ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 377, 2018-11-19 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"א בכסלו תשע"ט, 19 בנובמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול (תיקון), התשע"ט–2018; הצעת חוק הפיקוח על מעונות (תיקון מס' 8), התשע"ט–2018; הצעת חוק הסדרי משפט ומינהל (תיקון מס' 2) (ניתוק הזיקה להכרזה על מצב חירום), התשע"ט–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018, של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת מפגעים סביבתיים (תביעות אזרחיות) (תיקון מס' 10) (מניעת פגיעה בערכי טבע מוגנים ובאזורים מוגנים), התשע"ט–2018, של חברות הכנסת טלי פלוסקוב, נורית קורן וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/5836/20 וכלה בהצעת חוק פ/5866/20: הצעת חוק מגן דוד אדום (תיקון – אגרה בעד פינוי חירום שהסתיים בטיפול בשירותי רפואה מרחוק), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת 2019) (תיקון – דחיית מועד התחילה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עודד פורר, עיסאווי פריג', חמד עמאר ורוברט אילטוב; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – שירות ציבורי שאינו טיפול רפואי), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, מיכאל מלכיאלי, רויטל סויד, יעקב מרגי, פנינה תמנו, לאה פדידה ויעל גרמן; הצעת חוק איסור שימוש במונח מהגר לעולה חדש, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב, אברהם נגוסה, אורן אסף חזן, רוברט אילטוב, טלי פלוסקוב, קסניה סבטלובה, יואל חסון, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עפר שלח, אילן גילאון, אורלי לוי אבקסיס, יהודה גליק, איתן כבל, איילת נחמיאס ורבין, איל בן ראובן, לאה פדידה, סאלח סעד, משה מזרחי, עליזה לביא, יואל רזבוזוב, משה גפני, דן סידה, שולי מועלם-רפאלי, יעקב אשר, בצלאל סמוטריץ, נחמן שי ומיקי לוי; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת יעל כהן-פארן; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – בחירת רב יישוב ורב אזורי אחד), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת רוברט טיבייב; הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין ויוסף ג'בארין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לגמלת ניידות לאחר גיל הפרישה), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2019 (תיקון – החזר חוב לאומי והוספת תוכנית לאומית לחיזוק מבנים), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – תשלום פיצויים בעד תשלום שכר עבודה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר ואיציק שמולי;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק העונשין (תיקון – פיצויים לזכאי במשפט חוזר ובערעור בבית המשפט העליון), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב, סאלח סעד, ענת ברקו, יעקב מרגי, אורי מקלב, רוברט אילטוב, חמד עמאר, מיכל רוזין, יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, דן סידה, יואב קיש, איתן ברושי, יוסי יונה, איל בן ראובן, אורן אסף חזן, לאה פדידה, משה מזרחי, דוד ביטן, עודד פורר, איילת נחמיאס ורבין, מיקי לוי, ישראל אייכלר, יחיאל חיליק בר, רויטל סויד, יהודה גליק, יואב בן צור, אכרם חסון, עפר שלח ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק בדבר סמכויות להשבת פליטים שהשבתם לא מהווה סכנה, התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הסכם הורות), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק פיצוי מפונים בני רשות, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, איציק שמולי, סתיו שפיר, מיקי רוזנטל, איתן ברושי, יעל כהן-פארן, מיכל בירן, יואל חסון, לאה פדידה, איילת נחמיאס ורבין, עמר בר-לב, רויטל סויד, מרב מיכאלי, שלי יחימוביץ, נחמן שי, איל בן ראובן, סאלח סעד, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ וקסניה סבטלובה; הצעת חוק שלילת תקצוב מוסדות חינוך המפלים תלמידים ברישום אליהם (תיקוני חקיקה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מאיר כהן ויאיר לפיד; הצעת חוק בתי משפט לעניינים מינהליים (תיקון – החזרת סמכות השיפוט לבית המשפט הגבוה לצדק בהחלטות מינהליות), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הגדרת הורים מיועדים), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק חינוך פיננסי, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי, ינון אזולאי ויעקב מרגי; הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מספר בתי אב ביישוב קהילתי), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – קביעת ממלא מקום ראש הממשלה), מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, יאיר לפיד,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאיר כהן, חיים ילין, עליזה לביא, יעל גרמן, יואל רזבוזוב, עפר שלח, מיקי לוי וקארין אלהרר; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הטלת התפקיד להקים ממשלה), מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת בני זוג מאותו מין), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק הוועדה להשקעות זרות, התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – ביטול סמכות השר למניעת פעילויות במוסד חינוך), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין ויוסף ג'בארין; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עימה קלון), מאת חבר הכנסת משה מזרחי; הצעת חוק הירושה (תיקון – בני זוג), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת נחמן שי, יואל חסון, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, סאלח סעד, אילן גילאון, מוסי רז, מיכל רוזין, רוברט טיבייב, קסניה סבטלובה, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין ומיכל בירן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – הזכות להיבחר), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי, ינון אזולאי, ישראל אייכלר, אורי מקלב, יעקב אשר, דן סידה, אכרם חסון, סעיד אלחרומי, עבד אל חכים חאג' יחיא ואורן אסף חזן; הצעת חוק שידורי טלוויזיה (תיאור קולי), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, איילת נחמיאס ורבין, איתן כבל ודוד אמסלם; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הסמכת אדריכלים רשויים לשמש כמורשים להיתר), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, אמיר אוחנה ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור הפליה על רקע זהות מגדרית), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל ואיילת נחמיאס ורבין.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיעכם, כי על פי סעיף 96(ד) לתקנון הכנסת, עם הפסקת כהונתה של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, שנכנסה לתוקפה ביום ראשון, י' בכסלו התשע"ט, 18 בנובמבר 2018, נמחק שמה מהצעות חוק שהייתה שותפה להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת רחל עזריה, אילן גילאון, רויטל סויד ויעקב אשר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח של שדולת הנשים חושף את ממדי הניצול של נשים חרדיות בשוק התעסוקה; מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת קארין אלהרר, סעיד אלחרומי, אורלי לוי אבקסיס, איילת נחמיאס ורבין ויעקב אשר בנושא: היערכותה של ישראל לטיפול ברעידות האדמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: התפטרות שר הביטחון חושפת את כישלונה של הממשלה בתחום המדיני-ביטחוני; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: מדינת ישראל איבדה השבוע את ההרתעה שלה מול כל אויביה והפקירה את הביטחון הלאומי; << נושא >>

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נתחיל בסדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: התפטרות שר הביטחון חושפת את כישלונה של הממשלה בתחום המדיני-ביטחוני, מטעם המחנה הציוני – תנמק את ההצעה חברת הכנסת ציפי לבני, ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

ציפי לבני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ציפי לבני: כנסת נכבדה, האמת היא שזה אמור להיות האי-אמון הכי קל ופשוט.

ציפי לבני: בדרך כלל הרי באה האופוזיציה, מביעה אי-אמון בממשלה והממשלה מתנגדת לאי-אמון.

ציפי לבני: הרי יש לנו כאן ממשלה שחבריה מביעים בה אי-אמון יום-יום, שעה-שעה, ובשבוע האחרון זה בכלל היה השיא.

ציפי לבני: הרי רק היום שני שרים מתוכה הודיעו שמדיניות ישראל מגמגמת והססנית.

ציפי לבני: זה כמעט כמו התחלה של אי-אמון שאנחנו יכולים להגיש.

ציפי לבני: אני כמעט מתעלמת מציוצי חלק מחברי הקואליציה אחד נגד השני, אבל בנט, בנט אמר, שר החינוך, שאם הוא לא יקבל את תיק הביטחון אין טעם לקיום הממשלה, כי אז זו תהיה ממשלת שמאל, כשם קוד לאלה שמשת"פים עם האויב ועוד כל מיני דברים שראש הממשלה נוהג לומר לפני שהוא מפסיד, כמעט, בבחירות.

ציפי לבני: טוב, נו, אז לא קיבלת את תיק הביטחון – מה שנשאר זה שתלחץ על הכפתור הנכון: אי-אמון בממשלה; הרי אין טעם בקיומה.

ציפי לבני: כחלון מודיע כבר שממשלת 61 – ממשלה רעה.

ציפי לבני: צודק.

ציפי לבני: תלחץ על הכפתור הנכון: אי-אמון בממשלה.

ציפי לבני: זה מה שאתם אומרים כל היום; זה מה שאתם מדליפים כל היום; זה מה שאתם אומרים אחד נגד השני כל היום.

ציפי לבני: וביבי, איי, ראש הממשלה.

ציפי לבני: הרי אם מישהו הקשיב לנאומו של ראש הממשלה אתמול, בעצם המסר היה שהוא לא סומך על אף אחד, לא רק על חבריי הקואליציה שלו.

ציפי לבני: איך הוא אמר?

ציפי לבני: הוא רוצה לעזוב, אבל אין לו למי למסור את המפתח.

ציפי לבני: ילד מפתח כזה, הולך, רוצה, אבל אין למי.

ציפי לבני: בתוך המפלגה שלו הוא לא סומך על אף אחד.

ציפי לבני: הוא לא יכול להעביר את השלטון מתוך אחריות.

ציפי לבני: הוא עושה טובה לעם ישראל ונשאר על הכיסא.

ציפי לבני: אבל האמת היא שבדבר אחד ביבי באמת צדק: אסור היה להפקיד, או להפקיר, את הביטחון בידיים של בנט.

ציפי לבני: ואם למישהו עוד היה היסוס וחשבו שאולי, אז הדברים שאמר היום שר החינוך נגד הפרקליטות הצבאית מעידים בדיעבד שאסור לתת לו את הביטחון.

ציפי לבני: כשהוא תולה את האין-אונים הפוליטי שלו במערכת המשפט – זה הרי דבר שלא ייעשה.

ציפי לבני: אבל מה, הרי שני שרים יש להם, לבית היהודי.

ציפי לבני: ראה אחד מהם שזה ממש סבבה פוליטית לתקוף את מערכת המשפט לצהלת ההמון.

ציפי לבני: התקנא בנט בשקד ואמר: אני אתקוף את המערכת המשפטית בתוך צה"ל, אולי גם זה יביא לי דיבידנדים פוליטיים, ועל הדרך הוא מוריד את השכפ"ץ המשפטי מאותם חיילים שאנחנו שולחים לקרב, אלה שחשופים בפני בתי משפט זרים, אלה שאני עוברת בכל מקום בעולם ואומרת: אלה הילדים שלנו.

ציפי לבני: עם הערכים שלהם הם משתדלים להימנע מנזק לאזרחים, אבל הם פועלים נגד הטרור, כי זאת מערכת הערכים שעליה, על הבסיס שלה, חינכנו אותם, איתה הם באים לצבא.

ציפי לבני: אבל אומר בנט היום: אני קובע בוודאות.

ציפי לבני: אז בוא אני אספר לך משהו: הקמתי בוועדת חוץ וביטחון ועדת משנה שכל-כולה נועדה לראות איך נותנים הגנה לחיילי צה"ל.

ציפי לבני: קיימתי דיון, הזמנתי לא רק את הפצ"ר, לא רק את הפרקליט הצבאי הראשי, אלא גם את החלק המבצעי, את אמ"ץ, ושאלתי אותם: האם יש משהו שאתם לא יכולים לעשות בגלל הפצ"ר?

ציפי לבני: והתשובה שהם אמרו לי: אנחנו ממש בסדר, אנחנו לא מוגבלים בגלל הפצ"ר.

ציפי לבני: אבל הם הוסיפו עוד משפט.

ציפי לבני: הם אמרו: הכול כמובן תחת ההנחה שהמגבלה שלנו היא מערכת הערכים שלנו, שאותה – כך הם אמרו – אותה אנחנו לא רוצים להוריד.

ציפי לבני: ואני באותו רגע רציתי להוריד בפניהם את הכובע, לחבק אותם, לומר: זה צבא ההגנה לישראל.

ציפי לבני: אבל בנט, שר החינוך, שאין לו שום בעיה לשלוח חיילים מחר לקרבות מיותרים, הוא גם זה שרוצה להוריד מעל קירות צבא ההגנה לישראל את הקוד האתי ואת רוח צה"ל.

ציפי לבני: אבל כבר ראינו את זה במשפטו של החייל שסרח מוסרית וצבאית, אלאור אזריה.

ציפי לבני: היה שם שר החינוך ועמד והגן עליו.

ציפי לבני: לכן, טוב עשה ראש הממשלה שלא הפקיד את מערכת הביטחון, את צבא ההגנה לישראל, בידיו של שר החינוך, כפי שהפקיר, לצערנו, את מערכת המשפט בידיה של שרת המשפטים ממפלגתו.

ציפי לבני: עכשיו, עכשיו בואו נדבר ביטחון.

ציפי לבני: זה 70 שנה ישראל ניצבת בפני אתגרים ביטחוניים.

ציפי לבני: כל ראש ממשלה, כל שר ביטחון, צריך להתמודד מולם.

ציפי לבני: שימוש פוליטי בביטחון זה כרטיס אדום לכל מי שמתיימר להנהיג את המדינה הזאת.

ציפי לבני: ויום אחרי יום, שעה אחרי שעה במהלך השבוע הזה, ראינו אותם זה אחר זה עושים סיבוב פוליטי על צה"ל כדי לקבל עוד כמה מנדטים.

ציפי לבני: זה נכון לנתניהו, נכון לליברמן, נכון לבנט.

ציפי לבני: אני הרי מכירה את כל האתגרים הביטחוניים, והם קיימים, הם מורכבים, ויש גם חדשים.

ציפי לבני: צה"ל יודע לטפל בהם.

ציפי לבני: וכמעט תמיד, כשנדבר בינינו, יהיה מבצע בהכנה או מבצע תוך כדי ביצוע – נכון לצפון, נכון לדרום.

ציפי לבני: זו ההתמודדות היומיומית של מדינת ישראל.

ציפי לבני: אבל לממשלה הזאת על מרכיביה אין דרך להתמודד עם האתגרים.

ציפי לבני: לנו אין אמון בממשלה כי באמת, כושר ההרתעה של מדינת ישראל נשחק – השילוב של תגובות רפות יחד עם מזוודות כסף, והנאום של ראש ממשלה בפריז שמסביר לחמאס: תרגיעו, אנחנו לא הולכים לתקוף אתכם.

ציפי לבני: אבל אני רוצה לומר בהזדמנות הזאת גם כמה מילים לחבריי מהשמאל, אלה שמאשימים אותנו שאנחנו תוקפים מימין.

ציפי לבני: רבותיי, הרתעה זה לא איזה gag של הימין.

ציפי לבני: ההרתעה זה הדבר החמקמק הזה שמונע מלחמות; הדבר הזה שבזכותו האויבים שלנו – ויש לנו אויבים – מהססים ולא תוקפים את אזרחי ישראל למרות שזה המצע שלהם, זה האינטרס שלהם וזה מה שהם ממש רוצים לעשות.

ציפי לבני: לעיתים הרתעה חוסכת מלחמה, ולא תמיד צריך להשיג אותה דרך עוד מלחמה, אבל בטוח שכשאתה משלם לארגון טרור אסלאמיסטי קיצוני שלא מכיר בקיום שלנו כאן, שמחפש את גני הילדים לתקוף – זה לא מה שמוסיף להרתעה, זה פוגע בהרתעה.

ציפי לבני: השמחה הזאת של חלק שאמרו ככה, שמחת ההסדרה עם החמאס – גם זה, אני מודה שלא ברור לי.

ציפי לבני: השמחה הזאת לא ברורה לי.

ציפי לבני: אני, שפועלת לשלום בכל מאודי, לא מבינה על מה השמחה כשמגיעים להסכמות עם ארגון טרור אסלאמיסטי שאין תקווה לשלום איתו.

ציפי לבני: הרי בואו נעשה סדר: אנחנו רוצים להגיע לשלום עם הגורמים המתונים, שמוכנים להגיע לשלום איתנו, או לפחות מקבלים את קיומנו כאן.

ציפי לבני: כשהחמאס מתחזק, הם נחלשים.

ציפי לבני: ואם מדברים על ביטחון של מדינת ישראל, נתניהו לא רק פגע בביטחון דרך חיזוק החמאס, אלא הוא סיים כל אפשרות, מבחינתו, להגיע להסדר שלום, לא כי הוא רוצה טרור – הוא בוודאי לא רוצה טרור – אלא כי הוא לא מוכן לקבל את ההחלטות הנדרשות לשלום.

ציפי לבני: כך, הוא פעל לא רק שהחמאס התחזק על חשבון אזרחי מדינת ישראל, אלא הוא הורס במיומנות כל אפשרות לשלום.

ציפי לבני: ואני שואלת אתכם, חבריי, דווקא מהשמאל: אז על מה הברכות?

ציפי לבני: מעשה ידינו יורדים בים ואתם אומרים שירה?

ציפי לבני: המצב הביטחוני הגרוע הזה שבו הכתובת היחידה שנשארה למדינת ישראל זה החמאס הוא תוצאת הפעילות המיומנת של נתניהו, שהשתמש במקלות וגזרים, אבל הפוך – מקלות על הראש של המתונים וגזרים לאותם קיצונים טרוריסטים.

ציפי לבני: אבל, יש בשורה טובה אחת מכל השבוע הזה: כל מי שהקשיב לנתניהו כבר לא ראה את נתניהו הזחוח שעמד כאן, על הבמה, בהבעה הזאת של "רוצים בחירות?

ציפי לבני: בואו, בואו".

ציפי לבני: ראינו ראש ממשלה שמפחד ללכת לבחירות, והוא צדק כשהוא אמר לשרי ממשלתו: אם תפילו את הממשלה הזאת, תפילו ממשלת ימין.

ציפי לבני: כי הממשלה הבאה כבר לא תהיה ממשלה בראשות נתניהו, והיא לא תהיה עם ההרכב הזה של המפלגות מצד ימין של המפה הפוליטית, עד הימין הקיצוני.

ציפי לבני: היא תהיה ממשלה שתוכל להביא ביטחון למדינת ישראל באסטרטגיה נכונה, שמשלבת כוח צבאי כשצריך, אבל לעולם לא מרפה את ידה מהצורך לפעול למען השלום, ושני אלה ביחד יוצרים גם הרתעה וגם תקווה.

ציפי לבני: וזה לא הממשלה הזאת, זה אנחנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעה הבאה: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי, מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, באמת, אלה ימים מוזרים ומסוכנים.

מסעוד גנאים: ואני מתחיל במה שהזכירה גם חברת הכנסת ציפי לבני, שהאי-אמון היום היה אמור להיות הקל ביותר, שמקבל את הסכמת כל הבית, קואליציה ואופוזיציה, מאחר שאנחנו במשך כמה ימים היינו עדים לאי-אמון הדדי בין כל שרי ממשלת נתניהו ובינם לבין ראש הממשלה.

מסעוד גנאים: שרים וקואליציה ומפלגות שמרכיבות את הקואליציה הזאת לא מאמינים לא בראש הממשלה, לא במדיניות שלו, לא בהחלטה שלו, ובסוף יוצא – הכול פוליטי; ככה יצא מנאום ראש הממשלה.

מסעוד גנאים: הוא אמר שאצל מפלגות ומנהיגים פוליטיים בימין – הוא התכוון לליברמן, לבנט – שהכול פוליטי.

מסעוד גנאים: אפילו הביטחון, שהוא הפרה הקדושה של ישראל – הם משתמשים בו למטרתם האלקטורלית.

מסעוד גנאים: ככה אמר ראש הממשלה.

מסעוד גנאים: ואכן, אלה ימים מסוכנים בגלל הממשלה הזאת, בגלל העומד בראשה, למרות שלפי דעתי, ההחלטה שלו על שביתת נשק – החלטה נכונה.

מסעוד גנאים: אנחנו לא רוצים קורבנות, לא רוצים דם, אבל בנאומו, לצערי הרב, מי ששמע טוב, הוא שמע איומים בהמשך המלחמה, וששביתת הנשק היא רק דבר זמני, כדי להתארגן יותר, או כדי לחשוף אחרי כמה ימים מה שכולנו לא יודעים – אני לא יודע, תבוא מכה מהכוכבים, מהשמיים, תבוא עזרה מאמריקה.

מסעוד גנאים: אני לא יודע – –

ענת ברקו: – – –

מסעוד גנאים: – – אבל כולנו – משתמע ממה שאמר ראש הממשלה, שהמלחמה עוד תבוא וביתר שאת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ממשלת מלחמה היא ממשלה שאין לה ראייה, אין לה תוכנית והיא עשתה הכול כדי שלא יהיה תהליך שלום אמיתי.

מסעוד גנאים: ממשלת מלחמה, למרות שראש הממשלה החליט על שביתת נשק, אבל המלחמה הייתה שאלה של זמן, משום שלראש הממשלה ולממשלת ישראל אין פתרון ואין אופק לפתרון, ולא נתנו שום אופק; המשיכו במצור, המשיכו בכיבוש, ויותר מזה – הם המשיכו לתמוך בפרויקט ההתנחלותי ולתמוך במתנחלים, כדי שבסוף לא תהיה לא מדינה פלסטינית, לא יהיה על מה לדבר.

מסעוד גנאים: בכלל, מזרח ירושלים – יש חוק-יסוד, ועוד חוק הלאום, אז על מה אפשר לדבר?

מסעוד גנאים: יש פתגם ערבי שאומר: (אומר בערבית ומתרגם:) אתה, שהולך או מפנה, תרבה לעשות דברים טובים.

מסעוד גנאים: ככה אמור להיות.

מסעוד גנאים: וממשלת נתניהו בשקיעתה, בהליכתה, בסוף ימיה, שהם אכן ימים או חודשים ספורים – היא לא מרבה לעשות דברים טובים אלא מרבה לעשות דברים רעים, משום שהיא – מתאים לה הפתגם הערבי השני, שאומר: (אומר בערבית ומתרגם:).

מסעוד גנאים: היא מרבה בדברים הרעים.

מסעוד גנאים: למה היא מרבה בדברים הרעים?

מסעוד גנאים: אני תרגמתי, אבו חוד'ייפה, לעברית, שמישהו הולך – ממשלת נתניהו, שבשקיעתה ובהליכתה, בסוף ימיה, היא עדיין מביאה דברים רעים.

מסעוד גנאים: ומה הדברים הרעים האלה?

מסעוד גנאים: תחילה – את החוקים שלפנינו.

מסעוד גנאים: יש את החוק של הגנים הלאומיים, שמחזק את המתנחלים בסילוואן, ויש גם את החוק של שרת התרבות מירי רגב, הנאמנות בתרבות, שמהבוקר אנחנו במרתון בוועדת החינוך כדי להכין אותו לקריאה שנייה ושלישית.

מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, למרות סוף ימיה של הממשלה הזאת, הם רוצים להמשיך במסע של החוקים הגזעניים, החוקים הפשיסטיים האלה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני אחזור לנאומו של ראש הממשלה, שלפי דעתי הוא נאום מסוכן, משום שטמונה בו הבטחה – הבטחה של מלחמה ושל דם.

מסעוד גנאים: לפני כמה דקות שמענו הודעה מראש הממשלה, שאומר שח'אן אל-אחמר, הכפר ח'אן אל-אחמר, שהוא החליט לפני כחודש או כמה שבועות שהוא לא יפנה אותו עכשיו – הוא מכריז שהוא יפונה.

מסעוד גנאים: אז 1.

מסעוד גנאים: הוא יפנה את ח'אן אל-אחמר; 2.

מסעוד גנאים: וזה החשוב והמסוכן – הוא מבטיח מלחמה גדולה והרסנית על עזה, משום שבסוף, כאשר ראש הממשלה שם את העניין הביטחוני באמצע ושם את הכדור במגרש של הימין, של הבית היהודי ונפתלי בנט, נפתלי בנט התקפל, ולא יפיל ממשלה אפילו אם לא יקבל את תיק הביטחון.

מסעוד גנאים: אז מה הובטח לו?

מסעוד גנאים: ראש הממשלה הבטיח לנפתלי בנט, לבית היהודי: אל תדאג, עוד כמה ימים, עוד כמה שבועות, תהיה מלחמה על עזה ואנחנו נהרוס, נהרוג, נרצח, אני לא יודע, אבל זה המובן, זה משתמע מכל מה שהתנהל פה.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה, נכון, הוכיח שהוא אומן, הוא חכם – הוא אומן בהישרדות, והוא אומן גם בלהביא את האויבים שלו לזירה ולזמן שהוא רוצה, וזאת המטרה שלו, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: הממשלה הזאת, כפי שהזכרתי, ממשיכה בחוקים הגזעניים שלה, בחוקים שבסוף יביאו משטר טוטליטרי או אוטוריטרי למדינת ישראל בשם הדמוקרטיה, משום שבסוף – אתה יודע, יש אמרה מפורסמת של מלך צרפת, מלך השמש.

מסעוד גנאים: בטח ראש הממשלה אוהב לחקות את המנהיגים האלה: שמש, שמש העמים – הוא המנהיג.

מסעוד גנאים: אז לואי ה-14, מלך השמש, אמרתו המפורסמת, שבה הוא הצדיק וייסד את האבסולוטיזם: אני המדינה.

מסעוד גנאים: כך אמר לואי ה-14, וכך נתניהו רוצה – רוצה להשתלט על כל הרשויות, על כל המפתחות במדינה, כדי לשלוט בכול ולהיות האח הגדול.

מסעוד גנאים: היינו עדים בוועדת החינוך, כאשר המשנה ליועץ המשפטי גב' זילבר אמרה את הראייה שלה ואת עמדתה בקשר לחוק הנאמנות בתרבות ובקשר לכל מה שהתנהל.

מסעוד גנאים: שרת המשפטים נזפה בה, ושרת המשפטים גם הורתה ליועץ המשפטי שהיא לא תשמש נציגה של הממשלה או משרד המשפטים בוועדות, וזה איתות לפטר אותה.

מסעוד גנאים: שרת המשפטים, כאשר היא מאיימת על פקידים במשרד המשפטים או על בתי המשפט – בזה היא רוצה להגיד: אנחנו רוצים להשתלט גם על מערכת המשפט.

מסעוד גנאים: השתלטנו כימין על הרשות המחוקקת, על הרשות המבצעת, ועכשיו – הרשות השופטת.

מסעוד גנאים: ובאותה ישיבה היינו עדים – סליחה, ישיבה אחרת.

מסעוד גנאים: היועץ המשפטי של משרד האוצר – ותקשיבו טוב טוב טוב – מאחר שחוק הנאמנות בתרבות נסמך על חוק הנכבה, אז בא היועץ המשפטי של משרד האוצר – מאחר שמשרד האוצר הוא האמון על ביצוע הסנקציות או העונשים הכספיים נגד כל מוסד תרבות שעובר על חוק הנכבה – אז מה אמר היועץ המשפטי של משרד האוצר?

מסעוד גנאים: אמר: מאז שחוקק חוק הנכבה היו לנו כ-100 תלונות או 100 פניות, ו-60 מהן או רובן היו רק מצד אחד או מעמותה אחת.

מסעוד גנאים: אבל בתוך ה-100 לא מצאו שיש בפניות האלה ובתלונות האלה עבירה על החוק, זאת אומרת, זה חוק מיותר, כי חוק הנאמנות בתרבות הוא חוק מיותר כמו כל חוקי הנאמנות-האזרחות, שיש להם מטרה אחת:

מסעוד גנאים: להפוך את האזרח למשת"פ ולא לאזרח שווה זכויות, לאזרחים שווי זכויות – כמו האזרחים הערבים הפלסטינים במדינת ישראל – אלא למשת"פים, ולהנהיג פה מדיניות סתימת פיות ורדיפה פוליטית.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, המשורר והסופר המפורסם ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן אמר על הצדק של האנשים: (אומר בערבית ומתרגם:) הצדק אצל האנשים הוא כמו שלג: אם השמש תעלה, הוא יימס.

מסעוד גנאים: ככה אצל נתניהו: הכול נמס בצל השמש של האינטרס האלקטורלי שלו.

מסעוד גנאים: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון של יש עתיד: מדינת ישראל איבדה השבוע את ההרתעה שלה מול כל אויביה והפקירה את הביטחון הלאומי.

חמד עמאר: ינמק חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות, אדוני, בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני כמה שנים עמד פה מועמד לראשות ממשלה ונאם; שמו בנימין נתניהו.

יאיר לפיד: ואני רוצה להקריא לו מפה את הנאום שלו, מפני שכל מילה אמת – כל מילה הייתה אז אמת; כל מילה היום אמת.

יאיר לפיד: אמר נתניהו: אומרים לנו בציניות: מי שכשל הוא זה שיתקן, אסור להחליף את הקברניט.

יאיר לפיד: זה בערך כמו להגיד אחרי אסון הטיטניק שאם הקברניט היה שורד צריך היה לתת לו עוד אונייה.

יאיר לפיד: איזה הסבר אתם מציעים לציבור כשאתם נצמדים למשרדים שלכם?

יאיר לפיד: טובת המדינה לנגד עיניכם, אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים לטובתכם אתם; יציבות שלטונית, אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים ליציבות שלטונכם; שמירה על הביטחון, אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים לשמירה על כיסאותיכם.

יאיר לפיד: מדינת ישראל אינה יכולה להרשות לעצמה להמשיך עם מנהיגות כושלת וחסרת אחריות כזאת, מנהיגות רשלנית שמאפשרת חודשים ושנים של ירי טילים על יישובינו, על אזרחינו וילדינו.

יאיר לפיד: אזרחים רבים מכל חלקי העם מבקשים מנהיגות אחרת, מנהיגות שאינה משנה את דרכה על פי צורכי ההישרדות שלה.

יאיר לפיד: שאיפה זו מאחדת היום אנשים רבים בעלי דעות שונות, מימין ומשמאל, כולל כמה חברי כנסת אמיצים בבית הזה.

יאיר לפיד: הם כבר מאסו בתרגילים ובתכסיסים בעולם שבו הפוליטיקה היא חזות הכול, כי על השיח הציבורי בישראל השתלטה לאחרונה תרבות של רמייה שאסור לנו לקבלה.

יאיר לפיד: שקר הוא אמת; רע הוא טוב; כישלון הוא הצלחה.

יאיר לפיד: זו המנהיגות שנציב בפני ילדינו?

יאיר לפיד: זו הדוגמה – הציניות הזאת?

יאיר לפיד: חוסר האחריות?

יאיר לפיד: אדוני ראש הממשלה, לא תוכל לאורך זמן לחמוק ממשפט הציבור.

יאיר לפיד: הבחירות יגיעו, ושם נפגוש כולנו את רצון העם.

יאיר לפיד: עד כאן נאום נתניהו.

יאיר לפיד: כל מילה, כל מילה – אני חותם.

יאיר לפיד: וכאז כן עתה, הבחירות מגיעות, והגיע הזמן לפגוש שוב את רצון העם, מר נתניהו.

יאיר לפיד: המילים האלה של נתניהו הן תזכורת, תזכורת לזה שזה תהליך בלתי נמנע.

יאיר לפיד: זה מה שקורה כשאתה יותר מדי זמן בשלטון.

יאיר לפיד: זה מה שקורה כשאתה מתחיל להגיד לעצמך: המדינה זה אני.

יאיר לפיד: הסיאוב הוא בלתי נמנע.

יאיר לפיד: הקלקול הוא בלתי נמנע.

יאיר לפיד: הגיע הזמן להחליף את השלטון, מפני שהמדינה הזאת חשובה מכולנו; מפני שעם ישראל גדול יותר מכל אחד מאיתנו.

יאיר לפיד: נתניהו ראש הממשלה כבר עשר שנים.

יאיר לפיד: מה שלא עשית בעשר שנים כבר לא תעשה; מה שלא עשית בעשר שנים בעזה כבר לא תעשה.

יאיר לפיד: אם בעשר שנים לא הורדת את יוקר המחיה, כבר לא תוריד.

יאיר לפיד: אם עשר שנים הקשישים, הנכים וילדי הפריפריה מחכים לשינוי, השינוי יצטרך לבוא ממישהו אחר.

יאיר לפיד: אתה לא תעשה אותו.

יאיר לפיד: ישראל היא מדינה נהדרת, הנהדרת שבמדינות.

יאיר לפיד: אנחנו לא הטיטניק, אנחנו לא עומדים לטבוע, אבל יש לנו בעיה, והבעיה שלנו היא המערכת הפוליטית; הבעיה שלנו היא הממשלה של נתניהו.

יאיר לפיד: נתניהו מנסה למכור לנו שאין לו תחליף, שהוא המבוגר האחראי.

יאיר לפיד: זה שאתה מבוגר לא הופך אותך להיות אחראי.

יאיר לפיד: זה שאתה יותר מדי שנים בשלטון זה לא מעלה, זו בעיה.

יאיר לפיד: זה מה שראינו בעזה; זה מה שראינו בקרקס הפוליטי של היממה האחרונה.

יאיר לפיד: אנשים חוששים משינוי – זה טבעו של האדם.

יאיר לפיד: אני אומר לכם, תחששו הרבה יותר מקיפאון; תחששו הרבה יותר מקיבעון; תחששו הרבה יותר ממי שיש לו פתרונות ישנים לבעיות חדשות.

יאיר לפיד: העולם הולך קדימה, ואנחנו צריכים להתקדם איתו.

יאיר לפיד: הגיע הזמן למנהיגות חדשה ואחרת.

יאיר לפיד: שקר הוא לא אמת; רע הוא לא טוב; כישלון הוא לא הצלחה.

יאיר לפיד: ומעל הכול, העתיד לא ייראה כמו העבר.

יאיר לפיד: הבחירות מגיעות.

יאיר לפיד: יכול להיות שהן נדחו היום בבוקר בשבוע או בשבועיים, אבל הן מגיעות.

יאיר לפיד: הקואליציה הזאת סיימה את דרכה, ובניגוד למה שאומרים לכם כל רואי השחורות, אפשר לנצח בבחירות האלה.

יאיר לפיד: עם ישראל תמיד מצא בתוך עצמו את הכוח לעשות את השינוי הנכון ברגע הנכון, ועכשיו הרגע הנכון.

יאיר לפיד: אנחנו יכולים לעשות את זה גם הפעם.

יאיר לפיד: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים – ארבע שנות כישלון של הממשלה בהגנה על אזרחים בעוטף עזה, של מרצ.

חמד עמאר: תציג – חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

מיכל רוזין: תודה רבה, סגן יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: חברי וחברות הכנסת, אזרחי ואזרחיות ישראל, זוהי לא הצעת אי-אמון אלא קריאה לצו חירום.

מיכל רוזין: אמש הונח אקדח טעון על שולחן ראש הממשלה.

מיכל רוזין: חבורה של פנאטים משיחיים הניחה אותו שם בדרישה אחת: להפגיז, לירות, להרוג, להרוס, לצאת למלחמה.

מיכל רוזין: זוהי דרישה שהולכת להיענות, כי זו הדרך של ראש הממשלה לשרוד.

מיכל רוזין: ואנחנו נכנסים למעגל דמים חדש, סבב אלימות שכולו שרידות פוליטית.

מיכל רוזין: חייהם של רבים כל כך, יהודים וערבים כאחד, יועלו קורבן על מזבח דרישותיהם של חבורת הימין הקיצוני בראשותם של בנט ושקד, ביטוי לראש ממשלה שנמצא בשלהי כהונתו ונאחז בכל דבר כדי לשרוד.

מיכל רוזין: ומה בעצם קרה בשבוע האחרון?

מיכל רוזין: למעשה, שום דבר.

מיכל רוזין: נתניהו, כמו קודמיו בתפקיד, נתקל גם הוא במציאות הכואבת.

מיכל רוזין: נתניהו וליברמן גילו כי לא ניתן להכריע צבאית בסכסוך הישראלי–פלסטיני.

מיכל רוזין: ניסו הכול: עופרת יצוקה, צוק איתן, עמוד ענן, הרג מאות על הגדר, הרס נרחב ברצועה, חיסולים, משימות חשאיות.

מיכל רוזין: כלום, דבר לא קרה, חוץ מההבנה שאנחנו נמצאים בדיוק באותו מקום שהיינו בו לפני עשור, ביום שבו נתניהו נבחר לראשות הממשלה.

מיכל רוזין: ועכשיו, במקום להבין את המציאות המרה, ראש הממשלה בוחר את הבחירה הגרועה מכול, והיא מלחמה – כי רק כך הוא ירצה את הפירומנים בימין הקיצוני; כי רק כך הוא יוכיח שהוא יכול על החמאס; כי רק כך הוא יוכיח שהוא באמת מבין את המצב; כי רק כך הוא יסלק את האקדח הטעון על השולחן.

מיכל רוזין: אני יודעת שמלחמות הן לעיתים בלתי נמנעות, אולי אף הכרחיות, אך למלחמה יוצאים כשיש ממשלה בירושלים.

מיכל רוזין: ולעם ישראל אין ממשלה.

מיכל רוזין: יש אוסף של אילוצים פוליטיים שמתנקזים אל לשכה אחת, שרואה בעיקר עורכי דין וחוקרי משטרה יותר מאשר אנשי חינוך, חברה, תרבות, אומנות.

מיכל רוזין: על הימים האלה, על הימים האלה עוד נקרא רבות בדפי ההיסטוריה.

מיכל רוזין: לנו, לכולנו, יש עוד הזדמנות לתקן עכשיו את הדברים האלה.

מיכל רוזין: האם בעוד עשר או 20 שנה יזכרו כולם את הכנסת שנתנה יד לממשלה שנכנעה לטרור מבית, או שנקרא על האחריות הלאומית שגיליתם ברגע של התפכחות והבנה שיש ברירה?

מיכל רוזין: לפני 44 שנים עמדה כאן, על דוכן הכנסת, שולמית אלוני, זכרה לברכה, הסתכלה בעיניה של ראש הממשלה דאז גולדה מאיר ויתר שרי מפא"י בשלהי ממשלת מפא"י – המבושמת משיכרון כוח, הכושלת בהבאת ביטחון עקב סרבנות ליד מושטת לשלום, המפלה קבוצות בחברה עקב רצון לשמירה על כס השלטון ורקובה משחיתות – היא הסתכלה עליהם ואמרה להם ככה: "כאם לשלושה ילדים, ששניים מהם משרתים בצבא, אינני מאמינה לכם.

מיכל רוזין: אינני מאמינה לדבריכם, אינני מאמינה לשיפוטכם, אינני מאמינה לכושר המחשבה והתכנון שלכם.

מיכל רוזין: משעה שסרה הבושה, משעה שאין נטילת אחריות, משעה שהרסתם מושגים של שכר ועונש, משעה שגיליתם כי אתם פועלים לפי דחפים אמוציונליים אישיים בלבד וכי מדבקות

מיכל רוזין: כם בכיסא ישחרר רק המוות, אינני מאמינה לכם.

מיכל רוזין: אינני מאמינה בכם.

מיכל רוזין: האנשים הסבורים שבלעדיהם אי-אפשר הם המסוכנים שבשליטים".

מיכל רוזין: מעל חמש שנים במשכן, וכאן מעל הבמה הזאת, אני מסתכלת עליכם באמת בהתרגשות כשאני מקריאה את הדברים של שולמית אלוני, זכרה לברכה, וחברי הממשלה נראים יותר ויותר כמו אותה תמונת מצב שהשתקפה בפני שולמית אלוני אז ב-1974.

מיכל רוזין: אני רואה ממשלה שמובלת על ידי מפלגה ששלטונה רב-השנים פירק אותה מבפנים והפך אותה לשבעה מכדי להנהיג, מפלגה שהתפרקה מערכיה, מיסודותיה הדמוקרטיים ומשיקול דעתה.

מיכל רוזין: זה שלטון שנבנה על נטיעת פחד, על ריסוס הסתה ובריחה מכל אחריות.

מיכל רוזין: זו אי-אמונה בסיסית בדרך שבה אתם מכוונים את המדינה כנגד רצון הרוב ומשמרים שלטון על ידי פחד בלבד.

מיכל רוזין: כי רוב הציבור הישראלי לא נמצא איתכם.

מיכל רוזין: רוב הציבור בעד חתירה להסכם שלום אמיתי מתוך הבנה כואבת שיש ויתורים שעושים למען האינטרס הציבורי הכללי, גם אם חלקם לא פשוטים.

מיכל רוזין: רוב הציבור רוצה לראות כאן מדינה מודרנית, מתקדמת, כזאת שמקדמת תרבות, ולא ממשטרת אותה לצורכי השלטון.

מיכל רוזין: רוב הציבור רוצה מערכת משפט חזקה ששומרת על הזכויות של כל אזרח ואזרחית מפני מדיניות פוגענית ובלתי מוסרית.

מיכל רוזין: ואתם, אתם מעדיפים לצעוק – עוד מעט יעלה פה השר ויגיד: הבוחר אמר את דברו בקלפי, בחרתם בנו – ולהתנער מכל אחריות להקשיב לבקשות הציבור.

מיכל רוזין: מאות האלפים שפקדו את הכיכרות בדרישה לשוויון בקיץ הם אוויר חם מבחינתכם.

מיכל רוזין: תושבים שמתלוננים על פגיעה במענה רפואי בצפון פשוט משעממים אתכם.

מיכל רוזין: תושבי העוטף שמבקשים לילדיהם עתיד שבו לא יבלו חצי מהלילות במקלטים הם מטרד שולי מבחינתכם.

מיכל רוזין: ואתם שוכחים שהכיסאות שעליהם אתם יושבים אמורים לשרת את כלל הציבור הישראלי, והם לא נבנו כשהשם שלכם חרות עליהם.

מיכל רוזין: אתם שכחתם ממלכתיות מהי.

מיכל רוזין: מבחינת

מיכל רוזין: כם אין ממלכתיות אלא יש ממלכה ששוכנת בבלפור 9, ממלכה שהעומד בראשה אינו יכול לענות טוב יותר לתיאור של המסוכן שבשליטים, האיש הסבור שבלעדיו אי-אפשר.

מיכל רוזין: משעה שאתם סרים למרותו ולמוצא פיו, משעה שאתם ביטלתם את הצורך באמת, משעה שהענייניות היא מכם והלאה, אינני יכולה יותר להאמין לא לדרכם ולא לכם.

מיכל רוזין: לא ניתן להאמין לשר החינוך בנט, שלפני זמן לא רב עומד פה ואומר: סוף-סוף מצביעים ימין ומקבלים ימין, ופתאום משנה את עורו ואומר: שוב מצביעים ימין ומקבלים שמאל.

מיכל רוזין: לא ניתן להאמין ליכולת שלכם לקבוע מדיניות, כי אתם לא מציגים כזאת.

מיכל רוזין: הדבר היחיד שאתם מציגים הוא מופע התקרבנות מתמשך שבו המדיניות היא כל הזמן להפנות אצבע מאשימה כלפי כל גורם או קבוצה אפשריים רק כדי לחמוק מאחריות.

מיכל רוזין: כל פעם שהייתה לכם אפשרות לעשות צעד אמיץ עבור העתיד של כולנו, כשלתם.

מיכל רוזין: וכשהדרום שוב חווה מכה קשה ומתמשכת עקב הרצון לנהל סכסוך ולא לפתור אותו אינכם נותנים שום אפיק פעולה מדיני, שום אסטרטגיה ליצירת מצב קבוע ומתמשך, וראש הממשלה כבר מודה בכך בעצמו ואומר שאין פתרון מדיני.

מיכל רוזין: בשבוע האחרון אתם בעיקר מצטיירים כקריקטורה של עצמכם; מאשימים זה את זה בספינים פופוליסטיים שהזנתם בעצמכם לשיח הציבורי על השמאל, על החברה האזרחית, ועכשיו אתם מפנים אותה כלפי עצמכם.

מיכל רוזין: אתם לא ראויים להיקרא ממשלת ישראל; אולי ממשלת ה"אין אמת", אולי ממשלת "אין מדיניות" או "ממשלת הספינים", אך את אזרחי ואזרחיות ישראל הפסקתם לייצג נאמנה מזמן.

מיכל רוזין: אחרי השבוע המגוחך האחרון שעבר ואחרי ארבע שנים של אפס מדיניות, הגיע הזמן להחליף את השלטון הרע הזה באחד שיפעל לטובת ישראל, ולא לטובת עצמו.

מיכל רוזין: בואו נלך לבחירות.

מיכל רוזין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב על הצעות האי-אמון במשולב השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

חמד עמאר: בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני רואה שחבר הכנסת פורר כבר התאקלם מהר מאוד בספסלי האופוזיציה.

יריב לוין: אני מקווה שלך, אדוני היושב-ראש, יהיה יותר קשה, כי מקומכם הטבעי בקואליציה, מה לעשות?

יריב לוין: גם אם אלה הנסיבות כרגע.

יריב לוין: בכל אופן, אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לפתוח את דברי התשובה שלי על הצעת האי-אמון בברכות.

יריב לוין: אני רוצה לברך את חברי סיעת המחנה הציוני, שכנראה לא נמצאים כאן למעט אחד.

יריב לוין: למעט אחד.

יאיר לפיד: יריב – –

יריב לוין: לא לא לא, לא אתה.

יאיר לפיד: – – אתה לא היית בנאומי – – –

יריב לוין: לא לא, אני יודע.

יריב לוין: תכף אני אגיד משהו גם על זה.

יאיר לפיד: אני – – – מהעלבון, אתה העלבת אותי ואני – – –

יריב לוין: לא, אז אני מתנצל, אבל – – –

יאיר לפיד: אני אעמוד בזה.

יריב לוין: אני מסכים, בעניין הזה אתה צודק.

יריב לוין: אבל אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שאני רוצה לברך את חברי סיעת המחנה הציוני, שלמעט אחד אינם נמצאים כאן, ונדמה לי שלא פלא – הם הלכו לחגוג, כנראה.

יריב לוין: ניצלתם.

יריב לוין: הו, הינה חברת הכנסת יחימוביץ חוזרת מחייכת ושבעת רצון.

יריב לוין: ניצלתם, שמחה גדולה.

שלי יחימוביץ': גם אתה נראה די שמח.

יריב לוין: איך אומרים?

יריב לוין: אתם יכולים להמשיך להגיש הצעות אי-אמון בממשלה ולהמשיך לקוות שאנחנו נעשה את העבודה כדי להפיל אותן, וכך אתם תוכלו להמשיך לשבת כאן על ספסלי הכנסת בהרכב המורחב הזה – סידור נחמד, אולי, אבל אני חושב שלא רציני ולא ענייני.

מיכל רוזין: עד עכשיו היית מאוד ענייני, מאוד ענייני, כהרגלך.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל רוזין, אני אומר זאת כך: אני לא בטוח שהשמחה בספסלי האופוזיציה מוגבלת רק לסיעת המחנה הציוני.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים בחירות.

יריב לוין: אבל אני באמת מוכרח לומר לגופו של עניין: תראו, אני שאלתי כאן כבר לא פעם את חברי האופוזיציה שנשאו כאן נאומים על ההרתעה וכל מיני דברים מן הסוג הזה.

יריב לוין: אמרתי להם: רבותיי, אני רואה בתפקידי כשר המקשר בין הממשלה לכנסת גם אחריות להעביר את המסר שלכם לראש הממשלה בצורה המזוקקת והמדויקת ביותר.

יריב לוין: ואני שואל אתכם – למשל אותך, חבר הכנסת מוסי רז: אני מבין שאני יכול להודיע לראש הממשלה שסיעת מרצ ממליצה בפניו לעשות מבצע צבאי בעזה ולהכניס פנימה עוד הלילה – – –

מוסי רז: אתה יכול להגיד לו שאנחנו תומכים בהפסקת אש.

יריב לוין: לא, הבנתי.

יריב לוין: אני תיארתי לעצמי, זה היה מדי ברור.

יריב לוין: אני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת מזרחי, אולי – –

מוסי רז: אבל השר לוין, אתה יכול לשאול אותו, אם המצב כל כך מסובך, מה גרם לזה.

יריב לוין: – – אולי זו המלצת סיעת המחנה הציוני.

חמד עמאר: אתה יכול לדבר כשאתה יושב.

חמד עמאר: תשב, בבקשה.

יריב לוין: אולי זו המלצת סיעת המחנה הציוני.

יריב לוין: לא יודע למה, נראה לי שאתה שותק, ולא במקרה.

יריב לוין: כנראה שלא ממש.

יריב לוין: אני שואל: האם זו המלצת סיעת יש עתיד?

יריב לוין: אני לא אפריע לחבר הכנסת מאיר כהן בשיחה שהוא מנהל.

יריב לוין: אני מניח שלא.

יריב לוין: את חבר הכנסת פורר אני בכלל לא צריך לשאול.

יריב לוין: כבר ראינו, הרי היה לנו שר ביטחון שנתיים וחצי.

יריב לוין: לא בדיוק ראינו שהוא רץ קדימה לתוך המהלך הזה.

יריב לוין: ולכן, אני באמת חושב שההצעות האלה הן לא רציניות, אינן – –

מוסי רז: שר הביטחון היה טוב או היה רע?

יריב לוין: – – אינן במקומן.

יריב לוין: אגב, אני אומר לך, אני חושב שיש דברים שהוא עשה טוב ודברים שהוא עשה פחות טוב.

יריב לוין: יש דבר אחד שהוא בטח לא עשה טוב – בזה שהוא התפטר והלך באמצע המערכה הוא עשה לטעמי שגיאה גדולה.

יריב לוין: אמרתי את זה פעם אחר פעם במהלך הימים האחרונים ואני חוזר על זה.

יריב לוין: התשובות שלי הן אותן תשובות גם כשהקואליציה נראית בהרכב כזה וגם בהרכב אחר.

יריב לוין: ולכן בשורה התחתונה, אני חושב שבניגוד לכל ההצעות האלה, שמוגשות, הייתי אומר, ממש כלאחר יד, וכמעט אף אחד בספסלים האלה לא באמת רוצה שהן יזכו ברוב בכנסת, הממשלה תמשיך לפעול, תמשיך לעבוד, תמשיך לעשות את המוטל עלינו לטובת מדינת ישראל ואזרחי ישראל, תמשיך לטפל בצורה אחראית בבעיות הביטחון שיש לנו.

יריב לוין: ואני משוכנע שגם היום, כפי שהיה קודם לכן, למרבה ההפתעה, הכנסת לא תצביע בעד הצעות האי-אמון האלה ולא יימצאו 61 חברי כנסת שיצביעו בעד הפלת הממשלה.

מאיר כהן: – – – תמשיך לחזק את החמאס.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני אמסור את עמדת סיעת יש עתיד שיש צורך לחזק את החמאס, או שגם את זה לא הבנתי בצורה מדויקת.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון בהצעה.

חמד עמאר: מטעם המחנה הציוני – חבר הכנסת נחמן שי, שלוש דקות, בבקשה.

חיים ילין: יריב, לא ענית על כלום.

מוסי רז: – – – סבלנות.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, תראו, האמת היא שבימים האלה משעמם להיות באופוזיציה.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: כי הקואליציה עושה את העבודה שלנו, והיא עושה את זה הרבה יותר טוב מכל אחד אחר.

נחמן שי: אני למשל חשבתי הבוקר שהשרים בנט ושקד ילכו הביתה.

נחמן שי: הם הלוא אמרו אתמול והבוקר שזה מה שהם הולכים לעשות.

נחמן שי: במקום זה הם נשאו נאום אופוזיציוני מרהיב; אף אחד מהנוכחים באולם הזה בצד הזה לא יכול היה לשאת נאום כזה.

נחמן שי: מי אמר: ממשלת ישראל נכנסת לתבהלת שווא?

נחמן שי: מי אמר את זה?

נחמן שי: מדינת ישראל מצויה במשבר אמון ביטחוני?

נחמן שי: משהו לא טוב קורה לנו מבפנים?

נחמן שי: אני אומר את זה?

נחמן שי: חברת הכנסת יחימוביץ אומרת את זה?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אומר את זה שר החינוך במדינת ישראל, שר החינוך, החישוק הבסיסי של הקואליציה הזאת.

נחמן שי: רק לפני שבועות אחדים היה לו חבר בממשלה; עכשיו כבר אין לו.

נחמן שי: החבר שלו, קוראים לו ליברמן.

נחמן שי: למשל, מה הוא אמר?

נחמן שי: יש לי עוד משפט טוב מהחבר של בנט: המחוות לחמאס – פרס על הטרור, ואחר כך הם עמדו שם שניהם וחיבקו אחד את השני.

נחמן שי: ליברמן אומר: בנט נמחק אצלי.

נחמן שי: בנט אומר: הוא מוביל מדיניות שמאלנית; אני מבין שבגלל זה הוא לא שר הביטחון.

נחמן שי: ליברמן אומר: בנט מקריב את הביטחון.

נחמן שי: שר החינוך אומר לו: שכחת מה זה ימין.

נחמן שי: אלה היו עד לפני שבוע חברים בממשלה.

נחמן שי: עכשיו כבר עזב ליברמן, מסיבות שבטח הוא יודע, ונשארו רק בנט ושקד כדי להגן על הממשלה הזאת.

נחמן שי: אז הממשלה הזאת צריכה ללכת הביתה, מפני שלא יכול להיות שבתוכה ישבו חברים שחושבים עליה דברים כל כך טובים.

נחמן שי: לא יכול להיות.

נחמן שי: אבל אני רוצה לומר עוד משהו שיש בו בעיניי עוד מידה גדולה של חומרה.

נחמן שי: כשנגמר להם ראש הממשלה, כי הם כבר לא יכלו לתקוף אותו יותר – הלוא הוא הכניע אותם, ועשה עבודה טובה, צריך להגיד, בעניין הזה – מצא שר החינוך את האשם, למה לא מצליחים להתמודד עם הטרור: הפרקליטות הצבאית; הפרקליט הצבאי הראשי מונע מהחיילים לעשות את עבודתם.

נחמן שי: לא יכולה להיות בעיניי אמירה יותר קשה ומכוערת.

נחמן שי: מפני שאם צה"ל, כהגדרתו של שר החינוך, הוא הצבא המוסרי ביותר בעולם – אני מסכים, הוא צבא מוסרי – הוא צבא מוסרי בין היתר מפני שהוא שומר על עצמו במגבלות האלה; מפני שיש מגבלות.

נחמן שי: זה לא תמיד בא מבפנים, אבל חייל יודע מה מותר ומה אסור ולפי זה הוא מתנהג.

נחמן שי: והינה בא שר החינוך – מכולם, שר החינוך – ואומר שהפרקליט הצבאי הראשי מגביל את פעולת הצבא.

נחמן שי: חברים, הממשלה הזאת צריכה ללכת.

נחמן שי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הרשימה המשותפת, חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי מיש עתיד.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, תכננתי לדבר על כישלונות הממשלה ולצטט את השרים – זה אומר כישלון ביטחוני, זה אומר כישלון כלכלי – אבל החלטתי לחרוג מהנאום שלי ולדבר על כישלון מוסרי.

אחמד טיבי: ביומיים האחרונים מופץ סרטון בווטסאפ, וגם פורסם ב-ynet ופורסם אצל העיתונאי חסן שעלאן, של שוטרי תנועה שעצרו תושב עראבה, אזרח ערבי תושב עראבה, והתחילו להשפיל אותו, לבזות אותו ולצלם את זה בווידאו; להגיד לו למה הגלגלים מרובעים ולא עגולים.

אחמד טיבי: אדם תמים, קשה יום, יוצא לעבודה.

אחמד טיבי: הוא היה במצוקה כשאמרו לו: אתה צריך לשלם 2,000 שקל; נכנס לסערת רגשות.

אחמד טיבי: אדם קשיש שנוסע או חוזר מהעבודה.

אחמד טיבי: ההתנהגות הזאת היא שפלה, ביזיונית, בלתי אנושית, מצד שוטרים שאמורים לשמור על החוק.

אחמד טיבי: ולכן, רבותיי חברי הכנסת, פניתי למפכ"ל, פניתי לשר לביטחון פנים ושוחחתי עם בנו, שהיום היה יחד עם העורך דין שלהם במח"ש להגיש תלונה.

אחמד טיבי: גם לבזות, גם להשפיל, גם לצלם וגם להפיץ.

אחמד טיבי: נורא ואיום.

אחמד טיבי: איזה שפלות משטרתית, איזה תת-רמה.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: עד כמה בזויה המשטרה הזאת.

אחמד טיבי: מה זה הלכלוך הזה, הטינופת הזאת וחוסר האנושיות בביזוי האנשים, בצילום והפצה.

אחמד טיבי: לכן פניתי אל מפכ"ל המשטרה ואל השר לביטחון פנים, והמשפחה פנתה היום למחלקה לחקירות שוטרים, למרות שאינה בוטחת בה, אבל לא היה מנוס מכך.

אחמד טיבי: אנו נעמוד לצידו של אבו מוסטפא עד שהשפלים האלה ייענשו, אתה שומע?

אחמד טיבי: ) השפלים.

אחמד טיבי: זאת שפלות ונבזות שאין דוגמתה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, עד שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מה שאנחנו רואים בימים האחרונים זה שיאים חדשים של ציניות ושל פוליטיקה קטנה.

מיקי לוי: שרי הממשלה הזאת מתעסקים מבוקר עד ערב רק בעצמם, בפופולריות שלהם, בג'ובים שקיבלו.

מיקי לוי: לזה כבר התרגלנו, זה לא חדש.

מיקי לוי: מה שחדש הוא שאפילו משרד הביטחון וביטחון האזרחים בכלל הפכו לכלי משחק פוליטי, ציני, בלי בושה.

מיקי לוי: ועל הכול מנצח ראש הממשלה הכי ציני שהיה פה.

מיקי לוי: שמעתי אתמול את הנאום שלך, אדוני ראש הממשלה: אני ואני ואני ואני, אני עשיתי, ואני נלחמתי, ואני מבין, ואני יודע, ורק אני ואני ואני יודע, אני ואפסי עוד.

מיקי לוי: כאילו שבלעדיך אין מדינה, אדוני ראש הממשלה.

מיקי לוי: כאילו שהמדינה היא אתה, וכאילו שאף אחד אחר לא מבין בביטחון כמוך.

מיקי לוי: אבל, אדוני היושב-ראש, לצערנו הגדול והרב כולנו ראינו רק לפני שבוע את ההתנהלות המבישה של מר ביטחון מול החמאס ואת אובדן ההרתעה.

מיקי לוי: ראינו בכאב איך החמאס יורה טיל קורנט על אוטובוס של חיילים, ובוחר את הטיימינג שמתאים לו; ראינו התקפת טרור מתוזמנת של 460 רקטות במשך יממה על אזרחי הדרום; ראינו ילדים ונשים ישראלים רצים לממ"דים ולמקלטים.

מיקי לוי: וראינו את חוסר האונים של הממשלה ואת התגובה העלובה והרפה.

מיקי לוי: ראיתי, זעמתי והתביישתי.

מיקי לוי: ואם הביזיון הזה לא מספיק למישהו, ראינו את ראשי החמאס יוצאים מייד אחר כך לאוויר החופשי וחוגגים מול עשרות אלפים בעצרות ובנאומי ניצחון.

מיקי לוי: הם יצאו והתרברבו כי הם ידעו שמר ביטחון לא יפגע בהם.

מיקי לוי: הם ידעו שהם חסינים.

מיקי לוי: הם קיבלו ביטחון כי הם רואים את ההתנהלות המבזה של הממשלה הזאת כבר שמונה חודשים מול הטרור בעזה.

מיקי לוי: החמאס והג'יהאד הם שמתחילים סבב והם שקובעים איך יסתיים.

מיקי לוי: אז יש לי משהו להגיד לך, מר ביטחון.

מיקי לוי: כמי שפיקד על מחוז ירושלים באחת משעותיה הקשות, כמי שעמד ארבע שנים מול פיגועי טרור ופיגועי תופת, כמי שמבין דבר אחד או שניים במלחמה בטרור, אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה: ככה לא נלחמים בטרור.

מיקי לוי: אם אתה חושב שתצליח למנוע מבצע צבאי בעזה באמצעות כניעה לטרור אתה טועה טעות מרה.

מיקי לוי: לא תהיה הסדרה בלי הרתעה; הרתעה בלי הפעלת כוח.

מיקי לוי: מה שקרה כאן בשבוע האחרון הוא פשוט הפקרות.

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, הגיע הזמן שלמדינת ישראל יהיה ראש ממשלה שלא רק מדבר על ביטחון אלא גם מספק ביטחון לכל תושבי המדינה.

מיקי לוי: הגיע הזמן שנשקם את ההרתעה שלנו לא בדיבורים אלא במעשים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אכרם חסון – איננו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – איננו נוכח; חבר הכנסת דן סידה, בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אתה מוותר?

חמד עמאר: באי-אמון לא מקובל לעשות את זה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: "הוי האֹמרים לרע טוב ולטוב רע שמים חֹשך לאור ואור לחֹשך שמים מר למתוק ומתוק למר" – כך אומר הנביא ישעיהו, ואפשר לומר שהממשלה הזאת מגשימה את נבואתו: הופכים מימין לשמאל ושמאל לימין.

עודד פורר: ממשלה שנבחרה כדי ליישם מדיניות ימין מגינה על מדיניות שמאל.

עודד פורר: יד ימין של הממשלה מעבירה כאן בכנסת ונלחמת, אדוני היושב-ראש, על חוק קיזוז כספי המחבלים – חוק צודק, לקזז את הכספים שמועברים לרשות הפלסטינית כי הרשות הפלסטינית מעבירה אותם למחבלים שיושבים בבתי הכלא.

עודד פורר: אבל יד שמאל של הממשלה, מתחת לשולחן, מעבירה 15 מיליון דולר במזומן לארגון טרור, שמופנים מיידית – למי?

עודד פורר: לאותן משפחות של 220 המחבלים שנהרגו כשהתפרעו וחיבלו בגדר בחודשים האחרונים.

עודד פורר: את כל העסק הזה אנחנו נראה גם בחודשים הקרובים, כי הם לא הסכימו להעביר רק 15 מיליון דולר במזומן פעם אחת.

עודד פורר: אדוני, מדי חודש בששת החודשים הקרובים תעביר הממשלה הזאת 15 מיליון דולר לארגון טרור, והיא קוראת לעצמה ממשלת ימין.

עודד פורר: את הכול מתרצים בפוליטיקה, ובסיפורים, ובתירוצים, ובאיומים ובהפחדות – הכול כדי לכסות את הבושה של תשלום פרוטקשן לארגון מחבלים.

עודד פורר: אז מדברים במילים חזקות – עוצמה, ניצחון, מיטוט, הכרעה – אבל בשקט פועלים חלש חלש חלש; מפחדים לקבל החלטה; משפילים עיניים מול 500 רקטות שמופנות אל ערי הדרום ועוד מתרצים את זה בכל מיני תירוצים: לא היה תל אביב, זה היה רק הדרום.

עודד פורר: את הבושה הזאת, אדוני, אי-אפשר להסתיר, ועם בושה כזאת ודאי שאי-אפשר להביע אמון בממשלה.

עודד פורר: ואת כל הבושה הזאת – לאן מנקזים אותה?

עודד פורר: מנקזים אותה לקרבות כיסאות: מי ישב על איזה כיסא, ומי יחליף את מי, ואם מישהו לא מקבל את הכיסא הזה אז זה לא בסדר לו, הכיסא הזה.

עודד פורר: אדוני השר יריב לוין, השר לוין, אני יודע שיש לכם עכשיו, גם לך וגם לדודי, המון בעיות של התאמות בכיסאות, מי ישב איפה, אבל דווקא אחרי הבוקר הזה אני רוצה להציע לכם – כי אני מבין ששר החינוך הציב לכם סוג של אולטימטום על תיק הביטחון – –

יריב לוין: – – – לאופוזיציה – – –

עודד פורר: – – אבל – יש לי הצעות טובות, תשמע, כדאי שתקשיב.

עודד פורר: אני אומר לך שדווקא מאחר שהחלטתם בסוף לא לתת לו את תיק הביטחון, אני מציע שתיתנו לו את תיק הספורט.

יריב לוין: – – –

עודד פורר: הוא הצליח להפגין כזאת גמישות.

יריב לוין: – – – חביבי, לא לוקח, לא לוקח – – –

עודד פורר: אני אומר לך, יריב, כזאת גמישות וכזה פליק-פלאק לאחור עוד לא ראיתי הרבה זמן.

עודד פורר: אני אומר לך שאם כאלה כישורים יש לשר הזה, בהחלט, אם הוא יהיה שר הספורט יש לנו סיכוי למדליה אולימפית.

עודד פורר: תאמין לי.

עודד פורר: לפחות לא תתפארו באיך שטיפלתם בחמאס, אבל עם גמישות כזאת ופליק-פלאק כזה אולי נגיע לאולימפיאדה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: חבר הכנסת דן סידה, בבקשה.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

חמד עמאר: אם לא יהיה – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

דן סיידה: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי וחברות הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה להביע את הערכתי לשר החינוך נפתלי בנט ולשרת המשפטים איילת שקד, אשר נהגו באחריות רבה, התעלמו מכל רעשי הרקע והביאו בהחלטתם להמשך פעילותה של הממשלה הטובה הזאת.

דן סיידה: ברצוני למחות על כתבות וקריקטורות המתפרסמות בכלי התקשורת אשר מציגות את השר בנט כשפן, כפחדן, בעקבות החלטתו שלא להפיל את הממשלה.

דן סיידה: רבותיי, כמי שבנו ואחיינו שירתו ביחידה צבאית שעליה פיקד השר בנט, אני יודע שבחילות כאלה אי-אפשר להיות לא פחדן ולא שפן.

דן סיידה: ההפך הגמור הוא הנכון: אומץ בלתי ישוער ואחריות כבדה הם המאפיינים העיקריים, ובפרט כשאתה מפקד היחידה.

דן סיידה: כדאי שנבדוק היכן שירתו כל גיבורי המקלדת שכתבו את זה.

דן סיידה: אני שומע את הצעות האי-אמון ומבין לליבם של חברי האופוזיציה, אשר מנסים שוב ושוב להפיל את הממשלה.

דן סיידה: אני רוצה להאמין שכוונותיהם טובות וכל רצונם הוא להציע אלטרנטיבה טובה יותר, אך אני פה מציע לכם, חבריי, להעלות במהלך הניסיונות האלה טענות אחראיות, ולא להשתמש בביטחון המדינה ובאזרחיה לצרכים פוליטיים זולים.

דן סיידה: בשבוע שעבר נגררנו למערכה צבאית בעזה בעקבות פעולה נועזת של כוחות צה"ל, פעולה שאין חולקים על חשיבותה ועל נחיצותה.

דן סיידה: במהלך סבב לחימה זה נורו לעבר יישובי וערי עוטף עזה מאות רקטות, ובחסדי שמיים הן לא גרמו לנפגעים רבים.

דן סיידה: צה"ל וכוחות הביטחון הגיבו באופן תקיף אך מאופק, וזאת לפי הוראות הדרג המדיני והצבאי, בהתאם למידע שחסוי מעיני הציבור.

דן סיידה: אין לי ספק שכל חברי הבית הזה, מהקואליציה ומהאופוזיציה, רוצים ושואפים שהשקט יחזור, אך בטוחני שראש הממשלה והדרג המדיני רוצים בכך אף יותר.

דן סיידה: בעיצומו של סבב הלחימה האחרון ואף קודם לו סיירתי ביישובי העוטף ונפגשתי עם ראשי מועצות ומזכירי יישובים, שמעתי מהם על ההתמודדות הלא-פשוטה והראויה להערכה של תושבי היישובים, אך גם נחשפתי, כמו כולכם, לסיוע הבלתי-מתפשר בכל תחום אפשרי של כל משרדי הממשלה, ובפרט של משרדי האוצר, הפנים והמשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

דן סיידה: הממשלה צריכה ואף חייבת להמשיך ולדאוג לחוסנם ולחיזוקם של יישובי העוטף, אך בד בבד – לדאוג להסדר ארוך טווח אשר יעניק שקט ושלווה שלא יופרו עוד.

דן סיידה: בטוחני שהאופציות הצבאיות נמצאות תמיד על השולחן ושכוחות הביטחון ידעו להפעילן בחוכמה ובאחריות בעת ובעידן שיראו לנכון ומתוך הראייה הכוללת שהם חשופים אליה.

דן סיידה: כתושב קן העימות בגליל אני קורא מכאן לראש הממשלה ולמשרדי הממשלה הרלוונטיים לדאוג למיגון ולחיזוק העורף הצפוני ולוודא את מוכנותו בטרם יבוא יום פקודה.

דן סיידה: זה לא סוד שהאויבים מצפון חורשי רע כל העת, ועליהם לדאוג למוכנותו ולחיזוקו של העורף גם בגבול הצפוני.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני.

דן סיידה: אני תקווה שהממשלה הטובה הזאת תמשיך ותמלא את ימיה עד למועד הבחירות הרשמי – –

חמד עמאר: תודה.

דן סיידה: – – ותמשיך לשרת נאמנה את אזרחי מדינת ישראל כולם.

דן סיידה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בשם סיעת מרצ, בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, אורחים נכבדים, בשבוע האחרון עברנו טלטלה, מה הולך לקרות במערכת הפוליטית, אבל אני רוצה לשתף אתכם בתחושות אישיות.

עיסאווי פריג': הממשלה, הכנסת העשרים הזאת, קיימת כמעט ארבע שנים.

עיסאווי פריג': חברים, הממשלה קיימת ארבע שנים.

עיסאווי פריג': במהלך כל השנים הבית הזה חי תחת אי-ודאות ואו-טו-טו עומדים לקיים בחירות והממשלה מתפזרת.

עיסאווי פריג': בנימין נתניהו, ראש הממשלה, הצליח להכניס את האי-ודאות הזאת בבית, במשק, במרחב, הצליח לבטל שלטון תקין, וכל זה – במטרה לשרוד.

עיסאווי פריג': ביבי קוסם.

עיסאווי פריג': ארבע שנים.

עיסאווי פריג': הוא קוסם, חברים.

עיסאווי פריג': אפילו עכשיו הוא מנהל מלחמה של דחייה – שבוע, שבועיים, שלושה, לדחות את הבחירות.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי: ראש הממשלה היה מוכן להפיל את הממשלה בגלל התאגיד.

עיסאווי פריג': אם אין תאגיד, אני אפיל אותה.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה אמר שממשלה של 61 חברים היא לא אופציה, קואליציה של 61 חברים היא לא אופציה.

עיסאווי פריג': מה קרה?

עיסאווי פריג': פתאום היא אופציה, פתאום היא אופציה.

עיסאווי פריג': מה קרה?

עיסאווי פריג': מאיפה המחשבה הזאת?

עיסאווי פריג': מהצד הזה יש לנו שכפ"צים, נגיד בדמותו של יושב-ראש ועדת הכנסת מיקי זוהר, שצריך לעבור תהליך ולמידה דמוקרטית – אמר:

עיסאווי פריג': אם הממשלה תתפזר, אני לא אקדם את הצעת החוק בוועדת הכנסת, כי המדינה לא ערוכה לבחירות.

עיסאווי פריג': יש מצב ביטחוני מיוחד ולא ערוכים לבחירות.

עיסאווי פריג': אבל במוניציפלי, חוף אשקלון ערוך לבחירות מוניציפליות תחת הטילים.

עיסאווי פריג': עכשיו, כשזה אחרי – המדינה, התירוץ – לא עובדים.

עיסאווי פריג': שאלה באוויר.

עיסאווי פריג': לפני שאני מסיים, אדוני, אני פונה לכחלון.

עיסאווי פריג': כחלון, שמדבר גבוהה-גבוהה ומספק כותרות – אין אופציה ל-61, המשק לא יתפקד תחת קואליציה של 61 – עכשיו השתפן, נהיה קטנצ'יק, ילד טוב.

עיסאווי פריג': מה קרה?

עיסאווי פריג': מדברים – אני מסיים, אדוני.

עיסאווי פריג': בערבית אומרים: (אומר בערבית ומתרגם:) מה שאנחנו מדברים בערב – – –

חמד עמאר: (אומר בערבית: דיבורי הלילה הם לעג ליום.

חמד עמאר: )

עיסאווי פריג': חברים, (אומר בערבית: העדשים מבושלות היטב.

עיסאווי פריג': ) דחייה של שבוע-שבועיים לא תשנה כלום, והעניין גמור.

חמד עמאר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': בואו נעשה לטובת כולנו בחירות.

עיסאווי פריג': תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה, גברתי.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב בראש.

אורלי לוי אבקסיס: חבריי חברי הכנסת, נדמה שנעלמה הבושה.

אורלי לוי אבקסיס: בימים שבהם אנחנו קוראים חדשות לבקרים שמצב הבריאות במדינת ישראל זקוק באופן נואש להזרמת תקציבים, כ-3 מיליארד שקל מדי שנה כדי למצב ולייצב את המערכת, אנחנו מגלים שעוד 100 מיליון שקלים מקוצצים מאותה מערכת.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כשאנחנו מדברים במספרים, אדוני היושב-ראש, אנחנו קצת שוכחים שמדובר באנשים.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על קיצוצים רוחביים באותם משרדים חבולים, כשאנחנו מדברים על הרווחה, על הבריאות ועל החינוך, יש לי תחושה שמי שמקבלים את ההחלטות אלה אנשים שיודעים שיוכלו להשיג את השירותים האלה אם רק יכניסו את ידם עמוק לכיס.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא חדש.

אורלי לוי אבקסיס: רבים, אולי יותר מדי, הם האנשים שלא יכולים להכניס את ידם לכיס כדי להוציא עוד ועוד כסף פרטי על שירותי בריאות שאמורים היו להיות מסופקים על ידי המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: בשבוע הבא אני אמורה להוביל פה בכנסת את יום הפג הבין-לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: מדי שנה בשנה אנחנו באים וסוקרים איפה התקדמנו, מה ניתן לעשות, מה חסר לעשות, כמה כסף במערכת חסר, ויותר מכך – בכמה חיי אדם שילמנו.

אורלי לוי אבקסיס: כל קיצוץ כזה לפגים הרכים והפגיעים ביותר במערכת הבריאות דינו – גזר דין מוות.

אורלי לוי אבקסיס: היום אפילו תינוקות עולים או מועלים לקורבן או על המזבח, או איך שלא תרצו לקרוא לזה, כדי לשמר קואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הוא שתוך כדי שאני יושבת עם יושב-ראש הר"י, ארגון הרופאים החדש שנכנס לתפקידו, ציון, ואנחנו דנים במצב הפגיות ובמודל הכוכבים שאותו הובלתי יחד עם מי שהיה מנכ"ל משרד הבריאות, רוני גמזו – שאני מאחלת לו מפה בריאות שלמה ואריכות ימים – אנחנו מגלים שאת ההישגים המעטים שהשגנו בכסף מועט אבל ביצירתיות גדולה באים לחסל באחת.

אורלי לוי אבקסיס: האם יודע היושב-ראש מה זה ללדת לפני הזמן?

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת יריב לוין, ללדת פג פגיע, חסר מערכת חיסונית בשלה, ולהבין שכל דבר שלא נעשה היום ישפיע על תוחלת החיים שלו, על איכות החיים שלו ועל ההוצאה הממשלתית שהמדינה תצטרך להוציא עליו, אם חלילה וחס הלקויות האלה ילכו איתו גם בבגרותו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משפט נוסף ואחרון.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר משרד הבריאות מודיע היום על הקיצוץ בתוכניות, הן בתוכנית לפגים הפגיעים והן בתוכנית למניעת זיהומים בבתי החולים, זאת אומרת שבכל שנה ימשיכו למות לנו 5,000 אנשים מזיהומים נרכשים בבתי חולים.

אורלי לוי אבקסיס: זו המשמעות.

אורלי לוי אבקסיס: במקום לטפל, ולקצץ ולצמצם את מספר הנפגעים, במחי יד אנחנו כבר קובעים כמה נפגעים נוספים יהיו בשנה הבאה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – ובזה אני מסיימת – החיידקים הנרכשים בבתי החולים הם עיוורי צבעים.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא יודעים מיהו ערבי ומיהו יהודי, מיהו אשכנזי ומיהו מזרחי; הם לא יודעים מי חי בפריפריה, מי חי במרכז; הם לא יודעים למי יש כסף, למי אין כסף.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה נכנס לחדר ניתוח בבתי החולים ורוכש לך חיידק אלים, שכנראה יביא גם לסכנת חיים, תדע לך שזה בגלל התנהלות כושלת שכזאת, שעל כל הסכם אנחנו הולכים למשרדים החלשים ביותר ופוגעים באוכלוסיות המוחלשות ביותר, אבל גם בחתך רוחבי גדול מאוד, כי החיידקים לא עושים סלקציה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, אחרונת הדוברים.

חמד עמאר: יסכם – השר אקוניס.

חמד עמאר: הוא נמצא כאן?

חמד עמאר: השר אקוניס נמצא?

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי לספסלי האופוזיציה, חבריי לספסלי האופוזיציה, קשה להיות שמאלני.

ציפי חוטובלי: קשה מאוד.

ציפי חוטובלי: אתם רציתם לנצל מומנטום ציבורי.

ציפי חוטובלי: תושבי הדרום רצו, בצדק, מערכה קשה מול חמאס.

ציפי חוטובלי: אבל איזו אלטרנטיבה יש לכם להציע להם?

ציפי חוטובלי: אתם, הפציפיסטים – –

פנינה תמנו: – – –

ציפי חוטובלי: – – אתם, שבמשך כל השנים האלה – –

לאה פדידה: – – – בטוח – – –

ציפי חוטובלי: – – כל מה שהיה לכם להציע לציבור זה התקפלות ונסיגות ועוד נסיגות – מה יש לכם להגיד היום לאותם תושבי הדרום?

פנינה תמנו: למען ההגינות – – –

לאה פדידה: מדוע – – –

ציפי חוטובלי: אני יכול להגיד לכם שכשאני מסתובבת בדרום – – –

פנינה תמנו: – – –

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, אם יתאפשר לדבר.

ציפי חוטובלי: כשאני מסתובבת בדרום, אומרים לי אנשי הדרום ביושר: רצינו שתנחיתו מכה חזקה על חמאס.

ציפי חוטובלי: וראש הממשלה אמר אתמול: המערכה עוד בעיצומה, היא לא הסתיימה.

ציפי חוטובלי: אבל שאנחנו נצביע להם, לחבורה הזאת, שבעצם הצדיקה כל מעשה – – –

פנינה תמנו: מתי הייתם בדרום?

פנינה תמנו: מתי הייתם בדרום?

חמד עמאר: תודה רבה, חברת הכנסת פנינה תמנו.

חמד עמאר: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: אתם הבטחה ריקה.

ציפי חוטובלי: כשאני רואה את יאיר לפיד מסתובב באולפנים ואת חבר הכנסת חיים ילין – אני מאוד אוהבת את חיים ילין, הוא נציג אותנטי של עוטף עזה, אבל כשהמראיינים שואלים אותו: חבר הכנסת ילין, האם אתה תומך בכניסה של חיל רגלים לעזה?

ציפי חוטובלי: מה התשובה שלו?

ציפי חוטובלי: לא.

ציפי חוטובלי: אני לא רוצה שייכנסו חיילים.

קריאות: – – –

ציפי חוטובלי: אין לכם אלטרנטיבה.

ציפי חוטובלי: אתם רוצים לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה.

ציפי חוטובלי: אנחנו יודעים את מחיר המלחמה.

ציפי חוטובלי: ראש הממשלה ניהל את צוק איתן בתבונה והחזיר את השקט לדרום – –

פנינה תמנו: – – –

ציפי חוטובלי: – – אבל אי-אפשר לשקר לציבור ולהגיד שאתם מחזיקים קסם ביד.

ציפי חוטובלי: הציבור מכיר את העמדות שלכם.

ציפי חוטובלי: הציבור יודע בדיוק מה אתם מבטיחים לו ומה אתם מקיימים.

ציפי חוטובלי: הציבור יודע.

קארין אלהרר: מה אתם מבטיחים?

ציפי חוטובלי: ולכן, אני רוצה לומר לכם שגם בימים האלה אני מישירה מבט אל תושבי הדרום ואומרת:

ציפי חוטובלי: אנחנו מחויבים לביטחון שלכם.

פנינה תמנו: אתם מחויבים לכיסא.

ציפי חוטובלי: אלה כאן, בספסלי האופוזיציה, יכולים לדבר על מחויבות לביטחון, אבל אין להם איך לפדות את הצ'ק.

ציפי חוטובלי: הקופה שלהם ריקה.

ציפי חוטובלי: יש לנו כאן ממשלה ימנית.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שבלי השר ליברמן היא טובה יותר, היא ימנית יותר, היא אידיאולוגית יותר, היא מחויבת יותר.

ציפי חוטובלי: ואני יכולה לומר לכם – שלום, חבר הכנסת ילין.

ציפי חוטובלי: אני הזכרתי אותך בנאומי.

ציפי חוטובלי: אמרתי שאתה נציג אותנטי של עוטף עזה – ואני יכולה לומר לכם שאתם לא יכולים יותר לשחק את המשחק "הביצה שהתחפשה".

ציפי חוטובלי: חבר הכנסת כבל, אני רוצה לפנות אליך, כי אתה אמרת את האמת בשורה של ראיונות – אמרת שאם שהמחנה שלך לא ימציא את עצמו מחדש, הוא הופך ללא רלוונטי.

איתן כבל: – – – דברי איתם.

ציפי חוטובלי: אני מסכימה, אני מסכימה.

ציפי חוטובלי: המחנה הזה הוא לא רלוונטי כי אין לו פתרונות.

חמד עמאר: נא לסיים, בבקשה.

ציפי חוטובלי: ולכן אני רוצה לומר לכם: יש לנו כאן ממשלה טובה, שתמשיך לשנה נוספת.

ציפי חוטובלי: ואני מברכת את ראש הממשלה על ההתעקשות הזאת שלא להיגרר לבחירות בגלל ההחלטה הצינית של ליברמן, ואנחנו עומדים מאחוריו.

חמד עמאר: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון השר אופיר אקוניס, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אורחינו מאופקים וממעלה אדומים, שילוו אותנו בהשבעתה של חברת הכנסת אוסנת מארק בעוד פחות מחמש דקות – אדוני היושב-ראש, חברות וחברי האופוזיציה כבר תפרו את החליפות.

אופיר אקוניס: חברות וחברי האופוזיציה חגגו את נפילת הממשלה ואת הקדמת הבחירות.

אופיר אקוניס: חברות וחברי האופוזיציה חשבו להקים ממשלת שמאל בתמיכת הרשימה הערבית המשותפת.

אופיר אקוניס: ובכן, חברי האופוזיציה התבדו.

אופיר אקוניס: כל השאיפות, כל החלומות ירדו לטמיון באירוע אחד קצר הבוקר בבניין הכנסת, שבו הודיעו השרים מהבית היהודי שלא יפילו את ממשלת הימין ושלא יחזרו על הטעות של מפלגות התחיה, צומת ומולדת, אדוני היושב-ראש, אשר בבית הזה, בחודש ינואר 1992, הפילו את ממשלתו של יצחק שמיר.

מאיר כהן: אתה יודע מה היה חלקו של ביבי?

אופיר אקוניס: ב-1992?

מאיר כהן: תבדוק.

אופיר אקוניס: בהפלת הממשלה?

מאיר כהן: תבדוק.

אופיר אקוניס: אין כל צל של ספק, חבר הכנסת כהן – – –

מאיר כהן: אני מזכיר לך בעדינות – – –

אופיר אקוניס: איכשהו, אדוני היושב-ראש, אין נושא בהיסטוריה הפוליטית המודרנית, חבר הכנסת כהן, שאתם לא מקשרים אליו את בנימין נתניהו.

אופיר אקוניס: איך זה יכול להיות?

אופיר אקוניס: והרי הוא חבר בכנסת הזאת – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא, אבל הוא הרי חבר בכנסת הזאת מ-1988, אז הוא היה סגן שר במשרד ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: אני לא חושב שהיה לו אינטרס, חבר הכנסת כהן, להפיל את ממשלתו של יצחק שמיר, אבל העובדה היא – –

מאיר כהן: אוה – – –

אופיר אקוניס: – – העובדה היא, העובדה היא ששלוש מפלגות הימין, חברת הכנסת לנדבר, הן שהביאו להפלת ממשלת הימין, והביאו באופן ודאי – הן שהביאו להסכמי אוסלו האומללים, בניגוד להבטחתו המפורשת של העומד בראש מפלגת העבודה ערב הבחירות בקיץ 1992 – חבר הכנסת בר-לב – שלא לדבר – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – שלא לדבר – –

קריאה: – – – מספר לנו היסטוריה בכל פעם.

אופיר אקוניס: – – שלא לדבר עם אש"ף, עם יאסר ערפאת – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – הביא אותו לפה.

אופיר אקוניס: אתם דיברתם על ממשלת 61.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת פדידה, אם תקשיבי לא תצטרכי לצעוק, כי תקבלי את התשובות לכול.

אופיר אקוניס: ובכן, אתם דיברתם גם היום, וגם פרשנים – אני חייב להגיד, שבדרך כלל מזוהים, רובם הגדול, לא כולם, חלקם המוחץ, עם התפיסות שלכם, וגם מקדמים את התפיסות שלכם בכלי התקשורת – איך אפשר, אדוני היושב-ראש, איך אפשר להוביל ממשלה, לקיים ממשלה או קואליציה עם 61 חברות וחברים.

איציק שמולי: – – –

אופיר אקוניס: אז קודם כול, חבר הכנסת שמולי, הכנסת הזאת – –

איציק שמולי: – – –

אופיר אקוניס: – – הכנסת הזאת – מייד תגלה, אל תדאג.

אופיר אקוניס: אל דאגה, יש לך שנה שלמה.

אופיר אקוניס: שנה שלמה.

איציק שמולי: – – –

אופיר אקוניס: שנה שלמה תהיה לך לגלות איך אנחנו מובילים, אדוני היושב-ראש, קואליציה של 61 חברי כנסת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שמולי, כיוון שחברת הכנסת פדידה נכנסה לכאן במרוצת הכנסת העשרים, ואילו אתה היית חבר בכנסת העשרים מתחילתה, אני מזכיר לכם שעד כניסתו של שר הביטחון המתפטר, שר הביטחון לשעבר אביגדור ליברמן, הכנסת הזאת, חבר הכנסת שמולי, והקואליציה הזאת, תפקדו היטב עם 61 חברות וחברי כנסת, וזה בסדר, זה לגיטימי.

נחמן שי: מה עם – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, מה לא לגיטימי?

אופיר אקוניס: מה שלא לגיטימי, מה שלא לגיטימי – אני אגיד לך מה לא לגיטימי: זה לנהל כאן, מן הספסלים האלה – יותר נכון מן הספסלים האלה, מן הממשלה, ממשלתו של יצחק רבין, ממשלת מיעוט של 61 חברי כנסת, שנשענת על חמישה חברי כנסת ערבים – – –

נחמן שי: מה רע בחברי כנסת ערבים?

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: אתם דנים בממשלות מיעוט או בממשלות 61, ואתם תדעו איך מנהלים ממשלות של 61: מסתמכים על חמישה חברי כנסת ערבים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: שהם לא לגיטימיים.

אופיר אקוניס: לא אמרתי שהם לא לגיטימיים, אל תכניס מילים לפי.

אופיר אקוניס: אני לא אמרתי דבר כזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אופיר אקוניס: אני לא אמרתי דבר כזה.

אופיר אקוניס: אני לא אמרתי דבר כזה, אבל אם אתה רוצה לטעון שהם לא לגיטימיים, אני לא אתווכח איתך, אדוני חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני שואל אותך.

אופיר אקוניס: אתה לא צריך לשאול אותי, משום שאני לא אמרתי שהם לא לגיטימיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היה המשתמע.

אופיר אקוניס: אתה יכול לשאול אותי על משהו שאמרתי, לא על משהו שלא אמרתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המשתמע ממה שאמרת.

אופיר אקוניס: אז המשתמע הוא שיצחק רבין, זכרו לברכה, ראש מפלגת העבודה, קנה בכסף ציבורי קולות של שני חברי כנסת, לא ערבים – הינה, אני מרגיע אותך, לא ערבים: חבר הכנסת גולדפרב והח"כ המוכשר והאנרגטי, המוכר לנו מסיפורי הימים האחרונים, גונן שגב.

אופיר אקוניס: קנה, קנה בכסף – בתפקידים, בכסף – והעביר, חבר הכנסת חאג' יחיא, את אוסלו ב' בממשלת מיעוט ברוב של 61 חברי כנסת.

אופיר אקוניס: זה מה שהיה כאן.

אופיר אקוניס: אז אני לא מוכן לשמוע פה, אדוני היושב-ראש, הטפות מוסר מחברות וחברי כנסת מן האופוזיציה, או מפרשנים ומפרשניות בתקשורת, על הלגיטימיות של ממשלת 61.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת רוזין, שנימקה כאן את ההצעה – אני לא רואה אותה באולם כאן כרגע – חברת הכנסת רוזין נימקה כאן אחת מהצעות האי-אמון, והיא עשתה השוואה מחפירה, שראויה לכל גינוי, בין מדיניות ישראל לבין התוקפנות של הצד השני.

אופיר אקוניס: היא לא רוצה מלחמה, אדוני היושב-ראש – כאילו אנחנו רוצים במלחמה – אבל היא מתייחסת שווה בשווה אל התוקפנות של חמאס ואל ההגנה העצמית הלגיטימית של ממשלת ישראל ומדינת ישראל ואזרחי ישראל בעוטף עזה וצפונה משם, וגם מזרחה משם.

איציק שמולי: מה עם ההשוואה של בנט?

אופיר אקוניס: עכשיו אני אגיד לך.

איציק שמולי: מה עם ההשוואה של בנט?

איציק שמולי: כדאי שתתייחס לזה.

איציק שמולי: אתה מתייחס למיכל רוזין?

אופיר אקוניס: אני בהחלט מתייחס למיכל רוזין – –

איציק שמולי: שר החינוך של מדינת ישראל משווה את הפצ"ר לארגון טרור.

איציק שמולי: – – משום שמיכל רוזין, אדוני היושב-ראש, נימקה הצעת אי-אמון בממשלה, ואילו השר בנט – –

איציק שמולי: ואתה מדבר פה – – –

אופיר אקוניס: – – לא נימק הצעת אי-אמון בממשלה.

איציק שמולי: אתה מבין על מה אתה מדבר פה?

אופיר אקוניס: אבל אני אגיד לך בדיוק על מה אני מדבר – – –

איציק שמולי: שר החינוך של מדינת ישראל – – –

אופיר אקוניס: תקשיב טוב, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: שר החינוך של מדינת ישראל משווה בין ארגון החמאס לפצ"ר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שמולי, אתה אדם מלומד, אתה אדם משכיל, ואתה אדם שיש לו ראייה רחבה של הדברים.

אופיר אקוניס: אף שאתה באופוזיציה, אני בהחלט מחשיב אותך לאחד מחברי הכנסת הרציניים.

אופיר אקוניס: כל המצב הביטחוני כולו – –

סתיו שפיר: – – –

אופיר אקוניס: – – שישראל מתמודדת איתו בימים אלה בכל הגזרות הוא תוצאה של מדיניות שגויה שלכם ושל ממשלות שלכם, שהיו כאן.

מיקי רוזנטל: חצוף.

מיקי רוזנטל: חצוף.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: חצוף אחד.

אופיר אקוניס: חד וחלק.

מיקי רוזנטל: עשר שנים הוא ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: ושום דבר – – –

מיקי רוזנטל: הביטחון קורס.

אופיר אקוניס: שום דבר לא יטשטש את העובדות הללו.

אופיר אקוניס: הנסיגה הראשונה מעזה – – –

סתיו שפיר: – – – אתם שחררתם מחבלים.

אופיר אקוניס: הנסיגה – חברת הכנסת, מה לעשות, חברת הכנסת שפיר.

סתיו שפיר: אתם שחררתם מחבלים.

סתיו שפיר: אתם שחררתם מחבלים.

סתיו שפיר: אתם מנהלים עכשיו – – –

אופיר אקוניס: הנסיגה הראשונה מרצועת עזה – –

סתיו שפיר: – – –

אופיר אקוניס: – – הייתה ב-1994, בזמן שיצחק רבין וממשלת העבודה כיהנו כאן.

אופיר אקוניס: אזהרות הליכוד – – –

סתיו שפיר: תענה על השאלה ששאלתי אותך.

אופיר אקוניס: אזהרות הליכוד בוטלו בבוז, חברת הכנסת שפיר, על ידי ראש הממשלה רבין, זכרו לברכה – –

סתיו שפיר: שנרצח – – –

אופיר אקוניס: – – על ידי ממלא מקומו, שמעון פרס.

סתיו שפיר: אתה זוכר מתי זה היה?

אופיר אקוניס: יצחק רבין נרצח – –

סתיו שפיר: איך אתה מעז?

סתיו שפיר: איך אתה מעז?

אופיר אקוניס: – – ואני מגנה בכל לב את הדבר הזה.

סתיו שפיר: – – – איך אתה מעז?

אופיר אקוניס: אין שום קשר בין הרצח המתועב, אדוני ראש הממשלה – אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: אמרתי אדוני ראש הממשלה?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, שלא תהיינה אי-הבנות – הרצח המתועב של ראש הממשלה יצחק רבין, שהוא היום השחור ביותר בתולדותיה של הדמוקרטיה הישראלית, לבין השגיאות הביטחוניות שהוא עשה, חברת הכנסת שפיר.

סתיו שפיר: – – –

אופיר אקוניס: הרצח הזה הוא מתועב ומגונה, וגינינו אותו תמיד, ולא כל פעם כשאין טיעון, חברת הכנסת שפיר, מעלים את רצח רבין.

אופיר אקוניס: דבר מגונה מן היסוד.

אופיר אקוניס: אני אזכיר לה, משום שהוא עצמו אמר ולגלג על האזהרה מן הקטיושות אשר יגיעו לאופקים ולנתיבות ולאשקלון ולקריית גת כאשר התרענו אז מן הנסיגה הראשונה מעזה.

אופיר אקוניס: לאחר מכן, אדוני היושב-ראש, הייתה הנסיגה החד-צדדית מלבנון על ידי מר ברק.

אופיר אקוניס: מר ברק, כאדם שכשל כישלון כל כך גדול, אדוני היושב-ראש, בניהול המדינה, סולק מכאן בבושת פנים בתוך שנה וארבעה חודשים, מרבה לצייץ, ללהג ולהתפרע באולפני הטלוויזיה, אבל הנסיגה החד-צדדית מלבנון היא על ראשו.

אופיר אקוניס: וכמובן, חבר הכנסת בר-לב, אתה לא היית כאן כדי לתמוך, אבל היו שתמכו בדבר שבאופן מובהק, אדוני היושב-ראש, הוא הסיבה העיקרית למצב ברצועת עזה, וזוהי ההתנתקות.

אופיר אקוניס: הדברים הללו הם בספר ימי ההיסטוריה של עם ישראל ושל מדינת ישראל, ואנחנו צריכים להתמודד ומתמודדים עם הדברים הללו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, לאחר שחברות וחברי האופוזיציה כבר תפרו חליפות, כבר חשבו שהינה, הינה מגיעות הבחירות שמהן הם ברחו רק לפני כמה חודשים באיזה עסקאות פוליטיות מכוערות – הינה מגיע היום הזה, שמותיר את הממשלה הזאת על כנה, חבר הכנסת שמולי, לעוד שנה שלמה.

אופיר אקוניס: ובזמן הזה, אדוני היושב-ראש, עוד יש מלאכה רבה לנו, לחברת הכנסת החדשה אוסנת מארק, שמייד נברך אותה, לממשלה ולקואליציה כולה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נשתתף היום, אדוני היושב-ראש, בהצבעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: אתם יכולים להצביע בעד, אתם יכולים להצביע נגד, אתם יכולים להימנע, אתם יכולים להצביע ככל העולה על רוחכם.

אופיר אקוניס: אתם אפילו לא מאפשרים לחבר הכנסת אייכלר להשתתף בחתונת בתו.

עמר בר-לב: על ההצבעה הראשונה אין לכם רוב.

אופיר אקוניס: אם אלה כללי המשחק שלכם, אלה יהיו כללי המשחק שלנו, ולכן, אדוני, הקואליציה לא תשתתף הערב בהצבעות על הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ביטן, אלאלוף ולפיד, שלושת המוסקטרים, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש שקט באולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ביקשתי שקט באולם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סגן השר מזוז, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של ז'קי לוי, שנכנסה לתוקפה ביום ראשון, י' בכסלו התשע"ט, 18 בנובמבר 2018, באה במקומו חברת הכנסת אוסנת הילה מארק.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את אוסנת הילה מארק לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אוסנת הילה מארק, אקרא לפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואת תשיבי: מתחייבת אני.

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייבת לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

אוסנת הילה מארק: מתחייבת אני.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: את מוזמנת לומר כמה מילים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משפחתי היקרה, אני נרגשת לעמוד כאן היום ולהישבע אמונים לכנסת ישראל.

אוסנת הילה מארק: אני ניצבת מולכם ביום זה כולי נרגשת, עם תחושת אחריות גדולה על כתפיי.

אוסנת הילה מארק: אני, שגדלתי בעיירת הפיתוח אופקים – מעמד זה אינו מובן מאליו, וכנגד כל הסיכויים באותם זמנים, רכשתי השכלה אקדמית, הוסמכתי לעריכת דין, פתחתי משרד, כשהדרך הייתה רצופה מהמורות, אך אני הייתי נחושה.

אוסנת הילה מארק: באותה המידה אני נחושה היום בתפקידי החדש להיות הקול של האזרח הפשוט, הרגיל, שקולו נבלע ואינו נשמע.

אוסנת הילה מארק: היום אני מגשימה חלום של עשייה רבת-שנים על מנת להגיע לעמדות של מקבלי החלטות למען עם ישראל.

אוסנת הילה מארק: הוריי, אשר עלו ממרוקו לישראל, הינם בוני הארץ הזאת והתיישבו באופקים.

אוסנת הילה מארק: אבא ואימא היקרים, לא הייתי מצליחה לעמוד כאן היום ללא החינוך המסור, התמיכה והאהבה האין-סופית שלכם.

אוסנת הילה מארק: במשך 15 שנים עבדתי בתפקידים שונים עד שהגעתי לתפקידי ניהול בשירות התעסוקה.

אוסנת הילה מארק: שם הכרתי מקרוב את צורכי האזרח הקטן, שם למדתי את מורכבות המערכת, את אחד הדברים המורכבים ביותר שאדם נאלץ לעבור – לאבד את מקור פרנסתו.

אוסנת הילה מארק: והיום, מהכנסת אפעל לקדם ולעזור לאזרח ולהסיר את החסמים הללו.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, חברותיי חברות הכנסת, אני שמחה להיות האישה ה-36 שמשמשת כחברת כנסת בכנסת העשרים, ובעצם לשבור שיא של הכנסת.

אוסנת הילה מארק: אני לא פחות גאה להיות האישה השמינית של הליכוד בכנסת, ולשבור שיא של המפלגה שלי.

אוסנת הילה מארק: ישראל השתנתה מאוד גם בעניין הזה, אך לצערנו, יש עוד הרבה מה לעשות בנושא.

אוסנת הילה מארק: אך לא הייתי מצליחה לעמוד כאן מולכם ללא תמיכת משפחתי היקרה – בעלי היקר, אך לא רק בעלי כאן אלא גם שלושת ילדיי, מתן, לידור ונריה.

אוסנת הילה מארק: אני רוצה לומר לכם שלא הייתי מגיעה למעמד הזה לולא התמיכה שלכם, הסובלנות והאמונה.

אוסנת הילה מארק: לצערנו, בצדק ואולי לא בצדק, תדמית אנשי הציבור בישראל היא די גרועה.

אוסנת הילה מארק: רוב הציבור לא רואה את ההקרבה שמגיעה עם הזכות לשרת.

אוסנת הילה מארק: בעלי וילדיי מקריבים, אך גם זוכים בזכות לשרת.

אוסנת הילה מארק: הם תומכים, מייעצים ולעיתים מכווינים.

אוסנת הילה מארק: אני רוצה לומר לכם, לא רק שאני אוהבת אתכם מאוד אלא אני גם מעריכה אתכם עד מאוד וגאה בכם.

אוסנת הילה מארק: אחת המשימות החשובות שיהיו לי בכנסת הזאת היא אתם, בעלי העסקים הקטנים.

אוסנת הילה מארק: אתם מנוע הצמיחה של המשק.

אוסנת הילה מארק: אני כאן היום בעבורכם.

אוסנת הילה מארק: אומנם ממשלת ישראל עשתה רבות על מנת לשנות את המצב, אך אני מבקשת לומר לכם, בעלי העסקים הקטנים והזעירים: נכנסתי לכנסת בראש ובראשונה על מנת לייצג אתכם.

אוסנת הילה מארק: לשכתי תהיה פתוחה, וכתובת עבורכם.

אוסנת הילה מארק: ממשרדי יצאו יוזמות על מנת לשנות את מצבכם.

אוסנת הילה מארק: שימשתי כיו"ר נשות העסקים בלשכת המסחר, ואת העשייה שלי שם אני מתכוונת להמשיך כאן, ממקום של מקבלי ההחלטות.

אוסנת הילה מארק: בהמשך, ולאור הדברים שאמרתי והרקע שממנו הגעתי, התחום הכלכלי החברתי יעסיק אותי ואתמקד בו.

אוסנת הילה מארק: סוגיה נוספת שבה אני מתכוונת לעסוק היא החלת הריבונות על השטחים ביו"ש.

אוסנת הילה מארק: יש לי הכבוד להתגורר במעלה אדומים כל כך הרבה שנים.

אוסנת הילה מארק: העיר שלי, שאני כל כך גאה בה, התפתחה מעת הקמתה בצורה מרשימה, אלא שחשוב לנו לעשות יותר.

אוסנת הילה מארק: אין ספק כי מעלה אדומים היא עובדה מוגמרת, ואמשיך לפעול לחזק אותה.

אוסנת הילה מארק: העיר שלי יכולה להביט בסיפוק על הכנסת, שכן אני מתכבדת להיות חברת הכנסת השנייה המגיעה מהמקום, ביחד עם חברי הטוב, יושב-ראש הקואליציה דודי אמסלם.

אוסנת הילה מארק: אדוני ראש הממשלה, בימים אלה הרוחות סוערות, אך כפי שכבר אמרתי, משפחתי המורחבת, הוריי, אחיי ואחיותיי, הינם תושבי הדרום ומתגוררים באופקים, אשדוד, באר שבע, ורואים בך מנהיג אחראי הדואג בשיקוליך לביטחון המדינה מעל הכול.

אוסנת הילה מארק: אנו מחזקים אותך ובוטחים בך.

אוסנת הילה מארק: לסיום אני מבקשת להודות לכל חבריי לדרך אשר תמכו, עודדו ובעיקר האמינו בדרכי.

אוסנת הילה מארק: היום אני הקול שלכם במקום שממנו יוצאות החלטות המשפיעות על חיי האזרחים במדינת ישראל.

אוסנת הילה מארק: אני מבטיחה שלא לאכזב אתכם, ואני מבקשת מכם בהקשר הזה רק דבר אחד: תבחנו אותי במעשים.

אוסנת הילה מארק: אני פונה לציבור במדינת ישראל ומבקשת לומר: בעיניי, שירות הציבור הינו זכות נעלה.

אוסנת הילה מארק: לעמוד כאן ולייצג אתכם ואתכן זה לא דבר של מה בכך.

אוסנת הילה מארק: בשם השם נעשה ונצליח.

אוסנת הילה מארק: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, לא מוחאים כפיים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לא מוחאים כפיים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הינה, חברי הכנסת יברכו את חברת הכנסת החדשה אוסנת הילה מארק, שבטח החסירה כמה פעימות בימים האחרונים, אבל עכשיו הכול בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: הסדרנים ילוו את חברת הכנסת אוסנת הילה מארק למקומה החדש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אמסלם, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אמסלם מבקש לברך את הח"כית החדשה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לו אפשרות לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש קצת שקט ביציע, יש לנו עוד סדר-יום ארוך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא, קודם כול, אוסנת, לעונג וכבוד לי לברך אותך.

דוד אמסלם: אני קצת מתרגש, טיפה.

דוד אמסלם: אוסנת היא חברה טובה שלי.

דוד אמסלם: אנחנו גרים באותו יישוב, ואני רוצה לספר לכם קצת עליה.

דוד אמסלם: קודם כול, היא רעייתו של שמעון ואימא למתן, לידור ונריה.

דוד אמסלם: היא אישה שבאמת עוסקת, מה שנקרא, בצורכי ציבור באמונה.

דוד אמסלם: היא הייתה יושבת-ראש נשות העסקים בלשכת המסחר, יושבת-ראש סיעת הליכוד בנעמ"ת – אישה באמת פעילה הרבה מאוד שנים בתחום הציבורי, וכל זה שלא על מנת לקבל פרס.

דוד אמסלם: אני מאוד מאוד שמחתי שהיא הגיעה לבית הזה, בגלל שאני חושב שיש לה הרבה מה לתרום כאן.

דוד אמסלם: היה לי חשש שאולי איך שהיא תיכנס, היא תצטרך פשוט לצאת לפגרה, אבל אני שמח מאוד שהיום ראש הממשלה הצליח לייצב את הממשלה ואנחנו ממשיכים קדימה.

דוד אמסלם: אז אוסנת, אני מאחל לך הצלחה.

דוד אמסלם: אני אוהב אותך.

דוד אמסלם: אני משוכנע שכשהם יכירו אותך, כולם יאהבו אותך פה.

דוד אמסלם: באמת הצלחה ושאפו גדול.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, לא מוחאים כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: לא מוחאים כפיים.

לאה פדידה: אבל אפשר לזרוק סוכריות.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: התפטרות שר הביטחון חושפת את כישלונה של הממשלה בתחום המדיני-ביטחוני; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: מדינת ישראל איבדה השבוע את ההרתעה שלה מול כל אויביה והפקירה את הביטחון הלאומי; << נושא >>

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: סדרת הצבעות אי-אמון לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: אי-אמון בממשלה – התפטרות שר הביטחון חושפת את כישלונה של הממשלה בתחום המדיני-ביטחוני, מטעם המחנה הציוני.

יואל חסון: ביי, ביי, להתראות.

יואל חסון: ביי, ביי.

יואל חסון: אין לנו בכם אמון.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יואל חסון: אתם פוחדים מהצבעה.

יואל חסון: פחדנים.

יואל חסון: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

מיקי לוי: חבורה של שפנים.

יואל חסון: פחדנים.

לאה פדידה: השפן הקטן.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 47, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם יש רוב להצעה, אבל כאמור אין 61, ולכן הממשלה לא נופלת.

מיקי רוזנטל: בינתיים, בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי – מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

אחמד טיבי: – – – עדיין ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: כולו חסרו לו כמה קולות.

יולי יואל אדלשטיין: חסרו לו רק כמה קולות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 50 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 50, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההצעה הזאת לא הפילה את הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל איבדה השבוע את ההרתעה שלה מול כל אויביה והפקירה את הביטחון הלאומי – מטעם יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 47 בעד, אין מתנגדים, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההצעה הזאת לא אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: ארבע שנות כישלון של הממשלה בהגנה על האזרחים בעוטף עזה – מטעם מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – אין נמנעים – 3 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אבקש מכולם לשבת בתום ההצבעה, כי יש ישיבת אזכרה לזכרו של השר דוד אזולאי ידידנו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 44, אפס מתנגדים, שלושה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת לא קיבלה את הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בינתיים אודיע לכם כי בניגוד למה שכתוב בסדר-היום, קיבלתי הודעה שסיעות האופוזיציה והשר לביטחון פנים הגיעו להסכמה ששעת השאלות לשר לביטחון פנים לא תתקיים היום.

יולי יואל אדלשטיין: היא נדחתה למועד אחר בהסכמה של שני הצדדים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש לפתוח את הישיבה המיוחדת לזכרו של חברנו שר הדתות דוד אזולאי, זיכרונו לברכה, שהלך לעולמו לפני כשלושה שבועות לאחר מאבק ממושך במחלה קשה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי מודים לבני המשפחה שנמצאים כאן איתנו ומכבדים אותנו בנוכחותם.

יולי יואל אדלשטיין: נכבד את זכרו של דוד אזולאי בקימה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: )

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אבקש מאוד לשמור על שקט במהלך הישיבה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: חכמי התלמוד במסכת סנהדרין ניסו לענות על השאלה שמטרידה, אני חושב, כל אדם: איזהו בן העולם הבא?

יולי יואל אדלשטיין: איך אפשר לזהות אדם שחי את חייו בצורה כזאת שבבוא יומו נפתחים בפניו שערי גן עדן?

יולי יואל אדלשטיין: החכמים גם ענו: זהו אדם ענוותן ושפל ברך, שהולך בעולם בקומה קצת נמוכה ועוסק תמיד בלימוד תורה.

יולי יואל אדלשטיין: זהו אדם שאם הצליח להגיע להישגים גדולים הוא "לא מחזיק טיבותא לנפשיה", בלשון הגמרא, או בלשוננו, לא עף על עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא עסוק בפנקסנות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא מטריד את עצמו בספירה קפדנית של הקרדיטים שנתנו לו או שלא נתנו לו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא פשוט עובר הלאה, אל המשימה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אם אלו באמת הקריטריונים, לא בטוח שהרבה שנים במערכת פוליטית זו הדרך הטובה ביותר להשיג כרטיס כניסה לעולם הבא.

יולי יואל אדלשטיין: ולמרות זאת, כשאני קורא את השורות האלה דמותו של דוד אזולאי עולה לנגד עיניי.

יולי יואל אדלשטיין: אני הכרתי את דוד מיומי הראשון בכנסת, שרצה הגורל והיה גם יומו הראשון כאן.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה לפני 22 שנים, קצת יותר, בתחילת הכנסת הארבע-עשרה.

יולי יואל אדלשטיין: מאז הצטלבו דרכינו ושיתפנו פעולה הרבה מאוד פעמים במסגרת התפקידים השונים שמילאנו בכנסת ובממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: כל עבודה משותפת עם דוד הייתה תענוג, ממשימות לאומיות כמו העלאת יהודי ביתא ישראל בתחילת שנות האלפיים ועד למשימות קטנות לכאורה, כמו ההתייעלות האנרגטית במבני דת, מהלך שהוא פתח בו ממש לפני כשנה.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי "קטנות לכאורה" והתכוונתי לזה, כי מי שהכיר את דוד אזולאי ידע שמבחינתו לא היה דבר כזה משימה קטנה; הוא אף פעם לא אמר: זה קטן עליי, או: זה לא לכבודי.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא זיהה אפשרות לעשות משהו טוב, הוא עשה.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד מושג שלא היה קיים בלקסיקון של דוד אזולאי: האדם הקטן.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מעולם לא קטלג אנשים לגדולים וקטנים, חשובים ולא חשובים.

יולי יואל אדלשטיין: החלוקות האלה היו רחוקות ממנו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הרגיש באופן עמוק ואינטואיטיבי, הייתי אומר, חלק מעמך ישראל, נציג ציבור אבל אף פעם לא מורם מן העם.

יולי יואל אדלשטיין: הנביא ישעיהו כתב "אוקיר אנוש מפז ואדם מכתם אופיר", ואם אתם רוצים את הסיסמה של דוד אזולאי, זו הסיסמה: כל אדם, כל איש ואישה, חשובים יותר מזהב.

יולי יואל אדלשטיין: לא משנה אם היית מן הקואליציה או מהאופוזיציה, ממקנס עיר הולדתו או מכל מקום אחר בעולם, מתומכיו או ממתנגדיו – עם דוד היית יכול לדבר בגובה העיניים, לשבת לכוס קפה ולהרגיש תחושה שאי-אפשר לטעות בה שאכפת לו ממך.

יולי יואל אדלשטיין: כשהלכתי לנחם את המשפחה היקרה של דוד ביקשו ממני לספר סיפורים עליו, אז סיפרתי להם סיפור שקרה לי ב-1999.

יולי יואל אדלשטיין: דוד היה בקדנציה השנייה שלו ועלה לגדולות – נהיה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה – ואני עשיתי את המסלול ההפוך: בקדנציה הראשונה הייתי שר, התחלפה הממשלה והגעתי לכנסת להיות חבר מן השורה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: נסענו לסיור בקריית גת, וכשחזרנו מן הסיור בטרנזיט שהעמידה לרשותנו הוועדה, פתאום ראיתי שהוא כל הזמן מסתכל עליי.

יולי יואל אדלשטיין: ואמר לי דוד: תגיד, נורא קשה לך?

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: למה?

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: אמר: לא, אני חשבתי עליך כל הסיור, בטח נורא קשה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: למה, דוד?

יולי יואל אדלשטיין: היה סיור מוצלח.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר: לא, לא, אני רואה, אני בטוח שהיה קשה לך.

יולי יואל אדלשטיין: הרי התרגלת כשר לצאת בליווי פמליה ועם כל העוזרים לסיורים, כזה חשוב, ועכשיו אתה כאחד מחברי הוועדה איתנו כאן, בטרנזיט.

יולי יואל אדלשטיין: בטח נורא קשה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שזה סיפור קטן.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו לא חשבתי על הקטע הזה, אבל איך הוא אמר:

יולי יואל אדלשטיין: כל הסיור חשבתי עליך – דבר שהוא לא במיוחד שכיח במערכת הפוליטית, לחשוב על הזולת ולחשוב שאולי קשה לו משהו בשינוי המעמד או בשינוי הנסיבות.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה דוד טיפוסי, כמו שאמרתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר את הסיפור למרות שעברו כבר כ-20 שנה מאז.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הכרתי גם דוד אחר כשנסעתי איתו לפני כמה שנים יחד, הוא כשר הדתות ואני הוזמנתי כיושב-ראש הכנסת, למפגש עם האפיפיור ברומא.

יולי יואל אדלשטיין: ושם ישבנו לפגישה עם אחד, על פי כל הדעות, מן המנהיגים הגדולים בעולם, וראיתי את דוד אזולאי כנציג ממשלת ישראל שיודע טוב מאוד בשביל מה הוא בא, למה הוא נמצא בפגישה הזאת, אילו נושאים כשר הדתות בממשלת ישראל הוא צריך להעלות.

יולי יואל אדלשטיין: ובאמת, אני חושב שזה מראה שהיה דוד של יום-יום, ששם לב לפרטים הקטנים, לאדם – כמו שאמרתי, אין אצלו אדם קטן – ודואג, והיה דוד השר שיודע לייצג את המדינה ואת המשימות שהוא הופקד עליהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני אזכור את דבריו החכמים מעל דוכן המליאה – הוא לא היה צריך קריאות ביניים קולניות כדי לזכות בתשומת לב – את האופן שבו ניהל את הוועדות בראשותו, את החיוך המבויש שלו בפגישה מקרית במסדרון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני אזכור את דוד אזולאי, שליח ציבור מן המעלה הראשונה, שאהב את הבריות והיה אהוב על הבריות, שמעולם לא ביקש כבוד לעצמו, ואולי משום כך זכה עם לכתו לכבוד שרק מעטים ומיוחדים זוכים לו.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי, זוהי אומנם ישיבת פרידה מדוד, אבל יושב כאן איתנו חבר הכנסת ינון אזולאי, בנו וממשיך דרכו.

יולי יואל אדלשטיין: ינון, כולנו בטוחים ומקווים שתהיה גם ממשיך רוחו של אביך כאן, בבניין הזה, וממשיך הערכים שהיו כה חשובים לו.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת תתברך בכך, ואני מאחל לך הצלחה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם כנסת ישראל אני מבקש לשלוח מכאן חיבוק חם של נחמה לכל בני המשפחה.

יולי יואל אדלשטיין: דוד ייזכר כאן תמיד כמודל לחיקוי, כמופת של שליח ציבור, ומעל לכול – כאדם במלוא מובן המילה.

יולי יואל אדלשטיין: תהא נשמתו של דוד אזולאי צרורה בצרור החיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

בנימין נתניהו: מכובדי יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, שרי הממשלה וחברי הכנסת, יקירינו בני משפחת אזולאי, פנינה, מירב, אושרי, חבר הכנסת ינון אזולאי, רונית, הנכדים, כל הקרובים.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם שכשביקרנו אתכם בשבעה, רעייתי ואני, התרשמנו מחום משפחתכם, התרשמנו מעומק אהבתכם לדוד ומעוצמת ההשפעה שלו, של דרכו נעימת הסבר, מסבירת הפנים, על משפחתכם.

בנימין נתניהו: ולכן, במיוחד, אני בטוח שכולנו מצטרפים יחד לאחל לאימו של דוד, פרלה, אריכות ימים ובריאות טובה.

בנימין נתניהו: חברינו האהוב דוד אזולאי נלקח מאיתנו לפני שלושה שבועות.

בנימין נתניהו: הוא חסר לנו בכנסת, הוא חסר לי ליד שולחן הממשלה, ואני מאמין שהוא חסר לכל מי שהכיר אותו.

בנימין נתניהו: אלה אינם דברים של שגרה, רוטינה שאומרים אחר המת, אף על פי שגם את הדברים האלה שאני אומר אומרים, אתם כולכם יודעים.

בנימין נתניהו: אנחנו כולנו יודעים שהדברים האלה הם אמת שיוצאת מן הלב, משום שקל היה לאהוב את דוד, כי הוא היה אדם עם לב חם ונשמה גדולה, מאיר פנים לזולת, מטה אוזנו לצורכי האחר, מושיט יד לכל נזקק.

בנימין נתניהו: אני קצת יותר ותיק מדוד בכנסת, אדוני היושב-ראש.

בנימין נתניהו: דוד חבש את ספסלי הכנסת 22 שנים, אבל למן ההתחלה התרשמתי שמדובר בשליח ציבור אמיתי.

בנימין נתניהו: הייתה לו התמדה יוצאת מן הכלל.

בנימין נתניהו: פשוט בלתי יאומן היה לראות אותו כיצד הוא היה מתמיד בעבודה השוטפת בוועדות הכנסת ובמליאה, ובייחוד במאות הצעות חוק שהגיש במהלך השנים, וכל אלה לימדו שמדובר בנבחר ציבור מזן מיוחד.

בנימין נתניהו: אני תולה את ההתמסרות העצומה של דוד לתפקידו במה שעבר עליו בצעירותו.

בנימין נתניהו: דוד עלה ממרוקו כילד והתייתם כנער מאביו.

בנימין נתניהו: הוא שימש אח בוגר לאחיו ולאחיותיו הקטנים כשהוא עצמו מפלס את דרכו בחיים בעשר אצבעותיו.

בנימין נתניהו: שמעתי שכשהוא עסק בחינוך בעכו הוא נהג לבקר בבתי התלמידים – הוא נהג לבקר בבתי התלמידים לא רק כדי לעקוב אחרי רמתם הלימודית אלא גם כדי ללמוד על המצב בבית.

בנימין נתניהו: הוא היה שואל אם הם סובלים ממחסור, אם הם זקוקים לתמיכה, אם הוא יכול לקדם אותם במשהו, לעזור להם; לעזור להם בכל דרך.

בנימין נתניהו: זה, אגב, סימן של מחנך גדול.

בנימין נתניהו: מחנך גדול לא נשאר רק ברמת החומר או האידיאות; הוא גם יורד לחומר האנושי של תלמידיו – כמו רופאים גדולים, דרך אגב.

בנימין נתניהו: אבל הוא מחנך גדול, מחנך גדול, ועושר הרגישויות בנשמתו של דוד הניעה אותו לפעול למען ציבורים שזקוקים להעצמה – אסירים בבתי הכלא; אני לא זוכר שמישהו טיפל בציבור הזה.

בנימין נתניהו: אלה בני אדם.

בנימין נתניהו: הוא טיפל בהם.

בנימין נתניהו: דוד טיפל בהם – משפחות קשות יום, ילדים נכים, תושבים בפריפריה, עקורי גוש קטיף וגם קבוצות נוספות.

בנימין נתניהו: ראיתי בדוד שותף נאמן לתפיסתי שעלינו למחוק את ישראל השנייה.

בנימין נתניהו: אני מתכוון למחוק את המושג ואת המציאות, כי אין שתי מדינות ישראל, ישראל הראשונה וישראל השנייה, אלא יש ישראל אחת.

בנימין נתניהו: דוד ייחס חשיבות להעלאת שארית הפליטה של יהודי אתיופיה לארץ, וגם את זה עשינו – עשינו יחד בכמה גלים, ועוד נשארה קצת עבודה.

בנימין נתניהו: בקדנציה הנוכחית דוד כיהן כשר הדתות.

בנימין נתניהו: הוא הטביע בתפקיד הזה את חותמו האישי מתוך רצון להנגיש את שירותי הדת לכל אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: אני לא מתכוון רק למקוואות שהוא בנה או לבתי כנסת שהוא קידם את בנייתם או לשיפור מעמד הבלניות – הוא עשה את כל זה, וזה מקצת הדברים החשובים שהוא עשה; אני מתכוון גם למקומות כמו הר הזיתים שדוד ראה – אני חייב להגיד, כמוני – ראה בו וייחס לו משמעות עצומה.

בנימין נתניהו: הוא דיבר על שיקום הקברים והסדרת דרכי הגישה אל הפנתיאון הלאומי הזה – הוא פעל בזה – שטמונים בו רבנים, אנשי רוח וגדולי האומה.

בנימין נתניהו: זה היה בנפשו של דוד.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, זה לא היה רק עניין התפקיד, אלא הוא בא לתפקיד עם המטען הזה והוא השתמש בתפקיד כדי לממש את המחויבות הלאומית, ההיסטורית והדתית שלנו לאתרים המקודשים הללו.

בנימין נתניהו: כך גם לגבי מערת המכפלה, קבר רחל, קבר רבי שמעון בר יוחאי במירון, שמאות אלפים פוקדים אותו לאורך השנה.

בנימין נתניהו: דוד ינק כוח מן האתרים הקדושים הללו.

בנימין נתניהו: הוא ראה בהם עוגן של זהות יהודית וחיבור שלא יינתק ממורשת אבות.

בנימין נתניהו: אני גם זוכר את דוד בישיבות הממשלה.

בנימין נתניהו: בדרך כלל הוא נחבא אל הכלים.

בנימין נתניהו: הייתה לו צניעות אופיינית, כיוון שהנחה אותו הכלל "סייג לחוכמה שתיקה".

בנימין נתניהו: הוא לא הרבה לדבר, אבל כשהוא כבר דיבר זה תמיד היה לעניין.

בנימין נתניהו: הוא אף פעם לא הלך סחור-סחור; דיבר ישר ולעניין.

בנימין נתניהו: ואנחנו יודעים גם שבחיים הציבוריים אין הסכמה על הכול.

בנימין נתניהו: גם אני ודוד לא הסכמנו על הכול, אם כי הסכמנו על חלק הארי של הנושאים שהיו לפנינו.

בנימין נתניהו: אבל גם כשלא הסכמנו כיבדתי אותו מאוד – כיבדתי אותו מאוד משום שידעתי שהוא איש אמת.

בנימין נתניהו: המחלוקות לא היו כדי לנגח אלא לשם שמיים.

בנימין נתניהו: איש אמת שפעל לשם שמיים.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, בני משפחת אזולאי, ליווינו את דוד בתקופת מחלתו.

בנימין נתניהו: ייחלנו לרפואתו.

בנימין נתניהו: ביקשנו לחזק אותו.

בנימין נתניהו: אני מדבר בשם כל חברי הבית.

בנימין נתניהו: העובדה שאני מדבר בשם כל חברי הבית בלי יוצא מן הכלל אומרת הרבה מאוד על דוד.

בנימין נתניהו: לדאבון הלב, דוד הלך לעולמו בטרם עת.

בנימין נתניהו: כולנו כואבים זאת, וחסרונו מותיר חלל גדול.

בנימין נתניהו: בנו של דוד, ינון, שממשיך את דרכו בכנסת, מספר שאביו אמר לו: האנשים הגדולים כבר יגיעו אליך; האזרח הקטן – אתה תגיע אליו.

בנימין נתניהו: זו אמירה מדהימה.

בנימין נתניהו: זו המורשת הנפלאה שדוד אזולאי השאיר: אהבה לכל אדם, אהבה לעמנו ולארצנו, אהבת התורה, אהבת החסד והנתינה.

בנימין נתניהו: גודל פועלו ופירות שליחותו של דוד אזולאי יעמדו לשנים ולדורות.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך, ואני מוסיף מעומק ליבנו: יהי זכרו ברוך ואהוב על כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו, ומזמין את חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, חבריי השרים וחברי הכנסת, פנינה, אשתו היקרה של דוד, זכרו לברכה, הילדים מירב, אושרי, ינון ורונית, פורמלית מי שהייתה אמורה לדבר כאן היא יו"ר האופוזיציה ציפי לבני, אבל אני ביקשתי ממנה בקשה מיוחדת להחליף אותה, כיוון שהיינו חברים.

שלי יחימוביץ': אז תודה, ציפי.

שלי יחימוביץ': בתוך כל המהומה הפוליטית היום התכנסנו כאן יחד כדי לדבר על איש צדיק, שהמדון והריב היו ממנו והלאה, וגם כדי להאיר איזו פינה טובה שהציבור לא ער לה כל כך, והיא העובדה שבלב השסע והמילים המרות יש כאן גם רעות וקשרים אנושיים ארוכי שנים, שלפעמים למתבונן מבחוץ עשויים להיראות ממש מוזרים.

שלי יחימוביץ': דוד אזולאי היה חבר שלי; אדם שהשיחות איתו תמיד היו נעימות, גלויות וכנות.

שלי יחימוביץ': וסוגיית הכנות היא לא משהו שרק אני נהניתי ממנו, אלא תכונה מאפיינת חזקה ועוצמתית שלו.

שלי יחימוביץ': הוא פשוט היה איש מאוד מאוד ישר, שלא ידע בכלל, במבנה האישיות שלו, לומר דבר שקר; מין ניקיון ויושר פנימיים כאלה, נדירים כל כך, אבל מאירים כל כך כשיש לנו מזל לפגוש בהם.

שלי יחימוביץ': ואני לא מתכוונת לכנות בוטה, כי הוא היה אדם עדין להפליא ומלא דרך ארץ לכל אדם שהיה לו איזשהו מגע איתו.

שלי יחימוביץ': זה התחיל בשפה משותפת אידיאולוגית.

שלי יחימוביץ': אני זוכרת את ההפתעה שלי, כשהגעתי לכאן כח"כית טרייה, למצוא שותף מפתיע ונהדר להשקפת עולמי בסוגיות מסוימות, ממש עד אחרון הניואנסים, שהיה גם כמובן פרלמנטר חרוץ, משפיע, אפקטיבי.

שלי יחימוביץ': וכדי שלא יצא כאילו זה "אחרי מות, קדושים אמור", אקרא תכף קטע שכתבתי על דוד, מתוך הספר שלי "אנחנו", שכתבתי לפני כמה וכמה שנים.

שלי יחימוביץ': דוד מוזכר בספר כמה פעמים, וזה פרק בספר שיוחד להפרטת בתי הכלא בישראל, הפקדתם בידי בעלי הון והפיכתם לעסק מסחרי – מה שאומנם סוכל, בדיעבד, אבל אז כבר עבר כחוק, והפך, לפחות לפי מה שאנחנו חשבנו, לעובדה מוגמרת.

שלי יחימוביץ': לב לבייב זכה אז במכרז להקמת בית כלא פרטי בבאר שבע, ואפילו בנה אותו כבר.

שלי יחימוביץ': אבל דוד לא אמר נואש.

שלי יחימוביץ': הוא התנגד באופן עמוק וערכי להפרטה של מה שהוא יסוד מיסודות הכוח של המדינה, וגם פעל בכל כוחו לחשוף את האופן המאוד-בעייתי שבו הכול קרה.

שלי יחימוביץ': והינה הקטע, שכאמור נכתב בספר לפני כמה שנים: "'המכרז הזה הורתו ולידתו הייתה שלא בקדושה', יאמר כמה שנים אחר כך, באיפוק אופייני, חבר הכנסת דוד אזולאי מש"ס.

שלי יחימוביץ': אזולאי היה חבר הכנסת היחיד בוועדת הפנים של הכנסת שהצביע ב-2004 נגד החוק.

שלי יחימוביץ': הציבור החילוני אינו מיטיב להכיר את הפרלמנטר הערכי, הצנוע והמצוין הזה, אשר בכנסת ה-16 פעל בכל כוחו נגד החוק, ואחרי שזה עבר אף הניח מייד הצעת חוק לבטל את ההפרטה, אך מצא עצמו בבדידות מזהרת.

שלי יחימוביץ': רק בכנסת השבע עשרה והשמונה עשרה קיבל תגבורת מחברי כנסת חדשים: רב-גונדר בדימוס, נציב שירות בתי הסוהר לשעבר, חבר הכנסת אריה ביבי מקדימה, חבר הכנסת דב חנין מחד"ש ואנוכי – – – בינתיים נקלעה גם אפריקה ישראל שבשליטת לבייב למשבר, והרעיון שהכלא על אסיריו וסוהריו יהיה עוד אחד מהנכסים הנתונים במערבולת לא היה מלבב במיוחד – – – דוד אזולאי ראה את הממצאים האלה ותבע הסברים.

שלי יחימוביץ': לישיבת הוועדה הוא זימן את משרד האוצר, את המשרד לביטחון פנים, שב"ס וגורמים רבים נוספים.

שלי יחימוביץ': זו הייתה ישיבה ממושכת שבמהלכה התאמתו כל ממצאינו וכל חשדותינו.

שלי יחימוביץ': אזולאי הביא אליה מסמכים שאיששו את מה שכבר ידענו: שהליכי המכרז החלו בפועל זמן רב לפני שהיה מותר לפתוח בהם על פי חוק".

שלי יחימוביץ': עד כאן הקטע מהספר על דוד אזולאי, וזו, כאמור, רק דוגמה אחת מיני רבות למצפוניות, להתעקשות, להתמדה.

שלי יחימוביץ': דוד אהב מאוד להיות חבר כנסת, אבל – ואני מניחה שזה לא סוד – הוא לא אהב לכהן כשר, ולא פעם הוא שטח באוזניי את געגועיו לעבודה הפרלמנטרית, שבה הצטיין כל כך, ודיבר על המגבלות הפוליטיות הרבות שיש לו במשרדו, אם כי, כמובן, גם כאן היה מחויב מאוד, כדרכו.

שלי יחימוביץ': זה מאוד מאוד התאים לו, והתאים גם לדברים שנאמרו כאן על ידי הדוברים לפניי – התאים למי שהשררה והכבוד לא דיברו אליו, אבל העבודה הקשה בשירות הציבור כן.

שלי יחימוביץ': דוד היה איש מתוק, צנוע, ענו, נטול אפילו פירור אחד של זדון או מניפולציה.

שלי יחימוביץ': פיו וליבו שווים, תוכו כברו, ואפילו תמים, במלוא מובן המילה.

שלי יחימוביץ': אפלטון אמר שצדיק הוא אדם פשוט ונעלה רוח, הרוצה לא להיראות כאדם טוב אלא להיות טוב באמת.

שלי יחימוביץ': וזה בדיוק המקרה.

שלי יחימוביץ': כאילו עליו נכתב הפסוק: "הולך תמים ופֹעל צדק ודֹבר אמת בלבבו".

שלי יחימוביץ': אני משתתפת בצערכם, בני המשפחה.

שלי יחימוביץ': איבדתם איש יקר ומיוחד.

שלי יחימוביץ': לילדים ולנכדים אני מאחלת שיתקיים בכם הפסוק מספר משלי: "מתהלך בתֻמו צדיק אשרי בניו אחריו".

שלי יחימוביץ': מי ייתן ולא תדעו עוד צער.

שלי יחימוביץ': יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ על דבריה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר אריה דרעי לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו, אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת ינון אזולאי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חבריי השרים, חברי הכנסת, חברות הכנסת, בני משפחת אזולאי היקרים, האהובים, אנחנו אומרים כל שבת בתפילה, הספרדים, אחרי תפילת מוסף: "טוב שם משמן טוב ויום המוֶת מיום הִוָלדו".

אריה מכלוף דרעי: בשבועות האחרונים, כל פעם מאז פטירת ידידי ואהובי דוד היקר – בשבת אומנם אסור להתאבל ולהצטער, אבל כשאני קורא את הפסוק הזה, "טוב שם משמן טוב", אני נזכר בדוד.

אריה מכלוף דרעי: זה כאילו ממש נאמר עליו.

אריה מכלוף דרעי: דוד לא היה איש של השמן הטוב.

אריה מכלוף דרעי: היה איש צנוע, פשוט, חי מהמשכורת שלו; מעולם – בצניעות יתרה, אבל הוא היה איש של שם טוב.

אריה מכלוף דרעי: איפה שאתה הולך, אני לא יודע אם יש איש שיש לו תלונות עליו, שנמצא איתו בריב, שיש לו טענות כלפיו.

אריה מכלוף דרעי: מדהים איך דוד התאהב על כולם, ולא משנה – יהודים ושאינם יהודים, כל מי שבא במגע איתו.

אריה מכלוף דרעי: במסגרת תפקידו הפוליטי בתנועה הוא היה האיש עם הקשר למגזר הלא-יהודי.

אריה מכלוף דרעי: איפה שאני הולך, אי-אפשר להאמין איזו אהבה גדולה הייתה כלפי האיש הזה.

אריה מכלוף דרעי: הם התרשמו מהיושר שלו, מהצניעות שלו, מהענווה שלו; מדבר איתם בגובה העיניים.

אריה מכלוף דרעי: כל כך הם היו קשורים איתו ביחד.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מדבר על מה ששלי אמרה, ואחרים.

אריה מכלוף דרעי: מכל גוני הבית, איפה שהוא ישב, באיזה תפקיד שהוא ישב, היה אהוב על כולם.

אריה מכלוף דרעי: כולם מכירים מה שנאמר בפרקי אבות: הבורח מן הכבוד, הכבוד רודף אחריו, ומי שרודף אחר הכבוד, הכבוד בורח ממנו.

אריה מכלוף דרעי: החפץ חיים שאל שאלה שזועקת מאליה: אז מתי נפגשים האדם והכבוד?

אריה מכלוף דרעי: אם אני רודף אחר הכבוד, הכבוד בורח ממני, ואם אני בורח מהכבוד, הכבוד רודף אחרי, הוא גם לא משיג אותי.

אריה מכלוף דרעי: אז מתי נפגשים האדם והכבוד?

אריה מכלוף דרעי: אומר החפץ חיים דבר כל כך אמיתי: רק לאחר מותו של האדם, אז אתה רואה איפה הוא היה – אם הוא היה מהרודפים אחר הכבוד או שהוא היה בורח מהכבוד.

אריה מכלוף דרעי: שם נפגשים.

אריה מכלוף דרעי: כמה זה כל כך קולע לדוד, אדם שברח מהכבוד כל ימי חייו.

אריה מכלוף דרעי: אני זוכר, ביום השבעת הממשלה הזאת, בדרכו מהצפון לירושלים לישיבת הצגת הממשלה – זו הייתה הפעם הראשונה שנודע לו שהוא הולך להיות שר לשירותי דת.

אריה מכלוף דרעי: ההלם, הפשטות והפליאה: מה פתאום?

אריה מכלוף דרעי: אני מכל חבריי חברי הכנסת?

אריה מכלוף דרעי: התחיל להגיד לי שמות: רגע, אבל למה לא זה?

אריה מכלוף דרעי: ולמה לא פלוני?

אריה מכלוף דרעי: הוא לפניי, הוא, מגיע לו יותר.

אריה מכלוף דרעי: הוא כל כך רצה לברוח, שחלילה לא נותנים לו את זה בגלל אי-נעימות או משהו כזה, עד שאני ממש הרמתי את הקול ואמרתי לו: סליחה, דוד, אני לא ביקשתי ממך עצות את מי למנות.

אריה מכלוף דרעי: אני מודיע לך שהחליטו למנות אותך, זהו.

אריה מכלוף דרעי: ואז הוא: טוב, אני מקבל את הדין.

אריה מכלוף דרעי: והוא קיבל את זה.

אריה מכלוף דרעי: זה כל כך הפריע לו: רגע, אולי זה פוגע במישהו אחר, אולי השני ייפגע, אולי השני ציפה לזה יותר.

אריה מכלוף דרעי: זה היה האיש, אבל אמיתי, לא בהצגה ליד אנשים – זה ביני לבינו בשיחת טלפון.

אריה מכלוף דרעי: הוא כל כך ברח מהכבוד.

אריה מכלוף דרעי: לאחר פטירתו ראינו איך שהכבוד רודף אחריו והשיג אותו – סוף-סוף השיג אותו.

אריה מכלוף דרעי: כבר לא עזרה לו הבריחה מהכבוד; הוא כבר לא יכול להתמודד מול הכבוד.

אריה מכלוף דרעי: הכבוד תפס אותו במלוא מה שמגיע לו – ובאמת מגיע לו, בכל תחום.

אריה מכלוף דרעי: אני הכרתי את דוד בפעם הראשונה כשהייתי בחור צעיר בישיבת חברון.

אריה מכלוף דרעי: דרך אגב, יש לנו, פחות או יותר, אבל עם הבדלים של כמה שנים – שנינו גדלנו באותה עיר במרוקו, בעיר מקנס; שנינו הגענו לארץ פחות או יותר באותו גיל, בגיל תשע, הוא רק הגיע שנתיים לפניי לארץ; הוא גדל בעכו, אני גדלתי בבת ים.

אריה מכלוף דרעי: כבחורים בישיבת חברון, בחופשים שלנו, בחופש הקצר בחודש אב, היינו נוהגים לצאת לערי הפריפריה לעזור לילדים, לחנוך ילדים צעירים מהעולים החדשים במסגרת הפעילות שהייתה אז, והגענו לעכו בפעם הראשונה.

אריה מכלוף דרעי: היה שם אדם יוצא מן הכלל בשם הרב מאיר כץ, זיכרונו לברכה, מי שהכיר אותו.

אריה מכלוף דרעי: הוא גר בחיפה והיה פעיל מאוד בצפון, והוא הביא אותנו לעכו.

אריה מכלוף דרעי: ואז הכרתי את דוד אזולאי, מורה בבית הספר החינוך העצמאי בעכו, אברך צעיר.

אריה מכלוף דרעי: הוא הכיר לנו את הילדים, את הפעילויות, הביא את הילדים.

אריה מכלוף דרעי: ואז לא ידעתי, הכרתי אותו היכרות שטחית.

אריה מכלוף דרעי: מיום הקמת התנועה ב-1984, תשמ"ד, הוא היה מהפעילים הראשונים, מפעילי השטח, מהפעילים שעוזרים לאנשים, מהפעילים שמכירים כל בית ובית – לעזור.

אריה מכלוף דרעי: הוא בלט בצניעותו; לא ביקש שום תפקיד, לא ביקש שום דבר.

אריה מכלוף דרעי: עד שהוא הגיע בשנת 1996 להיות חבר כנסת, ומאז, דוד, כשהוטל עליו עול הציבור, כמו דוד חדש שהכרנו:

אריה מכלוף דרעי: כל תפקיד שהוא קיבל – מילא אותו, מצד אחד בנחישות ובצניעות, אבל שלא תתבלבלו – כשהייתה לו דעה, שום דבר לא היה מזיז אותו מדעתו.

אריה מכלוף דרעי: הוא היה אומר את זה בשקט, בלי התרסה, בלי צעקות; לא היה מוחצן, אבל הוא היה אומר את דעתו, הוא עמד על דעתו.

אריה מכלוף דרעי: כשהוא חשב שזה משהו שפוגע בערכים שלו, בערכים שבהם הוא מאמין, אם כשדובר על קדושת הכותל ואם כשדובר על דברים אחרים, הוא אמר את דברו, והוא לא היה מוכן בשום אופן שבעולם לזוז כהוא זה.

אריה מכלוף דרעי: יש רק גורם אחד שיכול לשנות את דעתו: דעת תורה.

אריה מכלוף דרעי: הוא היה מתבטל בביטול מוחלט לדעת תורה.

אריה מכלוף דרעי: הכבוד שהוא רחש לתלמידי חכמים, לדעת תורה, למרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, ואחר כך, ייבדלו לחיים טובים, לראש הישיבה הרב שלום כהן ולאחרים – התבטלות מוחלטת.

אריה מכלוף דרעי: לא ראית אף פעם מה זו הכנעה אמיתית, בלי הצגות, כמו שלו לפני דעת תורה, לא משנה באיזה תפקיד הוא היה ולא משנה מה הייתה דעתו לפני זה.

אריה מכלוף דרעי: ברגע שהוא שמע דעת תורה, הוא ביטל את דעתו פשוטו כמשמעו, על ימין שהוא שמאל ועל שמאל שהוא ימין.

אריה מכלוף דרעי: זה היה האיש.

אריה מכלוף דרעי: גם בפרקי אבות נאמר שמי שאהוב למטה – אהוב למעלה.

אריה מכלוף דרעי: זה סימן.

אריה מכלוף דרעי: אי-אפשר להיות אהוב אמיתי למטה אם אתה לא אהוב למעלה.

אריה מכלוף דרעי: אם פיך וליבך לא שווים, אם הפנימיות שלך היא לא אמיתית והכול זה רק הצגה, אתה לא יכול להיות אהוב למטה ואהוב למעלה.

אריה מכלוף דרעי: אצל דוד ראינו את זה בחוש.

אריה מכלוף דרעי: אין לי ספק שגם למעלה הוא אהוב מאוד, בעיקר אחרי כל הייסורים.

אריה מכלוף דרעי: מי היה מאמין – אתם ישבתם איתו פה במשך כל השנים – שלמעלה מ-13 שנים האיש סוחב מחלה לא פשוטה, עם טיפולים קשים מאוד?

אריה מכלוף דרעי: כמעט אף אחד לא ידע, גם אלה שישבו איתו סביב שולחן הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: הוא היה יכול להגיע לפני טיפול, אחרי טיפול – טיפולים קשים מאוד.

אריה מכלוף דרעי: הוא המשיך בדרכו, לא הטריד אף אחד.

אריה מכלוף דרעי: זה גם אופי הצניעות שלו: הוא לא רצה להטריח אנשים, לא רצה שידאגו לו, וככה המשיך בכל התקופה הקשה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: המחלה שלוש פעמים הלכה ונעלמה, הלכה ונעלמה, ועם האמונה התמימה שלו והאמונה הפשוטה שלו – לא נשבר ולא איבד תקווה, קיבל את הייסורים באהבה.

אריה מכלוף דרעי: ליווינו אותו בשמונת החודשים האחרונים, מאז שהתגלתה עוד פעם המחלה הארורה הזאת, עם גידול בראש.

אריה מכלוף דרעי: ראיתי את כל מה שהוא עובר.

אריה מכלוף דרעי: הוא ידע את מצבו לאשורו.

אריה מכלוף דרעי: שום דבר לא הוסתר ממנו.

אריה מכלוף דרעי: הוא ידע עד הסוף, אבל הכול בצנעה, באמונה תמימה, בהשלמה, באמונה שהקדוש ברוך הוא – זה מה שרוצה בורא עולם.

אריה מכלוף דרעי: הוא לא התווכח על זה; קיבל את זה באהבה.

אריה מכלוף דרעי: הוא ראה בזה שיעורים בניסיון באמונה שלו – הקדוש ברוך הוא מנסה אותו.

אריה מכלוף דרעי: כך הוא ראה את הדברים וככה הוא העביר את זה לבנים שלו ולכל מי שהיה לידו.

אריה מכלוף דרעי: בטח חבריי לסיעה זוכרים שנפגשנו בחג החנוכה האחרון בבית החולים הדסה, הדלקנו איתו שם נר.

אריה מכלוף דרעי: כל כך הפריע לו שטרחנו בשבילו.

אריה מכלוף דרעי: חנוכה – אתם צריכים להיות בבית.

אריה מכלוף דרעי: מה אתם עושים פה?

אריה מכלוף דרעי: כל כך הפריע לו הדבר.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו רק באנו ליהנות איתו ביחד, באנו להיות איתו ביחד.

אריה מכלוף דרעי: זה האיש.

אריה מכלוף דרעי: זו לא מליצה: מי ייתן לנו תמורתו, מי ייתן לנו חליפתו?

אריה מכלוף דרעי: במסגרת האבל הכללי של הכנסת, אנחנו, חברי התנועה שלו, חברי הסיעה שלו – הוא חסר לנו מאוד מאוד.

אריה מכלוף דרעי: האווירה שהוא השרה בישיבות הסיעה, האהבה שהוא נתן לכולם, האווירה הזאת של הפרגון אחד לשני, השפיעה על כולנו.

אריה מכלוף דרעי: לא היה אפשר להרים את הקול לידו.

אריה מכלוף דרעי: לא היה אפשר לריב.

אריה מכלוף דרעי: ראית אותו, ראית את הדמות שלו, וזה מייד השרה עליך רוגע.

אריה מכלוף דרעי: איבדנו חבר יקר, איבדנו אחד ממייסדי התנועה – וכמובן, המשפחה היקרה שלו, שהיא חלק מאיתנו כבר למעלה מ-30 שנה, שהיא חלק מאיתנו בכל התקופות הקשות והטובות והיפות שעברנו.

אריה מכלוף דרעי: אני מודה לבורא עולם על שנפלה בחלקי הזכות, כמעט אפשר לומר אפילו בכוח, לגרום לכך שהבן שלו, ינון – כאילו איזה קול פנימי זעק אצלי: צריך להכניס אותו.

אריה מכלוף דרעי: הבנתי שאני עושה משהו אמיתי שצריך להיעשות, שדוד, בחייו – קיוויתי שהוא יחיה עוד, אבל – שבתקופה שלו הוא יראה שהבן שלו – שברוך השם אני חייב לומר שהוא כדמות אביו פשוטו כמשמעו.

אריה מכלוף דרעי: זה "העתק – הדבק", באותן מידות.

אריה מכלוף דרעי: זה אותו יושר, אותה צניעות ואותו כישרון, ברוך השם.

אריה מכלוף דרעי: השמחה הגדולה של דוד – אני זוכר שלמרות שהוא היה קצת בבידוד, והיה קשה להתחבק איתו באותה תקופה, בגלל הרגישות החיסונית – הוא היה רגיש אז להידבקויות – ראיתי את העיניים שלו דומעות כשהוא הודה לי ואמר לי – הוא כל כך שמח בדבר הזה, הוא כל כך אהב את זה.

אריה מכלוף דרעי: הוא ידע שהבן שלו ימשיך את הדרך שהוא התווה וימשיך בדרך הטובה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לומר למשפחתו היקרה, לפנינה, לילדים וגם לאימא שלא נמצאת כאן, פרלה: איבדתם את האבא, אבל לא איבדתם את המשפחה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו ממשיכים להיות המשפחה שלכם.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נמשיך להיות איתכם ביחד כל החיים כמשפחה אחת גדולה.

אריה מכלוף דרעי: אם אני צריך לסיים במשפט אחד, אני אומר:

אריה מכלוף דרעי: אני משוכנע שדוד נמצא איתנו, בטח בתוך השלושים, ורואה אותנו, ואם אני צריך להיות הדובר שלו ולנסות לתרגם את מה שהוא היה אומר לנו עכשיו, כשהוא רואה את הכבוד הגדול שעשיתם לו – באמת השתתפות יוצאת מן הכלל של כל חברי הבית; אני מאוד מעריך את זה – הוא היה אומר לנו: חברים יקרים, אני מודה לכם על כל מה שאמרתם עליי, אבל עכשיו, מלמעלה, כשאני רואה את הדברים אחרת, בפרופורציות אחרות, בואו, שלא נשבח אחד את השני רק אחרי 120.

אריה מכלוף דרעי: בואו נראה במעלות חברינו גם כשאנחנו עדיין בחיים.

אריה מכלוף דרעי: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים, כאמור – בנו של דוד, חבר הכנסת ינון אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ינון אזולאי: אתחיל במה שכבוד השר סיים.

ינון אזולאי: אבקש רשות, שוב, מהיושב-ראש – בשלושים עדיין הנפטר קיים איתנו, המנוח נמצא, ועל כן אבקש רשות ואפתח, ברשות אבי מורי, זיכרונו לברכה, ברשות אימי מורתי, ברשות אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, השר הרב אריה דרעי – שרבים לא יודעים מה עשה, ובמיוחד בשנה האחרונה.

ינון אזולאי: וכל מה שעשה – על פי הסכמתו של אבא, ואני אישית חייב לו, ואבא יהיה מליץ יושר עליו.

ינון אזולאי: כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, משפחה, אחים, דודים, כל החברים היקרים, בפרשת תולדות מובא: ויזד יעקב נזיד עדשים.

ינון אזולאי: התורה מספרת שלאחר הלווייתו של אברהם אבינו, יעקב אבינו בישל נזיד עדשים.

ינון אזולאי: וכולם שואלים: מדוע התורה צריכה?

ינון אזולאי: הרי ידוע שבתורה בכלל אין דבר שהוא מיותר, אפילו לא אות אחת.

ינון אזולאי: את מי זה מעניין שיעקב אבינו עמד ובישל?

ינון אזולאי: כמה אנשים מבשלים, מכינים אוכל.

ינון אזולאי: אומרים המפרשים: כאשר כולם חזרו מההלוויה, כל אחד נמצא בצער שלו, כל אחד נמצא בעיסוקים שלו, לא היה מי שיחשוב על השני, היה אחד שחשב על השני – יעקב אבינו חשב על הרגע שכולם חוזרים רעבים, צמאים.

ינון אזולאי: זה רגע שהוא קשה.

ינון אזולאי: היה אחד שזכר את המעשה הקטן הזה.

ינון אזולאי: אבא היקר לא היה איש של רפורמות.

ינון אזולאי: הוא עשה גם את הדברים האלה, אבל היה אכפת לו מהאזרח הפשוט, האזרח הקטן; הוא לא היה קורא לו קטן, הוא היה קורא לו אזרח גדול, מי שנחשב אולי קטן בעם.

ינון אזולאי: ואספר לכם שני סיפורים באמת קטנים, שתבינו מה זה.

ינון אזולאי: אני לא אשכח את אותו לילה.

ינון אזולאי: הייתי בבית.

ינון אזולאי: אבא הגיע מהכנסת בסביבות השעה 23:30, 23:45.

ינון אזולאי: יש נקישות בדלת, אני פותח – עומדת אישה בדלת, מבקשת לשוחח עם אבא.

ינון אזולאי: ואני, שידעתי מה אבא עבר אותו יום, ביקשתי ממנה:

ינון אזולאי: אם זה לא דחוף ואפשר שזה יהיה מחר, אודה לך.

ינון אזולאי: היא אמרה לי: זה בסדר גם מחר; הסתובבה, הלכה.

ינון אזולאי: אבא מייד קורא לי ושואל אותי: מי זה היה בדלת?

ינון אזולאי: אמרתי לו: אישה שרצתה לשוחח איתך.

ינון אזולאי: הוא אמר: קודם כול, תקרא לה.

ינון אזולאי: קראתי לאישה ואמרתי לה: רגע, אבא מבקש אותך בחזרה.

ינון אזולאי: אבא ישב, כאילו שעכשיו התחיל את היום, הכין לה בעצמו לשתות, לא היה מוכן שאני אכין, שוחח איתה.

ינון אזולאי: לאחר כמה דקות היא הלכה, ואז אבא אומר לי: שב אתה פה.

ינון אזולאי: ואבא אומר לי: האישה שהגיעה ב-23:30 בלילה, אתה חושב שאין לה ילדים בבית?

ינון אזולאי: אתה חושב שהמיטה החמה לא מחכה לה?

ינון אזולאי: אז למה היא הגיעה לכאן?

ינון אזולאי: היא הגיעה – כנראה שמשהו מעיק עליה.

ינון אזולאי: גם אם זה לא דחוף, זה מעיק עליה.

ינון אזולאי: היא רוצה לחלוק את זה עם עוד אדם, וכנראה שאני הכתובת.

ינון אזולאי: אבא נתן לי שיעור בשליחות ציבורית, שיעור לכל החיים, וכך בעזרת השם אמשיך.

ינון אזולאי: והסיפור השני – הזכירו פה את הקשר שלו לאסירים.

ינון אזולאי: תשאלו בלשכה, תשאלו את הגברת עליזה אוזן, שהייתה איתו 17 שנה: רק היה שומע שאסיר מחפש אותו – מתפנה מהכול, כי הוא יודע שאסיר, אי-אפשר לחזור אליו.

ינון אזולאי: מספר לנו אחד מרבני השב"ס, שירות בתי הסוהר, בשבעה, שהיה אדם שהוא ניצול שואה כרות רגל, היה בכלא.

ינון אזולאי: הוא נפטר, ורצו לשחרר את הגופה; לפעמים זה לוקח זמן – ניתוח ומה שצריך.

ינון אזולאי: הוא חיפש למי להתקשר, ואז הוא זכר שבא אליו אדם ונתן לו כרטיס ביקור.

ינון אזולאי: הוא פותח, הוא רואה שזה חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: הוא מתקשר אליו ומספר לו את הסיפור.

ינון אזולאי: הוא אומר לו: טוב, אני מייד אטפל בזה.

ינון אזולאי: לאחר כמה זמן הגופה שוחררה, אבל אז צריך לקבור את הנפטר ביישוב קטן בצפון, ולא קוברים בלילה.

ינון אזולאי: אבא ביקש להגיע לשם, הביא איתו שני מטהרים, עשו את הטהרה.

ינון אזולאי: ואז אמרו לו: אין מניין.

ינון אזולאי: יצא, בתור חבר כנסת, לפני שש שנים, חיפש, מצא כמה אברכים – באו.

ינון אזולאי: וכאשר הגיעו, אמרו לו: אין מי שיחפור.

ינון אזולאי: הוריד את הז'קט, לא עניין אותו שום דבר, חפר בעצמו את הקבר.

ינון אזולאי: ועד שלא הביא את אותו יהודי לקבורה – שהוא לא מכיר אותו, מעולם לא שמע ולא ראה אותו – הוא לא היה רגוע.

ינון אזולאי: זה אבא.

ינון אזולאי: מעשים קטנים באיש ענק.

ינון אזולאי: אבא היה נוסף לכול איש אמונה.

ינון אזולאי: אבא – הייתה לו אמונה: אמונת חכמים, אמונה תמימה בבורא עולם.

ינון אזולאי: הוא עבר טיפולים קשים.

ינון אזולאי: אמת, לא כולם יודעים מה הוא עבר; הרוב לא יודעים.

ינון אזולאי: הוא עבר טיפולים שהיה קשה לתאר, לפעמים.

ינון אזולאי: כשהוא היה חוזר מהטיפולים, הוא היה מבקש משהו אחד קטן: בואו נשיר ביחד "הטוב כי לא כלו רחמיך והמרחם כי לא תמו חסדיך".

ינון אזולאי: תודה, בורא עולם, על מה שאתה נותן לי, על עוד יום; על הטיפולים שאני מצליח לעבור, כך היה אבא אומר, תודה רבה לך, בורא עולם.

ינון אזולאי: זוהי האמונה שהוא חינך אותנו.

ינון אזולאי: אנשי אמונה אבדו.

ינון אזולאי: אבא היה איש ערכי.

ינון אזולאי: אם אתם זוכרים, הלילה האחרון שהוא הצביע פה, הוא בא, לא היה לו קיזוז, אבל בסופו של דבר הוא שמח שהוא הגיע.

ינון אזולאי: זה היה על חוק המרכולים.

ינון אזולאי: שבת – הפריע לו.

ינון אזולאי: הוא עשה הרבה דברים, שבת אצלו זה היה משהו מיוחד.

ינון אזולאי: הכול מתוך אמונה – אמונה בצדקת הדרך.

ינון אזולאי: לפעמים אני חושב שהתפללנו לקדוש ברוך הוא, אמרנו לו: הקדוש ברוך הוא, אבא כזה בן אדם, תן לו רפואה שלמה.

ינון אזולאי: אתה יודע איזה קידוש השם זה יהיה בעולם?

ינון אזולאי: ואחרי שהוא הלך הבנתי – הבנתי עד כמה הקדוש ברוך הוא עשה חסד עִם עם ישראל, כי הקדוש ברוך הוא בחר והבין שקידוש השם הגדול יותר זה בלכתו, על המעשים ועל הדרך שכולם מספרים, מכל גוני הקשת, ולא משנה – יהודי ושאינו יהודי, דתי ושאינו דתי, חרדי ושאינו חרדי.

ינון אזולאי: כולם מספרים אותו דבר: ענווה, פשטות, צניעות.

ינון אזולאי: זה היה אבא.

ינון אזולאי: ולסיום, שואלים אותי הרבה: אבא השאיר צוואה כתובה?

ינון אזולאי: אני אומר להם: אבא לא השאיר צוואה כתובה, אבא השאיר לנו צוואה חרוטה – חרוטה בלב, בנשמה, חרוטה בדרכו.

ינון אזולאי: ואני רק אצטט לכם.

ינון אזולאי: לאחר שאבא נפטר, צביקה יעקובזון, שהכיר אותו, מזכיר הסיעה פה שנים, כתב בטורו בעיתון בקהילה את מה שהיה באותו לילה שנבחרתי לחבר כנסת.

ינון אזולאי: לאחר מכן ירדנו לסיעה.

ינון אזולאי: ואז הוא ככה מתאר את מה שהיה, מילה במילה, הוציא את זה מהסרטה: ינון, אין לי הרבה מה להגיד לך, כל החיים היית איתי.

ינון אזולאי: כל מילה תהיה מיותרת, אבל תזכור דבר אחד: דוד המלך עליו השלום אמר בתהילים קל"א פסוק א': "לא גבה לִבי ולא רמו עינַי ולא הִלכתי בגדֹלות ובנפלאות ממני".

ינון אזולאי: זה המשפט שצריך ללוות אותך כל החיים, וזה סוד ההצלחה.

ינון אזולאי: ככל שתדע את מקומך, כך תצליח.

ינון אזולאי: הייתה דממה, אולי איזו גם מועקה.

ינון אזולאי: אבא הוסיף לייעץ: ואל תשכח את האזרח הפשוט, האזרח הקטן, שאין לו את המרפקים.

ינון אזולאי: אלה האנשים שאנחנו נמצאים פה בשבילם, זו המטרה, אנחנו כאן כדי לעזור להם.

ינון אזולאי: תזכור שבזכותם אנחנו יושבים פה.

ינון אזולאי: הוא חתם כך: יהי רצון שלא תצא תקלה תחת ידך, ובעזרת השם, תזכה לקדש שם שמיים, וביחד כולנו נזכה לעשות למען עם ישראל ותורת ישראל.

ינון אזולאי: כשאני ירדתי פה ביום ההכתרה שלי – יותר נכון כשעמדתי פה, אני עמדתי פה בדוכן למעלה ואבא ישב פה למטה.

ינון אזולאי: כשירדתי, אבא שם את שתי ידיו עליי ובירך אותי.

ינון אזולאי: היום אני פה למטה ואבא למעלה.

ינון אזולאי: הוא מסתכל עליי מלמעלה, ואני מרגיש את שתי ידיו.

ינון אזולאי: וגם אני אומר לו: אבא, אתה, בעזרת השם, תמשיך להיות גאה בי גם מלמעלה.

ינון אזולאי: אבא, תהיה מליץ יושר על אימא, על המשפחה, על הסבתא היקרה שכה כיבדת, שכה אהבת אותה; על יושבי הבית הזה, שבאמת נדע כל אחד את מעלת חברינו ולא את חסרונם; על עם ישראל וחיילי צה"ל, שנמצאים בכל רגע בסכנה; על בני התורה היקרים שכה אהבת ולדרך הזאת חינכת, שנמצאים בסכנה רוחנית.

ינון אזולאי: תהיה מליץ יושר על כולנו.

ינון אזולאי: תהיה נשמתו צרורה בצרור החיים.

ינון אזולאי: תודה רבה לכולכם על שהשתתפתם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ינון אזולאי על דבריו המרגשים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד סדר-יום ארוך מאוד של כמה וכמה שעות לפחות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו סדרה של הודעות ממשלה בנושאים שונים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין למסור לנו את הודעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מתבקשים לשבת.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני בוודאי מבקש להצטרף לדברים המרגשים שנאמרו כאן על חברנו דוד אזולאי, זיכרונו לברכה, שבאמת באמת חסר לנו כאן מאוד.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, להלן כמה הודעות: בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת כי חברותם בממשלה של שר הביטחון אביגדור ליברמן ושל שרת העלייה והקליטה סופה לנדבר נפסקה ביום 18 בנובמבר 2018 בשעה 10:00, בבוקר, וזאת בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסרו השר אביגדור ליברמן והשרה סופה לנדבר לראש הממשלה את כתב התפטרותם מן הממשלה בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: כמו כן מבקשת הממשלה להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי משעה שנפסקה חברותם של השר אביגדור ליברמן ושל השרה סופה לנדבר בממשלה החל ראש הממשלה למלא את תפקידי שר הביטחון והשר לעלייה וקליטה, וזאת בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: כמו כן מבקשת הממשלה להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי כהונתו של סגן השר במשרד הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן נפסקה ביום 18 בנובמבר 2018 במועד שבו נפסקה חברותו בממשלה של שר הביטחון אביגדור ליברמן, וזאת בהתאם לסעיף 26(2) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודיע על מינוי סגן שר: בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה החליטה הממשלה, לאחר שניתנה הסכמת ראש הממשלה, לאשר את מינויו של חבר הכנסת אלי בן-דהן לתפקיד סגן שר במשרד הביטחון, אשר מתמנה על ידי ראש הממשלה וממלא מקום שר הביטחון לתפקיד הזה.

יריב לוין: סגן השר ייכנס לתפקידו מייד לאחר מסירת הודעה זו בכנסת, ואם יורשה לי לומר, ימשיך בעשייתו הטובה והברוכה.

יריב לוין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 17), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מסק 62), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (מס' 16), (מתן סמכויות פיקוח ואכיפה לעניין עיסוק בקנאביס לצרכים רפואיים ולמחקר), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 31) (דחיית מועדי פירעון של הלוואה לדיור בשל פטירה), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת יעקב אשר וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [מס' מ/1200; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' י"ט, ישיבה 317, עמ' 27499; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות החוק.

חמד עמאר: הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס׳ 33), לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

יואב קיש: הצעת החוק המונחת בפניכם היא הצעה המביאה לשינוי משמעותי בדיני המקרקעין, ונועדה להגביר את יכולת הניצול של הקרקע באמצעות אפשרות להפרדת הבעלות במקרקעין לחלקות תלת-ממדיות שיהוו נושא נפרד לעסקאות ולזכויות בשכבות השונות של הקרקע: תת-הקרקע, פני הקרקע ופני הרום.

יואב קיש: לפני שתאבדו את הקשב, אני אגיד לכם בקצרה במה מדובר.

יואב קיש: אתן לכם דוגמה: יש את נושא נתיבי איילון.

יואב קיש: יש עכשיו מהלך של אולי לקרות את נתיבי איילון ולהקים פארקים או דברים מעל הכביש, וכל נושא הבעלות לא מוסדר.

יואב קיש: אותו דבר היה במנהרת הכרמל.

יואב קיש: דברים שעד היום הוסדרו בתפר על תפר – אנחנו הולכים להסדיר אותם בחקיקה הזאת.

יואב קיש: התיקון המוצע נדרש שכן במצב המשפטי הקיים אין אפשרות להעביר ולרשום זכויות בעלות בחלקים של שכבות קרקע שונות.

יואב קיש: נוסף על כך, בפן הרישומי, בהיות מרשם המקרקעין דו-ממדי, הוא אינו מאפשר רישום של זכויות בעלות בחלק מסוים מן המרחב האנכי.

יואב קיש: מגבלות הדין הקיים מובילות לקשיים משפטיים ומעשיים שונים אשר הולכים ומתעצמים בשנים האחרונות, במיוחד במקרים שבהם מדובר באזורים צפופים שנדרשים בהם שטחים לצורכי ציבור ותשתיות כאשר אין בנמצא קרקע פנויה שיכולה לספק מענים אלו.

יואב קיש: על רקע זה, בשנים האחרונות הולך ומתבהר כי קיים צורך חיוני לאפשר חלוקה גמישה יותר של מקרקעין, ובפרט במדינת ישראל, שבה משאבי הקרקע מוגבלים.

יואב קיש: באמצעות התיקונים המתבקשים תתאפשר התאמה של הדין הקנייני לתכנון הדינמי הקיים היום, המאפשר שימושי קרקע שונים בשכבות השונות של הקרקע, דוגמת מנהרות תת-קרקעיות וגשרים עיליים לתחבורה או תשתיות.

יואב קיש: הצעת החוק תאפשר לרשום עסקאות ברבדים השונים של הקרקע.

יואב קיש: גבולותיה של חלקה תלת-ממדית ייקבעו ויירשמו בפנקסי המקרקעין באופן תלת-ממדי, כדי שהבעלות בה תהיה מוגבלת גם בממד הגובה.

יואב קיש: אני שמח שלפחות חברת הכנסת לאה פדידה מקשיבה לי.

יואב קיש: בכך יתאפשר ניצול יעיל יותר של הקרקע, וכן יהיה בכך – היית בדיונים לדעתי, לא?

יואב קיש: כן – כדי להקל על צורכי הפיתוח, בפרט במקומות שבהם שימושי הקרקע מעורבים.

יואב קיש: גם במצבים שבהם נדרשת הפקעת קרקע ניתן יהיה, במקרים המתאימים, להפקיע רק את חלק הקרקע ההכרחי להפקעה.

יואב קיש: על מנת להבטיח את המשך קיומו של מוסד הבית המשותף על הוראותיו הייחודיות המסדירות את היחסים בין בעלי הדירות, הצעת החוק קובעת כי דירה בבית משותף או חלק אחר בבית המשותף המיועד לשרת את כלל הדיירים לא יוכלו להירשם כחלקה תלת-ממדית.

יואב קיש: לאור השינוי המשמעותי המוצע בהצעת חוק זו, אשר מאפשר לראשונה רישום של חלקות תלת-ממד, שינוי אשר מעורר קשיים ואתגרים יישומיים ואשר יכול לטמון בחובו חשש ללחצים ומניפולציות על מוסדות התכנון, עמדה הוועדה על כך שבשלב התכנון הראשון יתאפשר רישום של חלקה תלת-ממדית, ככל שמדובר בשימושים פרטיים, אך ורק במוסדות התכנון המחוזיים והארציים, כדי להתגבר על החשש האמור.

יואב קיש: עם זאת, על מנת לאפשר גמישות ובחינה מחדש נקבע כי ככל שיהיה בכך צורך, שר המשפטים, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה, יוכל להרחיב את הסמכות לתכנון חלקה תלת-ממדית גם לוועדה מקומית.

יואב קיש: כמו כן, על מנת לאפשר את ההיערכות ליישום החוק בצורה המיטבית, הן בצד המשפטי והן בצד היישומי, נקבע כי החוק לא ייכנס לתוקפו מייד, ותחילתו תהיה שנה מיום פרסומו.

יואב קיש: יש פה מישהו מהקואליציה?

יואב קיש: אופוזיציה, אתם תומכים, לדעתי, נכון?

יואב קיש: לאה, אתם תומכים?

יואב קיש: אני יכול לרדת?

לאה פדידה: – – –

חיים ילין: בעד, בעד.

יואב קיש: אתם בעד.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח המוצע על ידי הוועדה.

יואב קיש: תודה.

חמד עמאר: להצעת החוק אין הסתייגויות אבל יש בקשות דיבור.

חמד עמאר: חבר הכנסת אילן גילאון?

חמד עמאר: חבר הכנסת אילן גילאון – מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – איננה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת מוסי רז?

מוסי רז: מוותר.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, בקריאה שנייה.

חמד עמאר: נא להצביע.

יואל חסון: נגד.

יואל חסון: נגד.

יואב קיש: יואל, החברים שלך אמרו שהם מצביעים בעד.

יואב קיש: יואל, שאלתי אותם, והם אמרו לי שהם מצביעים בעד.

יואב קיש: החברים שלך אמרו פה שהם מצביעים בעד.

יואב קיש: אתם פשוט שקרנים.

יואב קיש: אתם פשוט שקרנים.

יואב קיש: אני לא מאמין לך.

יואב קיש: שאלתי – הם אמרו בעד.

יואב קיש: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–3 – 27 נגד – 14 נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

חמד עמאר: בעד – 27, נגד – 14.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יואב קיש: אתם שקרנים – – –

יואל חסון: – – –

חמד עמאר: את יכולה להצביע בקריאה שלישית.

חמד עמאר: תשבי.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יואב קיש: יואל, אל תהיה שקרן.

יואב קיש: אני שאלתי אתכם.

יואב קיש: אתם אמרתם בעד.

יואב קיש: שקרנים, אמרתם בעד.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

יואב קיש: אני רוצה לדעת אם אני יכול למשוך את ההצעה לוועדה.

יואב קיש: אני רוצה לבדוק.

יואל חסון: שיצביע, מה זה?

יואל חסון: שיצביע עכשיו.

יואל חסון: שיצביע עכשיו.

יואל חסון: לא, זה לא בסדר.

איימן עודה: אתה אופוזיציה – – –

חמד עמאר: חברי הכנסת, יש תקנון, ביקשתי מהמזכירה – חכו.

יואב קיש: אתם שקרנים.

יואב קיש: אתם שקרנים – – –

חמד עמאר: אנחנו בודקים את זה בתקנון.

חמד עמאר: נעבוד לפי התקנון.

חמד עמאר: אנחנו עובדים לפי התקנון.

חמד עמאר: מה התקנון אומר?

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חיים ילין: אתה אופוזיציה עכשיו.

חיים ילין: התבלבלת.

חיים ילין: התבלבלת.

חמד עמאר: יש תקנון.

חמד עמאר: אנחנו מבררים את זה בתקנון.

חיים ילין: מה התקנון?

חיים ילין: על מה?

חיים ילין: על מה?

חמד עמאר: חברים, אני לא קואליציה, אבל אני עובד לפי תקנון הכנסת.

חמד עמאר: מזכירת הכנסת בודקת, סליחה.

תמר זנדברג: מה תקנון?

תמר זנדברג: אנחנו באמצע הצבעה.

תמר זנדברג: מה תקנון – – –

חמד עמאר: מזכירת הכנסת בודקת את התקנון.

חיים ילין: על מה התקנון?

חיים ילין: על מה?

יואב קיש: לא מספיק שאתה משקר, אתה גם לא – – –

חמד עמאר: חברים, נא לזוז מכאן.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: כולם לשבת.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת יואב, לשבת.

חמד עמאר: אני מבקש לשבת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני מבקש ממזכירת הכנסת לבדוק מה התקנון אומר.

חמד עמאר: אנחנו נעבוד לפי התקנון.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: אנחנו בודקים את זה בתקנון.

חמד עמאר: סדרנים, נא להזיז את כל חברי הכנסת, כולל שרים.

חמד עמאר: אני לא רוצה אף חבר כנסת ליד הדוכן.

חמד עמאר: סדרנים, נא להזיז את חברי הכנסת והשרים.

חמד עמאר: סדרנים, אני מבקש להזיז את כל חברי הכנסת, כולל יושב-ראש הקואליציה.

חמד עמאר: כולם.

קריאות: – – –

חמד עמאר: שרים, אני מבקש לשבת או שאני עובר להצבעה.

חמד עמאר: אני מבקש להחליט, יושב-ראש הוועדה.

חמד עמאר: איפה יושב-ראש ועדת הפנים?

חמד עמאר: מה אתה מחליט?

חמד עמאר: לפי התקנון, או שאתה מושך את כל החוק או חלק ממנו.

חמד עמאר: מה אתה מושך?

חמד עמאר: זה התקנון.

קריאות: – – –

זאב אלקין: יש סעיף כזה, אני השתמשתי בו פעם.

זאב אלקין: תנו לי תקנון, אני אמצא לכם.

זאב אלקין: תנו תקנון.

זאב אלקין: יש מאה אחוז סעיף כזה.

זאב אלקין: מי היועץ המשפטי של ועדת הכנסת?

זאב אלקין: יש סעיף שמאפשר – – –

חמד עמאר: התקנון מדבר באופן ברור, אומר – הדברים שלו: "בכל שלב של הקריאה השנייה, וכל עוד לא החלה הקריאה השלישית, רשאים הממשלה או יושב-ראש הוועדה" – הינה, אנחנו מבררים עם היועץ המשפטי.

חמד עמאר: אנחנו לא נעבוד כאן לא לפי התקנון.

חמד עמאר: יש תקנון לכנסת ואני עובד לפי התקנון.

עיסאווי פריג': אתה עובר על התקנון.

חמד עמאר: אנחנו מתייעצים עם היועץ המשפטי עכשיו.

תמר זנדברג: לפרוטוקול, אתה עובר על התקנון.

תמר זנדברג: אתה עובר על התקנון.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: יש שתי אפשרויות לקואליציה: או למשוך את החוק, אבל אם מושכים את החוק, אנחנו צריכים להצביע על משיכת החוק.

חמד עמאר: ההחלטה השנייה שלהם – אם הם מחליטים שלא למשוך את החוק, הם חייבים להצביע בקריאה שלישית.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: מי נציג הממשלה?

חמד עמאר: מי יגיד לי?

חמד עמאר: יושב-ראש הוועדה, מה אתה מחליט?

דוד אמסלם: להמשיך לשלישית.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק המקרקעין.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 6 בעד הצעת החוק – 42 נגד – 47 נמנעים – אין הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, לא נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 42, נגד – 47 – נא לא לצעוק – אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה ונפלה.

קריאות: – – –

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

חמד עמאר: [מס' כ/803; דברי הכנסת, חוב' ד', ישיבה 371, עמ' 31653; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 17), התשע"ט–2018, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת יואב.

חמד עמאר: אני מבקש מכל חברי הכנסת לשבת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום הרגיל.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת יואב קיש.

חמד עמאר: אני מבקש מחבר הכנסת יואב קיש לעלות להציג את הצעת החוק.

חמד עמאר: בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק גנים לאומיים, אבל אני לא יכול שלא להתייחס למה שהיה פה.

יואב קיש: הצעת חוק – – –

חמד עמאר: סליחה, סליחה, חבר הכנסת קיש.

חמד עמאר: סדרנים, אני לא רוצה לראות חברי כנסת עומדים.

חמד עמאר: או שחברי הכנסת יושבים או שאתם מוציאים אותם החוצה.

חמד עמאר: אני לא אמשיך את סדר-היום בלי שכולם יושבים או יוצאים החוצה.

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים להמשיך לנהל מליאה ככה.

חמד עמאר: סדרנים, נא לגשת ולהושיב את חברי הקואליציה והאופוזיציה.

חמד עמאר: נא לשבת.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, אני לא יכול שלא – להתעלם ממה שהיה פה.

חמד עמאר: סליחה, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: נא לשבת, שנוכל להציג את הצעת החוק כמו שצריך.

יואב קיש: מה היה פה?

יואב קיש: הייתה פה הצעה – – –

חמד עמאר: אני יכול לקבל קצת שקט מחברי הכנסת?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה.

יואב קיש: אז אני רוצה להגיד בצורה הכי ברורה מה היה פה: הייתה פה הצעה שוועדת הפנים עבדה עליה במשותף עם חברות וחברי האופוזיציה והקואליציה, ללא הסתייגויות, ללא התנגדות, בנושא מקצועי לחלוטין: רישום חלקות תלת-ממד.

יואב קיש: אם אני אתחיל להסביר לכם את זה, אתם תשתעממו.

מיכל בירן: – – –

יואב קיש: עכשיו, אנחנו לא מגייסים, ואני שואל את חברי האופוזיציה – אני לא רוצה לבייש אתכם ולקרוא בשמכם, אבל לא יכול להיות שאלוף במילואים, כשאני שואל אותו, ואחרי זה גם חברת כנסת, אומרים לי: אנחנו בעד, ואני בגלל זה יורד מהדוכן – –

רויטל סויד: נקודת המוצא שלך צריכה להיות שאנחנו נגד הכול.

רויטל סויד: זה לא קשור אליך.

יואב קיש: – – ואז יואל חסון רץ: נגד, נגד, נגד.

קריאות: – – –

יואב קיש: והאמת, הסיעה של לפיד הצביעו בעד, אבל אני רוצה להגיד ליואל חסון: אתה שקרן.

יואב קיש: לא יכול להיות שאתה אומר דבר אחד ואתה גורם לאנשים אחרים לשקר בשמך.

רויטל סויד: תגייס את החברים שלך.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יואב קיש: פשוט שקרן.

איילת נחמיאס ורבין: תגייס לחוקים שלך.

איילת נחמיאס ורבין: איפה היו הח"כים שלך?

איילת נחמיאס ורבין: מה זה השטויות האלה?

יואב קיש: פשוט שקרן.

יואב קיש: שקרן, אין מילה אחרת.

קריאות: – – –

יואב קיש: היחידים שהיה להם יושר זה החברים של יש עתיד.

יואב קיש: פשוט שקרן.

יואב קיש: מסכם ומתהפך.

רויטל סויד: הוא סיכם איתך משהו?

יואב קיש: כן, כן.

יואב קיש: הוא סיכם שתתמכו בחוק הזה.

יואב קיש: אמרו לי חברי כנסת – עוד פעם, אני יכול להגיד גם את השם, אבל אמרו לי חברים מהסיעה שלך, רויטל, חברת הכנסת רויטל סויד, אמרו לי שהם מצביעים בעד, על שאלה ישירה.

רויטל סויד: זה לא משנה מה הם אמרו לך, זה משנה מה הם סיכמו איתך.

יואב קיש: אה, זה לא משנה.

יואב קיש: יש גבול לצביעות.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יואב קיש: יש גבול לשקרים, יש גבול להתנהגות, וכזאת אני עוד לא ראיתי בכנסת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב.

יואב קיש: את ראית שיו"ר האופוזיציה בורחת החוצה?

יואב קיש: את זה כן ראית בכנסת ישראל?

בצלאל סמוטריץ': בואו, חברים, תענו "אמן" ונירגע קצת.

בצלאל סמוטריץ': ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אדוני יציג את הצעת החוק בנחת.

יואב קיש: האמת היא שאם זה היה לגבי הצעת החוק הנוכחית, הייתי יכול להבין את ההתנגדות.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי להצעת החוק הנוכחית המחנה הציוני התנגדו, מרצ התנגדו, הסיעה המשותפת התנגדה ובאמת, אני יכול עכשיו להבין התנגדות, ואף אחד לא מצפה בהצעת החוק הזאת שתבואו ונלך ביחד בהסכמות.

יואב קיש: אבל בהצעת החוק הקודמת, אני אומר לכם, זה ביזיון שהפלתם אותה.

יואב קיש: פשוט חבל על האנשים.

קריאות: – – –

יואב קיש: מה את רוצה?

יואב קיש: אני אומר: ביזיון שהפלתם אותה, בניגוד – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: אני לא הייתי מעלה אותה.

יואב קיש: אני לא הייתי מעלה אם לא היו הסכמות.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני אתחיל לקרוא לסדר ולהוציא, למרות שנדמה לי שלא עשיתי את זה בשלוש וחצי השנים שאני מנהל מליאה; נדמה לי, אם אני זוכר נכון.

בצלאל סמוטריץ': אולי את אורן הוצאתי.

מיקי רוזנטל: הרתעה.

מיקי רוזנטל: לחדש את ההרתעה.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, אני כל כך אוהב אותך.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': תנסה אותי.

יואב קיש: אני אעבור להצעת החוק עצמה.

יואב קיש: אני עובר להצעת החוק הזאת, של הגנים הלאומיים.

יואב קיש: חוק גנים לאומיים החליף את חוק גנים לאומיים ושמורות טבע מ-1963, אך מטרת החוק המקורי נותרה בעינה – הגנה על השטחים הפתוחים במדינת ישראל ויצירת שטחי נופש טבעי.

יואב קיש: ואולם, החוק לא הסדיר את המקרים הייחודיים שבהם בעת הכרזתו של הגן הלאומי כבר הייתה קיימת בתחומו שכונת מגורים, ולכן לא נותן מענה למצב שבו נדרש פיתוח הן של שכונת המגורים והן של הגן הלאומי.

יואב קיש: הסדרה זו מתחייבת לשם הגנה על ערכי טבע ונוף שיש בהם עניין של מדע, ארכיאולוגיה ונוי, לצד שמירה על זכויות התושבים וההתפתחות הטבעית ללא פגיעה בגן הלאומי ובשכונה.

יואב קיש: ללא הסדרה חוקית זו אי-אפשר להסדיר את מבנה השכונה ולאפשר פיתוח הכרחי בשטח המבונה, ומנגד, הגן הלאומי עצמו נפגע עקב בנייה בלתי חוקית.

יואב קיש: מוצע בתיקון זה לקבוע כי יוּתר להגיש תוכנית למגורים בתחום גן לאומי, אולם נוכח הקשיים והסתירה המובנית בשילוב בין שני ייעודים, תוגש תוכנית שתתאפשר רק במקרים ייחודיים ובתנאים הקבועים בחוק.

יואב קיש: בנוסף, נקבע כי השטח המיועד למגורים בתוכנית, לרבות השימושים הנלווים לאותם מגורים, יהיו בתחום שכונת המגורים הקיימת כיום.

יואב קיש: כמו כן, מוצע לקבוע כי התוכנית תוגש באישור הרשות לשמירת הטבע והגנים, וכן באישור השר להגנת הסביבה, לאחר שקבע, בהתייעצות עם המועצה לגנים לאומיים, שמורות טבע ואתרים לאומיים, כי גריעת שטח שכונת המגורים, כולו או חלקו – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': מה קורה במרפסת של הקואליציה?

יואב קיש: – – יפגע מהותית בתכלית הגן הלאומי.

יואב קיש: תוכנית כאמור לא תופקד אלא באישור הרשות לשמירת הטבע והגנים ולא תאושר אלא באישור שר האוצר, השר להגנת הסביבה, הרשות לשמירת הטבע והגנים, רשות העתיקות והרשות העירונית שבתחומה נמצא הגן הלאומי.

יואב קיש: ההצעה הזאת תיקרא "הגן בא לשכונה", וזה מה שקרה, ואנחנו מנסים לתת פה פתרון.

יואב קיש: יש לה הסתייגויות.

יואב קיש: אני מבקש כי הכנסת תדחה אותן ותאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית בנוסח של הוועדה.

יואב קיש: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אנחנו נעבור כעת – – –

יואל חסון: יש לי הודעה אישית.

בצלאל סמוטריץ': אחרי הצבעה, חביבי.

בצלאל סמוטריץ': הודעה אישית – – –

יואל חסון: זה על החוק ההוא – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': יואל, אין לי, אני לא יכול גם אם אני נורא רוצה.

בצלאל סמוטריץ': יש לי רשימת דוברים או שאני הולך לפי הסדר של הסתייגויות על חוק גנים לאומיים?

בצלאל סמוטריץ': אני הולך לפי המסתייגים.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אנחנו נעבור כעת להנמקת ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת המנמקים – חברת הכנסת ציפי לבני.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לבני מבקשת לנמק הסתייגות על החוק הזה?

ציפי לבני: לא.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שלי יחימוביץ, מבקשת?

שלי יחימוביץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סתיו שפיר?

בצלאל סמוטריץ': גם לא.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי?

בצלאל סמוטריץ': מבקש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, אני עובר הלאה?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אז אדוני יחליט.

איציק שמולי: אבל הוא צריך לעלות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אני קראתי והלכנו הלאה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תורך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, אדוני רוצה לדבר או שאני עובר הלאה?

מיקי רוזנטל: תעלה, תדבר על מה שאתה רוצה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': כמה זמן אדוני מבקש לדבר?

איציק שמולי: כמה יש לנו, חמש דקות?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': כמה הסתייגויות הגשת?

בצלאל סמוטריץ': כמה הסתייגויות אדוני הגיש?

איציק שמולי: ההסתייגויות הן סיעתיות, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, כמה הסתייגויות הגשת ואותן אתה רוצה לנמק?

מיקי רוזנטל: תגיד ארבע, תגיד ארבע.

מיקי רוזנטל: אני הגשתי בשמו.

איציק שמולי: אני כן אנמק חמש-שש הסתייגויות, זה בסדר?

בצלאל סמוטריץ': חמש – 25 דקות?

איציק שמולי: כן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בהצלחה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: ראשית, החוק הזה הגיע לפני כמה שבועות לקריאה ראשונה – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': זה נורא מפריע.

איציק שמולי: – – והיה פה דיון ארוך מאוד לתוך הלילה, ובעצם באותו הדיון נימקנו את עמדתנו לגבי החוק.

איציק שמולי: אני באופן אישי אמרתי אז, ואני אומר גם היום לחברתי חברת הכנסת נורית קורן, וגם לחברת הכנסת טלי פלוסקוב – שאני חושב שגם את מהיוזמות של החוק – שלי באופן אישי, אם אני מנטרל את ההיבטים הפוליטיים שיש בחוק מבחינת תמיכה או התנגדות לרעיון של ארץ ישראל השלמה, לי כואב הרעיון שלוקחים את המושג הזה, "גן לאומי", ועושים בו שימוש פוליטי, כלומר מנכסים את הארכיאולוגיה, את ערכי המורשת, את ההיסטוריה שלנו – בהקשר הזה מידת ההתנגדות שלי היא אותה מידת התנגדות אם זה קורה בתוך הקו הירוק, מחוץ לקו הירוק – והופכים את זה למסחרה פוליטית.

איציק שמולי: זה כמובן לא דבר מוזר לנוכח הדברים שראינו היום.

איציק שמולי: היום ראינו איך לוקחים את הביטחון, שזה קודש הקודשים של מדינת ישראל, וגם ממנו עושים מסחרה.

איציק שמולי: אז מה זה גן לאומי בהשוואה למה שראינו ב-48 שעות האחרונות?

איציק שמולי: אבל אדוני היושב-ראש, בלהט האירועים האחרונים, אתמול קרה דבר לא פחות חמור בממשלה, וזה העברה של הקיצוץ הרוחבי במשרדי הממשלה.

איציק שמולי: נכון, יש קביעה חד-משמעית של בית המשפט ויש גם החלטות ממשלה שקובעות שצריך לשלם את מה שצריך לשוטרים, לסוהרים, לגמלאים, אבל הביקורת שלנו, עיקר הביקורת נוגעת בזה שההחלטה של הממשלה לממן את ההסכם הזה, את ההסכמות עם השוטרים, היא דרך קיצוץ רוחבי במשרדי הממשלה.

איציק שמולי: מה אומר קיצוץ רוחבי?

איציק שמולי: הוא אומר לקחת את הגרזן ולהנחית אותו על הראש של השכבות המוחלשות ביותר בחברה הישראלית, שכבות ואוכלוסיות שזקוקות כמו אוויר לנשימה לשירותים החברתיים במדינת ישראל.

איציק שמולי: אנחנו מדברים גם על החולים בבתי החולים.

איציק שמולי: ראינו קיצוץ שסגן השר ליצמן עמד על הרגליים האחוריות ואמר: הקיצוץ בתוך משרד הבריאות יהיה מכת מוות לתוכנית שלנו להפחתת הזיהומים בתוך בתי החולים; יהיה מכת מוות לרצון שלנו להפחית את העומסים בתוך המחלקות; יהיה מכת מוות לתוכנית שלנו לשדרוג ולהרחבה של הפגיות, שבמדינת ישראל חלקן כמו בעולם השלישי.

איציק שמולי: אותו הדבר במשרד הרווחה.

איציק שמולי: עמד שר הרווחה ודיבר על אותן אוכלוסיות שהולכות להיפגע כתוצאה מהקיצוץ הזה, וזה אומר, בסופו של דבר, שאותן אוכלוסיות לא יוכלו לעמוד לבדן על הרגליים.

איציק שמולי: חלק מהרעיון של הסולידריות בא לידי ביטוי בשירותים החברתיים.

איציק שמולי: העובדה שמדינה יודעת לספק שירותים חברתיים רחבים, בסופו של דבר המשמעות שלה היא שאותן אוכלוסיות יכולות להתקיים.

איציק שמולי: ואנחנו אומרים פעם אחרי פעם:

איציק שמולי: אנחנו מאמינים בצדק חברתי שטבוע בתוך השיטה הכלכלית, לא בצדקות לעניים ולא בטובות.

איציק שמולי: והמנגנון שדרכו הדבר הזה צריך לעבוד הוא שירותים חברתיים.

איציק שמולי: וכאשר באה הממשלה אתמול בחטף, בלהט האירועים, ואומרת: אני הולכת להוריד, לחתוך, לקצץ קיצוצים כל כך דרמטיים במשרד הבריאות, ברווחה, בתחבורה הציבורית, איפה לא, כדי לממן את ההסכם, בסופו של דבר המשמעות לאותן אוכלוסיות היא שחלקן לא יוכלו לעמוד על הרגליים.

איציק שמולי: טיעון נוסף בהקשר של הקיצוץ הרוחבי – בסופו של דבר החלטה על קיצוץ רוחבי משקפת לפני כל דבר אחר בריחה מקבלת החלטות ומקביעת סדר עדיפויות.

איציק שמולי: ראוי היה שאתמול תתכנס הממשלה ותחליט, גם אם הולכים למהלך שבו חייבים לממן את ההסכם – וההסכם הזה עולה לא מעט כסף – תתכנס הממשלה ותגיד מהם סדרי העדיפויות, ואיפה היא רוצה לקצץ, ועל מה היא רוצה לוותר.

איציק שמולי: ללכת למהלך שבו אומרים: אנחנו חותכים לכולם במידה שווה – זה דבר שבשבילו אנחנו לא צריכים ממשלה.

איציק שמולי: אני רוצה להרחיב מעט, אדוני היושב-ראש, בהקשר של מערכת הבריאות.

איציק שמולי: אין ספק שמערכת הבריאות שלנו חולה, היא חולה במחלה סופנית, ולכן ההחלטה הזאת של אתמול היא שערורייתית שבעתיים.

איציק שמולי: אנחנו לא צריכים עוד נתונים ואנחנו לא צריכים עוד דוחות ועוד מספרים ועוד תחקירים כדי לדעת שמערכת הבריאות שלנו חולה במחלה סופנית.

איציק שמולי: אנחנו רואים את ההזנחה; אנחנו רואים את הצפיפות; אנחנו רואים את העומסים האדירים בתוך המחלקות; אנחנו רואים את התורים האין-סופיים – את התורים לניתוחים, לרופאים מקצועיים; את הצוותים שפשוט נופלים מהרגליים; המתמחים שאין להם מקום להתמחות בתוך בתי החולים.

איציק שמולי: ועכשיו, אולי לראשונה במדינת ישראל, תוחלת החיים של הישראלים יורדת.

איציק שמולי: איך אתם שם, בממשלה, נותנים לדבר הזה לקרות?

איציק שמולי: יש לנו רופאים מהטובים בעולם; אחים ואחיות מסורים מאוד.

איציק שמולי: ישראל היא אי של מצוינות בהייטק, ברפואה, בביו-טק, בכל דבר שיכול להזניק את מערכת הבריאות שלנו קדימה.

איציק שמולי: אז מה קורה כאן?

איציק שמולי: מה שקורה כאן הוא מאוד מאוד פשוט: זו לא טעות, זו מדיניות, כי ההוצאה של ממשלת ישראל על שירותי הבריאות שלה היא מהנמוכות ביותר בעולם המערבי.

איציק שמולי: ועל הרקע הזה, ההחלטה של אתמול לחתוך למערכת הבריאות בתקציבים – זה קודש הקודשים.

איציק שמולי: לחתוך במקום הזה זה אומר אובדן חיי אדם.

איציק שמולי: אזרחי ישראל משלמים כל שנה יותר ויותר ומקבלים פחות ופחות.

איציק שמולי: מספר המיטות בבתי החולים במחלקות פר נפש הוא ב-30% פחות בהשוואה לתחילת המילניום, לשנת 2000.

איציק שמולי: זה מייצר לנו תפוסה של 120%, לפעמים, בתוך המחלקות.

איציק שמולי: החורף הולך להגיע.

איציק שמולי: ראינו השבוע בעיתון איך חולים בנהריה מאושפזים, אדוני היושב-ראש, כבר לא במסדרונו – בחדרי האוכל.

איציק שמולי: העומס הגדול מאוד בתוך המחלקות בבתי החולים, 98% עומסים בתוך בתי החולים, הוא כמעט הכי גבוה בתוך העולם המערבי.

איציק שמולי: זאת פשוט בושה וחרפה.

איציק שמולי: רבע מהישראלים מוותרים גם על תרופה או על טיפול רפואי – מוותרים על טיפול רפואי בגלל שהם צריכים לחכות ולחכות ולחכות לניתוח או לרופא מקצועי שאף פעם לא מגיע.

איציק שמולי: 5,000 אנשים מתים כל שנה מזיהומים בתוך בתי החולים.

איציק שמולי: אתמול הודיע סגן השר ליצמן שכתוצאה מהקיצוץ הרוחבי שעשו במשרד שלו הוא לא יכניס לתוקף, הוא לא יכניס לתוקף את התוכנית להפחתת זיהומים בתוך בתי החולים.

איציק שמולי: חיי אדם הם חיי אדם.

איציק שמולי: בן אדם שנהרג בתאונת דרכים, או חס וחלילה בפיגוע – זה אותו כאב.

איציק שמולי: אבל בתוך בתי החולים 5,000 אנשים מתים כל שנה.

איציק שמולי: זה פי עשרה ויותר ממספר המתים בתאונות דרכים, ופי כמה וכמה מנפגעי הטרור בכל שנה.

איציק שמולי: וזה משהו שאנחנו יכולים לשנות, את המתים בתוך בתי החולים; את זה אנחנו יכולים להוריד.

איציק שמולי: אבל מה עושה הממשלה?

איציק שמולי: מודיעה על קיצוץ רוחבי בתוך משרדי הממשלה, לא מחריגה את משרד הבריאות, ובמו ידיה מבטלת את התוכנית להפחתת הזיהומים, ותביא לכך שעוד ועוד ישראלים, למרבה הצער, לא ישרדו, ימותו בגלל רשלנות של הממשלה.

איציק שמולי: יש בבית הזה הרבה מאוד אנשים שדיברו היום חזק חזק על הצורך לשמור על המדינה.

איציק שמולי: הם שכחו רק דבר אחד: לשמור על האזרחים שחיים באותה המדינה.

איציק שמולי: והדרך לשמור על אותם אזרחים זה קודם כול לראות אותם.

איציק שמולי: לראות אותם לא רק בהקשר הביטחוני – לראות אותם גם בתוך קופות החולים, בתורים האין-סופיים; לראות אותם איך הם מחכים בתוך חדרי המיון שעות; לראות את הקשישים הסיעודיים שלא מצליחים לקבל טיפול נאות.

איציק שמולי: עבורכם לשבת שעות במסדרון ולחכות זו מציאות שלא קיימת.

איציק שמולי: להיטרטר עם טופס 17 בין קופת חולים לבית חולים זה חלום רחוק.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, הודיעו לי כרגע מן האופוזיציה שמבקשים כרגע חמש דקות לכל דובר.

איציק שמולי: אני מסיים.

בצלאל סמוטריץ': מלבד חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

איציק שמולי: מאה אחוז.

בצלאל סמוטריץ': אני לא אוריד אותך באמצע, אבל, אדוני, קח את – – –

איציק שמולי: אני חותר לסיום.

איציק שמולי: בסדר.

מיכל רוזין: לא, לא, אנחנו לא מסכימים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מקבל הנחיות מן המרפסת.

איציק שמולי: גם לחכות לרופא מקצועי, נוירולוג או רופא עיניים או רופא ילדים זאת מציאות של מאות אלפי אנשים במדינת ישראל.

איציק שמולי: מי שיש לו כסף לוקח את היד, מכניס אותה לכיס, הולך למערכת הפרטית.

איציק שמולי: מי שלא – ממשיך לסבול ולמות מכאבים בתוך התורים האין-סופיים האלו.

איציק שמולי: 40% מהציבור הישראלי לא מאמינים שבמקרה של מחלה קשה מערכת הבריאות הציבורית שלנו תוכל לסייע לו.

איציק שמולי: וזה, אדוני היושב-ראש, רק בזעיר אנפין.

איציק שמולי: אני מקצר בגלל שביקשת ממני.

איציק שמולי: הייתי שותף בכנסת הזאת להרבה מאוד מהלכים בתוך ועדת הבריאות של הכנסת, שהמטרה שלהם הייתה לתקן את מערכת הבריאות:

איציק שמולי: גם קביעת זמני מקסימום להמתנה לתורים, לרופאים מקצועיים, לניתוחים, גם קביעת מרחקים.

איציק שמולי: מאבקים קשים מאוד עשינו כאן

איציק שמולי: כדי להרחיב את סל הבריאות, לתת לילדים החולים, להגדיל קצבאות לילדים חולי סרטן; המאבקים למען הקשישים הסיעודיים.

איציק שמולי: כל הדברים האלה הם דברים חשובים, וצריך להזכיר גם את טיפולי השיניים שהולכים להיכנס בחודש ינואר לקשישים ולאזרחים ותיקים.

איציק שמולי: כל התיקונים האלה הם תיקונים חשובים, אבל הם לא יבריאו לבדם את מערכת הבריאות שלנו, כי מה שאנחנו צריכים כאן זה תיקון עמוק, יסודי; תיקון שמחדש את מערכת הבריאות שלנו, בורא אותה מחדש כמערכת ציבורית, שוויונית, איכותית – סולידריות בדיוק, אבל בדיוק כמו בימי ממשלת רבין.

איציק שמולי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

בצלאל סמוטריץ': עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח; חבר הכנסת עמיר פרץ – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: יואל, לעלות?

יואל חסון: לעלות.

יואל חסון: תעלי.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אדוני, סליחה רגע.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, גברתי, לרשותך מעכשיו.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: היה לנו סוף שבוע קצר וסוער שבו היו אנשים בקואליציה הזאת שרצו ללכת לבחירות, אבל ראש הממשלה בנימין נתניהו החליט שבחירות ממש ממש ממש ממש לא טובות לו כרגע.

מרב מיכאלי: ולכן, הוא עשה שמיניות באוויר, ניסים ונפלאות, הפעיל את כל כישורי הקסם שלו, את כל התרגילים הפוליטיים המשוכללים והמתוחכמים שלו, והצליח להביא על הברכיים ולהשפיל את נפתלי בנט, ולסגור את סוף השבוע הסוער הזה בזה שלא הולכים לבחירות.

מרב מיכאלי: בינתיים.

מרב מיכאלי: צריך להגיד בינתיים.

מרב מיכאלי: כפי שהתחיל הערב הזה בהפסד חגיגי לקואליציה בהצעת חוק בקריאה שלישית, אנחנו רואות עד כמה קרוב סופו של עידן בנימין נתניהו בפוליטיקה הישראלית.

מרב מיכאלי: אבל בדרך החוצה בנימין נתניהו עושה את הדבר שהוא הכי אוהב לעשות, ועשה מהיום הראשון שלו בפוליטיקה, וזה להסית נגד השמאל במדינת ישראל, נגד כל מי שלא מיישר איתו קו.

מרב מיכאלי: אפשר היה לראות בפריים-טיים בטלוויזיה הישראלית איך ההפחדות שלו כלפי חבריו לקואליציה ולממשלה נגד הפלת הממשלה עוברות בהסתה נגד השמאל, וכמובן בשקרים.

מרב מיכאלי: משום שחבריי וחברותיי, הממשלה שקמה אחרי ממשלת בנימין נתניהו ב-1996, ממשלת 1996, הממשלה שקמה ב-1999 הוציאה את מדינת ישראל מהבוץ המדמם בלבנון שאליו הכניס אותה הליכוד, ושבמשך כמעט 20 שנה אנחנו הקזנו שם דם מיותר ונוראי.

מרב מיכאלי: וראש הממשלה דאז אהוד ברק הוציא אותנו מלבנון ומהבוץ הזה.

מרב מיכאלי: והממשלה ב-1992 היא ממשלה שהביאה לשגשוג ולפריחה חסרות תקדים בפריפריה במדינת ישראל, בחינוך, בתשתיות.

מרב מיכאלי: הביאה תקווה, הביאה אחדות, וכן, חד-משמעית הביאה את הסכמי אוסלו, שהיו צריכים ויכולים להיות התשתית לשלום, לביטחון אמיתי, לדו-קיום אמיתי עם השכנות והשכנים שלנו.

מרב מיכאלי: למעשה, הסכמי אוסלו גם הניחו את התשתית לרשות הפלסטינית, שעל שיתוף הפעולה הביטחוני איתה נסמכת גם הממשלה הזאת, כשהיא מצליחה באמצעות שיתוף הפעולה הזה למנוע פיגועים.

מרב מיכאלי: ההסתה נגד השמאל, ההסתה נגד הערבים, ההסתה נגד כל מי שלא מיישר קו עם בנימין נתניהו היא אולי הפשע הכי גדול שהוא עשה נגד מדינת ישראל, נגד החברה הישראלית; היא אולי ההרס והחורבן הכי גדול שהוא משאיר אחריו.

מרב מיכאלי: אבל לשמחתנו ולמזלנו זה לא משהו שאנחנו לא נוכל לתקן, ולא משהו שלא נשקם את ישראל ממנו.

מרב מיכאלי: משום שבסופו של דבר בעמדות עצמן, בנושאים עצמם, הציבור הישראלית לחלוטין מסכימה עם העמדות של המרכז-שמאל.

מרב מיכאלי: למרות עשר שנות הסתה עדיין יש תמיכה אדירה בפתרון שתי המדינות לשני עמים.

מרב מיכאלי: ודאי שיש תמיכה אדירה במדיניות הכלכלית-החברתית שאנחנו מאמינות ומאמינים בה ופועלות ופועלים למענה: שירותים חברתיים אמיתיים לכל אחד ואחת בלי קשר לאם יש להם כסף לקנות אותה; היכולת להתפרנס בכבוד מהשכר שלך, לסגור את הפער הנורא שקיים היום בין השכר הלא-מספיק לבין יוקר המחיה הגבוה מדי.

מרב מיכאלי: וכמובן, הרוב המכריע של אזרחי ואזרחיות ישראל רוצות לחיות בדמוקרטיה; מדינה שהיא מדינת הלאום של העם היהודי, אבל היא דמוקרטית – לא מדינת הלכה, לא מדינה שבה הממשלה יכולה לעשות מה שהיא רוצה למי שהיא רוצה בלי לתת דין וחשבון לאף אחד ולאף אחת.

מרב מיכאלי: ככה שאנחנו מסתכלות ומסתכלים שוב על סבב ההסתה השערורייתי הזה, ואומרות: באמת, באמת מר נתניהו, זה מה שיש לך להגיד?

מרב מיכאלי: אין מה לעשות, זה עומד להיגמר.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – –

מיקי רוזנטל: מוותר.

בצלאל סמוטריץ': – – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש דקות לרשותך, בבקשה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר, חבריי חברי הכנסת, מה אתה אומר, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת סמוטריץ, על השר נפתלי בנט היום?

רויטל סויד: איזה רוח קרב, נלחם כמו אריה ונפל כמו איזה יתוש.

בצלאל סמוטריץ': את באמת רוצה שאני אענה?

רויטל סויד: אבל על הדרך, בתוך הקרב הזה שהוא ניסה לנהל – –

דב חנין: – – –

בצלאל סמוטריץ': מה?

בצלאל סמוטריץ': מה הפסדתי?

דב חנין: – – –

רויטל סויד: – – הוא מצא לנכון להסית נגד הפצ"ר באמירה אומללה, מביישת, מסיתה, אמירה שבאה ושמה את הפצ"ר, אדם לבוש מדים – משווה אותו למחבל, ליחיא סנוואר.

רויטל סויד: זה ראוי?

רויטל סויד: זאת בושה, ומן הראוי היה שהשר נפתלי בנט היה עולה ומתנצל על הדברים שלו.

רויטל סויד: אבל לא רק שהוא לא עולה ומתנצל, אלא הוא גם אומר: יש יותר מדי משפטיזציה בצבא.

רויטל סויד: אז מה יש לכם שם בבית היהודי עם החוק?

רויטל סויד: מה כל כך מפריע לכם עם מערכת המשפט, עם היועצים המשפטיים, עם שופטי בית המשפט העליון, ועכשיו, גם עם הפרקליט הצבאי הראשי?

רויטל סויד: אתם מבינים שאתם מפלגה של שמונה מנדטים, מפלגת ימין קיצוני, שכל מה שיש לכם זה לקחת את החוק, לסמן אותו ולשים עליו איקס.

גלעד ארדן: אסור לצחוק על מפלגות של שמונה מנדטים.

רויטל סויד: רק היום ראינו איך ארבעה יועצים משפטיים פנו בקריאה לשרת המשפטים, והם אומרים לה במפורש – הם תומכים באביחי מנדלבליט, והם אומרים שהם חרדים למעמד ולתפקוד של מוסד היועץ המשפטי לממשלה.

רויטל סויד: הם כתבו שצריכים לעמוד על המשמר כדי שהממשלה על כל שלוחותיה לא תפעל בניגוד לדין המדינה.

רויטל סויד: וזו בדיוק הנקודה.

רויטל סויד: ועכשיו, היום, היועץ המשפטי לממשלה והרמטכ"ל היו צריכים לצאת בקריאה כדי להגן על הפרקליט הצבאי הראשי – הפרקליט הצבאי הראשי, שכל מה שמעניין אותו זה לעמוד ולהגן על חיילי צה"ל.

רויטל סויד: אז אני רוצה שתדעו לכם, סמוטריץ, אתה והחברים שלך בבית היהודי, שמטרילים את כל הכנסת הזאת מהימין, שלוקחים את כולם פה לקיצוניות מטורפת עם 7% בלבד ממצביעי המדינה שהצביעו לכם:

רויטל סויד: אתם לא יכולים להחריב פה את האדנים שעליהם מושתתת המדינה.

רויטל סויד: זה אפילו כבר לא קשור לממשלת הימין, זה מאה אחוז אתם.

רויטל סויד: והגיע הזמן שהממשלה הזאת, שהשר נפתלי בנט בעצמו היום עמד ומנה את כישלונותיה כשהוא בא היום והקריא את הנאום שלו, שהיה נאום התפטרות – אתה יודע, כמו שיש גזר דין ושופט חוכך בדעתו וברגע האחרון הוא משנה, אז הוא מקריא נאום שלם שהוא נאום התפטרות ובסוף הוא אומר: ואני מחליט שלא להתפטר.

רויטל סויד: אבל נאום ההתפטרות שלו דיבר אחד לאחד: מנה את הכשלים של הממשלה; מנה את המחדלים; מנה בדיוק את מה שהממשלה הזאת לא מסוגלת ליישם.

רויטל סויד: אז היה פה כתב אישום שהקריא השר נפתלי בנט, רק שברגע האחרון, אחרי הקרב ההירואי, הקרב שהוא נאבק בו כמו אריה, הוא נפל בקרב הזה כמו יתוש ונכנע לראש הממשלה, ששוב עשה לו את הסיבוב.

רויטל סויד: ואנחנו נאלצים לחיות עם הממשלה הזאת – כמה זמן?

רויטל סויד: עוד שבוע?

רויטל סויד: עוד עשרה ימים?

רויטל סויד: אבל בסוף גם זה יסתיים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': רק שלא תהא שתיקה כהודאה.

בצלאל סמוטריץ': אני, כמובן, מנוע מלהגיב.

בצלאל סמוטריץ': אני משתדל לשמור על ארשת ממלכתית כשאני יושב על הכיסא, אז רק שיהיה ברור שאין שתיקה כהודאה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה, אדוני, חצוב את להבות האש במשך עד חמש דקות בנאומך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, השרים, חבריי חברי הכנסת, אני שומע עכשיו את הבכי והנהי של הקואליציה על תיאום עם האופוזיציה, ואני קודם כול רוצה שנעשה סדר בדברים.

יואל חסון: האם מישהו מהקואליציה תיאם איתנו את הגשת החוק הזה היום?

יואל חסון: האם מישהו מהקואליציה מתאם איתנו סדרי-יום של חקיקות שחשובות לכם?

דוד אמסלם: דיברתי איתך.

יואל חסון: בוודאי שלא.

דוד אמסלם: – – –

יואל חסון: אתה הודעת לי, אתה לא סיכמת איתי.

דוד אמסלם: – – –

יואל חסון: אני אסביר.

יואל חסון: הרי אם הייתי אומר לך, לצורך העניין, שאני לא רוצה את חוק גנים לאומיים, הייתי אומר לי: אני לא אעלה אותו?

דוד אמסלם: כן.

יואל חסון: לא נכון.

יואל חסון: אני אמרתי לכם – – –

דוד אמסלם: גם שאלתי אותך.

יואל חסון: בסדר, נו, באמת.

דוד אמסלם: שאלתי אותך.

יואל חסון: אני לא תמים.

יואל חסון: אני לא יום אחד פה.

דוד אמסלם: עזוב, יואל.

דוד אמסלם: יואל, אל תיכנס לזה.

יואל חסון: בסדר, בוא נעשה סדר.

יואל חסון: אני מציע שיהיה סדר קודם כול בינך לביני.

יואל חסון: הינה, אני מודיע: מעכשיו העמדות של האופוזיציה שייכות לאופוזיציה, מחייבות את האופוזיציה – כן או לא; הן לא משהו שצריך להשפיע עליך.

דוד אמסלם: לכן מה שאתה אומר לי – אנחנו יוצאים מהנחת עבודה שאתם מתנגדים להכול, ואז אנחנו נתנגד גם לכל החוקים שלכם – – –

יואל חסון: אין בעיה.

יואל חסון: אתם יכולים.

יואל חסון: אתם יכולים.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אתה מבין.

יואל חסון: אני מבין.

יואל חסון: אתם יכולים.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה מבין מה עשית להם?

בצלאל סמוטריץ': – – – בזה, חבר הכנסת אמסלם, אני דואג.

דוד אמסלם: הוא שינה את כללי המשחק.

דוד אמסלם: אני מכבד את זה, בסדר.

דוד אמסלם: אני לא כזה, אבל בסדר.

יואל חסון: אני אומר לך – אבל תן לי לדבר – אני אגיד לך משהו, אדוני יושב-ראש הקואליציה: אין לי בעיה.

יואל חסון: אם אתם רוצים ללכת ככה, תלכו ככה, ואנחנו נלך ככה.

יואל חסון: מאה אחוז.

דוד אמסלם: מבחינתי זה רמאות, מה שקרה פה עכשיו.

יואל חסון: תפקידנו כאופוזיציה – – –

דוד אמסלם: אתם רימיתם אותנו.

יואל חסון: תפקידנו כאופוזיציה לומר לכם אמירה אחת פשוטה: אתם, בכוח, בזיוף, ממשיכים ומנסים לקיים ממשלה שגמרה את ימיה.

יואל חסון: תודו בזה.

יואל חסון: תודו בזה.

דוד אמסלם: לא, תתייחס לחוק הזה.

דוד אמסלם: אתם אמרתם "כן" ועשיתם "לא".

יואל חסון: אין יותר היגיון להמשיך את קיום הממשלה הזאת.

יואל חסון: אין יכולת.

יואל חסון: גם המספר 61 לא קיים לכם באמת ביד.

יואל חסון: אתה יודע את זה.

יואל חסון: עכשיו, אני אומר לך, אתה – זו קדנציה ראשונה שלך, ועשית אותה ביעילות רבה.

יואל חסון: אבל אני שואל אותך: האם גלעד ארדן או ישראל כץ לא היו נוהגים כמוני?

יואל חסון: בוודאי שהיו נוהגים כמוני, אם היו באופוזיציה.

דוד אמסלם: יואל, לא משקרים ומרמים.

יואל חסון: כל מי שיש לו ניסיון בבית הזה היה נוהג כמו שהאופוזיציה נהגה עכשיו.

דוד אמסלם: יואל, לא משקרים, לא מרמים.

יואל חסון: חד-משמעית.

דוד אמסלם: אתם רימיתם אותי.

יואב קיש: אתה פשוט שיקרת.

יואב קיש: שקר כזה, צבוע כזה, הכנסת לא ראתה.

דוד אמסלם: אתה רימית אותי עכשיו.

יואל חסון: והרי אתם גם לא יודעים להפסיד.

יואב קיש: שקרן כזה וצבוע כזה הכנסת לא ראתה.

יואל חסון: אתם הרי גם לא יודעים להפסיד.

דוד אמסלם: אתה רימית אותי.

יואל חסון: אתם לא יודעים להפסיד, ואני אומר לכם – עדיין, עדיין – –

תמר זנדברג: מה ההיסטריה?

תמר זנדברג: מה קרה?

יואל חסון: – – אני אומר לכם, עדיין, כנראה – – –

דוד אמסלם: אתה רימית אותי או לא?

יואל חסון: הינה, זה ירגיע אתכם.

דוד אמסלם: אתה רימית אותי או לא?

יואל חסון: אני ארגיע אתכם – אתה לא מגן עליי, באמת.

יואל חסון: אני ארגיע אתכם – אני אגיד לכם שעדיין, כנראה, ברוב ההצבעות אתם תצליחו.

יואל חסון: אתם תצליחו.

יואל חסון: תהיה רגוע, ברוב ההצבעות אתם תצליחו.

דוד אמסלם: שאלתי אם רימית אותנו היום.

יואל חסון: חס וחלילה.

יואל חסון: אבל אני אומר לך בצורה ברורה, בפה מלא ובעיניים – האופוזיציה – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': הוא לא הבטיח לקיים.

יואל חסון: האופוזיציה תנצל כל הזדמנות שהיא יכולה כדי להפיל לכם חקיקה.

יואל חסון: נקודה.

דוד אמסלם: רק לא לשקר.

יואב קיש: אל תשקר.

יואב קיש: אל תהיה צבוע.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: כי המסר – – –

יואב קיש: זה בדם שלך.

יואב קיש: אל תהיה צבוע.

יואל חסון: המסר הוא לעצור את הזיוף הזה – לעצור את הזיוף הזה שנקרא ממשלת 61.

יואל חסון: אתם לא מושלים, אתם לא יכולים למשול.

יואל חסון: זו ממשלה מזויפת – – –

דוד אמסלם: רבין עשה ב-59 את הסכמי אוסלו.

יואל חסון: זו קואליציה מזויפת, אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: הרס את כל ההתיישבות ב-59.

דוד אמסלם: ב-59, גולדפרב.

דוד אמסלם: ב-59, לא ב-61.

יואל חסון: ועכשיו הייתם צריכים ללכת לבחירות.

יואל חסון: זה הדבר הנכון.

יואל חסון: וראש הממשלה פוחד מבחירות.

יואל חסון: בניגוד למה שהוא אומר כאן שנים, הוא פוחד מבחירות.

יואל חסון: הייתה לכם הזדמנות ללכת לבחירות.

יואל חסון: לכו לבחירות, ואל תעמידו את המשילות הזאת בסכנה.

יואל חסון: עשיתם כל כך – נזק למדינה הזאת בארבע השנים האחרונות, אז אנחנו כאופוזיציה נעשה את עבודתנו.

יואל חסון: נצליח קצת, אתם עדיין כנראה תצליחו יותר, אבל כשנזהה הזדמנות ננצל אותה בכל דרך אפשרית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, יש לך עוד 27 שניות, ואם אתה רוצה להיות אופוזיציה לוחמת, למה אתה יורד באמצע?

בצלאל סמוטריץ': זה לא נקרא אופוזיציה לוחמת.

יואל חסון: קח אותן אתה.

דוד אמסלם: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק גרוע, כבר אמרנו את זה מזמן, ונצביע נגד.

נחמן שי: תשמרו את הגנים הלאומיים שלנו ושמורות הטבע כגנים לאומיים ושמורות טבע, ואל תבנו שם.

נחמן שי: אבל אנחנו יודעים את הרעיון הבסיסי: לבנות פה בעיר דוד.

נחמן שי: תשחיתו את עיר דוד.

נחמן שי: חבל.

נחמן שי: שורשי העם נטועים שם, ולא צריך לבנות שם.

נחמן שי: אבל יש שם איזה מחשבות – אנחנו כולם מכירים.

נחמן שי: זה מכוער.

נחמן שי: עזבו את זה, אני לא רוצה לדבר על זה.

נחמן שי: נצביע נגד.

נחמן שי: אני רוצה לדבר על הדברים שאמר היום שר החינוך, שר החינוך נפתלי בנט, בהודעה שלו הבוקר.

נחמן שי: אני רוצה לצטט אותו.

נחמן שי: הוא אמר: אנחנו מטילים על לוחמינו חישוקים על גבי חישוקים, משפטיים ותפיסתיים.

נחמן שי: הלוחמים שלנו פוחדים יותר מהפרקליט הצבאי – הוא לא אמר את שמו, האלוף שרון אפק – מאשר מיחיא סנוואר.

נחמן שי: מהכרעת אויב עברו להכלת אויב.

נחמן שי: דברים שפעם היו ברורים, פתאום מוטלים בספק.

נחמן שי: אני חושב שאלה אמירות מאוד מאוד חמורות כלפי צבא ההגנה לישראל.

נחמן שי: מקובל עלינו, ואני חושב שמקובל מאוד גם על שר החינוך, שצה"ל הוא צבא מוסרי, שנוהג על פי אמות מידה מוסריות, שיש לו קוד אתי שצבאות אחרים בעולם באים ללמוד אותו; שעבר מלחמות ומלחמות התשה ואירועי טרור ואיומים מכל הסוגים, ותמיד ידע לשמור על אותו עיקרון, שהולך אחורה עד להתחלת ימיו של כוח המגן העברי, של טוהר הנשק: שמשתמשים בנשק רק כשנמצאים בסכנת חיים ולעולם לא פוגעים במישהו – אלא בדרך מקרה – חף מפשע.

נחמן שי: אני חושב שזו הדרך הנכונה והיחידה שצבא ההגנה לישראל צריך לנהוג בה.

נחמן שי: אני יכול להזכיר – אני לא אדליף – דברים שאמר פעם הרמטכ"ל רב-אלוף גני איזנקוט, שעומד עכשיו לסיים את תפקידו – ועוד נדבר על השנים שהוא עשה בצה"ל כרמטכ"ל, השנים המיוחדות האלה.

נחמן שי: כששאלנו אותו אפרופו אירוע של ירי שלא על פי פקודה והתגובות שהיו בממשלה וכן הלאה, הוא אמר לנו בוועדה: את הפקודות בצה"ל מתי יורים אני קובע ולא אף אחד אחר.

נחמן שי: הוא העביר קו ברור בין הדרג הפוליטי לבין הדרג הצבאי.

נחמן שי: הוא נותן את הפקודות, הוא מנחה את החיילים, הוא מגבה את החיילים אחר כך – אם מגיע להם, לא תמיד – והוא נושא באחריות לכל מה שהם עושים.

נחמן שי: ואנחנו יודעים בהקשר של מה הדברים האלה נאמרו, אבל הם נכונים כל הדרך.

נחמן שי: וברוח הזאת צה"ל פועל, וברוח הזאת אנחנו מחנכים אנשים צעירים גם להתגייס לצה"ל וגם להיות חיילים בצה"ל.

נחמן שי: ושר החינוך נלחם כדי שבתי הספר יארחו חיילים ויארחו קצינים וילמדו מהם על הצבא, ובתי ספר גאים באחוזי הגיוס הגבוהים שלהם ואחר כך בקצונה ובחיל האוויר, בטייסים.

נחמן שי: הכול בסדר, אבל בלב העניין זה הערכים של צה"ל, זה העקרונות האלה, שאי-אפשר לערער אותם ואסור לערער אותם.

נחמן שי: וזה לא בית הדין לפשעי מלחמה בהאג – זה איך אנחנו מסתכלים על עצמנו; זה מה האמת שלנו.

נחמן שי: זו הידיעה בינינו לבין עצמנו, בחברה הישראלית, מה אנחנו מצפים מהצבא ואיך הצבא נוהג.

נחמן שי: וכשבא שר, שר בכיר בממשלת ישראל, ואומר: הלוחמים שלנו פוחדים יותר מהפרקליט הצבאי מאשר מיחיא סנוואר – באמת?

נחמן שי: יש דבר כזה?

נחמן שי: הם לא פוחדים מהפרקליט הצבאי הראשי.

נחמן שי: הם פועלים על פי הפקודות, הם פועלים כפי שנדרש מהם, הם פועלים על פי הערכים שלהם, ואם הם חורגים מהם, הם יודעים היטב מה יקרה.

נחמן שי: הם לא צריכים את שר החינוך וגם לא את שרת המשפטים, עם כל הכבוד, שיגידו להם מה לעשות.

נחמן שי: יש להם מפקדים, יש להם דרך שבה הם הולכים, ואני מאוד גאה על הדרך שבה צה"ל נלחם ומגן על מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: חבריי חברי הכנסת, אני לא יודע אם הייתם ערים לכך, חבריי, אבל בימים האחרונים התנהלה כאן מלחמה, מלחמה של ממש.

איילת נחמיאס ורבין: המלחמה הזאת היא מלחמת ההצהרות, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: מלחמת ההצהרות.

איילת נחמיאס ורבין: כל אחד מתחרה מי יצהיר הצהרה יותר ריקה מתוכן.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, מה נהיה לנו פה?

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, כשהיינו ילדים אז למדנו שהאינדיאנים משדרים אחד לשני בשמיכה עם טבעות עשן.

איילת נחמיאס ורבין: פה זה היה בהצהרות – כל אחד משדר משהו למישהו.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, יש עולמות שלמים במגזר העסקי, למשל, שאם מישהו משדר למישהו דרך התקשורת, זאת עבירה פלילית, למשל בעולם התחרות.

איילת נחמיאס ורבין: אבל פה זה היה פשוט מדהים: הצהרות – זה מה שהיה לנו.

איילת נחמיאס ורבין: שלושה ימים, כל מה שאנחנו התעסקנו בו מהרגע שהתפטר שר הביטחון ליברמן – וטוב שהוא התפטר, כי זה באמת, אתם יודעים, זה כמו הסוודר שהתחילו למשוך לו את הצמר הבודד הזה שיצא מן המקום, את העין הזאת, טק-טק-טק-טק, עד שהסוודר נפרם.

איילת נחמיאס ורבין: גם אם הסוודר ייפרם בעוד שבועיים, בעוד שלושה, בעוד חודש – הינה, אנחנו ראינו, הקואליציה הורידה את כל החקיקה היום, אדוני היושב-ראש, את כל החקיקה, משום שהיא יודעת שהיא לא תוכל להעביר את החקיקה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני תוהה לעצמי איך הוא תוכל להעביר את החוק הזה.

איילת נחמיאס ורבין: תכף אולי אני אגע גם בחוק הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בסופו של דבר, הדבר היחיד שאנחנו ראינו – שהממשלה הזאת טובה רק בדיבורים.

איילת נחמיאס ורבין: 460 טילים על דרום הארץ.

איילת נחמיאס ורבין: 460 טילים.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו הממשלה נזכרה סוף-סוף להביא, אחרי שמונה חודשים של שרפות, הממשלה הזאת נזכרה להביא תקנות.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת יחימוביץ וחבר הכנסת דיכטר בשבוע שעבר הובילו דיון בשדרות.

איילת נחמיאס ורבין: שמונה חודשים התושבים שם צריכים לחכות לזה שהממשלה תתייחס אליהם.

איילת נחמיאס ורבין: כשראש הממשלה כבר הואיל בטובו להגיע לשם הוא לא נפגש עם כל התושבים – הוא נפגש עם מי שהיה נוח לו, מה-constituency, מה-base, לא עם כל אחד מהמגזרים שיושבים שם על הגדר וסובלים את כל העימותים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: ופתאום קם לנו שר הביטחון ואומר: אין הרתעה, לא מקבלים את עמדותיי, לא מקבלים את דעתי.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, מה עשית שם עד עכשיו?

איילת נחמיאס ורבין: מה עשית שם עד עכשיו?

איילת נחמיאס ורבין: לפני שלושה שבועות שר הביטחון הופיע בוועדת החוץ והביטחון והגן על מדיניות הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד, מה זה השטויות האלה?

איילת נחמיאס ורבין: אבל השיא, שיא השיאים במלחמת ההצהרות, אדוני היושב-ראש, היה ללא ספק של שר הביטחון wannabe, של נפתלי בנט.

איילת נחמיאס ורבין: הוא הודיע היום, חברת הכנסת יחימוביץ, שהחיילים שלנו, אלה ששומרים על תושבי הדרום, שאת ואני פגשנו אותם בשבוע שעבר, ולא לראשונה – הם חוששים מהפצ"ר יותר מאשר מסנוואר.

איילת נחמיאס ורבין: איזה חרוז מדהים, באמת, מחיאות כפיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני כל כך התפעלתי מהדברים שלו.

איילת נחמיאס ורבין: איך אתה מעז להוציא מהפה שלך בכלל דבר כזה, דבר בלע כזה?

איילת נחמיאס ורבין: כל הצבא שלנו, כל הכוח שלנו, כל העוצמה שלנו נשענים על ההרתעה המבצעית-הביטחונית, וגם על הכוח המוסרי שלנו, שהרמטכ"ל – אתם, אתם, הממשלה הזאת, גורמת לו להגן עליה בכל הכוח.

איילת נחמיאס ורבין: יש שר ביטחון אחד שהתפטר כבר בגלל שהוא רצה לשמור על העמדות המוסריות של צה"ל מאז ומעולם.

איילת נחמיאס ורבין: אז בא השר הביטחון wannabe, שאנחנו יודעים שהוא כבר התפטר, הוא לא התפטר, הוא התפטר, הוא לא התפטר, הוא התפטר הוא לא התפטר – הוא ידע שזה יזיק לו מאוד מאוד ב-base שלו, והוא מעז להגיד על חיילי צה"ל – אחר כך הוא צייץ: עשיתי ביקור פתע בבית הספר בגילה.

איילת נחמיאס ורבין: איזה נוער נהדר יש לנו כאן.

איילת נחמיאס ורבין: הנוער הנהדר הזה לא משתנה, אדוני שר החינוך, בגיל 18 ודקה; בגיל 18 ודקה, כשהוא מתגייס לצבא, הוא עדיין נוער מדהים ואיכותי.

איילת נחמיאס ורבין: הוא נוער שאנחנו מלמדים ומחנכים אותו לא רק לשמור על הכשירות המבצעית שלנו, האלוף בן ראובן, אלא גם על היכולות המוסריות שלנו; על כל מה שאתה גידלת את חיילי צה"ל, גידלת את הבעל שלי, שהיה מ"פ אצלך כשהיית מח"ט.

איילת נחמיאס ורבין: ככה גידלת אותם.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאתה עשית איתם.

איילת נחמיאס ורבין: אתה גידלת את טובי הקצינים בצבא – גידלת אותם להיות מוסריים, ערכיים, שורשיים, אוהבי הארץ הזאת, ישראלים ויהודים, ובתוך הצבא שלנו יש גם דרוזים, אנחנו יודעים.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר המדהים הוא, היושב-ראש, שבזמן שאמר את הדברים האלה השר בנט, ראש הממשלה הופיע בוועדת חוץ וביטחון – כמובן, לא אמר מילה על המבצע, על טיבו ועל כלום, רק דיבר על גבורתו של סגן אלוף מ'.

איילת נחמיאס ורבין: סגן אלוף מ' – ולפני כמה חודשים אתם העזתם להעביר את חוק הלאום תוך התעלמות מהלוחמים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת ערכיות, ואתם, את כל הערכיות שלכם, את כל בדל הערכיות, טיפת הערכיות שנותרה בכם, אם בכלל, אתם איבדתם ומאבדים כל יום במלחמת ההצהרות העלובה שלכם, שאין בה ולא כלום; בוודאי אין בה לא ישראליות, לא יהודיות ולא מוסריות, ובעיקר – לא ביטחון.

איילת נחמיאס ורבין: את זה אתם לא יודעים להציע לתושבי ישראל, בוודאי לא לתושבי הדרום, וכנראה שגם לא לתושבי הצפון.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בהצלחה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר כץ, שר התחבורה, for the record, אני מתנגד , בוודאי, כמו חבריי לאופוזיציה, להצעת החוק שמובאת בפנינו.

יוסי יונה: אבל אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את חמש הדקות העומדות לרשותי לדיון שהתקיים היום בוועדת החינוך, בנושא של חוק הנאמנות בתרבות.

יוסי יונה: אני בעצם רוצה למחות, אדוני היושב-ראש, על הזילות – כן, ואני אומר שוב: על הזילות שבה חלק מחברי וחברות הכנסת, במקרה הספציפי זו הייתה נאוה בוקר, משתמשים בזכר המשפחות השכולות כדי לעשות הון פוליטי.

יוסי יונה: אנחנו, אדוני היושב-ראש, מתנגדים לחוק הזה, למרות – כפי שאמרתי פעמים רבות כאשר מובאים חוקים מטורללים הזויים מהסוג הזה – שאין כאן עניין – כאשר אנחנו מתנגדים לחוק הרי שאנחנו, העמדה העקרונית שלנו היא עמדה של סובלנות.

יוסי יונה: אנחנו אומרים דבר מאוד מאוד פשוט: אנחנו חיים בחברה דמוקרטית, אנחנו רוצים לשמר את האופי הדמוקרטי של החברה שלנו, ולכן אנחנו מוכנים גם לסבול ומוכנים גם להקשיב ומוכנים לשמוע ומוכנים לצפות, גם אם לעיתים אנחנו נאנקים, גם אם לעיתים דעתנו אינה נוחה מהדברים שאנחנו רואים, שומעים ומקשיבים להם.

יוסי יונה: זה בעצם העיקרון היסודי שמנחה אותנו כאשר אנחנו מתנגדים לחקיקות המטורללות והחקיקות ההזויות.

יוסי יונה: והינה, יושבת לה חברת הכנסת נאוה בוקר ומעלה את זכרן של המשפחות השכולות, ובאמת, עושה הון פוליטי כל כך זול.

יוסי יונה: אדרבה – אני חוזר ואומר, חברות וחברי כנסת מהימין ומהשמאל:

יוסי יונה: בואו לא נעשה שימוש פופוליסטי פוליטי בדברים הללו.

יוסי יונה: אמרתי זאת בוועדת החינוך ואני חוזר ואומר את הדברים: כאשר המשורר חיים גורי כתב את שירו "הינה מוטלות גופותינו", הוא לא עשה הבחנה בין ימין ובין שמאל; הוא לא עשה הבחנה בינינו לבינכם.

יוסי יונה: בעניינים הללו אין מחלוקת.

יוסי יונה: כמעט לכל משפחה בחברה הישראלית יש איזושהי זיקה למשפחת השכול, בין שזה באופן מיידי ובין באופן לא מיידי.

יוסי יונה: לכן, לבוא כל פעם ולהשתמש בזה נגדנו, לבוא ולומר שכאילו על ידי כך שאנחנו מתנגדים לחוקים המטורללים וההזויים הללו של הקואליציה הרי אנחנו למעשה לא מכבדים את זכרן של המשפחות הללו – אני עומד כאן ושוב קורא: די, די, די להסתה הזאת.

יוסי יונה: די, די, בוודאי לחוקים הללו.

יוסי יונה: די לחוקים שבעצם כל מטרתם, שוב ושוב, זה לפלג ולשסע בינינו; שכל מטרתם היא בעצם פגיעה ביכולת העקרונית שלנו, אדוני היושב-ראש, לנהל דיון דמוקרטי ענייני, ולא כל פעם לעשות את המעשים הנבזיים הללו, את המעשים הללו שיש בהם משום זילות של הדברים שגם אתם וגם אנחנו מכבדים, לעשות זילות במורשת הזאת, לעשות זילות בזיכרון של המשפחות הללו, כדי – מה, כדי לקבל עוד 1,000, 2,000, 3,000 קולות בפריימריז?

יוסי יונה: האם אין הדבר הזה זול בעיניכם?

יוסי יונה: האם אין הדבר הזה נתעב בעיניכם?

יואב קיש: יוסי, אף פעם אל תגיד "פריימריז" בלי "חברי מרכז", כי אחרת אתם לא אופוזיציה.

יואב קיש: אתה אומר "פריימריז" – תגיד "חברי מרכז".

יוסי יונה: אוקיי.

יוסי יונה: תודה על כך שאתה מציג ההבחנות העדינות הללו.

יוסי יונה: אני התעלמתי מהן עד כה.

יוסי יונה: בכל אופן, הטענה היא טענה עקרונית מצידי.

יוסי יונה: אני תובע, באמת אני תובע, בשם איזושהי אחדות שאתם מסרבים לראות אותה, בשם איזושהי אחדות שאנחנו מחויבים לה ואתם לא – אדרבה, כל פעם שאתם מדברים על אחדות אתם עושים פירוד; כל פעם שאתם מדברים על אחדות אתם משסים.

יוסי יונה: למה?

יוסי יונה: מה ההיגיון?

יוסי יונה: ברור, ההיגיון הוא היגיון אלקטורלי נטו; הוא לא היגיון דמוקרטי, הוא לא היגיון פטריוטי.

יוסי יונה: ואם בכלל, הדיבור הזה שלכם פוגע בסולידריות של החברה הישראלית, פוגע באחדות.

יוסי יונה: אתם עושים זאת באופן ציני, באמת ציני, נעדר גבולות ונעדר רסן.

יוסי יונה: לכן אני כאן עומד ופונה אליכם, אולי גם מתוך איזושהי נאיביות, מתוך איזושהי אמונה שעדיין ניתן לדבר עם מישהו בצד ההוא, שיבוא ויאמר: אכן, מלל כזה הוא מלל נתעב, מלל כזה אין לו ולא צריך שיהיה לו מקום בבית הזה.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה, אדוני.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח במשהו אישי – יואב, טוב שאתה יושב פה.

איל בן ראובן: אני, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להביע מבחינתי התנצלות על כך ששאלת אותי, אכן, שאלה, עניתי תשובה, וזה לא מה שקרה.

איל בן ראובן: אני באופן אישי מתנצל.

איל בן ראובן: אני מתעלם כרגע מקואליציה–אופוזיציה, משחקים וזה; אני באופן אישי מרגיש מאוד מאוד מאוד לא נוח עם הסיפור הזה, אז אני מתנצל.

יואב קיש: מאחורינו.

יואב קיש: זה בסדר.

נורית קורן: יושר אישי.

נורית קורן: יפה.

איל בן ראובן: החוק שעולה כאן, כבוד היושב-ראש – אני אצביע נגדו, כי אני חושב שהוא חוק רע.

איל בן ראובן: הוא חוק שבמילים תמימות לכאורה מציג מציאות בשטח או מייצר בשטח מציאות שפוגעת באנשים, פוגעת באזרחים תמימים שחיים בשטח.

איל בן ראובן: אני הלכתי להסתובב בשטח שבו מוגדר אותו גן לאומי, אותו שטח.

איל בן ראובן: ראיתי את המציאות בשטח, ראיתי את הפגיעה באזרחים, בעיקר הפלסטינים, שיושבים שם.

איל בן ראובן: אני מודה שזו תמונה קשה מאוד לראות את הדבר הזה, ולכן אנחנו – אני אצביע נגד החוק.

איל בן ראובן: אני רוצה להתייחס, גם אני רוצה להתייחס למה שאמר היום שר החינוך השר בנט לעם ישראל, בעצם.

איל בן ראובן: הוא אמר לעם ישראל שהלוחמים שלנו פוחדים יותר מהפצ"ר, מהפרקליט הצבאי, מאשר מיחיא סנוואר.

איל בן ראובן: אני לא יודע מה להגיד לשר בנט.

איל בן ראובן: זה לא מתאים.

איל בן ראובן: זה לא מתאים, האמירה הזאת, באמת לא מתאים.

איל בן ראובן: אני חשבתי וחושב שהשר בנט – ואני מעריך אותו כלוחם, דרך אגב.

איל בן ראובן: עמדותינו מאוד מאוד שונות, אבל הוא לוחם, ואני חשבתי שאדם כמוהו צריך לעשות את ההבחנה שבין לחימה לבין פוליטיקה, והתאכזבתי מאוד.

איל בן ראובן: לא כך; משפט כזה לא צריך להיאמר.

איל בן ראובן: ואם רצה השר בנט לומר ויש לו הערות לגבי מדוע צה"ל פעל כפי שפעל באירוע האחרון מול החמאס – לא תקף, לא תקף כראוי, אפשר לומר כל מיני דברים – את הביקורת הזאת אפשר לומר, צריך לומר, ובראש ובראשונה צריך לומר אותה בחדות לאותו קבינט מדיני שבו הוא נמצא.

איל בן ראובן: הוא ישב שם.

איל בן ראובן: אני לא רוצה להיכנס לשאלה: נאמר, הסכימו, לא הסכימו.

איל בן ראובן: ראש הממשלה אמר: כולם הסכימו להפסקת האש.

איל בן ראובן: כנראה, חלק אומרים שזה לא היה בדיוק כך.

איל בן ראובן: זה חלק מהבלבול והעמימות שיוצאים לפעמים מהקבינט המדיני, שאני לא בטוח ששם מבינים בדיוק מה קורה, אבל התמונה היא רעה.

איל בן ראובן: אני רוצה לומר לך, כבוד היושב-ראש, יותר מזה.

איל בן ראובן: גם אני חשבתי באופן אישי – והופתעתי מהפסקת האש – גם אני חשבתי שבמצב שבו מכניסים טיל קורנט באוטובוס ולאחר מכן יורים על מרכזי ערים בכוונה להרוג אזרחים – ואתה יודע שאני מאוד מאוד לא מאלה שרצים למלחמה – אני חשבתי שבמצב הזה היה ראוי שצה"ל יפעל אחרת.

איל בן ראובן: אני חשבתי שצריך לפעול, לתת מכה קצרה, ממוקדת, עם כל הכוח – אוויר, ים, יבשה – לעצור ולהיכנס לתהליך מדיני אחר ממה שנוצר.

איל בן ראובן: ההסדרה הזאת עם החמאס, כל המושג הזה "הסדרה עם חמאס" – שבה אנחנו בעצם נמצאים כרגע, עם איזושהי הליכה לכיוון הזה, נראית לי מאוד מאוד בעייתית.

איל בן ראובן: ואני מניח, אני לפחות לא אתפלא אם אנחנו בעוד שבוע, בעוד שבועיים, נהיה בסיבוב נוסף, ואני אומר את זה.

איל בן ראובן: אבל שוב, את הביקורת הזאת – רוצה שר החינוך להביע עמדה, בבקשה.

איל בן ראובן: לא מול חיילי צה"ל.

איל בן ראובן: לא מול חיילי צה"ל.

איל בן ראובן: האמירה הזאת שלו בעצם תוקפת את הפצ"ר, תוקפת את חיילי צה"ל, שמפחדים: מאיפה זה בא?

איל בן ראובן: מאיפה בא המשפט העגום הזה?

איל בן ראובן: פשוט לא מתאים.

איל בן ראובן: אני ראיתי את תגובת הרמטכ"ל.

איל בן ראובן: אני חושב שגם הרמטכ"ל קיבל לדעתי איזו מכה בעניין הזה, כי בעצם מה אמר השר?

איל בן ראובן: הפצ"ר שלך – אני מייד מסיים – הפצ"ר שלך פועל כנגד.

איל בן ראובן: בקיצור, המושג הזה – מה שאנחנו רואים, שכאשר יש ביקורת בתוך הדרג הפוליטי והיא איכשהו גולשת לכיוון צה"ל, היא רעה, היא פוגעת באמון הציבור בצה"ל, והיא פוגעת בביטחון ישראל.

איל בן ראובן: אני מצפה, הייתי מצפה משר החינוך להתנצל בפני הרמטכ"ל, בפני הפצ"ר ובפני חיילי צה"ל על המשפט הזה.

איל בן ראובן: פשוט לא מתאים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

עיסאווי פריג': מי אחריה, אדוני?

בצלאל סמוטריץ': אחריה – סאלח סעד; לאה פדידה; רוברט טיבייב.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן – חברי.

בצלאל סמוטריץ': 15 דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': פריים-טיים של 20:00.

יעל כהן-פארן: כן, פריים-טיים.

יעל כהן-פארן: כולם צופים בי עכשיו, ממש.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: היושב-ראש, חבריי, חברות וחברי הכנסת, היום בתחילת דבריו, בפני כל העולם וכולם, אמר שר החינוך נפתלי בנט: משהו לא טוב קורה לנו מבפנים.

יעל כהן-פארן: האמת היא שאני מסכימה איתו.

יעל כהן-פארן: משהו באמת לא טוב קורה לנו מבפנים.

בצלאל סמוטריץ': ששש, המרפסת שם.

יעל כהן-פארן: אני רק לא מסכימה עם המשך הפרשנות שלו.

איילת נחמיאס ורבין: אני יוצאת.

בצלאל סמוטריץ': לא הערתי לך, אבל בסדר.

יעל כהן-פארן: אני לא הסכמתי, לחלוטין, עם המשך הפרשנות שלו והדברים האחרים שלו, אבל אותו משהו לא טוב שקורה לנו מבפנים לצערי מגיע מכם – מהממשלה, מהקואליציה, מחברי הסיעה שלו: ההסתה, השיסוי החברתי שאנחנו חווים.

יעל כהן-פארן: אני באמת חושבת שאתם צריכים לעשות חשבון נפש, וכדאי שתעשו את זה לפני יום כיפור הבא.

יעל כהן-פארן: משהו לא טוב קורה לנו בפנים, בחברה הישראלית; משהו מאוד לא טוב, ואתם מובילים אותו.

יעל כהן-פארן: החוק הזה שלפנינו היום הוא דוגמה, דוגמה למשהו מאוד לא טוב שקורה לנו כאן.

יעל כהן-פארן: הרי מה הסיפור של החוק הזה?

יעל כהן-פארן: הסיפור הוא מאוד פשוט: כל הליך החקיקה לא היה קורה לולא לחץ מסיבי של קבוצה שוליים בחברה הישראלית, שמיוצגת על ידי עמותה שנקראת עמותת אלעד, שמנהלת בצורה לא ברורה משהו שהוא גן לאומי, את הגן הלאומי עיר דוד, שהוא חלק מגן לאומי חומות ירושלים.

יעל כהן-פארן: ואותה עמותה, במקביל לכך שהיא מנהלת את החפירות ואת העתיקות, מנהלת גם את ההתיישבות שם, התנחלות עיר דוד.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, תגידו "ניגוד אינטרסים" – אצלם האינטרסים מתיישבים, זה אותו אינטרס.

יעל כהן-פארן: האינטרס הוא התיישבות עתיקה?

יעל כהן-פארן: חדשה?

יעל כהן-פארן: לא משנה.

יעל כהן-פארן: אנחנו נאחד אותן.

יעל כהן-פארן: וזה מה שאנחנו רואים בחוק הזה, חברים: ערש התרבות שלנו – חפירות עיר דוד, עתיקות עיר דוד, ירושלים – זה מה שעומד כאן בחוק הזה.

יעל כהן-פארן: ואתם, בלחץ של הקיצונים שבמתנחלים, באים ואומרים: בואו נבנה על אותן חפירות, על אותן חפירות ארכיאולוגיות, דווקא שם, כדי לשמר אותן.

יעל כהן-פארן: הן יהיו למטה – אנחנו נגור למעלה.

יעל כהן-פארן: איזה יופי.

יעל כהן-פארן: רק שכחתם שאתם כל כך מתפארים בתרבות – וגם אני מתפארת בתרבות, נראה לי שהרבה יותר מכם, בערש התרבות הזאת שלנו, במורשת שלנו, בעתיקות שלנו, בחומות העיר העתיקה.

יעל כהן-פארן: לכם לא אכפת.

יעל כהן-פארן: כנראה שבאמת לא אכפת לכם שיוקמו שם בניינים גבוהים, שיסתירו אולי את החומות של העיר העתיקה מצד דרום-מזרח.

יעל כהן-פארן: מה אכפת לכם?

יעל כהן-פארן: העיקר שתגורו שם.

יעל כהן-פארן: העיקר שמתנחלי אלעד יהיו רגועים.

יעל כהן-פארן: זה חוק רע, ואיך שהחוק הזה קודם, בצורה נמהרת, בצורה מחטפית, זה רק דוגמה להיסטריה שלכם.

יעל כהן-פארן: אתם הרי חששתם שהיום אנחנו מתפזרים לבחירות, אז רציתם שהוא יעבור בקריאה שנייה ושלישית.

יעל כהן-פארן: מי יודע?

יעל כהן-פארן: אולי זה יקרה, אולי מחר נצא לבחירות, אבל כל כך בער לכם להעביר את החוק הזה, שאנחנו ישבנו שעות ארוכות ביום חמישי לדיון שבאמת – לצערי, לא היו יותר חברי כנסת, כי זה היה יום חמישי; אנחנו יודעים מה המצב בימי חמישי בכנסת, וזה בסדר גמור – כולם יש להם תוכניות אחרות ומחויבויות אחרות – – –

יואב קיש: דרך אגב, גם אלה – – – כולם היו פה.

יואב קיש: נכון.

יעל כהן-פארן: שלושתנו היינו פה, נכון.

יעל כהן-פארן: אני מדברת בתור מי שהייתה פה, אבל – –

יואב קיש: גם מי שמנהל את הישיבה.

יעל כהן-פארן: – – כחוק שיש עליו כל כך הרבה אי-הסכמה, היו בוודאי – אם זה היה ביום שני, שלישי או רביעי, חבר הכנסת קיש, היו שם לפחות עשרה חברי כנסת יותר, כי הם היו רוצים להביע את עמדתם.

יואב קיש: אז זה היה לי קל.

יואב קיש: עוד יותר קל.

יעל כהן-פארן: לא היה דיון רציני, חבר הכנסת קיש.

יעל כהן-פארן: לא היה דיון רציני.

יעל כהן-פארן: לא היה דיון רציני.

יעל כהן-פארן: לא שמעת את כל הדעות – – –

יואב קיש: מה?

יואב קיש: חצי שעה דיברת.

יעל כהן-פארן: בסדר, אבל היו עוד לפחות עשרה חברי כנסת שהיו מגיעים אם זה היה ביום כנסת רגיל.

יעל כהן-פארן: מה בער לך לקדם את זה ביום חמישי?

יעל כהן-פארן: מה בער לך? הפריימריז?

יעל כהן-פארן: אתה היית צריך – בואו נשים את זה על השולחן:

יעל כהן-פארן: אתה חשבת שיוצאים היום לבחירות, ולך יש פריימריז.

יואב קיש: אם אמרת "פריימריז", אם אמרת "פריימריז", את חייבת להגיד "חברי מרכז".

יואב קיש: אי-אפשר "פריימריז" בלי "חברי מרכז" באותו משפט.

יעל כהן-פארן: אתה אמרת פריימריז.

יעל כהן-פארן: יש לך פריימריז בקרב חברי – –

יואב קיש: "חברי מרכז".

יעל כהן-פארן: – – מתפקדי המפלגה שלך – לא רק חברי המרכז של המפלגה שלך, חברי המפלגה שלך – וכנראה שלעמותת אלעד יש שם כמה קולות; אולי כמה אלפי קולות, כמה עשרות אלפי קולות.

יעל כהן-פארן: אתם חייב להם.

יעל כהן-פארן: זה שהם קבוצת שוליים בחברה הישראלית ואתה מעביר עבורם חוק – חוק מרכזי של מדינת ישראל מועבר בשביל קומץ שולי של אנשים שיושבים בעיר דוד – –

יואב קיש: בואו נראה מה יהיה במליאה.

יואב קיש: אולי זה לא יעבור.

יעל כהן-פארן: – – ומאוד חשוב להם להקים בנינים גבוהים יותר.

יואב קיש: בואו נראה מה יהיה במליאה.

יואב קיש: את כל כך בטוחה שהמליאה תעביר?

יעל כהן-פארן: עכשיו אני רוצה לדבר על הדיבור הכל-כך דו-פרצופי של נציגי החוק ועל חוסר הקוהרנטיות של איך שהציגו את החוק.

יעל כהן-פארן: אז קודם כול, בהתחלה הרי החוק הזה הוצג כחוק גנים לאומיים עירוניים.

יעל כהן-פארן: אנחנו הבהרנו – ואני שמחה על השינוי החיובי הזה – שלא יכול להיות שיבואו ויקימו לנו עכשיו בניינים בקיסריה ובגן לאומי בית שאן ואשקלון, ותודה לאל, הסכמתם איתנו, ואז צמצמתם את הגדרת החוק, והיא רלוונטית לאיפה שכבר הייתה שכונה כשהגיעו להגדרה של הגן הלאומי.

יעל כהן-פארן: אבל מה, בואו נשים דברים על השולחן: הגן הלאומי חומות ירושלים הוכרז ב-1972.

יעל כהן-פארן: השכונה היחידה שהייתה שם הייתה שכונת סילוואן.

יעל כהן-פארן: לא היה שם אף מתיישב יהודי; כל המתיישבים היו פלסטינים, אז הגן הגיע לשכונה הפלסטינית.

יעל כהן-פארן: אתה השתמשת, אדוני יושב-ראש הוועדה, במונח "הגן הגיע לשכונה", אבל הגן הגיע לשכונה הפלסטינית.

יעל כהן-פארן: השכונה היהודית הגיעה לשם אחר כך.

יעל כהן-פארן: היהודים שהתיישבו שם, בהתנחלות בעיר דוד, ידעו – –

יואב קיש: איפה ה-3,000 שנה?

יעל כהן-פארן: – – לאן הם נכנסים.

יעל כהן-פארן: אני מדברת לא רק על 3,000 שנה – על 100 השנים האחרונות.

יואב קיש: היושב-ראש, היא שכחה את ה-3,000 שנה.

יואב קיש: היא סופרת רק מעכשיו.

יעל כהן-פארן: מי שחי שם פיזית ב-1972 היו רק פלסטינים, 100% פלסטינים.

יעל כהן-פארן: היו עתיקות.

יעל כהן-פארן: אנחנו מכבדים את העתיקות – הן מזכירות לנו את עברנו, הן מורשת העבר שלנו.

יעל כהן-פארן: אבל השכנים היהודים הגיעו לשכונה כשכבר היה שם גן; כשהם ידעו לאיזו מיטה חולה הם נכנסים; כשהם ידעו שבגן לאומי אסור לבנות – אסור לתקן קיר אם הוא מתפרק בלי אישורים מיוחדים.

יעל כהן-פארן: אז התלונות שהובאו על ידי מציעי החוק, במיוחד על ידי חברת הכנסת קורן, שהובילה אותו, היו: אוי אוי אוי, מסכנים המתיישבים שם, הגיע להם הגן לשכונה.

יעל כהן-פארן: הם גרו שם, ופתאום הגיע גן לאומי.

יעל כהן-פארן: מה עושה פה גן לאומי?

יעל כהן-פארן: חברים, זה שקר.

יעל כהן-פארן: תפסיקו לשקר.

שולי מועלם-רפאלי: הבהלת אותנו.

יעל כהן-פארן: אני מצטערת אם הבהלתי אתכם.

יעל כהן-פארן: יש פה פשוט שקר, מתחילתו ועד סופו.

יעל כהן-פארן: הם הגיעו לשכונה שכבר היה מוגדר בה גן לאומי.

יעל כהן-פארן: הם ידעו למה הם נכנסים טוב מאוד.

יעל כהן-פארן: השקרים הנוספים היו – אם אנחנו כבר מדברים על זה – שהם לא יכולים לתקן איזה צינור דולף, אוי אוי אוי, כי מה?

יעל כהן-פארן: לא נותנים להם מרשות הטבע והגנים.

יעל כהן-פארן: חברים, התוכניות שמתוכננות שם – האמת היא, נדע עליהן מחר בבוקר אם החוק הזה יעבור הלילה.

יעל כהן-פארן: מחר בבוקר הרשות לפיתוח ירושלים – אנחנו כבר יודעים שיש לה הר של תוכניות סביב השכונה הזאת, ואני בטוחה, אני יכולה להבטיח לכם, שהן לא יסתיימו בגובה של חומות ירושלים.

יעל כהן-פארן: אני מאמינה – אתם יודעים מה?

יעל כהן-פארן: אם אני אתבדה, אני אשמח – אני מאמינה שמדובר על שש-שבע קומות, אולי יותר מזה; לא על תיקון צנרת, לא על תיקון קיר שקרס וכל הפלברות והשטויות שאתם הצגתם בוועדה.

יעל כהן-פארן: פשוט שקרים.

יעל כהן-פארן: הדבר השני, שאתם פשוט מתעלמים ממנו, זה כמה הבנייה הזאת תהרוס את העתיקות.

יעל כהן-פארן: באים אנשי אלעד ואנשי עיר דוד, וכל מה שעומד לנגד עיניהם זה לבנות, לבנות, לבנות בשכונה הזאת.

יעל כהן-פארן: נקודה.

יעל כהן-פארן: שום דבר אחר.

יעל כהן-פארן: זה שהם גם אמונים על העתיקות בעיר דוד זה שולי.

יעל כהן-פארן: הם לקחו את האחריות על העתיקות בעיר דוד כדי לבנות, הרי זה ברור.

יעל כהן-פארן: צריך לשים את זה על השולחן.

יעל כהן-פארן: הם לא אומרים את זה בפה מלא, אבל זה ברור לכול.

יעל כהן-פארן: לא צריך להיות חכם גדול.

יעל כהן-פארן: ברור שבמקום שיש עתיקות, אם בונים, נהרסות קצת עתיקות – גם אם לא התכוונתם, גם אם עשיתם הכול כדי לשמור עליהן.

יעל כהן-פארן: ואתם יודעים מה?

יעל כהן-פארן: אם הייתה תוכנית שימור לעתיקות שם, ניחא, אבל רשות העתיקות לא הכינה תוכנית כזאת.

יעל כהן-פארן: אגב, באחת ההסתייגויות שלי זה מה שביקשתי.

יעל כהן-פארן: אני לא זוכרת כרגע את מספר ההסתייגות.

יעל כהן-פארן: אולי תצביעו בעד, שיכינו תוכנית מסודרת של שימור – מה חשוב לשמר, מה פחות חשוב, איפה יש אזורים יותר רגישים, שנדע איפה לא לבנות.

יעל כהן-פארן: הרי כל בנייה של איזה שבע קומות דורשת לבנות למטה יסודות.

יעל כהן-פארן: על מה אתם הולכים לעשות את זה – על עתיקות עיר דוד?

יעל כהן-פארן: אתם השתגעתם?

יעל כהן-פארן: אתם פשוט השתגעתם לגמרי.

יעל כהן-פארן: גם לשיטתכם אתם השתגעתם.

יעל כהן-פארן: אתם הורסים את הבסיס, אתם הורסים את היסודות שעליהם אתם בונים את הטיעונים שלכם.

יעל כהן-פארן: בהיבט של השכנים הפלסטינים שיש שם, גם פה לא הפסיקו להלעיט אותנו באמירות שקריות.

יעל כהן-פארן: ופה אני רוצה להתעכב על שינוי שנכנס בחוק ברגע האחרון, לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

יעל כהן-פארן: אם החוק, אחרי קריאה ראשונה – וזה שינוי גדול, שמוכר כנושא חדש.

יעל כהן-פארן: לא הסכימו איתי, כמובן, בוועדת הכנסת, שבאופן מפתיע התכנסה ביום חמישי, ב-17:00, אחר הצוהריים, על ידי היושב-ראש שלה לשעבר, יושב-ראש ועדת הפנים קיש, שכלפיו טענתי "נושא חדש".

יעל כהן-פארן: הכול פרוצדורלית בסדר, התקנון מאפשר, אבל זה מסריח, פשוט מסריח שיושב יושב-ראש ועדה ונטענת כלפיו טענה, והוא הולך לפקח על הדיון כשמולו נטענת הטענה.

יעל כהן-פארן: מה אני אגיד לכם?

יעל כהן-פארן: אני רק שלוש שנים בכנסת.

יעל כהן-פארן: אני לא זוכרת עוד חוויה כזאת.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר החוק הכניס – וזה השינוי של הדקה ה-90 – שקודם כול צריך להגיש תוכנית על כל השטח, תוכנית כוללת, שצריכה להיות מוסכמת גם על הרשות העירונית, על רשות העתיקות, על רשות הטבע והגנים ועל השר, ואולי יש שם עוד מישהו – בקיצור, שום תוכנית שכמובן אי אלו מהשכונה הפלסטינית יכולים להגיש.

יעל כהן-פארן: ברור שרק תושבי עיר דוד היהודית יוכלו להגיש אותה.

יעל כהן-פארן: אחר כך, מכורח התוכנית הכוללת הזאת, יוכלו להוציא אישורי תוכניות פרטניות.

יעל כהן-פארן: מה שזה אומר, למרות ובניגוד לשקרים שאמרו נציגי החוק בוועדה, זה שאין פה שום שוויון, כי נציגי החוק אמרו: כן, גם הפלסטינים יוכלו לבנות.

יעל כהן-פארן: כמו שתוכל להיבנות יותר השכונה היהודית, יוכלו גם התושבים הפלסטינים לבוא ולבנות או לתקן את בתיהם.

יעל כהן-פארן: אני אומרת לכם, זה פשוט מאוד שקר.

יעל כהן-פארן: זה לא נכון, זה לא יקרה, זה לא יכול לקרות.

יעל כהן-פארן: לפי נוסח החוק הנוכחי, רק תוכניות של עיר דוד היהודית יאושרו שם, יתקדמו שם.

יעל כהן-פארן: אין שום סיכוי למישהו מסילוואן להגיש סגירת מרפסת.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, מה שמטריד אותי יותר מהכול, וצריך לשים גם את זה על השולחן – שהתנחלות עיר דוד נמצאת שם כדי לטעת נטע מאוד מאוד מרכזי בחוסר אפשרות לייצר איזשהו הסדר עתידי בינינו לבין הפלסטינים; עוד התנחלות בלב, בלב-ליבו של הסכסוך.

יעל כהן-פארן: הם רוצים להרחיב כמובן כמה שיותר, הם רוצים – – –

שולי מועלם-רפאלי: בלב ירושלים בירת הנצח של מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: בלב ירושלים, אבל בלב ירושלים המזרחית, שיש שם כל כך כל כך מעט תושבים יהודים – –

דוד אמסלם: 150 מטר מהכותל.

יעל כהן-פארן: – – וכל מי שרוצה להתיישב שם – –

דוד אמסלם: מה דעתך על הכותל?

יעל כהן-פארן: – – כל מי שרוצה להתיישב שם רוצה לעשות את זה כדי לנטוע את מקומו שם ולא לאפשר שום התדיינות עתידית על פתרון.

דוד אמסלם: על מה – על הכותל?

יעל כהן-פארן: גם לשיטתנו – – –

דוד אמסלם: על הכותל אתם – – –

יעל כהן-פארן: גם לשיטתנו, סילוואן תהיה חלק מירושלים בכל הסדר עתידי, חלק מירושלים שלנו, אבל אתה מייצר פה מצב שאי-אפשר אפילו להתחיל הידברות, להתחיל משא ומתן, אם מישהו בכלל חשב שהוא רוצה לחזור להידברות, להסכם ולשתי מדינות לשני עמים.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר – אני אסכם – החוק הזה הוא חוק רע.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכם, חבריי, בעיקר באופוזיציה, ביש עתיד, להצביע נגד החוק הזה.

יעל כהן-פארן: החוק הזה יהרוס את עיר דוד, יהרוס את העתיקות, ומעבר לכך, זה חוק שיהרוס, או עושה הכול כדי להרוס, גם סיכוי להשיג הסדר שלום, הסדר עתידי בינינו לבין הפלסטינים.

יעל כהן-פארן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת סאלח סעד – – –

יעל גרמן: אפשר לקבל את רשימת הדוברים?

בצלאל סמוטריץ': רשימת הדוברים, אדוני סגן המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': תכף, ננסה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת סאלח סעד – אינו נוכח; חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן, עד שסגן המזכירה יקליד, לך אין רשות דיבור כאן.

יעל גרמן: מה?

בצלאל סמוטריץ': מה שאת שומעת.

בצלאל סמוטריץ': אין לך הסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': מי שמדבר זה רק מי שיש לו הסתייגות.

יעל גרמן: אבל יש לי רשות דיבור.

בצלאל סמוטריץ': מה?

יעל גרמן: יש לי רשות דיבור.

בצלאל סמוטריץ': יש לך בקשת רשות דיבור בסוף?

בצלאל סמוטריץ': בסדר גמור.

עיסאווי פריג': תעלו את הרשימות.

בצלאל סמוטריץ': לפני כן עוד אני אדבר.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, בבקשה, גברתי, לרשותך.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשאנחנו שואלים את עצמנו על מה יכולה ליפול ממשלה, בטח אתה אומר: על מערכת בריאות שקורסת, על אנשים שמטופלים במסדרונות, על אנשים שלא מצליחים להגיע לטיפול, על אפליה מטורפת בין מרכז לצפון בשירותי בריאות, במשאבים – לא, לא על זה.

לאה פדידה: אומרים: אולי הממשלה מהססת ורוצה להתפזר בגלל מערכת רווחה שזועקת ואומרת: תעזרו לי, כי כאן, בממשלה הזאת, נמדד החוזק של העם הזה בחוליה החזקה ולא בחוליה החלשה, והיא שכחה מזמן מזמן מה זו מדינת רווחה.

לאה פדידה: אומרים: אולי על מבצע, אולי על חוסר תקציב – לא.

לאה פדידה: הממשלה הזאת התערערה על מלחמת אגו מיותרת.

לאה פדידה: חודשיים אנחנו שומעים אותם בקבינט: תפוס אותי, תפוס אותי, למה אני רוצה להרביץ להם.

לאה פדידה: כמו ילד בבית ספר.

לאה פדידה: אז לא תפסו אותך, וראינו שלא עשית כלום.

לאה פדידה: לא תפסו אותך, וראינו שלא עשית כלום.

לאה פדידה: קבינט ששיחק בקרקס שלושה חודשים.

לאה פדידה: אנחנו בכנסת והאזרחים – ליבנו דאג אם באמת הביטחון שלנו נמצא בקבינט הזה.

לאה פדידה: ואז פתאום שקט.

לאה פדידה: זה רוצה ללכת, זה עושה מסיבת עיתונאים.

לאה פדידה: אם היינו נמצאים בפרזנטור של האח הגדול, בנימין נתניהו ראש הממשלה בטוח היה השורד האחרון, ובאמת אפשר לקרוא לו שורד, כי הוא עשה הכול כדי שהממשלה הזאת תשרוד, ואין לי מושג על מה.

לאה פדידה: אין לי מושג למה.

יואב קיש: לא שורד.

יואב קיש: עושה.

לאה פדידה: שורד אני קוראת לזה, חבר הכנסת יואב.

יואב קיש: עושה.

לאה פדידה: אבל המיוחד הוא, כשאני מסתכלת על המשאבים שמחולקים, אני מסתכלת מתי אתם נזעקים, חבר הכנסת יואב קיש – לא כשנשים נרצחות, לא כשמערכת בריאות קורסת, לא כשהדרום והצפון קורסים תחת הנטל, לא כשכואב לתושבי עזה.

לאה פדידה: אה, סליחה, הציג את זה יפה והגדיר את זה יפה שר בממשלת נתניהו – דמם של תושבי הדרום, אה, מינורי.

לאה פדידה: ממש מינורי.

לאה פדידה: או עוד חבר כנסת שהשכיל ואמר:

לאה פדידה: דם תושבי עוטף עזה אינו כדין דם של תושבי תל אביב.

לאה פדידה: זה מעורר חלחלה.

לאה פדידה: זה מערר פחד.

לאה פדידה: אלוהים שבשמיים, אם אני בבית הזה פוחדת, מה יגידו האזרחים והאזרחיות שעכשיו צופים בי?

לאה פדידה: האם אתם הולכים עם הכיסא הביתה, שהוא לא ילך?

לאה פדידה: חלאס.

לאה פדידה: הממשלה הזאת עשתה את שלה; לא מועילה לא לרווחה, לא למערכת בריאות, לא לתשתיות, שהרכבת לא מגיעה מהצפון.

לאה פדידה: מספיק.

לאה פדידה: תשחררו אותנו.

לאה פדידה: תנו לעם להחליט.

לאה פדידה: תנו לעם לבחור אם הוא רוצה שוב את הדרך הקלוקלת הזאת.

לאה פדידה: ואל תאיימו עלינו במר ביטחון.

לאה פדידה: זה היה ממש סיפור טלנובלה.

לאה פדידה: עמד שם, ואני הקשבתי: נפצעתי, כואב לי.

לאה פדידה: אדוני ראש הממשלה, כל חייל וחיילת מקריבים את דמם, נפצעים.

לאה פדידה: אנחנו עם שיש לו צבא וצבא שיש לו עם.

לאה פדידה: אחד הם.

לאה פדידה: אי-אפשר לרגש אותנו בכל הסיפורים האלה כל פעם מחדש.

לאה פדידה: וסליחה, עם כל הכבוד, כבוד היושב-ראש, אני לא מצליחה להבין על מה הייתה מסיבת העיתונאים של היושב-ראש שלך היום.

לאה פדידה: חשבתי שאולי במסיבת העיתונאים הוא יגיד: אם הייתה לכם התעוזה לעשות קיצוץ רוחבי, אז בטח גם תקצבתם סוף-סוף את התוכנית למניעת אלימות כלפי נשים.

לאה פדידה: מחר הכנסת הזאת תציין את יום האלימות נגד נשים, ואתם, חברי וחברות הכנסת מהקואליציה, לרגע לא הפסקתם, לרגע לא אמרתם: בואו נפסיק את הדיונים, כי 18 נשים נרצחו בתוך המשפחה; 18 נשים מצאו את מותן במקום שצריך להיות להן הכי טוב – בתוך המשפחה; נרצחו על ידי בני זוגן.

לאה פדידה: והיום התכנסה השדולה למניעת אלימות במשפחה בראשותי ובראשות חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

לאה פדידה: ולשמוע את הנשים המהממות האלה, שהעזו ובאו לספר – כואב הלב, והעין דומעת, והאדמה זועקת.

לאה פדידה: אבל אתם?

לאה פדידה: לא, לא תתפטרו על זה; לא תיתנו שקל לזה, כי דמן של נשים הפקר בעיניכם.

לאה פדידה: מזל שחבר הכנסת יואב קיש נשאר בכל ספסלי הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה, גברתי.

לאה פדידה: אני מבקשת מכם, זעקו את זעקת הנשים.

לאה פדידה: זעקו את זעקת האזרחים והאזרחיות.

לאה פדידה: אל תשחקו משחקי אגו.

לאה פדידה: בואו נדאג באמת לאזרח ולאזרחית.

לאה פדידה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה לחברת הכנסת לאה פדיחה – לאה פדידה.

לאה פדידה: עכשיו אני רוצה דעה מהצד.

קריאה: לא מצחיק בכלל.

בצלאל סמוטריץ': זה לא היה בכוונה, חלילה.

בצלאל סמוטריץ': חלילה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוברט טיבייב.

לאה פדידה: בדיחה ישנה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, עדיין רשימת הדוברים – – –

בצלאל סמוטריץ': לאה, זאת לא הייתה בדיחה עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': זאת הייתה מעידה במובן הכי קלאסי של המילה.

בצלאל סמוטריץ': לא הייתה בדיחה.

בצלאל סמוטריץ': לא הייתי מעלה בדעתי להתבדח ככה ביושבי כאן על הדוכן.

בצלאל סמוטריץ': את יודעת את זה.

בצלאל סמוטריץ': מחילה, מחילה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוברט טיבייב.

לאה פדידה: זה לא כל כך מזיז לי, יקירי.

לאה פדידה: דברי חכמים בנועם נשמעים, ודברי הבל – לא נמשיך.

בצלאל סמוטריץ': צודקת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת לרשימת חברי הכנסת של סיעת מרצ.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת מוסי רז.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות, חברי הכנסת, השרה לשעבר, בעצם מובא לנו כאן, היום, חוק חדש, אבל לפני שאדבר עליו, אני רוצה לדבר בהקשר ממש דומה ולברך את חברת Airbnb, שהחליטה להפסיק את התרמית ולהסיר מהאתר שלה – –

עודד פורר: תתבייש לך.

מוסי רז: אני מתבייש מספיק.

מוסי רז: – – להסיר מהאתר שלה דירות בהתנחלויות, בשטחים הכבושים.

עודד פורר: בושה.

נורית קורן: חוצפנים.

נורית קורן: רק במדינת ישראל.

עודד פורר: באמת.

מוסי רז: שלא יבואו אנשים למקום שהם לא מעוניינים לבוא אליו.

נורית קורן: באף מדינה הם לא עושים את זה, רק במדינת ישראל.

מוסי רז: וגם אתם לא הייתם רוצים לבוא למקום שאתם לא מעוניינים לבוא אליו.

נורית קורן: בושה.

מוסי רז: והדבר הזה קשור לחלוטין לאותם מתנחלים – –

עודד פורר: זה הזוי שחבר כנסת – –

מוסי רז: – – שבאו ובזזו אדמה בכפר סילוואן.

נורית קורן: לא ייאמן.

נורית קורן: אם היית יכול, היית עושה הכול.

נורית קורן: תתבייש.

מוסי רז: אני מתבייש במעשים שלכם.

מוסי רז: זה בסדר.

מוסי רז: אני מתבייש בהם כל בוקר וכל ערב.

מוסי רז: זה בסדר.

עודד פורר: – – חבר כנסת עולה ותומך בהם.

עודד פורר: לא נשמע כזה דבר.

מוסי רז: מתבייש שאני חזק.

מוסי רז: מתבייש במעשים שלכם.

עודד פורר: אפילו – – –

מוסי רז: תראה מה קורה.

מוסי רז: רק פיטרתם את הממשלה – כבר שר ה-BDS נכנע.

מוסי רז: 300 מיליון שקל נתתם לו להילחם.

מוסי רז: במה?

מוסי רז: עוד מעט נשמע, נראה.

מוסי רז: חבל שפטרו אותו.

מוסי רז: עשינו טעות.

עודד פורר: חבר כנסת שמעודד את החרם על מדינת ישראל.

מוסי רז: קודם כול, אדוני חבר הכנסת עודד פורר, כדאי שתדע שההתנחלויות אינן במדינת ישראל.

נורית קורן: בינתיים במדינת ישראל, ויש מתיישבים ויש התיישבויות.

עודד פורר: ארץ ישראל ומדינת ישראל חד הן.

מוסי רז: ממש ממש לא.

מוסי רז: אתה יודע בדיוק את החוק, ואתה יודע שאין כך הדבר, והגיע הזמן שתבינו לא לגרור את כל מדינת ישראל לאותה תהום מוסרית שבה נמצאות ההתנחלויות.

מוסי רז: הן נמצאות בתהום מוסרית.

עודד פורר: התהום המוסרית היא אתה.

עודד פורר: אתה נמצא בתהום מוסרית.

מוסי רז: בניגוד לחוק הבין-לאומי, בניגוד לכל מוסר, בניגוד לציווי – –

עודד פורר: אתה לא מסכים אתם?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עודד פורר.

מוסי רז: – – אותו ציווי שרמסתם בחוק ההסדרה, אותו ציווי שאתם רומסים גם היום, בחוק הזה.

מוסי רז: מה אתם אומרים?

מוסי רז: "הגן בא לשכונה".

מוסי רז: אבל שכחתם מי בא.

מוסי רז: זה כמו המערכון של בית מאיר – חבר הכנסת פריג', אני לא יודע אם ראית "עבודה ערבית".

מוסי רז: בית מאיר – הוא הולך לגור בשכונה הפלסטינית.

מוסי רז: לא היה בה שום דבר, אבל מאיר אומר:

מוסי רז: כאן בית מאיר – חושבים שזו התנחלות חדשה, מחברים אותו לכבלים, מביאים אוטובוס, מחברים את כל הדברים.

מוסי רז: הם הלכו לרכוש שאיננו שלהם וישבו בו.

מוסי רז: פעם צריך לדבר על החוק המעוות הזה לנכסי נפקדים, אבל ודאי ובוודאי שהאפוטרופוס לנכסי נפקדים לא צריך לחלק להם את הרכוש הזה ככה סתם, וללא תשלום, במקום לתת את זה לתושבים המקוריים של השכונה.

מוסי רז: ואז הם אומרים: "הגן בא לשכונה".

מוסי רז: נאפשר להם לבנות שם, נאפשר להם לעשות מיזמים שם, לעשות שם הון, לעשות שם כסף.

מוסי רז: הדבר הזה איננו מתקבל על הדעת.

מוסי רז: עובדה שבמשך כמעט 71 – אנחנו כבר 70.5 שנה של קיום המדינה – אף אחד לא חשב, לא העלה על דעתו, לאפשר דבר כזה שבגן לאומי ייתנו לבנות.

מוסי רז: למה?

מוסי רז: כי בעבר הגנים הלאומיים היו או איפה שיש גן או איפה שיש ערבים, כדי למנוע מהם את הבנייה.

מוסי רז: אבל עכשיו התהפכו היוצרות.

מוסי רז: פתאום, פעם ראשונה אחרי 70 שנה – זה כבר קרה לפני 25 שנה – פעם ראשונה אחרי 70 שנה יש יהודים בגן לאומי.

מוסי רז: החוק הרי נועד שערבים לא יבנו.

מוסי רז: מה, אנחנו נעשה חוק שיהודים לא יבנו?

מוסי רז: אז אנחנו נתיר להם לבנות – נתיר להם, יותר נכון, להרוס, לגרום נזק.

מוסי רז: כל יום נעוות משהו אחר בספר החוקים שלנו רק כדי שהם יוכלו לעשות את הדבר הזה.

מוסי רז: אני רוצה להגיד לכם, חברות וחברי הכנסת:

מוסי רז: מי שמצביע בעד החוק הזה מצביע נגד ירושלים.

מוסי רז: הוא מצביע נגד גן לאומי בירושלים.

מוסי רז: שלא יבוא לפה ראש מפלגה ויגיד: אני מצביע בעד החוק הזה, כי אני לא מצביע נגד ירושלים.

מוסי רז: הפוך.

מוסי רז: כל חברי הכנסת של הקואליציה, וגם הבודדים מהאופוזיציה, שיצביעו בעד החוק הזה – הם פוגעים בירושלים; הם פוגעים בגנים לאומיים בירושלים.

מוסי רז: לא הפוך, שלא ינסו להציג את זה הפוך.

מוסי רז: בדרך הם גם מעודדים אנשים שבאו לשם בצורה בלתי חוקית, והם גם מעודדים בנייה שהורסת – זה נכון – אבל הם מצביעים נגד ירושלים, והדבר הזה, אנחנו נתנגד לו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': 12 דקות, אדוני, לרשותך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, תראה, אנחנו שמענו וגדלנו, הבנו גם שדין נצרת לא כדין נצרת עילית, דין כפר קאסם לא כדין ראש העין, דין טייבה לא כדין כוכב יאיר.

עיסאווי פריג': ידענו את זה.

עיסאווי פריג': ידענו.

עיסאווי פריג': מנסים להיאבק בזה בכל אמצעי ומצליחים מדי פעם פה ושם.

עיסאווי פריג': אבל מתווסף למנגינה הזאת ולתפיסת העולם הזאת: דין דימונה לא כדין עמונה, דין הדרום לא כדין תל אביב.

עיסאווי פריג': אבל הכול בצד – הינה שלב ב'.

עיסאווי פריג': הגענו לשלב ג', חברים: דינם של המתנחלים הוא דין שונה משל כל אזרחי מדינת ישראל באשר הם.

עיסאווי פריג': 30 מתנחלים קובעים מדיניות שלמה של ממשלה לאורך 40 שנה.

עיסאווי פריג': וכמה טוב שהצעת חוק כזאת תהיה המסמר האחרון בממשלה הקיימת, כי היא מסכמת את המדיניות שהייתה לאורך כל ארבע השנים: מדיניות הגזלה – בשמה הטוב: ההסדרה – איך לגנוב אדמות מפלסטינים, מה התהליך שצריך לעבור.

עיסאווי פריג': וזאת הצעת החוק – איך עושים: מקימים עמותה בשם עמותת אלעד, במקרה שלנו; מסמנים את המטרה – במקרה שלנו סילוואן.

עיסאווי פריג': סימנו את המטרה.

עיסאווי פריג': היעד – לגזול, לגרש ולדלל את האוכלוסייה הערבית-הפלסטינית שם.

עיסאווי פריג': לשם מימוש היעד הזה – הדרך: כל הרשויות נותנות יד, כל אחת מהכיוון שלה, למען הגשמת המטרה.

עיסאווי פריג': לשם כך יש לנו את רשות הגנים הלאומיים – איזה יופי – שצריכה לשמר את הגנים הלאומיים והטבע; יש לנו את עיריית ירושלים; יש לנו השר הממונה על ירושלים.

עיסאווי פריג': כל אחד בתפקידו צריך להגיע למימוש המטרה: איך להרוס לפלסטינים ואיך לבנות ליהודים.

עיסאווי פריג': רשות הגנים – תפקידה לשמור.

עיסאווי פריג': אז מה עושים?

עיסאווי פריג': מכריזים על השטח כשטח ארכיאולוגי, גן לאומי.

עיסאווי פריג': צריך לשמר.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': איך אני אכשיר את הפולשים?

עיסאווי פריג': איך אני אכשיר את הגנבים?

עיסאווי פריג': יש לי רוב בכנסת ישראל, יש לי ממשלה שנשלטת על ידי שני שרים פחדנים, שהיום לא נמצאים במליאה כי הם באבל אחרי מה שעברו, אחרי שהתבזו, שקיבלו צינור מראש הממשלה.

עיסאווי פריג': הם לא נמצאים, וייקח להם איזה שבוע להיות באבל, ובצדק, כי הם עשו מעצמם צחוק.

עיסאווי פריג': הפה אומר משהו והלב אומר משהו.

עיסאווי פריג': אני רוצה את הכיסא.

עיסאווי פריג': איפה השר בנט והשרה שקד?

עיסאווי פריג': לא נעים להם להיות במליאה, נכון?

בצלאל סמוטריץ': בהצבעה הם יהיו.

עיסאווי פריג': לא נעים.

עיסאווי פריג': לא נעים.

בצלאל סמוטריץ': הם בטח פה, יבואו להצביע.

עיסאווי פריג': לא, לא נעים.

עיסאווי פריג': אז זה המתכון, חברים.

עיסאווי פריג': המתכון הזה עובד, וזה עבד לאורך ארבע השנים.

עיסאווי פריג': הממשלה באה לשרת קבוצה מצומצמת של אנשים, של מתנחלים – קבוצה מצומצמת; שווייץ של מדינת ישראל נמצאת שם.

עיסאווי פריג': תלכו, תבקרו, תבקרו בהתנחלויות – באיזה רמת חיים, באיזה רמת פיתוח הן נמצאות; אני הייתי וראיתי במו עיניי – ואז תשוו עם כל הפריפריה והמגזרים המוחלשים, הערבי והחרדי, ותבינו, תבינו את המדיניות של הממשלה הזאת.

עיסאווי פריג': זה התהליך, והיום זה הגיע לשיאו.

עיסאווי פריג': אני רוצה להכשיר לגנבים, לפולשים, לגוזלים בסילוואן את האדמות, שייכנסו וייקחו אותן ויבנו בניינים.

עיסאווי פריג': אז איך אני עושה את זה?

עיסאווי פריג': יש לי כנסת ישראל.

עיסאווי פריג': העם בחר בנו.

עיסאווי פריג': אנחנו רוב.

עיסאווי פריג': נעשה את זה.

עיסאווי פריג': גם את אורן חזן נמנה לשר ביטחון – העם בחר בנו.

עיסאווי פריג': גם את נורית קורן, נמנה אותה לשרת החוץ – העם בחר בנו.

עיסאווי פריג': הכול אפשרי.

עיסאווי פריג': ממה יש לכם לפחד?

עיסאווי פריג': תעשו את זה.

עיסאווי פריג': והתהליך מגיע לשיאו היום.

עיסאווי פריג': אם עברנו את חוקי המשילות למיניהם – אני מזכיר לכם שהכנסת הזאת והממשלה הזאת התאפיינו בחוקי המשילות, וגם נכנסו מילים חדשות בעברית שאני אישית התחלתי ללמוד: חוק ההתגברות – התגברות – להתגבר על משהו; משהו מפריע לי – למצוא דרך איך להתגבר עליו, איך לעקוף אותו.

עיסאווי פריג': חוקי ההתגברות בראשות שר האוצר כחלון, שכאילו בא לשמור על החוק, כאילו חוק התגברות; להתגבר.

עיסאווי פריג': בג"ץ לא מתאים לי?

עיסאווי פריג': נמצא חוק להתגבר עליו.

עיסאווי פריג': יועץ משפטי לא מתאים לי?

עיסאווי פריג': אומר לי "לא"?

עיסאווי פריג': נמצא חוק להתגבר עליו.

עיסאווי פריג': חוקי התגברות.

עיסאווי פריג': באנו עם חוקי ההסדרה או חוקי הגזלה, חוקי הגנבה.

עיסאווי פריג': איך אני אכשיר קרקע שהמתנחלים שמו יד או פלשו אליה או התיישבו והיא לא שלהם?

עיסאווי פריג': אני צריך להכשיר את זה.

עיסאווי פריג': נמציא להם חוק ונקרא לו חוק ההסדרה.

עיסאווי פריג': וזה היה ועבר.

עיסאווי פריג': הכול מותר בשכל הזה.

עיסאווי פריג': ממשיכים הלאה.

עיסאווי פריג': מה היה לנו?

עיסאווי פריג': חוק יועצים משפטיים – רוצים שתהיה משרה ששייכת לשר שהוא ממנה.

עיסאווי פריג': אז מה עושים?

עיסאווי פריג': עושים חוק.

עיסאווי פריג': יועץ משפטי שאומר "לא"?

עיסאווי פריג': אתה תגיד כן.

עיסאווי פריג': זה אדום – תגיד אדום.

עיסאווי פריג': לא מתאים לי – לא מתאים לי.

עיסאווי פריג': באים לחוק הלאום – 70 שנה, מדינת ישראל קמה על פי החלטת האו"ם, שחילק את הארץ הזאת למדינה יהודית ומדינה ערבית.

עיסאווי פריג': ויודעים את זה, מגלים את אמריקה.

עיסאווי פריג': בא בן-גוריון חדש, בנימין נתניהו: זו מדינתו של הלאום היהודי.

עיסאווי פריג': גילה את אמריקה.

עיסאווי פריג': גילה את אמריקה.

עיסאווי פריג': חוק הדגל – גילה את זה.

עיסאווי פריג': ממשיכים הלאה: איך נסתום פיות לאלה שמפריעים לנו?

עיסאווי פריג': שמציקים לנו?

עיסאווי פריג': העמותות למיניהן – צריך חוקים להשתיק אותן.

עיסאווי פריג': נדאג לחוקק חקיקה להשתיק אותן.

עיסאווי פריג': ואז מתחיל המסלול המהיר של החקיקה האנטי-דמוקרטית, בדמות ה-BDS.

עיסאווי פריג': עכשיו שמעתי שקר שהוא אומר לחברי מוסי רז: אתה תומך בארגוני BDS נגד מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': חברים, השטחים הכבושים הם לא חלק ממדינת ישראל, הם מקום אחר.

עיסאווי פריג': תרדו לקרקע, תפנימו את זה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אני מבין שאתה, מכוח התפקיד שאתה יושב בו, אתה לא מסוגל לענות, כי אתה חלק משם.

עיסאווי פריג': אבל זאת המציאות.

עיסאווי פריג': אתם, אדוני היושב-ראש, נמצאים בשטח כבוש, שטח שאמור לספק לנו ביטחון וחיי שכנות ושתי מדינות לשני עמים.

עיסאווי פריג': לא יעזור.

עיסאווי פריג': זה התהליך ההיסטורי וכך יהיה.

עיסאווי פריג': אז כל תהליך החקיקה שלכם לא יעזור לכם.

עיסאווי פריג': עכשיו אני בא לשלב הבא ושואל את החברים הנוכחים: אתם אומרים שהעם איתנו, העם בחר בנו.

עיסאווי פריג': אתם מיעוט ותישארו מיעוט.

עיסאווי פריג': יפה מאוד.

עיסאווי פריג': קיבלתי.

עיסאווי פריג': אז למה אתם מפחדים מבחירות?

עיסאווי פריג': הרי העם יבחר אתכם שוב.

עיסאווי פריג': מה אתם פוחדים?

עיסאווי פריג': למה ראש הממשלה פרנואיד?

עיסאווי פריג': ממה אתם מפחדים?

עיסאווי פריג': אתם בטוחים שהעם איתכם, אז לכו לבחירות.

עיסאווי פריג': תפסיקו לבזות את הכנסת הזאת.

עיסאווי פריג': היום התבזיתם ועוד תתבזו.

עיסאווי פריג': והמסר שלי לחבריי מהאופוזיציה, לחבריי: אני פונה אליכם, המחנה הציוני, יש עתיד והמשותפת; מאיתנו, מרצ, אני לא מודאג, אנחנו מוכיחים את הנוכחות.

עיסאווי פריג': רק לשבוע ימים, סמע ד"ר ג'בארין, רק לשבוע ימים; אתה שומע, ידידי איל?

עיסאווי פריג': שבוע ימים לא לתת קיזוז לאף שר; לא ראש ממשלה ולא שר.

עיסאווי פריג': רק שבוע ימים.

יעל גרמן: גם לא לחבר כנסת.

עיסאווי פריג': וגם לא לחבר כנסת.

יעל כהן-פארן: גם לא בוועדות.

עיסאווי פריג': כל אחד מאיתנו – –

יעל כהן-פארן: גם לא בוועדות.

עיסאווי פריג': – – ייקח על עצמו את ההתחייבות הזאת – –

יעל כהן-פארן: גם לא בוועדות.

עיסאווי פריג': – – שבוע ימים.

עיסאווי פריג': אל תיתנו להם קיזוז.

דב חנין: נכון.

עיסאווי פריג': אל תיתנו להם קיזוז.

דב חנין: נכון.

עיסאווי פריג': אתם תראו מה יקרה.

עיסאווי פריג': הם יבואו על ארבע.

טלי פלוסקוב: גם אתם אל – – –

עיסאווי פריג': בואו נקבע: אל תיתנו להם קיזוז.

תמר זנדברג: – – –

עיסאווי פריג': אני קורא לכם, חבריי, זאת ההזדמנות.

עיסאווי פריג': מי שרוצה להיות חלופה שלטונית – –

בצלאל סמוטריץ': זה כמו "אל תיתנו להם רובים".

עיסאווי פריג': – – חייב לנהוג בהתאם, מתוך אחריות.

תמר זנדברג: יפה.

עיסאווי פריג': השר יושב בטלפון – תיק, תיק, תיק, תיק, תיק – אני רוצה קיזוז; יש לי את שלי, אני אתן לו כעמוד חשמל ויעשה לי קיזוז.

עיסאווי פריג': הוא לא מודאג, השר.

עיסאווי פריג': אני רוב.

עיסאווי פריג': שידברו איך שהם רוצים.

עיסאווי פריג': בוא נראה להם.

עיסאווי פריג': בוא נראה להם.

תמר זנדברג: יפה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': וחבריי מהרשימה המשותפת (אומר בערבית: חבר'ה, בואו לא ניתן להם קיזוז, תראו איך הם יוצאים פוררה, כלומר לא יהיה קיזוז רק לשבוע אחד) – אתם תראו מה יקרה – –

בצלאל סמוטריץ': מה זה?

בצלאל סמוטריץ': מה זה?

עיסאווי פריג': – – כולם יבואו על ארבע.

בצלאל סמוטריץ': מה זה פוררה?

בצלאל סמוטריץ': מה זה פוררה?

טלי פלוסקוב: תגיד לי, מה קרה – – –

עיסאווי פריג': פוררה – אתה לא יודע מה זה פוררה?

בצלאל סמוטריץ': לא.

עיסאווי פריג': אם לא ניתן להם קיזוז שבוע – – –

יוסף ג'בארין: אין קיזוזים.

עיסאווי פריג': איך אני אתרגם את הסביבון הזה?

בצלאל סמוטריץ': אה.

בצלאל סמוטריץ': פורפרה.

עיסאווי פריג': פורפרה – –

טלי פלוסקוב: אז תקבל שני עמודי חשמל – – –

עיסאווי פריג': – – פוררה בערבית.

עיסאווי פריג': הם יעשו פורפרה – –

בצלאל סמוטריץ': חנוכה עוד מעט, סבב חנוכה.

עיסאווי פריג': – – הקואליציה תעשה פורפרה.

עיסאווי פריג': לא לראש הממשלה, לא לשר כץ שיושב כאן – אסור לתת להם קיזוז.

בצלאל סמוטריץ': אני בעד.

עיסאווי פריג': אסור לתת להם קיזוז.

עיסאווי פריג': ואנחנו נלך לבחירות.

עיסאווי פריג': תאמין לי, אתם פחדנים.

עיסאווי פריג': אנחנו ננצח אתכם, כי אחרת, אם אתם בטוחים, תלכו לבחירות.

עיסאווי פריג': אני קורא עליך תיגר.

עיסאווי פריג': פחדנים.

עיסאווי פריג': להתראות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: – – –

בצלאל סמוטריץ': משעשע, כרגיל.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמר זנדברג, גברתי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עיסאווי, נהנינו.

בצלאל סמוטריץ': פוררה, פוררה.

תמר זנדברג: יפה מאוד, עיסאווי.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': איך חוזרים לאווירה רצינית אחרי עיסאווי?

תמר זנדברג: כן, זהו, בדיוק רציתי להגיד שזה קשה להתחרות בחברי עיסאווי פריג', אבל באמת, כל מילה בסלע.

תמר זנדברג: חברות וחברים, טוב, זה שהקואליציה פה מתפרקת וזה שהציבור הישראלי ומדינת ישראל זקוקה לבחירות, צריכים בחירות, מאסו בממשלה הזאת, מאסו בקואליציה הזאת, זה כבר ברור.

תמר זנדברג: ובאמת, היום הזה התחיל עם תרגיל פרלמנטרי יפה: האופוזיציה בגיוס – עיסאווי, אני מצטרפת לכל מילה: ללא קיזוזים, ברוח לחימה, ורק ככה אפשר להביא להישגים ולהצליח – והינה, הצלחנו לנקות את כל סדר-היום מחוקים.

תמר זנדברג: עד שמגיע חוק – – –

טלי פלוסקוב: גם טובים, אגב.

טלי פלוסקוב: גם טובים.

תמר זנדברג: אתם, את מה שיש לכם טוב לעשות, ראינו ארבע שנים.

טלי פלוסקוב: גם לכם טוב.

תמר זנדברג: הציבור הישראלי מאס בזה ורוצה ממשלה אחרת – זה ברור, זה מובן.

טלי פלוסקוב: חלק מהציבור הישראלי.

תמר זנדברג: זה שאתם, סיעת כולנו – –

טלי פלוסקוב: חלק.

יואב קיש: מיעוט.

תמר זנדברג: – – מעדיפים להחזיק את הרגליים של הממשלה הזאת ולהשפיל את עצמכם, להצביע על חוק הנאמנות, זו בעיה שלכם.

תמר זנדברג: הציבור הישראלי – נמאס לו מזה, זה ברור.

יואב קיש: מיעוט בציבור.

טלי פלוסקוב: גברתי, אפשר לחשוב אחרת.

תמר זנדברג: ברור, אין ספק.

טלי פלוסקוב: נו, אז.

תמר זנדברג: המיקרופון פה פתוח, כל מה שאני אומרת הוא על דעתי.

טלי פלוסקוב: אז אל תיתני ציונים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בואו ניתן לחברת הכנסת זנדברג, זה תורה.

תמר זנדברג: אני, איך אומרים אצלכם, בחילה – –

בצלאל סמוטריץ': מחילה.

תמר זנדברג: – – אני אגיד, יש איזה דיסקליימר פה כללי ששורה מעל הבניין: כל אחד שעולה, אומר מה שהוא חושב.

תמר זנדברג: ברור שאפשר לחשוב אחרת.

תמר זנדברג: המיקרופון פתוח – –

טלי פלוסקוב: – – –

תמר זנדברג: – – והרשות נתונה.

תמר זנדברג: אבל, יש מקום שבו התרגילים הפרלמנטריים נעצרים, וזה ההתנחלות.

תמר זנדברג: כי אנחנו עומדים להצביע עוד מעט על חוק שאומר דבר מדהים: הוא אומר שבמזרח ירושלים, בשכונת סילוואן, אפשר להכריז גן לאומי בתוך שכונת מגורים, כמו שמורת טבע – שבתוך שמורת הטבע יחולו כללים מיוחדים.

תמר זנדברג: מותר לבנות למגורים, כלומר להחריב את הטבע, אבל רק אם זה ליהודים.

תמר זנדברג: אם זה לפלסטינים התושבים בסילוואן, זה – לא.

תמר זנדברג: זה טבע.

תמר זנדברג: כשזה מגיע, הכנסת נעמדת דום.

תמר זנדברג: פתאום ישראל ביתנו כבר לא פורשים מהממשלה; פתאום גם יש עתיד נעמדים ומצדיעים, העיקר להציל את ההתנחלות.

תמר זנדברג: וזה, חברות וחברים, החוק הזה שאנחנו מדברים בו כרגע, היה צריך להיות החוק הראשון שיורד מסדר-היום היום; היה צריך להיות החוק הראשון שהאופוזיציה הייתה נעמדת איתן, ביחד עם אנשים בעלי מצפון בקואליציה, שהיו צריכים לדחות אותו לפני כל שאר החוקים, כי זה באמת חוק – לא רק חוק רע, לא רק חוק שגוי, לא רק חוק נגד העיקרון של שמירת טבע, נגד העיקרון של שוויון, חוק שבא להבעיר את ההתנחלות המתריסה והפרובוקטיבית במזרח ירושלים, זה בעיקר חוק לא הגיוני, לא רציונלי, מפלה.

תמר זנדברג: אני מתלבטת אם לקרוא לו טיפשי או בזוי – הוא כנראה שניהם – אבל בשביל – –

עיסאווי פריג': שניהם ביחד.

תמר זנדברג: כנראה שניהם.

תמר זנדברג: – – אבל בשביל זה, הכול בסדר.

תמר זנדברג: גיוס בספסלי האופוזיציה, מתגייסים להציל את ממשלת הימין הקיצוני, ולתת לה עוד כמה נשימות אוויר מבלון החמצן שכבר מזמן מזמן אזל לה.

תמר זנדברג: וזה – ואני, לצערי, מדברת בעיקר על החברים שלי באופוזיציה – יש לנו עוד מה ללמוד כנראה עד שנצליח – בתקווה, בקרוב – להפיל את הממשלה הזאת ולהחזיר את המנדט לציבור הישראלי שיבחר משהו באמת טוב, ולא את הממשלה הזאת.

תמר זנדברג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת זנדברג.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אותה מדיניות נוקטת ממשלת ישראל בירושלים המזרחית וגם בנגב, בזה שהם מנסים בכל דרך להשתלט על האדמה הערבית.

טלב אבו עראר: הקרן הקיימת נוטעת עצים כדי למנוע בנייה של ערבים בדואים בנגב, וכאן הרשויות עושות כל שימוש בגנים הלאומיים בירושלים המזרחית ככלי למניעת בנייה פלסטינית.

טלב אבו עראר: רשות הטבע והגנים ועיריית ירושלים נוקטות יד קשה נגד כל בנייה פלסטינית בתחומי הגנים המרכזיים בירושלים המזרחית.

טלב אבו עראר: הצעת החוק העולה כאן מבקשת להתיר מגורים בתוך גן לאומי מוכרז.

טלב אבו עראר: למי היא מאפשרת ולמי היא מתירה?

טלב אבו עראר: לעשרות מתנחלים, כמו שעשו באום אל-חיראן.

טלב אבו עראר: וכאן מתחבר העניין של העמותות, עמותות הימין, עמותות המתנחלים – בנגב עמותת רגבים, וכאן עמותת אלעד – שכל מטרותיהן הן להשתלט על האדמה של הערבים.

טלב אבו עראר: מדובר כאן בשכונת סילוואן, עין אל-חילווה, בוואדי אל-חילווה.

טלב אבו עראר: תושבי סילוואן מתגוררים שם עשרות שנים.

טלב אבו עראר: באה קבוצת מתנחלים ובגללם רוצים כאן – מבקשים להציע הצעת חוק, ומבקשים שההצעה הזאת תעבור כדי להתיר להם לבנות, לאור הדרישה בהצעת החוק שתוכנית למגורים בתחום הגן תידרש לאישור רשות הטבע והגנים, העירייה והשרים הרלוונטיים.

טלב אבו עראר: אתם חושבים באמת שהעירייה והשרים האלה ורשות הטבע והגנים יאפשרו בנייה לתושבי סילוואן?

טלב אבו עראר: בכלל לא.

טלב אבו עראר: העניין כאן – רק למתנחלים.

טלב אבו עראר: לכן, אני פונה לחברי וחברות הכנסת להתנגד נחרצות להצעה ההזויה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': להערכתי עוד קצת פחות משעה תהיה הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת הנמצאים, רציתי להעיר כמה הערות על החוק הרע הזה.

ג'מעה אזברגה: החוק הזה נעשה אך ורק בשביל שכונת סילוואן, וזה ידוע.

ג'מעה אזברגה: הקרקע שנמצאת בסילוואן היא קרקע ששייכת לפלסטינים, ושנים על גבי שנים מנוע הפלסטיני לבנות את הבית שלו.

ג'מעה אזברגה: לא רק שלא בונים – אך ורק הורסים.

ג'מעה אזברגה: זה דבר אחד.

ג'מעה אזברגה: דבר שני – החוק הזה סוגר כל אפשרות של פתרון מדיני ותוכנית שלום שתהיה בעתיד, כי סילוואן נחשב חלק מירושלים המזרחית, והוא שטח כבוש, ובשטח כבוש, ברגע שיש אפשרות ולו הקטנה ביותר להגיע להסדר שלום – כנראה שהממשלה הזאת, לא בכוונתה בכלל להגיע להסדר שלום אי פעם.

ג'מעה אזברגה: החוק הזה רע מאוד.

ג'מעה אזברגה: הוא לוקח את הקרקע מהפלסטינים ונותן אוטומטית לאנשי הימין, אנשי המתנחלים, אדוני היושב-ראש.

ג'מעה אזברגה: החוק הזה מתוכנן כאילו לא קיימים שם אנשים; לא קיימים שם פלסטינים; לא קיימים שם תושבים.

ג'מעה אזברגה: החוק הזה הוא רע, כי הוא בונה בתוך גן לאומי.

ג'מעה אזברגה: במקומות שיש בהם גן לאומי, זה מזעזע לבנות בתוך הגן הלאומי, אבל כנראה שלכל כלל יש יוצא מן הכלל.

ג'מעה אזברגה: היוצא מן הכלל הוא המתנחלים.

ג'מעה אזברגה: החוק לא חל על המתנחלים; גם אם הם עושים רצח הוא לא חל עליהם.

ג'מעה אזברגה: גם אם הם הורגים אנשים בכבישים, שזורקים – רק לפני חודשיים זרקו על אישה והרגו אותה, אישה עם שמונה ילדים, ואף אחד עדיין לא עצור, לצערי הרב.

ג'מעה אזברגה: התוכנית המונחת – של בנייה בתוך הגן הזה – קיימת עוד לפני חקיקת החוק, חברים.

ג'מעה אזברגה: זה ממש גרוע.

ג'מעה אזברגה: התוכנית נמצאת, מונחת בוועדה עוד לפני שחוקקו את החוק, אדון בצלאל סמוטריץ.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מבקשים, ועומדים על זה – אנחנו מפילים את החוק הזה ומבקשים מכל בן אדם – לא רק בעל מצפון; בעל ההיגיון, בעל שפיות הכי נורמלית שיש – להצביע נגד החוק הזה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין, עד עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': מבטיח שלא להפסיק אותך באמצע משפט הסיכום, אתה מכיר אותי.

דב חנין: אני בטוח.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: כיוון שהבטחת לא להפסיק אותי באמצע משפט הסיום, אני דווקא אתחיל ברוח טובה.

דב חנין: אנחנו נמצאים בתקופה של עימות מאוד קשה בכנסת, אבל אני חושב שצריך להביע, אדוני היושב-ראש, הערכה לך ולראש מפלגתך.

דב חנין: יש הרבה אנשים שיודעים לטפס על עצים, אבל אני לא מכיר הרבה אנשים שיודעים אחר כך גם לקפוץ מהעץ קפיצת ראש, קפיצת ראש נועזת.

דב חנין: ואני חייב להגיד שלמרות שבנט, אני מבין, הוא איש ביטחון – – –

בצלאל סמוטריץ': בגלל שיש לנו כיפה, בגלל שיש לנו כיפה זה בולם את הזעזוע בראש.

דב חנין: זהו.

דב חנין: אבל אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שכיפה לא בולמת את הזעזוע.

דב חנין: בנט לא רק קפץ ראש בלי קסדה – שזה, אגב, לא מומלץ מבחינה בריאותית – אלא בדרך גם עשה סלטה מורטלה שלם ואפילו הצליח להסביר שמה שראינו כולנו, שהוא קפץ מהעץ – העץ הגבוה שהוא טיפס עליו – קפיצת ראש – זה לא באמת קרה, אלא שבעצם קרו עניינים ביטחוניים מאוד מאוד סודיים שלמרות שבנט הוא חבר קבינט אין לו מושג מהם, לא ידע עליהם שום דבר והיה צריך פשוט שראש הממשלה ידליף לו מה באמת קורה.

דב חנין: אני חושב שהתנהלות כל כך מביכה כמו ההתנהלות של בנט בשבוע האחרון לא נראתה במחוזותינו שנים רבות.

דב חנין: לא רק טיפס על עץ גבוה – גם קפץ ממנו קפיצת ראש וגם אחר כך מסביר שטעמים ביטחוניים שהוא פשוט לא הכיר אותם התגלו לו, והם מחייבים אותו לאחריות שהוא לא ידע שהוא צריך להיות אחראי בה קודם.

דב חנין: אז אני רוצה, אדוני היושב-ראש, שתמסור לו את הערכתנו.

דב חנין: אנחנו מעריכים התעמלות.

דב חנין: אנחנו, אגב, לא ממליצים לו להרבות בקפיצות ראש ללא קסדה מעצים גבוהים שהוא מטפס עליהם; פשוט, אנחנו דואגים לבריאותו.

דב חנין: עם כל המחלוקת אנחנו לא רוצים ששר בכיר בישראל ייפגע וייגרם לו חס וחלילה זעזוע מוח, כי גם כך נראה לי שהוא לא לגמרי לגמרי מכוון.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני אתחיל מהסוף.

דב חנין: החוק הזה הוא מהלך פוליטי, והמהלך הפוליטי הזה נועד לקדם את סיפוח ירושלים המזרחית, וצודקים חבריי שדיברו קודם: זה מהלך גדול, חמור ומסוכן.

דב חנין: המהלך הזה פוגע כמובן בפלסטינים ובתושבים הפלסטינים של סילוואן, ושל ירושלים המזרחית בכלל, אבל בסופו של דבר הוא גם פוגע בציבור הישראלי כולו, כי בלעדי הסדר בירושלים המזרחית לא יהיה הסדר.

דב חנין: אם לא נבין שבלי פתרון בירושלים אין פתרון, אנחנו נמשיך להתגלגל ממלחמה למלחמה.

דב חנין: הפתרון בירושלים הוא מאוד פשוט: ירושלים המזרחית צריכה להיות בירת פלסטין.

דב חנין: ירושלים המערבית צריכה להישאר בירת ישראל; שתי בירות לשתי מדינות בהסכם שלום עם עיר שבה אפשר להגיע למקומות קדושים, שיש בה הסדרים מוסכמים בין שני הצדדים; לא עיר של כיבוש, דיכוי ופחד, אלא עיר שבאמת מאפשרת שתי בירות, שתי ערים, חיים בשלום.

דב חנין: את זה הממשלה רוצה למנוע, והיא רוצה למנוע את זה בין היתר במהלך של החוק החמור והמסוכן הזה, שהוא חוק שבעצם נועד להעמיק את ההתנחלות הבלתי-חוקית, הבלתי-לגיטימית, המנוגדת למשפט הבין-לאומי בשכונה הפלסטינית סילוואן שבירושלים המזרחית.

דב חנין: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, במקורות שלנו נאמר: "ציון במשפט תִּפָּדֶה".

דב חנין: אתם מזמן שכחתם את הכלל הזה.

דב חנין: אצלכם – ירושלים תטופל בנוכלות; זה החוק הזה – החוק הזה הוא פשוט מעשה נוכלות, הוא מעשה נוכלות מקומם.

דב חנין: הרי מה קרה כאן?

דב חנין: הייתה שכונה פלסטינית בסילוואן, ואז באו והטילו עליה מלמעלה גן לאומי.

דב חנין: בשם הגן הלאומי הזה מנעו ומונעים מהפלסטינים לבנות בתים.

דב חנין: בשם הגן הלאומי הזה מונעים מהפלסטינים אפילו לבצע הרחבות של הבתים שיש להם, כי המשפחות מתרחבות.

דב חנין: הגן הלאומי הופך להיות לקדוש.

דב חנין: אלא מאי?

דב חנין: בינתיים, בחסות הגן הלאומי, עמותת אלעד – שגם עליה כדאי להגיד כמה מילים, ואומר אותן תכף – עמותת אלעד נאחזה במקום.

דב חנין: נאחזה לה עמותת אלעד, הקימה לה שם את אתר התיירות עיר דוד, ועושה, אני מבין, הרבה כסף מהדבר הזה.

דב חנין: ועכשיו היא רוצה, מסביב לאתר התיירות שהיא כבר בנתה, להכשיר גם את הבנייה של המתנחלים בשכונת סילוואן.

דב חנין: מה לעשות?

דב חנין: הרי יש גן לאומי.

דב חנין: אז באים ואומרים: רגע, רגע.

דב חנין: הגן הלאומי לא באמת צריך להיות בעיה.

דב חנין: אנחנו נייצר חקיקה מיוחדת שתאפשר למתנחלים לבנות בסילוואן.

דב חנין: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, תפור לגמרי, תפור לגמרי מאלף ועד תיו לצרכים של המתנחלים בסילוואן.

דב חנין: אז תראו מה קרה כאן: לפלסטינים אמרו: אסור לכם לבנות – גן לאומי; אבל כשמדובר במתנחלים, גן לאומי לא – צריך להיות פתרון.

נורית קורן: חבר הכנסת חנין , זה בדיוק – – –

דב חנין: האם יש נוכלות גדולה מזה?

דב חנין: האם יש נוכלות גדולה מזה?

דב חנין: האם יש צביעות גדולה מזה?

דב חנין: האם יש משהו שיותר רחוק מהרעיון של "ציון במשפט תִפָדה" ממה שאתם עושים פה, בירושלים המזרחית?

דב חנין: אתם צריכים להתבייש.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך של חוסר צדק, כי לפלסטינים שחיו בסילוואן אומרים: אתם לא; אבל למתנחלים שבאים עכשיו לסילוואן אומרים: אתם כן.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך שמנוגד לאינטרס להתקדם לשלום שמבוסס על שתי בירות בירושלים, אבל המהלך הזה הוא מהלך חמור גם מסיבה נוספת.

דב חנין: אני אומר את הדברים האלה, אדוני היושב-ראש, כמי שהרעיון של גנים לאומיים, שמורות טבע, הגנת הסביבה, מאוד מאוד קרוב לליבו.

דב חנין: אבל הממשלה הזאת היא הרי ממשלה שנלחמת נגד הסביבה: את חוק החופים אתם לא רוצים להעביר; את ההגנות נגד מנגנונים דורסניים במערכת התכנונית ששומרים על מינימום שטחים פתוחים וירוקים, אתם בכל פעם – מעבירים.

דב חנין: אתם ממשלה אנטי-סביבתית.

דב חנין: אתם גם לא מקדמים גנים לאומיים.

דב חנין: אתם מוכנים לקדם גנים לאומיים ושמורות רק כשמדובר בפגיעה בערבים.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך ציני, חמור, מסוכן ופוגע בשם הטוב של הרעיון של גן לאומי, בשם הטוב של הרעיון של שמורת טבע.

דב חנין: אתם הופכים גם את הרעיונות היפים והטובים האלה לכלי מלחמה לא לגיטימי נגד אזרחים שאין להם יכולת להתגונן מפניו.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לצטט לפניך דברים שאמר יושב-ראש ועדת הפנים באחד הדיונים שנעשו בחוק הזה.

דב חנין: הוא אמר:

דב חנין: החוק הזה צריך לחול רק על מצב שבו הגן הלאומי בא לשכונה, ולא כשהשכונה באה לגן; לא יהיה מצב שהשכונה תבוא לגן.

דב חנין: על זה אעמוד ולא אאפשר שום תקדים.

דב חנין: אמר יושב-ראש הוועדה, לא עמד, ואפשר את התקדים: החוק הזה לא חל על הגן הלאומי שבא לשכונה.

דב חנין: השכונה הפלסטינית, שהייתה קיימת לפני שהגן הלאומי הגיע, נשארה מקופחת; השכונה הפלסטינית, שהייתה לפני שהגן הזה הוכרז, נותרת מוגבלת.

דב חנין: ומי פטור?

דב חנין: פטורה השכונה שבאה לגן.

דב חנין: השכונה החדשה, שבאה אחרי שהוכרז הגן הלאומי, אותה שכונת מתנחלים של עמותת אלעד ומקורביה, היא השכונה שבעצם החוק הזה מאפשר להמשיך ולקדם.

דב חנין: כמובן, כמו בכל מנגנון של נוכלות, גם כאן הנוכלות היא מתוחכמת – היא נעשית בצורה רב-קומתית, כדי שיהיו כל מיני אנשים תמימים באופוזיציה שיגידו: בסדר, אבל גם פלסטינים עכשיו יוכלו לבנות בגן הלאומי.

דב חנין: אז לתמימים האלה אני מציע לקרוא את מה שכתוב בחוק.

דב חנין: אני מציע לכם לראות איך המנגנון של החוק עובד באופן מעשי.

דב חנין: כדי שאפשר יהיה להפעיל את האפשרות של הבנייה בגן צריך את הסכמת רשות הטבע והגנים, שמתנחל עומד בראשה; צריך את הסכמת העירייה, שמתנחל וידיד המתנחלים עומד בראשה; צריך את הסכמת השרים הרלוונטיים.

דב חנין: חברים, כל אלה ייתנו לפלסטינים לבנות?

דב חנין: הם הרי לא נותנים לפלסטינים לבנות בירושלים המזרחית, לא רק בשטח של גנים לאומיים אלא גם לא בשטח של גנים לאומיים.

דב חנין: פלסטינים בירושלים המזרחית כמעט לא יכולים לבנות ברישיון.

דב חנין: אין מצב כזה.

דב חנין: כמעט לא מסוגלים להשיג רישיון.

דב חנין: אבל מי יוכל לקבל את כל הדברים האלה בהליכים מאוד מהירים ובצורה מאוד מאוד פשוטה?

דב חנין: חבריך המתנחלים.

דב חנין: חבריך המתנחלים יוכלו לעשות את זה בהליכים מאוד מאוד מהירים, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: ולכן, החוק הזה, מעבר לכל הדברים שאמרתי, הוא גם באמת באמת חוק לא הגון.

דב חנין: אני רוצה לסיים ולומר שאני מצפה מכל חברי האופוזיציה שלא להתבלבל ולהצביע נגד החוק הזה, אחרי שתלמדו, חבר הכנסת אלעזר שטרן, בדיוק במה מדובר ולמה אסור לבן אדם שיש לו טיפת מצפון יהודי, או בכלל מצפון, להצביע בעד חוק שעושה כזאת איפה ואיפה.

שלי יחימוביץ': מה עם מצפון ערבי, מה?

דב חנין: אני מדבר אל אלעזר שטרן.

דב חנין: אם היה לו מצפון ערבי הייתי פונה אליו עם מצפון ערבי.

דב חנין: כיוון שיש לו, אני מקווה, מצפון יהודי, אני פונה למצפונו היהודי.

דב חנין: אני – –

אלעזר שטרן: כי הוא יודע שאני בעד.

דב חנין: – – בטוח שגם מצפון ערבי יוביל לאותה תוצאה, אבל במקרה הזה גם מצפון יהודי – –

אלעזר שטרן: – – –

דב חנין: – – יוביל לאותה תוצאה.

דב חנין: ולכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני פונה לכולכם: הצביעו נגד הצעת החוק המבישה, המסוכנת והנוראה הזאת והפילו אותה היום.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': הבטחתי לא להפסיק אותך.

בצלאל סמוטריץ': נכון עמדתי בהתחייבות?

דב חנין: עמדת.

נורית קורן: שכנעת אותי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אל תיקח את ההצבעה שלי כמחמאה לכושר השכנוע שלך.

אלי אלאלוף: יש שמות של הדוברים?

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לאדוני, יש עכשיו עוד אחד, שניים, שלושה, ארבעה – חמישה דוברים על הסתייגויות מהרשימה המשותפת, לאחר מכן שלוש בקשות רשות דיבור, הסתייגויות דיבור של הקואליציה, והיושב-ראש יסכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו – בין חצי שעה לשלושת-רבעי השעה עד להצבעה, בעזרת השם.

בצלאל סמוטריץ': שש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותיי חבריי הכנסת, השתתפתי בדיונים הלא-עניינים בהצעת החוק הזאת, ואין ספק שמדובר בתרמית, כפי שהיו עסקאות רבות, והפקעות רבות, של קרקע פלסטינית לטובת מתנחלים.

אחמד טיבי: בוואדי ג'וז יש אזור שהוכרז כגנים הלאומיים כדי שהערבים לא יבנו – בעלי המקום הפלסטינים, שמהם נלקחה האדמה.

אחמד טיבי: בעמותת אלעד – שהיא פעילה מאוד באזור; זו עמותה של מתנחלים והתנחלויות והפקעות – לחצו, הובילו, והיה מי שקידם את הצעת החוק, שבאה לומר: גן לאומי אומנם הכרזנו כדי למנוע בנייה מערבים, אבל עכשיו אנחנו מחריגים את הבנייה של היהודים – תוספות ובנייה וכדומה – למרות שהכרזנו על גן לאומי.

אחמד טיבי: כאילו שהמתנחלים או הבתים של היהודים באזור הזה היו איזה עץ ירק מלבלב; האמת היא שמדובר באש שאוכלת את השכונה, בגזלת קרקע, קיפוח (אומר בערבית: קיפוח,) שוד קרקעות, (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: שוד קרקעות, אבו עבדאללה, ולכן הצבענו נגד החוק הזה בישיבה.

אחמד טיבי: בפעם ההיא נשארנו עד השעה 01:00, אתה ואבו עבדאללה ואבו חוד'ייפה.

אחמד טיבי: הייתי לפני יומיים ואתה יום חמישי?

אחמד טיבי: יום שלם בחוק הזה.

אחמד טיבי: תהיה בריא.

אחמד טיבי: זה חוק מסוכן.

אחמד טיבי: מדובר בסדרה של חוקים שמטרתם לייהד את ירושלים.

אחמד טיבי: ) זאת ממשלה שלא רוצה שום הסכם מדיני, ולכן היא תוקפת את הרשות הפלסטינית ומבטלת את מה שקרוי פרטנר.

אחמד טיבי: והאמת היא שאני חושב שהמצב של אי-קיום משא ומתן הוא נכון.

אחמד טיבי: על מה לקיים משא ומתן?

אחמד טיבי: ועם מי – עם נפתלי בנט ובנימין נתניהו?

אחמד טיבי: מה עוד שראש הממשלה התגאה כבר כמה פעמים שכשהוא בשלטון לא תהיה מדינה פלסטינית.

אחמד טיבי: והשאלה – מה מידת הרצינות של ראש הממשלה בהחזקת הקואליציה הזאת?

אחמד טיבי: למה ראש הממשלה פתאום לא רוצה בחירות, למרות שכל הזמן אמר: אני רוצה בחירות?

אחמד טיבי: התשובה היא, לדעתי, שהוא רוצה לקבוע בעצמו את התאריך ואת ההקשר ואת האג'נדה של הבחירות.

אחמד טיבי: הוא לא רוצה בחירות שכפה עליו ליברמן – בהקשר של כישלון בעזה – וכאילו ייווצר הרושם שמי שקובע את המהלכים של הקואליציה זה יחיא סנוואר.

אחמד טיבי: הוא לא רצה, ראש הממשלה, ולכן הוא עשה הכול, תמרן – ואנשי הבית היהודי גילו זקיפות קומה שצריכה עשרה קילוגרם של ויאגרה, וגם זה לא עזר להם ב-24 שעות.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מה אתה צוחק, יא שייח'?)

טלי פלוסקוב: את זה אתה אומר בתור רופא?

אחמד טיבי: ראית איך קמו ונפלו.

קריאה: נופל – – –

אחמד טיבי: מה זה?

קריאה: – – –

עאידה תומא סלימאן: אפילו עשרה קילוגרם.

אחמד טיבי: אפילו עשרה קילוגרם של ויאגרה לא היו עוזרים לבית היהודי לקום על רגליהם.

יואב קיש: מה זה?

יואב קיש: מה זה ויאגרה?

יואב קיש: הוצאתי לך את המילים מהפה?

יואב קיש: מה קרה?

אחמד טיבי: נסת

אחמד טיבי: תמו טענותיי, חבר הכנסת יואב קיש, מול השאלה הנוקבת הזאת.

חיים ילין: – – – זה שר הבריאות?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: תשאל את יעל.

אחמד טיבי: תשאל את יעל.

אחמד טיבי: האמת היא שמידת האלסטיות שגילו השר נפתלי בנט והשרה שקד והבית היהודי יכולה להיכנס לספר השיאים של גינס – פליק-פלאק לאחור מרשים ביותר.

אחמד טיבי: אבל המשפט שיהדהד לאורך ההיסטוריה של הפוליטיקה הישראלית הוא דבריו של השר נפתלי בנט: אני מאמין לראש הממשלה.

יחיאל חיליק בר: אנא סיים, אדוני.

אחמד טיבי: אם הוא היה מחובר למכונת אמת, היא הייתה עולה באש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

שלי יחימוביץ': על מי אמרת את זה?

אחמד טיבי: הוא, נפתלי.

חיים ילין: כבודו, בינתיים הנגב עולה באש.

רוברט אילטוב: ואם זה היה הוא?

קריאה: זה לא הוא, זה – – –

רוברט אילטוב: – – –

יחיאל חיליק בר: אדוני, עד חמש דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, מדברים על גנים לאומיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה גן לאומי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שאנשים לא מבינים מה ההגדרה של גן לאומי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא "אתר היסטורי או אתר נוף מוכרז הנמצא בפיקוח רשות הטבע והגנים" – זו ההגדרה, אבל מה השטח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו ניכנס להגדרה של השטח: "שטח המשמש או מיועד לשמש לצורכי נופש לציבור בחיק הטבע או להנצחת ערכים שיש להם חשיבות היסטורית, ארכיאולוגית, אדריכלית, טבעית או נופית וכיוצא באלה, בין שנשאר בטבעו ובין שהותקן לשמש מטרות אלה ואשר שר הפנים הכריז עליו", בהתאם להוראות החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האתר שאנחנו מדברים עליו זה גן לאומי – זו ההגדרה של גן לאומי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השימוש בו למגורים לא מתאפשר; זה העיקר – לא מתאפשר לבנות בו למגורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר: האם מישהו חשב, כשבאו לשנות את החוק הזה, שיבואו לרמת גן, לגן הלאומי, שהוא שטח גדול מאוד, שטח ענק – להגיד: 'תשמעו יש לנו מחסור בשטחים לבנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בואו ניקח 20% מהשטח הזה לבנייה כדי לבנות מגדלים ברמת גן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי לא זו הכוונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא התכוונו, ולא התכוונו לעשות את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, החוק הזה הוא לא חוק גנים לאומיים – זה חוק הגזל של הקרקע של הערבים הפלסטינים שנמצאים בסילוואן, בגן חילווה.

נורית קורן: מי היה לפניהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שהיה לפני זה – מי שהיה לפני שהיהודים הגיעו ממצרים, הוא גם היה שם, וזה לא היה ריק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז, בואי, לא לדבר על ההיסטוריה, כי כל אחד ירצה שההיסטוריה תתחיל מאצלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז היו אנשים, וזה לא היה ריק, אז בואו נתקדם.

נורית קורן: היהודים – – – 3,000 שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הערבים הכנענים, בסדר?

קריאה: בדיוק.

נורית קורן: לפני 3,000 שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, כן, היו הערבים הכנענים.

נורית קורן: – – – סילוואן זה עולים מתימן שבאו – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה הוא חוק מיוחד לסילוואן בשביל לגזול את הקרקע, אבל יש חוק אחר:

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם מפקיעים שטח לצורכי ציבור – נניח שראש רשות מקומית בא להפשיר לבנייה והפקיע שטח לצורכי ציבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק אומר במפורש: אם המפקיע, הרשות המקומית, לא משתמש באותה קרקע לאותם צרכים ציבוריים שבגינם הוא הפקיע את השטח, ואם הוא משנה את הייעוד שלה – למשל, הוא בא ואמר:

עבד אל חכים חאג' יחיא: שטח ציבורי פתוח או שטח לבנייני ציבור, והוא לא משתמש בו למטרה זו והחליט לשנות את הייעוד למגורים – השטח חוזר ישירות לבעלים המקוריים שלו, או לא ממשיך להיות של הרשות המקומית, או לא ממשיך לשרת את הציבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא רצו לבוא ולבטל בסילוואן את הגנים הלאומיים, כי הם חוזרים לבעלים המקוריים שלהם, הם חוזרים לפלסטינים, לכן באו עם החוק הזה, שהוא חוק התיישבותי, חוק התנחלותי, חוק שבא לתקוע מתנחלים בתוך השטח של סילוואן, כשהכוונה שלו היא לבטל את האפשרות להקים מדינה פלסטינית, לבטל את האפשרות לשלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי יש מדינת המתנחלים ויש מדינת ישראל, וכנראה שבסופו של דבר המלחמה תהיה ביניהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני בא ואומר: הכיבוש של ירושלים יסתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכיבוש בירושלים יסתיים, כי היו כיבושים אחרים לפניו, וגם הם הסתיימו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-1099 הצלבנים באו וכבשו את ירושלים ועשו בה כבשלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לקח להם עד 1187, כמעט 90 שנה, ואחרי התקופה הזאת ירושלים שוחררה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז עדיף להגיע למצב שירושלים – שמישהו טוען פה שהיא מאוחדת, והיא לא כך – לא לתקוע מתנחלים שעצם ההתנחלות שם – ואני חוזר על זה כמה פעמים – היא פשע מלחמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועם הפשע הזה אל תכניסו את האנשים, כי גם מי ששולח אותם יהיה שותף לפשע הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, החוק הזה הוא חוק גזעני, חוק התנחלותי, חוק טיפשי, חוק שירחיב את הקרע הקיים בירושלים ויזיק גם למדינה – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ויזיק לאפשרות של השלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מי שעושה את זה בעצם מכריז מלחמה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אני לא מצליחה להבין למה הממשלה הזאת חייבת לקלקל כל מושג טוב, לבזות אותו ולגרום לנו לשנוא אותו.

עאידה תומא סלימאן: שמורת טבע היא מושג שאמור להיות מושג טוב, שמדבר על לשמור את הסביבה ועל לנסות לשמור את הטבע.

עאידה תומא סלימאן: באים בצורה מאוד – אפילו לא מתוחכמת – והופכים את המושג הזה לסוג של כיבוס שלא יצליח לכבס את המעשה הנבזה של שוד אדמה ושל בנייה התנחלותית, גם כדי לגרום לתסיסה באזור מסוים.

עאידה תומא סלימאן: במקום שמעכשיו והלאה נגיד את המילים "שמורת טבע" ויהיה לנו בראש שלנו נוף פסטורלי, רגיעה ומקום שצריך לשמור אותו, נראה התנחלות, ונראה סיבה להתקוממות של אנשים שמרגישים שהם מדוכאים – לתת את הזכות לקבוצה אחרת כדי לבנות ולקחת את המקום שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אז מילא לקלקל מושג טוב, אבל אני חושבת שהחוק הזה, יא אבו חוד'ייפה, הוא חוק שנגזר מחוק הלאום, או שמישהו רוצה לשכוח שהועבר חוק כזה בכנסת רק לפני כמה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: חוק הלאום בעיקרו דיבר קודם כול על סיפוח ירושלים המזרחית והפיכתה כאילו לירושלים המאוחדת שתהיה בירת ישראל.

נורית קורן: – – – בירת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: החוק הזה, חוק הלאום, דיבר על – –

נורית קורן: לכן לא – – –

עאידה תומא סלימאן: – – מניעת הקמת מדינה פלסטינית ומניעת זכות הגדרה עצמית לפלסטינים על אדמתם, וגם דיבר על ההתיישבות היהודית כערך לאומי עליון.

עאידה תומא סלימאן: אז הינה, אם לא מתרגמים את זה לסוג של חוקים כאלה, ואם לא גוזרים מחוק הלאום חוק כזה, מה אנחנו מבינים?

עאידה תומא סלימאן: חוק הלאום – אם גוזרים אותו ומנסים לשפר אותו למשהו יותר קונקרטי, יוצא חוק כזה.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק כמו שחוק הלאום הוא חוק קולוניאליסטי, אפרטהייד, גם החוק הזה הוא חוק קולוניאליסטי וחוק אפרטהייד, כי הוא נותן עליונות לקבוצה מסוימת, והוא משמר מצב של התנחלות, של כיבוש, במקום מסוים.

עאידה תומא סלימאן: זה רק חלק ממה שחוק הלאום אמור להביא.

עאידה תומא סלימאן: ואתם יודעים מה?

עאידה תומא סלימאן: לקראת הצוהריים, חברי חבר הכנסת דב חנין דיבר על איך שירד בנט מהעץ הגבוה שטיפס עליו.

עאידה תומא סלימאן: בצוהריים אמרתי באחד הראיונות: לא אתפלא שאחרי שבוע נתחיל לשמוע על המחיר שהממשלה הזאת משלמת על הקפיצה, הירידה מהעץ הזה.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא לקח אפילו שבוע, דב.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: הינה, תוך שעתיים כבר מדברים על הריסה ופינוי של ח'אן אל-אחמר.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק, כנראה, אחד המחירים שהעם הפלסטיני צריך לשלם כדי שמר נתניהו ישלוט במתי יהיו הבחירות שלו.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איימן עודה – לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, אני בהחלט מצטרף למה שאמרו חבריי ולמה שאמרו המתנגדים לחוק הזה, ולמצב שהממשלה הזאת מנסה לקבע – לעודד עוד ועוד את ההתנחלויות ואת גזלת הקרקע מהפלסטינים כדי להגיע למצב אבסורדי שהקמת שתי מדינות לא תתאפשר בכל מצב.

סעיד אלחרומי: ממשלת נתניהו – שהבוקר קיבלו הבית היהודי פיק ברכיים – וכל הסיפור הנפוח, שהדיאגנוזה של חבר הכנסת טיבי הייתה מאוד מתאימה לו – וחזרו בהם מכל האיומים ביומיים האחרונים – הממשלה הזאת שמה לה מטרה אחת, והמטרה הזאת היא לקבע את המצב הקיים, ולהבטיח הבטחות שווא לאזרחי המדינה, שאו-טו-טו אנחנו חזקים בביטחון, אנחנו נביא שלום רק על פי רצוננו, אנחנו ננצח את תושבי עזה, אנחנו ננצח את הנשים חולות הסרטן בעזה, וננצח – –

חיים ילין: אף פעם – – –

סעיד אלחרומי: – – וננצח את ילדי עזה הרעבים.

סעיד אלחרומי: אנחנו נרעיב 2 מיליון איש בבית הסוהר הגדול בהיסטוריה.

נורית קורן: – – – סיוע הומניטרי, איזה רעבים.

סעיד אלחרומי: אנחנו גיבורים על חלשים.

סעיד אלחרומי: אם הסיבה בעזה היא חמאס, אז מה קורה עם הרשות הפלסטינית?

סעיד אלחרומי: הרשות הפלסטינית עובדת עם מדינת ישראל, בעידודו של אבו מאזן, שנפגש בתדירות מאוד גבוהה עם ראש השב"כ, והם מתואמים ב-99% מהדברים.

סעיד אלחרומי: אבל אנחנו יודעים שהמטרה העיקרית היא מדינה אחת בין נהר הירדן לבין הים.

סעיד אלחרומי: מדינה אחת זאת אומרת מדינה דו-לאומית.

סעיד אלחרומי: היום חלק מהפלסטינים, מהוגי הדעות הפלסטינים, כבר מדברים על זה, רבותיי.

סעיד אלחרומי: אבל הסכנה היא לעתיד של המדינה הזאת, שהיא בטוח מדינת אפרטהייד.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, לך יש עד חמש דקות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עוד חוק שמשקף את מגמת החקיקה הכוחנית, הבריונית של הממשלה הזאת; פשוט מכתיבים כל חקיקה שנדרשת לצורכי תוכניות ממשלת הימין, ובעניין הזה – התוכנית להמשיך ולהפקיע את זכויות התושבים הפלסטינים בירושלים המזרחית, ולהמשיך להרחיב את ההתנחלויות בלב-ליבן של השכונות הפלסטיניות.

יוסף ג'בארין: זה גם משקף את מדיניות הכוח של הממשלה הזאת.

יוסף ג'בארין: ומה שלא מצליח בכוח אז מנסים בעוד כוח, ומגייסים את החקיקה כדי להמשיך לדכא, להפקיע, להדיר את האוכלוסייה הפלסטינית מאדמתה המקורית.

יוסף ג'בארין: וככל שזה נוגע לירושלים המזרחית, אין ספק שזה נוגע בלב – בלב הדרישה הפלסטינית להכרה בזכות של העם הפלסטיני להגדרה עצמית, שכוללת את ירושלים המזרחית כבירת המדינה הפלסטינית; לא משהו חלומי אלא משהו שמדינות העולם, כמעט כולן, תומכות בהסדר הזה כבסיס לשלום בין שני העמים.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה להגיד לכם שאנחנו מזכירים כאן – יכול להיות הרבה פעמים – את יוזמת השלום הערבית מ-2002, יוזמת השלום הערבית, שבאה מיותר מ-50 מדינות, מדינות ערביות ומדינות מוסלמיות וכמובן גם בתמיכת ההנהגה הפלסטינית; גם אנחנו ברשימה המשותפת תומכים.

יוסף ג'בארין: היוזמה הזאת מבוססת על הקמת מדינה פלסטינית בגבולות 67', כאשר מזרח ירושלים הוא בירתה של המדינה הפלסטינית, וזאת כתנאי לנורמליזציה וליחסי שלום עם ישראל.

יוסף ג'בארין: ואני שואל: על מה עוד צריך לוותר הצד הפלסטיני יותר מההצעה הזאת, יותר מההצעה הזאת?

יוסף ג'בארין: אבל במקום שיהיה פרטנר בישראל ליוזמה הזאת, אנחנו נתקלים בהתכחשות לכל זכות של העם הפלסטיני להגדרה עצמית, התכחשות שמופיעה כבר בסעיפים הראשונים של חוק הלאום; התכחשות לכל זכות של העם הפלסטיני בירושלים המזרחית – גם זו התכחשות שמופיעה בחוק הלאום.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני רואה את החוק הזה היום כהמשך וכיישום של החוק הלאום, שמכריז באחד מסעיפיו שירושלים המאוחדת והשלמה היא בירת ישראל, כאילו שאין עם אחר, כאילו שאין כ-400,000 תושבים פלסטינים בירושלים, וכאילו שאף אחד לא שמע שהתושבים האלה גם בכלל לא מכירים בעיריית ירושלים, לא מצביעים בכלל לעירייה, ולכן הם גם לא מיוצגים פוליטית, והזכות הבסיסית שלהם לבחור את נציגיהם, להצביע בבחירות, כמובן שאינה מתקיימת, כי הם לא מכירים בשלטון הישראלי הזר עליהם.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני אומר שהגיע הזמן שהממשלה הזאת תתעשת.

יוסף ג'בארין: הזמן מזמן הגיע.

יוסף ג'בארין: אבל לפני שאנחנו רואים יישום של האיומים של ראש הממשלה, האיומים של מערכה שתביא קורבנות, כדאי להקשיב לקולות השלום שמגיעים מהצד הפלסטיני ומהצד הערבי.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אם כן, נגמרו המסתייגים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו לבקשות דיבור.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נורית קורן – מוותרת.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לך עד חמש דקות, גברתי.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: נכבדי השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה הוא עוד חוק שבא לקעקע ערכים שאנחנו חיים לאורם כבר שנים, ואני מדברת על ערכים בתחום התכנון והבנייה.

יעל גרמן: אחד הדברים שכל אדריכל – אני לא אדריכלית, אבל הייתי ראש עיר – כל אדריכל וכל מי שעוסק בתוכניות תכנון ובנייה לומד זה שאין לוותר על שטחים ציבוריים פתוחים, כי שטח ציבורי פתוח לא שייך לנו; הוא לא שייך להווה – הוא שייך לעתיד, הוא שייך לכלל הציבור, והוא למעשה ירושה שאנחנו מורישים לעתיד, לילדים ולנכדים ולנינים שלנו.

יעל גרמן: תתארו לכם שהמדינה הזאת תהיה מדינה של שלמת בטון ומלט.

יעל גרמן: הרי כולם רוצים רק להתעשר ולבנות, להרחיב ולהעשיר, ולכן אנחנו מצווים וחייבים לשמור על כל שטח ציבורי פתוח.

יעל גרמן: ולכן גם יש חוק – יש חוק גנים לאומיים ושמורות טבע, והחוק הזה בא ואומר במפורש שלא תאושר תוכנית בשטח שמורת טבע או גן לאומי ולא תיעשה בו כל פעולה הטעונה היתר לפי חוק התכנון או כל פעולה אחרת שנקבעה בתקנות לפי חוק זה, למעט חפירות הצלה.

יעל גרמן: והינה, כאן, באים ומסבירים שלמרות ועל אף האמור בכל דין, תוכנית בתחום גן לאומי יכולה שתהיה תוכנית המייעדת קרקע למגורים.

יעל גרמן: לאחר מכן, כמובן, באים ומייחדים ומאפיינים את אותו אזור, שברור שמדובר על עיר דוד.

יעל גרמן: אבל חברים יקרים, זהו חוק, והחוק הזה יסמן – יהיה סמן לדורות הבאים, למחוקקים הבאים.

יעל גרמן: וכאשר מישהו יבוא אולי יום אחד וירצה לבנות בפארק הרצליה או בפארק תל אביב או בפארק בדרום או בפארק אריאל שרון, או בכל מקום שהוא שמורת טבע שהיום אסור לבנות בה, הוא יבוא ויאמר: מה, בעיר דוד אפשר היה לחוקק חוק מיוחד כדי לבנות למ-גו-רים?

יעל גרמן: לא לבנות בית קפה, לא לבנות משהו ציבורי – לבנות מ-גו-רים.

יעל גרמן: למה אסור יהיה במקום אחר?

יעל גרמן: זהו תקדים מסוכן, וזוהי הסיבה שאני, אישית, הזדעזעתי כאשר החוק הזה הגיע.

יעל גרמן: ונכון שבהתחלה דובר בכלל בכל הגנים הלאומיים ולאחר מכן איחדו את זה, והיום מדובר רק בעיר דוד, אבל הרי זה ברור לכם, וברור לי, וברור לכולי עלמא, שמה שאנחנו היום מתירים בעיר דוד, מחר יתירו בכל מקום אחר בארץ.

יעל גרמן: אסור להעביר את החוק הזה, גם בגלל הסיבות שחבריי פירטו – אני בהחלט חושבת שיש בהן ממש – אבל בעיקר, וראשית לכול, מפני שהחוק הזה מהווה תקדים מסוכן לכך שיבואו לגזול מאיתנו את כבשת הרש – את הגנים הלאומיים ואת השטח הציבורי, שכאמור, לא לנו הוא.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אחרון בבקשות הדיבור – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן יסכם יושב-ראש הוועדה יואב קיש, ונעבור להצבעה על ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברי הכנסת, ישבתי כאן עכשיו שעתיים והקשבתי לכמה מן הדברים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.

בצלאל סמוטריץ': ראשית, שמעתי כאן לא מעט דוברים, בעיקר מן הרשימה המשותפת, גם ממרצ, שדיברו על העובדה שעיר דוד, המכונה סילוואן, שייכת לפלסטינים.

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': אז אני רוצה, קודם כול, חבר הכנסת אבו עראר, לומר, בפעם המי יודע כמה: אין, לא היה ולא יהיה דבר כזה שנקרא עם פלסטיני.

בצלאל סמוטריץ': ממילא שום שטח לא יכול להיות שייך למשהו לא קיים.

בצלאל סמוטריץ': מה אפשר לעשות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: רואים שאתה – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': קשה קצת לייצר זיקה בין מה שהוא קיים – ותכף נדבר על כמה הוא קיים – למה שהוא לא קיים.

בצלאל סמוטריץ': אין, לא היה ולא יהיה דבר כזה עם פלסטיני.

בצלאל סמוטריץ': יש ערבים, יש להם הרבה מאוד מדינות מסביב – אחלה, טובות, נהדרות, עם זכויות, רק משום מה יש כאלה שעדיין מתעקשים לגור כאן, תחת הכיבוש הנורא של המדינה היהודית.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי גם שמדובר על אדמות גזולות.

בצלאל סמוטריץ': אז למי שלא יודע, בעיר דוד כל הבתים, כולם ללא יוצא מן הכלל, נרכשו בכסף מלא כדת וכדין – אני מרשה לעצמי לומר: לצערי, מכיוון שעוד לא בא הרגע שמדינת ישראל תשיב את הגזלה בצורה ממלכתית ומסודרת, ולכן אנחנו נדרשים לגאול אדמות ובתים בכסף מלא.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה לא פשוט, מכיוון שכיודע יש ברשות הפלסטינית גזר דין מוות על מי שרוכש קרקעות.

בצלאל סמוטריץ': למרבה הצער, יש פעילות של אותה רשות – שוב, פלסטינית, אבל אין דבר כזה; איך נקרא לה, חבר הכנסת קיש?

בצלאל סמוטריץ': מה אתה אומר?

בצלאל סמוטריץ': אותה רשות שהקימו כאן באוסלו פועלת, לצערי הרב, ומהלכת אימים בצורה לא חוקית ולא חוקתית.

עיסאווי פריג': תסתכל על הגנים הלאומיים, לא על אוסלו.

בצלאל סמוטריץ': אגב, בניגוד לאותם הסכמים אומללים, גם בירושלים היא מהלכת אימים על מי שמוכר את ביתו.

בצלאל סמוטריץ': אבל כל הבתים הללו נרכשו כדת וכדין בכסף מלא, עברו לא מעט הליכים משפטיים – הליכי סרק שקריים שאתם וחבריכם ניהלתם.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רוצה לספר סיפור: ביום חמישי היינו כאן עד שעה די מאוחרת כדי לאשר את החוק הזה בוועדת הפנים של הכנסת, וכאן המקום באמת להודות מאוד לחבר הכנסת יואב קיש, יושב-ראש הוועדה, שעבד קשה מאוד כדי שאנחנו נגיע לרגע הזה ונאשר, בעזרת השם, את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אבל באמצע קרה דבר מוזר: באה חברת הכנסת גרמן וטענה טענת נושא חדש.

בצלאל סמוטריץ': לא? לא היא, אז יעל כהן-פארן – באה וטענה טענת נושא חדש.

בצלאל סמוטריץ': אז עברנו מחדר הישיבות של ועדת הפנים לחדר הישיבות של ועדת הכנסת, ואני אמרתי שאני קצת מתקשה להבין איך אפשר לטעון טענת נושא חדש על נושא שהוא בן למעלה מ-3,000 שנה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': הרבה, 1,500 שנה לפני שקם איזה מישהו והמציא את הדת המוסלמית כבר היו היהודים בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': היה בה דוד המלך, שבנה בה את עיר דוד ואת ביתו.

בצלאל סמוטריץ': ומה שמוציא אתכם מדעת

בצלאל סמוטריץ': כם בחוק הזה הוא העובדה שהחפירות בעיר דוד מגלות את כל אותם שורשים יהודיים בני אלפי שנים, שפשוט לא ניתנים להכחשה.

בצלאל סמוטריץ': תעצמו את העיניים, תטמנו את הראש בחול, אבל אם תטמנו את הראש קצת יותר עמוק מהחול ותתקרבו לסלע, תראו את ההוכחות הברורות לנוכחות היהודית, לשייכות היהודית, בנות אלפי השנים של היהודים במקום הזה.

בצלאל סמוטריץ': אז כאמור, זה לא נושא חדש.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו זוכים היום בבית הנהדר הזה להמשיך מפעל, להמשיך קשר של למעלה מ-3,000 שנה של העם היהודי לבירתו, לירושלים, לעיר הקודש והמקדש.

בצלאל סמוטריץ': והמפעל הזה, בעזרת השם, יימשך, ויגדל ויתעצם.

בצלאל סמוטריץ': דיברו פה, חבר הכנסת קיש, כמה אנשים על הפריימריז.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שגם יעל – – –

יואב קיש: להגיד "חברי מרכז" – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – על הפריימריז.

בצלאל סמוטריץ': אז הלוואי – אבל זה תפקידנו – שבעיר דוד, ובכלל בירושלים המזרחית, יהיו כל כך הרבה יהודים שבאמת יצליחו להשפיע על הפריימריז.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': ומשפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לחזק את ידי עמותת אלעד, ובראשה דוידל'ה בארי, שכבר עשרות רבות בשנים עמלים במסירות נפש של ממש להחיות את אותן אבנים, את אותם שורשים גדולים של העם היהודי בארצו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נהיה כולנו שותפים כאן היום למפעל הזה, נחזק אותם ונתחזק איתם.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: יושב-ראש ועדת הפנים יואב קיש, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שרים, האמת היא שאני די נרגש להיות פה היום, במיוחד לאור מה שהספקנו היום מהבוקר, אבל בסוף, בשביל החקיקה הזאת אני נמצא בכנסת ישראל.

יואב קיש: המצב הזה שהגן בא לשכונה, שכונת עיר דוד – שאנחנו מדברים על 3,000 שנים של היסטוריה יהודית שמחדשים אותה, שעושים חידוש כפול: מצד אחד במגורים עצמם, ומצד שני גם בחפירות, שמגלים את העבר ואת ההיסטוריה, ומה הבסיס של המדינה הזאת.

יואב קיש: אז אני ממש גאה, ואני רוצה, מכיוון – נורית, אני מבין שאת תעלי להודות – – –

מוסי רז: כשהקימו את המדינה, איפה הייתה עיר דוד?

יואב קיש: אני מקווה שהכנסת הזאת אכן תאשר את הצעת החוק הזאת.

יואב קיש: אני רוצה להודות לכמה אנשים שבאמת עשו עבודה מאוד חשובה.

מוסי רז: כשהקימו את המדינה, היא לא הייתה קיימת?

יואב קיש: ראשית, לחברת הכנסת נורית קורן – שזו הצעת חוק פרטית שלך, שעברה הרבה חשיבה והרבה שיקולים, וניסינו לבנות באמת את המתווה הנכון.

יואב קיש: ופה אני רוצה לענות לכל אלה שהסתייגו – – –

עיסאווי פריג': אל תענה.

עיסאווי פריג': אל תענה.

יואב קיש: המתווה הנכון, שיאפשר את השילוב הזה בזהירות – מצד אחד לאפשר את הנדרש לאותה שכונה כדי לחיות, ומצד שני, תוך שמירה והקפדה על הנושא של הגן הלאומי – האיזון הזה מתבצע בחקיקה הזאת, ואני חושב שהוועדה עשתה עבודה מצוינת.

יואב קיש: אני רוצה להודות גם לחברי בצלאל סמוטריץ, שהיה איתי בכל הרגעים של החקיקה הזאת, שעות ארוכות ביום חמישי, שדחפת ולא ויתרת, ועשינו את זה באמת עד השעות המאוחרות.

יואב קיש: אני מודה שמהסביבה היו כל מיני רעשים, אבל אתה אמרת: אנחנו משלימים את המשימה, ואני הובלתי את זה איתך, ואני גאה ושמח שיצא לנו גם, בעזרת השם, לברך על המוגמר בעניין הזה.

יואב קיש: ולעמותת אלעד ודוידל'ה, החוק הזה בא לעזור גם לכם ולומר בצורה הכי ברורה: אתה עושה מלאכת קודש – איפה הוא?

יואב קיש: הוא לא עלה למעלה?

יואב קיש: עושה מלאכת קודש.

יואב קיש: אני חושב שכל עם ישראל צריך להצדיע לך על העשייה הזאת.

יואב קיש: חידוש עיר דוד זה משימה באמת מדהימה שאתה לקחת על כתפיך.

יואב קיש: וכמובן, אני רוצה להודות לוועדה, למנהלת הוועדה לאה קריכלי, לצוות הוועדה שוש, ליאת, איה, רחל ורבקה הדוברת, וליועצים המשפטים: תומר רוזנר, שלא נמצא פה עכשיו – נכון, גלעד?

יואב קיש: אני צודק?

יואב קיש: וגלעד קרן, שבאמת היה ועזר להוביל את החקיקה.

יואב קיש: אני רוצה גם להתייחס לכמה דברים שנאמרו פה לגבי החוק הזה.

יואב קיש: ראשית, דיברו פה על אפליה, לא אפליה.

יואב קיש: אין פה אפליה בחוק.

יואב קיש: אין התייחסות פה.

יואב קיש: גם – וזה הובהר בצורה הכי ברורה – גם, אם נצטרך וזה יבוא לידי ביטוי בבתים של הערבים שנמצאים שם – גם להם אפשר לקדם ולפתור בעיות שנמצאות דרך החקיקה הזאת.

יואב קיש: ולכן, כל האמירות פה על אפליה הן פשוט שגויות ונובעות מחוסר הבנה.

יואב קיש: מעבר לכך, הפתרון הזה של המצב הייחודי שמגיע לחלק מהמקומות, שהגן בא לשכונה, ייפתר, והחקיקה הזאת מובילה את זה.

יואב קיש: אנחנו עכשיו – להבנתי, היושב-ראש, ההצבעה הזאת זה סוף סדר-היום.

יואב קיש: אני צודק?

יחיאל חיליק בר: נכון, בזכותכם האדיבה.

יואב קיש: לצערי, בניגוד לסיכומים, כמה דברים שהיו צריכים לקרות בכנסת הזאת היום לא יקרו.

יואב קיש: אנחנו – גם, אני רוצה להוסיף – בחקיקה בוועדת הפנים, העברנו, הכנה לקריאה ראשונה, הצעת חוק לייצוא קנאביס רפואי במדינת ישראל.

יואב קיש: הצעת החוק הזאת אמורה לאפשר לחקלאים במדינת ישראל, בפיקוח משטרתי נכון, לגדל קנאביס רפואי.

יואב קיש: מדובר על הכנסות פוטנציאליות של למעלה ממיליארד שקלים כמיסים למדינה; מדובר על רווחת חקלאים; מדובר באמת על הליכה משותפת של הרגולטור, של המשטרה, של החקלאים.

יואב קיש: וכל זה נמנע היום כי ההסכמות שהיו עם האופוזיציה נפלו.

יואב קיש: אבל אל דאגה, ביום שני הבא נעביר את זה, ולמרות שאני מניח שרוב חברי האופוזיציה תומכים בהצעת חוק שכזאת, אנחנו יותר לא נקשיב לסיכומים.

יואב קיש: לא צריכים סיכומים.

יואב קיש: הקואליציה הזאת תוביל את המהלכים בעצמה, וגם במקומות שבהם ברור לכולם שאין שום בעיות, אין הסתייגויות והכול בהסכמות, אנחנו נוביל את זה לבד.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לגבי הצעת החוק הספציפית הזאת:

יואב קיש: אתם יודעים שבהצעה הקודמת שנפלה – דרך אגב, לכל המעוניינים, נראה לי שהיא עולה בחזרה ביום שני הקרוב לקריאה ראשונה, ושבוע לאחר מכן היא תגיע לשנייה ושלישית, אז נראה לי שהפסדנו שבועיים, אבל מדובר בהצעה שעברה ללא הסתייגויות, והיא לטובת פתרון משפטי שהיה נחוץ, והגיע באמת מהרישום, והאופוזיציה החליטה להפיל אותה.

יואב קיש: דרך אגב, אין לי בעיה עם תרגיל של האופוזיציה להפיל אותה.

יואב קיש: מה שלי הפריע זה השקר שנוצר בעקבות זה.

יואב קיש: זאת אומרת, אין לי בעיה שתגידו: אין שום הסכמות, אנחנו לא; זה לגיטימי, זו עבודה אופוזיציה.

יואב קיש: הבעיה היא שאומרים: יש הסכמות, אנחנו איתכם, ומתהפכים.

יואב קיש: זה, אני חושב, לא ראוי, אבל, אתם יודעים, אולי אני נאיבי.

יואב קיש: אולי עוד לא חוויתי מספיק בבית הזה.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מילה על יש עתיד – – –

שלי יחימוביץ': אנחנו נודיע לך מראש – – –

יואב קיש: בסדר, אבל אל תגידו שאתם מסכימים ותצביעו בעד ואז תתהפכו.

שלי יחימוביץ': תן לנו רשימה מה מותר לנו ומה אסור לנו.

רויטל סויד: לא מבטיחים.

שלי יחימוביץ': נו, באמת, זה מגוחך.

יואב קיש: אני חושב שלשקר, שלי, אני חושב שאת זה אפשר לבקש – לשקר במודע, אפשר לבקש שלא לעשות.

יואב קיש: אפשר לא להגיד, אפשר להגיד: אנחנו לא מתחייבים, אבל לשקר במודע – –

שלי יחימוביץ': נבוא ונגיד: לא אומרים לך?

יואב קיש: – – לשקר במודע זה לא מכובד.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הינה, אנחנו אומרים: אנחנו לא מתחייבים, יואב.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מילה – אתם יודעים, אני לא נוהג, אבל אני חושב שכשמגיע מגיע – להגיד מילה טובה לסיעת יש עתיד.

יואב קיש: אני רוצה להגיד את זה לגבי הנושא הענייני שמונח לפנינו.

יואב קיש: אני חושב שההחלטה שלכם להתייחס לחוק הזה עניינית, ומי שבעד בעד ומי שנגד נגד, משקפת באמת את מה שהלוואי שהיינו יכולים לעשות בבית הזה יותר, ובאמת, בעניין הזה יש לי הערכה.

יואב קיש: ואותו דבר לישראל ביתנו, שגם במקום הזה, שיש לו חשיבות – אנחנו מדברים על מהלך משמעותי לעיר דוד – לפעמים לוקחים ושמים את השיקולים האלה בצד ופועלים לפי מה שהם מאמינים, וטוב שזה עוד קורה.

יואב קיש: אז הצעת החוק – השר גלעד ארדן, קודם כול, אתה יושב בכיסא של השר כחלון.

יואב קיש: שלא תצביע בטעות במקומו.

יולי יואל אדלשטיין: השר כחלון הוא לא חבר כנסת, אז זה לא יצליח לו.

יואב קיש: דבר שני, אני אמרתי קודם שבעבודה משותפת הצלחנו להוביל למתווה של קריאה ראשונה, שלצערי לא יעלה היום, בגלל התרגילים שראינו, אבל אנחנו נעלה אותו בשבוע הבא.

יואב קיש: ואנחנו נקדם את נושא ההסכמות – לייצר מתווה שבו מצד אחד המשטרה תוכל לפקח על ייצוא הקנאביס, ומשרד הבריאות יקבל את התשומות הנדרשות ממשרד האוצר בשביל להריץ את הדבר הזה, ובסופו של דבר לקדם בשורה אמיתית לחקלאי ישראל.

יואב קיש: שר החקלאות, אני יודע שאתה תומך בזה בכל הכוח – להביא בשורה אמיתית לחקלאות, לייצא קנאביס רפואי לעולם.

יואב קיש: מדינת ישראל היא מיוחדת, גם בידע הרפואי שלה, המקצועי, בתחום הקנאביס הרפואי וגם במזג האוויר, באקלים וביכולות של החקלאים, ומול זה יש צורך אמיתי של חקלאים.

יואב קיש: היום קשה מאוד לחיות ולהתפרנס מחקלאות.

יואב קיש: השילוב הזה הוא חשוב מאוד, ואני מאוד מאמין שאנחנו בשבוע הבא נקדם את זה.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לכמה דברים נוספים – דודי, אני מחכה לאוקיי ממך – אני רוצה להתייחס לכמה דברים נוספים, וזה קשור לדברים שתחת ועדת הפנים והגנת הסביבה שבראשותי.

יואב קיש: ראשית, אני פניתי בבקשה לקיים שימועים לתפקידים הבכירים בכנסת ישראל.

יואב קיש: אני חושב שההליך הקיים כיום, שבו היועץ המשפטי עושה את הבחינה המשפטית לאותם תפקידים – וזה מצוין – ועוברים את המסננת המשפטית ומגיעים לוועדת גולדברג, וועדת גולדברג היא חסויה; הציבור לא יודע מה קורה שם; אנחנו לא יודעים מה נשאל ומה לא נשאל – אני חושב שהרבה יותר ראוי יהיה לקחת את המודל של השימוע בסנאט ולשכפל את זה בכנסת ישראל.

יואב קיש: חברי חבר הכנסת איתן כבל – איפה הוא?

יואב קיש: הוא הגיע?

יואב קיש: עדיין לא– אני חושב שהוא מראה לכולם בעבודתו בוועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא פישמן שכנסת ישראל יכולה להיות מקום ראוי.

יואב קיש: איתן, אני בדיוק מדבר על העבודה המדהימה שאתה עושה בוועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא הבנקים.

יואב קיש: אני רוצה לקחת את זה כדוגמה לנושא של שימוע בתפקידים בכירים.

יואב קיש: אני אומר שבמקום ועדת גולדברג – שאולי עושה עבודה טובה אבל הציבור לא יודע, ואף אחד לא יודע מה שאלו, לא שאלו – בוא נעשה את זה בשימוע ציבורי פה, בכנסת, שראשי הוועדות יובילו הליך שקוף, שכל הציבור חשוף אליו, כולל איסוף מידע מהציבור, באמת לראות איך אנחנו מייצרים הליך שיחזק את הפרלמנט הישראלי ויחזק את השקיפות ואת יכולת הציבור להשפיע.

יואב קיש: זה מהלך שבעיניי חשוב מאוד לכנסת ישראל, וחבל שאנחנו לא מקדמים אותו.

יואב קיש: נושא נוסף – דודי?

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: יש עוד נושאים רבים על שולחן הוועדה.

יואב קיש: אני מבקש מחבריי לדחות את כל ההסתייגויות ולתמוך בהצעת החוק.

יואב קיש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, בואו נשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: יש הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חייבים להצביע.

יואל חסון: היושב-ראש, אין לנו פונץ'-בננה.

יולי יואל אדלשטיין: מול מי אני עובד?

יולי יואל אדלשטיין: מול יעל.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך את החוק?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת כהן-פארן, תעני בקול –רם מה להצביע, מה לא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל מהסתייגויות לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 1 – מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 1, לסעיף 1, של חברי הכנסת ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, סאלח סעד, לאה פדידה, רוברט טיבייב ומשה מזרחי – להלן: קבוצת סיעת המחנה הציוני; וחברי הכנסת אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, תמר זנדברג ומוסי רז – להלן: קבוצת סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 60 נמנעים – 3 ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת המחנה הציוני וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות – 41, נגד – 60, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 2, של המחנה הציוני, קבוצת מרצ וחברי הכנסת טלב אבו עראר, ג'מעה אזברגה, דב חנין, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, יוסף ג'בארין, סעיד אלחרומי וניבין אבו רחמון – להלן: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 60 נמנעים – 3 ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת המחנה ציוני, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 2 – 41 בעד, 60 נגד, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 3, לאותו סעיף.

יעל כהן-פארן: הסתייגויות מס' 3 עד 9 – אנחנו מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 3 עד הסתייגות מס' 9, כולל, לסעיף 1, מוסרות על ידי המסתייגים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 10, לאותו סעיף.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 61 נמנעים – 3 ההסתייגות (10) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 40 בעד, 61 נגד, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 11, לאותו סעיף.

יעל כהן-פארן: הסתייגויות 11 עד 13 – מסירים.

יעל כהן-פארן: מצביעים על 14.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגויות 11 עד 13, כולל, מוסרות, כולל לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 14.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 60 נמנעים – 3 ההסתייגות (14) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 40 בעד, 60 נגד, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: 14 לא התקבלה.

יעל כהן-פארן: הסתייגויות 15 עד 20, כולל לחלופין – מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 15 עד 20, כולל לחלופין, מוסרות.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 21.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 60 נמנעים – 3 ההסתייגות (21) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 41, נגד – 60, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יעל כהן-פארן: 22 – מסירים; 23 – מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: 22 מוסרת.

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים על 23.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 60 נמנעים – 3 ההסתייגות (23) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 40 בעד, 60 נגד, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יעל כהן-פארן: 24 עד 27 – מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: מוסרות – 24 עד 27, כולל לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: על 28 אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 60 נמנעים – 3 ההסתייגות (28) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 28, בעד ההסתייגות – 41, נגד – 60, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יעל כהן-פארן: 29 עד 35 – מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 29 עד 35, כולל, מוסרות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על הסתייגות מס' 36.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 60 נמנעים – 3 ההסתייגות (36) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 41 בעד, 60 נגד, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יעל כהן-פארן: 37 עד הסוף – מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: מ-37 עד 40 ועד בכלל – מוסרות.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל היא מדברת בשם כולם, ולכן הכנסת הסירה את כל ההסתייגויות לסעיף 1, שהוא בעצם היחיד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עכשיו יכולים – אנחנו נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: החוק לפי נוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 62 נגד – 41 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 62 בעד, 41 נגד, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: השר כץ בטעות הצביע נגד כשהתכוון להצביע בעד, השר ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חבר הכנסת יוסף ג'בארין בטעות הצביע בעד כשהתכוון להצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: יצא לנו קיזוז מלא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצביע בקריאה שלישית על הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 17), התשע"ט–2018, בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד החוק?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: כנוסח הוועדה, ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 63 נגד – 41 נמנעים – אין חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 17), התשע"ט–2018, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 63 בעד, 41 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אישרנו את החוק כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את היוזמת, חברת הכנסת נורית קורן, להודות לאלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך נשמע הודעה מפי יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת מיקי זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, השרים וחבריי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לכל אלה שהצביעו בעד ואני רוצה לברך כאן שהחיינו והגיענו לזמן הזה.

נורית קורן: עבדתי קשה על החוק הזה.

נורית קורן: עבדתי קשה, אבל זה חוק חשוב מאין כמוהו, במיוחד שבאו ואמרו כל המלעיזים שזה רק לירושלים וזה ימנע כל מיני דברים.

נורית קורן: אבל הינה, זה לזכות ירושלים, וגם לשמור על המורשת שלנו.

נורית קורן: אני רוצה להודות ליועצים המשפטיים ולתומר ולעוזריו; למנהלת הוועדה לאה; לחברי הכנסת שביום חמישי היו יחד איתי מהשעה 12:00 עד השעה 20:00; לבצלאל סמוטריץ, חבר הכנסת מוזס, חבר הכנסת יואב בן צור.

נורית קורן: ואני רוצה להודות תודה מיוחדת לחבר הכנסת יואב קיש, שהוא יושב-ראש הוועדה, שעשה ככל יכולתו לקיים את הדיון כהלכתו, וגם הפעיל את ועדת הכנסת כשהיה צריך.

נורית קורן: אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת דודי אמסלם, שהניח את הצעת החוק הזאת היום כאן, וכך באנו לסיים את המלאכה.

נורית קורן: אני רוצה לברך, ולהודות ליועצים המשפטיים של רט"ג – לאהרון פרקש – שסייעו לי בחוק הזה, ועל כל ההשראה שנתן לי דויד'לה לכל החוק הזה, דוידל'ה, שעושה עבודה מצוינת.

נורית קורן: ובסוף, תודה רבה לעוזרים שלי, עמיר עופר, אבי ספדיה ובת שבע כוכבי, שבלעדיכם הצעת החוק הזאת לא הייתה מגיעה לסיומה.

נורית קורן: אז אני רוצה להודות לכולם.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: לילה טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נורית קורן ולכל אלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת מיקי זוהר להודיע למליאה הודעה חשובה ביותר.

): הודעה חשובה, ויש שיגדירו אותה היסטורית.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע על חילופי אישים מטעם סיעת ישראל ביתנו בוועדות הבאות:

): בוועדת החוץ והביטחון – במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב יכהן חבר הכנסת אביגדור ליברמן; במקום חבר הכנסת חמד עמאר, שכיהן כממלא מקום קבוע, יכהן חבר הכנסת רוברט אילטוב כממלא מקום קבוע.

): בוועדה לביקורת המדינה, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובוועדת העבודה והרווחה – במקום חברת הכנסת יוליה מלינובסקי תכהן חברת הכנסת סופה לנדבר.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ב בכסלו תשע"ט, 20 בנובמבר 2018, בשעה 16:00, ישיבה זו נעולה.