו רוצים לעשות את זה תוך 48 שעות, או זמן קצוב אחר, אבל להגיע למטרה הזאת.

רוברט אילטוב: אבל אתם לא נתתם, כי מה לעשות, הקבינט הוא זה שמקבל את ההחלטות בסדר גודל כזה, ואם אתם לא נתתם, האחריות היא קולקטיבית, אדוני.

יריב לוין: – – –

רוברט אילטוב: האחריות היא קולקטיבית, של כולם.

יריב לוין: – – –

רוברט אילטוב: לא הצלחתם כולכם.

רוברט אילטוב: אתה לא יכול להגיד את זה על שר שאתם לא נותנים לו.

יריב לוין: – – –

רוברט אילטוב: אתם פשוט סגרתם עליו ולא נתתם לו לפעול, ועכשיו אתם אומרים: הוא לא עשה והוא לא עשה; אתם לא נתתם לו לעשות.

רוברט אילטוב: האחריות היא קולקטיבית.

רוברט אילטוב: כל הקבינט מקבל החלטה בסוגיה כזאת, אדוני, ואם אתה לא יודע, אז איזה מין שר אתה?

רוברט אילטוב: למה אתה מטעה את הציבור?

יריב לוין: – – –

רוברט אילטוב: זה מצחיק.

רוברט אילטוב: כי אתם משחקים בציבור.

רוברט אילטוב: אתם קוראים לעצמכם ממשלה לאומית, כדי לשחק בציבור, לתעתע בו לשקר לו.

רוברט אילטוב: אנחנו יצאנו מהקואליציה כדי לעשות את התיקון, לא כדי לתפוס את הכיסאות.

רוברט אילטוב: אתם מוזמנים ללכת לבחירות מחר, אדוני, לבוא לציבור ולהגיד: תנו לנו את האמון מחדש.

רוברט אילטוב: למה אתם לא עושים את זה?

רוברט אילטוב: תפסתם את הכיסא.

רוברט אילטוב: אז היה לכם מישהו ששם אולטימטום על השולחן, אבל אתם שמתם לו – איך אומרים, עשיתם לו כיפה אדומה.

רוברט אילטוב: הוא לא יכול היה לצאת, הוא חזר בו.

רוברט אילטוב: כל הניפוח ירד לו.

רוברט אילטוב: אבל כבוד ראש הממשלה, אני עדיין רוצה לשאול, הייתה פה התבטאות היום של שר מהקבינט, השר גלנט; האם זמנו של אותו מחבל קצוב, כבוד ראש הממשלה?

רוברט אילטוב: האם הדבר הזה נדון בתוך הקבינט או לא?

רוברט אילטוב: או שזה סתם איזו נבואה שמנסה להראות עד כמה הוא חשוב, עד כמה הוא ביטחוניסט, עד כמה הוא יודע לפתור את בעיות הדיור.

רוברט אילטוב: הרי אני יודע שהיום אף זוג צעיר לא באמת יכול להרשות לעצמו דיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: תודה.

רוברט אילטוב: לא דיור ציבורי ולא דיור פרטי.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

רוברט אילטוב: כבודה, אני באמת רוצה לקרוא לכנסת להצביע בעד הצעת החוק ולתמוך בה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

רוברט אילטוב: – – כי זה ביטחון מדינת ישראל ואזרחיה.

רוברט אילטוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכולם לשבת.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק הממשלה (תיקון – ביצוע בדיקת פוליגרף לחברי ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 69 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הממשלה (תיקון – ביצוע בדיקת פוליגרף לחברי ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 22 חברי כנסת, 70 – כולל שרן השכל – מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הממשלה (תיקון – ביצוע בדיקת פוליגרף לחברי ועדת השרים לביטחון לאומי), התשע"ז–2017, לא עברה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2882/20; דברי הכנסת, חוב' ה', ישיבה 376, עמ' 31852.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (דרישת הסיוע להרשעה על פי הודיה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: ההצעה נומקה בתאריך 14 בנובמבר 2018, ואנחנו ישר עוברים לתשובה של הממשלה.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: איילת שקד, בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה מתנגדת להצעה מכמה טעמים: ראשית, הצעת חוק ממשלתית בנושא, הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות, אושרה בקריאה ראשונה – איפה דב?

איילת שקד: דב, היא אושרה בקריאה ראשונה, והיא ממתינה בתור בוועדת החוקה.

איילת שקד: הצעת החוק היא פרי המלצות הוועדה לסדר דין פלילי בראשות השופטת עדנה ארבל, אשר דנה לעומק כשלוש שנים בנושא של תיקון סעיף 12 לפקודת הראיות.

איילת שקד: אחת הסוגיות המרכזיות שבהן עסקה הוועדה היא התוספת הראייתית להודאה.

איילת שקד: על כן, נכון לקדם נושא זה במסגרת הצעת חוק ממשלתית.

איילת שקד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה איילת שקד.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אה, חבר הכנסת דב חנין, בוודאי, לרשותך עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו היא הצעת חוק שתומכת בצדק.

דב חנין: מומחי המשפט הפלילי תומכים בהצעת החוק הזאת.

דב חנין: השר יריב לוין אומר שהצעת החוק הזו היא מצוינת.

דב חנין: אני מכיר את הצעת החוק הממשלתית, אבל צריך לקבוע את העיקרון.

דב חנין: ולכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני קורא לכולכם להצביע בעד הצעת החוק הזו, להצביע בעד צדק, להצביע בעד משפט הוגן, להצביע בעד אמון הציבור במערכת המשפטית, ולא לאפשר את המשך משיכת הזמן בעיקרון הכל-כך חשוב והכל-כך חיוני הזה.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת לתיקון חוק הראיות (דרישת הסיוע להרשעה על פי הודיה), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 51 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 59 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (דרישת הסיוע להרשעה על פי הודיה), התשע"ו–2016, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 51 חברי כנסת בעד, 60 – כולל חברת הכנסת שרן השכל – מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (דרישת הסיוע להרשעה על פי הודיה), התשע"ו–2016, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4850/20; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' ל"א, ישיבה 354, עמ' 30028.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק דיור חברתי, התשע"ח–2017.

טלי פלוסקוב: ההצעה נומקה בתאריך 4 ביולי 2018 על ידי חבר הכנסת דב חנין, וכעת אנחנו נזמין את שר הבינוי והשיכון חבר הכנסת יואב גלנט להשיב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מברך את חבר הכנסת דב חנין ואת חברי הכנסת האחרים על קידום הנושא של טיפול באוכלוסיות חלשות ומתן זכות בסיסית לקורת גג לאוכלוסייה אשר ידה אינה משגת.

יואב גלנט: הנושא הזה מטופל על ידי במשך ארבע שנים, כולל כל מה שאתם מציעים.

יואב גלנט: לאחר מאבק עיקש הצלחתי להביא לאישור הממשלה את הקמתו של הצוות הבין-משרדי בראשות מנכ"ל משרדי, שבוחן את תוכנית לגור בכבוד, במטרה להביא בקרוב את המלצותיו בפני הממשלה.

יואב גלנט: הצוות סיים את דיוניו, ובמסגרת דיונים אלה נבחרה גם הצעתכם.

יואב גלנט: לפיכך, אני מזמין את מציעי ההצעה וכל גורם אחר שטובת הדיור הציבורי והאוכלוסיות החלשות בחברה לנגד עיניו, לשתף פעולה עם המהלך הממשלתי ולסייע לנו להביא להשלמתו עוד בכנסת הנוכחית.

יואב גלנט: לפיכך, אני ממליץ ללכת לכיוון הצעת החוק הממשלתית ולדחות את ההצעה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר גלנט.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, מעוניין?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, אדוני שר הבינוי והשיכון, אתה יודע היטב שזו הצעת חוק טובה.

דב חנין: אני מכיר את העבודה שלך, אני מכיר את הניסיון שלך לקדם פתרונות של דיור חברתי מסוגים שונים.

דב חנין: ודווקא משום כך אני חושב שגם הממשלה צריכה למצוא דרך לפתור ולקדם מגוון פתרונות של דיור, מגוון פתרונות של שכירות זולה, כי בימיכם מחירי השכירות עולים בצורה קיצונית.

דב חנין: רק בשנה האחרונה מחירי הדירות להשכרה עלו ב-5%.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, ב-2011 הייתה כאן מחאה חברתית אדירה על מחירי הדיור.

דב חנין: מה קרה מאז למחירי הדירות להשכרה?

דב חנין: עלו פי שניים.

דב חנין: אז צריך לייצר פתרונות דיור לשכירות במחירים זולים.

דב חנין: הצעת החוק הזו מציעה מנגנונים מאוד נכונים לעשות את זה.

דב חנין: ולכן, אדוני שר הבינוי והשיכון, אתה וצוות משרדך, ברמה המקצועית, חושבים שההצעה הזו היא הצעה נכונה, הצעה שצריך לקדם אותה.

דב חנין: ואני מציע לכם, עמיתיי חברי הכנסת, לא להצביע נגד שוכרי הדירות, לא להצביע נגד פתרונות למשבר הדיור, אלא להפך – להסתכל על הציבור, להסתכל על העם, לתת תשובות אמיתיות לבעיות החברתיות של אנשים שחיים כאן; לא להסתפק בסיסמאות, אלא כאשר יש מנגנון שמאפשר לנו לפתור בעיה חברתית כל כך בוערת כמו מחירי שכר הדירה שהגיעו לגובה בלתי נתפס – לתמוך במנגנון שייתן פתרון.

דב חנין: דיור הוא זכות אלמנטרית של בני אדם, וכאשר שכר הדירה מגיע לשמיים, צריך לייצר פתרונות שיורידו אותו.

דב חנין: כמו במקומות אחרים בעולם, מה שאנחנו מציעים בהצעת החוק הזאת זה נכון, זה מתחייב, זה האינטרס הציבורי.

דב חנין: אני קורא לכל חברי הכנסת להצביע בעד הציבור, להצביע בעד ציבור שוכרי הדירות, להצביע בעד פתרון משבר הדיור בישראל.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת חוק דיור חברתי, התשע"ח–2017.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 59 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק דיור חברתי, התשע"ח–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 52 חברי כנסת בעד, 60 – כולל חברת הכנסת שרן השכל – מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק דיור חברתי, התשע"ח–2017, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3624/20; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' י"ח, ישיבה 212, עמ' 21023.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) (תיקון – הרחבת הזכאות), התשע"ז–2016.

טלי פלוסקוב: כאן תהיה רק הצבעה, כי ההצעה נומקה ב-1 במרס 2017.

טלי פלוסקוב: ניתנה תשובת שר, והמציע גם נימק שלוש דקות נוספות.

טלי פלוסקוב: לכן כרגע מייד עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 59 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) (תיקון – הרחבת הזכאות), התשע"ז–2016, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 48 חברי כנסת בעד, 60 – כולל חברת הכנסת שרן השכל – מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) (תיקון – הרחבת הזכאות), התשע"ז–2016, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת יוסי יונה מבקש להירשם כתומך.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4329/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק הכרה ברצח העם היזידי, התשע"ז–2017, של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לנמק את ההצעה.

טלי פלוסקוב: שוב, חברים, אנחנו מבקשים לשמור על השקט באולם.

טלי פלוסקוב: סדרנים, אני מבקשת לעבור בין הצוותים.

טלי פלוסקוב: אם צריך לבקש מכמה אנשים לצאת, אז תבקשו.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי, בבקשה, עשר דקות לרשותך.

קסניה סבטלובה: תודה.

קסניה סבטלובה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חושבת שדווקא בימים אלה, כשהממשלה נראית כל כך להוטה לשמור על שרידותה, ובעצם זה הדבר היחיד שהיא מוכנה לדון בו ולהתעסק בו, חשוב שבכנסת הזאת יישמעו גם מילים והצעות שנוגעות לדברים רחבים הרבה יותר, שיוצאים מגדר מה שאנחנו ומה שחשוב לנו.

קסניה סבטלובה: נדבר על הקונספט של מה חשוב בעולם ומה תפקידנו כמדינת ישראל וכעם ישראל ביחס לזוועות שמתרחשות בקצוות שונים של העולם.

קסניה סבטלובה: כמה פעמים אתם ואנחנו שמענו את המילים "לעולם לא עוד"?

קסניה סבטלובה: נכון, אנחנו שומעים את המילים האלה הרבה.

קסניה סבטלובה: בכל יום השואה אנחנו חוזרים ואומרים שאנחנו לא נרשה שהזוועות האלה – הזוועות של השואה, זוועות של רצח עם, זוועות של השמדת עם – יישמעו שוב פעם ושוב פעם.

קסניה סבטלובה: ואנחנו אומרים את המילים האלה, אבל מה הן אומרות בעצם?

קסניה סבטלובה: מה הכוונה של המילים האלה?

קסניה סבטלובה: האם כשאנחנו אומרים "לעולם לא עוד", הכוונה היא שלעולם לא עוד בשבילנו, כעם היהודי?

קסניה סבטלובה: או שאנחנו מתכוונים שגם כאשר משמידים עם אחר על ילדיו, נשותיו וזקניו – גם אז אנחנו נעמוד איתן ונגיד את מה שצריך להגיד, ולפחות נמלא את החובה שלנו, המדינית.

קסניה סבטלובה: סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי, זה מכוון גם אלייך, כי את תצטרכי לענות על זה.

קסניה סבטלובה: האם כשאנחנו מדברים על רצח עם, אנחנו מתכוונים לכך שאנחנו נמנע אך ורק את רצח העם של העם היהודי, של העם שלנו?

קסניה סבטלובה: או שאנחנו לפחות נמלא את החובה המוסרית שלנו כלפי אומות אחרות שמושמדות, שנרצחות, שנשרפות באש הנוראית של שנאה?

קסניה סבטלובה: ואנחנו יודעים ששנאה, אין לה צבע.

קסניה סבטלובה: אין לה צבע, אין לה דת, והיא יכולה להיות מכוונת היום נגדנו ומחר כלפי מישהו אחר.

קסניה סבטלובה: כמו בסיפור הידוע: כשבאו לקחת את הקומוניסטים – אני לא אמרתי כלום, כי אני לא קומוניסט; וכשבאו לקחת קבוצה אחרת – אני גם לא אמרתי כלום, כי אני לא הם.

קסניה סבטלובה: למה אני צריך לעמוד ולדבר נגד זה?

קסניה סבטלובה: אז היום אני קוראת לכם לתמוך בהצעת החוק שלי להכרה ברצח העם היזידי, שהתרחש, כאמור, בשנת 2014, בהרי סינג'אר הרחוקים, בעיראק, על ידי מה שמכונה המדינה האסלאמית, הרי היא דאעש.

קסניה סבטלובה: אלפי יזידים שהתגוררו בהר סינג'אר נתפסו בשבי.

קסניה סבטלובה: רובם נמצאים גם היום בשבי.

קסניה סבטלובה: המצב הזה הרי לא נגמר.

קסניה סבטלובה: רק כיום אנחנו מבינים מה היה האומדן הנוראי של אותה השמדה, כי מוצאים היום בעיראק המודרנית קברי אחים ובהם אלפי גופות חרוכות – הם נשרפו בעודם חיים על ידי הטרוריסטים של המדינה האסלאמית.

קסניה סבטלובה: המדינה האסלאמית השתלטה על חלקים נרחבים בעיראק ובסוריה בקיץ 2014.

קסניה סבטלובה: במהלך האירועים האלה הוצאו להורג אלפי יזידים ונלקחו בשבי יותר מ-1,000 נשים וילדות יזידיות.

קסניה סבטלובה: למה?

קסניה סבטלובה: על שום מה נעשו להם הזוועות האלה?

קסניה סבטלובה: על שום זה שהם שונים.

קסניה סבטלובה: על שום זה שהם מאמינים בדת אחרת.

קסניה סבטלובה: על שום זה שמבחינת הקבוצה הטרוריסטית הזאת של המחבלים, של דאעש, הוחלט שהאנשים האלה לא ראויים לחיות, שהם סוג ג', שהם סוג ד', שהם פסולת אנושית וחייבים להיפטר מהם.

קסניה סבטלובה: כך הם החליטו וזה מה שהם ביצעו.

קסניה סבטלובה: במהלך כשנתיים הם המשיכו באופן סיסטמתי לרצוח, לטבוח, להעביד את האנשים האומללים האלה.

קסניה סבטלובה: מה שקרה אז בהרי סינג'אר, לא דיברו על זה במערב.

קסניה סבטלובה: למה?

קסניה סבטלובה: למה לא דיברו על זה, בעצם?

קסניה סבטלובה: למה לא דיברו על זה בישראל?

קסניה סבטלובה: כששורפים אנשים בעודם חיים, למה אנחנו לא מדברים על זה?

קסניה סבטלובה: למה זה לא מספיק חשוב?

קסניה סבטלובה: אז הג'נוסייד הזה היה מכוון על מנת למחוק אוכלוסייה יזידית – שהיא עתיקה והיא קיימת אלפי שנים באותו השטח – מאותם מקומות שעליהם השתלטה המדינה האסלאמית, רק בשל מוצאם ואמונתם.

קסניה סבטלובה: בשנה שעברה ביקרה כאן בישראל נאדיה מוראד, בחורה אמיצה מאוד שברחה משבי של דאעש, ושרדה על מנת לספר על מה שהיא חוותה שם.

קסניה סבטלובה: אני אירחתי אותה כאן במסגרת השדולה לידידות בין ישראל לכורדיסטן, והיא סיפרה את הזוועות האלה בלי להניד עפעף, בלי לבכות, בלי לפרוץ בבכי, למרות כל מה שעבר עליה, למרות שחלק מהמשפחה שלה הושמדה.

קסניה סבטלובה: כל מי שהיה באולם אז הרגיש הזדהות עמוקה עם אותה בחורה אומללה.

קסניה סבטלובה: למה?

קסניה סבטלובה: כי אנחנו כולנו, כל מי שהגיע מהמערב אבל גם בטח גם מי שהגיע מהמזרח, אנחנו יודעים שהשואה הגיעה גם ללוב, והגיעה גם למרוקו, וגם הגיעה למקומות אחרים – לטריפולי בוודאי.

קסניה סבטלובה: היא נגעה, והיא חרכה והיא השמידה אנשים בעודם חיים, הרסה משפחות ופגעה בהן והביאה להשמדה של חלק ניכר מהעם שלנו.

קסניה סבטלובה: אז כשהקשבנו לה, וכשהיא שאלה מדוע מדינת ישראל לא תכיר ברצח העם שלהם, שמציינים אותו ברחבי העולם ב-3 באוגוסט, לא היה לי מה לענות לה.

קסניה סבטלובה: לא היה לי מה לענות לה.

קסניה סבטלובה: כי מה אנחנו נענה לה?

קסניה סבטלובה: אנחנו במדינת ישראל קודם כול מסתכלים על האינטרס הפוליטי.

קסניה סבטלובה: אנחנו מסתכלים – כמו שקרה עם הפארסה הזאת של הכרת רצח העם הארמני.

קסניה סבטלובה: מי הבטיח פה בשורות הקואליציה שהדבר הזה כבר יובא להכרה ולהשלמה?

קסניה סבטלובה: קודם אנחנו מסתכלים אם זה רע לנו, אם זה טוב לנו, מה אנחנו נוכל לעשות עם זה, אם אנחנו לא נפגע באיזה שותף אסטרטגי וכו'.

קסניה סבטלובה: הדברים המוסריים מעניינים אותנו פחות.

קסניה סבטלובה: אבל תשמעו, כשאנחנו מדברים על רצח העם היזידי, קבוצה קטנה בסך הכול, מרוחקת, חסרת כוח, חסרת לובי, חסרת הגנה – גם היום, כשאנחנו יודעים שחלק מהעם שלהם עדיין שבוי ועדיין נמצא בשבי – למה לא להכיר ברצח העם הזה?

קסניה סבטלובה: למה לא? הרי אם מדינת ישראל בוחרת להמשיך למכור נשק לאותן מדינות, לאותם מקומות ששם מתרחש גם היום ג'נוסייד – ואנחנו מדברים על בורמה, אנחנו מדברים על מקומות אחרים – זה לא מפריע; אבל להכיר במשהו שהוא עמוק עמוק, להיות מוסרי מבחינת היסודות שעליהם הוקמה המדינה שלנו, מדינת ישראל?

קסניה סבטלובה: היא הוקמה מאפר השואה, כמו שאנחנו אומרים תמיד, אבל מה לגבי השואה של אנשים אחרים, אני שואלת אתכם.

קסניה סבטלובה: אז בפעם הקודמת שאני נימקתי את אותה הצעה ואני קראתי להכיר ברצח העם היזידי, אמרו לי: הממשלה עוד לא החליטה.

קסניה סבטלובה: היא עוד לא החליטה, וצריך להתלבט, וצריך לחשוב, וצריך לראות מה היחס ואיך אנחנו נבנה את העמדה שלנו.

קסניה סבטלובה: והינה, עברו כמה חודשים, כמעט שנה עברה מאז שביקרה פה נאדיה מוראד.

קסניה סבטלובה: דרך אגב, אם מישהו לא שמע, היא זכתה בפרס נובל לשלום.

קסניה סבטלובה: הבחורה הזאת, שהיא עכשיו הלוחמת הכי אמיצה כנגד התעללות סיסטמתית בנשים; שעבוד של נשים; התעללות מינית בנשים ובילדות – שעדיין נמשכת; כמובן שהיא נמשכת במקומות שאליהם התגלגלו המחבלים של המדינה האסלאמית, אבל גם במקומות אחרים בעולם.

קסניה סבטלובה: היא נוסעת, והיא מספרת, והיא קוראת לא להסתכל לצד השני.

קסניה סבטלובה: לא להסתכל לצד השני זה אומר גם התערבות צבאית.

קסניה סבטלובה: כן, זה המעצמות הגדולות, שבאמת יש להן הכוח ואת היכולת, ולא עשו כלום, אז, באותו זמן, ב-2014, כדי להתערב למען הקבוצה הקטנה והחלשה הזאת; אבל זה גם, כמובן, לקחת את האחריות המוסרית בעצם ההכרה: אנחנו יודעים שקרה לכם משהו; אנחנו יודעים שהסבל שלכם הוא לא פחות סבל מהסבל שלנו, של העם היהודי; אנחנו יודעים שכמו שרדפו אותנו, וכמו שלא הגנו עלינו בזמנו, אותו דבר קרה לכם עכשיו, בעידן המודרני, במאה ה-21, בשנת 2014.

קסניה סבטלובה: זה קרה גם לכם.

קסניה סבטלובה: זה יכול לקרות גם לכל קבוצה ולכל עם אחר.

קסניה סבטלובה: כי אנחנו יודעים היטב שבמאה ה-21 המילים "לעולם לא עוד", עדיין, המשמעות האמיתית שלהן, של התגייסות של העולם כולו לטובת איזושהי מטרה מסוימת, למען הצלתם של האנשים, של בני אדם, של תינוקות, שגוועים ברעב, או נשים שנטבחות כצאן לטבח – עדיין למילים האלה אין תוכן ממשי.

קסניה סבטלובה: לצערנו הרב, עדיין אנחנו עומדים באותו המקום.

קסניה סבטלובה: השאלה היא אם אנחנו נוכל להפוך את הכיוון ולהגיד עכשיו, ברגע זה, עכשיו: אנחנו עושים צעד אמיץ ואנחנו הולכים קדימה עם העניין הזה; אנחנו אומרים לכל האוטוקרטים, לכל הקבוצות הטרוריסטיות: חבר'ה, אנחנו רואים מה אתם עושים, וכשאנחנו נוכל, אנחנו נתערב; ואם אנחנו לא נוכל להתערב, אנחנו לפחות נכיר בקורבנות.

קסניה סבטלובה: אלה שחיים היום; זה חשוב להם.

קסניה סבטלובה: כמו שאנחנו, היהודים, נלחמים ברחבי העולם נגד תופעות של הכחשת שואה, וזה חשוב לנו, זה כואב לנו מאוד כאשר מדברים על זה – כי לכל אחד מאיתנו יש קשר, לכל אחד מאיתנו יש קרובי משפחה שנספו באסון הכי נוראי של המאה ה-20 – אז איך אנחנו יכולים להתעלם?

קסניה סבטלובה: רק בגלל שהשפה של האנשים האלה היא שונה, רק בגלל שהדת שלהם היא שונה?

קסניה סבטלובה: למה אנחנו בכלל נוכל להרשות לעצמנו, מבחינה מוסרית, להתעלם מהסבל הנוראי שהם עברו?

קסניה סבטלובה: אני חושבת שזו תהיה דווקא דוגמה טובה לכך שמדינת ישראל כן יכולה להרים את הראש שלה ולהסתכל מסביב ולראות מה עוד קורה באזור הזה – מה עוד קורה חוץ מהאינטרסים המיידיים שלנו.

קסניה סבטלובה: האם אנחנו נוכל באמת להגיד בגאון: אנחנו עומדים לצד החלשים?

קסניה סבטלובה: מי שמתיימר פה להיות אור לגויים, ואני שומעת את המשפט הזה יומם וליל, שיתחיל באמת להיות אור; קודם כול, אור לעצמו – לא רק לגויים.

קסניה סבטלובה: לעצמנו – שנעשה משהו נכון מבחינה מוסרית ומבחינה ערכית, מבחינה מדינית, מבחינת היסודות שעליהם מושתתת מדינת ישראל, שאנחנו גאים בה, ואנחנו רוצים להיות גאים בה עוד יותר.

קסניה סבטלובה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: תשיב סגנית שר החוץ חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך, בבקשה.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת קסניה סבטלובה, תודה רבה על העלאת הנושא על סדר-יומה של הכנסת כהצעת חוק.

ציפי חוטובלי: אין ספק שהטראומה שחווה העם היזידי במהלך מלחמת האזרחים בעיראק הינה דוגמה נוראית נוספת לאידיאולוגיה קיצונית, שמתורגמת למעשי זוועה בחסות ארגון המדינה האסלאמית, דאעש.

ציפי חוטובלי: ארגון דאעש היה ועודנו ארגון אלים שאינו עושה הבחנה כלשהי במעשיו האכזריים בכדי להשליט את מרותו על אזרחים חסרי ישע.

ציפי חוטובלי: לוחמי הארגון, שיישמו בשטח את האידיאולוגיה הקיצונית, פעלו באכזריות לא מתוארת כלפי חפים מפשע, שכללה מעשי רצח המוניים, חטיפה ואונס של אלפי נשים ונערות.

ציפי חוטובלי: ככל יתר העולם, גם מדינת ישראל הייתה שותפה למעקב אחרי הדיווחים הנוראיים מהטבח בסינג'אר.

ציפי חוטובלי: את צודקת, אנחנו, כעם יהודי, מוטלת עלינו חובה מוסרית כפולה ומכופלת להיות רגישים לאירועים מהסוג הזה: אנחנו, למודי הסבל והרדיפות, צריכים להזדהות עם הטרגדיה הנוראה שחווה העם היזידי ולזעוק על העוול המוסרי.

ציפי חוטובלי: חשוב לומר, זוכת פרס נובל נאדיה מוראד תיארה כאן בכנסת, לפני שנה, את הזוועות שעברה, היא ובני עמה.

ציפי חוטובלי: דבריה הקשים עודם מהדהדים במשכן זה.

ציפי חוטובלי: ועדת חקירה של המועצה לזכויות האדם של האו"ם, שבחנה את הנושא לעומקו, כינתה את האירועים נגד היזידים רצח עם, אך חשוב לציין מעל במת הכנסת שלא נתקבלה החלטה רשמית של האו"ם בנושא.

ציפי חוטובלי: מדינת ישראל אכן בוחנת לעומק את הנושא החשוב הזה, מתוך לקיחת כלל השיקולים המדיניים וההיסטוריים בחשבון.

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, אמרת כאן שקיבלת כבר תשובה על זה שהנושאים האלה צריכים להיבחן לעומק.

ציפי חוטובלי: זאת אמת לאמיתה – – –

קסניה סבטלובה: – – –

ציפי חוטובלי: נכון, אבל אנחנו לא מדברים על אירוע נקודתי.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על אירוע שיש לו השלכות רוחב הרבה יותר גדולות.

ציפי חוטובלי: כשאנחנו מכירים בג'נוסייד, ברצח עם, זה דבר שאנחנו רוצים שהאו"ם יהיה שותף לו.

ציפי חוטובלי: יש כאן עניין של מכלול שיקולים מדיניים.

ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים לבחון את הנושא לעומק.

ציפי חוטובלי: מתוך הכרה בחשיבות הנושא והשלכותיו המדיניות, אני רוצה לומר מעל בימת הכנסת כי יידרש זמן נוסף לביצוע בחינה מעמיקה ויסודית, שעליה נוכל לבסס התייחסות מהסוג הזה.

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת סבטלובה, אני יודעת שאת מגיעה מתוך רצון אמיתי להזדהות עם הסבל.

ציפי חוטובלי: את רוצה לראות את מדינת ישראל נושאת הדגל המוסרי הזה.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא במחלוקת על העניין העקרוני, שאנחנו צריכים להרים את הקול הזה, להשמיע אותו בצורה ברורה; אבל כדי לקבוע יום כזה אנחנו עובדים ביחד עם האו"ם סביב סוגיות כבדות משקל כאלה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהתהליכים הבין-לאומיים סביב ההכרה ברצח העם עוד לא התגבשו סופית.

ציפי חוטובלי: אנחנו שותפים לתהליכים האלה.

יהודה גליק: – – – אנחנו עברנו שואה – – –

ציפי חוטובלי: ואני אומרת כאן, מעל הבמה הזאת, שאנחנו כממשלה לא יכולים להסכים להצעת החוק הזאת כל עוד התהליכים הבין-לאומיים נמשכים וכל עוד אין החלטת או"ם בנושא.

ציפי חוטובלי: לכן, גברתי היושבת-ראש, למרות חשיבות העניין ולמרות העובדה שאין מחלוקת עקרונית בכך שמדובר באירוע היסטורי שצריך להכיר בו, אני אומרת שלעת הזאת, כשמדינת ישראל עוד בוחנת את ההשלכות ומה הדרך הנכונה לעשות את זה, לא נוכל להסכים ולא נוכל להצביע בעד הצעת החוק, ואנחנו נצביע נגדה.

טלי פלוסקוב: אולי אפשר להפוך את זה להצעה לסדר-היום, אם הנושא הוא – – –

קסניה סבטלובה: – – –

טלי פלוסקוב: לא מוכנה.

ציפי חוטובלי: היא לא מעוניינת.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, אני חייבת לומר לך שכאן, על הדוכן הזה, לפני כמה דקות אמרה יושבת-ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני דברים מאוד קשים על ההצהרות הפוליטיות שנשמעות ביחס לטרוריסטים כמו סנוואר, ביחס להתנהלות של ישראל בעזה.

ציפי חוטובלי: גברתי יושבת-ראש האופוזיציה ציפי לבני, אני רוצה לומר לך שכמי שיושבת כאן, וישבה בעבר בכיסאות האלה, ועברה ודילגה מפלגה, מפלגה, מפלגה, מפלגה – מהליכוד לתנועה, למחנה הציוני, למפלגת העבודה היום, בקונסטלציה החדשה, לקדימה, זיכרונה לברכה, ואולי יש עוד מפלגה כאן בספסלי האופוזיציה שעוד לא ניסית – אני חושבת שלהטיף לנו מוסר, יפה מאוד שלא תעשי את זה.

ציפי חוטובלי: את תמכת בעקירת יהודי גוש קטיף, את היית האדריכלית של המהלך הזה, וגאה בו.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שאת האחרונה שיכולה להטיף מוסר לממשלת ימין על ההתנהלות ברצועת עזה.

איציק שמולי: גם נתניהו תמך בזה – – –

ציפי חוטובלי: לכל מי שאומר שהמהלך הזה היה מהלך של תנועת הליכוד, אני רק רוצה להזכיר מה היה כאן.

ציפי חוטובלי: המהלך הזה הוביל לפיצולה של תנועת הליכוד.

נחמן שי: חוטובלי, משעמם לך?

מיקי רוזנטל: איפה היית עד היום?

ציפי חוטובלי: כל אותם אנשים שתמכו במעשה העקירה הלכו לקדימה.

ציפי חוטובלי: האנשים שהתנגדו למעשה העקירה נשארו כאן.

ציפי חוטובלי: הגרעין האידיאולוגי הזה מפעם בתנועת הליכוד היום.

ציפי חוטובלי: אנחנו עומדים מאחורי הרעיון הזה שההתנתקות הייתה איוולת פוליטית.

ציפי חוטובלי: כאן, על הדוכן הזה, נשמעו כל כך הרבה נאומים מביכים, שדיברו על מה יקרה בעקבות המעשה הזה, איזו פריחה אזורית תהיה, כמה שלום ושקט יהיו לתושבי עוטף עזה.

ציפי חוטובלי: גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, הייתי מצפה ממך, מדי פעם, במסגרת חשבון נפש פוליטי – אם נערך כזה – לא רק לחשוב לאיזו מפלגה תצטרפי בבחירות הבאות אלא באמת גם לחשוב אם המהלך הזה, שאת תמכת בו, הוא לא חלק מהעניין הזה שהוביל לתוצאות העגומות האלה, למציאות של שלטון חמאס בעזה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שלציבור הישראלי מגיעה גם הבעת חרטה על תמיכתך במעשים האלה, ולא רק הטפת מוסר צקצקנית.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

קריאה: – – –

ציפי חוטובלי: עוד לא?

ציפי חוטובלי: בסדר גמור.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר על הדוכן הזה עוד דבר מאוד מאוד חשוב.

ציפי חוטובלי: השבוע קיבל ראש ממשלת ישראל החלטה חשובה: אנחנו לא נצטרף להסכם ההגירה של האו"ם.

ציפי חוטובלי: יש הסכם שהרבה מאוד מדינות בעולם – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, אם אפשר להרים קצת את המיקרופון, כי לא שומעים אותך טוב.

ציפי חוטובלי: כן, בוודאי.

ציפי חוטובלי: יש דיון ציבורי גדול בנושא ההגירה ברחבי העולם.

ציפי חוטובלי: ארצות הברית החליטה לפרוש מהסכם ההגירה של האו"ם.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שכמדינה שמתמודדת עם בעיית הסתננות קשה, שבלמנו אותה בזכות גדר, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להצטרף להסכם שבסופו של יום מתגמל מהגרים בלתי חוקיים למדינות.

ציפי חוטובלי: דעתנו אינה נוחה מהסכמים כאלה, שמעניקים מעמד של פליטות לאנשים שפשוט מהגרים למקומות רק בשביל לשפר איכות חיים ורמת חיים.

ציפי חוטובלי: מדינת ישראל חתומה על אמנת הפליטים אבל היא לא תיקח חלק בהסכמי הגירה בין-לאומיים, שהם הסכמים שאינם טובים לכל מדינה שרוצה לשמור על זהותה ועל גבולותיה.

ציפי חוטובלי: לכן, אני מברכת את ראש הממשלה שקיבל את ההחלטה הזאת.

ציפי חוטובלי: קיימנו דיון בנושא במשרד החוץ.

ציפי חוטובלי: אגב, עמדת הפקידים המקצועיים הייתה שאין כל תועלת בהצטרפות להסכם כזה בעת הזאת.

ציפי חוטובלי: אנחנו שמחים להגיד שאנחנו לא ניקח חלק במהלכים שיפגעו בגבולות מדינת ישראל ויפגעו בזהות הלאומית שלנו כמדינת הלאום של העם היהודי.

יוסי יונה: אפשר לשאול אותך שאלה?

ציפי חוטובלי: בכנסת הזאת – אנחנו גאים לומר שהעברנו את חוק הלאום.

ציפי חוטובלי: חוק הלאום – יש לו רכיב חזק של שמירה על זהותה היהודית של מדינת ישראל, אבל אי-אפשר באמת לשמור על זהות יהודית אם אנחנו פורצים את הגבולות ומאפשרים לכל מי שרוצה לבוא ולהציף אותנו.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדינה קטנה מדי.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא דומים למדינות אירופה הגדולות, שיש להן אינטרס בהגירה.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדינה שצריכה לשמור הן על גבולותיה והן על זהותה.

ציפי חוטובלי: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אדוני יושב-ראש הקואליציה, האם אנחנו מוכנים להצבעה?

דוד אמסלם: עוד שתי דקות.

ציפי חוטובלי: בסדר גמור.

ציפי חוטובלי: חבר הכנסת יוסי יונה, ביקשת לשאול שאלה בנוגע להסכם ההגירה?

יוסי יונה: יש מדינות שבכל זאת חתמו – האם הן לא חששו לגבולות שלהן ולתוכן התרבותי והייחוד הלאומי שלהן?

ציפי חוטובלי: התשובה היא שהאינטרסים מאוד משתנים ממדינה למדינה.

ציפי חוטובלי: יש היום מדינות באירופה שמעוניינות בהגירה כמדיניות – כוח עבודה.

ציפי חוטובלי: יש היום מדינות באירופה שסובלות מדמוגרפיה שלילית, אתה יודע את זה, אתה מכיר את זה.

ציפי חוטובלי: מדינת ישראל, תודה לאל, לא סובלת מדמוגרפיה שלילית.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדינה עם שיעורי ילודה גבוהים.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדינה שהיא חפצת חיים – יש בה אוכלוסייה צעירה ועובדת.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא זקוקים להגירה בשביל כוח עבודה, וזה דבר חיובי וטוב, וזה חלק מהעניין של סימני ההצלחה של מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדינה מצליחה, שהרבה מאוד אנשים רוצים לגור כאן ולחיות כאן, ואנחנו צריכים לדעת בדיוק מי יבוא בשערינו ומי לא.

ציפי חוטובלי: דודי – – –

קריאות: – – –

שולי מועלם-רפאלי: פרשת השבוע – עוד לא הזיק לאף אחד פרשת השבוע ביום רביעי.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שבימים האלה, שאנחנו עוד מעט נציין את חג החנוכה ונציין את ניצחון המעטים מול רבים, יהיה יפה אם משורות האופוזיציה יהיה גיבוי לכל מהלך ישראלי שבאמת בא להילחם בטרור, בכל אותם אנשים שחורתים על דגלם את אהבת המוות ולא את אהבת החיים – זה יהיה דבר נכון וטוב.

ציפי חוטובלי: ואני מאוד מאוד מקווה שאנחנו נוכל בימי חנוכה אלה באמת לחגוג לא רק את ניצחונות העבר אלא גם את ניצחונות ההווה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגנית השר חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, לרשותך עד שלוש דקות נוספות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

קסניה סבטלובה: סגנית השר ציפי חוטובלי, אני שמעתי את תשובתך בעניין רב, ואני מציעה לך לעשות תרגיל מחשבתי קטן.

קסניה סבטלובה: כשאנחנו מדברים על רצח העם היזידי, על כל מה שעבר ב-2014 עד 2016, על העם הזה, בואי תחליפי את המילה יזידי בעם היהודי.

קסניה סבטלובה: בואי תחליפי, כן, פשוט תעשי החלפות.

קסניה סבטלובה: וכשאת מדברת על מהגרים בלתי חוקיים, אז שימי גם במקומם יהודים, שימי אקסודוס במקומם, ואז תחשבי על המשמעות העמוקה של ההסבר הזה, הבלתי-מתקבל על הדעת, של – –

ענת ברקו: – – –

קסניה סבטלובה: – – אנחנו נחשוב ואנחנו בוחנים לעומק.

קסניה סבטלובה: את יודעת מה, שנה זה היה די והותר כדי באמת לבחון את הנושא לעומק לעומק לעומק ולהגיע בעצם למסקנה היחידה המתבקשת, שחייבים להכיר – לא לחכות לאו"ם ולא לשמום.

קסניה סבטלובה: אתם מזלזלים באו"ם מתי שבא לכם, אבל עכשיו, כשאנחנו מדברים על האישור של הצעת החוק הזאת, אז פתאום נזכרתם באו"ם?

קסניה סבטלובה: עכשיו אתם נזכרים באו"ם, כשאתם בכל במה צועקים על זה שצריך לפרוש מהארגון הזה, צריך להרוס אותו, צריך לפגוע בו?

קסניה סבטלובה: אז מה אכפת לכם אם האו"ם לא מכיר, אם מבחינתנו, כעם היהודי, חשוב להכיר בעניין הזה, שהוא חשוב באמת מהמדרגה הראשונה?

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים פה על ג'נוסייד, אנחנו מדברים על רצח עם של חפים מפשע.

קסניה סבטלובה: אין שום הסבר.

קסניה סבטלובה: לא האו"ם ולא ארצות הברית ולא מדינה אחרת לא עברו את מה שאנחנו עברנו.

קסניה סבטלובה: ואנחנו, ככאלה ששרדו את השואה, אנחנו פה עכשיו, הבנים, הבנות, הנכדים והנכדות של הניצולים – איך אנחנו נוכל להסתכל בעיניים של אותם אנשים שמתדפקים על הדלתות של מדינת ישראל ואומרים: ומה איתכם?

קסניה סבטלובה: ומה איתכם?

קסניה סבטלובה: אתם שזעקתם לעזרה, ואף אחד לא בא להציל אתכם, ואף אחד גם לא רצה; התעלמו, לא רצו להכיר בזה שנים – איך אתם מרשים לעצמכם היום להתעלם מהסבל של אנשים אחרים?

קסניה סבטלובה: בושה וחרפה – זה מה שיש להגיד על ההתנהלות הזאת.

קסניה סבטלובה: ובאמת, אני יכולה להגיד שלא דמיינתי, כשנכנסתי לכנסת ישראל, שדווקא פה, בבניין הזה של בית המחוקקים, שפה אנחנו שואפים לאמות מידה גבוהות כל כך, הצעת חוק כל כך בסיסית ופשוטה תידחה על הסף של הממשלה האדישה ובאמת הכי אינטרסנטית מכל אלה שהיו פה אי-פעם.

קסניה סבטלובה: אם כל כך חשוב לך שהעניין ייבחן לעומק, תעבירו את זה בטרומית.

קסניה סבטלובה: תעבירו בטרומית, ואז תעשו את אותם השינויים – לא יודעת מה אפשר לשנות פה כל כך: היה רצח עם, מכירים בו, זהו, זה העניין.

קסניה סבטלובה: וכשאת עצמך אומרת שזה משהו שהוא עובדה, ואת מזדהה עמוקות עם סבלו של העם הזה, אין באמת סיבה עניינית, אך ורק סיבה פוליטית.

קסניה סבטלובה: האם זה נקמה באופוזיציה, אני אינני יודעת; אבל אני באמת קוראת שוב פעם לכל חבר כנסת – ויש פה כאלה שמעורים בעניין – להתעלות מעל השיקולים האלה.

קסניה סבטלובה: זה לא משהו פוליטי.

קסניה סבטלובה: זה לא משהו שאמור לשפר את מעמדנו במחנה הציוני או באופוזיציה – לא.

קסניה סבטלובה: זה עניין כלל-אנושי והומניסטי.

קסניה סבטלובה: אז תתמכו בהצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נצביע על הצעת חוק הכרה ברצח העם היזידי, התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הכרה ברצח העם היזידי, התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 38 חברי כנסת, 59 – כולל חברת הכנסת שרן השכל – מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הכרה ברצח העם היזידי, התשע"ז–2017, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: הודעה אישית לחברת הכנסת ציפי לבני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עד חמש דקות לרשותך.

ציפי לבני: כשמשת

ציפי לבני: משים בהרוגים של טרור לרווח פוליטי – – –

קריאה: לא שומעים – – –

ציפי לבני: כשמשתמשים בהרוגי טרור ובדם של ילדים לרווח פוליטי, הציפייה שלי הייתה מכל אדם הגון, בקואליציה או באופוזיציה, בוודאי מראש ממשלה, לגנות.

ציפי לבני: אבל עלתה חברת הכנסת חוטובלי והשתלחה.

ציפי לבני: אני גאה בהחלטות שקיבלתי – –

ציפי חוטובלי: – – –

ציפי לבני: – – וכל מפלגה שלי כוללת את החזון שלי.

ציפי לבני: ולא – –

ציפי חוטובלי: – – –

ציפי לבני: – – אני לא כתבתי ספרים על זה שאסור להיכנע לטרור ושילמתי להם בשביל שקט; אני לא סיפרתי שאסור לשחרר להם מחבלים מהכלא ושחררתי 1,000.

ציפי לבני: אני לא החלטתי לעשות עסקה עם האו"ם – –

ציפי חוטובלי: את תמכת בעקירת יהודים – – –

ציפי לבני: – – ביחס לפליטים ולחזור בי אחרי שש שעות כי מישהו קשקש משהו בפייסבוק.

ציפי לבני: אני לא עשיתי את כל אלה.

ציפי חוטובלי: – – – זה מה שאת עושה – – –

ציפי לבני: ולכן אני מאוד גאה בהחלטות שלי.

ציפי לבני: וביחס להתנתקות – – –

ציפי חוטובלי: – – – פחות גאה בך.

ציפי לבני: וביחס להתנתקות, נתניהו הרי תמך לפני שהתהפך.

ציפי לבני: אז אני לא מתהפכת.

ציפי חוטובלי: נכון, ובגלל זה הציבור משאיר אותך באופוזיציה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5302/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו ממשיכים ועוברים להצעת חוק משק הגז הטבעי (תיקון – ביטול רישיון חלוקה), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת יעל כהן-פארן וקבוצת חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, ארץ זבת חלב ודבש, אמרו עלינו; התברכנו בהרבה משאבי טבע, קרקע טובה, אדמה פורייה, חקלאות, שמש, וגם גז.

יעל כהן-פארן: בשנים האחרונות, לפני כעשר שנים, 20 שנה ליתר דיוק, מצאו את מאגרי הגז הראשונים; לפני עשר שנים – את תמר, ואחרי זה – את לוויתן.

יעל כהן-פארן: באמת, מצבורי גז אדירים שיכולים להביא אותנו להיות עצמאיים אנרגטית, לא להסתמך על נפט מהעולם הערבי ולא להסתמך על פחם ממקורות עוד יותר רחוקים ועלומים.

יעל כהן-פארן: וחוץ משמש, יש לנו גז – אפשר לבסס על זה את כל המשק הישראלי.

יעל כהן-פארן: באמת, אלה משאבי הטבע היקרים ביותר שלנו, ואני חושבת שהממשלה מבינה את זה וגם מצהירה את זה.

יעל כהן-פארן: יש לזה חשיבות אסטרטגית לביטחון המדינה, חשיבות כלכלית אדירה, חשיבות סביבתית.

יעל כהן-פארן: אין מה לומר – חשיבות אדירה למשק ולסביבה הישראלית.

יעל כהן-פארן: עכשיו, תראו, הדיון הציבורי שהיה סביב כל הסיפור של הגז ומתווה הגז והבאתו ארצה היה מאוד סוער, ואני גם הייתי מעורבת בו כמי שהייתה מנכ"לית, מייסדת של הפורום הישראלי לאנרגיה, עוד לפני שנכנסתי לכנסת.

יעל כהן-פארן: ותמיד אמרתי וחשבתי שצריך למקסם את היתרון של הגז קודם כול עבור המשק הישראלי, עבור הציבור הישראלי, עבור אזרחי מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: ובאמת, מתחילת שנות ה-2000 – לשמחתנו, לשמחת כולם – זורם גז, זורם גז טבעי לישראל, ומשנת 2009 יש גם מערכת הולכה ארצית שמוכנה לקבל ולהעביר אותו, והמטרה של המדינה הייתה חיובית.

יעל כהן-פארן: אז אם הכול טוב, אז למה אנחנו פה?

יעל כהן-פארן: כולם יודעים שיש איזושהי בעיה, כי לא הכול ורוד.

יעל כהן-פארן: על פי מה שאנחנו רואים, עם כל המאמץ – והמאמץ להזרים את הגז לישראל – זה לא קורה.

יעל כהן-פארן: למדינה יש אינטרס ראשון במעלה לקדם אותו, ובכל זאת עומד שר האנרגיה – שבטח ישיב לי – ומדבר בכל במה על היצוא הישראלי.

יעל כהן-פארן: ורק לפני כמה שעות בוועידה שהייתה פה בירושלים, של ג'רוזלם פוסט, על הצינור הכי ארוך והכי עמוק שישראל עכשיו עסוקה בתכנונו, או אולי לקראת הקמתו, אני לא יודעת.

יעל כהן-פארן: ובאמת, אני שואלת אתכם: תגידו, הגיוני בעיניכם שהגז הישראלי יזרום לאירופה לפני שכל מפעלי התעשייה הישראליים יחוברו לגז?

יעל כהן-פארן: לפני שכל הפוטנציאל של מדינת ישראל למקסם את היתרון של הגז שלה ימוצה?

יעל כהן-פארן: אנחנו כל כך רחוקים מהחזון הזה.

יעל כהן-פארן: אבל, אתם יודעים, הבטחות לחוד ומעשים לחוד.

יעל כהן-פארן: בעיקר מבטיחים לנו כמה הררים של כסף אנחנו נראה מהיצוא של הגז הישראלי.

יעל כהן-פארן: אז אני אומרת את זה כאן, ואמרתי את זה גם פעמים רבות קודם לכן: אלה פשוט שקרים.

יעל כהן-פארן: כל כך רחוק היום שנראה איזשהם תמלוגים מהגז שנייצא, בגלל העלויות האדירות של היצוא, של תשתיות היצוא.

יעל כהן-פארן: כל הפלברות סביב המיסוי על הגז שייוצא – אם ייוצא – כל הדברים האלה, אנחנו פשוט עוד לא יכולים לספור את הכסף במדרגות, זה בטוח, אבל את הכסף שהתעשייה מפסידה כשהיא לא עוברת לגז, על זה כולם אומרים ובוכים.

יעל כהן-פארן: ואנחנו יודעים על כך, על – – –

שולי מועלם-רפאלי: אני מוחה על השימוש במילים – – – הכסף במדרגות.

יעל כהן-פארן: בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאסור היה לך להשתמש במינוח הזה.

יעל כהן-פארן: תודה, שולי, אני מקבלת את הערתך.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא סופרים את הכסף בשום מקום, בסדר?

יעל כהן-פארן: בבקשה.

יעל כהן-פארן: עכשיו, תראו, יש כאן כשל מערכתי של הממשלה במשאב הכי יקר שקיבלתם לידיכם לטפל בו ולהביא אותו לישראל; לעשות את המשק שלנו עצמאי אנרגטית, יעיל כלכלית, לטובת כל אזרחי ישראל.

יעל כהן-פארן: אתם כשלתם.

יעל כהן-פארן: אתם יודעים כמה מפעלים מחוברים היום לגז?

יעל כהן-פארן: 60 מפעלים; אולי, אם תיקחו את כל תחנות הכוח ותוסיפו אותן – 70.

יעל כהן-פארן: זה כלום.

יעל כהן-פארן: יש 1,000 מפעלים שיכולים לעבור לגז.

יעל כהן-פארן: אתם, בחוק ההסדרים של 2016, הצבתם יעד עד סוף העשור – זה עוד שנתיים, שנה וחצי, אנחנו בסוף 2018 – 450 מפעלים; זה היה בחוק ההסדרים לפני שנתיים וחצי – 450 מפעלים עד סוף העשור, עם תוכניות גרנדיוזיות.

יעל כהן-פארן: אנחנו כל כך רחוקים משם היום.

יעל כהן-פארן: אתם כשלתם, כי לא דאגתם להביא לכך שרשת החלוקה, שאמורה הייתה להיפרס על ידי שלל חברות – שישה אזורים בארץ, שש חברות זכו במכרזים – רשת החלוקה הזאת לא נפרסה.

יעל כהן-פארן: מפעלים שכבר קיבלו הבטחות לחיבור לפני חמש שנים ויותר, לא חוברו עדיין, והם משוועים לגז הזה.

יעל כהן-פארן: זה יכול היה להוזיל לנו, לתושבי מדינת ישראל, את כל העלויות של מוצרי צריכה שונים, של מחירי המזון.

יעל כהן-פארן: כולנו היינו מרגישים את זה בכיס שלנו, כי יש לנו גז, יש מערכת הולכה ארצית, אבל אין את מערכת החלוקה שצריכה להגיע למפעלים – וגם יכולה להגיע, אם הייתם רוצים ולוקחים את זה ברצינות ומתכננים את זה כמו שצריך, למרכזי אוכלוסייה, לבתי מלון.

יעל כהן-פארן: השר יריב לוין, התיירות הייתה מרוויחה הרבה מאוד אם היה גז לבתי מלון; לאזורים חדשים שנבנים.

יעל כהן-פארן: שכונות חדשות – יכלו לעשות שימוש בגז לטובת הדיירים, התושבים העתידיים שלהן, אבל זה אפילו לא בתוכניות, כי אין גז, כי הגז לא זורם לכל חלקי מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: ובאמת, אני אגיד לכם: מה שהצעת החוק שלי מציעה זה פשוט לשים מקל: ברישיונות לחברות שזכו במכרזי החלוקה, יש לכם אפשרות לקחת מהן את הרישיון, אבל משרד האנרגיה משום מה לא מפעיל את סמכותו.

יעל כהן-פארן: לכן, הצעת החוק שלי אומרת שאם חמש שנים לאחר שהם קיבלו את הרישיון הם עדיין לא מימשו אותו, הם עדיין לא הקימו את התשתיות שהם התחייבו להן – הרי הם זכו במכרז; חמש שנים זה זמן סביר והגיוני להוציא לפועל את הקמת התשתיות – אז אם אחרי חמש שנים הם לא הצליחו לעשות זאת, יתכבד משרד האנרגיה, וזה מה שיש בהצעת החוק, לקחת מידיהם את רישיונות החלוקה ולהחליט על גורם אחר; זו יכולה להיות חברה ממשלתית, זו יכולה להיות רשות מקומית שהיא בשטח אזור החלוקה.

יעל כהן-פארן: בעצם, לקחת את זה חזרה לידיים של המדינה.

יעל כהן-פארן: המסקנה כאן, מהכשל הקולוסלי הזה של חברות החלוקה כשרק הנגב מחובר היום במערכת חלוקה, הכשל הזה הוא – המסקנה היא: תוצאה של ההפרטה.

יעל כהן-פארן: אתם נתתם להם רק את הרישיונות, אבל לא דאגתם לכך שהם יישמו את הרישיונות שנתתם להם.

יעל כהן-פארן: עכשיו, אני יודעת שבוודאי תעלה אחרי, אדוני שר האנרגיה, ותאמר שיש עכשיו מהלכים שלמים כדי לעודד אותם – אתם משקיעים בזה מאות מיליונים – לבצע את הרישיונות שהם היו אמורים לבצע במכרז שהם התחייבו עליו.

יעל כהן-פארן: אתה בעצם משתמש בגזר, שזה גם בסדר, אבל אתה חייב מקל, כי אם תשתמש רק בגזרים, סליחה, הם לא "ישימו עליך".

יעל כהן-פארן: הם עוד פעם לא יישמו את מה שאתה מבקש מהם, ואתה פשוט תמצא את עצמך בעוד שנתיים, בעוד שלוש שנים, במצב שנחזור לנקודת האפס ולא יהיה גז.

יעל כהן-פארן: אני אומרת לכם: כל שנה שהמפעלים שלנו והתושבים, במקומות שיכולים להיות מחוברים לגז ולנצל אותו, לא מתחברים לגז, מדינת ישראל מפסידה; המשק מפסיד מיליארדים, ואנחנו יודעים את זה.

יעל כהן-פארן: במקום שנמקסם את היתרונות של הגז בתוך מדינת ישראל, אנחנו רק מדברים ומדברים על לייצא אותו.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר יש כאן אינטרס ציבורי-אזרחי ברור.

יעל כהן-פארן: זה לא ימין או שמאל.

יעל כהן-פארן: הוויכוחים שלנו על הנושאים האחרים של הגז, אנחנו כבר מאחוריהם.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להסתכל קדימה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לראות איך מביאים גז למדינת ישראל ולא רק שולחים אותו למקומות אחרים, שאנחנו לא נראה ממנו שם כמעט שום דבר עבור המשק הישראלי.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכולם לתמוך בהצעת החוק ולהביא גז לישראל.

יעל כהן-פארן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: ישיב שר האנרגיה יובל שטייניץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

יובל שטייניץ: תודה, היושבת-ראש.

יובל שטייניץ: חברת הכנסת פארן דיברה על שני דברים: על יצוא ועל שימוש מקומי בגז.

יובל שטייניץ: אז אני אתחיל ביצוא ואחר כך אגע ברשת החלוקה, כי הדברים שנאמרו פה בנושא הזה הם פשוט חסרי שחר.

יובל שטייניץ: קודם כול, לא אני קבעתי את הסכומים האדירים שיכול שייכנסו מהגז הטבעי.

יובל שטייניץ: בנק ישראל, הנגידה ד"ר קרנית פלוג, היא קבעה, וגם המועצה הכלכלית בראשותו של פרופסור יוג'ין קנדל.

יובל שטייניץ: שניהם קבעו שההכנסות מהגז הטבעי למדינה ב-30 השנים הקרובות יגיעו לאזור ה-100–130 מיליארד דולר.

יובל שטייניץ: זה סכום אדיר, אדיר.

יובל שטייניץ: חלק גדול ממנו יבוא מיצוא הגז.

יובל שטייניץ: לכן, ליצוא הגז יש שתי מעלות גדולות: האחת, עשרות מיליארדי דולרים שיגיעו ממנו – לטובת חינוך, בריאות, רווחה וביטחון לאזרחי ישראל.

יובל שטייניץ: מי שמתעלם מזה ואומר: לא יקרה כלום מהיצוא – כאילו הולנד או נורבגיה לא הרוויחו מאות מיליארדי דולרים מיצוא גז טבעי, כאילו זה לא קרה בעולם.

יובל שטייניץ: בכל העולם, מדינות שמפתחות, שיש להן מאגרי גז טבעי, מתעשרות מזה.

יובל שטייניץ: לפי חברת הכנסת יעל פארן, רק בישראל לא יהיו הכנסות מיצוא הגז.

יובל שטייניץ: זה כלום.

יובל שטייניץ: בהולנד כן, בנורבגיה כן, בקטאר כן, בסעודיה כן, באוסטרליה כן, בבריטניה כן, אבל בישראל לא יהיו הכנסות מיצוא הגז.

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: כובע.

יעל כהן-פארן: – – – זה אתה כתבת את המתווה.

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: את קובעת שנגידת בנק ישראל, ד"ר קרנית פלוג, היא מטומטמת – –

יעל כהן-פארן: לא, אבל גם בוועדת כלכלה היא לא אמרה את האמת.

יובל שטייניץ: – – שהיא קבעה שיהיו הכנסות אדירות מיצוא הגז?

יובל שטייניץ: מה את אומרת בעצם?

יובל שטייניץ: הטעם השני ביצוא הגז – את זה כנראה קשה ליעל כהן-פארן להבין.

יובל שטייניץ: אני לא מבין, מה כל כך קשה?

יובל שטייניץ: כל סטודנט בשנה א' יכול להבין את זה – שכדי לנצל את הגז הטבעי, אנחנו צריכים לפתח את שדות הגז, כי זה לא רק עניין של כמות אלא גם של יתירות וביטחון אנרגטי.

יובל שטייניץ: כדי לפתח את שדות הגז הנוספים – בעיקר לווייתן, לא ניתן לפתח אותו כשיש כבר עודף גז כזה בארץ בלי יצוא.

יובל שטייניץ: הרי ההסכם שסלל את הדרך לפיתוח לווייתן, אחרי מתווה הגז, היה הסכם היצוא לירדן על סך 15 מיליארד דולר.

יובל שטייניץ: כל שדה גז גדול, בעיקר בים, שעלות הפיתוח שלו היא מיליארדי דולרים – ולא מאות מיליונים או עשרות מיליונים – כל שדה גז גדול שצריך להשקיע בו מיליארדי דולרים כדי לפתח אותו, כי הוא נמצא במים עמוקים מאוד של מינוס שני קילומטרים, מחייב הסכם גדול, שהוא הסכם עוגן שמאפשר מימון של זה.

יובל שטייניץ: וזה מתאפשר במקרה של לווייתן וגם שדות נוספים, אם נמצא, רק עם יצוא.

יובל שטייניץ: ולכן, היצוא אפשר לנו לפתח את לווייתן גם לטובת המשק המקומי, הגברת כמות הגז והגברת הביטחון האנרגטי.

יובל שטייניץ: לכן האיוולת הזאת: בואו לא נייצא גז; האיוולת הזאת: לא נרוויח מזה כלום; האיוולת הזאת:

יובל שטייניץ: בואו נפתח רק לעצמנו – כאילו אפשר לפתח בערך פי-שניים ממה שהמדינה צריכה בלי לממן את זה.

יובל שטייניץ: סתם שיישאר בים, בלי שיהיה מימון מהיצוא – האיוולת הזאת, זה דבר כל כך מגוחך לא להבין דברים כאלה פשוטים, שכל המומחים בעולם מסבירים אותם.

יובל שטייניץ: את אומרת שאת לא רוצה לסמוך על הממשלה, אבל גם בנק ישראל תמך ביצוא הגז ובמתווה הגז.

יעל כהן-פארן: – – – על החיבור, על הכשל שלכם.

יובל שטייניץ: שם, לפחות, בנושא של החיבור, היה בדברייך גם איזשהו גרעין של אמת.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יובל שטייניץ: כאן היה בדברייך רק גרעין של חוסר הבנה או אבסורד, שקשה פשוט – –

יעל כהן-פארן: אז מי – – – אתה גם לא רוצה שיעלו כאן – – –

יובל שטייניץ: – – גם כשאתה באופוזיציה – – –

טלי פלוסקוב: יהיו לך שלוש דקות להשיב.

יובל שטייניץ: גם כשאתה באופוזיציה אתה לא יכול להתעלם מחוקי הלוגיקה וההיגיון ומאמיתות בסיסיות.

יובל שטייניץ: אם את רוצה לדבר על הגז הטבעי – תלמדי; תלמדי את הדוחות; תלמדי מה עשו בהולנד; תלמדי מה עשו בנורבגיה; מה עשו בקנדה; מה עשו באוסטרליה עם גז טבעי.

יובל שטייניץ: תלמדי לפני שאת מדברת גבוהה-גבוהה, עם שום בסיס עובדתי, לוגי או ענייני.

יובל שטייניץ: אני, גברתי היושבת-ראש, חושב שהכנסת צריכה להיות מקום קצת יותר רציני ממה שהפגינה כאן חברת הכנסת יעל פארן, ואנשים שמדברים על דבר לא חייבים להיות בעלי תואר דוקטור באותו עניין, אבל הם לפחות צריכים קצת ללמוד ולהכיר על מה הם מדברים.

ציפי לבני: יובל, באמת.

ציפי לבני: אתה לוקח מומחית בתחום, שיכולה לשים כאן את כולכם בכיס הקטן.

ציפי לבני: תתווכח עניינית.

ציפי לבני: בלי להעליב.

ציפי לבני: בלי להעליב.

יובל שטייניץ: מומחית, בעיניי, זה לא מי שמצהירה על עצמה כמומחית, אלא מי שמסוגלת לדבר דברי היגיון ומכירה את העובדות הבסיסיות של התחום, ולא ראיתי אצל חברת הכנסת פארן את המומחיות הזאת.

יובל שטייניץ: לא ראיתי.

סתיו שפיר: – – –

יעל כהן-פארן: השר שטייניץ – – – אעשה איתך חשבון אחרי זה.

יובל שטייניץ: דבר שני, אני רוצה להזכיר לחברת הכנסת פארן, שאמרה: יש לנו גז.

יובל שטייניץ: יש לנו גז בזכות מתווה הגז שאפשר את פיתוח לווייתן וכריש-תנין ואת פירוק המונופול.

יובל שטייניץ: יש לנו גז לא בזכותך; בזכותי, בזכות הממשלה, שאחרי חמש שנים – שש שנים – של גילוי השדות סוף-סוף אפשרה את פיתוח השדות הללו, יצרה את התנאים הרגולטוריים לפיתוח השדות.

חיים ילין: קודם מצאו את הגז ואחרי זה קמה מדינת ישראל.

חיים ילין: תודה רבה לך.

יובל שטייניץ: לא.

יובל שטייניץ: את שדה לווייתן מצאו ב-2010 והתחילו לפתח רק ב-2016 – סוף 2016 תחילת 2017 – בעקבות מתווה גז.

יובל שטייניץ: קודם היה בלתי אפשרי לפתח אותו.

יאיר לפיד: לא מתאים לך להעליב – – –

מיקי רוזנטל: השר שטייניץ, אתה יכול לחלוק – – –

יובל שטייניץ: אני משתדל לא להעליב, אלא אם כן מעליבים אותי.

יובל שטייניץ: במקרים קודמים, הדברים שאמרה חברת הכנסת פארן היו גם מאוד מעליבים ופוגעניים.

יובל שטייניץ: אז אני אומנם מתנגד – –

מיקי רוזנטל: זה לא יפה.

יעל כהן-פארן: אתה אוהב להיעלב ואתה מעליב בלי חשבון.

יעל כהן-פארן: זו ההתנהלות שלך.

יובל שטייניץ: – – לסגנון של עלבונות בכנסת, ובדרך כלל מצליח להימנע מזה, אבל כשחברת כנסת משתלחת בי גם פה וגם בחוץ, גם באופן אישי – גם אני, יש לי איזה גבול איפוק.

יובל שטייניץ: גם לך.

יובל שטייניץ: ראיתי גם אותך לפעמים – – –

יאיר לפיד: אני מראש אין לי תדמית מאופקת.

יובל שטייניץ: אוקיי.

יובל שטייניץ: אז לי יש תדמית מאופקת, ואני גאה בה, אבל יש בה סדקים, יאיר.

יובל שטייניץ: היא לא טוטלית.

יובל שטייניץ: עכשיו לגבי החלוקה, דווקא פה יעל כהן-פארן אמרה כמה דברים שיש להם בסיס עובדתי, לגבי החלוקה.

יובל שטייניץ: בחלוקת הגז קיווינו ל-500 מפעלים מחוברים, גם לחלוקה וגם להולכה.

יובל שטייניץ: הולכה זה בלחץ גבוה, חלוקה – בלחץ – – –

איילת נחמיאס ורבין: דובר ב-1,000.

יובל שטייניץ: לא, לא, התוכנית הייתה ל-500, אחר כך דובר על אפשרות להגדיל, ומחוברים היום קצת יותר מ-100.

יובל שטייניץ: לא 60, כמו שהיא אמרה, אלא קצת יותר מ-100.

יובל שטייניץ: אבל זה לא מספיק.

יובל שטייניץ: אבל אני רוצה לומר משהו על הכמות.

יובל שטייניץ: יעל, בכמות, מה שאמרת הוא חסר דיוק לחלוטין, כי הכמות היא גם זו שמשפיעה על איכות הסביבה.

יובל שטייניץ: אז אני אומר לכם: מאז שנכנסתי לתפקידי כשר אנרגיה, בחשמל ירדנו מ-57% ייצור חשמל בפחם לאזור ה-25% השנה או 27% – חצי.

יובל שטייניץ: החלפנו את זה בגז טבעי – מקום ראשון בעולם בשלוש השנים האחרונות בהחלפת הפחם המזהם וההורג בגז טבעי כחול-לבן ונקי.

יובל שטייניץ: ולפי הנתונים של המשרד לאיכות הסביבה, בשנתיים האחרונות, בזכות ההתחלה של תוכנית הפחתת הפחם, כבר יש שיפור באיכות האוויר שאנחנו נושמים ובבריאות הציבור בישראל.

יובל שטייניץ: אבל זה לא הסוף, כי אני הולך לסגור את התחנה הפחמית בחדרה, שהורגת מאות אנשים כל שנה – לא רק לפי המשרד לאיכות הסביבה, לפי גרינפיס.

יובל שטייניץ: לפי הדוח של גרינפיס, 310 אנשים מתים כל שנה רק בגלל הזיהום מהפחם בחדרה.

יובל שטייניץ: תוך שלוש שנים אני סוגר את חדרה, בזכות הפיתוח של לווייתן וכריש-תנין.

יובל שטייניץ: בחשמל אנחנו עוברים 60% גז טבעי.

יובל שטייניץ: אפילו מתקרבים ל-70% גז טבעי בחשמל.

יובל שטייניץ: בתעשייה, מבחינה כמותית, כיוון שכל המפעלים הגדולים כבר חוברו – מאלה שצורכים הרבה גז כבר חוברו כמעט כולם – מבחינת כמות המפעלים זה רק רבע, אבל מבחינת כמות הגז אנחנו על 66%.

יובל שטייניץ: כלומר, מבחינת מקורות האנרגיה בתעשייה, מעל 60% מהתעשייה כבר עברה ממזוט וסולר מזהמים לגז טבעי.

יובל שטייניץ: אנחנו צריכים לגמור את ה-35%–40% הנותרים, זה נכון.

יובל שטייניץ: עכשיו אני אומר כך: הממשלה מתנגדת להצעה.

יובל שטייניץ: הפיתוח של רשת החלוקה – – –

יואל חסון: הזמן שלו נגמר, היו לו עשר דקות.

יואל חסון: הוא לא יסביר עכשיו שהממשלה מתנגדת.

יובל שטייניץ: מה זאת אומרת?

יובל שטייניץ: מה, אתה קובע לי את לוחות הזמנים, יואל?

יואל חסון: כן, יש זמנים – – –

יובל שטייניץ: לא ראיתי בכלל שיש רוב.

טלי פלוסקוב: אל תקדימו אותי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אני כאן, אני רואה את השעון.

טלי פלוסקוב: תודה רבה על העזרה.

טלי פלוסקוב: אתם התחלתם לצעוק לפני שהזמן תם.

טלי פלוסקוב: אז בבקשה, קצת סבלנות.

טלי פלוסקוב: אדוני, אתה צריך לסיים.

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

יובל שטייניץ: אוקיי.

יובל שטייניץ: יואל, מצטער, לא ידעתי שאלה הכללים.

יובל שטייניץ: אני כבר מסיים.

יובל שטייניץ: תוך דקה אני מסיים.

יעל כהן-פארן: – – – דקות, ואתה צריך לסיים.

יובל שטייניץ: אל תפריעי לי, כי זה ייקח יותר זמן.

יובל שטייניץ: הצעת פיתוח רשת החלוקה עומדת במקום מאוד גבוה בסדר העדיפויות שלנו.

יובל שטייניץ: הסיבה שלא כולם חוברו זה גם בעיות רגולטוריות וגם כלכליות.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, אדוני.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, בבקשה.

יובל שטייניץ: אנחנו משקיעים עכשיו 200 מיליון שקלים בעידוד פריסת רשת החלוקה, ואם ניטול את הרישיונות אנחנו רק נעכב את התהליך הזה.

טלי פלוסקוב: תודה.

יובל שטייניץ: לכן הממשלה מתנגדת להצעה הזו.

יובל שטייניץ: כוונתה של ההצעה טובה, אבל התוצאה שלה יכולה להיות מזיקה יותר מאשר מועילה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יובל שטייניץ.

טלי פלוסקוב: האם חברת הכנסת יעל כהן-פארן – לא מעוניינת.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על הצעת חוק משק הגז הטבעי (תיקון – ביטול רישיון חלוקה), התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק משק הגז הטבעי (תיקון – ביטול רישיון חלוקה), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 49 חברי כנסת בעד, 55 – כולל חברת הכנסת שרן השכל – מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק משק הגז הטבעי (תיקון – ביטול רישיון חלוקה), התשע"ח–2018, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן מתנגדת.

טלי פלוסקוב: בעד או נגד?

עאידה תומא סלימאן: בעד, בעד.

טלי פלוסקוב: בעד.

טלי פלוסקוב: אז היא מבקשת להירשם כתומכת בהצעה.

טלי פלוסקוב: זה לא משנה, בכל אופן, את תוצאת ההצבעה.

טלי פלוסקוב: יושב-ראש ועדת הכנסת ביקש הודעה או שהוא לא כאן?

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1443/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה (תיקון – חילוט ערובה שנתן קבלן למטרת שיפוי עובדי הקבלן), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות.

חנין זועבי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, השילוב בין קבלני כוח אדם מתוחכמים לבין עובדים מוחלשים, שלעיתים אינם מודעים די לזכויותיהם, הוא מתכון נוח לניצול.

חנין זועבי: על מנת להגן על אותם עובדים מוחלשים, נחקק חוק להגברת האכיפה על דיני העבודה.

חנין זועבי: מדובר בחוק טוב, אבל החוק עצמו – ליישום של החוק – יש בעיות.

חנין זועבי: הצעת החוק שלי, באה לתקן חלק מהבעיות האלה.

חנין זועבי: הצעת החוק מגדירה באופן מדויק יותר את אחריות מזמין העבודה כאשר הקבלן המספק את העובדים מפר את דיני העבודה.

חנין זועבי: אולם, היות שהחוק ייפול וההצבעה לא תהיה עניינית, אני רוצה להגיד כמה מילים על המצב הפוליטי שבו אנחנו חיים ועל האתגר האמיתי שבפניו אנחנו ניצבים, והוא שאנחנו לא עומדים מול אופציות פוליטיות אמיתיות.

חנין זועבי: אני רוצה לעמוד קצת מול השאלה למה הימין – והאופציות הברוטליות שלו – מנצח; למה למעשה לקראת הבחירות הבאות, אין אופציות ממשיות לשינוי אמיתי.

חנין זועבי: תפקידם של חברי הכנסת – שלא מצליחים כל כך להשפיע על זירת החקיקה, בין אם אלה חוקים של הפסקת הפקעת אדמות, בין אם אלה חוקים של תעסוקת נשים; אם אנחנו לא מצליחים כאן, אז לפחות אולי ננסה להגדיר את גבולות השיח הפוליטי הנדרש.

חנין זועבי: אם לא מצליחים להשפיע בצורה פרקטית על תהליכים מקרו-פוליטיים, אז לפחות להשפיע על גבולות התודעה הפוליטית, כי היא זו אשר יכולה, בזמן המתאים, בנסיבות המתאימות, לחולל שינוי אמיתי.

חנין זועבי: אל לנו להמעיט בחשיבותן של המחשבות, של המטרות שבהן אנחנו מאמינים, של האפיקים שאנחנו חולמים עליהם.

חנין זועבי: דווקא בזמנים הקשים אנחנו צריכים להיצמד יותר לעמדות שלנו, שאולי נראות הזויות, אולי נראות הרפתקניות ואולי נראות מאוד מאוד רחוקות מהמציאות.

חנין זועבי: כאשר אנחנו רואים שאנחנו נסוגים אחורה, לאווירה יותר פאשיסטית ולא רק גזענית; שהגזענות של פעם אולי היא החלום של היום; כאשר המדינה הזאת נעשית לידידה קרובה לרוב החוגים האנטישמיים ולכל הדיקטטורות במזרח התיכון ובעולם, אז זה הזמן לחשיבה יותר מעמיקה, לחשיבה יותר מוסרית, יותר פוליטית, לחשבון נפש – לא בקרב אלה שמרוצים ומתגאים במצב הקיים, אלא בקרב אלה שלא נוח להם עם המצב הקיים.

חנין זועבי: זה בעיקרון תפקידו של מנהיג פוליטי, של נציג ציבור פוליטי.

חנין זועבי: עכשיו זה הזמן לחשוב מחדש על המשפט שאין שחור ולבן וכי העולם מלא צבעים, גוונים של אפור.

חנין זועבי: אולי המחשבה הזו הובילה אותנו למחשבה עיוורת של מחיקת השחור והלבן לגמרי.

חנין זועבי: אולי מרוב שאנחנו אוהבים מורכבות וגוני אפור, שכחנו שיש לבן ויש שחור ושאסור, בשם המורכבות, להפוך את שני הצבעים האלה ללא לגיטימיים.

חנין זועבי: כלומר, אולי, בקרב האופוזיציה לא מספיק להגיד שלא רוצים מלחמה על עזה; אולי צריכים במפורש להגיד שמצור על עזה גם הוא מלחמה אסורה נגד עזה.

חנין זועבי: חברי האופוזיציה, אי-אפשר לעצור את הרוע בנקודה מסוימת.

חנין זועבי: אי-אפשר לעצור את הרוע בנקודה כלשהי ולצפות שהנקודה הספציפית הזו תישאר תחת שליטה.

חנין זועבי: אי-אפשר להגיד: לא רוצים את הרוע של המלחמה על עזה, אולם כן רוצים את המשך הרוע של המצור הבלתי-פוסק על עזה; כן רוצים את המשך השליטה והסבל האנושי והסגר הפוליטי על עזה; אנחנו כן בעד להפציץ את מפריחי הבלונים, כן רוצים צלפים שיורים בכוונה לרצוח.

אמיר אוחנה: מה, זה בלונים של יום הולדת?

חנין זועבי: מה אלה, אם לא מלחמה בדרכים אחרות?

חנין זועבי: בכוח ובכוחנות יש תמיד מי שיישאר יותר חזק מכם, האופוזיציה.

איילת נחמיאס ורבין: תגידי לי, 460 טילים – על מה את מדברת בכלל?

חנין זועבי: יש רק דרך אחת לגבש זהות פוליטית – –

איילת נחמיאס ורבין: על מה את מדברת?

איילת נחמיאס ורבין: 460 טילים.

חנין זועבי: – – משלכם, וזה להציב אלטרנטיבה אמיתית.

איילת נחמיאס ורבין: מה את מדברת שטויות?

איילת נחמיאס ורבין: נהרג פלסטיני – לכם זה לא משנה בכלל.

חנין זועבי: אופוזיציה אמיתית היא שמאל אמיתי, וכל פעם שמפחדים – –

איילת נחמיאס ורבין: אופוזיציה?

איילת נחמיאס ורבין: את אופוזיציה על הציבור בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: את אופוזיציה פנימית אצלך, המגזר הערבי.

חנין זועבי: – – מהמילה שמאל, יש ימין שיתחזק יותר – –

אמיר אוחנה: איזה שמאל?

אמיר אוחנה: את ימין קיצוני פלסטיני – – –

חנין זועבי: – – כי הימין תמיד יישאר יותר רחוק מכם מהשמאל.

חנין זועבי: כל עוד חושבים על העם השני רק במונחים של ביטחון ולא של זכויות, אין לאופוזיציה זכות קיום בתור אלטרנטיבה.

איילת נחמיאס ורבין: לך אין זכות קיום פה בכנסת.

חנין זועבי: כל עוד לא מכירים – –

איילת נחמיאס ורבין: די כבר.

חנין זועבי: – – בזכותו של העם הפלסטיני להתנגד – –

איילת נחמיאס ורבין: בחיים שלך לא ראית איך הצבא מתאמץ לא לפגוע באף אחד.

איילת נחמיאס ורבין: מספיק כבר.

חנין זועבי: – – כל עוד משתמשים בשיח של הימין שכל התנגדות היא טרור, אין לאופוזיציה – –

איילת נחמיאס ורבין: נמאס מהשטויות שלה, די, די.

חנין זועבי: – – זכות קיום פוליטית.

חנין זועבי: כל עוד האופוזיציה פועלת בשביל להכיר בסבל של הכורדים, ובסבל של היזידים אבל לא בסבל של הפלסטינים – –

קריאות: – – –

חנין זועבי: – – אין לאופוזיציה הזו זכות קיום אמיתית.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להצביע איתך, את מבינה?

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להצביע בעד החוק שלך – –

חנין זועבי: בשיח שכולו – –

איילת נחמיאס ורבין: – – אבל אי-אפשר, אי-אפשר.

חנין זועבי: – – מושתת על ביטחון, הימין תמיד ינצח.

חנין זועבי: בשיח לאומי, הימין תמיד ינצח.

חנין זועבי: רק בשיח של צדק, רק כאשר מכניסים את המילה "כיבוש", מחזירים את המילה "כיבוש" לשיח הפוליטי; רק כאשר מתנגדים בצורה אמיתית להתנחלויות; רק כאשר מתנגדים למדיניות של הרג, של רדיפה ושל הסתה, יש זכות קיום לאופוזיציה האמיתית.

חנין זועבי: אולם אתם לא תעשו את זה, בגלל שחלק גדול מכם באמת לא מאמין שיש כיבוש.

חנין זועבי: חלק אחר, חסר לו את האומץ הזה.

חנין זועבי: חלק נוסף, שותק במונחים של להיות מציאותי: נפסיד קולות – בלי לזהות שממילא מפסידים, ממילא נחלשים; מבלי לזהות שמאחורי הטיעונים האלה, יש מכנה משותף אחד ויחיד: חוסר מנהיגות פוליטית, וחוסר יושרה מוסרית.

חנין זועבי: אי-לכך, בשם העם שלי, ובשם קונסנזוס לאומי שהולך ומתרחב, אנחנו, המשותפת, האופוזיציה האמיתית היחידה של המקום הזה, אומרים שאין הצדקה, לא ביטחונית ולא אחרת, לשליטה בעם אחר, ושזכותו – כן, זכותו – של העם הפלסטיני, כמו כל עם אחר, להתנגד למצור, לכיבוש ולהרג.

חנין זועבי: אתם האופוזיציה – אם הייתם אופוזיציה אמיתית, הייתם צריכים לתמוך בזכות העם הפלסטיני להתנגד.

חנין זועבי: כל פעילי ולוחמי תנועות החופש וזכויות האדם, וכן, כל היהודים הדמוקרטים בכל העולם, עומדים לצד העם הפלסטיני.

חנין זועבי: ישראל אינה מייצגת בצורה לגיטימית את היהודים.

קריאה: – – –

חנין זועבי: אתם מייצגים – המדינה הזאת, המדיניות הזאת, מייצגת את כל הדיקטטורות, את כל הארגונים האנטישמיים, אפילו – והפאשיסטיים למיניהם – האנטישמיים, העומדים לצד המדיניות שלכם.

חנין זועבי: והמאבק הוא בין אלה לבין אלה: בין אנשים, בין ארגונים, בין כוחות שנאבקים בעד הצדק, בעד החופש, לבין דיקטטורות וארגונים אנטישמיים ופאשיסטיים למיניהם, שעומדים לצד המדיניות שלכם.

חנין זועבי: המאבק עוד פעם הוא בין אלה לבין אלה – ועכשיו אתם יכולים להפיל את החוק.

טלי פלוסקוב: לא הבנו איזה חוק, אבל לא חשוב.

יואל חסון: תגידי, איך את לא מתביישת?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת חנין זועבי.

איילת נחמיאס ורבין: איך את לא מתביישת?

איילת נחמיאס ורבין: די מספיק כבר.

איילת נחמיאס ורבין: מספיק עם השקרים שלך.

יואל חסון: – – –

רויטל סויד: מוסר כפול.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: השר, אני עדיין לא הצגתי אותך, אז תרשה לי.

טלי פלוסקוב: ישיב על הצעת החוק המעניינת מאוד ששמענו עכשיו – – –

יואל חסון: השר, תגיד לה: גברתי המתקזזת, אני רוצה לענות לך.

טלי פלוסקוב: תודה, חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: טוב, השר המשיב – שר העבודה הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: גברתי היושבת-ראש.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש – אני מתרגש מהנאום הקודם.

טלי פלוסקוב: כן, הבנתי.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, למען האמת באתי לתת תשובה על הצעת החוק ולהסביר, אבל הייתה פה חברת כנסת לא ראויה, שהצעת החוק לא מעניינת אותה.

חיים כץ: מה היא אמרה בסוף?

חיים כץ: תפילו את הצעת החוק, אני העברתי את המסר.

חיים כץ: בשום מדינה מתוקנת בעולם – – –

יואל חסון: צודק, אל תענה לה בכלל.

חיים כץ: בשום מדינה מתוקנת בעולם לא היה יכול לעמוד חבר פרלמנט, מתקזז באופן קבוע – בשבילך, יואל.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, נכון.

חיים כץ: יואל, חבר הפרלמנט הזה, חברת הפרלמנט, מתקזזת באופן קבוע – –

איילת נחמיאס ורבין: וזאת הבעיה הכי גדולה.

חיים כץ: – – מקבלת משכורת שהיא לא ראויה לה, ומכפישה את העם הזה.

טלי פלוסקוב: ואת המדינה.

חיים כץ: ומכפישה את המדינה.

חיים כץ: אני חושב שהיא לא ראויה לתשובה, ואני מקווה שגם הצעת החוק תיפול, ואני מבקש הצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: שמית?

חיים כץ: כן, כי עד שהם ייכנסו.

חיים כץ: תודה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו מבקשים להיערך להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: השר ביקש הצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, תודיעי לי בבקשה מתי תהיו מוכנים.

טלי פלוסקוב: קחו דקה או שתיים להיערך.

טלי פלוסקוב: ברור לכולם שזאת הייתה הודעה בהפתעה.

טלי פלוסקוב: את יכולה להתחיל כבר?

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותיי, אנחנו מבקשים לשמור על השקט באולם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתחילים בהצבעה שמית, על פי בקשתו של השר חיים כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – בעד ניבין אבו רחמון – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב –

עמר בר-לב: נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: לא משתתף?

ירדנה מלר-הורוביץ: עמר בר-לב – אינו משתתף בהצבעה ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אוסנת הילה מארק – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד משה מזרחי – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין –

איילת נחמיאס ורבין: לא משתתפת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איילת נחמיאס ורבין – אינה משתתפת בהצבעה בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה משתתפת בהצבעה דן סידה – נגד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח לאה פדידה – אינה נוכחת רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – אינו משתתף בהצבעה עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: נא לעבור על שמות חברי הכנסת שלא השתתפו עד כה בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוברט אילטוב – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו משתתף בהצבעה יעל גרמן – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד יואל חסון – אינו נוכח רוברט טיבייב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת מאיר כהן – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח משה מזרחי – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת סאלח סעד – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח לאה פדידה – אינה נוכחת עודד פורר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מיקי רוזנטל – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח פנינה תמנו – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: האם יש חברי כנסת באולם שמעוניינים להצביע?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 26 חברי כנסת, 67 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה (תיקון – חילוט ערובה שנתן קבלן למטרת שיפוי עובדי הקבלן), התשע"ה–2015, לא אושרה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: 26 נגד 67.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/917/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח למי שטרם מלאו לו 21 שנים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד עשר דקות להציג את ההצעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת – – –

קריאה: – – –

איימן עודה: כן.

איימן עודה: הצעת החוק שלי מבקשת לתקן את חוק ביטוח בריאות ממלכתי כך שמי שטרם מלאו לו 21 שנים יקבל פטור מדמי ביטוח – – –

חיים כץ: איימן, תשובה והצבעה במועד אחר.

איימן עודה: כן.

איימן עודה: הצעת החוק שלי מבקשת לתקן את חוק בריאות ממלכתי – –

ישראל אייכלר: תשובה והצבעה במועד אחר?

איימן עודה: כן.

איימן עודה: – – כך שמי שטרם מלאו לו 21 שנים יקבל פטור מדמי ביטוח.

איימן עודה: כיום, חוק זה תקף רק למי שלא מלאו לו 18 שנים.

איימן עודה: זו הצעת חוק חברתית שמטרתה להקל מאוד על צעירים ועל הוריהם, במיוחד על אלה שרוצים להתחיל ללמוד.

איימן עודה: אין סיבה שבחור או בחורה, סטודנט או סטודנטית צעירים, יתחילו את החיים שלהם עם חובות למדינה.

איימן עודה: לכל מי שמסיים את התיכון מגיע מרחב נשימה.

איימן עודה: לפני שיוצאים אל העולם הגדול ונדרשים לשלם מיסים.

איימן עודה: זו צריכה להיות מדיניות רווחתית שדואגת לצעירים ולצעירות, בדיוק כשהם צריכים לצאת להשכלה גבוהה או להתחיל להסתגל לשוק העבודה.

איימן עודה: ומעל הכול, כיום קיימים הרבה מאוד הסדרים בחוק שנותנים פטור מתשלום הביטוח אבל מותאמים אך ורק למשרתים בצבא – מה שמייצר אפליה מובנית כלפי ערבים ואוכלוסיות מיעוטים אחרות ומגדיל את הפער הכלכלי והחברתי, שקיים ממילא.

איימן עודה: בהזדמנות זו אני רוצה להגיד בהצלחה לכל הסטודנטים שלנו, שהולכים וגדלים משנה לשנה וממלאים את האוניברסיטאות והמכללות – – –

ישראל אייכלר: אף אחד לא שומע את הנואם.

ישראל אייכלר: אפשר להיות בשקט, בבקשה?

ישראל אייכלר: חבר הכנסת כבל, חבר הכנסת אמסלם, אנחנו רוצים לשמוע את הנואם.

ישראל אייכלר: בבקשה.

איימן עודה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אחיי ואחיותיי הסטודנטים והסטודנטיות באוניברסיטאות, הצעת החוק זו היא כדי שלא תשלמו ביטוח לאומי עד גיל 21.

איימן עודה: כעת דיברתי עם שר הרווחה חיים כץ, וסיכמנו שלא נצביע עכשיו ושניפגש בשבוע הבא לדון בסוגיה הזאת.

איימן עודה: כל מטרתנו בעניין זה היא שלא תשלמו מיסים ומס ביטוח לאומי בהיותכם סטודנטים.

איימן עודה: ) כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, ממשלת הימין, ימין, ימין, ימין שלהם גוססת.

איימן עודה: ככה נראה גוף שמנסים להחיות אותו במכונות הנשמה.

איימן עודה: הגיע הזמן לנתק את המכונות.

איימן עודה: כולם מדברים על התרגיל של נתניהו – איך הוא עשה טריק לבנט, ואיך הוא מדבר יפה, איך הוא יודע לנאום – נתניהו רודף המיעוטים, מסמן הבוגדים ומשסה האזרחים.

איימן עודה: יש הרבה רודנים בהיסטוריה שיודעים לדבר יפה, אבל לאזרחים חשובה המהות, לא הכריזמה, חשובים הרווחה והבריאות והסביבה וחופש הביטוי והשלום.

איימן עודה: אנחנו רוצים בחירות, אבל לא בגלל מנדטים, לא בגלל כוח, לא בגלל משחק פוליטי צר, לא כדי לעשות שרירים.

איימן עודה: אנחנו רוצים בחירות כי זו הממשלה המסוכנת ביותר שנראתה כאן.

איימן עודה: זו ממשלה שמסוכנת לציבור.

איימן עודה: עוד שנה של הגוף הגוסס הזה זו עוד שנה של חוקים גזעניים, עוד שנה של ממשלה שהופכת את המיעוט הלאומי לאויב ואת מי שחושב שונה ממנה – לבוגד.

איימן עודה: עוד שנה של הסתה, עוד שנה של ניהול הסכסוך וסירוב לשלום, עוד שנה שהכפרים בנגב בלתי מוכרים ומפונים פעם אחר פעם.

איימן עודה: עוד שנה של אפליה, של תקציבים להתנחלויות על חשבון קיצוצים רוחביים ברווחה, בבריאות.

איימן עודה: עוד שנה של פופוליזם זול תוך התעלמות מהציבור.

איימן עודה: זה נכון לעזה, זה נכון לשטחים הכבושים וזה נכון לאזרחים בישראל.

איימן עודה: מי שמנצח בסוף אלו אזרחים שנאבקים לשחרור – לא ממשלה שנאבקת לשמר כיבוש ודיכוי.

איימן עודה: קראתי היום שהשרים גלנט וארדן אמרו כך: זמנו של סנוואר קצוב, קרובים מתמיד לחזור לשלוט על עזה.

איימן עודה: מי אומר את זה?

איימן עודה: ארדן, שלא מצליח באום אל-חיראן, הוא רוצה להכניע את עזה.

איימן עודה: מי אתה?

איימן עודה: מי אתה, ארדן, ארדן השקרן, ארדן הגזען, ארדן שלא מצליח כשר לביטחון פנים – אתה מדבר על ביטחון גם ברמה של עזה?

איימן עודה: רצו שעזה תטבע בים כי היא מטביעה את הכיבוש ואת הארדנים למיניהם.

איימן עודה: ומי זה גלנט?

איימן עודה: גלנט, אתה נראה כל כך לא אמיתי.

איימן עודה: תקשיב לי, בליכוד מסתכלים עליך ומבינים שאתה אופורטוניסט, שאלה לא הדעות שלך בדיוק; שאתה בסך הכול ראית שאין ביטחוניסט בליכוד אחרי שיעלון סיים.

איימן עודה: אתה מחפש איך להתברג שם.

איימן עודה: אתה חולם להיות שר ביטחון.

איימן עודה: אולי תגיד אמירה כזאת: מי שלא רצו אותו כרמטכ"ל, קיבלו אותו כשר ביטחון.

איימן עודה: אבל זה נראה כל כך צבוע, כל כך אופורטוניסטי.

איימן עודה: לכן, לדבר גבוהה-גבוהה על עזה, שאתה רוצה לכבוש אותה שוב ושוב – מי אתה בכלל?

איימן עודה: עזה עוד תנצח אתכם.

איימן עודה: כי לעם הפלסטיני אין מה להפסיד.

איימן עודה: אתם נאבקים למען הכיבוש, והעם הפלסטיני נאבק למען החיים שלו; העם הפלסטיני נאבק למען החירות, ואתם נאבקים למען המצור.

איימן עודה: אז מי ינצח בסוף?

איימן עודה: העם הפלסטיני ינצח את הכיבוש ואת הכובשים ותקום מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל.

איימן עודה: וכך יהיה שלום שייטיב עם כל האזרחים, עם שני העמים – העם הפלסטיני בעיקר, אבל גם האזרחים במדינה.

איימן עודה: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

ישראל אייכלר: אני מבין שתשובה והצבעה במועד אחר.

ישראל אייכלר: לכן, אנחנו נעבור מייד להצעת החוק הבאה.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4640/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין של חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

ישראל אייכלר: עשר דקות לרשותך.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותיי, חבריי חברי הכנסת, זו הצעת חוק שאני מדברת עליה לא בפעם הראשונה, ואני רוצה לבקש מכם: לפני שהכנסת מתפזרת, לפני שאנחנו יוצאים לבחירות, בואו נעשה תיקון, בואו נסיר את הכתם שנמצא כאן על החברה הישראלית, שאנחנו במו ידינו יצרנו אותו, אנחנו המחוקקים.

עליזה לביא: אדוני, אפשר שקט, בבקשה?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אפשר לבקש שקט, בבקשה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת כבל.

עליזה לביא: בישראל 2018, מי שלא נרשם בנישואין או בגירושין ברבנות נחשב/נחשבת לעבריין/עבריינית, ועלולים לשאת במאסר של שנתיים.

עליזה לביא: ההוראה הזאת עלולה לחול על כל זוג שבוחר להתחתן באופן פרטי ולא לעבור דרך הרישום ברבנות, וגם, כמובן, על הרב המחתן, מי שעורך את טקס הזוגיות הפרטי.

עליזה לביא: זהו אחד החוקים המבישים והמביישים ביותר שיש לנו בספר החוקים.

עליזה לביא: כתם, כתם, כתם.

עליזה לביא: בפעמים הקודמות שהעליתי את הצעת החוק הזאת וביקשתי את התמיכה שלכם לבוא ולהסיר את האישום הפלילי מהמקום הזה, באתם ואמרתם לי: עליזה, אין מה לדאוג.

עליזה לביא: ענה לי בזמנו סגן השר בן-דהן; החוק הזה לא נאכף לעולם, אמרו לי חבריי בבית היהודי.

עליזה לביא: והינה, מעשה מביש וחסר תקדים שבו נשלף אדם ממיטתו לחקירה בגלל טקס חופה שקיים.

עליזה לביא: אין למשטרה מה לעשות?

עליזה לביא: אין תאונות דרכים ואין נשים שנרצחות ואין עוד כל מיני צרות – יש רק אדם שחיתן באופן פרטי, שאליו צריכים לשלוח השכם בבוקר את השוטרים.

עליזה לביא: אז, כן, חברותיי וחבריי, הרב הקונסרבטיבי דב חיון נעצר ונחקר רק משום שהוא ערך חופה מחוץ למסגרת הרבנות.

עליזה לביא: המעצר שלו בגין טקס חתונה הוא מעשה לא יהודי ולא דמוקרטי.

עליזה לביא: מדובר באירוע חריג במהות שלו, גם בדרך שבה הוא נעשה.

עליזה לביא: זה מעלה שאלות מטרידות, שמחייבות אותנו לשנות את החוק הזה, הבלתי-נתפס הזה.

עליזה לביא: המעצר שלו הוא רק אחת מנקודות השפל הגרועות ביותר שאליה הגיעה, לצערי הרב, הרבנות הראשית.

עליזה לביא: ואני אומרת לכם, כאישה אורתודוקסית, שזאת לא הדרך להביא סדר בנושא; זאת לא הדרך להאהיב את היהדות.

עליזה לביא: להשתמש בכלי שכזה – זו מעולם לא הייתה הדרך.

עליזה לביא: בית הדין בחיפה, והרבנות – והמשטרה, שהפכה כאן, לצערי הרב, לכלי שרת בידי קיצונים שבקיצונים.

עליזה לביא: זה משקף איבוד עשתונות מוחלט ומביא את המעמד של הרבנות בתוך החברה הישראלית לשפל חסר תקדים.

עליזה לביא: אנחנו מדברים ביד אחת על אחינו שלא גרים בארץ, ואנחנו יוצאים כולנו פה בכנסים ונאומים וחקיקה נגד אנטישמיות ונגד דברי בלע שנאמרים לאחינו מעבר לים.

עליזה לביא: ואני אומרת לכם, מגיעים לפה הרבה מאוד יהודים מזרמים שונים ובהבנות אחרות של איך הם רוצים לחיות את החיים שלהם, ואנחנו במו ידינו מציבים פה עוד חומה ועוד חומה ועוד חומה.

עליזה לביא: זה לא סוד שגם בקרב ציונים דתיים יש היום הרבה חבר'ה צעירים, זוגות צעירים, שמבקשים לא לעבור דרך הרבנות.

עליזה לביא: הם כן רוצים חתונה יהודית, הם כן רוצים להינשא על פי ההלכה – הם לא מוכנים לעבור דרך הביורוקרטיה של הרבנות הראשית.

עליזה לביא: הם רואים בכאב גדול – רק עכשיו אני באה מהפגנה מול בית משפט עליון על המקום ועל המעורבות של בית הדין, ועל ההשלכות.

עליזה לביא: ויש פה כעס מאוד גדול על אוזלת היד, גם שלנו כמחוקקים, בסדר שהיינו צריכים לעשות מזמן בבתי הדין הרבניים; לבוא ולראות איך מאפשרים את זה אחרת.

עליזה לביא: אז אנחנו, במו ידינו, מביאים לכאן את הרף הפלילי על מי שבוחר שלא לעבור דרך הביורוקרטיה הדתית, שאנחנו כאן נכשלים, דבר אחרי דבר וצעד אחרי צעד בלבוא ולתקן.

עליזה לביא: כמה ניסיונות – היו חברים בבית הזה שהצטרפו אליי במסע הזה, לבוא ולפוגג את החוק הזה אחת ולתמיד ולהסיר את הכתם הזה, וכמה ניסיונות עלו בתוהו בגלל הפחדנות של החברים בקואליציה, שאני אומרת ואני יודעת שאחד-אחד שפניתי אליהם – אם לא הייתה לכם פה משמעת קואליציונית, אז לבטח רבים מכם היו תומכים בזה.

עליזה לביא: אני אומרת לכם:

עליזה לביא: אל תצביעו נגד החוק הזה.

עליזה לביא: אתם מצביעים נגד עצמכם, כי אתם יודעים בדיוק מה המציאות ברחוב הישראלי.

עליזה לביא: החוק הזה – אין לו מקום בספר החוקים שלנו – שכתוצאה, בסופו של דבר, מאשמה פלילית, מריצוי מאסר, אדם ימצא את עצמו עם כל מיני השלכות עתידיות כמו סטיגמה חברתית.

עליזה לביא: ועל מה?

עליזה לביא: על מה אנחנו מדברים?

עליזה לביא: על זוג שבחר להתחתן שלא באמצעות הרבנות הראשית ועל רב שחיתן אותם.

עליזה לביא: אז לא ייתכן שזה יהיה עבירה ופגיעה שמגיע להן הרף הפלילי.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על פגיעה בזכויות יסוד – חופש הדת וצנעת הפרט – וזה עומד בסתירה לערכים של מדינת ישראל האהובה שלנו כמדינה יהודית וכמדינה דמוקרטית.

עליזה לביא: אז בואו נסיר.

עליזה לביא: יש לנו הזדמנות היום, רגע לפני שהכנסת מתפזרת והממשלה מתפרקת – יש לנו אפשרות, כולנו כאן ביחד, מכל סיעות הבית, להסיר את הסנקציה הפלילית.

עליזה לביא: היא לא קיימת והיא לא שייכת.

עליזה לביא: לא יעלה על הדעת שעונש המאסר יהיה שנתיים, שייפתח תיק פלילי רק בגלל ההבנות האחרות של איך אני רוצה להתנהל מבחינת הקשר האישי הזוגי שלי, וגם בגלל שאנחנו לא תיקנו את מה שצריך לתקן בביורוקרטיה המערכתית הדתית.

עליזה לביא: סעיף 7, שאני מבקשת מכם להצביע עליו ולשנות, בצורה הנוכחית שלו משמר את המונופול של הרבנות בצורה הזאת על הנישואים.

עליזה לביא: החוקים מהסוג הזה, ואוזלת היד שלנו כאן, המחוקקים, בלבוא לתקן את זה, מרחיקים יותר ויותר זוגות צעירים מלבוא בשערי היהדות.

עליזה לביא: אני כואבת את המציאות הזאת, וכן, צריך לשנות אותה אם אתם חפצי חיים ורוצים להמשיך ולהנכיח את עולם היהדות בחברה הישראלית.

עליזה לביא: חוקים מהסוג הזה מרחיקים.

עליזה לביא: אני מזכירה – ויש פה חברי כנסת שישבו ביום שהצבענו, ולא בעיה לבוא ולהגיד: טעינו.

עליזה לביא: הסעיף הזה עבר במחטף, לפני הצבעה על אישור החוק וללא דיונים מוקדמים.

עליזה לביא: ואני אומרת לכם שאנחנו צריכים, ויש לנו הזדמנות כאן, היום – תשחררו את הקואליציה.

עליזה לביא: אדוני יושב-ראש הקואליציה, תשחרר את הקואליציה, תן חופש הצבעה על החוק החשוב הזה.

עליזה לביא: זה לא חוק של אופוזיציה, זה לא חוק של קואליציה – זה לשלוח אדם לכלא על כך שהוא חיתן באופן פרטי.

עליזה לביא: גם סביבך גרים אנשים שכך הם נוהגים.

עליזה לביא: ואני מזכירה לכם, זה הוכנס בחטף ב-2013, כאשר הכנסת אישרה את פתיחת אזורי הרישום, את חוק צהר המפורסם, שבא להיטיב, בא לסייע, בא לעזור.

עליזה לביא: הסעיף הזה התווסף מבלי משים לפקודה, הסעיף שקובע כי "כל שאינו דואג לרישום הנישואין או הגירושין שלו, או לרישום הנישואין או הגירושין שהוא סידר לאחר, דינו – מאסר שנתיים".

עליזה לביא: זה מסורבל, זה לא נכון, זה חוק פלילי, זה לא יביא – זה לא מיטיב.

עליזה לביא: ואני מבקשת מכם, כאן, לבטל את סעיף 7 לפקודת הנישואין והגירושין, שקובע את כל מה שביקשתי.

עליזה לביא: כל מי שבאמת אכפת להם, באמת אכפת להם מעתיד היהדות במדינת ישראל, ולא רק משדר סיסמאות לציבור הבוחרים שלו – אני מבקשת שתתמכו בהצעת החוק.

עליזה לביא: אני מבקשת ממך, אדוני יושב-ראש הקואליציה, לשחרר את הקואליציה לחופש הצבעה בהצעת החוק הזאת.

עליזה לביא: תקשיבו לצו המצפון שלכם ותצביעו, כי אכפת לכם מהדור הצעיר, אכפת לכם מהחברה הישראלית, ובעיקר כי אכפת לכם ממעמדה של היהדות.

עליזה לביא: בואו נתקן את השבר הביורוקרטי הזה.

עליזה לביא: אין מקום לחוק פלילי.

עליזה לביא: בואו נסיר את הכתם הזה – יש לנו את הכוח, את האפשרות, רגע לפני שהממשלה הזאת מתפרקת.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: ישיב השר איוב קרא.

ישראל אייכלר: בבקשה.

עליזה לביא: אבל רשום שהשר דרעי היה אמור להשיב לי.

עליזה לביא: רשום שהשר דרעי היה אמור להשיב לי.

ישראל אייכלר: אחרי הדברים של השר קרא אנחנו הולכים להצבעה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת עליזה לביא, התבקשתי על ידי שר הפנים להשיב על תיקון פקודת הנישואין (ביטול סעיף 7), שכמובן הוא נושא מאוד רגיש, מאוד מיוחד.

איוב קרא: הצעת החוק מבקשת לשנות את המצב הקיים, לבטל את סעיף 7 לפקודת הנישואין והגירושין, ולקבוע כי לא תוטל אחריות פלילית על מי שאינו דואג לרישום נישואיו או גירושיו, או שמישהו סידר גירושין או נישואין לאחר.

איוב קרא: בניגוד לדברי המציעה, הסדרת הנישואין והגירושין, לרבות אכיפה של נושא זה, משקפת משקל כבד של האינטרס הציבורי של מדינה הנדרשת להסדיר את אופן רישום הנישואין והגירושין של אזרחיה.

איוב קרא: הסרת האחריות הפלילית ממי שלא דאג לרשום נישואין וגירושין, שלו או שסידר לאחר, תוביל להתרבות עריכת נישואין וגירושין שאינם רשומים כדין, ובסופו של דבר תחום זה יהיה פרוץ לחלוטין.

איוב קרא: בג"ץ 47/82 כבר הכיר בחשיבות הרישום בצורה רשמית ומסודרת: 47/82 – קרן התנועה ליהדות מתקדמת בישראל נ' שר הדתות בזמנו.

איוב קרא: למען הסדר הטוב יצוין, אדוני היושב-ראש, כי כיום אכיפת סעיף 7 ביחס לנישואי יהודים מתבצעת רק במקום שבו הנישואין הינם מוכרים – הם לא מוכרים לו – כתקפים על ידי הרבנות הראשית לישראל, היינו, נישואין אורתודוקסיים.

איוב קרא: ולכן הטענה המופיעה בדברי ההסבר כאילו בשל הסעיף האמור מדובר בפגיעה בחופש דת, הרי שאין לה כל ביסוס במציאות כיום.

איוב קרא: גם מידתיות הסנקציה הנוהגת בסעיף 7, הרי שהיא משקפת את עמדת המחוקק וההלכה ביחס להסדרת רישום הנישואין, בשל ההשלכות כבדות המשקל של תוקף הנישואין וכן האינטרס הציבורי בהסדרת הנישואין לפי המשפט הנוהג במדינה – הנהוג, צריך להיות.

איוב קרא: היועץ המשפטי לממשלה נדרש לסוגיה זו, ועמד על חומרת היעדר רישום, וכבר כתב בהנחיה מס' 6.4500, בין היתר, כך: "כי בהתרת מעשים של קידושין או גירושים פרטיים, עלולים אנו לסכל לא רק פיקוח – וסדר – בתחום זה, אלא להביא לתקלות רבות וחמורות באחד הענפים הרגישים והמסובכים ביותר שבמערכת המשפטית.

איוב קרא: בני זוג שנישאו לפי 'דין תורה', מחוץ למערכת המשפטית הרבנית המוסמכת, יבואו כעבור זמן להתדיין בפני בית הדין הרבני המוסמך, ויתברר להם כי מסיבה כלשהי תוקף נישואיהם מוטל בספק, או שעצם קיומו של טקס הנישואין 'הפרטי' פגם את זכויותיהם הממוניות או האחרות".

איוב קרא: לכן, חברי הכנסת, אין פה אפילו גרם אחד של פגיעה בחופש הדת, וככל שמבוצעת אכיפה, היא רק במקום שבו הנישואים מוכרים כתקפים על ידי הרבנות.

איוב קרא: בנוסף, כל מה שקיים בחוק וצריך שיישאר, זה המשך הסדרת הנושא ומניעת בעיות משפטיות והלכתיות בלבד.

איוב קרא: אני מנצל את העמידה שלי כאן היום, אדוני היושב-ראש, ואת הזמן שנותר לי, כדי להודיע שאתמול חתמנו על צו המסמכים במשרד התקשורת.

איוב קרא: פעם ראשונה שאנחנו עושים רפורמה בהכנסת ציוד קשר לתוך מדינת ישראל – משהו שלא היה.

איוב קרא: מעולם, בעצם, לא היה הדבר הזה.

איוב קרא: יש לנו היום אפשרות – במקום לחכות שבועות וחודשים כדי לקבל אישורים ממשרד התקשורת, יש היום הנחיות להיכנס פשוט מרחוק; לבקש לייבא מוצרים שונים של תקשורת.

איוב קרא: זה יכול להיות רחפן, מחשב, פלאפון – כל דבר שהיה צריך לחכות בשבילו לאישורים במשרד התקשורת וביורוקרטיה וכו'.

איוב קרא: בעצם היום כל דבר שקשור לתקשורת – יש במשרד התקשורת רשימות של מוצרים, שבעצם – – –

ישראל אייכלר: רבותיי בצד שמאל, אתם נגד התקשורת?

ישראל אייכלר: שר התקשורת מבקש איזו בשורה תקשורתית, בואו נשמע על מכשירי תקשורת שהוא מביא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, פעם היה לחץ אדיר כאשר רצו לייבא ציוד כזה או אחר מחו"ל, ולפעמים נדרשו אפילו חודשים, וגם אפילו שנים, כדי לקבל את האישור.

איוב קרא: היום, חוץ מפריטים שהם מינוריים מבחינת האחוזים, שקשורים בצורה זו אחרת לרגישות ביטחונית, כמעט כל ציוד הקשר והתקשורת של השוק הישראלי – בעצם, נתפס היום שניתן, בעקבות הרפורמה הזאת, לייבא אותו.

איוב קרא: לשכת המסחר אפילו הזמינה אותי – זו מהפכה גדולה מאוד – וציינה כמה שזה היה חשוב לה, וחשוב לשוק, כדי להביא ליותר תחרות, כדי להביא ליותר הוזלת מחירים.

איוב קרא: זה לא רפורמה רק בשביל לומר.

איוב קרא: פשוט בתקופה הקצרה שאני נמצא במשרד התקשורת היה מצב מאוד בעייתי: כמה תלונות היו, חדשות לבקרים, ואנשים – הייתה להם בעיה לקבל תשובות.

איוב קרא: והיום, פשוט מאוד, נכנסים למחשב ובעצם מזמינים.

איוב קרא: מקבלים היתרים דרך המחשב.

איוב קרא: אני חוזר לחברת הכנסת עליזה לביא.

איוב קרא: אנחנו, כמובן, כממשלה מתנגדים להצעת החוק.

איוב קרא: אני קורא להצביע נגד הצעת החוק.

ישראל אייכלר: האם חברת הכנסת לביא רוצה לעלות שוב?

ישראל אייכלר: יש לה זכות לעוד שלוש דקות.

עליזה לביא: מביך ומביש לקבל כזאת תשובה עלובה.

עליזה לביא: אני מבינה שהימים אחרונים, והממשלה גוססת, ואתם על כרעי תרנגולת, אבל השר דרעי היה אמור להשיב.

עליזה לביא: אני מצטערת, השר איוב קרא, ששוב משתמשים בך.

עליזה לביא: אף אחד כאן לא מוכן לבוא ולענות – ממשלה גוססת.

עליזה לביא: אני רוצה לבקש מכם שתצביעו על פי צו מצפונכם.

עליזה לביא: הרי אתם יודעים, ויושבים פה חברים, שאם לא בכורח המציאות היו סוחבים אתכם בגרון להצביע נגד הצעת החוק החשובה הזאת – הרי יושבים פה, ביניכם, אנשים שחתומים על ההצעה, וגם על ההצעות הקודמות, לבוא ולבטל את הכתם הזה.

עליזה לביא: ואתה, הרב אלי בן-דהן, ענית לי כאן על הפודיום: אנחנו לא נשתמש בחוק הזה, אנחנו לא נשתמש – – –

אלי בן-דהן: – – – לא, לא אמרתי – – –

עליזה לביא: בפעם קודמת, כשאמרת לי: מי מוציא רב באמצע הלילה?

עליזה לביא: אין למשטרה מה לעשות?

עליזה לביא: זאת מדינת חוק.

אלי בן-דהן: – – –

עליזה לביא: תתביישו לכם.

עליזה לביא: חוק עלוב.

עליזה לביא: חוק שמביא כתם.

עליזה לביא: אתם, במו ידיכם, הורסים את מעמד הרבנות ואת היהדות.

עליזה לביא: ואחרי זה אל תלכו ותבכו.

עליזה לביא: אדוני יושב-ראש הקואליציה, תן חופש הצבעה.

עליזה לביא: יושבים פה, בצד הזה, אנשים שלא רוצים להצביע נגד החוק.

עליזה לביא: תשחרר את האנשים שלך.

עליזה לביא: תעשה צדק עם עצמך ועם החברים שלך.

עליזה לביא: ואם אתם מצביעים נגד, תתביישו לכם.

עליזה לביא: אל תעשו אחרי זה כנסים וכנסות.

עליזה לביא: זה הרגע האחרון לפני שהכנסת העלובה הזו, בגללכם, עתידה להתפזר.

עליזה לביא: ואני אומרת לכם:

עליזה לביא: לפני שאנחנו מפזרים את הכנסת הזו ואת הממשלה העלובה הזאת, תצביעו בעד החוק.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין, של חברת הכנסת עליזה לביא.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 51 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 57 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (ביטול סעיף 7), התשע"ח–2017, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 51 בעד, 57 נגד – בתוספת שרן השכל זה 58 נגד.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/5291/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה אחרת – הבאה: הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית מצומצמת ביום המנוחה השבועי, של חברת הכנסת יעל גרמן וחברים נוספים.

ישראל אייכלר: זכות הדיבור לחברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי, שרים נכבדים, אני חושבת שכולם יודעים שלמעלה מ-76% מהציבור בישראל תומך בתחבורה ציבורית מצומצמת בשבת.

יעל גרמן: איך זה שגם בציונות הדתית, גם בליכוד, גם בכולנו, בכל מפלגות האופוזיציה, יש רוב ברור להפעלה מצומצמת של תחבורה ציבורית בשבת?

יעל גרמן: זה ברור איך זה – כי הציבור מבין שמדובר בהצעה חברתית.

יעל גרמן: אין לה ולא כלום עם התרסה כלפי הדת.

יעל גרמן: זאת לא הצעת חוק של בנגד, כפי שמאיר שלו אומר.

יעל גרמן: זאת הצעת חוק של בעד.

יעל גרמן: זו הצעת חוק שמדברת על חופש התנועה.

יעל גרמן: היא מדברת על בעד סגירת פערים: סגירת פערים בין אלו שיכולים להרשות לעצמם להגיע לכל מקום בשישי-שבת – גם לים, גם לפארקים, גם לחברים וגם לקרובים – לבין אלה שלא יכולים להגיע; אם מפני שהם צעירים ואין להם רישיון נהיגה, אם מפני שהם קשישים ואין להם רישיון נהיגה, ואם מפני שפשוט אינם יכולים להרשות לעצמם לרכוש רכב, והם נעים במהלך השבוע בתחבורה ציבורית.

יעל גרמן: אבל ביום המנוחה, כשהם רוצים לבלות עם שאר עם ישראל בפארקים, בים, במקומות הבילוי, הם נאלצים להישאר ספונים בבתיהם, כי אין תחבורה ציבורית בשבת.

משה גפני: – – – היית מציעה את זה – – –

יעל גרמן: אני רוצה לומר לך משהו, חברי גפני.

יעל גרמן: זאת לא הצעה נגד הדת – זאת הצעה חברתית.

משה גפני: שאלתי אם היית מציעה את זה – – –

יעל גרמן: אני רוצה לומר גם לך וגם לכולם: ההצעה הזו היא בהחלט בעד.

יעל גרמן: אבל יש בה, בתוך ההצעה הזו, משהו שהוא נגד.

יעל גרמן: אנחנו נגד הצביעות.

משה גפני: גם אנחנו נגד הצביעות.

משה גפני: גם אנחנו נגד הצביעות.

יעל גרמן: אולי תבואו ותאמרו לי, מה ייגרע מכבודה של השבת אם בנוסף לכל המכוניות שנעות בכבישים תנוע גם איזושהי תחבורה ציבורית – ואתם יודעים מה?

יעל גרמן: אנחנו לא מדברים על אוטובוסים.

יעל גרמן: ואתה יודע מה, גפני?

יעל גרמן: אנחנו מוותרים גם על מיניבוסים.

יעל גרמן: ינועו מוניות שירות – –

משה גפני: היית בממשלה – למה לא הצעת את זה?

משה גפני: הייתם בממשלה.

יעל גרמן: – – שבמחיר שווה לכל נפש יוכלו לקחת את הקשישים והצעירים ואלה שאין להם רכבים פרטיים – יוכלו לקחת אותם ממקום למקום ולסגור את הפער המשווע בין אלה שאין להם ולא יכולים להרשות לעצמם, לאלה שיש להם רכבים פרטיים.

יעל גרמן: הרי במה תיגרע השבת?

יעל גרמן: על מה מדברים?

יעל גרמן: על סטטוס קוו?

יעל גרמן: אני רוצה להזכיר לכם שהסטטוס קוו – למעשה, אותו מסמך שבן-גוריון חתם ונתן לאגודת ישראל דיבר – – –

משה גפני: היית שרה בממשלה ולא הבאת.

יעל גרמן: הוא דיבר, רק על דבר אחד בעניין השבת: הוא בא ואמר שייכתב שהשבת היא יום המנוחה החוקי של מדינת ישראל.

יעל גרמן: הסטטוס קוו לא דיבר על תחבורה ציבורית.

יעל גרמן: דרך אגב, הוא גם לא דיבר על מה יהיה פתוח ומה יהיה סגור – רק על כך שהשבת תהיה יום מנוחה רשמי וחוקי.

יעל גרמן: ואכן, השבת היא יום המנוחה הרשמי והחוקי.

יעל גרמן: אבל דווקא מפני שהיא יום המנוחה הרשמי והחוקי, דווקא בגלל זה, צריך תחבורה ציבורית, כדי שכל עם ישראל, כדי שכל הציבור, יוכל ליהנות מהשבת כרצונו.

יעל גרמן: יש מי שרוצה להישאר בביתו – יישאר בביתו; יש מי שרוצה לטייל – יוכל לצאת לטייל, ויש מי שרוצה רק לנסוע ממקום אחד לשני.

יעל גרמן: אז תחבורה ציבורית מצומצמת, שכל רשות תקבע בתחומה, בצורה דמוקרטית, אם היא תהיה או לא תהיה – במה היא תפגע?

יעל גרמן: במי היא תפגע?

יעל גרמן: אנחנו מדברים על כך שהמסלול של התחבורה הציבורית לא יעבור באותן שכונות חרדיות.

יעל גרמן: גם לא באותן שכונות דתיות.

יעל גרמן: הוא גם לא יעבור ליד בתי כנסת מרכזיים, כדי לא לפגוע באמת ברגשות המתפללים.

יעל גרמן: הוא כן יעבור במסלול מרכזי, שכל אדם שחפץ לעבור ממקום למקום, ואין לו רכב פרטי, יוכל להגיע אליו בחמש דקות, בעשר דקות, ימתין, וידע שבתוך חצי שעה, אולי אפילו שעה, תעבור מונית שירות שתוכל לקחת אותו במחיר שווה לכל נפש ולהביא אותו למקום חפצו.

יעל גרמן: מה יקרה, גפני?

יעל גרמן: מה יקרה אם אנחנו ניתן לאותם אנשים?

יעל גרמן: וכפי שאמרתי לך, זהו רצון הציבור.

יעל גרמן: עמד כאן שר התחבורה.

יעל גרמן: אדוני שר התחבורה, עמדת כאן – הרי אני הצעתי את ההצעה הזאת בפברואר 2018, לפני תשעה חודשים – ובתשובתך באת ואמרת משהו שעורר תקווה בלב כולנו.

יעל גרמן: אמרת שאתה נמצא כרגע, המשרד שלך נמצא כרגע בשלב של הכנת רפורמה בנושא מוניות השירות, ואף אמרת שהרפורמה הזו תפתור את הבעיה.

יעל גרמן: אלא מה, רק לפני חודש – ואפילו נדמה לי שזה היה החודש – בתשובה לשאילתה, נדמה לי של חבר הכנסת אורי מקלב, אם אני לא טועה, עמדת ובבת אחת ביטלת את כל התקוות שתלינו ברפורמה הזו.

יעל גרמן: כי מה אמרת?

יעל גרמן: שברפורמה הזו "לא נגענו בשבת.

יעל גרמן: ואיך זה התאפשר?", אתה שואל ואתה עונה: "מה ששינינו זה רק באמצע השבוע, באמצע השבוע שילבנו את מוניות השירות ברב-קו"; "בכוונה לא נגענו בסוף השבוע", אתה אומר, "שמרנו על הסטטוס קוו.

יעל גרמן: זה לא מסובסד בסוף השבוע.

יעל גרמן: זה לא תחבורה ציבורית במובן הזה"; "לא שינינו את החוק בהיבט של סוף השבוע, ולכן יכולנו לעשות זאת".

יעל גרמן: זאת אומרת, שמה שכולנו קיווינו שאכן יביא פתרון – אותה רפורמה מבורכת של מוניות השירות לא נוגעת לגבי סוף השבוע.

יעל גרמן: אז היום אני עומדת, אחרי תשעה חודשים ואחרי ששמענו והבנו שהרפורמה לא תביא מזור, לא תפתור את הבעיה, ואני מבקשת גם ממך, אדוני שר התחבורה: תצביע בעד האפשרות שהמצביעים שלך מבקשים ממך – כן, מצביעי הליכוד, ממש כמו מצביעי המחנה הציוני, יש עתיד ומרצ, ממש כמו מצביעי כולנו ואפילו הבית היהודי.

יעל גרמן: הם כולם פנו אליך, אני יודעת ואתה יודע שהם פנו אליך, והם מבקשים: תן לנו אפשרות לעבור בתחבורה ציבורית בשבת, תחבורה מצומצמת שלא מפריעה, אבל תאפשר לנו לנוע ממקום למקום.

יעל גרמן: אז זו ההזדמנות שלך, אדוני שר התחבורה, לבוא ולומר: זה לא עניין של דת ומדינה, זה עניין חברתי, זה עניין של צדק חברתי.

יעל גרמן: בוא תצטרף אלינו להצעה – –

משה גפני: – – –

יעל גרמן: – – ותעשה צדק חברתי.

משה גפני: למה לא עשיתם את זה?

יעל גרמן: תסכים לתחבורה ציבורית מצומצמת בדמות מוניות שירות בשבת.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

ישראל אייכלר: ישיב שר התחבורה ישראל כץ.

משה גפני: השבת תנצח בסוף.

יעל גרמן: זה לא נגד השבת.

משה גפני: זה השבת – – –

יעל גרמן: – – –

משה גפני: זה השבת.

משה גפני: לזה אתם מתכוונים.

יעל גרמן: זה לא נגד השבת.

משה גפני: לא רואים – – – רק השבת.

משה גפני: אם לא היה – – – בממשלה, למה לא עשיתם את זה?

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באשר להצעת החוק של חברת הכנסת גרמן שהוגשה, הפעלת התחבורה בשבת, קודם כול אני אקריא נוסח תשובה מקוצר, ואחרי זה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, נרחיב, כי נגעו כאן והשמיעו כאן דברים ביחס לעבר.

ישראל כץ: התחבורה הציבורית בשבת הינה סוגיה העולה מעת לעת – יוזמות חקיקה של חברי כנסת אשר מטרתן היא להרחיב הפעלת התחבורה הציבורית בשבת ובכך להביא לשינוי הסטטוס קוו הקיים כיום במדינת ישראל.

ישראל כץ: במובן הרשמי, הצעת החוק הזאת לא עולה בקנה אחד עם סעיף החוק – 71(7א) לפקודת התעבורה – המסמיך את שר התחבורה להתקין תקנות בעניין איסור הפעלת אוטובוס ציבורי בימי מנוחה וקו שירות, ולפיו לעניין זה יתחשב שר התחבורה, "ככל שניתן, במסורת ישראל".

ישראל כץ: בהתאמה, נקבע גם כן בחוק, בתקנה 386א לתקנות התעבורה, התשכ"א–1961 – אגב, לא הליכוד היה בשלטון – כי "הרשות לא תיתן רישיון קו להפעלת אוטובוס ציבורי בשבת, אלא בקו שירות" המשרת נוסעים לבית חולים, ליישוב ספר, ליישובים שתושביהם אינם יהודים, או שהקו חיוני מבחינת ביטחון הציבור או מבחינת קיום שירותי תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: יובהר כי מדיניות הממשלה היא לא להפר את הסטטוס קוו הקיים כיום גם בחוק.

ישראל כץ: הממשלה, אגב, טרם דנה בהצעת החוק לגופה, והדיון בהצעת חוק זו נדחה בשבועיים.

ישראל כץ: ועדיין, בהתאם לדברים שאמרתי, מוצע להתנגד להצעת החוק.

ישראל כץ: מעבר – חברת הכנסת גרמן, ציטטת מה שאמרתי לפני חצי שנה ומה שאני אומר עכשיו; אצלי, יש לי מנהג מאוד משעמם:

ישראל כץ: אני אומר בכל מקום אותו דבר.

ישראל כץ: גם כשאני בשלטון, גם כשהייתי באופוזיציה, גם כשאני בכנסת, גם כשאני נפגש עם חרדים וגם כשאני נפגש עם חילונים, אני אומר את הדברים בדיוק כמות שהם.

ישראל כץ: אלא שהמחנה הגדול שאת משתייכת אליו – נקרא לו מחנה האופוזיציה, למרות שקיבלתם תגבור עכשיו מימין לתוך האופוזיציה – לא נוהג בדרך הזאת.

ישראל כץ: אני רוצה להביא כאן שתי דוגמאות לכפל לשון והעמדת פנים, האחת מזמן רחוק, אבל זה מעיד על הכיוון, והדבר השני ממש מהתקופה האחרונה.

ישראל כץ: מאחר שהנושא הזה עולה מעת לעת, הלכתי לחקור ולבדוק מאיפה נוצר הסטטוס קוו במובן הפורמלי שלו – ברור שבן-גוריון אמר: צריך לשמור, והנחה וכו'.

ישראל כץ: התברר שהסעיף הזה שהקראתי, שהוא בעצם הסעיף שמגן על הסטטוס קוו יותר מכל דבר אחר, שמחייב כל שר תחבורה – גם אם את תהיי שרת התחבורה תצטרכי לשקול שיקולים לפי מסורת ישראל; כלומר, יש כאן הנחיה – מתי נולד הסעיף הזה, אדוני היושב-ראש?

ישראל כץ: הלכתי לבדוק.

ישראל כץ: נועצתי במומחים שליוו את הדברים, חלק נמצא בארכיוני הכנסת.

ישראל כץ: התברר שב-1990, כאשר מי שכיהן כראש הממשלה דאז – לא, נדמה לי שבממשלת הרוטציה בין שמעון פרס ובין יצחק שמיר.

ישראל כץ: בקיצור, בתרגיל המסריח, כפי שכינה אותו יצחק רבין, בתרגיל המסריח, שמעון פרס, שמאוד רצה לא לקיים את הרוטציה עם יצחק שמיר, רקח מהלך להעביר את החרדים לצידו מהמחנה הטבעי שהם היו בו.

ישראל כץ: ואז הוא הלך והתחייב להם.

ישראל כץ: והדברים מעוגנים במסמכים, ויש כאן, חברי כנסת – אגב, אני לא יודע אם הם כיהנו כח"כים או לא – שמכירים את הדברים, בעיקר מהמפלגות החרדיות.

ישראל כץ: את יודעת, חברת הכנסת גרמן, על מה התחייב שמעון פרס במסמך כתוב?

ישראל כץ: הרי יש סטטוס קוו.

ישראל כץ: למשל, בחיפה אפשר לנסוע, בערים מעורבות, במקומות, בכל מיני מקומות.

ישראל כץ: שמעון פרס התחייב לבטל את הסטטוס קוו ולאסור באופן מוחלט כל נסיעה בשבת.

ישראל כץ: זה כתוב.

ישראל כץ: הוא הניח להם את המסמך.

ישראל כץ: אם מישהו מהח"כים החרדים רוצה לקום ולאשר, יכולים גם.

ישראל כץ: הוא התחייב הרבה מעבר לסטטוס קוו.

ישראל כץ: למה?

ישראל כץ: מבחינתו, היה חשוב לו להיות ראש הממשלה, היה חשוב שהליכוד לא יהיה, אולי הוא רצה לקדם רעיונות ואולי דברים אחרים.

ישראל כץ: הוא היה מוכן למכור את כל הסטטוס קוו באופן מוחלט.

ישראל כץ: אוקיי, אז מה, אנחנו עכשיו ניתלה רק באילנות גדולים?

ישראל כץ: הוא גם היה נשיא המדינה, יהי זכרו ברוך, תרם למדינה.

ישראל כץ: אני קופץ הרבה יותר קדימה, וזה קשור למה שהזכרת לגבי מוניות השירות.

ישראל כץ: אכן, אני ציינתי כאן לפני חצי שנה, במענה על הצעת החוק, שאני מצאתי את הדרך הנכונה איך לא לפגוע בסטטוס קוו, וכן לאפשר, במסגרת הכללים הקיימים, להרבה אנשים למצוא פתרון גם בימי המנוחה: במוניות השירות, אותה רפורמה שיזמנו, שהיא כבר בשלבי מכרז – המכרז על גוש דן כבר יצא – והיא תמוכרז בכל הארץ, והיא תכניס למערכת אלפי מוניות שירות, בקווים מתוכננים וכו'.

ישראל כץ: באמצע השבוע, כשיש גם תחבורה ציבורית, היא תהיה חלק מהרב-קו, כלומר, אדם יוכל לעלות, לנסוע ברכבת, ברכבת הקלה איפה שהיא קיימת, באוטובוס, ולעבור למונית השירות או להתחיל בנסיעה במונית השירות בלי תוספת תשלום, וזה יהיה חלק ממערך התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: לגבי השבת, בכוונת מכוון, כדי ליצור הסכמה לאומית רחבה והסכמה בכנסת – ואני שמח שהיא נוצרה – לא נגענו בחוק הקיים.

ישראל כץ: מונית שירות שהיא לא מסובסדת מותר לה לעבוד, במחיר מפוקח, בכל מקום שהיא רוצה.

ישראל כץ: אין חובה, אבל מותר לה.

ישראל כץ: ואני חייב לומר שחברי הכנסת החרדים הבינו שאם זה לא דבר שעל פי חוק מחויב בעבודה בשבת, זה לא דבר שהם היו – הם היו אגב שמחים שזה לא יקרה, אבל זה במישור החינוכי.

ישראל כץ: עם זאת, כל חברי הכנסת האחרים גם תמכו.

ישראל כץ: בוועדת הכלכלה, החוק הזה עבר פה אחד – דבר מאוד מבורך.

ישראל כץ: נכון, הצלחנו, באופן יצירתי ונכון ואחראי, לייצר פתרון משמעותי מאוד, בלי לפגוע בציבורים ובערכים אחרים.

ישראל כץ: אנחנו גם מדינה יהודית – ודמוקרטית.

ישראל כץ: השבת היא דבר שמישהו צריך לנסות לרמוס אותו בכוונה.

ישראל כץ: אני מבין, יש אנשים שרוצים חירות הפרט, לקבל החלטות, לעשות, שלא יתערבו, אבל אין אידיאולוגיה במדינת ישראל לרמוס את השבת בכוונה.

ישראל כץ: השבת היא ערך שהעם היהודי העניק לכל העולם.

ישראל כץ: מלבד היותו ערך דתי, הוא גם עיקרון סוציאלי שכל העולם אימץ אותו.

ישראל כץ: אם במדינת ישראל, שהיא מדינה יהודית דמוקרטית, אנחנו אומרים שההמנון חשוב, הדגל חשוב, השפה חשובה, בלי לפגוע בזכויות של אחרים, ודאי שהשבת חשובה בלי לפגוע בחופש הפרט.

ישראל כץ: ואכן, זה הדבר שנוצר.

ישראל כץ: וכאן אני מגיע לדוגמה השנייה.

ישראל כץ: דוגמה שקרתה ב-28 באוקטובר, יומיים לפני הבחירות לרשויות המקומיות, הפלא ופלא.

ישראל כץ: אני תיארתי מה זו רפורמת מוניות השירות במסגרת הסטטוס קוו, ואני אתן לכם עכשיו כאן ציטוט מתוך אתר הפייסבוק ומתוך הפרסומים – של מי?

ישראל כץ: לא פחות מראש עיריית תל אביב רון חולדאי.

ישראל כץ: מה הוא אמר יומיים לפני הבחירות, כשהוא הותקף על ידי היריבים שלו, המתחרים שלו, בתוך תל אביב?

ישראל כץ: הוא העלה סרטון על מוניות השירות, על הרפורמה.

ישראל כץ: וכה אמר רון חולדאי – הוא עוד כאן:

ישראל כץ: 24 מוניות שירות, לא פחות, יפעלו בעירנו, בתל אביב, ומערים אחרות לתוך העיר, 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע.

ישראל כץ: זו מהפכה של ממש.

ישראל כץ: כמו שאתם יודעים, אנחנו מכבדים את השבת ואת אורחות החיים של שומרי המצוות בעירנו, אבל היעדר תחבורה ציבורית בשבת הוא עוול חברתי גדול כלפי אוכלוסייה נרחבת, שמקיימת אורח חיים שונה.

ישראל אייכלר: כבוד השר, הזמן הגיע לסיום.

ישראל אייכלר: צריך לסיים.

יואל חסון: תם הזמן לשר.

יואל חסון: השר צריך לסיים.

ישראל כץ: וכאן מגיע משפט המפתח.

ישראל כץ: חברת הכנסת גרמן, אני מניח שאת חולקת דעות דומות עם רון חולדאי בעניינים האלה.

ישראל כץ: הוא אומר, רון חולדאי: יישר כוח לשר התחבורה שאישר את קווי השירות החדשים, שתרומתם לאיכות החיים עצומה.

ישראל כץ: עבדנו שש שנים יחד על התוכנית הזאת – טוב, לא חייבים לדייק לפני בחירות עירוניות – וכעת היא יוצאת לדרך.

ישראל כץ: למה לא שמעתם על זה עד כה?

ישראל כץ: אומר חולדאי: אתם כבר מכירים אותי – אותו – אני עושה ואז מספר.

ישראל כץ: זוהי מהפכה של ממש.

ישראל כץ: עוד פעם הוא הוסיף: יישר כוח לשר התחבורה שאישר תוכנית להרחבה משמעותית של רשת קווי השירות, שתביא למהפכה בתחבורה הפנים עירונית, ובעיקר בשבתות וחגים – זה לא נכון, אבל הוא אמר.

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תם הזמן.

ישראל כץ: אני בטוח שהתחבורה בשבת – –

יואל חסון: – – –

ישראל אייכלר: אתה מתבקש להתרחק מהבמה.

ישראל כץ: – – שהינה צורך קיומי, וכו', תשפר את הנגישות בתוך העיר תל אביב, וכו'.

ישראל אייכלר: אני הודעתי לו שהוא צריך לסיים.

ישראל כץ: כלומר, הבאתי, אדוני היושב-ראש – – –

ישראל אייכלר: אדוני השר – –

ישראל כץ: סיפרתי מה אומר החוק.

ישראל אייכלר: – – אם הממשלה רוצה להמשיך, היא יכולה לשלוח שר אחר.

ישראל אייכלר: אתה סיימת.

ישראל אייכלר: פשוט מאוד, האופוזיציה דורשת, בצדק, שתהיה הצבעה, אלא אם כן השר הנוסף ירצה לדבר – –

ישראל כץ: תהיה הצבעה.

ישראל אייכלר: – – יש לו זכות, לכל שר.

ישראל כץ: למה שלא תהיה הצבעה?

ישראל אייכלר: לפני ההצבעה.

ישראל אייכלר: לפני ההצבעה.

ישראל כץ: הונחיתי על ידי יו"ר הקואליציה – – –

יואל חסון: לא.

יואל חסון: יש עשר דקות על פי התקנון.

יואל חסון: אני מבקש.

ישראל כץ: אתם רוצים לשלוח שר או שאתם רוצים – – –

דוד אמסלם: מה?

ישראל אייכלר: אתם רוצים לשלוח שר נוסף?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני יודע – – –

יואל חסון: יש עשר דקות – – –

ישראל אייכלר: אז זהו.

יואל חסון: – – –

דוד אמסלם: שב.

דוד אמסלם: שב.

ישראל כץ: קודם כול אני אסיים במשפט אחד.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – –

ישראל כץ: על מה הוויכוח?

ישראל כץ: אני אסיים במשפט אחד.

יואל חסון: מה לעשות.

יואל חסון: עשר דקות.

יואל חסון: עשר דקות.

ישראל כץ: אני יודע.

ישראל כץ: אני יודע – לא שמעתי על הכלל הזה.

דוד אמסלם: הוא לא משגיח כשרות שהוא כל פעם בא וצועק.

יואל חסון: יש תקנון.

יואל חסון: עשר דקות והוא צריך לרדת.

דוד אמסלם: שב בכיסא שלך.

דוד אמסלם: אל תפריע – – –

ישראל כץ: אני יודע שלא נעים לשמוע, מילא על 1990, זה היה מזמן, אבל דיבר רון חולדאי, איש המחנה שלכם – –

יואל חסון: פשוט תרד, זה הכול.

יואל חסון: פשוט תרד מהבמה.

ישראל כץ: – – יומיים לפני הבחירות, כשהוא מספר לחברת הכנסת גרמן כמה הרפורמה הזאת פותרת את הבעיה – – –

יואל חסון: – – – אדוני היושב-ראש, אתה עושה את זה שוב ושוב.

יואל חסון: כל ישיבה אתה עושה אותו דבר, ואתה עובר על התקנון.

יואל חסון: כל ישיבה אתה עושה אותו דבר.

ישראל אייכלר: מה?

ישראל כץ: בלי לפגוע, לא בחרדים ולא – – – המדינה – –

יואל חסון: אתה צריך להוריד אותו, אז תוריד אותו למטה.

ישראל אייכלר: אל תאיים עליי, בסדר?

ישראל אייכלר: תשב בבקשה בצד.

ישראל כץ: – – ובלי לפגוע בסטטוס קוו.

ישראל אייכלר: אם אתה לא תשב, אני אוציא אותך החוצה.

יואל חסון: אני מבקש שתוריד אותו.

ישראל אייכלר: אתה לא תאיים עליי.

ישראל אייכלר: אני ביקשתי מהשר לרדת – –

ישראל כץ: קודם כול, אתה לא רשאי להפריע לי.

ישראל כץ: יש יושב-ראש.

ישראל אייכלר: – – ואני מבקש מהשר לרדת.

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר.

ישראל כץ: ולכן, לסיכום דבריי, אני מבקש להצביע נגד הצעת החוק, שהיא גם נוגדת את החוק והיא גם לוקה בהתעלמות מהמציאות ואפילו בצביעות – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל כץ: – – לא מועטה ביחס לדברים שהיו בעבר.

קריאות: – – –

יואל חסון: אני מבקש שהשר ירד למטה.

יואל חסון: כל פעם אותו דבר.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת גרמן, האם את רוצה להגיב?

יואל חסון: כל פעם אותו דבר.

ישראל אייכלר: או שחברת הכנסת גרמן רוצה להגיב או שהיא רוצה הצבעה.

יעל גרמן: – – –

ישראל אייכלר: להצביע.

ישראל אייכלר: בבקשה, אנחנו מצביעים – –

יעל גרמן: לא, לא, אדוני היושב-ראש – – –

ישראל אייכלר: – – על הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית – – –

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – – הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את , לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – 56, נגד – 59, בתוספת שרן השכל, אז ההצעה נפלה.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני מבקש את הקשבתכם.

ישראל אייכלר: יש לנו עכשיו מקבץ – – –

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: מה?

ישראל אייכלר: אתה יכול להוסיף לפרוטוקול, אני לא משנה את התוצאה.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: לא נלחץ לה.

יואל חסון: זה טכני, לא נלחץ לה טכנית.

יואל חסון: שיבדקו את זה טכנית.

ישראל אייכלר: המזכיר אומר שאם בהצבעה הבאה נראה שהמכשיר שלך לא בסדר, אז נוסיף את הקול שלך פה.

יואל חסון: אז כמה?

יואל חסון: מה התוצאה?

יואל חסון: מה התוצאה?

ישראל אייכלר: בכל מקרה, זה 56 נגד 59, כך שאפילו אם נעשה 57 נגד 59 – ההצעה נפלה.

יואל חסון: – – –

ישראל אייכלר: אני רק אוסיף לפרוטוקול שאת רצית להצביע.

ישראל אייכלר: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת נושא רצח נשים; << הלסי >>

ישראל אייכלר: [דברי הכנסת, חוב' ב', ישיבה 368, עמ' 31414, עמ' 31416, עמ' 31417 ועמ' 31418.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אני רוצה להודיע הודעה: במקבץ ההצבעות הבא אין נימוקים, אין מציעים – יש רק תשובת שר, ומייד אחר כך ארבע הצבעות בזו אחר זו.

ישראל אייכלר: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת נושא רצח נשים – מס' 10938, 10942, 10973 ו-10978.

ישראל אייכלר: ישיב במשולב השר לביטחון הפנים גלעד ארדן, בבקשה.

ישראל אייכלר: גם לך עשר דקות.

ישראל אייכלר: אני מבקש לא לעבור את עשר הדקות.

קריאה: זו רק תשובה, נכון?

משה גפני: – – – למה לא הבאתם את החוקים האלה כשהייתם בממשלה?

משה גפני: למה לא הבאתם?

יאיר לפיד: – – –

משה גפני: לא הבאתם.

משה גפני: מה אתה מספר סיפורים?

משה גפני: עכשיו אתם נזכרים בזה?

משה גפני: צבועים.

משה גפני: נמאסתם.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

משה גפני: אתה היית שר האוצר.

משה גפני: למה לא הבאת?

משה גפני: אז היית בקואליציה – – –

גלעד ארדן: – – אני מתכבד להשיב להצעה שהועלתה כאן – –

משה גפני: – – –

ישראל אייכלר: הנושא הקודם תם, אדוני.

גלעד ארדן: – – בנוגע לצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת נושא רצח נשים.

גלעד ארדן: לתפיסת עולמי – –

משה גפני: – – – אתם צבועים.

משה גפני: צבועים.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אפשר לבקש שקט באולם?

גלעד ארדן: – – ואני בטוח שהיא של כולנו כאן, אלימות נגד נשים היא תופעה חמורה וקשה, ויש לנקוט את כל האמצעים האפשריים כדי להילחם בה.

גלעד ארדן: ומי שעוקב אחר הפעילות של משרד ביטחון הפנים והמשטרה יודע כמה חשיבות אני ואנחנו מייחסים למלחמה בתופעת האלימות במשפחה והאלימות כנגד נשים.

גלעד ארדן: כיושב-ראש ועדת השרים למאבק באלימות העברנו בעיצומה של שנת תקציב, לפני כשנה וחמישה חודשים, החלטת ממשלה שמאמצת את התוכנית שעליה המליצה הוועדה הבין-משרדית לטיפול באלימות במשפחה, בהובלת מנכ"ל משרד הרווחה.

גלעד ארדן: התוכנית הזאת הפכה למעשה למדיניות הרשמית של ממשלת ישראל – צעד חשוב ביותר ליישום ולמימוש מרכיבי התוכנית.

גלעד ארדן: התוכנית מונה צעדים רבים שיש לבצע במסגרת המאבק באלימות במשפחה וברצח נשים.

גלעד ארדן: מי שבאמת רוצה לתרום למניעת האלימות לא זקוק לוועדת חקירה, אלא למעקב של הכנסת אחרי יישום התוכנית על ידי משרדי הממשלה השונים.

גלעד ארדן: זה מה שבאמת חשוב, ולא הקמה של עוד ועדת חקירה פרלמנטרית, שרק יצעקו בה ויתווכחו, ולא יתרמו בכך לביצוע ההחלטות של הממשלה.

גלעד ארדן: כידוע, המשרד לביטחון הפנים והמשטרה הם הגופים המבצעים, הם לא הגופים המתקצבים, והיכולת שלנו ליישם את התוכנית נשענת, קודם כול, על תקציב שמוקצה לטובת העניין על ידי משרד האוצר.

גלעד ארדן: חלק ממרכיבי התוכנית מיושמים כבר היום באמצעות הפניות תקציבים והסטות תקנים קיימים לטובת העניין, אבל ברור שחלק הארי של התוכנית מחייב תקצוב תוספתי של משרד האוצר.

גלעד ארדן: אני יכול לציין שכבר בשנה האחרונה – או בשנה וחצי – צירפנו לשורות משטרת ישראל עובדות סוציאליות רבות, ובהן עובדות סוציאליות דוברות ערבית, שמוצבות בתחנות המשטרה; מקודמת ההקמה של 16 מחלקי משפחה חדשים בתחנות המשטרה ברחבי הארץ, בתקציב משרדי ובהשקעה משמעותית; משרד הרווחה משדרג מקלטים שמופעלים על ידו, ומרחיב את הפריסה של מרכזים לטיפול באלימות במשפחה לרשויות מקומיות נוספות; ואנחנו, יחד עם משרד המשפטים, מקדמים יוזמות חקיקה שנועדו לשפר את המאבק באלימות במשפחה ואת היכולת להגן על נשים, למשל, תיקוני חקיקה שיאפשרו פיקוח טכנולוגי על גברים אלימים שהפרו צווי הרחקה וצווי ההגנה.

גלעד ארדן: לאחרונה קידמנו חוק שבעצם מחייב את הסגלים הרפואיים להעביר מידע לגורמי רווחה ומשטרה, מה שיסייע להם לקדם הגנה על נשים מאוימות, ועוד ועוד פעולות רבות שאנחנו מקדמים כדי לסייע להגן על נשים מאוימות ולהפחית אירועים של אלימות בתוך המשפחה.

גלעד ארדן: לכן, לסיום, אני מבקש מכם, חברות וחברי הכנסת, מי שבאמת אכפת לו ורוצה לסייע למאמצים הממשלתיים בנושא, שיסייע לקדם את הצעות החוק שאני ציינתי – ועוד אחרות שמקודמות – ולא יצביע בעד הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית נוספת, שאין בה שום צורך.

גלעד ארדן: להפך, הפתרונות מוכרים; הפתרונות נמצאים על שולחן הכנסת, ואני מציע לראשי הוועדות בכנסת ולחברי הכנסת לפעול בתחומי אחריותם כדי להאיץ את היישום, ולא לבזבז זמן על ועדות מיותרות – –

עליזה לביא: אבל איפה הכסף?

גלעד ארדן: – – שלא יסייעו למאבק החשוב הזה.

יעל כהן-פארן: איפה הכסף?

גלעד ארדן: לכן אני מציע לדחות את ההצעה להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר גלעד ארדן.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים עכשיו לארבע הצבעות בזו אחר זו.

ישראל אייכלר: ההצבעה הראשונה היא על הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת נושא רצח נשים, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

ישראל אייכלר: אני מצביע.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 56 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 56 בעד, 59 נגד, ההצעה הוסרה.

ישראל אייכלר: האם המכשיר של חברת הכנסת לביא עבד עכשיו?

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: חברת הכנסת לביא, המכשיר שלך עבד עכשיו?

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצבעה הבאה: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בעקבות היקף רצח הנשים של חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 56 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 56 בעד, 59 נגד, בתוספת חברת הכנסת שרן השכל.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה.

קריאות: – – –

יואל חסון: – – – תתביישו לכם.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצבעה השלישית: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בעקבות היקף רצח הנשים של חברת הכנסת מיכל רוזין.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 56 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

קריאות: – – –

יואל חסון: – – – הצטלמתם.

יואל חסון: הצטלמתם עם שם של אישה שנרצחה.

מיכל רוזין: – – –

קריאה: בושה, בושה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: 56 בעד, 59 נגד, בצירוף חברת הכנסת שרן השכל.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: ועכשיו ההצבעה האחרונה – –

קריאה: שמית, שמית.

ישראל אייכלר: – – הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית – –

קריאה: שמית.

ישראל אייכלר: – – בעקבות היקף רצח הנשים – –

קריאה: שמית.

ישראל אייכלר: – – של חברת הכנסת עליזה לביא.

קריאה: שמית, שמית.

ישראל אייכלר: אתם רוצים?

ישראל אייכלר: יש לכם 20?

ישראל אייכלר: אין לכם חתימות לשמית, ואני לא רוצה – – –

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: לא קיבלנו, ואנחנו עושים – – –

יואל חסון: שמית, שמית.

יואל חסון: סליחה, שמית.

עליזה לביא: הצבעה שמית – – – הצבעה שמית – – – אני – – – הצבעה שמית.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אני מבקש מהסדרנים להושיב את כולם במקום.

ישראל אייכלר: אני מבקש מהסדרנים להושיב את כולם במקום.

ישראל אייכלר: אני לא קיבלתי.

ישראל אייכלר: כשנכנסתי להצבעה, לא קיבלתי.

קריאה: – – – הצבעה, היושב-ראש.

קריאה: ברגע שהוא הכריז – – – הצבעה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: לא קיבלתי.

ישראל אייכלר: אני – רבותיי חברי הכנסת, אתם כולכם ראיתם שכשנכנסתי להצבעה האחרונה לא הייתה על שולחני שום בקשה להצבעה שמית.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: 20 חתימות הגיעו אחרי שהודעתי על ההצבעה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: ולכן אני נכנס להצבעה רגילה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 54 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 58 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

קריאה: – – – לא נתת התראה.

ישראל אייכלר: 54 בעד, 59 נגד, בצירוף חברת הכנסת שרן השכל.

ישראל אייכלר: ההצעה – כל ההצעות הוסרו מסדר-היום.

ישראל אייכלר: << הלסי >> דוח משרד העבודה על התנהגות קשה כלפי ילדים שהוצאו מבתיהם לפנימיות << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעות סדר-היום רגילות.

ישראל אייכלר: הצעה לסדר-היום בנושא: דוח משרד העבודה על התנהגות קשה כלפי ילדים שהוצאו מבתיהם לפנימיות, מס' 11313, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מרגי, עם ישראל מחכה לדבריך.

ישראל אייכלר: סליחה, זה לא רגילה.

ישראל אייכלר: זה דחוף, נכון?

יעקב מרגי: דחופה, דחופה.

ישראל אייכלר: יש מזכיר.

ישראל אייכלר: דבר איתו.

יעקב מרגי: דחופה.

יעקב מרגי: אפשר?

יעקב מרגי: אין מיקרופונים?

ישראל אייכלר: שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: מה זה, אתם לא שומעים?

ישראל אייכלר: תכף יהיה פה שקט, ישמעו.

יעקב מרגי: או, עכשיו.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במדינת ישראל בשנת 2018, 70 שנה למדינה, מעטים המקרים שילד יוצא מביתו החם, התומך, ללמוד בפנימייה.

יעקב מרגי: ישנם עדיין מקרים של פנימיות בגלל איכויות, בגלל מקצועות נדירים, מסגרות.

יעקב מרגי: אבל ילדים שיוצאים לפנימיות, ובמיוחד פנימיות של משרד העבודה והרווחה, אנחנו מבינים לבד שהמצב בבית שלהם לא הכי אופטימלי ומיטבי בעבור הילד.

יעקב מרגי: וכשילד כזה יוצא לפנימייה של משרד העבודה והרווחה, אנחנו מצפים שלפחות בפנימייה הוא יקבל את הדלתא שחסרה לו למצב האופטימלי, שהוא היה אמור לקבל בבית.

יעקב מרגי: והינה, דוח של משרד העבודה והרווחה מעלה שדווקא אותם ילדים שהעורף המשפחתי שלהם חלש – צריך חיזוק, לא קיבלו בבית מה שצריך – דווקא אותם ילדים, במוסדות שהיו אמורים להגן עליהם ולתת להם את התמיכה, דווקא במוסדות האלה הילדים האלה נחשפים לאלימות, אלימות פיזית, אלימות מילולית; ותתפלאו לשמוע, לא מקרב בני הנוער – גם כזו יש – לא מקרב חבריהם לספסל הלימודים, אלא דווקא מאותם מדריכים שהיו צריכים להיות להם המדריכים לחיים; המדריכים שמפיחים בהם תקווה; המדריכים שדוחפים אותם קדימה, אל האופק הוורוד יותר ממה שהם חוו עד היום בילדותם.

יעקב מרגי: הדוח כשלעצמו הוא חמור מאוד, דוח שמחייב אותנו לחשוב, מחייב אותנו גם כן לשאוף ולדחוף לרפורמה לשינוי משמעותי בכל מה שקשור בפנימיות של משרד העבודה והרווחה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותיי, אני לא מופתע.

יעקב מרגי: אני לא מופתע, כי אפשר לומר, שחלק מהמוסדות, בלי הכללה, זו החצר האחורית של הפנימיות החינוכיות, זו החצר האחורית של משרד העבודה והרווחה.

יעקב מרגי: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, ואני קורא לחברי הבית, וגם לשר – ואני מודה לו על הדוח שהופק באמצעות משרד הרווחה.

יעקב מרגי: זו ההזדמנות, מהדוח הזה, לעשות שינוי משמעותי בכל מה שקשור בפנימיות של משרד העבודה והרווחה.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

ישראל אייכלר: אין תשובת שר, אז אנחנו מאפשרים הבעת דעה ליושב-ראש ועדת הרווחה אלי אלאלוף.

ישראל אייכלר: אחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר אישי יקר שלי, יעקב מרגי, שהציע הצעה לדיון, אני חייב להגיד לך, יעקב, אם מותר לי, על בסיס ההערכה – אני מקווה ההדדית – כלפיך באופן אישי: המצב בפנימיות בכלל, של החינוך ושל הרווחה, הוא לא טוב.

אלי אלאלוף: לחשוב שיש מקום יותר טוב מהשני – נקודתית אתה יכול למצוא את זה, אבל המערכת הזו של הפנימיות היא בזבזנית, היא לא מתואמת.

אלי אלאלוף: מנהלי פנימיות רצים בכל שנה לחפש תלמידים כדי לכסות את התקציב הנדרש מהם.

אלי אלאלוף: לכן הבעיה הזאת היא לא הבעיה של המשרד הזה.

אלי אלאלוף: אני, במקרה – לא ידעתי שתעלה את ההצעה –היום בשעה 19:00 שני המנכ"לים יושבים אצלי בנדון.

אלי אלאלוף: מפני שבאמת חייבים לעשות סדר באנדרלמוסיה הקיימת שנים רבות, בכספים רבים, ומי שסובל זה הילד.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שאין יותר טוב לילד מאשר בבית – גם הבעייתי – שלו, יותר מאשר בפנימייה.

אלי אלאלוף: אבל מגיעים לפנימייה ושם לא מוצאים את התשובות ההולמות, ואז אנחנו רואים ילדים שסובלים שנים – ארבע, שש שנים, תלוי איזו מערכת.

אלי אלאלוף: לכן אני מציע, ברשותך, אני אשמח שזה יהיה בוועדה משותפת, אבל היום אנחנו מתחילים בשעה 19:00.

אלי אלאלוף: שני המנכ"לים בנדון – נטפל בזה.

ישראל אייכלר: אדוני מציע להעביר לאיזו ועדה?

יעקב מרגי: שלו.

יעקב מרגי: ועדת העבודה והרווחה.

ישראל אייכלר: ועדת העבודה והרווחה.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – דקה, הבעת עמדה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שהציג את זה חבר הכנסת מרגי, אנחנו הרי מוציאים ילדים מהבית הלא-מתפקד שלהם מתוך כוונה לשמש כמבוגר האחראי ולספק לאותם ילדים את כל הצרכים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מגלים שלא רק שיש מחסור בכוח אדם, הילדים האלו לא מעט פעמים עוברים חוויות, בלשון המעטה, מאוד מאוד לא נעימות.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים מדובר גם על פגיעה פיזית; אלימות ממש.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכל הנושא של הפנימיות צריך לעבור גם מחשבה מחודשת בכך שאנחנו מסתכלים על ההפרדה הדיכוטומית בין הפנימיות של משרד הרווחה לפנימיות של משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים כמעט בוודאות שהילדים שמאכלסים היום את הפנימיות של משרד החינוך, גם הם ילדי רווחה, ולכן אני חושבת שהגיע הזמן לעשות איזשהו איחוד שורות ולהבין מהם הצרכים של התלמידים האלה; איך מספקים אותם ואיך מתקצבים את זה, כי זה פועל יוצא של תקצוב.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

ישראל אייכלר: היות שאין תשובת שר, אנחנו ניגשים מייד להצבעה.

ישראל אייכלר: ההצעה היא להעביר לוועדת העבודה והרווחה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

ישראל אייכלר: מדובר על הדוח של משרד העבודה על התנהגות קשה בפנימיות.

ישראל אייכלר: 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה תעבור לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

ישראל אייכלר: << הלסי >> שומרי הסף תחת מתקפה << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: שומרי הסף תחת מתקפה, מס' 11276 ו-11325.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

ישראל אייכלר: שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש חבריי חברי הכנסת, הקרב על שומרי הסף הוא לא עוד איזו אפיזודה כדי לשמור על כמה "עובדי מדינה", במירכאות.

נחמן שי: הקרב על שומרי הסף הוא הקרב על איך תיראה ואיך תתפקד הדמוקרטיה במדינת ישראל.

נחמן שי: חלוקת הכוח בתוך המערכת הציבורית אומרת שיש נציגים נבחרים, כמונו, ויש נציגים מקצועיים, ממונים, שעושים את דרכם בתוך השירות הציבורי, והם אלה שמלווים את השרים ואת חברי הכנסת בעבודתם הציבורית, אבל מפרספקטיבה של המשכיות ושל עמידה על משמר החוק והמינהל הציבורי התקין – בלי קשר אם מישהו פה מנסה לעוות, כי זו המשימה שלהם.

נחמן שי: בצמרת נמצאים שומרי הסף הבכירים: בתחום הכספים, בתחום המשפט, בתחום הסדר הציבורי.

נחמן שי: המחויבות שלהם, עם כל הכבוד, היא לא לשר שמינה אותם, אלא היא מחויבות לאותם בסיסים, לאותו בסיס, שעל פיו מדינה מתנהלת, ושירות ציבורי תקין מתנהל.

נחמן שי: דינה זילבר באה לכנסת לא כדי להביע את דעתה הפרטית, אלא כדי לייצג את היועץ המשפטי לממשלה ואת חבריה בפרקליטות וביועץ המשפטי לממשלה.

נחמן שי: בשמם היא באה.

נחמן שי: בשמם של רבים, שאתם שמותיהם אנחנו מכירים ואת פרצופיהם אנחנו רואים פה ושם בוועדות הכנסת.

נחמן שי: היא אמרה דברים כהווייתם, שאני עוד חושב שילמדו אותם אי פעם בבתי ספר, מפני שהיא הוכיחה אומץ לב ציבורי נדיר.

נחמן שי: במקום זה רוצים לגרש אותה.

נחמן שי: במקום זה רוצים לבטל אותה.

נחמן שי: במקום זה רוצים לפטר אותה.

נחמן שי: ואני אומר לכם, הדמוקרטיה הישראלית בסכנה, מפני שהאנשים האלה נמצאים בסכנה.

נחמן שי: ותפקידה של הכנסת, שהיא לב הדמוקרטיה, הוא להגן עליהם, לשמור עליהם ולתת להם את החופש לעשות את עבודתם.

נחמן שי: גם אם הדעות שלהם הפוכות משלנו, גם אם ההתנהלות שלהם לא נראית לנו, גם אם הם אומרים דברים שאינם נושאים חן בעינינו, אנחנו צריכים לכבד אותם, להאזין להם ולהבהיר שוב ושוב שבסוף כולנו – הם; ולא פחות מאשר אנחנו, הם דבקים באותם עקרונות יסוד של הדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: כי בלי דמוקרטיה, המדינה הזאת היא לא מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה.

בצלאל סמוטריץ': נחמן, תגיד לי, אתה אמיתי?

בצלאל סמוטריץ': אתה עומד עכשיו מטר ו-40 בערך מחברת הכנסת רויטל סויד, נציגת פרקליטות המדינה ומערכת המשפט בכנסת, שרק היום צייצה, כי איזה פסק דין לא מצא חן בעיניה, על איזה עסקה ב-ebay – מכירים את זה שמזמינים?

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, אני יכול לעמוד עכשיו, נחמן, ולהקריא לך שורה של תגובות של חבריך למחנה.

בצלאל סמוטריץ': צביעות.

איציק שמולי: אני מבין שנהיית שומר בית המשפט העליון.

בצלאל סמוטריץ': חמאה שמרוחה לכם נוזלת מהפרצוף.

איציק שמולי: והפרקליטות.

בצלאל סמוטריץ': איציק, הרמת לי.

רויטל סויד: תודה רבה, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': תן להגיד לך משהו.

בצלאל סמוטריץ': תן להגיד לך משהו.

איציק שמולי: הפכתם להיות שומרי החומה של מערכת המשפט.

בצלאל סמוטריץ': יש איזה טרול אחד אצלכם במפלגת העבודה, לא זוכר איך קוראים לו.

בצלאל סמוטריץ': משהו – מניב, יניב – נכס מניב למפלגה שלכם?

איציק שמולי: כבר לא במפלגה.

בצלאל סמוטריץ': אז: מנדלבליט שומר על המוניטין שלו מיומו הראשון על הכיסא.

בצלאל סמוטריץ': לפנק, לפנק, לפנק את הפוליטיקאים שיקדמו אותו לעליון.

בצלאל סמוטריץ': לא אמר מילה, כי שקד אוהבת אותו, טה טה טה טה.

רויטל סויד: בצלאל – –

בצלאל סמוטריץ': הלאה – מיכאל גיצין, גם כן לא איזה איש ימין קיצוני: אין ספק ששקד מספקת את הסחורה.

רויטל סויד: – – מה אתה אומר על זכויות נשים?

רויטל סויד: תגיד לי, בצלאל, מה אתה אומר על זכויות של נשים?

בצלאל סמוטריץ': בבית המשפט העליון, כששלושה גברים מחליטים נגד אישה, שלא מתיישרת עם ההלכה – – –

רויטל סויד: אתה גם בעד?

ישראל אייכלר: חברת הכנסת סויד, יש לך עוד מעט זמן לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אורי משגב כבר נשלף מהבוידעם.

בצלאל סמוטריץ': אתם חבורה של צבועים.

בצלאל סמוטריץ': אתם שומרים על מה שאתם מגדירים כשומרי הסף – –

רויטל סויד: כי אתם הצלחתם.

רויטל סויד: מיניתם את השופטים השמרנים שרציתם.

בצלאל סמוטריץ': – – כשזה מתאים לכם, כשהם מקבלים החלטות שתואמות את השקפת עולמכם.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת סויד.

רויטל סויד: כל הכבוד, שרת המשפטים.

ישראל אייכלר: את לא תוכלי – – –

בצלאל סמוטריץ': מגיע לי – מגיעה לי עוד דקה, אני חושב.

ישראל אייכלר: אני נותן לך עוד דקה, ואחרי זה – – –

רויטל סויד: איזה מגיעה לך עוד דקה?

איציק שמולי: היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם מגינים על שומרי הסף כל עוד הם שומרי השמאל.

בצלאל סמוטריץ': כל עוד הם עושי דבריכם ומשרתים את האג'נדה שלכם ועובדים אצלכם, אז אתם יוצאים להגנתם.

בצלאל סמוטריץ': כשמישהו מהם מעז לא ליישר קו, פתאום – כתבתי עוד קודם בטוויטר: מכול מלמדיי השכלתי.

בצלאל סמוטריץ': לימין יש עוד הרבה הרבה מה ללמוד מכם על איך שומרים על שומרי הסף.

פנינה תמנו: גם אתם עושים את זה רק כשנוח לכם.

איציק שמולי: אתה יודע מה ההבדל?

איציק שמולי: אנחנו מגינים – – –

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רוצה בכל זאת להגיד כמה מילים על הגברת זילבר, שאתם כל כך מגינים עליה ועל הצביעות הגדולה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת שמולי, אתה יכול להירשם להביע דעה נוספת ולגשת אחר כך לדבר דקה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שמגיעה לי עוד דקה עכשיו, אייכלר.

ישראל אייכלר: לא, לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': הם מפריעים לי, אני לא יכול לדבר.

רויטל סויד: די, נו, באמת.

בצלאל סמוטריץ': באמת, תשמור עליי גם כן.

רויטל סויד: אוה.

בצלאל סמוטריץ': גם על הצד שלי תשמור.

רויטל סויד: די, מספיק.

בצלאל סמוטריץ': אז באותו נאום פוליטי פופוליסטי אופוזיציוני שישבה ונשאה כאן, המניפסט שייכנס לפנתאון, אומרת דינה זילבר: "הארץ שינתה את פניה, הימים אינם פשוטים" וכו' וכו', ועכשיו רוצים לשנות את התפיסה: "אם יש מי שנאמן אז יש מי שבוגד.

בצלאל סמוטריץ': גיס חמישי.

בצלאל סמוטריץ': הבו לנו", אומרת הגברת זילבר, "יועמ"שים צייתניים, אומנים מסורסים, תקשורת מרוסנת".

בצלאל סמוטריץ': והינה משפט המפתח: "עם ממושמע, מחונך, שחשיבתו אחידה".

בצלאל סמוטריץ': והאמת, שאני לא יודע אם לצחוק או לבכות.

דב חנין: פעם אחת – – –

בצלאל סמוטריץ': הגברת הזאת, שמובילה ליברליזם פונדמנטליסטי, טוטליטרי, דיקטטורי, שמבקש לחנך לחשיבה מחדש; הגברת הזאת, אדוני היושב-ראש, שלא מאפשרת לקיים אירועים נפרדים לגברים ונשים, גם לא לאנשים שזו אמונתם; שמנהלת מלחמת חורמה ורודפת כמו בציד מכשפות כל מי שמעז לחשוב קצת אחרת ממנה, מי שמעז טיפה – אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': להיצמד למסורת של 3,000 שנה וקצת לערער על התפיסה הנאורה והחדשנית שלה – היא רודפת אותו, היא מדברת על עם צייתני, מחונך, שחשיבתו אחת?

בצלאל סמוטריץ': היא לא מתביישת.

בצלאל סמוטריץ': היא הרי זו שמנסה לחנך את כולנו מחדש בכסות – כאילו של שומרי סף, כאילו של משפט, כאילו של נאורות.

בצלאל סמוטריץ': זו צביעות.

בצלאל סמוטריץ': שומרי הסף הללו, בתפקידם הזה, הם צבועים.

בצלאל סמוטריץ': אתם, חבריי בשמאל, ששומרים עליהם כשהם משרתים את עמדותיכם ומתנגחים בהם כשהם מעיזים לחשוב אחרת מכם, אתם צבועים.

בצלאל סמוטריץ': החמאה נוזלת לכולם מהראש, תיזהרו לא להחליק.

בצלאל סמוטריץ': זה חלק.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת סמוטריץ.

ישראל אייכלר: תשובת השרה איילת שקד, בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריה יש הבעת דעה לחבר הכנסת דב חנין.

רויטל סויד: ואני, תגובה.

ישראל אייכלר: אחרי ההצבעה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני, לצערי, לא שמעתי את דבריו של חבר הכנסת נחמן שי, אבל אני יכולה רק לתאר – אני לא יודעת, אתה תמכת במה שהמשנה עשתה?

נחמן שי: אני אמרתי לשמור על שומרי הסף, כולל על עורכת הדין דינה זילבר.

איילת שקד: שומרי הסף, קודם כול, צריכים לשמור על מוסד היועץ המשפטי לממשלה, על כבוד הכנסת ועל כבוד הממשלה.

דב חנין: נגד מי הם צריכים לשמור על היועץ המשפטי?

איילת שקד: מה שנעשה כאן בכנסת זה בטח לא היה שמירה על כבוד הייעוץ המשפטי לממשלה; בטח לא על כבוד הממשלה.

איילת שקד: כשפקיד, בכיר ככל שיהיה, בא מטעם הממשלה לדבר על הצעת חוק, הוא צריך להציג את עמדת הממשלה.

איילת שקד: עם השנים, התפתח איזשהו נוהג שהיועץ המשפטי לממשלה יכול גם למתוח ביקורת – נגיד משפטית.

רויטל סויד: הרי היועץ המשפטי לממשלה מנדלבליט אמר שזה לא בסמכות שלך להורות לה לא להגיע.

איילת שקד: אוקיי, לי יש ויכוח עם היועץ המשפטי לממשלה על העניין הזה.

איילת שקד: אני יכולה להגיד לכם שגם על פי חוק-יסוד: הכנסת ותקנון הכנסת, אני, כשרה, יכולה להחליף כל אחד שמגיע לוועדות.

רויטל סויד: בסדר, תחליפי אותה, תגיעי את.

איילת שקד: קודם כול.

איילת שקד: כן, זה קודם כול.

ישראל אייכלר: לא, אל תעשו פה ויכוחים.

איילת שקד: כן, ואני יכולה לבוא במקומה.

רויטל סויד: – – –

ישראל אייכלר: את שאלת שאלה, השרה השיבה.

ישראל אייכלר: מספיק, די.

איילת שקד: קודם כול, אני יכולה לבוא במקומה, זה נכון.

איילת שקד: דבר שני, אני רוצה שתבינו, וזה גם אתם צריכים – יום אחד אתם תהיו בקואליציה ותבינו: לא יכול להיות שיושב נציג, בכיר ככל שיהיה, ומשתלח בממשלה.

איילת שקד: אין דבר כזה.

איילת שקד: היא בוודאי יכולה להביע ביקורת על החקיקה, וליועץ המשפטי לממשלה הייתה ביקורת; הוא אמר שיש קשיים משמעותיים.

איילת שקד: דרך אגב, כל הביקורת, בצורה פתוחה, נשמעת בישיבת הממשלה ובוועדת שרים לחקיקה – ושמענו אותה.

איילת שקד: אבל הכנסת זה סיפור אחר.

איילת שקד: ובכנסת, אם היא הייתה רוצה למתוח ביקורת עניינית, זה בסדר.

איילת שקד: דרך אגב, היא נתנה את ההרצאה שלה ואז אמרה: ונעבור לפן המשפטי.

איילת שקד: אז היא הייתה צריכה לדלג על ההרצאה שלה, ולדבר רק על הפן המשפטי.

איילת שקד: מי שרוצה לצאת בנאומים נגד הממשלה, יכול לעשות את זה כחבר כנסת מהאופוזיציה או כאיש פרטי, שיכול לדבר בוועדות הכנסת.

איילת שקד: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשרה איילת שקד.

ישראל אייכלר: מה את מציעה, להעביר לוועדה או להוריד?

איילת שקד: אני מציעה להעביר את זה לדיון בוועדת החוקה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מסכימים.

רויטל סויד: אנחנו מסכימים.

ישראל אייכלר: לפני ההצבעה, מגיעה לדב חנין דקה.

איילת שקד: דב, בוא נצביע.

קריאה: לא.

קריאה: זה אחרי ההצבעה.

ישראל אייכלר: אבל יש לו זכות להביע דעה נוספת.

ישראל אייכלר: לפני ההצבעה, נכון?

ישראל אייכלר: לפני ההצבעה, דב חנין, בבקשה, יש לך דקה.

איילת שקד: לא אחרי?

קריאה: לפני, לפני.

ישראל אייכלר: יש תקנון ואנחנו פועלים על פיו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מציע להעביר את הנושא לוועדת ביקורת המדינה, ואני רוצה לנמק.

דב חנין: ההשתלחות ביועצים המשפטיים עברה כל גבול.

דב חנין: הגברת זילבר היא אישה רצינית ומקצועית, שיש לי איתה ויכוח מאוד מאוד קשה: אני מאוד התנגדתי לכל הצעות החוק שהיועצת המשפטית זילבר עמדה מאחוריהן בענייני מבקשי המקלט; אני חושב שהיא הייתה, ועדיין נשארה, יועצת משפטית שמאוד מאוד מחויבת לממשלה ולממשלות, אבל היא עושה את זה בגבולות החוק.

דב חנין: גם היא לא מוכנה ולא רוצה לעבור על גבולות החוק ולצפצף על החוק.

דב חנין: ולכן, גם הופעתה בפני הכנסת הייתה הופעה רצינית, מכובדת, היא ביטאה את עמדתה המשפטית.

דב חנין: אי-אפשר להטיל עליה מורא.

דב חנין: התנהלותה של שרת המשפטים בנושא הזה הייתה לא נכונה.

דב חנין: היא לא יכולה לצנזר, לא את היועץ המשפטי לממשלה ולא את נציגיו, בפני ועדות הכנסת.

דב חנין: ולכן, טוב קבע היועץ המשפטי של הכנסת, שהגברת זילבר תוכל להגיע, ותגיע – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

דב חנין: – – ותתייצב בפני ועדות הכנסת, ותמשיך לייצג את עמדות היועץ המשפטי, שבמקרים רבים אני חולק עליהן, אבל אלה הן עמדות היועץ המשפטי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אנחנו עכשיו נצביע על העברת ההצעה לוועדת הכנסת, כי יש שתי הצעות.

ישראל אייכלר: כי את רוצה ועדת חוקה והיא רוצה ועדת ביקורת המדינה, אז זה חייב לבוא לוועדת כנסת, והיא תקבע לאיזו ועדה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

ישראל אייכלר: 13 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה תעבור לוועדת הכנסת.

ישראל אייכלר: יש הודעה למזכיר הכנסת, לפני שנעבור.

רויטל סויד: לא, אבל אני צריכה.

ישראל אייכלר: זכות התגובה לחברת הכנסת רויטל סויד.

ישראל אייכלר: בצלאל, אתה זיכית את חברת הכנסת סויד בחמש דקות תגובה, אתה מוזמן להקשיב לה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה – – –

ישראל אייכלר: לא, אין פעם נוספת.

בצלאל סמוטריץ': אם היא תדבר עליי?

יעקב מרגי: כל נאום שלו זה הודעה אישית.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, שרת המשפטים, שברחה מהמליאה ממש השנייה, וחבריי חברי הכנסת, ואין לנו גם שר פה.

רויטל סויד: חבריי חברי הכנסת, בואו נדבר קצת על צביעות.

רויטל סויד: דיברת על צביעות – בואו נדבר קצת על צביעות.

רויטל סויד: אני אגיד לך מה זה צביעות.

רויטל סויד: צביעות זה כשיש שרת משפטים, איילת שקד, שלצערי הרב ממש השנייה ברחה מהמליאה, שכל האג'נדה שלה היא רק לרמוס את בית המשפט העליון, להלך אימים על השופטים, להעביר את פסקת ההתגברות – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

רויטל סויד: – – לנסות להעביר את פסקת ההתגברות, ללכת ליועמ"שים על הראש, אחר כך גם על היועץ המשפטי לממשלה בעצמו – כי הוא, חס וחלילה, מעז לומר משהו בניגוד אליה – אבל הוא העמיד אותה במקומה.

רויטל סויד: ועכשיו אנחנו רואים גם שהיועץ המשפטי לכנסת מתחיל לחטוף על הראש, כי הוא אמר: אין מה לעשות, הגברת זילבר יכולה להגיע.

רויטל סויד: אבל הצביעות היא כאשר רוצים לקחת את כל שלטון החוק ולרמוס אותו.

בצלאל סמוטריץ': – – –

רויטל סויד: ומה אני אגיד לכם, בבית היהודי, שם – אתה, סמוטריץ – –

בצלאל סמוטריץ': – – – זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': את כולם – – –

רויטל סויד: – – לפחות אתה כן, ואומר את זה במפורש; יוגב – על ה-D9; בנט, שיש לו בעיה עם הפצ"ר; כולכם הולכים לרמוס את שומרי הסף.

רויטל סויד: את מי?

רויטל סויד: את אלה שעומדים ביניכם לבין החקיקה שלכם – –

בצלאל סמוטריץ': – – – החמאה – – –

רויטל סויד: – – שכולה מיועדת להתנחלויות, שמיועדת, כולה היא אנטי-חוקתית והיא אנטי-דמוקרטית.

רויטל סויד: מקמבנת את החבר'ה שלכם שם.

רויטל סויד: זאת כל המטרה שלכם.

בצלאל סמוטריץ': החמאה נוזלת – – –

רויטל סויד: אבל אני רוצה להגיד לך מה קורה על הדרך.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש – – –

רויטל סויד: על הדרך – – –

ישראל אייכלר: אחרי שהיא תסיים תוכל לבוא ולהגיד מה שאתה רוצה, לא עכשיו.

רויטל סויד: על הדרך אתם מקריבים את כל הערכים שגדלנו עליהם: שוויון לנשים, שוויון בכלל, שוויון למיעוטים, הקהילה הגאה, ערכים ליברליים – אתם מקריבים את הכול.

רויטל סויד: ואני רוצה לומר לכם עכשיו, פסיקת בית המשפט העליון שניתנה השבוע, ששוללת מאישה מחצית מזכויות דירת מגורים משותפת לה ולבעלה, שהייתה נשואה לו 30 שנה, היא פסיקה חמורה, שמשקפת בדיוק את מה שקורה כאשר האג'נדה השמרנית של הבית היהודי, בהובלת שרת המשפטים, מתממשת.

רויטל סויד: כי לא אכפת לכם מזכויות, לא אכפת לכם משוויון, לא אכפת לכם מזכויות נשים; אכפת לכם רק לקמבן את החבר'ה שלכם בהתנחלויות שם, במאחזים האלה, להעביר חקיקה שהיא אנטי-חוקתית ואנטי-דמוקרטית, ועל הדרך להקריב את כל מה שיש לנו כאן.

רויטל סויד: לכן, אנחנו מגיעים למצב ששופט שהגיע ביבוא אישי ושופט נוסף, מול דעת מיעוט של שופט עליון, לקחו החלטה של בית הדין הרבני, שהיא החלטה מוטעית, והיא החלטה שגויה – כי זה ידוע שההלכה לא נכנסת, או יותר נכון הדין הדתי לא נכנס להלכות האזרחיות, להלכה האזרחית של גירושין, חזקת שיתוף, חלוקת רכוש וכיוצא בזה.

רויטל סויד: בית הדין הרבני האזורי פסק שצריך לתת לאישה מחצית מהרכוש, בית הדין האזורי.

רויטל סויד: הגדול – הפך את ההחלטה.

רויטל סויד: והינה, בית המשפט העליון, בדעת רוב מול דעת מיעוט, לא קיבל את זה.

רויטל סויד: אז בואו נבהיר מה קורה פה.

רויטל סויד: הצביעות שחוגגת כאן היא צביעות של שרת משפטים, שעומדת כאן ומשתלחת בבית המשפט העליון, בונה על זה קריירה שלמה, רומסת את שומרי הסף, רומסת את כל מה שקוראים לו חוק ושלטון חוק.

רויטל סויד: ואחר כך, כשיש ביקורת לגיטימית של נבחרי ציבור נגד פסיקה נקודתית, שבמקרה היא גם מוטעית – ואין לי ספק שיהיה עליה דיון נוסף, ואין לי ספק שהיא תתהפך – אז היא באה ומדברת.

רויטל סויד: יש הבדל בין ביקורת לגיטימית על פסיקה נקודתית לבין הרצון לקחת את ה-9D, לעלות על בית משפט עליון, לעלות על שלטון החוק, לרמוס אותם, ולקבוע שבמדינת ישראל אין חוק.

רויטל סויד: זה מה ששרת המשפטים רוצה, זה מה שבבית היהודי אתם עושים.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל.

ישראל אייכלר: אם בצלאל סמוטריץ רוצה אולי להתנצל בפנייך, אני יודע – – –

רויטל סויד: לא, לא – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – רק משפט, מה אכפת לך – – –

רויטל סויד: לא, לא – – –

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לך?

בצלאל סמוטריץ': יושב פה הרב פרוש, שנקנס פעם כשהוא – – – החמאה – – –

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום.

ישראל אייכלר: בצלאל, אתה יכול להירשם לעמדה נוספת להצעה הבאה ולהגיד מה שאתה רוצה.

ישראל אייכלר: << הלסי >> היחס של מערכת החינוך כלפי תלמידים עקב אי-תשלומי הורים << הלסי >>

ישראל אייכלר: הצעות לסדר-היום בנושא: היחס של מערכת החינוך כלפי תלמידים עקב אי-תשלומי הורים, מס' 11188, 11197, 11211 ו-11235.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – מסעוד גנאים, חברת הכנסת תמנו וחבר הכנסת מרגי.

ישראל אייכלר: ישיב סגן השר הרב מאיר פרוש.

ישראל אייכלר: שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, חוק חינוך בישראל הוא אולי חובה – חינם הוא ממש ממש לא.

איציק שמולי: כפי שאנחנו יודעים, הנושא הזה גם מגיע חדשות לבקרים לוועדת החינוך בראשות מרגי.

איציק שמולי: תשלומי ההורים זה נושא כאוב מאוד בתוך מערכת החינוך.

איציק שמולי: 5 מיליארד שקל – זה סך התשלומים שמשלמים ההורים במדינת ישראל במסגרת חוק חינוך חינם.

איציק שמולי: עולה שאלה לא רק איך הגענו להפקרות הזאת, שבמסגרתה בחינוך שאמור להיות מסופק על ידי המדינה יש זליגה הדרגתית ומסוכנת של יותר ויותר תחומי ליבה בתוך החינוך, בתוך בתי הספר שלנו, אל מה שקרוי תל"נים, פעילויות "מרצון".

איציק שמולי: הפרוטוקול לא רואה שאני עושה מירכאות, אז אני אומר במירכאות כפולות ומכופלות.

איציק שמולי: מה זה "ברצון"?

איציק שמולי: כאשר ילד בא להורים שלו ואומר להם: כל הילדים מקבלים מחר בבוקר משהו מסוים בכיתה ואני רוצה גם – ההורה יכול לעמוד מולו ולהגיד לו: לא, אני אוהב אותך, אבל אתה לא תקבל כי אין לי כסף?

איציק שמולי: הוא לא יכול לעשות את זה.

איציק שמולי: לא כאשר מדובר בטיול, לא כאשר מדובר בשיעור תגבור, לא כאשר מדובר בחוג העשרה.

איציק שמולי: עכשיו, אני שואל אתכם, נכון שבמרבית המקרים עדיין לא הגענו לגיהינום ולקטסטרופה הזאת ששיעורי המתמטיקה והאנגלית בבתי הספר תלויים בתשלום של ההורים, אבל כאשר מדובר בשיעור תגבור במתמטיקה, או רחמנא ליצלן שיעור אווירונאוטיקה או סייבר – למה הדברים האלה אמורים להיות תלויים ביכולת של ההורה לשלם כסף?

איציק שמולי: הרי לא ברור לכם שאם ההורה לא יכול לשלם כסף המשמעות היא שמערכת החינוך, שאמורה לשמש כלי לסגירת פערים ולאספקה של הזדמנויות, אומרת לילד בכיתה ב' או ג', כבר בגיל הצעיר שלו: אתה שווה הרבה פחות?

איציק שמולי: והדבר הכי כואב, שהשאלה הרלוונטית במערכת החינוך שלנו זה לא ששואלים ילד: לאן אתה רוצה להגיע, אלא שואלים אותו: מאיפה אתה בא וכמה כסף יש להורים שלך בחשבון הבנק.

איציק שמולי: כך לא צריכה להתנהג מערכת חינוך.

איציק שמולי: יש מאבק גדול מאוד, שמובילים הרבה מאוד הורים, בראשות פיצ'י דובינר ועוד הרבה מאוד הורים שמובילים את המאבק.

איציק שמולי: אבל היום אנחנו באים ואומרים למשרד החינוך עוד משהו – ובזה אסיים, אדוני היושב-ראש:

איציק שמולי: לא יכול להיות מצב שילד מודר מטיול, שאומרים לו: אל תעלה לאוטובוס או אל תשתתף בשיעור העשרה, בגלל שלהורים שלך אין כסף.

איציק שמולי: אין שום מורה או מנהל במערכת החינוך שמקבל הכשרה, שיודע לקבוע מי יש לו כסף ומי אין לו כסף.

איציק שמולי: במקום להדיר תלמידים, הגיע הזמן שמערכת החינוך תתחיל לספק להם הזדמנות שווה.

איציק שמולי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מסעוד גנאים – איננו, אז חברת הכנסת פנינה תמנו.

ישראל אייכלר: בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, מדינת ישראל קבעה חוק חינוך חובה, אבל לצערי כשמסתכלים על הנתונים, כולל המחקר האחרון של הממ"מ, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אנחנו רואים את התמונה העגומה – איך משרד החינוך, במקום להיות המשרד שעומד בפני המדרון החלקלק, שגורם לפערים בין עניים לעשירים להמשיך ולהתרחב, הופך להיות מי שנהיה חותמת הגומי של בתי ספר רבים.

פנינה תמנו: למעלה מ-70% קיבלו אישור לגבות עד 2,000 שקלים; כ-20%, ניתן להם אישור מעל 2,000 שקלים.

פנינה תמנו: אנחנו מדברים על כ-700 בתי ספר.

פנינה תמנו: מה המספר הזה אומר לנו?

פנינה תמנו: המספר הזה אומר לנו ש-700 בתי ספר סגורים לילדים שידם אינה משגת.

פנינה תמנו: הרי הורים שאין להם יכולת כלכלית ופיננסית מודעים היטב להתנהלות ולגביית תשלומי ההורים, ולכן מלכתחילה שמים אותם במצב שהם צריכים לוותר.

פנינה תמנו: אך להגיע למצב שכזה, שילדים נכנסים לתווך של אוזלת היד של משרד החינוך; כאשר ילדים, תלמידים, נאלצים להתמודד מול דרישות של מורים, מנהלי בתי ספר – איפה נשמע דבר כזה?

פנינה תמנו: משרד החינוך, שר החינוך, סגן שר החינוך, תסתכלו על הילדים האלה בעיניים – אותם ילדים זאטוטים, שאומרים להם: אם אתם לא תביאו כסף לטיול, או לחוג העשרה, אתם נשארים בחוץ.

פנינה תמנו: גוזרים עליהם הדרה חברתית, בנוסף למעגל העוני.

פנינה תמנו: כ-800,000 ילדים במדינת ישראל מתחת לקו העוני.

פנינה תמנו: כרבע מיליון ילדים, דווח שמגיעים לבית הספר בלי יכולת אמיתית לבוא עם סנדוויץ'.

פנינה תמנו: ואנחנו מוסיפים עליהם את העול של להתנהל מול עולם של מבוגרים – אנשי חינוך שאומרים להם שהם אחראים למצבם, שהם צריכים להתבייש, שהם צריכים להתמודד עם המצב המאוד-מורכב.

פנינה תמנו: דבר כזה לא יכול לקרות במדינת ישראל.

פנינה תמנו: אנחנו כעם יהודי, ששורשינו נטועים עמוק במתן בסתר, בדאגה לחלש, בדאגה לעניים – לאיזה כיוון בדיוק אתם לוקחים אותנו?

ישראל אייכלר: תודה רבה.

פנינה תמנו: ילדי ישראל כולם – לא משנה מה מצבם הסוציו-אקונומי – זכאים ללכת עם ראש זקוף ולהיות בטיולים ולהשתתף בכל חוג אשר בית הספר מקנה לשאר התלמידים.

פנינה תמנו: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: היא בעד תשלומים, היא רוצה תשלומים.

יעקב מרגי: הבינתחומי, אליטיסטי.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: מי שלמד בבינת

יעקב מרגי: חומי – – –

איציק שמולי: מאז הבינתחומי הפכת להיות אליטיסטית – – –

יעקב מרגי: היא לא הקשיבה.

איציק שמולי: היא הקשיבה טוב מאוד.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי כבוד סגן השר, סוגיית תשלומי הורים מסרבת לרדת מהדיון הציבורי, ובצדק.

יעקב מרגי: אבל אני רוצה לשים את הדברים כאן, ולהבהיר: לא כולם יודעים, כשמדברים על סוגיית תשלומי הורים – על הקטגוריות השונות.

יעקב מרגי: קודם כול, סדרת התשלומים שוועדת החינוך מאשרת פעם בשנה – גם הם צריכים להיעלם מן העולם.

יעקב מרגי: מרגע שמדינת ישראל חוקקה חוק חינוך חובה חינם, הוא צריך להיות חוק חינוך חובה חינם, פשוטו כמשמעו.

יעקב מרגי: אלא שיש מנהלים ומורים שמרשים – אומנם, אני יכול לציין שהמקרים הם לא רבים.

יעקב מרגי: מגיעות אלינו תלונות, לא רבות, אבל מגיעות, על ילדים שמודרים מפעילות בית ספרית או תרבותית או טיולים או כל דבר אחר, בגלל שההורים שלהם לא יכולים לשלם או שמסרבים לשלם.

יעקב מרגי: ואני רוצה לומר לכם שיש קרן מלגות של משרד החינוך למי שלא יכול – – –

פנינה תמנו: – – – אותה.

יעקב מרגי: לא, מנצלים אותה.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אבל ייאמר לזכותו של משרד החינוך שהוא הוציא הנחיה חד-משמעית, שאין למנוע שום פעילות משום תלמיד שהוריו לא הצליחו או לא שילמו עבור אותה פעילות שמאשרת ועדת החינוך.

איציק שמולי: מרגי, זה לא ירד לשטח.

יעקב מרגי: זה לא יורד לשטח, לכן כשמגיעה תלונה מייד המורים מתקפלים.

יעקב מרגי: להערכתי, יש הרבה מקרים שלא מגיעים אלינו גם כן.

יעקב מרגי: ודאי שכאן צריך משרד החינוך להיכנס בעובי הקורה – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: – – איך אומרים, להוריד את ההנחיה הזו לשטח.

יעקב מרגי: אבל דווקא משרד החינוך, שהוא המוביל בתקצוב דיפרנציאלי בסעיפים רבים בשנים האחרונות – בדלת אחת הוא מנסה ועושה הכול, כל אשר לאל ידו, לצמצם פערים, ומצד שני, הוא פותח דלת רחבה מאוד להרחבה והעמקה של הפערים בצורת אישור תשלומים, מה שנקרא תל"נים – והשערורייה שם היא גדולה.

יעקב מרגי: כמות בתי הספר שהפכו להיות ייחודיים וייעודיים ומאפשרים להם לגבות תשלומים – לעיתים – זה נע מ-1,000, 2,000 עד 12,000 ו-13,000 – – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב מרגי: עד 13,000 שקלים.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, שילכו לבית ספר פרטי.

קריאה: הם הולכים.

יעקב מרגי: שילכו לבית ספר פרטי – לא בבית ספר ממלכתי.

פנינה תמנו: חד-משמעית.

יעקב מרגי: אנחנו מעמיקים את הפערים.

יעקב מרגי: אני מכיר את הטענה הזו: מה אתה רוצה, אנחנו רוצים להשקיע בילדים שלנו.

יעקב מרגי: תתכבדו, תשקיעו בבית ספר פרטי, תעזבו את הממלכה.

יעקב מרגי: כמו שהרבה זרמים בחינוך העדיפו לקבל פחות כספים וללכת למסגרות ייחודיות.

יעקב מרגי: ואני מסיים במשפט.

יעקב מרגי: לכן, סוגיית תשלומי ההורים צריכה לקבל בסדרי העדיפויות – גם של שר החינוך, גם של שר האוצר ושרי הממשלה – עדיפות ראשונה, אם אנחנו אי פעם נרצה למחוק את הפערים בחינוך.

פנינה תמנו: יישר כוח.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

ישראל אייכלר: ישיב סגן שר החינוך, הרב מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המציעים קודם כול, על פי הוראות המשרד וחוזרי המנכ"ל, אין למנוע מתלמידים להשתתף בפעילויות בשל אי-תשלום עקב קשיים כלכליים, ויש למצוא פתרונות לשיתופם – כך כתוב בחוזר המנכ"ל – באמצעות הרשות המקומית והנהלת בית הספר.

מאיר פרוש: כמו כן, על הנהלת בית הספר לוודא שכל התלמידים הזקוקים לסיוע יהיו מודעים לקיומו של תקציב המלגות של משרד החינוך.

מאיר פרוש: יש גם לפרסם את דבר קיומו של תקציב המלגות בחוזר התשלומים המוסדי, וכן באתר האינטרנט הבית-ספרי ועל לוחות המודעות בבית הספר.

מאיר פרוש: בנוסף, אין להתנות מתן שירות אחד בתשלום עבור שירות אחר.

מאיר פרוש: הוראת מנכ"ל המשרד הינה כי יש לשתף את כל הילדים בשירותי הרשות המתקיימים בשעות הלימודים.

מאיר פרוש: נוסף על כך, הגורם המוסמך לגבות תשלומי הורים הינו הרשות המקומית, שהיא הבעלות על בית הספר, ומנהל בית הספר – הוא משמש שליחם.

מאיר פרוש: הנחיית משרד החינוך היא שאין לפנות אל תלמיד לגבי תשלומי הורים.

מאיר פרוש: יצוין כי חוק לימוד חובה קובע שהלימודים מתוקפו הם חינם.

מאיר פרוש: עם זאת, קיימים כמה סייגים בחוק לימוד חובה ובחוק חינוך ממלכתי שמאפשרים גבייה של תשלומים מהורים עבור שירותים תוספתיים מעבר ללימוד חינם המתוקצב על ידי המדינה.

מאיר פרוש: תשלומים עבור טיולים הם תשלומים עבור שירותי רשות.

מאיר פרוש: וזה בא – כמו שנאמר בסעיף 6(ד) לחוק: גביית תשלומי רשות מתאפשרת מכוח סעיף 6(ד) לחוק לימוד חובה.

מאיר פרוש: תשלומים אלה הם עבור שירותים או פעילויות במסגרת הבית ספרית, כגון סל תרבות, השאלת ספרי לימוד, טיולים, מסיבות במהלך השנה ועוד.

מאיר פרוש: תשלומים אלה, כמו שאמר יושב-ראש ועדת החינוך הרב מרגי, מאושרים בוועדת החינוך של הכנסת מדי שנה עבור כל שכבות הגיל.

מאיר פרוש: במסגרת זו, הורים רשאים כי ילדם לא יצרוך את השירות המוצע ולא ישלם עבורו, בהתאמה.

מאיר פרוש: אם בחר לצרוך את השירות, כמו שהחוק אומר, עליו לשלם עבורו.

מאיר פרוש: הנושא שהועלה – אני לא יודע על ידי מכל שלושת המציעים, כי אני מחזיק רק את הפנייה של חברת הכנסת פנינה תמנו, אבל אני בכל אופן אתייחס: הנושא שהועלה לסדר-היום נבדק על ידי בית הספר והפיקוח במחוז תל אביב.

מאיר פרוש: מבירור שנערך עלה כי נשלחה תזכורת לכלל ההורים להסדיר את התשלומים ולא נשלחה כל הודעת איום או אזהרה.

מאיר פרוש: אני מדבר מטעם המשרד, מה שהוא בדק.

מאיר פרוש: משרד החינוך, כאמור, כמו שאמרתי קודם, מעמיד מערך מלגות, וההורים הוזמנו לפנות לבקשת מלגה אבל לא עשו זאת.

מאיר פרוש: יודגש – הרב מרגי, אני נותן לך חומר, ובמקרה שמה שאני אומר פה לא נכון, תוכל לשפוט את העובדים שם, אבל – –

יעקב מרגי: – – –

מאיר פרוש: – – אני אומר את מה שאני אומר מכוח בדיקה.

מאיר פרוש: יודגש כי כלל התלמידים יצאו לטיול ולא נמנעה מהתלמידה פעילות זו, ואחרות.

מאיר פרוש: אני יכול גם לתת את התגובה של מנהלת בית הספר בקריית שרת בחולון, אם מעניין אותך, חברת הכנסת תמנו.

יעקב מרגי: בסוף הם – – –

מאיר פרוש: מחנך הכיתה תזכר את כל התלמידים לגבי התשלום.

מאיר פרוש: הוריה של התלמידה לא ביקשו מלגה וגם לא פנו לבית הספר בבקשה להסדר תשלומים.

מאיר פרוש: התלמידה יצאה, בסופו של דבר – כמו שהרב מרגי צעק בקריאות ביניים – התלמידה יצאה עם משלחת לפולין, וגם אז ההורים לא ביקשו מלגה.

מאיר פרוש: לבית הספר לא ידוע על קושי שמונע תשלום.

מאיר פרוש: דרך אגב, מאחר שאנחנו מדברים עם שם של משפחה, למשפחה יש חוב של 9,164 שקל לבית הספר, ובכל זאת עד כה לא נמנעה מהתלמידה שום פעילות.

מאיר פרוש: אני, בכל אופן – מה?

איציק שמולי: עד הטיול הזה.

איציק שמולי: הרי לפני רגע אמרת שהמורה, אסור לו לפנות בכלל לתלמיד לבקש כסף.

איציק שמולי: עכשיו, תיארת לנו בתגובה של השטח שכן פנו – – –

מאיר פרוש: בסדר, אני מדבר על המשרד.

פנינה תמנו: לא, אבל אמרת שהם פנו, רק שהם פנו לכלל התלמידים – שזה עדיין לקוי ואולי אפילו יותר חמור.

מאיר פרוש: מספרים לכלל התלמידים שיש אפשרות לקבל מלגה.

פנינה תמנו: לא על המלגה.

איציק שמולי: לא על המלגה.

איציק שמולי: על זה שלא שילמו.

פנינה תמנו: מדברים על התשובה שלך; על זה שלא שילמו.

פנינה תמנו: זה שפנו לכולם, זה לא הופך את הפנייה – שאנחנו חשבנו שזה לתלמיד אחד – לכשרה.

מאיר פרוש: מבירור שנערך עלה, כי נשלחה תזכורת לכלל ההורים להזיז את התשלומים.

מאיר פרוש: אני לא יודע ממי – אולי העירייה עשתה את זה.

פנינה תמנו: לא, אנחנו מדברים על מקרה שהילד קיבל.

מאיר פרוש: מחנך הכיתה תזכר את כל התלמידים לגבי התשלום.

מאיר פרוש: מה הוא עשה בזה?

מאיר פרוש: הוריה של התלמידה לא ביקשו מלגה, וגם לא פנו לבית הספר בבקשה להסדר תשלומים.

מאיר פרוש: התלמידה יצאה עם המשלחת.

מאיר פרוש: יכול להיות שהיו כאלה שעסקו בעניין הזה וגרמו לכך שהיא יצאה – – –

פנינה תמנו: אני חושבת שהיא לא מונגשת, גם, ויש שם הרבה מאוד הורים קשי יום, וגם הטופסולוגיה מכבידה.

פנינה תמנו: עכשיו, או שיש מנהל עם לב – – –

מאיר פרוש: קודם כול, היא נסעה.

מאיר פרוש: אני לא קיבלתי התייחסות לעניין של ההנגשה.

מאיר פרוש: אני רק אומר שכולם נסעו.

מאיר פרוש: גם זו שלא הסדירה את העניין הזה נסעה.

מאיר פרוש: אני מספר לך, בדרך אגב, שהמשפחה חייבת הרבה כסף לבית הספר ועדיין זה לא הוסדר.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכבוד – – –

מאיר פרוש: מבחינתי, זה יכול לעבור לוועדת החינוך לדיון.

ישראל אייכלר: לוועדת החינוך.

ישראל אייכלר: תודה לכבוד סגן השר, הרב פרוש.

ישראל אייכלר: אתם מסכימים לוועדת החינוך?

ישראל אייכלר: אז אנחנו נצביע על העברת הנושא לוועדת החינוך.

ישראל אייכלר: בבקשה, מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך נתקבלה.

ישראל אייכלר: ארבעה בעד להעביר לוועדת החינוך, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: הנושא יועבר לוועדת החינוך.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון מס' 2), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 4), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (חלקה תלת-ממדית), התשע"ט–2018.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איתן ברושי ונאוה בוקר בנושא:

נאזם בדר: מדידת המרחק מהגבול הבין-לאומי והגדר ליישובי קו העימות; מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת ניבין אבו רחמון בנושא:

נאזם בדר: היעדר ייצוג החברה הערבית וציבור ההורים במועצה הלאומית לגיל הרך.

נאזם בדר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

ישראל אייכלר: << הלסי >> עמדת האוצר בכל הקשור להבאת עובדים זרים לקשישים סיעודיים << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: עמדת האוצר בכל הקשור להבאת עובדים זרים לקשישים סיעודיים, מס' 11258, 11293, 11311 ו-11317.

ישראל אייכלר: איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: גברתי השרה, אדוני סגן השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני, יחד עם קבוצה של חברי כנסת, ביקשנו להעלות על סדר-יומה של הכנסת את הנושא הזה, שהוא באמת נקודה כואבת בתחום הסיעודי.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, אנחנו בדרך כלל מדברים על ההיבטים האחרים של הביטוח הסיעודי, של רפורמה כזאת או אחרת.

איציק שמולי: צריך לברך על הרפורמה שנכנסה לתוקף עכשיו.

איציק שמולי: יש אומנם תוספת שעות שניתנה לחלק מהאנשים הקשישים הסיעודיים, רק שהבעיה היא שכנראה אין מספיק מטפלים שיוכלו לטפל באותם הקשישים, ולכן לא בטוח שהם יוכלו לממש את אותן השעות.

איציק שמולי: רק היום אחד מחברי הכנסת בקואליציה, אני לא יודע אם הוא רוצה שאני אומר את שמו אז לא אגיד, סיפר לי – אני חושב שזה אחד מהוריו שנמצא במצב סיעודי – שמחפשים שוב ושוב ושוב מול הגופים המתווכים עובד שיוכל לבוא ולטפל באימא או באבא, אבל אין מספיק עובדים.

איציק שמולי: זה נכון שאנחנו כל הזמן מסתובבים בעולם הזה של הסיעוד, מנסים לעשות תיקון פה, תיקון שם.

איציק שמולי: בסוף, לב-ליבה של הבעיה זה המחסור החמור בכוח אדם, וגם האיכות של כוח האדם שנמצא בתוך המוסדות וגם בחלק מהמקרים בבתים של אותם הקשישים.

איציק שמולי: נכון, רוב המטפלים הם מטפלים מסורים, טובים, שעושים ככל יכולתם כדי לטפל בקשיש כהלכה, אבל יש הרבה מאוד מקרים שאנחנו רואים שהדבר הזה נפגע.

איציק שמולי: אנחנו רואים שהדבר הזה נפגע גם בתוך בתי האבות.

איציק שמולי: אני מזכיר לכנסת את התחקירים המזעזעים שהצלחנו לחשוף השנה, של הגיהינום הזה שקורה בחלק מבתי האבות, שמקבלים במשרד הבריאות פעם אחרי פעם ציונים גבוהים, אבל מתברר שמעבר להרי החושך זה ממש הגיהינום בהתגלמותו.

איציק שמולי: עכשיו, מה שיכול לפתור או לפחות להיות מפתח לפתרון, לעשות פה שינוי כיוון, היא היכולת להגדיל את מספר העובדים הזרים שיבואו ויעבדו בסיעוד.

איציק שמולי: הרבה שנים, אדוני היושב-ראש, מגלגלים את הבדיה הזאת, שכאילו אם רק נחכה עוד קצת, יבואו הישראלים ויעבדו בתחום הסיעודי.

איציק שמולי: אנחנו רואים שזה לא קורה, וצריך להיות רגע שבו ממשלה באה ואומרת: אוקיי, זה לא עובד, בואו נביא לפה עובדים או נלבין את אלה שנמצאים פה באופן לא חוקי, שיוכלו לטפל בקשישים שלנו.

איציק שמולי: מה הועילו חכמים בתקנתם, אם עושים חוק שלא מתקיים בסוף במציאות, או שיש איזו ציפייה שיהיו עובדים שאני לא יודע מאיפה נביא אותם, ובפועל, בגלל מחסור של עובדים בבתי האבות – שאין מספיק מטפלים – וגם בגלל מחסור של עובדי סיעוד בקהילה, אז אלה העובדים הקיימים?

איציק שמולי: ובזה אסיים, אדוני היושב-ראש:

איציק שמולי: אלה העובדים הקיימים שכבר נמצאים בבתים של הקשישים ואתה יודע מה הם עושים?

איציק שמולי: הם אומרים לקשישים: אתה צריך לשלם לי 5,000 שקל – אני רוצה 10,000 שקל.

איציק שמולי: אם לא, אני אלך למישהו אחר בשחור.

איציק שמולי: זה לא צריך להתנהל ככה אבל זה מתנהל ככה, בגלל שאין מספיק עובדים, אז חלק מהעובדים מנצלים את זה לרעה ומתנהגים באופן דרקוני כלפי הקשישים.

איציק שמולי: אנחנו דורשים בעצם לחשוב מחדש על המדיניות, אדוני סגן השר, ולהתיר יבוא של עובדים זרים, כפי שאתם התחייבתם אחרי התחקירים שנחשפו בטלוויזיה.

איציק שמולי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי על העלאת הנושא.

ישראל אייכלר: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: כל הקהל הקדוש מחכה לך.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, אתה גם היית צריך להצטער שפרוש עזב.

יצחק כהן: יש לנו כמה שאלות לשאול אותו לגבי ההנהגה.

יצחק כהן: הוא אומר שאנחנו, הספרדים, לא נולדנו להנהגה, אנחנו נולדנו – הוא מאסטר ואנחנו slaves.

ישראל אייכלר: אדוני סגן שר האוצר, הנושא הוא, כמה שזכור לי, של איציק שמולי.

יצחק כהן: אם אתה לא נפגעת מהדברים של פרוש, אני ואיציק נפגענו – –

איציק שמולי: – – –

יצחק כהן: – – וגם דני סידה נפגע.

יצחק כהן: אבל במשנה כתוב: הכול לפי המבייש והמתבייש.

יצחק כהן: כן, אדוני היושב-ראש, היית צריך למחות ולא מחית.

ישראל אייכלר: אתה רוצה שאני אמחה?

יצחק כהן: בטח, כן.

יצחק כהן: כן.

ישראל אייכלר: אז אני מוחה על זה שכשהרב מאיר פרוש לא נמצא פה, אתה תוקף אותו – –

יצחק כהן: הוא הלך.

ישראל אייכלר: – – ואתה צריך לעשות את זה כשהוא נמצא כדי שיוכל לענות.

יצחק כהן: וכשהוא תקף אותי, גם אני לא הייתי לידו.

ישראל אייכלר: אם אתה רוצה שאני אענה במקומו – הוא ענה, והוא פרסם שהוא לא אמר אף מילה, לדעתו, שהייתה בה פגיעה כלשהי.

ישראל אייכלר: אבל אני חושב שבבמה הזאת, היות שזה רשמי מאוד, אז כולנו רוצים בכבודן של כל עדות ישראל.

יצחק כהן: נכון, אתה צודק.

יצחק כהן: חשוב מאוד שילמד את הפסוק האחרון שאמרת.

יצחק כהן: זה חשוב מאוד.

ישראל אייכלר: כן, מאוד חשוב.

ישראל אייכלר: מאוד מאוד חשוב.

ישראל אייכלר: צריכים להיות זהירים – כולנו צריכים להיות זהירים – – –

יצחק כהן: זו לא פעם ראשונה.

יצחק כהן: זו לא פעם ראשונה, ואני לא מבין למה אתה מגן עליו, אבל, בסדר, אתם אותה מפלגה וזה בסדר.

ישראל אייכלר: לא, אני מגן על אדם שלא נמצא פה.

ישראל אייכלר: זו הסיבה.

ישראל אייכלר: אחרת, אם הוא היה פה, לא הייתי – – –

יצחק כהן: כשהוא תקף את ההנהגה הספרדית, אני גם לא הייתי לידו.

יצחק כהן: הוא גם עשה את זה כשאף אחד לא היה לידו.

פנינה תמנו: אבל אפשר עכשיו עדכון, כי לא ידענו – – –

יצחק כהן: לא חשוב, לא הפסדת כלום.

יצחק כהן: עזבי.

פנינה תמנו: לא, לא, לא, אנחנו רוצים להבין.

יצחק כהן: תגישי הצעה לסדר.

מוסי רז: עכשיו אני מבקש תרגום ליידיש.

יצחק כהן: כל הספרדים פה.

קריאה: אל תתרגל.

יצחק כהן: אמרתי לך, זה הכול לפי המבייש והמתבייש.

יצחק כהן: לא נפגענו.

יצחק כהן: סליחה, לא נפגענו.

יצחק כהן: עמדת משרד האוצר באשר להבאת עובדים זרים לקשישים סיעודיים המאושפזים בבתי אבות.

יצחק כהן: ידידי איציק שמולי, אני מודה לך על ההצעה לסדר-היום.

יצחק כהן: ראשית, ברשותך, אציין כי כיום מועסקים עשרות אלפי עובדים ישראלים בענף הסיעוד המוסדי.

יצחק כהן: עובדים אלה, המשתכרים שכר נמוך, עתידים להיפגע, תוך שחיקת שכרם, או לחלופין – להיפלט משוק העבודה, במידה שיוכנסו עובדים זרים נוספים לענף הזה.

יצחק כהן: ואני בטוח שאתה לא רוצה שזה יקרה.

יצחק כהן: יודגש, גברתי השרה, כי כיום המחסור העולה מצד נציגי המוסדות מוסבר בכך שהשכר המוצע לעובדים בענף זה נמוך, ואף עולה כי בתי החולים משלמים לעובדים כ-15% מתחת לתעריף.

יצחק כהן: בנוסף, בהשוואה לענפים שונים שבהם יש הסכמים קיבוציים ותמיכה ממשלתית, כענף הניקיון, השכר נמוך יותר, ועל כן המקצוע פחות אטרקטיבי, לצערי.

יצחק כהן: עם זאת, ומתוך רצון לסיוע בנושא, אנו עמלים בשנה האחרונה על מנת למצוא פתרונות לסוגיה שמחד גיסא יסייעו בקליטת עובדים חדשים לענף, ומאידך גיסא לא יהוו פגיעה משמעותית בעובדים המועסקים כבר כיום בענף.

יצחק כהן: בהתאם לכך, קבעה הממשלה מכסה ייעודית להעסקת עובדים פלסטינים בענף הסיעוד וכן פעלה לגיבוש מנגנון להעלאת שכר העובדים בענף.

יצחק כהן: כלים אלה, בעזרת השם, עתידים לסייע למוסדות באופן משמעותי בקליטת עובדים נוספים לענף.

יצחק כהן: ושוב, תודה על ההצעה.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: אתה מציע להעביר לוועדה?

יצחק כהן: מה שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: איזו ועדה?

יצחק כהן: העבודה והרווחה.

ישראל אייכלר: העבודה והרווחה.

ישראל אייכלר: אנחנו נצביע עכשיו על ההצעה להעביר את הנושא של עמדת האוצר לגבי עובדים זרים לקשישים סיעודיים.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ישראל אייכלר: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה תועבר לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

ישראל אייכלר: << הלסי >> החלטת הממשלה על קיצוץ רוחבי << הלסי >>

ישראל אייכלר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: החלטת הממשלה על קיצוץ רוחבי – מס' 11291, 11304, 11307, 11308, 11309 ו-11315.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: צר לי על כך שנושא כזה, שנוגע באופן ישיר לחייהם של אזרחי ישראל, לבריאותם, לעתידם, זוכה לדיון בכנסת כשהיא ריקה לחלוטין.

דב חנין: נמצאת איתנו השרה רגב, השרה התורנית, נמצאים איתנו שני חברים מסיעת ש"ס, נמצאים איתנו חברי הכנסת מוסי רז ופנינה תמנו-שטה מהאופוזיציה.

דב חנין: כל הכבוד לארבעתכם, עמיתיי, ולך כמובן, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אבל ממש לא כל הכבוד לכל חברי הכנסת שלא נמצאים כאן כאשר אנחנו עוסקים, אדוני סגן השר, במאות מיליונים שיורדו מהמשרדים החברתיים.

דב חנין: יש לממשלה הזאת פתרון קסם; כל פעם שצריך לפתור איזשהו עניין – לפעמים עניין יותר חשוב, לפעמים עניין פחות חשוב – שיטת הקסם: קיצוץ רוחבי.

דב חנין: וכך, כל פעם מקצצים, למשל, בבשר החי של תקציב הבריאות.

דב חנין: אומר לנו שר הבריאות בפועל, סגן השר יעקב ליצמן, שהוא מתנגד לקיצוץ במשרד הבריאות, כי זה יהיה קיצוץ שיפגע עוד יותר במערכת הבריאות, בצורה אנושה.

דב חנין: וזה קיצוץ חמור במיוחד בתקופה הזו, עם תחילת תחלואת החורף, העומסים במחלקות.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, איפה חיים חברי הכנסת?

דב חנין: אתם לא רואים מה קורה בבתי חולים?

דב חנין: אתם לא רואים את הזקנה שעדיין נמצאת, אדוני סגן השר, במסדרון?

דב חנין: אתם לא רואים את המצוקה במערכת הרווחה?

דב חנין: אתם לא רואים את הקשיים במערכת החינוך?

דב חנין: אני שואל אותך, אדוני סגן השר: איך אתם מעבירים בכזאת קלות קיצוץ רוחבי?

דב חנין: ואני אגיד עוד דבר, ואני אומר את זה לך, אדוני – – –

יצחק כהן: איך זה בא לעולם?

יצחק כהן: איך זה הגיע לעולם?

ישראל אייכלר: אתה עולה לדוכן עוד מעט.

דב חנין: אתה תענה.

דב חנין: אבל אני שואל אותך שאלה אחרת, אדוני.

יצחק כהן: למה זה בא לעולם?

דב חנין: אני שואל אותך שאלה אחרת – הרי אתה אדם רציני, ואתה אדם שבקי בעבודתו ועושה את עבודתו נאמנה, למרות שיש לנו לפעמים ויכוחים – איך אתם מביאים כזה נושא לממשלה כמה שעות לפני הדיון?

דב חנין: השרים לא מתכוננים.

דב חנין: אני מדבר עם שרים, אומרים לי: אנחנו לא יודעים איך לקצץ את זה.

דב חנין: אבל הם מקצצים, כי פשוט החליטו.

פנינה תמנו: מחטף.

דב חנין: זה מחטף.

דב חנין: זה מחטף, ואנחנו מדברים באמת על חיי אדם.

דב חנין: אנחנו מדברים באמת על פיקוח נפש.

יצחק כהן: נו, דבר על השוטרים.

דב חנין: סליחה?

יצחק כהן: 60,000 – – –

דב חנין: אני אומר: צריך לפתור בעיות.

דב חנין: אני בעד לפתור בעיות, אבל לפתור בעיות – בואו תקצצו איפה שצריך לקצץ.

דב חנין: קצצו בתקציב ההתנחלויות – יש איפה לקצץ.

דב חנין: אני שומע שהצבא לא כל כך מתלהב לרכוש צוללות שראש הממשלה כל כך חפץ ביקרן.

דב חנין: אם הצבא לא רוצה את זה, אולי תכריחו את ראש הממשלה בכל זאת לוותר על הצוללות שיקרות לו – –

ישראל אייכלר: תודה, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: – – אבל לא קיצוצים רוחביים.

דב חנין: לא קיצוץ בבשר החי, לא פגיעה בחולים, לא פגיעה במערכת הרווחה, לא פגיעה בחינוך.

דב חנין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת חנין.

ישראל אייכלר: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

ישראל אייכלר: סליחה, סליחה, מוסי רז נמצא.

ישראל אייכלר: ראיתי שלא נמצא אף אחד, אבל מוסי רז ככה מצטנע בצד, אז לא שמתי לב.

פנינה תמנו: האדישות של חברי הכנסת – – – גם היא גורמת לציבור להיות אדיש.

מוסי רז: מכובדיי, שני יושבי-הראש, גברתי השרה, סגן השר, חברי הכנסת, חברת הכנסת, הממשלה קיבלה החלטה לקצץ, למעשה מיליארדים, כדי לשלם תשלום שאני חושב שהיה צריך לעשות אותו.

מוסי רז: המעשה הוא נכון – הפיצוי לשוטרים, לגמלאי המשטרה.

מוסי רז: יש שתי אפשרויות לעשות את זה.

מוסי רז: יש אפשרות, שאני בטוח, סגן השר כהן, שאם זה היה תלוי בך, זה מה שהיית עושה – היית בודק מה חשוב יותר, מה חשוב פחות, ואז אולי היית מוריד מדברים שלא צריכים אותם בכלל, שהם גורמים רק נזק, או מדברים שלא כל כך צריכים אותם.

מוסי רז: ובדברים חשובים מאוד, כמו אולי בריאות, חינוך, תחבורה ציבורית – לא היית פגוע בכלל.

מוסי רז: אולי אפילו יותר מזה, אולי אפילו אם הממשלה הייתה מפעילה טיפה אורך רוח – וגם האוצר שהגיש לה את זה, צריך להגיד – אולי היו אפילו מחליטים שיש מיסים שלא נורא אם יעלו, כמו לדוגמה, סיגריות לגלגול וכל הקונצים האלה שאנחנו שומעים שקורים, וגם מיסים אחרים.

מוסי רז: אבל לא זה מה שנעשה.

מוסי רז: הממשלה החליטה שאין לה סדרי עדיפויות.

מוסי רז: בעיניה, התנחלויות חשובות כמו בריאות; שירותי דת חשובים כמו רווחה; חינוך שווה כמו צוללות.

מוסי רז: אני אפילו לא קובע מה התשובה – מה חשוב יותר.

מוסי רז: אבל לבוא ולהחליט שכל אחד שווה באותה מידה, ומקצצים 1.3% בכל אחד מהדברים – זה פשוט פחדנות לשמה, בריחה מהמציאות לשמה.

מוסי רז: איך לא עמד שם אפילו שר אחד, או שרה אחת, שאמר: רגע, אל תיגעו במשרד שלי.

מוסי רז: הוא יותר חשוב.

מוסי רז: אני צריך עכשיו לדאוג לזה ולזה.

מוסי רז: איך לא קרה הדבר הזה?

מוסי רז: אבל אני רוצה להצביע על עוד דבר.

מוסי רז: אני רוצה להצביע על עוד דבר: בדרך כלל, כשאנחנו מקבלים את תקציב המדינה, אנחנו מקיימים עליו פה דיונים ארוכים במשך ימים ארוכים בוועדת הכספים, דיונים רבים פה במליאה.

מוסי רז: דיונים ארוכים – חברי הכנסת עולים, מדברים דקות, לעיתים שעות כל אחד.

מוסי רז: ופה, הכול חלף כהרף עין, דיון קצרצר, בלי לקיים את כל סדר הדיון שאנחנו רגילים לו.

מוסי רז: זה אומנם כחוק – בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית – כשמדברים על תקציב.

מוסי רז: זאת אומרת, יש פה איזושהי אנומליה בבסיס שלנו, שאנחנו מכלים את זמננו באישורו של תקציב, ואז באות הממשלה וועדת הכספים, וממש בדקות של דיונים משנות ומעבירות מיליארדים ואפילו עשרות מיליארדים מצד לצד.

מוסי רז: אנחנו חייבים לשנות את השיטה הזו.

אחמד טיבי: שוכרן, מוסי.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אין אף אחד אחרי מוסי.

אחמד טיבי: ) ינון אזולאי.

אחמד טיבי: אורי מקלב, אורי מקלב.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שיש הבדל גדול בינינו לבין הציבור בהבנה של מה זה נקרא קיצוץ רוחבי.

אורי מקלב: כשאומרים קיצוץ רוחבי ומדברים על 1.3%, זה נשמע כזה משהו קטן, זה לא נורא, אפשר עוד לעבור על זה – וצריך לדעת שקיצוץ רוחבי זה קיצוץ כואב מאוד.

אורי מקלב: הוא דווקא נוגע – כשבעל המשרד, כשהמשרד צריך לקצץ, הוא מקצץ בתוכניות שמיועדות במיוחד לתוכניות שיפור, לתוכניות עבודה שהמשרד השקיע, שהוא רוצה לתת מעבר לתקציב הקשיח, שבסופו של דבר זה דווקא האוכלוסיות החלשות, אלה מעוטי ההכנסה, או בכלל אלה שצריכים חיזוקים; מה זה שבאים למשרד, והמשרד צריך לקצץ?

אורי מקלב: אפשר לשמוע את מה ששר הבריאות אמר: במה אני מקצץ?

אורי מקלב: בפרויקטים חדשניים שעכשיו נכנסתי בהם.

אורי מקלב: כשאומרים לקצץ, בזה אני מקצץ.

אורי מקלב: במה אני אקצץ – בשכר?

אורי מקלב: במה אני אקצץ – בבינוי, שבאמצע בנייה?

אורי מקלב: ה"שפיל" שלהם הוא מאוד קטן, ואנחנו הולכים על קיצוץ, ובאמת זה גם כואב.

אורי מקלב: בממשלה, אדוני סגן השר, השקעתם הרבה.

אורי מקלב: אני חושב שהציבור ידע להעריך את זה, את הקדנציה הזו, בזה שלא היו קיצוצים, ולא היו פגיעות קשות, ואנחנו לקראת הסוף.

אורי מקלב: מספרים על אותו יהודי שלמד – אני אחכה לתשובה שלך – שחיכה לסדר.

אורי מקלב: הוא היה אורח, ואמר: אצל היהודים בליל הסדר יש הרבה אוכל, ויש אוכל טעים.

אורי מקלב: חיכה, ואמרו את ההגדה, והוא ראה שזה לוקח זמן – הוא הלך.

אורי מקלב: כשהגיע באמת האוכל, בסוף הדרך, הוא הפסיד את כל מה שהוא המתין.

אורי מקלב: אנחנו צריכים גם לדעת שהקיצוצים האלה יפגעו באוכלוסיות החלשות באופן ישיר – באופן פוגע, ממוקד, בהן.

אורי מקלב: זה מאוד מאוד משתלב עם עוד דבר שאנחנו שומעים בתקופה האחרונה, שזה נקרא – אולי לשתף אותנו?

אחמד טיבי: אורי, אורי, אורי, תירגע.

אחמד טיבי: תמשיכי, השרה רגב, יש זמן.

אחמד טיבי: קחי את הזמן שלך.

אחמד טיבי: תחייכי, תצחקי – –

אורי מקלב: היא יכולה לשתף אותנו.

אחמד טיבי: – – שימי על רמקול.

אורי מקלב: כפי שגם אמרו קודמיי, זה קיצוץ כואב, שאנחנו לא יודעים, זה עובר מתחתינו, בגלל שכשאומרים למשרד לקצץ אז הוא מקצץ, ואנחנו לא יכולים לדעת.

אורי מקלב: אנחנו רק שומעים את זה אחר כך: מה ההשלכות הכבדות המשפיעות על הציבור, במיוחד האוכלוסייה החלשה, שקשה לה לספוג את זה – וזה הולך יחד.

אורי מקלב: יש לזה הלימה עם ייקור המחירים.

אורי מקלב: אנחנו היום עדים לייקור מחירים, מה שלא היה מ-2014, בצורה דרסטית ומהותית מאוד: גם בטונה, בשתייה, קולה, תה, חברת ויסוצקי, סוגת, טמפו, דגנים, עוף טרי, גבינות, מאכלי חלב, מוצרי חלב – עליות שהן משמעותיות מאוד.

אורי מקלב: וגם, ראה זה פלא, כשאתה מקצץ במשהו, מעלה מחירים ב-4% – איך שזה מגיע לקמעונאי ולצרכן ולקונה זה עולה פתאום ב-8%.

אורי מקלב: למה עלייה של 4% במוצרי חלב צריכה להשפיע, בעלייה של 8%?

אורי מקלב: הרי הפוך, ברגע שיש עלייה של 4%, הרווח שלך הוא יותר גדול.

אורי מקלב: תמיד אפשר להגיד שיש הלוואות, מימונים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, הקיצוץ הזה, שיהיה בעקבות הקיצוץ הרוחבי הזה, יחד עם עליות המחירים, שאנחנו עדים לכך שזה כבר בא לידי ביטוי בעלייה משמעותית בסל המוצרים שמשפחה צריכה לקנות – בעליות בליבה של המוצרים, במוצרי היסוד שמשפחה צריכה לקנות – יחד עם זה, זה נותן, בבת אחת מביא אותנו מעידן שחשבנו שהוא יציב, לעידן של סחרור ועליית מחירים.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים עכשיו בסוף קדנציה.

אורי מקלב: אני חושב שמשהו כאן לא הגיוני, ללכת לקצה ולהוסיף תוספות שכר כשהמשמעות היא קיצוץ כזה גדול.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת מקלב.

אחמד טיבי: סגן שר האוצר של ממשלת ישראל, השר יצחק כהן.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, מי שישמע את הנאומים חוצבי הלהבות שלכם יחשוב שבאמת נעשה פה מעשה של קיצוץ אכזרי.

יצחק כהן: קודם כול, בואו נאמר לכם, ונסבר לכם את האוזן איך זה הגיע לעולם.

יצחק כהן: הייתה פסיקה של בית המשפט לדיני עבודה וערעור של המדינה בארצי, ושניהם נדחו – והממשלה הייתה חייבת לכבד פסקי דין.

יצחק כהן: גם ממשלה מכבדת פסקי דין.

קריאה: גם.

יצחק כהן: גם.

יצחק כהן: מכאן נולד הפרויקט הזה של תשלום רטרואקטיבי על היעדר ביטחון תעסוקתי אצל השוטרים, והיינו חייבים לשלם להם את זה, מכיוון שכנראה זה מגיע להם – וזה מה שנעשה.

יצחק כהן: עכשיו, מי שישמע את הנאומים שלכם יחשוב שבאמת לא קרה שום דבר.

יצחק כהן: ואני אפרט, ברשותכם.

יצחק כהן: אז ככה, אדוני היושב-ראש:

יצחק כהן: לפני שמדברים על ההחלטה לבצע קיצוץ רוחבי אסור לשכוח את ההקשר הרחב של המצב הכלכלי.

יצחק כהן: בשנים האחרונות, ברוך השם, וגם השנה, כלכלת ישראל היא כלכלה חזקה, איתנה, יציבה וצומחת – ואת זה לא רק אנחנו אומרים אלא גם חברות הדירוג המובילות בעולם, שממשיכות להביע את אמונן בעוצמתה הכלכלית של ישראל בתחזיות לשנים הבאות.

יצחק כהן: המצב המקרו-כלכלי הטוב של ישראל בא לידי ביטוי בצמיחה גבוהה של המשק הישראלי, שצפויה לעמוד השנה ובשנה הבאה על סביב 3.5% – אגב, יש כאלה גופים בין-לאומיים שדירגו את זה ב-3.6% צמיחה – גבוה ממדינות רבות ב-OECD.

יצחק כהן: שוק העבודה – מי מקשיב לי?

אורי מקלב: שוק העבודה, שוק העבודה.

יצחק כהן: שוק העבודה ממשיך להיות חזק ובתעסוקה מלאה, עם אבטלה ברמה של 3.5% בלבד תוך כדי שיעורי השתתפות ותעסוקה גבוהים, דבל'ה.

יצחק כהן: במקביל לצמיחה, שממנה נהנים כל האזרחים, אנו רואים שנמשכת מגמת החלחול של הצמיחה לשכבות החלשות – תופעה אשר מייחדת את ישראל ממדינות מפותחות אחרות.

יצחק כהן: האי-שוויון ברוטו יורד, והוא היום נמוך באופן משמעותי מממוצע מדינות ה-OECD, ויחד איתו יורד האי-שוויון נטו.

יצחק כהן: במקביל, חלה גם ירידה בשיעור העוני, שמהווה נתון חיובי במיוחד בהתחשב בהמשך העלייה של קו מדידת העוני.

מוסי רז: זה נכון, אבל איך זה קשור?

יצחק כהן: ודאי זה קשור, תקשיב טוב, שאלות בסוף, אני אענה לך על הכול.

יצחק כהן: תרשום, אני אענה לך על כל שאלה.

יצחק כהן: שנת התקציב 2019, מוסי רז, היא שנה של בשורה גדולה למשק.

יצחק כהן: הוצאות הממשלה יגיעו לשיא של כ-397.4 מיליארד ש"ח – גידול נומינלי של 20.7 מיליארד ש"ח לעומת שנת 2018, גידול של כ-5.5%.

יצחק כהן: דברים חסרי תקדים.

יצחק כהן: בנוסף, התקציב נבנה מתוך מחשבה על סדרי עדיפויות, כאשר לקחנו תקציבים במיוחד למקומות שמעניקים שירותים לרווחת הציבור ומעודדים צמיחה: חינוך, בריאות.

יצחק כהן: לסבר את האוזן, גידולים בתקציב ב-2019, חשוב שתכיר, מוסי: תקציב לניצולי השואה גדל בכ-800 מיליון ש"ח לעומת 2018 – גדל ב-20% – 800 מיליון ש"ח; תקציב הביטוח הלאומי גדל בכ-4.1 מיליארד ש"ח לעומת 2018, כ-10% – – –

פנינה תמנו: – – – באמת – – –

יצחק כהן: את אישה אינטליגנטית, תקשיבי עד הסוף.

פנינה תמנו: אינטליגנטית, אינטליגנטית.

מוסי רז: זה נכון מה שאתה אומר.

יצחק כהן: אז תן לי לגמור, אם זה נכון, תן לי לגמור.

יצחק כהן: אני אחזור בחזרה כי הפרעתם לי, ושהציבור ישמע, למרות שהפרעתם.

יצחק כהן: תקציב לניצולי השואה גדל בכ-800 מיליון ש"ח לעומת 2018 – גידול של 20%; תקציב הביטוח הלאומי גדל בכ-4.1 מיליארד ש"ח לעומת 2018 – גידול של 10%; תקציב החינוך גדל ב-5 מיליארד ש"ח לעומת 2018 – כ-9% גידול בחינוך; תקציב הבריאות גדל בכ-2.5 מיליארד ש"ח לעומת 2018 – כ-7%; תקציב התחבורה גדל בכ-2.2 מיליארד ש"ח לעומת 2018 – כ-12% גידול; תקציב ביטחון הפנים גדל בכ-1.2 מיליארד ש"ח לעומת 2018 – כ-7%; תקציב ההשכלה הגבוהה גדל ב-700 מיליון ש"ח לעומת 2018 – גידול של 7%.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני לא רואה את ההתפעלות שלך.

אחמד טיבי: אני חוכך בדעתי אם להתייחס.

יצחק כהן: יחד עם זאת, הממשלה החליטה ביום ראשון האחרון על קיצוץ רוחבי במטרה לממן כמה החלטות חשובות, בין היתר תוספת שכר – שזה פסיקת בית המשפט, גם המדינה וגם הכנסת כנראה חייבות לקיים פסקי דין – חלף תוספת "היעדר קביעות" למשרתי מערכת הביטחון.

יצחק כהן: מדובר בתוספת ששולמה לאנשי קבע בצה"ל, ולאחר מאבק משפטי ארוך שנים של השוטרים והסוהרים לקבלת התוספת הוחלט בממשלה, בחודש ספטמבר, על ניהול משא ומתן בין הצדדים על מתווה מוסכם, שאושר על ידי הממשלה.

יצחק כהן: אני הייתי מעורב, הייתי אחד מאנשי הצוות.

יצחק כהן: אני חייב לומר לכם שהסכם המתווה הוא טוב.

יצחק כהן: הוא גם מביא רווחה ל-60,000 איש שחיכו לזה וגם מתחשב במתווה התקציבי של המדינה.

יצחק כהן: תוספת מפקחי בנייה למניעת תאונות עבודה במטרה להילחם בתופעה של נפגעים הרבים באתרי הבנייה בשנים האחרונות.

יצחק כהן: אתם ודאי מסכימים.

יצחק כהן: חיזוק החוסן האזרחי בשדרות וביישובי עוטף עזה – תוכנית סיוע לתושבים ולרשויות המקומיות בסך של למעלה מ-500 מיליון ש"ח – חצי מיליארד ש"ח – בשנתיים הקרובות.

יצחק כהן: התוכנית כוללת הנחה בארנונה, תגבור מערך רפואת החירום, פיתוח אזור תעשייה, מיגון והצטיידות מרכזי יום, תגבור התמיכה לטיפול רגשי לילדים במערכת החינוך ועוד ועוד ועוד.

יצחק כהן: ניהול מדיניות פיסקלית אחראית מחייב אותנו לבצע הפחתה רוחבית על מנת לעמוד במסגרות הפיסקליות הקבועות בחוק, ביעד הגירעון ובהגבלת ההוצאה התקציבית.

יצחק כהן: זה מה שהסברתי לך.

יצחק כהן: איפה הוא?

יצחק כהן: הוא הלך.

יצחק כהן: על כן הוחלט על הפחתה רוחבית בתקציב הקניות של משרדי הממשלה בסך של כ-1.35% – 1.35%, זה כל ההפחתה – בשנת התקציב 2019, ועוד 0.2% בשנת 2020.

יצחק כהן: בנוסף, תחול הפחתה בשיא כוח האדם של כ-0.5%, חצי אחוז, ביחידות המטה, ו-0.25% – ביחידות המספקות שירותים לאזרח.

יצחק כהן: יחד עם זאת, חשוב לציין כי גובה ההפחתות שיבוצעו במשרדים נמוך משמעותית מהתוספות הגדולות שניתנו למשרדים, ובייחוד לשירותים החברתיים.

יצחק כהן: כפי שאמרתי קודם, הגידולים בתקציבי 2019: ניצולי שואה – ב-800 מיליון; חינוך – 5 מיליארד; בריאות – 2.5 מיליארד; ביטחון הפנים – 1.2 מיליארד; תחבורה – 2.2 מיליארד.

יצחק כהן: גובה ההפחתה כאחוז מהגידול: ניצולי שואה – 0.063%; חינוך – 2%; בריאות – 1.4%; ביטחון פנים – 8.3%; תחבורה – 2.9%.

יצחק כהן: רפורמות ותוכניות כלכליות בשירותים האזרחיים, שאושרו לשנת 2019 מדגישות את המחויבות הממשלתית כלפי תחומים אלה:

יצחק כהן: הגדלת קצבאות הנכות – הגדלנו משמעותית את קצבאות הנכים בסך כולל של 2.15 מיליארד ש"ח כבר משנת 2018, כך שגובה קצבת נכות יעלה מ-2,342 ש"ח בחודש לסך של 3,272 לנכה בדרגת 100% נכות; תוכנית הסיעוד הלאומית – במטרה להרחיב, לשפר ולייעל את שירותי הסיעוד הניתנים לקשישים, אישרה הממשלה את תוכנית הסיעוד הלאומית בהיקף של כ-900 מיליון ש"ח, וזה צפוי לגדול בהדרגה לכ-1.7 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: התוכנית תיכנס לתוקף כבר במהלך שנת 2018, ותכלול הגדלה משמעותית של שעות הסיעוד הניתנות לקשישים בביתם, הכנסת טיפולי שיניים לקשישים במסגרת סל הבריאות, הגברת המעורבות של קופות החולים בשיקום ובטיפול בקשישים הסיעודיים בביתם והקלת נטל הביורוקרטיה; תוכנית "חופשות הלימוד" – במסגרת תקציב המדינה לשנת 2019, הוקצו 320 מיליון ש"ח עבור תוכנית החופשות, שבמסגרתה גני הילדים ובתי הספר בכיתות א'–ג' יפעלו במהלך עשרה ימים נוספים בחופשות התלמידים, במסגרת הדומה לפעילות המתבצעת כיום בצהרונים ובגני הילדים.

יצחק כהן: התוכנית נועדה לתת מענה לפער הקיים כיום במשק הישראלי בין ימי חופשת ההורים לבין ימי חופשות התלמידים.

יצחק כהן: התוכנית תעניק להורים ולתלמידים מענה בימי חופשות חנוכה ופסח, כך שבכל חג ייהנו התלמידים מחמישה ימי פעילות חינוכית.

יצחק כהן: התוכנית צפויה להוביל להורדת יוקר המחיה למשפחות עם ילדים קטנים ותאפשר צמצום פערים בחברה הישראלית; הרפורמה לצמצום תאונות עבודה – על פי נתוני הביטוח הלאומי, כ-70,000 עובדים נפגעים בתאונות עבודה מדי שנה.

איתן ברושי: איציק, אפשר לקבל את זה בכתב?

יצחק כהן: תקרא את זה בפרוטוקול.

איתן ברושי: – – –

יצחק כהן: אבל אם תקשיב, אתה כבר תזכור את זה בעל פה.

יצחק כהן: בשנים 2011–2016 היה זרם נפגעי העבודה כ-2% בממוצע מסך המועסקים במשק, קרי כ-2% מהמועסקים נפגעו מדי שנה בתאונת עבודה שדווחה לביטוח הלאומי ושולמו בגינה דמי פגיעה.

יצחק כהן: בנוסף, איתן ברושי, בשנים האחרונות כ-60 עובדים נהרגים מדי שנה בתאונות עבודה.

יצחק כהן: התכלית של הרפורמה היא לצמצם באופן משמעותי את תאונות העבודה, בשיעור של 10%–25% בשנה, להפחתה משמעותית של הרוגים ופצועים.

יצחק כהן: רבותיי, אתם רואים, פה יש ממשלה שפועלת ועובדת וצומחת, וכלכלה חזקה ויציבה, והיא עושה תוכניות, מרחיבה, מוסיפה מיליארדים למשרדים החברתיים.

יצחק כהן: אז נכון, היינו צריכים לשלם, היינו צריכים כעת, בפסק דין של בית המשפט.

יצחק כהן: אני חושב שגם אתם שמחים בכך שהשוטרים, ומערכות הביטחון, מקבלים את מה שמגיע להם.

יצחק כהן: אני לא יודע אם מישהו מכם היה מצביע נגד התוכנית הזאת.

יצחק כהן: אני לא מאמין.

יצחק כהן: על כל פנים, אלה פני הדברים, וכדאי לדעת שהאמת היא גם אופציה, חברים.

נחמן שי: הופה.

נחמן שי: זה יפה.

אחמד טיבי: מה אתה מציע?

יצחק כהן: אני מציע להסתפק, אבל מה אתם מציעים?

יצחק כהן: הרב מקלב, מה אתה מציע?

אורי מקלב: ועדת כספים.

יצחק כהן: הרב מקלב מציע לוועדת כספים.

יצחק כהן: אני מציע – אה, רק דיון במליאה.

אורי מקלב: הוא מציע, הוא מציע – – –

אחמד טיבי: אתם מציעים רק דיון במליאה.

יצחק כהן: דיון במליאה, בסדר, אחסן.

אחמד טיבי: דקה.

אחמד טיבי: מי מציע דעה אחרת?

אחמד טיבי: פנינה, והיא לא פה.

אחמד טיבי: דיון במליאה.

אחמד טיבי: מצביעים: בעד – זה דיון במליאה, ונגד – זה הסרה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את זה לדיון במליאה.

אחמד טיבי: << הלסי >> אפליה בין ערים ומועצות אזוריות בהטבות המס ומפת העדיפות הלאומית << הלסי >>

אחמד טיבי: נעבור לנושא הבא, הצעה לסדר-היום בנושא: אפליה בין ערים ומועצות אזוריות בהטבות המס ומפת העדיפות הלאומית, מס' 11321.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, סגן השר וגברתי השרה, אני מודה לחברים שנשארו ואני אקצר ואומר שסוף 2018 – זה קרוב – היא סוף שנה גם בנושא מס והטבות.

איתן ברושי: ועדת הכספים, שאני חבר בה, בראשותו של גפני, הכינה כבר את הנושאים האלה, ואנחנו בשנה השלישית, ואנחנו נתקלים בשאלה שאני קראתי לה בהגדרה אפליה בין ערים ומועצות אזוריות בהטבות המס ומפת העדיפות הלאומית.

איתן ברושי: אני אתן דוגמה, בשביל לקצר ולא לפגוע באף אחד, אבל נאמר העיר נהריה, שלאחרונה אישרנו לה שינויים, מרבית העיר נהריה היא מחוץ לקו תשעת הקילומטרים – שזה קו העימות בגבול הצפון.

איתן ברושי: למרות זאת, כל נהריה וכל תושבי נהריה הם חלק מקו העימות – סליחה, חבריי – גם אם הם מחוץ לגזרה של תשעה קילומטר.

איתן ברושי: מצד שני, מועצה אזורית, במקרה זה מטה אשר – יש לנו גם דוגמאות כאלה בגליל וגם תכף נגיד על עוטף עזה – מועצה אזורית פרוסה על שטח יותר גדול, כאשר יש לה יישובי גדר ויישובי עימות ועדיפות לאומית.

איתן ברושי: אבל אני חושב שצריך לראות ביישובי המועצה – יישובים ערביים, יהודיים, קהילתיים, מושבים וקיבוצים – כאילו הם שכונות של העיר, משום שיש להם מערכות חיים משותפות, משום שבתי הספר, חלקם – במקרה זה, רובם – בתוך קו האש.

איתן ברושי: בית המועצה הוא בחזית של קו העימות; כנ"ל מרכזי יום לקשיש וכל השירותים האחרים.

איתן ברושי: אבל זה לא רק זה.

איתן ברושי: קשה מאוד לקיים מועצה אזורית, על כל המורכבות שיש, כשיש פערים ברמת היכולת של הקיום בין חברים ובין יישובים – וזה בא לידי ביטוי במכלול של נושאים – כבוד היושב-ראש.

איתן ברושי: יותר מכך, מתפתחים יחסים קניבליים בין היישובים, משום שיש פער גדול – ולפער הזה יש משקל גם בהגעת תושבים חדשים וגם בהישארותם של הבנים – בתנאים שהם כולם באזורים סמוכים זה לזה אבל לא באותו מרחק מהגדר או מקו העימות.

איתן ברושי: ראינו את זה עכשיו בעוטף עזה, ואני לא מדבר עכשיו על שאלת הפיצוי.

איתן ברושי: קיבוצים כמו דורות וברור חיל, קיבוץ כמו עברון ליד נהריה, או גונן ולהבות הבשן בגליל העליון, שמתייחסים אליהם כמו אל קו עימות, הם בתוך גזרת העדיפות, הם תחת ההשפעה של כל מה שקורה, גם בגבול לבנון וגם בגבול עזה.

איתן ברושי: אבל במדידות של מפות שונות, יש מרחקים שונים, עד כדי איום על היכולת ליצור רקמת חיים משותפת.

איתן ברושי: צריך לומר שזה לא סביר ולא הגיוני שבמועצה אזורית שיש בה מרכיבים משותפים נוצרים פערים כאלה, שהם לא מוצדקים.

איתן ברושי: אינני מתייחס לשאלות של מיגון ואני לא נכנס פה גם לדקות של פערים כאלה או אחרים, אלא לעיקרון.

איתן ברושי: למה זה דחוף?

איתן ברושי: משום שבסוף 2018 משתנות המפות, אבל החברים, התושבים של היישובים, הם לא זזים.

איתן ברושי: אנחנו לא צוענים שעוברים כל שנה ממקום למקום.

איתן ברושי: זה הבית של האנשים, של החברים.

איתן ברושי: הם לא באים לקו לשלושה חודשים ועוזבים למוקם אחר; הם כל החיים בקו העימות.

איתן ברושי: זה קו של חיים, ובאזור העדיפות הלאומית.

איתן ברושי: לכן הדיון הזה דחוף וצריך למצוא פתרון, ולפני סוף השנה להסדיר את העיוות הזה, כדי לומר שדין יישובים כפריים במרחב הכפרי הוא כמו העיר השכנה.

איתן ברושי: לא פחות.

איתן ברושי: ובמקרה זה, המודל של נהריה הוא מודל ברור, כי נהריה מוכרת כיישוב שהוא יישוב ארוך ויש בו את החלוקה של קו התשעה קילומטרים, שזה קו גבול העימות בצפון – הוא מפריד בין שליש נהריה בתוך הקו ושני-שלישים בחוץ.

איתן ברושי: זה נכון גם בדרום וגם בצפון.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, במצוות הקיצור, אני מבקש להעביר את זה לוועדת הכספים.

איתן ברושי: מה אומר המזכיר?

אחמד טיבי: זה ייקבע בתקנון.

איתן ברושי: מה התקנון קובע?

מוסי רז: אני מבקש ועדת הכספים.

איתן ברושי: לא שומע.

אחמד טיבי: מוסי רז יציע שזה יהיה בוועדת כספים.

איתן ברושי: בסדר, בסדר.

איתן ברושי: הבנתי.

איתן ברושי: אמרתי שאני מציע שזה יעבור לוועדת הכספים, אז חברי – – –

מוסי רז: אתה צריך להציע דיון במליאה.

מוסי רז: אני אציע לכספים.

אחמד טיבי: יכול להיות שחבר הכנסת ברושי לא הבין.

אחמד טיבי: אתה לא יכול להציע כלום חוץ מדיון במליאה, אבל מוסי רז, בתושייתו כי גדולה – –

איתן ברושי: מאוד.

אחמד טיבי: – – מאוד, רוצה למקד את הדיון דווקא בוועדת הכספים.

איתן ברושי: חברי מוסי רז.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: סיימת את דבריך הנוקבים והחשובים.

אחמד טיבי: איציק, אתה עולה לענות בשם ממשלת ישראל?

מירי רגב: אתה יכול להישאר שם, איציק.

מירי רגב: איציק, תישאר שם.

ינון אזולאי: איפה, שר האוצר?

מירי רגב: לא פה.

מירי רגב: ינון, אני מבקשת ממך, אל תציע הצעות שהן לא רלוונטיות.

מירי רגב: יסבכו אותו.

יצחק כהן: פרובוקציה.

יצחק כהן: יש רוב לקואליציה?

רוברט טיבייב: אין קואליציה.

רוברט טיבייב: נגמר – – –

מירי רגב: תגיד לי, יש לך זמן – – – בוא נגמור היום.

יצחק כהן: את יודעת מה מקומם?

יצחק כהן: את התשובה הזאת השבתי לו לפני שלושה שבועות.

רוברט טיבייב: אם תיתנו לי את תיק שר הביטחון, אני – – –

מירי רגב: אז תגיד – – –

יצחק כהן: אז איך אתם מאשרים כל פעם?

יצחק כהן: שלושה שבועות – אותן תשובות, אותה הצעה לסדר-היום.

איתן ברושי: זו עקשנות, מירי.

איתן ברושי: זו עקשנות.

מירי רגב: איציק, תגיד לו: את התשובה הזאת השבתי לך – – –

רוברט טיבייב: מירי, אתם צריכים תמיכה?

רוברט טיבייב: תיק שר הביטחון – – –

יצחק כהן: המחוקק קבע – ברושי, אמרתי לך כבר כמה פעמים, גם לפני שלושה שבועות אמרתי לך את זה – המחוקק קבע כלל שלפיו לא מחלקים יישוב לעניין הזכאות להטבות, מכיוון שאין אפשרות תפעולית לבחון אם כל בית וכל דירה נמצאים בתוך – או מחוץ – גבולות אזור הפריפריה או קו גבול עימות.

יצחק כהן: לא כך העניין לגבי היישובים המאוגדים במועצות אזוריות.

יצחק כהן: כל יישוב, הגם שהוא משתייך למועצה אזורית, עדיין הוא ישות מוגדרת עם גבולות ברורים וזהות יישובית.

יצחק כהן: אותה תשובה.

יצחק כהן: פריסה גיאוגרפית של מועצה אזורית רחבה בהרבה מזו של ערים שתושביהן זכאים להטבות מס.

יצחק כהן: בחוק קיימת מגבלה של גודל היישוב המזכה, לכן לא מדובר בערים גדולות.

יצחק כהן: לפיכך, קיים שוני מהותי בין עיר לבין מועצה אזורית, ואין שום אפליה בהתייחסות שונה אל דברים שונים.

יצחק כהן: יתרה מכך, אפליה עלולה להיווצר דווקא כאשר יישוב שאיננו זכאי להטבות – בשל מיקומו או דירוגו הסוציו-כלכלי או כל סיבה אחרת – נהנה מהטבות מס רק מכיוון שיישובים אחרים במועצה שלו זכאים להטבות מס.

יצחק כהן: זאת, בעת שיישוב אחר בעל מאפיינים זהים המשתייך למועצה אזורית אחרת לא יזכה להטבות מס.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אותה תשובה בדיוק השבתי במליאה לפני שלושה שבועות לחברי ברושי באותה הצעה לסדר-היום.

יצחק כהן: אני מניח שבעוד שלושה שבועות אנחנו עוד פעם נחזור בחזרה.

איתן ברושי: – – – ועדת כספים.

נחמן שי: נעביר לוועדה?

אחמד טיבי: בבקשה, מה אדוני מציע?

יצחק כהן: רגע, נספור – כספים.

אחמד טיבי: כספים.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: בעד –) לוועדת כספים, (אומר בערבית: ונגד) – – – הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת כספים נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – תשעה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ועדת כספים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: << הלסי >> מוכנות העורף בצפון ובדרום בעיקר בכל הקשור למקלטים << הלסי >>

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא האחרון: מוכנות העורף בצפון ובדרום, מס' 11314, של דן סידה.

אחמד טיבי: תפדל, דן.

יצחק כהן: מי עונה לו?

אחמד טיבי: נדמה לי שאלי בן-דהן.

דן סיידה: אני מוכן שהרב יצחק כהן יענה לי.

דן סיידה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, מי שנשאר פה.

דן סיידה: לפני ימים מספר שוחחה איתי אימא מודאגת, תושבת אחד המושבים בגליל, ובשיחה איתה הביעה את דאגתה העמוקה מכך שבגן הילדים של בנה אין מקלט, או כל מיגון אחר לשעת חירום.

דן סיידה: תושבת אחרת, זקנה סיעודית המרותקת למיטתה, פנתה גם היא וסיפרה שביתה מיושן וללא כל ממ"ד.

דן סיידה: מדובר במושבים הממוקמים במרחק של כ-2 קילומטרים בקו אוויר מגבול הלבנון.

דן סיידה: במלחמת לבנון השנייה ספג האזור הזה, שבו הן מתגוררות, מאות טילים וקטיושות והיה בקו האש הראשון.

דן סיידה: דבר זה מלמד אותנו שעל אף היותנו למודי ניסיון במלחמות, אני אומר זאת בצער רב, לא הפקנו את כל הלקחים המתבקשים ולא דאגנו מספיק לכך שבמלחמה הבאה יהיו פחות נפגעים; שהעורף יהיה חזק יותר, חשוף פחות ומוכן יותר.

דן סיידה: גן ילדים שפועל ללא מיגון כלל, זאת רשלנות מסוכנת.

דן סיידה: זקנה סיעודית שנשארת ללא ממ"ד, אפילו כשעברו 12 שנים ממלחמת לבנון האחרונה, זה דבר בלתי נסלח.

דן סיידה: לא היה לי צורך לנבור יותר מדי בארכיונים כדי להבין את היקף התופעה וחומרתה, היות שרק במועצה האזורית מרום הגליל, מקום מגוריי, כמחצית מהמקלטים אינם ראויים לשימוש כלל ובמחצית התקנית, כביכול, אין את הציוד הנדרש לשהייה ממושכת.

דן סיידה: מנתונים שהגיעו אליי ממועצות אזוריות נוספות באזור קו העימות הצפוני, המצב לא שונה בהרבה.

דן סיידה: המקלטים בחלקם מוזנחים וחלקם מוצפים במים.

דן סיידה: אין בהם את הציוד הנדרש ומצבם לא יאפשר את קליטת האזרחים בצורה מיטבית ביום פקודה.

דן סיידה: נוסף על כך, מאות בתים באזור העימות מצפון ומדרום אינם ממוגנים כלל, היות שנבנו לפני שעבר החוק המחייב בניית ממ"ד בכל בית.

דן סיידה: אני אתן כאן סקירה תמציתית מדוח מבקר המדינה, שפורסם במאי 2018 ובדק את נושא מיגון היישובים.

דן סיידה: מהדוח עולה כי 26% מכלל האוכלוסייה, שהם למעלה משני מיליון תושבים, נמצאים ללא מיגון תקני.

דן סיידה: כלומר, ללא מיגון כלל.

דן סיידה: במגזר הלא-יהודי המצב חמור בהרבה ואחוזי התושבים שאינם מוגנים כלל עולה על 50%.

דן סיידה: מצב זה מעיד על הרשלנות בקרב הגופים הממונים ומעלה שאלות מהותיות על פעולותיהם של המשרדים השונים ביישום התוכניות הרבות למיגון העורף.

דן סיידה: בחודש יוני הודיעה הממשלה על הקצאת כ-5 מיליארד שקלים לתוכנית מיגון הצפון לאורך עשר השנים הבאות, כדי להתגבר על פערי המיגון.

דן סיידה: אין בידי נתונים מפורטים לגבי אישורי התקציב לתוכנית זו או לגבי העברות תקציביות בפועל, אך עם זאת בדיון שנערך ב-15 באוקטובר השנה בוועדת המשנה לבחינת מוכנות העורף של ועדת החוץ והביטחון, נאמר כי השנה הועברו כבר 150 מיליון שקלים לטובת מיגון יישובי הצפון; כולם הוקצו לתוכניות מיגון ובשליש מהם כבר נעשה שימוש.

דן סיידה: בנוסף לכך, הועברו לאחרונה כ-136 מיליון שקלים המיועדים למיגון מלא של 21 היישובים צמודי הגדר בצפון, הנמצאים עד קילומטר אחד בקו אווירי מהגבול.

דן סיידה: יתר התקציבים שהובטחו נמצאים עדיין במשרדי הממשלה השונים, שעדיין לא הציגו תוכנית מפורטת לקידום מיגון הצפון.

דן סיידה: רבותיי, אויבינו מצפון ומדרום חורשי רעות כל הזמן.

דן סיידה: על כן, משרדי הממשלה צריכים להביא ליישום התוכניות במהירות האפשרית, ובכך לתת את הזכות למיגון לכל אזרחי ישראל, בייחוד בקווי העימות החשופים לאש מהרגע הראשון, באופן המהיר ביותר.

דן סיידה: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: סגן שר אחר, בשם ממשלת ישראל, יענה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: לראשונה מאז פוטר סגן השר אלי כהן מתפקידו – – –

אלי בן-דהן: אלי בן-דהן, בן-דהן.

אחמד טיבי: סליחה, אני חוזר, delete.

אחמד טיבי: לראשונה מאז פוטר סגן השר אלי בן-דהן מתפקידו, הוא עולה לנאום בשם ממשלת ישראל.

אלי בן-דהן: שמונה מחדש.

אחמד טיבי: אחרי שהתמנה מחדש לתפקיד סגן שר הביטחון.

קריאה: נאאב וזיר אל-דיפע.

אחמד טיבי: נאאב וזיר אל-דיפע – נאאב וזיר אל-אמן, זה התרגום.

אחמד טיבי: ביטחון זה "אמן".

אחמד טיבי: "דיפע" זה הגנה.

אחמד טיבי: הגנה זה בארצות הברית.

אחמד טיבי: תפדל.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, פיקוד העורף מבצע את כלל התחומים אשר הוא מחויב להם מתוקף חוק, ובהם בקרה ומעקב אחר כשירות המקלטים הציבוריים בכל המדינה.

אלי בן-דהן: הביקורות מבוצעות על ידי פיקוד העורף בשיתוף הרשויות המקומיות.

אלי בן-דהן: האחריות על שמירת כשירות המקלטים ושיפורם היא באחריות הרשות המקומית, על פי תקנות ההתגוננות האזרחית – השתתפות רשויות מקומיות.

אלי בן-דהן: פיקוד העורף משמש גורם מנחה מכוח סעיף 12(א) לחוק הגנה אזרחית, ומלווה את הרשויות המקומיות ברמה המקצועית.

אלי בן-דהן: יש לציין כי גם לאחר שקלול כלל דפוסי המיגון הקיימים במרחב האזרחי, הכולל גם את כשירות המקלטים הציבוריים, עדיין קיימים פערי מיגון לכ-25% מכלל אוכלוסיית מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: מקלט ציבורי הוא דפוס מיגון אחד מתוך מגוון של סוגי מיגונים הקיימים לאוכלוסייה, ובהם ממ"דים, מקלטים פרטיים משותפים, וכאמור, גם מקלט ציבורי.

אלי בן-דהן: יש לציין כי בשנים האחרונות הוכנו תוכניות רבות לקידום ושיפור של המיגון במדינה.

אלי בן-דהן: פיקוד העורף, בסיוע הרשויות המקומיות ומשרדי הממשלה, מממש פרויקטי מיגון אלה, ובכלל זה שיפוץ מקלטים ציבוריים.

אלי בן-דהן: בהמשך לכך, בהובלת שר הביטחון לשעבר ושר האוצר, אושר תקציב בהיקף של 150 מיליון שקל לשנת 2018 עבור צמצום פערי המיגון בצפון המדינה, עד למרחב 20 קילומטר מהגבול.

אלי בן-דהן: התוכנית נמצאת בתהליכי ביצוע.

אלי בן-דהן: זאת ועוד, בהנחיית שר הביטחון לשעבר התקיימה עבודת מטה מרחיבה לבניית תוכנית למיגון צפון המדינה על לקו 45 קילומטר, הכוללת, בין השאר, בחינת מענה מיגוני במרחב הפרטי, בניית ממ"דים – זהה לתוכנית המיגון שבוצעה בגזרת הדרום – מענה מיגוני למרחב הציבורי, מוסדות חינוך, בריאות, רווחה ושיפוץ מקלטים ציבוריים.

אלי בן-דהן: התוכנית הוצגה ואושרה על ידי הקבינט בחודש יולי 2018.

אלי בן-דהן: בהחלטת הקבינט נקבע כי יוקצה תקציב בסך 500 מיליון שקל למיגון הצפון.

אלי בן-דהן: נכון להיום, רק חלקו התקבל.

אלי בן-דהן: תוכניות אלו ישפרו את המענה המיגוני על ידי שיפוץ מקלטים ציבוריים, מיגון גני ילדים, מיגון מרפאות ועוד.

אלי בן-דהן: מערכת הביטחון עוקבת ומפקחת שאכן התוכניות למיגון המתוקצבות והמאושרות, כאמור לעיל, יבוצעו כמתוכנן, ובכך נגן כראוי על תושבי ישראל באזורי הסיכון.

אלי בן-דהן: תודה.

אחמד טיבי: מה מציע השר?

אחמד טיבי: להסתפק בדברי השר?

אלי בן-דהן: אני – להסתפק.

דן סיידה: – – – הוועדות הרלוונטיות.

אחמד טיבי: איזו ועדה?

אחמד טיבי: חוץ וביטחון.

דן סיידה: הלוואי.

אלי בן-דהן: גם אני.

אחמד טיבי: מסכים.

אחמד טיבי: סגן השר מסכים.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-דהן: מסכים.

אחמד טיבי: בבקשה, תגיע, סגן השר.

אחמד טיבי: בעד – זה להעביר לוועדת חוץ וביטחון.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת חוץ וביטחון התקבלה.

אחמד טיבי: בעד – אחד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

אחמד טיבי: על חודו של קול, תרתי משמע.

אחמד טיבי: השאלה היא למה השרה מירי רגב לא תמכה ולא הצביעה, וזה כמעט נפל.

אחמד טיבי: אם הייתי מצביע נגדו, זה היה נופל.

אחמד טיבי: ובכן, ההצעה לסדר-היום, מוכנות העורף, עברה ברוב קולות לוועדת חוץ וביטחון, למרות שהשרה רגב לא הצביעה.

מירי רגב: – – –

אחמד טיבי: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ח בכסלו התשע"ט, 26 בנובמבר 2018, בשעה 16:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.

אחמד טיבי: טורפא אל-ג'לסה.