ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 376, 2018-11-14 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ו' בכסלו תשע"ט, 14 בנובמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 63), התשע"ט–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים, כמדי יום רביעי, לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הפנים משולם נהרי להשיב על שאילתה דחופה מס' 567, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: הלנת שכר של מנהלי בחירות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בינתיים מברכים את כל הזוכים, גם בסיבוב השני, בכל רחבי הארץ, ומאחלים להם להוביל את הרשויות בדרך הנכונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה יכול לקרוא את נוסח השאילתה.

עיסאווי פריג': מצטרפים לברכות שלך, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, שאלתי היא כך: כ-500 עובדי מדינה נקלטו לתפקיד מנהלי בחירות בבחירות המוניציפליות.

עיסאווי פריג': ברצוני לשאול: 1.

עיסאווי פריג': האם נכון הדבר?

עיסאווי פריג': 2.

עיסאווי פריג': אם כן – למה הועסקו ללא חוזה מנהלי הבחירות, ללא הפרשות סוציאליות ודמי נסיעות?

עיסאווי פריג': 3.

עיסאווי פריג': מדוע לא קיבלו את משכורת אוקטובר עד עכשיו? 4.

עיסאווי פריג': האם חייבו אותם לעבוד בסבב הבחירות השני ללא תמורה כתנאי לקבלת משכורת?

עיסאווי פריג': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הפנים.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני גם מצטרף לברכות, אדוני היושב-ראש, לראשי הרשויות שנבחרו.

משולם נהרי: אני חושב שזה הזמן לאחד את השורות ולדאוג לכל התושבים בלי יוצא מן הכלל, אלה שתמכו ואלה שלא תמכו.

משולם נהרי: בסופו של דבר, הבחירה הייתה כדי לשפר ולייעל ולתת את השירות הטוב ביותר לאזרח.

משולם נהרי: ואכן, אנחנו מתפללים ומקווים שכך יהיה, ולא דברים אחרים.

משולם נהרי: לגבי השאילתה, חבר הכנסת עיסאווי פריג' – –

קריאות: – – –

משולם נהרי: – – מנהלי הבחירות נבחרים מקרב עובדי המדינה בלבד, לאחר שהם עוברים תהליך מיון הכולל ראיונות, הכשרה ממיינת, מבחן וועדת שיבוץ משרדי.

משולם נהרי: מספרם עומד על כ-320 מנהלי בחירות וסגנים ולא על כ-500, כפי שנכתב.

משולם נהרי: התגמול המשולם להם בגין היותם מנהלי בחירות תואם באופן מלא עם הממונה על השכר במשרד האוצר, ומשולם להם מעבר לשכרם בתפקידם הרגיל בשירות המדינה.

משולם נהרי: התגמול נע מכ-24,000 שקלים ל-36,000 שקלים לצורך ביצוע המשימה.

משולם נהרי: הוא משולם בכמה פעימות וככל שהרשות מורכבת יותר, התגמול גבוה יותר.

משולם נהרי: מודל השכר הוצג למנהלי הבחירות במסגרת תהליך המיון, והנחיות השכר הסופיות נשלחו אליהם בתחילת מינוים בפועל לתפקיד והיו ידועות להם מראש.

משולם נהרי: המודל הינו מודל שכר גלובלי, שמתייחס לתכולה של משימות, החל מהיערכות לבחירות ועד לסיום כל המשימות הנדרשות לטובת הבחירות.

משולם נהרי: התגמול על התפקיד הינו כאמור בנוסף לשכרם כעובדי מדינה.

משולם נהרי: מנהלי הבחירות אינם מדווחים על נוכחות ואינם מתוגמלים בערך שעתי אלא מדווחים על ביצוע המשימות.

משולם נהרי: השכר מגלם את כלל המשימות וההוצאות לאורך תקופת העבודה, ומביא בחשבון את השונות והאינטנסיביות והעומס לאורך תקופת ההעסקה.

משולם נהרי: במכתב ההנחיות שנשלח לכלל מנהלי הבחירות בתחילת העסקתם צוין במפורש כי סיום ההעסקה יהיה עם סיום כל המשימות של מנהל הבחירות, ובהתאם, פעימת התשלום האחרונה תשולם לאחר סיום כל המשימות בהצלחה.

משולם נהרי: יובהר כי ישנן משימות שעל המנהל לבצע לאחר מועד הבחירות עצמו, ובהתאם, לא שולם שכרם בסיום חודש אוקטובר.

משולם נהרי: המנהלים לא חויבו לעבוד בסבב השני של הבחירות ללא תמורה וכתנאי לקבלת משכורת, ומנהל בחירות שנדרש לקיים סבב שני של בחירות ביישובו יקבל פעימת תשלום אחת נוספת.

משולם נהרי: הכול מפורש בהנחיות השכר שנשלחו אליהם בתחילת העסקתם כאמור.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עיסאווי פריג' וגם לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

עיסאווי פריג': אני שמעתי מכבוד סגן השר שיש מודל שכר ספציפי שנבנה עבור מנהלי הבחירות.

עיסאווי פריג': יש מודל שכר, ומודל השכר, כפי שאמרת, הוא על בסיס משימות, מ-24,000 עד 36,000.

עיסאווי פריג': עובדי מדינה מקבלים שכר לפי מודל מיוחד לפי משימות.

עיסאווי פריג': זה מה שאמרת.

משולם נהרי: אמת.

עיסאווי פריג': זה נראה לי קצת מוזר.

עיסאווי פריג': בלי חוזה, בלי תנאים סוציאליים, בלי שום מודלים של שכר שאנחנו מכירים.

עיסאווי פריג': אבל שאלתי הנוספת, אדוני, אני מחדד את מה שאמרת: כיצד ייתכן כי למרות שמנהלי הבחירות דיווחו על ההתנהלות הכושלת והיחס המחפיר כלפיהם, משרד הפנים המשיך לחייב אותם – ללא תמורה.

עיסאווי פריג': דהיינו, הם עובדים היום, ומקבלים איומים, לטענתם, שאם ימשיכו לרטון ולהתלונן, הם יקבלו על הראש – זה הועבר למשרד הפנים ושום דבר לא קרה, ממש – שאם הם ימשיכו להתלונן, ינקטו מולם צעדים משמעתיים.

עיסאווי פריג': שאלתי: האם משרד הפנים יודע על הדברים האלה ומה דעתך על כך?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואז נשמע את סגן השר.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: סגן השר, בבחירות המקומיות שנערכו לפני שבועיים – ואתמול נערך סבב שני – במהלכן קרסו מערכות משרד הפנים שהציגו את תוצאות האמת.

יעל כהן-פארן: גם אתמול בערב באיזשהו שלב קרסו המערכות.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול אותך:

יעל כהן-פארן: האם משרד הפנים בודק את הסיבה, את הכשל?

יעל כהן-פארן: האם המערכת היא אמינה ובטוחה ומוגנת מפני אפשרות של האקרים וסילוף תוצאות?

יעל כהן-פארן: האם אנחנו יכולים לסמוך על המערכת גם בבחירות הארציות הבאות?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הפנים.

משולם נהרי: כן, לשאלה שלך, עיסאווי, לשני החלקים של השאלה: לחלק הראשון, תנאי ההעסקה – אם מדובר בעובדי מדינה, הם עובדי מדינה, הם בעצם מועסקים על ידיך; ומה שקשור לתנאים הסוציאליים, זה קיים גם בתחומים אחרים, למשל מורה ממלא מקום מקבל סכום גלובלי: בשעה שלו מגולם הכול, בשכר שהוא מקבל – מגולם כבר.

משולם נהרי: זה התחשיב, לוקחים את כל המכלול שהוא צריך לקבל ושמים את זה במסגרת השכר.

משולם נהרי: בקשר לאיומים, אתה שואל את דעתי?

משולם נהרי: ודאי שזה לא מקובל, אבל אני לא יודע, לא ידוע לי על איומים כאלה על עובדים, שאם יתלוננו או יאמרו את מה שמציק להם לא יקבלו שכר או דברים כאלה.

משולם נהרי: אני, במחוזותינו, לא שמעתי.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: יעל כהן-פארן.

משולם נהרי: תראי, כל מערכת חדשה, צריך לתת לה צ'אנס.

משולם נהרי: אנחנו צריכים לשמוח שיש פה פריצת דרך שלא הייתה, וניסיון להביא את המידע בזמינות גבוהה לאזרח, שלא יצטרך להתרוצץ וגם שהתוצאות יהיו יותר מיידיות.

משולם נהרי: אחרי שהמערכת תעבור את ההרצה – כמובן שבכל מערכת תמיד יש תקלות פה ושם, אבל בשביל זה נמצאים אנשים שמלווים, לומדים מהדברים הללו והולכים ומשפרים.

משולם נהרי: זה לא סוף הדרך.

משולם נהרי: כשאני הייתי בכפר המכבייה הצעתי להם שהשלב הבא, אחרי שנתגבר על הכול – כי המערכת עד הערב עבדה מצוין, עבדה טוב – אמרתי להם: בשלב הבא זה צריך לעבור להצבעה אלקטרונית ואז התוצאות יהיו כבר ב-22:10 או ב-22:05 וכל עם ישראל ידעו בדיוק ולא צריך להשאיר אותם עד לפנות בוקר.

משולם נהרי: אבל המערכת מבורכת, במערכת הושקע המון, נמצאים מיטב המומחים, וכדי ליישם אותה לוקח – מי שראה את המערכת, איך היא פועלת עד הערב, אני מדבר על הסבב הראשון, אין אחד שלא התפעל, מהעבודה.

משולם נהרי: היה עומס, המערכת הזאת עוד צריכה ללמוד את מערכת הבחירות בישראל, את העומסים ואת צורת הדיווח.

משולם נהרי: גם צורת הדיווח היא שונה, זו לא מערכת ממוחשבת כמו בארצות הברית, שזה כבר רץ.

משולם נהרי: אבל אנחנו מקווים שבפעם הבאה כבר יהיו פחות באגים או בכלל לא יהיו.

משולם נהרי: בכל מערכת זה יכול להיות, אבל מתגברים על זה.

יעל כהן-פארן: אבל איך היא מוגנת מפריצות?

יעל כהן-פארן: איך היא מוגנת מפריצות, האם הקריסה הזאת לא מעמידה אותה ליותר פריצות?

משולם נהרי: השאלה הזאת נשאלה כמה פעמים בנושא המאגר הביומטרי.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה עדיין בפתקים, אז דווקא כאן זה פחות סכנה.

יולי יואל אדלשטיין: אם נעבור להצבעה אלקטרונית, זאת תהיה שאלת השאלות בנושא הסייבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נשאר איתנו גם להשיב על שאילתה רגילה – אני מציין, רגילה – של חבר הכנסת אמיר אוחנה, מספרה 1443: הוצאות בזבזניות ברשויות המקומיות על הופעות ואומנים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוחנה, אתה תקרא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אין שאלות של חברי כנסת נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתה >>

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: אני מצטרף, כמובן, לברכות לראשי הרשויות שנבחרו ובעיקר לציבור התושבים, והשאילתה נוגעת בדיוק אליהם.

אמיר אוחנה: מדי שנה מוציאות חלק מהרשויות המקומיות, ובהן רשויות גירעוניות, סכומי עתק מכספי הציבור על אומנים.

אמיר אוחנה: כשישבתי עם אנשי השלטון המקומי הבנתי כי השר הקים ועדה במשרד הפנים שתפעל לצמצום ההוצאות אך לא הצלחתי למצוא עדות לקיומה.

אמיר אוחנה: אז אני רוצה לשאול: 1.

אמיר אוחנה: האם הוועדה פעלה או פועלת?

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: מה תוצאותיה עד כה?

אמיר אוחנה: 3.

אמיר אוחנה: מתי ניתן יהיה להופיע בפניה כנציג ציבור?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הפנים.

משולם נהרי: אני הייתי אפילו מרחיב, אדוני היושב-ראש.

משולם נהרי: המושג הזה של הוצאות בזבזניות, למה הכוונה?

משולם נהרי: האם זה כל הוצאות הרשות או הוצאות מסוימות, רק על אומנים?

משולם נהרי: ואם זה אומנים, אז יש אומנים של יום העצמאות ויש אומנים במשך כל השנה, וזה נושא מאוד מעניין.

משולם נהרי: אני לא מדבר עכשיו בשם משרד הפנים אלא בשמי, זה נושא מאוד מעניין.

משולם נהרי: בשלטון המקומי, ראש רשות, לפי דבריך, מבזבז.

משולם נהרי: יש כאלה רואים בזבוז בזה ויש כאלה שרואים בזבוז בדברים אחרים, לכל אחד יש את סדרי העדיפויות שלו, מה חשוב ומה לא חשוב; אבל בשביל זה יש בחירות, שהתושב יכול לבוא ולומר לראש העיר: אנא, יש מחיר לבזבוז.

משולם נהרי: בשביל זה יש בחירות.

משולם נהרי: אני אומר לך עכשיו את מה שאני חושב.

משולם נהרי: ואם הוא עושה את זה ולתושבים זה טוב, אז מה לנו להתערב?

משולם נהרי: אבל בכל זאת, משרד הפנים בנושא הזה כן חושב שצריך להקים ועדה אבל הוא עדיין לא הקים אותה.

משולם נהרי: זה בשלבי הקמה.

משולם נהרי: אני מקווה שעד סוף השנה, לפי מה שביררתי, תקום ועדה ותבדוק את כל הנושא הזה ואולי תקבע איזשהם כללים.

משולם נהרי: אני מבין שראשי הרשויות מחפשים שמישהו יעשה להם את העבודה, אחרת – אל תבזבז.

משולם נהרי: אם הוא לא רוצה אז הוא לא יבזבז.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת המגיש יכול גם לשאול שאלה נוספת.

אמיר אוחנה: אני רק רוצה להבין, היות שעל הקמת הוועדה שמעתי לפני חודשים רבים – אם יש צורך בוועדה, למה הוועדה לא קמה, למה מחכים בעצם?

משולם נהרי: למשרד הפנים יש הרבה ועדות, יש הרבה משימות.

משולם נהרי: זאת אחת המשימות, ואני חושב שהמשימה הזאת – עד יום העצמאות הבא היא תוכל לומר את דברה, תקום ותאמר את דברה.

משולם נהרי: תודה.

אמיר אוחנה: אם אדוני חושב, זה דבר אחד.

אמיר אוחנה: אם אדוני אומר שעד יום העצמאות הבא הוועדה תקום – – –

משולם נהרי: אני לא אומר.

משולם נהרי: אני אומר שהמשרד יעשה את כל המאמצים.

משולם נהרי: דיברתי איתם ואמרתי להם שצריך לקבוע איזשהו לוח זמנים.

משולם נהרי: כשתהיה לי ידיעה, איידע אותך גם כן.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר אומר: בעזרת השם, בלי נדר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים משולם נהרי, על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ומזכירת הכנסת, שימו לב, אנחנו נשנה פה את הסדר ואני עכשיו אתכבד להזמין את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ להשיב על שאילתה דחופה מס' 569, מאת חבר הכנסת נחמן שי – מחאת העובדים הסוציאליים.

יולי יואל אדלשטיין: שואלת נוספת היא חברת הכנסת קסניה סבטלובה, שהגישה שאילתה דומה.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חברי השר, שביתת העובדים הסוציאליים, בעקבות אירועי אלימות שהתרחשו בלשכות השונות וכדומה, מסמנת נקודת שבר במקצוע חיוני זה.

נחמן שי: ברצוני לשאול: 1.

נחמן שי: מה נעשה עד כה? 2.

נחמן שי: האם לא הגיעה העת להחמיר את הענישה על הפגיעה בעובדות ובעובדים הסוציאליים?

נחמן שי: 3.

נחמן שי: כיצד מצפה השר כי צעירים וצעירות יצטרפו למקצוע חיוני זה באווירה הקיימת היום?

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, נחמן, אתה, בתור מחוקק ותיק פה, מבין שבכל נושא של ענישה בא משרד המשפטים ואומר: רק רגע.

חיים כץ: הלוא העברנו בוועדה, בזמני, את תיקון החקיקה של אבטחה וזכויות למאבטח.

חיים כץ: הסאגה שעברנו, עד שאתה עושה את זה – ואללה, אנחנו לא יודעים לעשות.

חיים כץ: מי כמוך וכמוני יודעים, זה קל לבוא כשאנחנו רוצים לתקן עיוות מסוים – וואללה, זה הולך לאט.

חיים כץ: יחד עם זה, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים שבראשותי רואה בחומרה רבה כל סוג של אלימות כלפי עובדים סוציאליים, וגם עובדים אחרים, וגם רופאים – אלימות בכלל כנגד עובדים בשירות הציבורי, אנחנו רואים את זה בצורה רעה.

חיים כץ: העובדים שבאים לעבודה צריכים להרגיש בטוחים בעבודתם.

חיים כץ: במקרה התקיפה האחרון מדובר באישה שאיימה על חיי העובדים הסוציאליים כמה פעמים ואף נעצרה על ידי המשטרה.

חיים כץ: לפעמים אנחנו גם צריכים להבין את הבן-אדם.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים להבין אלימות, אבל יחד עם זאת, אישה שלקחו לה את הילדים ולא נותנים לה לראות את הילדים או מישהו שלקחו לו את הילדים מהבית לא תמיד פועלים בצורה רציונלית.

חיים כץ: אך לצערנו, במקרה הזה רשויות החוק לא פעלו להרחיק את האישה הזאת.

חיים כץ: אני רואה את הגנתם של העובדים הסוציאליים בשירותי הרווחה כנושא בעל חשיבות עליונה, ומשום כך תוגברו בשנת 2018 באופן משמעותי התקציבים בסל הבטיחות והאבטחה ברשויות המקומיות.

חיים כץ: תקציב זה כולל רכישת אמצעי מיגון חיוניים, כגון אינטרקום, טלוויזיה במעגל סגור, דלתות מילוט פנימיות וחיצוניות, מטף כיבוי אש, ציוד עזרה ראשונה, אמצעי מגן אישיים ולחצני מצוקה, סדנאות הכשרה לעובדים להתמודדויות עם אירועי אלימות במצבי משבר ולחץ, פעילויות לעובדי המחלקות לשירותים חברתיים אשר חוו אירועים טראומטיים.

חיים כץ: המשרד מממן עלויות שמירה ואבטחה ברשויות המקומיות באשכולות סוציו-אקונומיים נמוכים.

חיים כץ: המשרד פועל למיגור תופעת ההכפשות, ההסתה והשיימינג ברשת כנגד עובדים סוציאליים.

חיים כץ: המשרד היה שותף למעצר כנופיית הטרור הרשתי, שפעלה כנגד עובדים סוציאליים.

חיים כץ: ראשי הארגון הזה הלכו לכלא – להרבה זמן.

חיים כץ: המשרד מקיים ועדות מחוזיות על נושא אלימות, הגנה על עובדים ומיגור תופעת האלימות במחלקות לשירותים חברתיים, בשיתוף גורמי אכיפת החוק וראשי הרשויות המקומיות.

חיים כץ: בשנת 2013 נחקק חוק למניעת אלימות במוסדות ובמתקנים המספקים שירותי רווחה, והמשמעות היא שניתנו סמכויות למאבטחים והעונשים הוחמרו.

חיים כץ: זה היה אצלי; זה היה לא מספיק, אבל אני זוכר את הוויה דולורוזה שעברנו על כל שינוי, על כל סעיף.

חיים כץ: כי מאבטח הוא לא שוטר, ורצינו שוטר, ומרוב שרצינו שוטר, אז בביטוח לאומי – שגם כן, יש שם בעיות עם עובדים כשהם לא משלמים – השביתו את הביטוח הלאומי עד שנתנו שוטרים.

חיים כץ: שינו את החוק ונתנו שוטרים במימון הביטוח הלאומי, בסניפי הביטוח הלאומי.

חיים כץ: כי שם באים אנשים ומבקשים כסף, וכשלא נותנים להם את הכסף, יש שם בעיה.

חיים כץ: בנוגע למקצוע העבודה הסוציאלית: מי כמונו יודע כמה חשוב המקצוע, בטח עכשיו, עם מה שקורה בדרום.

חיים כץ: דוגמה קטנה.

חיים כץ: למרות השביתה, אני צריך לציין שהעובדים הסוציאליים בדרום לא שבתו, ונתנו את הסיוע למי שהיה צריך לקבל סיוע.

חיים כץ: נתנו את הסיוע למי שהיה צריך סיוע.

חיים כץ: ביני ובינך, הם גם לא מתוגמלים כיאות.

חיים כץ: אני חושב שהם צריכים להיות מתוגמלים, כי לומדים כל כך הרבה שנים בשביל להיות עובד סוציאלי, צריך להיות עובד סוציאלי, אבל – – –

נחמן שי: אז מה אתה עושה בנדון?

נחמן שי: זה כבר לא משרד המשפטים.

חיים כץ: אני שיפרתי את מצבם בלי הכר ביחס למה שהיה, אבל זה לא מספיק.

חיים כץ: מה אני אגיד לך, שעשיתי מה שאף שר לא עשה ביחס לשכר של עובדי משרד הרווחה, שכל עובד קיבל שלוש דרגות?

חיים כץ: שכל עובד הולך לקבל בונוס, בגלל שעשינו רפורמה אדירה – אבל הם רוצים לתת להם את זה בינואר, ואני רוצה את זה בדצמבר, בגלל המס?

חיים כץ: בוא, אני נוגע בעובדים, כי אני בא מאיזשהו מקום של הגנה על עובדים.

חיים כץ: אני חושב שמי שעובד צריך להיות מתוגמל.

חיים כץ: אבל זה לא קל.

חיים כץ: יותר קל לשבת פה ולהגיד: בואו, מה אנחנו עושים?

חיים כץ: למה אנחנו לא נותנים?

חיים כץ: למה – לפעמים זה הולך קשה; לפעמים זה הולך קשה.

חיים כץ: יחד עם זה, אנחנו נמשיך לעשות מאמצים גם לתת להם הגנה, כי עובד שמגיע לעבודה והוא בא לתת, צריך לקבל הגנה ולא לחזור מאוים הביתה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר על תשובתו עד כה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת נחמן שי ולחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

נחמן שי: תודה, אדוני השר.

נחמן שי: קודם כול, גם אני רוצה להביע מפה הערכה והוקרה לעובדים הסוציאליים ולעובדות.

נחמן שי: בכל מקום, במיוחד בימים האלה של מתח ביטחוני, התרומה שלהם לחוסן הלאומי שלנו ולעמידה של אזרחים ושל יישובים בדרום היא בלתי ניתנת להערכה בכלל.

נחמן שי: אני גם שומע ממך שהם אפילו לא שבתו, מה שמוכיח שהם מדרגים אפילו את העדיפויות – הם נתנו מקום לעדיפויות המקצועיות שלהם, נגיד כך, והלאומיות.

נחמן שי: אז אין בכלל מילים בפי להעריך.

נחמן שי: אני מצפה, באמת, שתמצא את הדרך לתגמל אותם.

נחמן שי: אבל אני רוצה לומר משהו אחר.

נחמן שי: ככל הידוע לי, יש מאות תפקידים של עובדים ועובדות סוציאליים שלא מאוישים, כי לא מצליחים לאייש אותם.

נחמן שי: אין מספיק צעירים וצעירות שנכנסים לתחום הזה, וזה מגביר, במעגל סגור, את העומס: ככל שהם חסרים יותר, העומס גובר על אלה שממלאים וממלאות את התפקיד, ואז שוב היכולת שלהם למלא את התפקיד כהלכה נופלת, והתוצאה היא מה שאתה תיארת.

נחמן שי: מה אתה עושה כדי לאייש את מאות תפקידים האלה ולהקל על כל האחרים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, ואז נשמע את שר הרווחה.

קסניה סבטלובה: כבוד השר, לפני כמה חודשים קיבלנו את הדוח שהזמנו ממרכז המידע והמחקר של הכנסת, ושם נאמר שמבחינת האוכלוסייה של העולים החדשים, מבחינת העובדים הסוציאליים שמשרתים את האוכלוסייה הזאת יש פחות מעובד סוציאלי אחד דובר שפות ל-1,000 – 1,000 – עולים חדשים.

קסניה סבטלובה: עכשיו, אנחנו מדברים על אוכלוסייה שהכי זקוקה – גם בעיתות משבר, כמו שאנחנו חווים עכשיו בדרום.

קסניה סבטלובה: היא צריכה את ההסבר, היא צריכה את הסיוע, היא צריכה את התמיכה.

קסניה סבטלובה: אבל בגלל הסיבות שציין גם חברי נחמן שי, הצעירים והצעירות – כאלה שהם דוברי שפות – מוצאים את עתידם במקצועות אחרים, למרות שלחלקם יש רצון עז כן ללכת לכיוון של עבודה סוציאלית.

קסניה סבטלובה: ברצוני לשאול האם יש ניסיון של המשרד ליצור תוכנית כדי למשוך את הצעירים והצעירות לאותו מקצוע, לאייש שוב את המשרות שלא מאוישות כרגע ולהעלות את קרנה של העבודה הסוציאלית – תחום שאין חשוב ממנו במדינה כמו שלנו, ויש לנו פה אוכלוסיות שונות ומגוונות שמתמודדות עם קשיים ייחודיים, כל קהילה וקהילה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: טוב, חבר הכנסת נחמן שי, אני לא יודע מאיפה לקחת את הנתונים שיש תקנים פתוחים; אז למה אנחנו נלחמים להגדיל את התקנים?

חיים כץ: אנחנו נלחמים בצורה – – –

נחמן שי: אני יכול להצביע על המקור: האיגוד.

נחמן שי: האיגוד.

חיים כץ: אז אין תקנים פתוחים.

חיים כץ: אנחנו נלחמים – – –

נחמן שי: התקנים לא מאוישים.

חיים כץ: אין תקנים פתוחים.

חיים כץ: מה זה לא מאוישים?

נחמן שי: שישנם תקנים פתוחים ואין מי שיאייש אותם.

חיים כץ: תדע לך, אם היו תקנים – רוב העובדים הסוציאליים עובדים בחלקיות משרה, הרוב הגדול, הרוב המוחלט, עובד בחלקיות משרה; אם היו לי תקנים פתוחים ולא היו לי אנשים, הייתי מגדיל את המשרות, והעובדים רוצים.

חיים כץ: אבל אין תקנים פתוחים.

חיים כץ: יש עמותות, יש – כי זה קל, גם לא צריך לחפש אנשים.

חיים כץ: אם בא בן אדם שעובד חצי משרה, ואומר לי: תעלה לי ל-0.8 – נתתי עוד 0.8.

חיים כץ: אין תקנים.

חיים כץ: המלחמה על התקנים היא דרמטית.

חיים כץ: כל שנה אנחנו נלחמים באוצר.

חיים כץ: תראה, אנחנו צריכים עכשיו עובדים סוציאליים, לקחנו 100 תקנים, לחוק הסיעוד.

חיים כץ: כמה זמן ייקח לנו לגייס אותם?

נחמן שי: מקווה שלא ייקח זמן.

נחמן שי: יש – – –

חיים כץ: ייקח המון זמן.

נחמן שי: למה?

חיים כץ: כי אין.

חיים כץ: כי אין עובדים סוציאליים, כי המקצוע לא מתגמל.

חיים כץ: כי עובד סוציאלי, שלומד אני לא יודע כמה שנים, מקבל 6,000 שקל – –

קסניה סבטלובה: זה אם יש – – –

חיים כץ: – – או 5,000 שקל.

קסניה סבטלובה: אז צריך לתגמל אותם בצורה – – –

חיים כץ: אז המגזר הציבורי צריך לשנות את – כנסת ישראל: בוא, אתה הרי מחוקק, היית צריך להגיש הצעת חוק – ואתה עוד בא עוד ממפלגת העבודה – יחד עם חבריך למפלגת העבודה לשים הצעת חוק, מרב, שהשכר התחילי במשק יהיה שכר מינימום.

חיים כץ: שלא תהיה השלמת הכנסה.

דב חנין: אנחנו בעד.

נחמן שי: אנחנו בעד.

חיים כץ: למה אתה לא שם את זה?

מרב מיכאלי: אני שמה את זה.

חיים כץ: למה – – –

דב חנין: אדוני יסכים?

חיים כץ: אני אסכים, לא מאה.

חיים כץ: בוא – – –

דב חנין: חיים – – –

חיים כץ: דב, כל שבוע – – –

דב חנין: היום אני מגיש – – –

חיים כץ: דב, דב, כל שבוע אתה שם חוקים שהקואליציה לא מסכימה להם; מפילים לך אותם, אבל אתה שם.

חיים כץ: למה אתה לא שם את החוק הזה?

חיים כץ: שהשכר התחילי במשק יהיה שכר מינימום, ולא תהיה השלמת הכנסה.

חיים כץ: כי מה קורה, בא עובד, מקבל 4,000 שקל בסיס, ו-1,000 שקל השלמת הכנסה.

חיים כץ: במגזר הציבורי הוא יכול להתקדם בשתי דרגות נוספות; שתי הדרגות מביאות אותו ל-1,000, ואז אין לו השלמת הכנסה.

חיים כץ: הוא עד סוף ימיו יהיה בשכר מינימום.

חיים כץ: אין לו אופציות קידום.

חיים כץ: איך האופוזיציה פה לא שמה הצעת חוק: שכר תחילי במשק שכר מינימום.

קריאות: – – –

נחמן שי: – – – אתה השר – – – אני מבטיח לך להגיש את זה.

חיים כץ: תקשיב, תקשיב.

קסניה סבטלובה: זה נורא ששר בממשלה מייעץ לנו, החברים מהאופוזיציה – – –

חיים כץ: אני, בכל מפגשי העובדים שיש של ההסתדרות שאני מופיע בהם, את מה שאמרתי לך אני אומר לאבי ניסנקורן.

חיים כץ: לא יכול להיות – פשוט לא יכול להיות – שהשכר התחילי במשק לא יהיה שכר מינימום.

איציק שמולי: – – – לא הספקתי להציג באוצר – – –

חיים כץ: כי זה פיקציה, כי יש אנשים אצלי במשרד שמרוויחים 3,000 שקל יסוד פנסיוני.

מרב מיכאלי: מה את רוצה, הוא אומר תגישי – תגישי.

מרב מיכאלי: מה זה זה?

חיים כץ: ואללה, תגיש.

מרב מיכאלי: בדיוק.

חיים כץ: במקום התעמרות בעבודה – – –

נחמן שי: רק כסף – – –

חיים כץ: זה התעמרות בעבודה.

חיים כץ: ההתעמרות בעבודה בעובד, שאומרים לו: אתה תבוא לעבודה ולא תתפרנס, ותהיה עני כל החיים – זו התעמרות.

מרב מיכאלי: גם וגם.

חיים כץ: לא, לא, גם וגם.

מרב מיכאלי: גם וגם.

חיים כץ: זה התעמרות, אבל תגישו.

חיים כץ: עוד מעט אנחנו גומרים ארבע שנים, איך לא הגשתם את זה?

מרב מיכאלי: תסלח לי – –

חיים כץ: טוב, נו.

מרב מיכאלי: – – יש משהו פתטי בזה שאדוני השר עומד פה ואומר: תגישו.

חיים כץ: אני מציע לך.

חיים כץ: אני מסכם.

מרב מיכאלי: אבל אני מגישה.

נחמן שי: תגיש אתה.

דב חנין: אתה בממשלה.

קסניה סבטלובה: למה אתה לא מגיש?

חיים כץ: אני לא יודע להגיש.

מרב מיכאלי: היום נגיש.

נחמן שי: – – –

קסניה סבטלובה: ממתי הוא זקוק לאופוזיציה?

חיים כץ: אני לא יודע להגיש.

חיים כץ: כי אותי שוברים.

מיקי רוזנטל: אה, ואותנו, ואותנו – מפרגנים לנו.

נחמן שי: יש לי כמה הצעות שלא הגשתי.

מיקי רוזנטל: לא, לא, בסדר.

מיקי רוזנטל: תמשיך, אדוני, זה כיוון מעניין.

נחמן שי: יש לי כמה הצעות שלא העברתי.

חיים כץ: טוב, אז אני מקווה שגם עניתי לך – כי לא רוצים לבוא ללמוד את המקצוע, שלא מתגמל.

קסניה סבטלובה: לא ענית לי על מה התמריצים שאתם רוצים לתת.

קסניה סבטלובה: איך אתם רוצים לבנות תוכנית לחומש הקרוב כדי למשוך את האנשים האלה וכן לעזור לאוכלוסיות המוחלשות?

חיים כץ: אם לא ענית לך, אז תקבלי תשובה כתובה.

חיים כץ: אני אבדוק במשרד ואני אתן לך – – –

קסניה סבטלובה: – – – מחכה לתשובה כתובה, ולא – – –

חיים כץ: אני אתן לך תשובה כתובה, אם אנחנו עושים במשרד או לא עושים במשרד.

חיים כץ: אוקיי, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים, עם התנצלות – או תודה, בעצם, על ההבנה; אני צריך לשחרר פה חברי כנסת לפעילות בין-לאומית שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן ישיב על שאילתה דחופה מס' 568, מאת חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, בנושא הריסת בית המחבל שרצח את ארי פולד, השם ייקום דמו.

יולי יואל אדלשטיין: ואתה, אחר כך, גם תישאר על הדוכן להשיב על שאילתות רגילות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, רק סוג של גילוי נאות: ארי, השם ייקום דמו, הוא אח של איתן, עוזרי הנאמן והמסור.

אלי בן-דהן: בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': בתאריך 16 בספטמבר 2018 למניינם נרצח ארי פולד, השם ייקום דמו, בצומת גוש עציון.

בצלאל סמוטריץ': מאז עברו כחודשיים, המחבל נתפס, וטרם הוצא צו הריסה לביתו.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מבקש להוסיף שמשפחתו פנתה פעמים מספר למערכת הביטחון ולא קיבלה כל התייחסות.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גורמי הביטחון פועלים להריסת ביתו של המחבל שרצח את ארי פולד, השם ייקום דמו.

אלי בן-דהן: לשם כך בית המחבל מופה, גובשה חוות דעת ביטחונית, חוות דעת הנדסית וחוות דעת משפטית במשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: חוות הדעת המשפטית מטעם היועץ המשפטי ליהודה ושומרון נמסרה ב-26 באוקטובר, וחוות הדעת ההנדסית הועברה ב-4 בנובמבר.

אלי בן-דהן: חוות הדעת הללו הועברו למשרד המשפטים, וכרגע נמצאות במשרד המשפטים לבחינה ולאישור.

אלי בן-דהן: מערכת הביטחון פועלת להרתעת גורמי הטרור בדרכים שונות, לרבות בדרך של הריסת בתי המחבלים, כפוף לדין ולפסיקת בית המשפט העליון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מעיר, ברשותך, אדוני, שאני חושב שברמה האישית היה ראוי שהדברים ייאמרו למשפחה, שפנתה כבר לפני כחודש; סוג של, סתם, אנושיות.

אלי בן-דהן: הערה קטנה – – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא מאשים את אדוני, אבל – – –

אלי בן-דהן: אני לא יודע למי הם פנו.

אלי בן-דהן: אני יכול להבטיח לך שלו היו פונים אליי, היו מקבלים תשובה מיידית.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אני אבקש, כשאלת המשך – אדוני בוודאי יודע שיש ערבי תושב מזרח ירושלים בשם עיסאם עקל שמוחזק כבר למעלה מחודש במעצר בידי הרשות הפלסטינית ברמאללה בשל חשד למעורבות במכירת נכס בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך להגיד מה היה קורה לו היה מדובר ביהודי מתל אביב.

בצלאל סמוטריץ': מה בכוונת מערכת הביטחון לעשות, ומדוע לא מפעילים את המנופים הנדרשים כנגד הרשות כדי להחזיר אותו, כאן ועכשיו?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: כן, אני מסכים עם חברי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ שאכן מדובר באירוע חמור.

אלי בן-דהן: אני באופן אישי גם טיפלתי בו, לבקשתך, וכרגע הטיפול נמצא בידי שירותי הביטחון של מדינת ישראל; לא מערכת הביטחון – או לא משרד הביטחון כמשרד – ולכן אני מנוע מלהוסיף פרטים נוספים.

אלי בן-דהן: אני, באופן עקרוני, מסכים איתך מאוד שהמציאות הזאת, שבה אזרח ישראלי נתון בידי הרשות הפלסטינית, בניגוד להסכמי אוסלו – שכולנו יודעים עד כמה הם היו הסכמים לא ראויים, במילה עדינה אני אומר – אז – – –

מוסי רז: למה אתם לא מבטלים אותם?

אלי בן-דהן: אנחנו?

אלי בן-דהן: אתה שואל אותי, אני הייתי מבטל אותם אתמול, לא היום, אבל אני לא – – –

מוסי רז: אתה יכול לעזוב, כמו ליברמן, בשעה אחת.

אלי בן-דהן: כשהבית היהודי, תאמין לי, תהיה בשלטון, או יהיו לנו יותר חברי כנסת, ואני מבטיח לך שאנחנו נבטל את ההסכמים הללו.

מיכל רוזין: אתם כבר בשלטון.

אלי בן-דהן: ההסכמים הללו הם לא ראויים.

אלי בן-דהן: הם לא ראויים, מה לעשות.

מוסי רז: – – – אנחנו בשלטון.

מוסי רז: אתה באופוזיציה, אנחנו בשלטון.

מיכל רוזין: השמאל אשם, היועצים המשפטיים – כולם אשמים.

אלי בן-דהן: ההסכמים האלה לא ראויים.

אלי בן-דהן: אני ממליץ לכם, בואו, תפסיקו עם ההזיות.

אלי בן-דהן: אתם הרי יודעים לבד.

מיכל רוזין: איזה כוח יש לנו?

אלי בן-דהן: ההסכמים האלה הם כלום.

אלי בן-דהן: אין בהם שום דבר.

אלי בן-דהן: חבל, חבל להמשיך לדבר על דבר שהוא לא כלום.

אלי בן-דהן: בכל אופן, אדוני חבר הכנסת סמוטריץ – –

מוסי רז: – – –

מיכל רוזין: אל – – –

אלי בן-דהן: – – אני מסכים לדברים, כפי שאמרתי.

אלי בן-דהן: אני אמשיך לבדוק ולבחון איך אני יכול לגרום לכך שתיעשה פעולה כלשהי ושהאסיר הזה, אזרח או תושב ישראלי, ישוחרר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 566.

אלי בן-דהן: רגילה.

אלי בן-דהן: שאילתה רגילה.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, סליחה, סליחה, סליחה, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: צודק, בעצמי אמרתי את זה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו עוד שאילתה רגילה, שתיים, לסגן שר הביטחון: מס' 1437, של חבר הכנסת אמיר אוחנה – הוצאות צה"ל על ההליך המשפטי בעניינו של אלאור עזריה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אין שאלות נוספות לחברי כנסת אחרים.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

אמיר אוחנה: ביום 24 במרס 2016 גרם אלאור אזריה למותו של המחבל עבד אל-פתאח א-שריף, יימח שמו.

אמיר אוחנה: בעקבות מקרה זה הועמד אלאור לדין בבית הדין הצבאי.

אמיר אוחנה: לאחר גזר הדין ערערו הצדדים לבית הדין הצבאי לערעורים.

אמיר אוחנה: העמדתו לדין של אלאור עוררה פולמוס ציבורי נרחב בישראל, בין היתר על המוטיבציה, מוטיבציית היתר, שהוכיח צה"ל בהרשעתו של אלאור.

אמיר אוחנה: רצוני לשאול, אדוני:

אמיר אוחנה: מה היו הוצאות צה"ל – הוצאות הציבור, בעצם – על ההליך המשפטי בעניינו של אלאור אזריה?

אמיר אוחנה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהליך משפטי בפני בית דין צבאי מעורבים כמה גורמים, והם המשטרה הצבאית החוקרת, הפרקליטות הצבאית ובית הדין הצבאי.

אלי בן-דהן: גופים אלו אינם מתמחרים מבחינה כספית את ההליך.

אלי בן-דהן: אין בידי צה"ל נתונים בדבר עלות ניהול משפטו של אלאור עזריה או של כל משפט אחר שמנוהל במערכת הצבאית.

אלי בן-דהן: בקשר לכך אני רוצה לומר שבעזרת השם, בקרוב, אביא לכנסת הצעת חוק חסינות, שתמנע הליך פלילי מאנשי כוחות הביטחון שפעלו במסגרת פעילות מבצעית או במסגרת מילוי תפקידם, אלא אם כן יעלה חשד לזדון או חוסר תום לב שיצדיקו את הסרת החסינות ופתיחת הליך פלילי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: אדוני סגן השר, חוקרי מצ"ח, תובעים, שופטים שהם אנשי קבע, יש בכל משפט.

אמיר אוחנה: זה לא דבר חריג.

אמיר אוחנה: אבל כאן אירע דבר חריג, והוא גיוסו של עורך דין מוביל מהשוק הפרטי לשירות מילואים פעיל, ארוך טווח, על חשבון כספי משלם המיסים, בעוד שיש תובעים רבים ומוכשרים לא פחות בצה"ל.

אמיר אוחנה: מדוע שכרו את שירותיו, וכמה זה עלה?

אמיר אוחנה: אפשר לקבל תשובה על השאלה הזאת, גם אם היא לא מונחת בפני אדוני?

אמיר אוחנה: אז אולי בכתב מאוחר יותר.

אמיר אוחנה: אני רוצה לקבל תשובה על השאלה הזאת, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אוחנה.

אלי בן-דהן: אכן, התשובה איננה מונחת בפניי.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר שהוא גויס לימי מילואים, אבל ימי המילואים – כמובן, לא מדובר בימי מילואים באופן רציף; יום פה, יום שם, וימים אחרים.

אלי בן-דהן: אם הכוונה היא לשאול לכמה ימי מילואים הוא זומן, אני מוכן לבדוק את העניין ולהשיב לך תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, שאילתה רגילה מס' 1456, איסור כניסת ארכיאולוגים לאתר היסטורי בחברון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: השבוע – זה היה כמובן כשהגשתי את השאילתה – נחנך אתר ארכיאולוגי בתל רומיידה שבחברון.

מיכל רוזין: הארכיאולוגים מארגון עמק שווה שהגיעו למקום סורבו להיכנס על ידי חיילים, בטענה שהשטח הינו שטח צבאי סגור, אך לעומתם תושבי חברון – חייבים לציין, כמובן, היהודים – הורשו להיכנס.

מיכל רוזין: לכן, ברצוני לשאול: מדוע סורבה כניסת הארכיאולוגים לאתר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביום ג', ז' בחשוון, 16 באוקטובר 2018, התקיים אירוע חנוכת האתר הארכיאולוגי של תל חברון העתיקה, או בשמו העממי: תל רומיידה.

אלי בן-דהן: הכניסה לאירוע הותנתה ברכישת כרטיס מראש.

אלי בן-דהן: בידוק הכרטיסים התנהל על ידי מארגני האירוע.

אלי בן-דהן: בעקבות הגעתם של כמה פעילים לאזור עלה חשש להפרת הסדר הציבורי והביטחון באזור.

אלי בן-דהן: משכך, החליט המפקד הצבאי להוציא צו שטח צבאי סגור ונמנעה כניסתם של אלו שלא רכשו כרטיסים מראש, וכן של כאלה שעלולים היו להפר את הסדר הציבורי.

אלי בן-דהן: ככלל, האתר פתוח לקהל הרחב בהתאם לשיקולי ביטחון, ונמצא באחריות ובתפעול של יחידת שמורות הטבע במינהל האזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: כן, כמובן.

מיכל רוזין: טוב, תמיד להשתמש בטיעון שיכולה להיות הפרת סדר – זה יכול להיות, אבל כשמפלים בין קבוצת אוכלוסייה אחת לשנייה זה מעורר קצת תהייה.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה בכל זאת להתעקש איתך, כי כפי שאתה יודע, גם ארגון עמק שווה, יחד עם שוברים שתיקה, עתרו לבג"ץ בדרישה שהפארק הארכיאולוגי לא ינוהל על ידי המתנחלים, ובג"ץ קיבל את העמדה הזאת וההסכם עם המתנחלים בוטל.

מיכל רוזין: ובעצם, אתה בעצמך השתמשת במינהל האזרחי כזרוע של המתנחלים כדי לאפשר כניסה לגורמים מסוימים – וגורמים אחרים לא נכנסו.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול אותך: מה מתוכנן לעשות כדי להבטיח שהסיורים באתר, קודם כול לא יפריעו לתושבים הפלסטינים שחיים בצמוד: נזרקה אבן לחלון של תושבת תל רומיידה ויש עוד דוגמאות רבות לאלימות שיצאה באזור הזה.

מיכל רוזין: ואני רוצה לשאול על הסמכות של קמ"ט פארקים לעצור אנשים בשטח הפארק.

מיכל רוזין: אני מבינה שהם איימו על חלק מהפלסטינים שרצו לבקר במקום שהם ייעצרו במקום.

מיכל רוזין: לכן האם קמ"ט פארקים משתמשים בכוחם נגד התושבים?

מיכל רוזין: אני גם יודעת שהושקעו באתר 6 מיליוני שקלים; האם זה באמת רק לטובת קבוצת אוכלוסייה מאוד קטנה או האם זה ישרת את כלל התושבים באזור, וכמובן אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל כולם?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה להוסיף?

אלי בן-דהן: בוודאי.

אלי בן-דהן: אני מצטער על כמה אי-דיוקים בדברים.

אלי בן-דהן: האתר פתוח לכולם – גם אזרחים ערבים שנמצאים באזור נכנסים לשם מתי שהם רוצים.

אלי בן-דהן: אף אחד לא מפריע להם – – –

מוסי רז: – – –

אלי בן-דהן: באמת.

אלי בן-דהן: אני יודע שהאמת קשה לכם, אבל תקשיבו בסבלנות.

אלי בן-דהן: זה לא נעים, זה לא נוח, אבל תקשיבו לאמת – – –

מוסי רז: – – – ערבים.

אלי בן-דהן: אני לא מפריע לכם כשאתם מדברים.

אלי בן-דהן: אל תפריעו לי כשאני עונה.

מוסי רז: רק תסביר מה זה אזרחים ערבים.

אלי בן-דהן: אזרחים ערבים זה אזרחים שגרים באזור שנקרא בפיכם תל רומיידה, בפי הוא נקרא תל חברון העתיקה, כפי שאמרתי קודם.

אלי בן-דהן: אזרחים ערבים שגרים שם.

אלי בן-דהן: כן, אני לא אומר "פלסטינים" כי אני אומר: אין עם פלסטיני.

אלי בן-דהן: רצית לשמוע את זה?

אלי בן-דהן: שמעת את זה ממני.

מוסי רז: אבל הם לא אזרחים.

מיכל רוזין: הם פשוט לא אזרחים – – –

אלי בן-דהן: הם ערבים שהגיעו – – –

יואל חסון: אז מה הם?

יואל חסון: הם זומבים?

מיכל רוזין: – – –

אלי בן-דהן: אתם רוצים תשובה או לא?

אלי בן-דהן: תקשיבו.

אלי בן-דהן: אני מבין, זה קשה לכם, זה לא נוח.

אלי בן-דהן: אני מבין את זה.

אלי בן-דהן: אבל אף על פי כן גם אני נמצא כאן, שומע שאלות שאינן נכונות, אין בהן מן האמת, ואני שומע את זה בסבלנות ולא מפריע לכם.

אלי בן-דהן: תנו לי לענות לכם בסבלנות רבה.

אלי בן-דהן: האתר, כפי שקבעת בעצמך – זה נכון, בית המשפט העליון קבע שהאתר לא ינוהל על ידי תושבי חברון, ואכן כך הדבר.

אלי בן-דהן: האתר מנוהל על ידי קמ"ט שמורות הטבע במינהל האזרחי.

אלי בן-דהן: המינהל האזרחי הוא שמנהל את המקום, הוא שמתאם את הביקורים, כך שכל הדבר נעשה בתיאום איתו.

מיכל רוזין: – – –

אלי בן-דהן: אין גם עובדים מתושבי חברון היהודים.

אלי בן-דהן: העובדים הם עובדי רשות שמורות הטבע שמגיעים מחוץ לחברון עצמה.

אלי בן-דהן: לגופו של עניין, האתר הזה הוא אתר שלא מיועד רק לתושבים; האתר מיועד לכל עם ישראל.

אלי בן-דהן: האתר מגלה לנו – מה לעשות – שישבו יהודים בחברון בזמן בית ראשון ובזמן בית שני.

אלי בן-דהן: יש באתר הזה מקוואות עתיקים, יש הרבה מה ללמוד מחיי היהודים במקום הזה.

אלי בן-דהן: כך האתר הזה – נכון, הוא לא נוח, כי הוא מגלה שכל מי שחושב שהעם היהודי הגיע לכאן באקראי – –

מיכל רוזין: אנחנו מעולם לא – – – אנחנו לא – – –

אלי בן-דהן: – – שלעם היהודי אין שורשים – – –

מיכל רוזין: – – –

אלי בן-דהן: העם היהודי, המקום הזה שייך לו.

מיכל רוזין: – – –

אלי בן-דהן: חברון היא בראש ובראשונה של היהודים במדינת ישראל, של היהודים בעולם כולו.

מיכל רוזין: האם ארכיאולוגים יוכלו להיכנס?

מוסי רז: אבל היא לא מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: חברון איננה שייכת לערבים.

אלי בן-דהן: תקשיבו טוב, זה הכול.

מיכל רוזין: האם ארכיאולוגים יוכלו להיכנס?

מוסי רז: אבל היא לא במדינת ישראל.

מיכל רוזין: האם ארכיאולוגים יוכלו להיכנס – – –

אלי בן-דהן: – – – מה לעשות, תשמעו את האמת.

מיכל רוזין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 566, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שרת התרבות והספורט חברת הכנסת מירי רגב להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: תנאי השכר בפרויקט אתנה.

יולי יואל אדלשטיין: יש גם שואלת נוספת, חברת הכנסת רחל עזריה, שהגישה נושא דומה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת מרב מיכאלי תקרא את נוסח השאילתה.

מרב מיכאלי: בשבוע שעבר פורסם כי תנאי השכר בפרויקט אתנה, שהוא פרויקט לקידום נשים בספורט, הם תנאים נצלניים.

מרב מיכאלי: ברצוני לשאול, גברתי השרה: 1.

מרב מיכאלי: מדוע העובדות הוחרגו מההסכם הקיבוצי בווינגייט ומדוע הן אינן נחשבות עובדות מדינה, עובדות המשרד?

מרב מיכאלי: 2.

מרב מיכאלי: העובדות טוענות כי אינך מסייעת להן בניסיון לשפר את תנאי שכרן.

מרב מיכאלי: מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

מירי רגב: תודה רבה לך, חברת הכנסת מיכאלי על השאילתה.

מירי רגב: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, התרגשתי לראות את התגובה המהירה שלך, מיכאלי, בעקבות כתבה עיתונאית מוטה, והתרגשתי גם לראות את הקפיצה שלך להגנה על זכות הנשים.

מירי רגב: לא ראיתי שעשית משהו במליאה הזאת כשעמד פה חבר מהאופוזיציה ודיבר שקרים, ולעג לנשים ולדרך שבה הן מתקדמות, אבל צביעות, רבותיי, צביעות.

מירי רגב: ועכשיו בואי נעשה סדר בדברים ונענה לך על השאלות שלך, כי ברור מהשאלות שלך שאת לא מכירה את העובדות, אבל כמה מפתיע.

מירי רגב: כחלק מהפיכת וינגייט לתאגיד בבעלות המדינה ומאחר שווינגייט התנהלה אז כעמותה פרטית עם משכורות גבוהות יחסית למקובל במשק, דרש הממונה על השכר להתאים את שכר העובדים לתנאי העובדים במגזר הציבורי מאחר שהם הופכים לעובדי תאגיד ממשלתי.

מירי רגב: אשר על כן התקיימו דיונים עם הנהלת וינגייט יחד עם הממונה על השכר, עם ועד עובדי מכון וינגייט ועם ההסתדרות, במטרה לאגד את העובדים תחת הסכם קיבוצי שיצמיד את שכר העובדים למסגרות השכר הנהוגות במגזר הציבורי.

מירי רגב: במסגרת ההסכם הותאם חלק משכר העובדים לדרגות המקובלות במשרדים, הממשלתיים כמובן, ואלו שלא הסכימו להיכנס להסכם פרשו.

מירי רגב: זה החוק, זה הנוהל, אם את לא יודעת.

מירי רגב: עם זאת, החלטנו להחריג את עובדות אתנה מההסכם בשלב זה ולשמור על שכרן הנוכחי, מתוך כוונה לשמור על עובדות אתנה במערכה.

מירי רגב: אומנם נצטרך לטפל בהן במסגרת שלב ב' של התאגיד, של המכון.

מירי רגב: רצינו לשמור על כוח אדם איכותי שמטפל בליבת הנושאים המקצועיים של הספורט ההישגי והספורט הנשי העממי.

מירי רגב: חשוב להבהיר כי הנושא הזה, להמתין עם החרגת שכר העובדות של אתנה שיידון רק בשלב ב', הובהר וסוכם גם עם הממונה על השכר, עם ההסתדרות ועם ועד עובדי מכון וינגייט.

מירי רגב: סיכום זה הוא חלק מהפיכתו של וינגייט לתאגיד ממשלתי.

מירי רגב: מדובר ברפורמה חשובה שאותה הובלתי יחד עם שר האוצר כחלון; רפורמה שהייתה תקועה לאורך שנים בכנסת ולא התקדמה.

מירי רגב: אנחנו נמצאים בעיצומה של רפורמה לא פשוטה להפוך את מכון וינגייט לכפר האולימפי של מדינת ישראל; לכפר שיביא לידי ביטוי את המצוינות של הספורט ההישגי, וכמובן יעודד את הספורט העממי.

מירי רגב: בימים אלה נמצא מכון וינגייט בשלבים מתקדמים של הפיכתו לתאגיד, ובמטרה לממש את הסיכום אנחנו, כמובן, שכרנו כלכלן שילווה את התאגיד לטובת מימוש השלבים הבאים של תיאגוד המכון.

מירי רגב: פרויקט אתנה הוא פרויקט חשוב, פרויקט מצליח בכל קנה מידה.

מירי רגב: אנחנו במשרד השקענו למעלה מ-100 מיליוני שקלים כדי להגדיל את מספר הנערות והילדות שעוסקות בספורט עממי, ולאחר מכן, כמובן – גם בספורט הישגי.

מירי רגב: הפרויקט הזה פועל בכל רחבי הארץ, יהודים וערבים; יותר ויותר נשים מהמגזר הערבי ומהמגזר החרדי לוקחות חלק בספורט אתנה.

מירי רגב: אני גאה על כך ואני שמחה על כך.

מירי רגב: זו ההזדמנות להודות ליושבת-ראש אתנה מיכל כפרי ולמנכ"לית עומרית על עבודתן המסורה והמקצועית שנעשית לאורך כל השנה, וכמובן למתאמות הפרויקט, שעושות לילות וימים, כולל ימי חול, ימי שישי ומוצאי שבת, כדי לעודד את ספורט הנשים.

מירי רגב: תודה רבה לכן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מרב מיכאלי, וגם חברות הכנסת רחל עזריה, שכמו שאמרתי בעלת שאילתה דומה, ומיכל רוזין מבקשות לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך השרה תשיב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: גברתי השרה, קודם כול, תרשי לי להתרשם מהצורה המכוערת שבה את בוחרת לדבר אליי.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שאני, כשעמדתי כאן ודיברתי נגד חוק התרבות בנאמנות, הנאמנות בתרבות, או בכל דבר אחר שיש לי איתך בו חילוק דעות – ויש לי איתך חילוקי דעות עמוקים – מעולם לא דיברתי אלייך כמו שאת בחרת לדבר אליי עכשיו.

מרב מיכאלי: באופן פוגעני, באופן אישי.

מרב מיכאלי: עכשיו, בואי נדבר על השקרים שאמרת.

מרב מיכאלי: אחד – – –

מירי רגב: פוגעני?

מירי רגב: פוגעני?

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: בהתייחסות למה שאת – ההתייחסות של חבר הכנסת מהאופוזיציה, שאליה התייחסת, גיניתי אותה גם בטוויטר שלי וגם בשלל במות תקשורתיות שבהן נשאלתי על הנושא.

מירי רגב: מתי עשית את זה?

מרב מיכאלי: לעומת זאת את, שבוע קודם – או שמא שבועיים קודם או שמא חודש קודם – כשבנו של ראש הממשלה, בפייסבוק שלו, האשים את אופירה אסייג שהיא התקדמה באותו אופן שאת טענת שאותו חבר אופוזיציה האשים אותך בו, את התייצבת לצידו של בנו של ראש הממשלה ולא אמרת מילה על ההכפשה הסקסיסטית, השוביניסטית, המגעילה שבה הוא האשים את המגישה – המצליחה מאוד – אופירה אסייג.

מרב מיכאלי: אז אם את רוצה לדבר על צביעות בענייני פמיניזם ודאגה לנשים, מה שנקרא, בדקי את עצמך קודם.

מרב מיכאלי: כי ממש אנחנו מדברות על אותו סוג של אמירה מכוערת, אותו סוג, אחד לאחד.

מרב מיכאלי: הוא טען אותה טענה שבה את האשמת את חבר הכנסת מהאופוזיציה, אבל את בחרת לקחת את הצד של המאשים, כנראה משום שהוא בנו של ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: אין לי עניין לבדוק מה היו המניעים שלך לעמוד לצידו, אבל ממש בחרת לקחת את הצד של האדם שאמר את הדבר הסקסיסטי, השוביניסטי, הבוטה והמכוער על אופירה אסייג וממש לא את הצד שלה.

מרב מיכאלי: עכשיו לענייננו.

מרב מיכאלי: אכן, כפי שציינתי בשאילתה שלי, פורסמה כתבה בנושא שכר העובדות – –

מירי רגב: המתאמות.

מרב מיכאלי: – – שאת כרגע שיבחת אותן.

מרב מיכאלי: המתאמות באתנה.

מרב מיכאלי: הדרך שלי כחברת כנסת לברר את הפרטים היא להפנות אלייך שאילתה, ואת זה עשיתי.

מירי רגב: גם קיבלת תשובה טובה.

מרב מיכאלי: בשאילתה לא נשמעו האשמות; בשאילתה לא נכתבו דברי בלע, בעוד שאת עלית על הדוכן ומייד בחרת להטיח בי שאני לא יודעת את הפרטים.

מרב מיכאלי: ובכן, אני עשיתי את הדבר שצריך: פניתי אלייך כדי לברר את הפרטים.

מרב מיכאלי: אבל מה שקיבלתי, לפני איזו תשובה שמכסתחת – משום שאני מייד אתייחס לפרטים נוספים שלא יכולתי להכניס לתוך השאילתה – היא שאת באה ומאשימה אותי שאני לא יודעת את הפרטים, בעוד שבדיוק את זה באתי לשאול אותך.

מרב מיכאלי: עכשיו, כאמור, לעניין הפרטים.

מרב מיכאלי: המתאמות טוענות שהן היו במשרדך בפגישה בתחילת 2018, ושניתנו להן הבטחות לתקן את המעוות בתנאי שכרן – וזה לא נעשה.

מרב מיכאלי: הן מתייחסות ומציינות חד-משמעית בפניי – הן ציינו את ההבטחה לשפר את שכרן כשיושלם תהליך התיאגוד.

מרב מיכאלי: אממה, זה הושלם כבר ביולי, ואילו שכרן לא טופל.

מרב מיכאלי: כך שגם התשובה שלך, איך לומר, היא מעוררת שאלות נוספות בעקבותיה, ואני מאוד מקווה שלפחות על השאלות האלו יש לך תשובה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה, גברתי.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: קודם כול, אין עוררין על החשיבות של פרויקט אתנה; זה פרויקט מאוד מאוד חשוב.

רחל עזריה: אני חושבת שאחד הדברים היפים – שבאמת יש נשים שמקדמות ספורט נשים.

רחל עזריה: רק הבעיה היא שביחס לכל ההסכם הקיבוצי של וינגייט רק הנשים של ספורט אתנה הוחרגו.

רחל עזריה: אין גם עוררין על כך שההסכם הקיבוצי של וינגייט הוא חשוב, וכל המהלך של הפיכת וינגייט למרכז ספורט אולימפי הוא מאוד חשוב, רק פה יש נשים שנופלות בין הכיסאות.

רחל עזריה: שנתיים – שנתיים – הן מנסות לקבל תשובות.

רחל עזריה: שנתיים מושכים אותן באף.

רחל עזריה: והן מרגישות, בצדק, שכיוון שהן אוהבות את העבודה שלהן, כיוון שהן מאמינות בה – כמו שאת אמרת, זה עבודה שנשים מאמינות בה, אלה נשים שמאמינות בקידום נשי – בעצם פוגעים בהן.

רחל עזריה: והדבר הנוסף, השכר לא עודכן מאז 2007.

רחל עזריה: שכר המינימום עודכן כל כך הרבה פעמים מאז 2007 – לא יכול להיות שהשכר שלהן לא מעודכן וכל התנאים הסוציאליים פשוט נופלים בין הכיסאות.

רחל עזריה: אני חושבת שאחד הדברים שתמיד צריך להקפיד עליהם, בטח בנושאים של ארגוני נשים, זה לא לייצר פער בין הערכים שאנחנו מדברים עליהם לבין הפרקטיקה בסופו של דבר.

רחל עזריה: פה יש פער מאוד מאוד גדול, ואני מבקשת גם תשובות וגם שתטפלי בנושא הזה.

רחל עזריה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, ואז נשמע את התשובה של שרת התרבות והספורט.

מיכל רוזין: קודם כול, ברשותכם, אני מצטרפת לשאלות של חברותיי לגבי אתנה.

מיכל רוזין: אני מלווה את מי שהתחילו את הפרויקט הזה לפני הרבה שנים: נשים הולכות רחוק – ומכאן זה אומץ על ידי משרד הספורט – למיטב זיכרוני, לימור לבנת ומיכל כפרי הנהדרת, שבהחלט הפכו את זה לחלק מהמשרד וממשיכות את הפרויקט, וצריך לחזק אותו.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה לשאול אותך לגבי שאלה ששאלתי אותך כאן במליאה לפני כמה חודשים על קבוצות כדורסל שמונעות מילדות לשחק מול קבוצות דתיות למרות שקבוצתן מעורבת, והן מקורקעות על הספסל.

מיכל רוזין: עמדת פה והזדעזעת מהפרטים שהבאתי ומהנתונים שהבאתי, ואמרת שאת לא תסכימי לדבר כזה והדבר ייבחן.

מיכל רוזין: ואז קיבלתי תשובה בכתב, ובעצם השורה התחתונה הייתה: "באשר לנושא שבנדון, לאחר בדיקה עם איגוד הכדורסל, אנחנו לא מוצאים לנכון להתערב בשיקול דעתו".

מיכל רוזין: הייתי רוצה לדעת מדוע את נותנת יד להסכים שבקבוצות מעורבות – ואם אנחנו מעודדים, כמובן, ילדות לספורט – אותן ילדות בסופו של דבר מוצאות את עצמן מקורקעות על הספסל.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: אני רק אענה לך בקצרה, גב' מרב מיכאלי, על מה שאמרת קודם בעניין שטרן.

מירי רגב: יש הבדל מאוד גדול בין חבר כנסת שעומד כאן מעל הבמה ואומר דברים כאלה על נשים – ואת בחרת להתעלם מזה ולקח לך זמן מאוד – – –

מרב מיכאלי: אני לא בחרתי להתעלם מזה, זה לא נכון.

מירי רגב: ושוב, אני לא רוצה שתגני עליי, לא רוצה לראות אותך בין המגינות עליי – –

מרב מיכאלי: זה לא נכון, את משקרת.

מירי רגב: – – אבל אני לא יכולה לסבול את הצביעות מול נשים מהימין ונשים מהשמאל.

מרב מיכאלי: את משקרת.

מרב מיכאלי: איזה עלובה, אלוהים, איזה עלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכאלי, השרה משיבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכאלי, תודה.

מירי רגב: ועכשיו אני רוצה לענות לשאלה הספציפית שלך ושל רחל עזריה.

מירי רגב: ועכשיו אני רוצה לענות – –

מרב מיכאלי: איזה עלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכאלי, תודה.

מירי רגב: – – אני רוצה לענות על השאלה שלך ושל רחל.

מרב מיכאלי: זו חוצפה.

מירי רגב: כפי שאמרתי, קודם כול, אני שמחה שהמתאמות מוצאות ערוץ לדבר איתכן ולא עם המשרד.

מירי רגב: הן לא היו איתי בפגישה; הן היו בפגישה עם ראש מינהל הספורט, והן מוזמנות לבוא גם אליי וגם אל המנכ"ל – זה אחד.

מירי רגב: הדבר השני, כפי שאמרתי, את כל סוגיית השכר אנחנו החרגנו מהשלב הראשון, כדי שימשיכו לקבל את אותו שכר, אבל בשלב השני הן יקבלו את השכר בהתאם להסכם שעשינו עם ההסתדרות, עם ועד העובדים של וינגייט ועם הממונה על השכר במשרד האוצר.

מירי רגב: כמובן, אנחנו לא יכולים לעשות איפה ואיפה: אין דרך להשוות בין שכר בעמותה פרטית לבין תאגיד ממשלתי.

מירי רגב: יש שכר ממשלתי קבוע, וכמובן מי שרוצה להיות חלק מתאגיד ממשלתי יכול להיות חלק, גם בכל היבטי השכר.

מירי רגב: מי שחושב שהשכר לא מתאים לו, יכול כמובן לפרוש.

מירי רגב: כפי שאמרתי, שלב ב' בכל סוגיית התאגיד – והן הוחרגו משלב א' של השכר – יהיה בהמשך הטיפול שלנו בתאגיד.

מירי רגב: אני כמובן איכנס לסוגיה הזאת ואבדוק עם המנכ"ל כיצד אפשר לסייע.

מירי רגב: אבל כפי שאת יודעת, רחל – את נמצאת במפלגה ששר האוצר שלה הוא כחלון; את מכירה את התנאים של הממונה על השכר ואת מכירה את השוויוניות בין שכר של נשים וגברים במוסד או בארגון ציבורי-ממשלתי.

מירי רגב: לכן אנחנו נעשה את כל מה שניתן כדי להשאיר אותן במערכת.

מירי רגב: הן עובדות טובות, חרוצות, שאוהבות את מה שהן עושות; אבל מרגע שהלכנו לרפורמה חשובה כדי להפוך את וינגייט מעמותה פרטית לתאגיד, יש לנו כמובן עבודה על כל הנגזרת של תאגיד, כולל, כמובן, הסוגיה הנגזרת מהשכר.

מירי רגב: אבל כפי שהבטחתי, אני, גם בעקבות השאילתה הזאת, אבדוק את הסוגיה הזאת שוב ואראה.

מירי רגב: אם יש דרך ללכת לקראתן, אנחנו נעשה את זה.

מירי רגב: לי חשוב שיהיו נשים, כמה שיותר נשים, וטובות, במערכת, גם בספורט וגם בתרבות, ובוודאי בכל מה שקשור לספורט, כי אנחנו מעודדות את סוגיית הספורט הנשי.

מירי רגב: ובעניין שלך, מיכל רוזין, בעניין קבוצות הכדורסל: משום שלא ידעתי שאת שואלת את השאלה הזאת, ואני, כשאני עומדת מעל במת הכנסת, אני מכבדת את התשובה שלי, אז אני מבקשת לבדוק את זה ולחזור אלייך שוב.

מירי רגב: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת התרבות והספורט.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מתבקשים לשבת שנייה במקומות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רחל עזריה.

יולי יואל אדלשטיין: השר כץ, אני מבקש לשבת שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לשבת בפנים, אם אפשר, לא בחוץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד כעת לקדם בברכה אורח נכבד המבקר היום במשכן הכנסת, שהתקבל היום בטקס רשמי ומכבד אותנו בנוכחותו כאן במליאה, בראש משלחת פרלמנטרית ביציע האורחים, הלוא הוא נשיא הפרלמנט של אסטוניה, מר אייקי נסטור.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך הבא.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome to the Knesset.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) אנחנו ודאי מקבלים אותו בברכה, יחד עם חברי משלחתו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני הנכבד, ברוך הבא לירושלים, בירת ישראל, וברוך הבא למשכן הכנסת, ליבה הפועם של הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אני זוכר בחיבה רבה את ביקורי המוצלח בבירתכם, טאלין, בשנה שעברה, שבו ציינו 25 שנות ידידות ויחסים דיפלומטיים פוריים בין ישראל ואסטוניה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מציינים השנה 70 שנות עצמאות למדינת ישראל ואני מבקש לברך את חברי המשלחת לכבוד חגיגות ה-100 לעצמאות אסטוניה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו רואים פוטנציאל גבוה לשיתופי פעולה בין הפרלמנטים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: זה נכון לתחומים רבים, ובפרט בנושא של E-Parliaments ונושא הסייבר.

יולי יואל אדלשטיין: שמחתי לשמוע כי במהלך היום תערוך המשלחת פגישות עם קבוצת הידידות, בראשות חברת הכנסת סבטלובה ועם יושבת-ראש ועדת המשנה בנושא הסייבר חברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מקווה שבפגישות האלה יקודמו שיתופי פעולה פרקטיים בין הפרלמנטים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לך ולמדינתך, אדוני יושב-ראש הפרלמנט של אסטוניה, על ביקורכם בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הכנסת וחבריה, אני מאחל לכם ביקור פורה ומוצלח.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים אתם בבואכם.

יולי יואל אדלשטיין: מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, חברים, ממשיכים עם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ לעלות לדוכן ולהשיב על שתי שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: תחילה השר ישיב על שאילתה דחופה מס' 558, של חברת הכנסת ענת ברקו: סגירת הגישה של אתר הנצחה ללוחם הבדואי על ידי נתיבי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי תקרא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, אדוני השר, בצומת המוביל קיים אתר הנצחה ממלכתי ללוחם הבדואי, המנציח זכרם של 198 חללים.

ענת ברקו: מדוע משרדך אישר את סגירת הגישה אליו מכביש 77, הגורמת לעיקוף של 18 ק"מ לאתר ההנצחה של החללים הבדואים?

איתן ברושי: אני גם רוצה להשלים, שאלת המשך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, פרויקט כביש 77 הוא פרויקט לאומי, שנמצא בין צומת – זה לא צומת, זה מחלף – גולני במזרח ומחלף המוביל במערב, וכולל ביטול של שש פניות שמאלה מדו-נתיבי לדו-נתיבי, דבר שפוגע ביותר בהיבט התנועתי, של בטיחות התנועה.

ישראל כץ: הפרויקט כלל סגירות פניות שמאלה ממחנה שמשון, מטורעאן מזרח, מכפר כנא, מבית רימון, מרומת אל-הייב, ממקורות ומאתר הנצחת החלל הבדואי, וכן ביטול כלל הרמזורים בכביש והחלפתם במחלפים.

ישראל כץ: הפרויקט סוכם לפני כשלוש שנים במתכונתו, כאשר סגירת פניות שמאלה היא הנחיה של משטרת התנועה על מנת למנוע תאונות קשות.

ישראל כץ: פנייה שמאלה, באשר היא, מהווה גורם סיכון משמעותי בתאונות הדרכים במדינת ישראל.

ישראל כץ: לכן יובהר כי מדינת ישראל, בהובלתי, אישרה פרויקט לאומי בהיקף של טיפול ב-726 פניות שמאלה, בעיקר ביישובים קטנים, בטרם תקרה שם תאונה, בתקציב של 120 מיליון ש"ח בכל שנה.

ישראל כץ: נושא סגירת הפנייה הוא לטובת בטיחות הציבור.

ישראל כץ: עם זאת, לאור חשיבותו של אתר ההנצחה ללוחם הבדואי הנחיתי לבחון חלופות.

ישראל כץ: היה אצלי גם דיון בנושא.

ישראל כץ: פנה אליי גם נשיא המדינה לאחרונה בנושא, גם מתוך דאגה, ויש כמובן את השאילתה הזאת.

ישראל כץ: מתוך חשיבות הנושא הנחיתי לבחון חלופות.

ישראל כץ: ובכל מקרה סוכם בדיון שנערך בלשכתי כי ביום ציון לחלל הבדואי, ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, תיפתח הפנייה ויוצבו ניידות משטרה לשמירת הבטיחות.

ישראל כץ: אדגיש כי פניות ימינה נשארו כתמול-שלשום.

ישראל כץ: היוצא מהאתר ורוצה לפנות שמאלה, לטבריה, נוסע כקילומטר אחד בלבד.

ישראל כץ: המגיע מדרום ורוצה להיכנס שמאלה נוסע 4.3 קילומטרים עד למחלף הושעיה, מסתובב בבטחה וחוזר את אותו המרחק.

ישראל כץ: בנוסף הוצגה חלופה בדרך שעוברת בשטח של שמורת טבע.

ישראל כץ: דרך זו – שגם נוסעים בה – חלקה כורכרית וחלקה עם אספלט.

ישראל כץ: חברת נתיבי ישראל ביקשה לקבל אישור מרשות הטבע והגנים לשם ריבוד הכביש, ללא זליגה מהשטח הקיים, משטח הכביש, מתקציבה שלה להכשיר בעצם את הדרך הזאת.

ישראל כץ: הרשות לא נתנה, נכון לעכשיו, את ידה לאישור הזה, ועדיין מתקיים איתה שיח מקצועי בנדון.

ישראל כץ: זה, אגב, הפתרון הכי טוב.

ישראל כץ: ביצוע ההליך הזה ידרוש תכנון סטטוטורי שעשוי להימשך זמן.

ישראל כץ: גם, מתצפית ספירה שבוצעה – זה דווח על ידי חברת נתיבי ישראל – נכנסו ויצאו 24 כלי רכב במהלך כל היממה.

ישראל כץ: לסיכום תשובתי בשלב זה, תכנון וביצוע של הכביש הם דבר שראוי לכל שבח, כי הכביש הזה – אתמול, נדמה לי, נפתחו מנהרות יקנעם, שמאפשרות זרימה; הוא כביש אגרה, אבל מפנה את כביש יקנעם עצמו.

ישראל כץ: אנחנו בשלבים ממש מתקדמים של יצירת כביש 6 צפונה עד למחלף סומך-קריית אתא, וכביש 6 צפון-מזרח עד עמיעד ללא רמזורים.

ישראל כץ: זה ביטול הרמזורים.

ישראל כץ: זאת אומרת שבתוך חודשים ספורים ניתן יהיה לנסוע מעמיעד, צומת עמיעד, עד אחרי מחלף שוקת בדרום ללא רמזור, וממחלף סומך-קריית אתא גם כן, עד אחרי מחלף שוקת, ללא אף רמזור.

ישראל כץ: זה הפרויקט שמחבר את מדינת ישראל, מחבר את הצפון למרכז, מחבר את הצפון לדרום, במסגרת המדיניות שאנחנו מובילים, גם של החלפת כבישים אדומים בכבישים בטוחים.

ישראל כץ: אז כשמרחיבים תשתיות, מטבע הדברים צצות בעיות מהסוג הזה.

ישראל כץ: כמו שאמרתי, 726 צמתים של פניות שמאלה שהוריתי לאתר אותם מראש, ועד שהצלחנו לסכם תקציב מיוחד, כדי למנוע סכנות בכניסה וביציאה מהיישובים שליד התוואי הזה.

ישראל כץ: גם חלק מהדבר הזה, כמו שאמרתי – מתקיים דיאלוג, מנסים למצוא פתרונות.

ישראל כץ: בימי הזיכרון, בכל מקרה, המשטרה תבוא ותחליף ותאפשר גם כן לנסוע, מתוך המגבלות הסטטוטוריות של רשות שמורות הטבע, של דברים אחרים.

ישראל כץ: אבל כששאלת: משרדך עשה וכו', באמצעות חברת נתיבי ישראל – מה שהמשרד עשה ראוי לכל שבח.

ישראל כץ: הוא חיבר את הגליל המזרחי למרכז ולדרום, וזה מאפשר לאנשים לגור בכל מקום ולנסוע בבטחה, וכך אנחנו עושים.

ישראל כץ: יחד עם זאת, הרגישות מובנת.

ישראל כץ: אנחנו מעריכים ומכבדים את שירות הלוחמים הבדואים בצה"ל, ואנחנו נעשה הכול כדי למצוא עוד ועוד פתרונות כדי להקל על הגישה לאותה אנדרטה.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ענת ברקו, שאלה נוספת.

ענת ברקו: אדוני השר כץ, אני קודם כול רוצה להודות לך על התשובה המלאה והרחבה בנושא ועל העבודה המבורכת שלך, באמת, בבניית התשתיות של המדינה.

ענת ברקו: אין מילים להביע הערכה.

ענת ברקו: יחד עם זה, אני מאוד מודאגת בגלל הירידה במוטיבציה לשירות של חיילים בדואים.

ענת ברקו: המקום הזה הוא מאוד ייחודי בצומת המוביל, כאתר הנצחה.

ענת ברקו: אני בטוחה שביקרת בו.

ענת ברקו: אני באופן אישי, אחד הדברים הראשונים שעשיתי בכנסת – בחג הרמדאן עשיתי למשפחות השכולות שם ארוחת איפטר בתוך המקום.

ענת ברקו: האתר הזה הוא מדהים.

ענת ברקו: יש יד לבנים.

ענת ברקו: לכן אנחנו צריכים באמת להשאיר את המקום כמקום מפגש למשפחות השכולות, כיד זיכרון לנו, כדי לבוא ולהבין את העשייה העמוקה של החייל הבדואי, של החללים, לחבק את משפחות.

ענת ברקו: אני חושבת שפתיחת דרך הגישה רק ביום הזיכרון, זה לא מספיק.

יצחק וקנין: תודה.

ענת ברקו: אני שואלת אם תוכל להשמיש בכל זאת את הדרך הישנה, לרווחתן של המשפחות השכולות, ובכלל, של מבקרים הרבים שבאים לראות מורשת קרב מפוארת של החללים הבדואים.

ענת ברקו: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן ברושי, שאלה נוספת, ואחריו – אלעזר שטרן.

איתן ברושי: אדוני השר, חברי ישראל כץ, הייתי שותף להקמת האתר הזה כראש מועצה בעמק יזרעאל.

איתן ברושי: האתר הוקם על אדמת עמק יזרעאל, ואני גאה בכך.

איתן ברושי: אני מבקר שם לעיתים קרובות וגם לאחרונה.

איתן ברושי: מדובר, כפי שנאמר, על אנדרטה מרכזית – 198 חללים, ואני מקווה שלא יתווספו – ולמעלה מ-160,000 מבקרים מדי שנה באתר.

איתן ברושי: המציאות שנוצרה בחסימה של הכביש היא פגיעה לא רק בזיכרון – וזה כשלעצמו חריף – אלא גם במוטיבציה לשרת בצה"ל.

איתן ברושי: לפי דעתי, רשות הטבע והגנים כפופה לממשלה.

איתן ברושי: לא יכולה הממשלה לבוא ולומר שהיא לא פותרת בעיה כזאת כי רשות הטבע והגנים מתנגדת.

איתן ברושי: יש ממשלה – ואתם אומרים כל הזמן שהיא נועדה למשול.

איתן ברושי: היא יכולה לפתור את הבעיה.

איתן ברושי: אבל יותר מזה, הצעתי אליך – ולא ידעתי שזה עולה היום, כי הגשתי גם דיון מהיר – הצעתי אליך היא שעד שיהיה פתרון יציבו בין 08:00 ל-16:00 מתנדבים או שוטרים שיאפשרו את הכניסה, למי שצריך, לאתר בלבד.

איתן ברושי: אחרת, זה תוספת של 20 ק"מ – לנסוע עד היישוב של שטרן, להושעיה, ולחזור כדי לפנות לאתר.

איתן ברושי: אני מציע לפתור את זה בצורה אחרת:

איתן ברושי: רק בין 08:00 ל-16:00 – לא בלילה – למי שפונה שמאלה לאתר.

איתן ברושי: ובמקביל, לפתור את הבעיה עם רשות הטבע והגנים.

איתן ברושי: זה לא פוגע בטבע.

איתן ברושי: ולעיתים יש מפגש של ערכים, וכשנפגשים ערכים מתחייבת החלטה – –

יצחק וקנין: תודה.

איתן ברושי: – – וההחלטה היא לא לפגוע באתר ההנצחה של הבדואים.

איתן ברושי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואחרי כן השר ישיב לכל השואלים.

אלעזר שטרן: אדוני השר, באשר לשאלה הזאת, אתה יודע שאני לא מחשיד אותך כהוא זה בחוסר רגישות והתחשבות באתר הזה.

אלעזר שטרן: אני בטוח שזה חשוב לך לא פחות ממני, ואני יודע שלא פחות מאף אחד מהדוברים האחרים כאן.

אלעזר שטרן: אני רוצה להציע משהו.

אלעזר שטרן: דבר אחד אמרו: ללחוץ יותר את רשות הטבע והגנים, כיוון שהפתרון הנכון הוא מהכביש לכפר מנדא – לעשות שם את הכניסה.

אלעזר שטרן: אבל עד אז, חברי חבר הכנסת ברושי, השר דייק יותר ממך: זה לא 20 ק"מ, זה הרבה פחות.

איתן ברושי: הלוך חזור.

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: שנייה.

ענת ברקו: 18 ק"מ.

אלעזר שטרן: מהדרום, אני מדבר.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים – המשך מתחנת הדלק פז, אני לא רוצה להיכנס למחלף הושעיה וחזרה.

אלעזר שטרן: אני חושב שאם נשים חמישה שלטים – – –

ישראל כץ: אגב, חבר הכנסת שטרן גר שם, בהושעיה, רק שתדעו.

ישראל כץ: הוא מכיר.

אלעזר שטרן: אני מציע לך, אדוני השר, להגיד לחברים הבדואים שלנו: עד שנפתור את זה, ממחלף רמת ישי עד תחנת הדלק יהיו שלטים גדולים, נוספים על אלה שיש היום, על אתר ההנצחה לבדואים – באופן זמני, להמשיך למחלף הושעיה, 3 קילומטר.

אלעזר שטרן: אני חושב שיצא שכרנו בעניין הזה, שהרבה יותר אנשים בישראל ידעו שיש שם אתר הנצחה – ואני לוקח על עצמי, עם החברים שלי באתר הבדואי, להסביר להם למה בכך אנחנו מרוויחים.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב לכל השואלים.

ישראל כץ: קודם כול, אני מאוד שמח על הגישה ועל האכפתיות, ועל כך שגם הוגשה שאילתה על ידי חברת הכנסת ענת ברקו, ושהצטרפו אליה גם איתן ברושי ואלעזר שטרן, ושכולנו מגויסים לעניין הזה ומלאי הערכה לתרומה.

ישראל כץ: מה שלא יכול לקרות זה לעצור את שטף הכביש.

ישראל כץ: יש כאן רעיון והשקעה של סכומים עצומים; אני, אגב, נאבקתי על זה.

ישראל כץ: זה לא מובן מאליו שנתנו כאן

ישראל כץ: לסלול כבישים ומחלפים ולאפשר הגעה מהפריפריה הרחוקה, אפילו תוך ביטול רמזורים ודברים אחרים.

ישראל כץ: אנחנו רואים איך המדינה משתנה בעקבות המאבקים – ההחלטות והביצוע.

ישראל כץ: אבל יש כאן רגישות מיוחדת.

ישראל כץ: קיימתי דיונים, הנחיתי.

ישראל כץ: בעקבות הדיון הזה, וגם הפנייה של נשיא המדינה, אני אבקש עוד פעם לבדוק ועוד פעם לראות.

ישראל כץ: יכול להיות שזה זירוז מול שמורות הטבע, יכול להיות שזה שילוב אמצעים נוספים.

ישראל כץ: אני אשמח לשתף אתכם בדבר הזה.

ישראל כץ: מבטיח לבדוק את זה – איך אפשר שלא לפגוע בהנצחה, להקל ולאפשר.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: אדוני השר יישאר, כיוון שיש שאילתה לאדוני השר של חבר הכנסת ינון אזולאי.

יצחק וקנין: שאילתה דחופה מס' 560, בנושא: אישור משרדך להפעלת 24 קווי שירות בתל אביב בשבתות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ינון אזולאי, רשות הדיבור שלך.

ינון אזולאי: אדוני היושב בראש, אדוני כבוד השר, ראש העיר תל אביב רון חולדאי פרסם מעל כל במה – בשאילתה כתוב "בשבוע שעבר", אבל יש לתקן שזה היה לפני כשלושה שבועות – כי משרדך אישר הפעלה של 24 קווי שירות/אוטובוס בשבתות בתל אביב.

ינון אזולאי: רצוני לשאול: האם נכון הדבר?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

ישראל כץ: ראשית, חבר הכנסת ינון אזולאי, הרשה לי להשתתף בצערך ולהביע השתתפות בצער על פטירתו של אביך, דוד, זיכרונו לברכה.

ישראל כץ: היה כל כך יקר לכולנו.

ישראל כץ: דיברנו עליו גם בישיבת הממשלה המיוחדת, גם תיארתי דברים שעשינו ביחד – כמה נוכחתי בדברים המיוחדים שייחדו אותו, שהוא קידם ופעל למענם.

ישראל כץ: לגבי השאילתה הזאת, אני אקריא.

ישראל כץ: אני יכול גם לענות בעל פה בקיצור, אבל אני גם אתאר את הרפורמה הזאת, ואחרי זה אני אתייחס לפרסום של ראש עיריית תל אביב, שהוא פרסם בתור מועמד כמה ימים לפני הבחירות.

ישראל כץ: יש לנו כבר ניסיון איתו – הוא גם פרסם על הגשר בשביל להוריד את סתיו שפיר, למנוע ממנה להתמודד.

ישראל כץ: הפרסום הזה נועד להביא לו עוד כמה אחוזים מול – אני לא זוכר מי התחרה מולו שם – וכנראה הוא הצליח, הוא קיבל מעל 40%.

ישראל כץ: הוא הציג דברים בצורה לא נכונה.

ישראל כץ: הדבר הנכון הוא שקידמתי במשך תקופה ארוכה, ונעזרתי גם בוועדות הכנסת ובגורמים אחרים, רפורמה מקפת בענף מוניות השירות בישראל.

ישראל כץ: זה ענף שהוא בין המוניות הספיישל לבין האוטובוסים או המיניבוסים.

ישראל כץ: הוא שירות מאוד חשוב שדעך עם השנים, כי הקפיאו אותו, ואנחנו פתחנו אותו לתחרות, כדי שבכל הארץ יהיו אלפי מוניות שירות, שייעזרו בהן – בכלל האוכלוסייה, כולל האוכלוסייה שאתה מכיר, ואתה יודע עד כמה צריך את זה.

ישראל כץ: כשבאתי לעשות את זה, חיפשתי את הדרך לעשות את זה במסגרת הסטטוס קוו הקיים, ולכן נבנה מודל, שהמשפטנים אישרו אותו – ולא רק שהמשפטנים אישרו אותו אלא בוועדת כנסת, נדמה לי בוועדת הכלכלה, הוא אושר פה אחד; כולל גם כל נציגי המפלגות החרדיות, וכמובן גם המפלגות האחרות.

ישראל כץ: לקחנו את השירות הזה, של מוניות השירות, שהולך להיות מורחב, ועשינו שימוע ציבורי, ומומחים פרסו – לפי הצרכים.

ישראל כץ: היום מוניות השירות עובדות במשך כל השבוע, כולל בשבתות, תחת פיקוח.

ישראל כץ: אבל הן לא מסובסדות, זה בעצם שירות פרטי.

ישראל כץ: לא נגענו בשבת.

ישראל כץ: ואיך זה התאפשר?

ישראל כץ: כמו שזה עובד היום, כפרטי, זה ימשיך לעבוד גם הלאה.

ישראל כץ: מה ששינינו זה רק באמצע השבוע.

ישראל כץ: באמצע השבוע שילבנו את מוניות השירות ברב-קו.

ישראל כץ: עכשיו כבר יצא המכרז הראשון על גוש דן, ולאחר מכן זה יתרחב לשאר המקומות המתוכננים.

ישראל כץ: ואז, כשיש תחבורה ציבורית באמצע השבוע, מונית השירות היא חלק מהרב-קו.

ישראל כץ: אדם יכול לעלות למונית שירות בנהרייה, או במושב יערה – לנסוע לתחנת הרכבת בנהרייה, להגיע לרכבת, לתקף את אותו רב-קו שהוא תיקף במונית, לנסוע עם הרכבת, להגיע לתל אביב, לרדת, לקחת אוטובוס, או מונית שירות, עם אותו רב-קו, ולתקף אותו, ואחרי שהוא גומר את ענייניו אותו דבר – במחיר התיקוף הזה של אותו רב-קו.

ישראל כץ: מונית השירות תקבל החזר מסוים תמורת התיקוף הזה.

ישראל כץ: היא תהיה חלק מהמערך הזה.

ישראל כץ: בכוונה לא נגענו בסוף השבוע – שמרנו על הסטטוס קוו.

ישראל כץ: זה לא מסובסד בסוף השבוע, זה לא תחבורה ציבורית במובן הזה.

ישראל כץ: המתכון הזה, שהוא באמת היה אחרי מחשבה, שמתי אותו על השולחן בצורה הכי נכונה, והוא התקבל על דעת כולם והפך לחוק, והיום הוא בעצם יוצא לדרך.

ישראל כץ: הרפורמה עצמה הולכת לשפר באופן דרמטי את נושא שירותי התחבורה הציבורית בישראל; זה יאפשר לעוד נוסעים לעבור מהרכב הפרטי למוניות שירות ולמערכת התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: היא מוסיפה קווים חדשים – כמו שאמרתי, באמצע השבוע, תוך שימוש ברב-קו; בסוף שבוע, באותם התנאים.

ישראל כץ: מי שרוצה לנסוע בסוף השבוע במוצר שאינו מסובסד, יהיו לו מוניות שירות בתל אביב או בכל הארץ, במקום שירצה.

ישראל כץ: אין חובה להפעיל את זה.

ישראל כץ: זה לא כמו שיש שירות ציבורי, שאותו אחד חייב להפעיל בקווים ובמקומות.

ישראל כץ: הוא בדיוק כמו המתכון – לא שינינו את החוק בהיבט של סוף השבוע, ולכן זה התאפשר.

ישראל כץ: אני יכול גם להגיד: פורסמו מכרזים, הולכים להתפרסם, להפעלת 20 אשכולות של קווי שירות בכל הארץ, הכוללים 110 קווים.

ישראל כץ: בניגוד למשתקף בפרסום הזה, אין במכרזים כל דרישה להפעיל קווים בשבת ולא יינתן כל סבסוד בשבת.

ישראל כץ: מכניסת השבת ועד צאתה לא ניתן יהיה ליהנות מההסדרים והסבסוד הכלולים ברב-קו, ואין כאמור כל כוונה או דרישה של המשרד במסגרת המכרזים להפעיל את הקווים בשבת.

ישראל כץ: ויש כאן עוד תיאור של כל השירות הזה.

ישראל כץ: ראש עיריית תל אביב לקח דבר שאנחנו מקדמים שנים – הוא עשה את זה, אגב, "לזכותו", במירכאות, כמועמד, לא כראש עיר; אני אומר את זה "לזכותו", במירכאות כפולות ומכופלות – והוא הכניס את זה לתוך הוויכוח.

ישראל כץ: הכותרות היו כאילו נוצר פה משהו שהוא מעורב בו, והוא עכשיו דואג שייסעו בשבתות ויעשו.

ישראל כץ: יש אנשים שרואים את זה אולי כדגל, לפגוע בשבת.

ישראל כץ: אני לא נמנה עימם.

ישראל כץ: יש דברים שצריך לעשות בשבת, ואנשים גם רשאים לבוא ולבחור ולנסוע ולעשות ולפעול; יש שירות ממלכתי, שהוא מבוקר והוא תחת כלים של סטטוס קוו.

ישראל כץ: לבוא לפני בחירות מתוך הנחה שרוב בוחריו הם נגד חרדים או נגד דתיים וכו', ולהציג את זה בדרך שזה הוצג – אני רק מצטער על זה.

ישראל כץ: הדבר הזה הוא בכלל לא במישור הזה.

ישראל כץ: הוא דבר שנעשה נכון.

ישראל כץ: השבת – שוב אומר, זכותם של אנשים לנהוג כרצונם.

ישראל כץ: המדינה משמרת את הסמלים שלה.

ישראל כץ: השבת זה דבר שהעם היהודי נתן לכל העולם, לא רק מבחינה דתית יהודית – כיום מנוחה.

ישראל כץ: זה אחד הדברים הגדולים ואחד הסמלים הגדולים של היהדות, ואני נגד לפגוע בה במזיד, ונגד לפגוע בה כדי להרוויח הון פוליטי.

ישראל כץ: אני אומר שכל אחד רשאי לבחור לעשות – ואנחנו מכירים גם את הוויכוחים.

ישראל כץ: וכשהצלחתי להוביל מהלך בדרך נכונה, בהסכמה רחבה, שתאפשר לאנשים לנסוע בסוף שבוע אבל בלי לפגוע בכללים, בלי לפגוע בסטטוס קוו – להציג את זה בדרך אחרת עבור קולות, זה פשוט לא נכון ומצער.

ישראל כץ: אבל הבחירות נגמרו שם, וכנראה לא נשמע יותר את הטיעונים האלה.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ינון אזולאי, שאלה נוספת.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

ינון אזולאי: ראשית, תודה רבה לשר על התיקונים, ותודה רבה על התשובה המפורטת.

ינון אזולאי: מה שכן, אנחנו מסכימים שרון חולדאי הוא רק כותרת אחת גדולה, וחבל שככה הוא משלה את כל התושבים.

ינון אזולאי: הוא רצה את הכותרת – הוא קיבל אותה.

ינון אזולאי: תודה רבה לך.

יצחק וקנין: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, שאלה נוספת.

מיקי לוי: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני יכול רק לברך אותך על כל העשייה, אבל לא עליתי בשביל זה.

מיקי לוי: עליתי בשביל לברך את שוטרי אגף התנועה של משטרת ישראל, שהם אורחים שלנו כאן.

מיקי לוי: יישר כוח על כל העשייה.

מיקי לוי: תודה רבה לכם וביקור מהנה.

ישראל כץ: מחיאות כפיים, ברשות היושב-ראש.

ישראל כץ: אני מצטרף לברכה, כמובן.

ישראל כץ: עושים עבודה בלתי רגילה, מצוינת.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מודה גם למיקי לוי.

יצחק וקנין: אני מודה לך, אדוני השר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5683/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לחקיקה, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – פטור לחייל בודד בדירת שותפים), התשע"ח–2018, של חברי הכנסת רועי פולקמן ומירב בן ארי.

יצחק וקנין: הצעה זו בתמיכת ממשלה.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת פולקמן.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: חבריי חברי הכנסת, אני שמח להיות כאן היום, וגם להציג את הצעת החוק הזאת, שהיא קצת פחות שגרתית עבורי, כי היא נוגעת לאיזושהי הטבה בארנונה בשלטון המקומי – מייד אתייחס לזה.

רועי פולקמן: רק אעשה עוד דבר שאני בדרך כלל לא עושה, ואקדיש אותו לשותפתי לחוק, חברת הכנסת מירב בן ארי – כי אתמול היה יום הולדתה, אז זה סוג של, בעיניי, מקורי, להביא חוק כמתנה; ליושבים פה למעלה, אנחנו לא עושים את זה בדרך כלל, אבל היא גם באמת יושבת-ראש שדולה לחיילים בודדים, שנמצאת פה בכנסת.

רועי פולקמן: מדי פעם אנחנו מתעסקים בכנסת בלקונות כאלה, בתקלות, שהתכוונו לעשות משהו טוב ובסוף מייצרים איזו רפורמה או איזה נוהל והנוהל הזה לא מדויק – גם תכף תצטרף אלינו להצעת החוק חברת הכנסת פנינו תמנו-שטה, שגם היא מקדמת את הצעת החוק הזאת.

רועי פולקמן: כאן הלקונה היא מאוד פשוטה, אסביר אותה מאוד בקצרה: מדובר בזה שחייל בודד, לפי חוק שכבר קיים, זכאי לקבל הנחה בארנונה.

רועי פולקמן: אנחנו בהחלט רוצים להקל על חיילים בודדים – הם לא יכולים לחזור הביתה למשפחה וכו', וצריכים לשכור דירה ולהתקיים ממשכורת צה"לית ועם איזושהי תוספת קלה כזו או אחרת.

רועי פולקמן: הלקונה הייתה שאם חיילים בודדים מחליטים לגור ביחד, ולפעמים זה גם יתרון, כדי לחלוק בהוצאות וכו', מתברר שהם לא יכולים לקבל ביחד את ההנחה, כלומר ההנחה הוגבלה ב-70 מטר, ואם אנחנו שני חיילים או שלושה ואנחנו גרים בדירה של 120 מטר, כל אחד בחדר, אנחנו לא מקבלים את ההנחה.

רועי פולקמן: ברור שיש כאן עיוות, ברור שיש כאן תקלה.

רועי פולקמן: אני אומר רק את ההערה היחידה שלי לחוקים מהסוג הזה: אני, כמי שבא גם מהשלטון המקומי, בדרך כלל מאוד מסתייג מחקיקה בתחום ההנחות בארנונה, כי היום המבנה של השלטון המקומי בישראל הוא בעיניי מבנה לא טוב בזה שהם תלויים אך ורק בארנונה כדי להתקיים.

רועי פולקמן: הדבר הזה לא באמת מאפשר לרוב הרשויות המקומיות בישראל לתפקד כמו שצריך ולספק שירותים הולמים לאוכלוסייה.

רועי פולקמן: כמובן, זה גם מגדיל פערים.

רועי פולקמן: לכן אני מאלה שכמעט תמיד אומר לרשויות מקומיות או לעסקים: אל תלכו לפתרון הקל של ארנונה.

רועי פולקמן: במקרים מיוחדים, כמו פה, שבהם כבר המחוקק קבע שיש דרך להקל רק לאוכלוסייה מסוימת – וגם זה באופן מידתי, והגדרנו את זה אך ורק חיילים בודדים וכו' – בוודאי שדברים צריכים להיעשות בהיגיון ובשכל.

רועי פולקמן: אגיד דבר אחרון על הפרוצדורה.

רועי פולקמן: אני רוצה להודות כאן גם לשר הפנים אריה דרעי, שאפשר ותמך בהצעת החוק הזו.

רועי פולקמן: רק למי שיקרא את הנהלים, הסיכום היה שהחוק עובר עכשיו בטרומית, כיוון שאנחנו רוצים שהדבר הזה יתוקן, וימתין, וככל שהוצג לי במשרד הפנים הדבר הזה יוסדר בנוהלי משרד הפנים.

רועי פולקמן: אם לא יוסדר, נראה מה עושים, אבל הסיכום היה שכנראה לא נצטרך כרגע להשלים את זה כהליך חקיקה בשלוש קריאות, אלא אנחנו מביעים את עמדתה של הכנסת, ולכן אני פונה אליכם לתמוך בהצעה: אנחנו רוצים שהדבר הזה יתוקן, ומשרד הפנים התחייב – כבר ישבנו על הפרטים, הגענו להסכמות מהו נוסח הנהלים המתוקן, וברגע שהדבר הזה יוצא ויקרה, אז לא נתקדם.

רועי פולקמן: אם יהיה צריך, החוק הזה נמצא במחסנית.

רועי פולקמן: אז חברים, יש לנו כאן תיקון קטן.

רועי פולקמן: אנחנו תמיד אסירי תודה לחיילי צה"ל, בוודאי בימים אלה.

רועי פולקמן: כל חיילי צה"ל, וכמובן אנשי כוחות הביטחון, מגיעה להם תודה מיוחדת והוקרה, ובוודאי התחשבות מיוחדת באותם חיילים שנוסף לכל הקשיים שכרוכים בלהיות איש כוחות הביטחון וחייל צה"ל, הם גם עושים את זה כחיילים בודדים, מגיעים הנה לארץ, אין להם העורף המשפחתי והסיוע, ובוודאי שאנחנו כמדינת ישראל צריכים לבוא ולעזור להם.

רועי פולקמן: זה עוד דבר אחד קטן כזה.

רועי פולקמן: תודה רבה, ואני מבקש את תמיכתם בחוק.

רועי פולקמן: [הצעת חוק פ/5675/20; נספחות.

רועי פולקמן: ]

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: להצעה זו הוצמדה הצעתה של חברת הכנסת פנינו תמנו-שטה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – החרגת ההגבלה סייג לדירות גדולות לחיילים בודדים), התשע"ח–2018.

יצחק וקנין: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: ישיב במשולב סגן שר הפנים, חבר הכנסת משולם נהרי.

יצחק וקנין: אני מאפס לשלוש דקות.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש.

פנינה תמנו: כנסת נכבדה, החיילים הבודדים הם מיטב בנינו ובנותינו.

פנינה תמנו: כ-7,000 חיילים בודדים נמצאים במדינת ישראל.

פנינה תמנו: רבים מהם בוחרים לעזוב את מקום מגוריהם בחו"ל, להגיע לארץ כמתנדבים ולשרת יחד עם האחים האחרים בצבא.

פנינה תמנו: והאחרים הם אלה שגדלו כאן בארץ, ולא שפר עליהם גורלם, ואין להם עורף משפחתי.

פנינה תמנו: החיילים האלה – ברגע שהם מתגייסים לצבא, הרבה פעמים יש את הביטוי, שלדעתי הוא קצת מגונה, שבא ואומר: הם הופכים להיות רכוש של צה"ל.

פנינה תמנו: אם הם רכוש של צה"ל, ואכפת לנו מחיילים בודדים, עלינו לזכור שאותם חיילים שנלחמים שכם אל שכם עם אחרים – בסופו של דבר, כאשר הם מקבלים את הסופ"ש לחזור הביתה, ראוי שיהיה להם מקום ראוי, בית ראוי, ושיהיו לא טרודים בצרות יומיומיות וכלכליות, אלא יוכלו לשים את הראש, ובאמת להעביר את סוף השבוע ברוגע.

פנינה תמנו: אבל, לצערי, אני נחשפתי לתופעה מזעזעת.

פנינה תמנו: התופעה היא שהרבה מאוד חיילים בודדים נאלצים לבקש עזרה וסיוע ברשתות החברתיות – החל מבקשה לציוד, כדי למלא את הבית, וכאלה שאין להם אפילו אוכל לשישי שבת, שמבקשים מאיתנו להתארח.

פנינה תמנו: ודבר נוסף, שאני גיליתי בעקבות סיור שעשיתי במרכז לחיילים בודדים בירושלים על שם מייקל לוין, זכרו לברכה, זה שרבים מהחיילים הבודדים נאלצים להתמודד עם חובות של ארנונה, כי יש רשויות מסוימות שבוחרות לפרש ככה את החוק – שה-70 מטר רבוע, שעליו צריך לקבל את הפטור, הוא 70 מטר רבוע גם אם מדובר בארבעה חיילים שגרים בדירה הרבה יותר גדולה.

פנינה תמנו: התיקון לחוק הזה, שגם חברי, חבר הכנסת פולקמן, וגם חברת הכנסת מירב בן ארי, יחד איתי, ראו עין בעין שצריך לבצע, הוא תיקון מאוד חשוב.

פנינה תמנו: לא מגיע לאף חייל, בתום שירותו, בטח לא לחייל בודד, להתמודד עם חובות שהצטברו ועם עיקולים של הוצאה לפועל.

פנינה תמנו: אנחנו לא יכולים להותיר אותם בודדים.

פנינה תמנו: הם לא בודדים.

פנינה תמנו: אנחנו אוהבים את החיילים הבודדים במדינת ישראל, ואנחנו צריכים לדאוג לכך שהם יילחמו בשקט וישרתו את המדינה בשקט.

פנינה תמנו: וכאמור, יש רבים שמגיעים לכאן בהתנדבות, ואני חושבת שזאת סדרה של דברים שצריך לתקן בכל מה שקשור לחיילים בודדים.

פנינה תמנו: כי הזכרתי קודם שיש תופעה מזעזעת, שחיילים בודדים נאלצים לבקש עזרה וסיוע ברשתות, כולל בקשה – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, יש יותר מדי רעש באולם.

פנינה תמנו: נכון, אז אני מבקשת רק לסיים את דבריי.

פנינה תמנו: חברים יקרים, תוכלו לכבד, בבקשה, וקצת לשמור על השקט?

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

פנינה תמנו: ולכן, אני חושבת שהחיילים הבודדים לא צריכים לעשות שנורר מהציבור הרחב ולבקש סיוע בריהוט.

פנינה תמנו: ואני כבר הצעתי לצבא לפתוח מחסנים או לתת להם ואוצ'רים לקנות ריהוט, שירגישו שהם מספיק בטוחים בכך שאף אחד לא יצבור להם חובות ואז יתחשבן איתם כשהם יצאו החוצה.

פנינה תמנו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: ישיב במשולב לשתי ההצעות חבר הכנסת, סגן שר הפנים, חבר הכנסת משולם נהרי.

יצחק וקנין: אני מבין שהממשלה תומכת בחוק, אבל יש מתנגד לחוק.

יצחק וקנין: אני חושב שהוא הולך לנאום נאום אחר לגמרי ולא להתנגד.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

משולם נהרי: חבר הכנסת, חבר הכנסת רועי, רועי.

יצחק וקנין: סדרנים, אנא מכם, תיגשו לחברי הכנסת שעומדים ומדברים, כל אחד עם טלפון.

יצחק וקנין: תעשו סדר.

יצחק וקנין: זה מפריע לקצרניות, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: מפריע לכל הדיון.

משולם נהרי: בחוק הרשויות המקומיות (פטור) (חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה), התשי"ג–1953, נקבע פטור מארנונה לחיילים נפגעי מלחמה ושוטרים ובני משפחותיהם.

משולם נהרי: בסעיף 6 לחוק זה, שאותו מבקשת הצעת החוק לתקן, נקבע סייג לפטור מארנונה לדירות גדולות, אשר לפיו מי שמחזיק בדירה ששטחה עולה על 70 מטרים רבועים, לא יהיה זכאי לפטור לפי חוק זה, אלא לגבי 70 מטר רבועים.

משולם נהרי: אולם אם עלה מספר בני משפחתו של המחזיק והגרים עימו על ארבעה, יהיה זכאי לפטור כאמור לגבי 90 מטר רבועים.

משולם נהרי: לדברי מציעי החוק, עבור מרבית החיילים, הפטור מארנונה אינו רלוונטי, שכן במהלך שירותם הצבאי הם מתגוררים עם משפחותיהם; בעוד שחיילים בודדים חוסכים בזכות פטור זה אלפי שקלים לאורך שירותם הצבאי.

משולם נהרי: עם זאת, מציעי החוק מסבירים – פה אני עובר לדברי ההסבר, ואחר כך אני אומר את מה שבנוסח החוק, כפי שאתם מציעים, מעורר קצת תמיהה.

משולם נהרי: החוק הקיים, שלא מדובר בו על חיילים בודדים – הוא מדבר על כך שאם יש יותר, אז זה 90 מטרים, ואתם מדברים על 70 מטרים.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: הסיכום היה להגדיל את זה ל-140.

משולם נהרי: אוקיי.

משולם נהרי: אבל בהצעת החוק שלכם, כלשונה – אני מטפל בהנחות מארנונה.

משולם נהרי: אני לא שמעתי את זה, אבל לפי הצעת החוק, וכלשון החוק, זה היה נראה לי מאוד מוזר.

משולם נהרי: כי ההפך – זה לרעותא.

רועי פולקמן: זה במצטבר.

משולם נהרי: אוקיי.

משולם נהרי: בכל אופן, כפי שאמרת, נכון לעשות זאת בחקיקת משנה, בתקנות, ולא בחקיקה ראשית.

משולם נהרי: כל הנושא של הנחות בארנונה איננו חובה, אלא רשאית.

משולם נהרי: זה כדי לאפשר לרשויות המקומיות לטפל בנושא העיר – לא לפגוע בהכנסותיהם ולא להגיע לגירעונות.

משולם נהרי: לכן, ועדת שרים לענייני חקיקה, כמובן באישור משרד הפנים – שר הפנים הסכים.

משולם נהרי: זה נושא חשוב.

משולם נהרי: יש לנו עוד נושאים, כמו נכים וכמה דברים שעומדים על הפרק – לאפשר להעביר את זה בקריאה טרומית, כאשר הצעת החוק לא תקודם, ובמקביל אנחנו נבדוק את האפשרות לתקן בתקנות, וכיצד לתקן את זה בתקנות.

משולם נהרי: אנחנו נדון בדברים הללו, והנושא הוא חשוב.

משולם נהרי: תודה.

משולם נהרי: אני קורא לתמוך בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: ודאי, ודאי.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הפנים, חבר הכנסת משולם נהרי.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת יואל חסון, דקה, דקה, לפני שאתה עולה.

יצחק וקנין: תראה, אני מבין בוודאות שאתה לא הולך להתנגד לחוק.

יצחק וקנין: אתה רוצה לעלות לנאום נאום אחר לגמרי.

יצחק וקנין: אני מציע לכנסת, ואמרתי את זה כמה פעמים: רבותיי, בואו לא ניקח את מה שהתקנון מאפשר לנו – וניקח אותו למקומות אחרים.

יצחק וקנין: כי אפשר לקחת את זה.

יצחק וקנין: בסופו של יום, אתה הרי לא יכול להצביע בעד החוק הזה, אם אתה עולה לפה בשלב הזה.

יצחק וקנין: אבל אני מאפשר לך לעלות מכיוון שאתה רוצה לנצל את הפרצה בתקנון להתנגד לחוק.

יצחק וקנין: ואתה לא הולך להתנגד לחוק.

יצחק וקנין: אתה לא הולך לדבר גם על התנגדות לחוק.

יצחק וקנין: כל מה שאתה רוצה לעשות פה – לנאום נאום, כנראה, בנושא מסוים.

יצחק וקנין: אני לא יודע מה.

יצחק וקנין: אמרתי לך את זה פעם, אבל זאת הזכות הלגיטימית שלך.

יצחק וקנין: אדוני, תעלה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, זה כל כך בדמך.

יואל חסון: זה מפריע לך, אז אני אוותר.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: עכשיו אתה יכול להצביע בעד החוק.

יצחק וקנין: רבותיי, אנחנו נצביע בנפרד על כל חוק.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות.

יצחק וקנין: סליחה, לפני שאני – יואל חסון, אני מודה לך.

יצחק וקנין: ואני אומר: בייחוד החוק הזה – הוא חוק שנוגע לחיילים.

יצחק וקנין: ואני חושב שעשית נכון.

יצחק וקנין: הרבה חוכמה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – פטור לחייל בודד בדירת שותפים), התשע"ח–2018, של חברי הכנסת רועי פולקמן ומירב בן ארי.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק זו – מי בעד, מי נגד.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: יש הצבעה על עוד חוק דומה שהוצמד.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – פטור לחייל בודד בדירת שותפים), התשע"ח–2018, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: החוק הזה יועבר לוועדת הכספים של הכנסת להכנתו לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – החרגת ההגבלה סייג לדירות גדולות לחיילים בודדים), של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – החרגת ההגבלה סייג לדירות גדולות לחיילים בודדים), התשע"ח–2018, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 50 בעד.

יצחק וקנין: אין מתנגדים.

יצחק וקנין: אין נמנעים.

יצחק וקנין: גם הצעת חוק זו עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בקובלנה נגד חבר הכנסת אורן חזן בשל התבטאויות פוגעניות כלפי ראש אגף שיקום נכים במשרד הביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זוהר, הודעה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, זה דורש הצבעה, או רק הודעה?

): לא.

יצחק וקנין: לא דורש הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות החוק כדלקמן: הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק המאבק בטרור (תיקון – ביטול הסדרי שחרור על תנאי למבצעי מעשי טרור), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת ענת ברקו, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי תדון בהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 135) (פרסום פרטיו של נפגע או מתלונן בעבירות מין), התשע"ט–2018, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): ועדת החוקה, חוקה ומשפט תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (חסינות חברי מועצה), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת תמר זנדברג ומיקי רוזנטל, ובהצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (חסינות חברי מועצה), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, לשם הכנתן לקריאה ראשונה.

): תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יצחק וקנין: הודעה זו לא דורשת הצבעה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4708/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – היוון קצבה על ידי שאיר הזכאי לפנסיה תקציבית או לקצבה מקופה אחרת), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני – זו הנמקה מהמקום?

יצחק וקנין: לא, אתה בחרת משם, אין בעיה.

יצחק וקנין: אתה יכול גם מעל הדוכן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לכנסת את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – היוון קצבה על ידי שאיר הזכאי לפנסיה תקציבית או לקצבה מקופה אחרת), התשע"ח–2017.

חיים כץ: בהעברה תקציבית.

משה גפני: מה?

חיים כץ: בהעברה תקציבית.

חיים כץ: למה לא צוברת?

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: נקיים דיון בוועדה.

משה גפני: אבל אדוני השר, אני לא יכול לעשות בניגוד לעמת ועדת שרים.

משה גפני: אבל נקיים את הדיון הזה.

חיים כץ: – – –

משה גפני: בסדר, כתוב: או לקופה אחרת.

משה גפני: על הצעת החוק הזאת, מלבדי, חתומים חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, אחמד טיבי, מיקי רוזנטל, מיקי לוי, רחל עזריה, רועי פולקמן, חיים ילין, איילת נחמיאס ורבין, מוסי רז, מיכל בירן ויצחק וקנין.

משה גפני: הצעת החוק הזאת – התחלתי את הדיון בה כשבאה אליי אישה, שהייתה אמו של אחד מעובדי המדינה הבכירים, והיא אישה בת 85, והיא רוצה להוציא את הכסף.

משה גפני: ואמרו לה לא.

משה גפני: במהלך השנים, משרד האוצר, וגם אנחנו בוועדת הכספים, שינינו תקנות, וחוקים וכללים – ובסופו של דבר התברר שבפנסיה תקציבית אי-אפשר למשוך את הכסף.

משה גפני: אבל לא רק שאי-אפשר למשוך את הכסף; אם חס וחלילה, האיש שעליו מדובר – הוא יכול להיות בגיל מבוגר מאוד, וזה שאני פגשתי היה בגיל מבוגר מאוד – הולך לעולמו, שארו – זאת אומרת בעלה, או הילדים שלו – לא יכולים למשוך את זה, רק את פירות הקרן.

משה גפני: אבל אם הם רוצים להוציא את הכסף, לעולם ועד הם לא יכולים להוציא, ולכן במסגרת החקיקה שעשינו בכל הנושאים האלה, אנחנו מבקשים לתקן את החקיקה בעניין הזה, ולמנוע את האי-צדק שנעשה בכך שכולם מסכימים שזה אי צדק.

משה גפני: ביקשתי שיהיו תקנות, שיוציאו תקנות על הנושא הזה.

משה גפני: הרשות לשוק ההון, שהיא תוציא תקנות, ובזה נגמור את העניין.

משה גפני: אמרו שאי-אפשר.

משה גפני: אחרי שבדקו את זה, אי-אפשר להוציא תקנות אם אין חקיקה.

משה גפני: ועל כן, אדוני היושב-ראש, אנחנו באים לכנסת ומבקשים לאפשר למשרד האוצר, ובמקרה הזה, לרשות שוק ההון, לתקן תקנות בעקבות החוק שייחקק, ואני מקווה שנחוקק אותו כאן, במליאת הכנסת.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר, יצחק כהן.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: אני אגיד את העמדה של הממשלה ושל ועדת השרים.

יצחק כהן: השר חיים כץ מבקש להוסיף דברים מטעמו.

יצחק כהן: על כל פנים, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – היוון קצבה על ידי שאיר הזכאי לפנסיה תקציבית או לקצבה מקופה אחרת) של חבר הכנסת משה גפני.

יצחק כהן: אכן, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית.

נחמן שי: יופי.

נחמן שי: איזו הפתעה.

נחמן שי: הפתעה.

יצחק כהן: אתה מופתע?

נחמן שי: לא, כי אני אעלה עוד מעט הצעת חוק שתפילו לי.

יצחק כהן: כמובן, היא מאושרת בתיאום, נכון, מוישה?

יצחק כהן: אין לך בעיה עם זה?

יצחק כהן: תיאום עם משרדי האוצר, משפטים ורווחה.

יצחק כהן: אחריה, תמתין שלושה חודשים להגשת הצעת חוק ממשלתית.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: הוא מסכים לתנאים.

יצחק כהן: אני מבקש מהחברים לתמוך בהצעת החוק.

יצחק כהן: השר כץ רוצה להוסיף כמה דברים, בבקשה.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: אני מזמין את שר העבודה והרווחה, השר חיים כץ, שגם התבקש להתייחס להצעת החוק.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המציע, אני חושב שההצעה הזאת ברוכה.

חיים כץ: אבל כשאתה מדבר על פנסיה תקציבית, אנחנו מדברים גם על פנסיה צוברת.

חיים כץ: כפי שאתה יודע, מי שחוסך והולך, חלילה, לעולמו בטרם עת – אשתו מקבלת 60% מה-70% שהוא היה אמור לקבל.

חיים כץ: אם אין אשתו, אז יש ילדים עד גיל 21.

חיים כץ: ילדים עד גיל 21 – הוא לא מנצל את הפנסיה.

חיים כץ: זאת אומרת שכשאתה נותן לנצל פנסיה תקציבית – אתה צריך להכניס גם פנסיה צוברת.

חיים כץ: המציע, חבר הכנסת גפני, אתה מתייחס רק לפנסיה תקציבית, וזה שאתה כותב פנסיה תקציבית או קופה אחרת – יש לנו מיליון קופות היום.

חיים כץ: יש קופה משלמת לקצבה, יש קופה שלא משלמת לקצבה.

חיים כץ: צריך להגדיר, שלא תהיה מחלוקת, כי זו הצעת חוק מבורכת.

חיים כץ: הצעת חוק מבורכת.

חיים כץ: נכון שהיא תשית עלויות על קרנות הפנסיה.

חיים כץ: למה היא תשית עלויות?

חיים כץ: כי הם יודעים שאם יש שארים ילדים עד גיל 21, ואתה מהוון את הכסף, זה עולה להם בעשרות שנים.

חיים כץ: יחד עם זה, אני לא חושב שבתוכנית החיסכון הכי גדולה שבן אדם חוסך בחיים שלו, 40 שנה, והוא משלם 20% משכרו – הוא והמעסיק, 20% משכרו – לחודש, אני לא חושב שזה יכול להיעלם כלאחר יד.

חיים כץ: ואתה צריך להרחיב את הצעת החוק לכל קרנות הפנסיה הצוברות – גם הוותיקות וגם העכשוויות.

חיים כץ: תבוא עליך הברכה – ואני חושב שחברי הכנסת חייבים לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת, על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – היוון קצבה על ידי שאיר הזכאי לפנסיה תקציבית או לקצבה מקופה אחרת) של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – היוון קצבה על ידי שאיר הזכאי לפנסיה תקציבית או לקצבה מקופה אחרת), התשע"ח–2017, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 50 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5516/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – מיצוי אפשרויות האימוץ אצל קרוב משפחה), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש.

פנינה תמנו: כנסת נכבדה, אני מאוד מתרגשת מהצעת החוק הזאת.

פנינה תמנו: זו הצעת חוק, שכבר בכנסת התשע-עשרה עסקתי בה, ובכנסת הזאת מי שחוקק אותה עוד לפניי זה חבר הכנסת יואל חסון.

פנינה תמנו: אבל, תחילה, אני רוצה להודות לשר הרווחה חיים כץ וגם לשרת המשפטים איילת שקד, שראו לנכון לתקן את העוול בכל תהליכי האימוץ ולאפשר שתינתן עדיפות לקרובי משפחה.

פנינה תמנו: אני חושבת שהתיקון הזה בא לעשות תיקון משמעותי גם להלכה וגם למעשה.

פנינה תמנו: הלקונה שקיימת בחוק, שלא כתוב באותיות קידוש לבנה שבתהליכי אימוץ – אגב, כ-300 ילדים מוצאים מביתם מדי שנה לצורך אימוץ.

פנינה תמנו: כמובן, יש אחרים שמופנים לאפיקים אחרים; אבל מתוך 300 הילדים האלה שמופנים יש ילדים שיש להם משפחה.

פנינה תמנו: משפחה זה לא רק אבא ואימא.

פנינה תמנו: משפחה זה לא רק הורים.

פנינה תמנו: הערך של משפחה, עוד משחר הימים, הוא לדעת שאהבת סבא וסבתא לנכד היא לא דבר של מה בכך, שאהבת אחיין, מי מכם שיש לו אחיינים, זה לא דבר של מה בכך.

פנינה תמנו: ערך המשפחה – בעבר, מה שהיה נהוג לעשות, כאשר היה ילד שהוריו לא היו כשירים לגדלו, היה נהוג שגם הקהילה וגם המשפחה פורסות את צילן על התינוק או על הילד ומגדלות אותו.

פנינה תמנו: לצערי, דווקא ככל שהתקדמנו בזמנים המודרניים, דווקא בזמנים המודרניים כשמעמד הילד הוא יחסית מתקדם, נדמה ששכחנו, בסבך הביורוקרטיה ובסבך החוקים הרבים, שצריך לשמוע את משפחתו של הילד, שצריך למצות כל אפשרות לתת למי מקרוביו לגדל אותו בסביבתו הטבעית, במורשתו, בתרבותו, להעניק לו את הקול שהוא לא יכול להשמיע.

פנינה תמנו: לצערי – בבית הזה אנחנו עוסקים כמובן בדיני נפשות, ולפעמים מתפספסים דברים שהם מאוד מאוד משמעותיים שלא תופסים את הכותרות.

פנינה תמנו: אז אנחנו עוסקים בפיקוח על הממשלה ואנחנו עסוקים בחקיקה, אבל אנחנו עוסקים גם בקבלת פניות ציבור.

פנינה תמנו: אני קיבלתי לפני חמש שנים את הזכות ללוות משפחה שהפרשה שלה נקראה פרשת ילד המריבה.

פנינה תמנו: מדובר היה במשפחה של עולים ותיקים, שאחת האחיות חלתה במחלה נפשית והייתה מתמודדת נפשית.

פנינה תמנו: היא לא הייתה כשירה לגדל את הבן שלה.

פנינה תמנו: אבל הדודות של אותו תינוק, מייד עם היוודע הדבר החלו בבקשה ובתחנונים בפני הרווחה לאמץ את הילד, לקחת אותו תחת חסותן.

פנינה תמנו: אבל הייתה שם דודה אמיצה, שאת החוק הזה אני רוצה להקדיש לה, דודה פ' שהייתה קצינה בצבא ונאבקה על הילד.

פנינה תמנו: היא חשבה לתומה שהרווחה תשמח לתת לו אותה כתחליף מסוים לאחותה שלא יכלה לגדלו.

פנינה תמנו: אבל לא רק שהיא נתקלה בסירוב – היא נתקלה במלחמה עיקשת של הרווחה, שכתבו לה שהיא אגואיסטית מדי, לבקש את האחיין.

פנינה תמנו: היא לא ויתרה.

פנינה תמנו: כמובן, הערימו עליה קשיים, אמרו לה שהיא צריכה עורך דין.

פנינה תמנו: למרות שהיה קושי כלכלי, היא לקחה עורך דין, העתיקה את מקום מגוריה, עשתה כל שנדרש, אפילו התחתנה – גם מתוך אהבה – העיקר לאמץ, לקחת את הילד תחת חסותה.

פנינה תמנו: המאבק הזה הגיע לכותרות, הגיע לבית המשפט, ותוך כדי בית המשפט קבע שהילד הזה עובר למשפחת אומנה.

פנינה תמנו: היא התחננה שהוא לא יעבור למשפחת אומנה, שחלילה, הוא לא יתרגל לאותה משפחה.

פנינה תמנו: רק לאחר שנה, כשמלאו לו שנתיים ושמונה חודשים, קבע בית משפט עליון, תחילה בהרכב של שלושה שופטים, שנעשה למשפחה הזאת עוול מאוד גדול.

פנינה תמנו: התערב היועץ המשפטי דאז, וינשטיין, וזה הלך להרכב של שבעה שופטים, שקבע: למרות העוול, בגלל חלוף הזמן, הילד הזה – שהיה רק בן שנתיים ושמונה חודשים וכל חייו לפניו – לא יכיר את משפחתו הביולוגית, לא יועבר למשפחתו הביולוגית, לא יועבר לדודתו.

פנינה תמנו: החמור מכול – לא פתחו להם צוהר של תקווה.

פנינה תמנו: הם לא יכולים לראות אותו אפילו פעם אחת בשנה, לחגוג איתו את יום הולדתו.

פנינה תמנו: לא יתנו להם לראות אותו עד גיל 18, וגם אז זה ממש תלוי רק בו, אם הוא יוכל לפתוח את התיק.

פנינה תמנו: לצערי, במדינת ישראל השימוש באימוץ פתוח לא נעשה, כפי שהייתי חושבת שצריך להיעשות, כי יש הרבה מאוד מקרים שצריך לתת למשפחה הביולוגית לראות את הילד שהוצא לאימוץ – בטח כאשר אנחנו מדברים על כך שבדוח דין וחשבון של משרד הרווחה מתברר שכ-100 משפחות רק בשנה האחרונה ביקשו לראות את הילד.

פנינה תמנו: גם אימהות שהן חולות או מתמודדות עם אתגרים נפשיים, ויש כאלה למכביר, יש להן איפשהו את הזכות לראות את ילדן לפחות פעם בשנה.

פנינה תמנו: לצערי, אני אומרת את זה בצער, תהליכי אימוץ לעיתים נעשים בחופזה, בטח כשמדובר במשפחות אומנות – זה הפך להיות מסלול מהיר.

פנינה תמנו: אל לנו להותיר את אותן משפחות להתמודד לבד.

פנינה תמנו: צריך לזכור שהשבוע – אני חייבת לומר גם שתמכתי השבוע במחאת העובדים הסוציאליים על האלימות שיש נגדם.

פנינה תמנו: לי עצמי יש שתי אחיות עובדות סוציאליות, אחת מהן היא יו"רית ועדות החלטה – שום מצוקה אינה מצדיקה אלימות.

פנינה תמנו: אבל את העוולות צריך לתקן, זה לא על אותה משוואה.

פנינה תמנו: אין שום סימטריה.

פנינה תמנו: צריך להחזיר את ערך המשפחה למקום הראוי במדינת ישראל בזמנים המודרניים; למצות כל אפשרות לתת לאותו ילד למצות את הזכות שלו לגדול בקרב משפחתו, ורק אם לא קיימת אלטרנטיבה אחת – לתת לילד הזה משפחה חדשה, משפחה שהוא לא מכיר.

פנינה תמנו: אני חייבת גם לציין שהוצאת הילדים מקרב עולים חדשים היא מאוד גבוהה – נתונים מאוד מאוד מטרידים.

פנינה תמנו: בשנה האחרונה, עוד לפני שחזרתי לכנסת, התחלתי תהליך עם משרד הרווחה כדי לראות את כמות הילדים של עולים חדשים תוך מיקוד על יוצאי אתיופיה, והיא מאוד מאוד גבוהה, ואל לנו לאפשר זאת אם אנחנו יודעים שבמקרים מסוימים, פערים תרבותיים או אוכלוסיות מוחלשות, אם זה עולות ואם לא – נרמסות תחת גלגלי החוקים, או החיפזון, או שופטים שהפכו להיות חותמת גומי.

פנינה תמנו: ערך המשפחה הוא ערך שאנחנו צריכים לזכור להגן עליו, ולכן התיקון הזה מאוד חשוב.

פנינה תמנו: שוב אני אומרת: אני שמחה שממשלת ישראל, ובעיקר משרדי המשפטים והרווחה, רואים עין בעין שהגיעה העת להעמיד את הדברים על דיוקם.

פנינה תמנו: היו ועדות למכביר, אבל בסופו של דבר נדרש אומץ לב לבוא ולומר:

פנינה תמנו: אנחנו לא נגד עובדים סוציאליים, כי יש רבים שעושים ורבות שעושות את עבודתם נאמנה.

פנינה תמנו: אנחנו בעד להוריד את הקונפליקט, והדרך להוריד את הקונפליקט זה לדאוג שזכויות לא נרמסות ושקולם של כל משפחה וכל ילד נשמע באמצעות זה שאנחנו בבית הזה דואגים שלא יהיו עיוותי דין.

פנינה תמנו: אני חוזרת למשפחתו של ילד המריבה משנת 2014.

פנינה תמנו: אני יודעת שהחוק הזה לא יעזור למשפחה הזאת, וזה לא יעזור לדודה פ' – אבל שוחחתי איתה השבוע, והיא אמרה לי שמאז החיים שלה, במובן מסוים, פשוט נעצרו, ושהיא דווקא רואה בחוק הזה סוג של דלת שנפתחת לה לדרך חדשה; שגם אם העוול שנגרם לה ולמשפחתה לא יתוקן, לפחות יהיו הרבה מאוד משפחות שהזכויות שלהן יעוגנו.

פנינה תמנו: והיא מקווה מאוד שהעוול שנגרם להם לא יחזור – ובטח שלא יהיה בקרב משפחות שבלאו הכי מתמודדות עם לא מעט קשיים.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה לחברי הכנסת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2349/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: הצעת חוק דומה, שהוצמדה להצעה זו, הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – מתן עדיפות לאימוץ בתוך המשפחה), התשע"ו–2015.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, שלוש דקות לרשותך.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: חבריי חברי הכנסת, אני, קודם כול, בתחילת דבריי, מבקש להודות לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שנאבקה, ועבדה על החוק הזה חודשים רבים, וניהלה את המגעים עם הממשלה ועם גורמי המקצוע כדי לקדם את החוק הזה, מתוך אמונה שלמה, ומתוך הכרה של הבעיה שקיימת גם בקהילה שממנה את באה, ובכלל – לא רק.

יואל חסון: אני מודה לך על העבודה הנהדרת שעשית בעניין החוק הזה, ואני שמח שאני מצמיד את החוק שלי לחוק שלך, ושביחד נקדם את המטרה הכל-כך חשובה הזאת.

יואל חסון: אני מבקש גם להודות לשר הרווחה על קידום החוק הזה ועל אישורו, מבחינתך, ולממשלה בוועדת השרים.

יואל חסון: אני חושב שאנחנו ראינו לא מעט פעמים מקרים – מקרים של אימוץ שמסתבכים, מקרים של אימוץ שהם לא מובנים מאליהם ולא קלים.

יואל חסון: צריך להבין, כשמדובר באימוץ ילדים, בוודאי כשהילד המאומץ או הילדה המאומצת הם תינוקות – אין להם בעצם שליטה על התהליך; אף אחד לא שואל אותם, אף אחד לא יכול לדעת מה הם רוצים – ולכן מתקבלות כאן החלטות של גורמי מקצוע, מצד אחד, גם על השלכות אחרות, משפחתיות, של משפחה נרחבת יותר.

יואל חסון: יש מצבים ברורים מאליהם, שבהם הילד המאומץ נטול כל משפחה מסביב; ההורים מוכנים לשלוח אותו לאימוץ – ויחסית זה מקרה פשוט.

יואל חסון: הוא עצוב, הוא מורכב, הוא לא דבר קל, אבל הוא פשוט.

יואל חסון: אבל יש גם מקרים אחרים, ולא מזמן דווקא שמענו על מקרה של תביעה של אבא שלא נשאל אם הוא מוכן לאמץ את בנו, ותבע את משרד הרווחה, ואת כל הסיפור הזה אנחנו יודעים מאז.

יואל חסון: אני בוודאי חושב גם על האבא שרצה לגדל את הילד שלו ושלא ידע שהוא נשלח לאימוץ; מצד שני, אני חושב גם על המשפחה שקיבלה את אותו ילד, ואחרי שנה ומשהו הייתה צריכה להחזיר את הילד הזה להורה הביולוגי – איזו עוגמת נפש, איזה צער – באמת, אי-אפשר לתאר את הצער העמוק שהם היו בתוכו, וגם הילד עצמו, כמובן, שנפגע מזה ככל שהוא מתבגר יותר.

יואל חסון: לכן, אני חושב שהתייחסות למשפחה המורחבת, ובחינה של אופציה שהילד יאומץ בקרב משפחה קרובה – אלו דברים נכונים, אלו דברים שחייבים שיהיה בסל האימוץ או בסל האפשרויות כשמדברים על אימוץ ילדים, שזה דבר כל כך עדין וכל כך מורכב.

יואל חסון: ולסיום, אדוני, אני רוצה להגיד מילה אחרונה.

יואל חסון: אין מילה של הערכה ותודה למי שמאמצים ילדים.

יואל חסון: אין מילה שיכולה לתת את ההערכה, הכבוד, למי שעושים את הפעולה המדהימה הזאת של אימוץ ילד, כשהאימוץ הזה בדרך כלל משנה את חייו, מציל אותו מגורל אכזר שכנראה הוא היה נועד בו, בחלק מהמקרים.

פנינה תמנו: כשמאמצים ילד שאין לו משפחה.

יואל חסון: בחלק מהמקרים.

פנינה תמנו: הם רוצים לאמץ ילד שאין לו משפחה.

יואל חסון: אם אין משפחה אחרת.

יואל חסון: אמרתי, אמרתי את זה.

יואל חסון: אני אומר, במקרים שזאת האופציה היחידה, ואותם הורים לוקחים ומאמצים ילד, אין דבר יותר נשגב ונעלה מזה, בעיניי, ולכן אני שמח שהצעת החוק הזאת תעבור, ואני כמובן מתואם עם הממשלה ומקבל את כל ההסכמות שהיו.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: ישיב במשולב חבר הכנסת, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את דבריה של חברת הכנסת תמנו-שטה ואת דבריו של חבר הכנסת יואל חסון.

חיים כץ: מה אני אגיד, שאני מסכים איתם?

חיים כץ: מסכים איתם.

חיים כץ: בדברי ההסבר להצעה נכתב כי הצעת החוק נועדה לצמצם את הניתוק מסביבתו הטבעית של הילד המובא לאימוץ ומכל המוכר לו מבחינה חברתית, משפחתית, תרבותית, מסורתית, ולהעניק לילד את האפשרות להמשיך לגדול בסביבה מוכרת עד כמה שניתן.

חיים כץ: יצוין כי בפועל, במסגרת הליכי האימוץ, ועוד קודם לכן, כבר במסגרת ועדת תכנון, טיפול והערכה, בחינת ההצעות של קרובי משפחה הינה בעדיפות ראשונה להשמה של הקטינים שיוצאים מהבית, כולל באומנה.

חיים כץ: כיום מתגבשת הצעת חוק ממשלתית בכל הנוגע לתיקון חוק האימוץ, וזאת בעקבות המלצות ועדת גרוס.

חיים כץ: נושא זה של אימוץ על ידי קרובי משפחה, ובכלל התאמת מאמצים לילדים, אמור להיכלל בהצעה חוק ממשלתית, ביחד עם תיקוני חקיקה.

חיים כץ: ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בשלב זה, ואחריה להמתין להצעת חוק ממשלתית ולהכפיף אליה את הצעת החוק הפרטית.

חיים כץ: ואת, חברת הכנסת תמנו-שטה, מסכימה?

פנינה תמנו: כן.

חיים כץ: מסכימה.

חיים כץ: ואתה, יואל חסון – אמרת שאתה מסכים.

יואל חסון: כן.

חיים כץ: ואתה מסכים.

חיים כץ: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

יצחק וקנין: אנחנו נעבור להצבעה בנפרד על כל הצעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק ראשונה, הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – מיצוי אפשרויות האימוץ אצל קרוב משפחה), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – מיצוי אפשרויות האימוץ אצל קרוב משפחה), התשע"ח–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: 41 קולות בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף לפרוטוקול את קולו של חבר הכנסת איימן עודה, ומיכל רוזין שגם לא הספיקה.

יצחק וקנין: יש עוד מישהו?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אכרם חסון וחבר הכנסת ינון אזולאי – אני מוסיף לפרוטוקול.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: ההצעה תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: מה הקשר?

יפעת שאשא ביטון: ועדת זכויות הילד.

יצחק וקנין: הוועדה לזכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שוקלים את הסוגיות האלה הרבה מאוד.

קריאה: מה הקשר?

יצחק וקנין: אני מציע ככה.

אלי אלאלוף: זה עניין משפטי – – –

יצחק וקנין: יש ויכוח.

יצחק וקנין: אדוני השר.

חיים כץ: ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: ועדת הכנסת, אוקיי.

יצחק וקנין: אנחנו נעביר את ההצעה לוועדת הכנסת.

יצחק וקנין: יש הצעה לוועדת – –

יפעת שאשא ביטון: זכויות הילד.

יצחק וקנין: – – זכויות הילד, וועדת החוקה, חוק ומשפט, ושם יוחלט גורלה של ההצעה – לאן היא תועבר.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – מתן עדיפות לאימוץ בתוך המשפחה), התשע"ו–2015; הצעת החוק השנייה – אנחנו מצביעים בנפרד – של חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – מתן עדיפות לאימוץ בתוך המשפחה), התשע"ו–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעה זו גם תועבר לוועדת הכנסת מכיוון שהיא הוצמדה להצעה הקודמת – להחלטה גם, לגביה, לאן היא תועבר.

יצחק וקנין: תודה, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5663/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – פטור מאגרה לעולה חדש), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת אברהם נגוסה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אברהם נגוסה, עשר דקות לרשותך.

יצחק וקנין: ישיב השר יובל שטייניץ.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, הצעת החוק המונחת לפניכם מובאת לאישור הכנסת בתוקף היותי יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: בוועדה קיימנו עשרות דיונים בנושאי בריאות, תעסוקת עולים ועידוד עלייה.

אברהם נגוסה: בהצעת החוק הזו מוצע לקבוע כי כל עולה חדש או עולה חדשה שטרם עברו 12 שנים מיום עלייתו או עלייתה לישראל, יהיה פטור מתשלום אגרות שנקבעו לפי חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות.

אברהם נגוסה: סכום האגרות, גם אם הוא לא כל כך גבוה ומשמעותי בעבור כלל הישראלים, גבוה מאוד בעבור העולים החדשים.

אברהם נגוסה: העולים, בדרך כלל, נאלצים לשלם כמה פעמים, בגלל שרובם לא עוברים את בחינות הרישוי בפעם הראשונה.

אברהם נגוסה: עולים חדשים המבקשים לעסוק במקצועות הבריאות בישראל נדרשים לגשת לבחינות רישוי.

אברהם נגוסה: בחינת הרישוי לא מתקיימת לרוב בשפת האם של העולה, דבר שלעיתים גורם לכך שנבחנים נאלצים לגשת לבחינת רישוי יותר מפעם אחת, ולשלם אגרה בכל פעם מחדש.

אברהם נגוסה: כדי להוריד עוד מחסום המקשה את שילובם של העולים החדשים בחברה הישראלית, מוצע לקבוע כי עולה חדש יהיה פטור מאגרות שנקבעו על פי החוק.

אברהם נגוסה: הכישלון בבחינות הרישוי נגרם בדרך כלל בגלל קשיי השפה ולא בגלל שהעולים אינם אנשי מקצוע טובים בתחומם.

אברהם נגוסה: הירידה במעמדם הכלכלי בתהליך העלייה מארצם לישראל מלווה בתסכול, במתח ובלחץ.

אברהם נגוסה: גורמים אלה מהווים גם סיבה לכישלון בבחינה, שמלווה בבושה ובתסכול עצמי.

אברהם נגוסה: הכישלון בבחינה מונע ומעכב את ההשתלבות של העולים החדשים בשוק התעסוקה, במקצוע שרכשו העולים בארץ מוצאם.

אברהם נגוסה: בישראל, בדומה לעולם המערבי – –

יצחק וקנין: מירב בן ארי, אני יודע שיושב-ראש ועדת החינוך מציק לך, אבל – – –

אברהם נגוסה: – – קיים מחסור ברופאים ובאנשי רפואה.

אברהם נגוסה: הסיבה לכך היא העלייה בתוחלת החיים.

אברהם נגוסה: כיום כבר מורגש מחסור ברופאים ואנשי רפואה ופארה-רפואה בהרבה תחומים.

אברהם נגוסה: המחסור ניכר בכל חלקי הארץ, ובמיוחד באזורי הפריפריה.

אברהם נגוסה: ברוב מקצועות הרפואה והבריאות יש לשלם אגרת בחינה וכן אגרה לצורך קבלת אישור, היתר, רישיון או תעודת מקצוע.

אברהם נגוסה: המטרה שלנו, כמחוקקים במדינת ישראל, היא להגביר את העלייה לישראל על ידי הקלה בקליטתם של העולים החדשים והקלה על תעסוקתם בישראל.

אברהם נגוסה: אנו עדים לשגשוגה ולהצלחתה של מדינת ישראל בזכות העולים החדשים שהגיעו אליה מארבע כנפי תבל.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל נבנתה על ידי עולים שהגיעו לארץ בטרם הקמתה ולאחר כינונה.

אברהם נגוסה: מפעל העלייה הוביל לבניית החברה הישראלית המגוונת ורבת-התרבויות.

אברהם נגוסה: העולים, שהגיעו לישראל ממניעים ציוניים ואידיאולוגיים, עזבו את ביתם ורכושם בארץ מולדתם ובאו למדינת ישראל לבנות ולהיבנות בה.

אברהם נגוסה: כל העולים שהגיעו מאז ראשית הקמתה תרמו לכלכלתה, לביסוסה ולהעשרת תרבותה.

אברהם נגוסה: העלייה היא הדופק הפועם של המדינה, הגורם המשמעותי ביותר לפיתוחה, להתעצמותה ולצמיחתה של ישראל כמדינה ושל ישראל כעם.

אברהם נגוסה: לכן, אני קורא לחבריי חברי הכנסת להצביע בעד החוק הזה.

אברהם נגוסה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, ישיב על הצעת חוק זו השר יובל שטייניץ, במקום שר הבריאות.

יצחק וקנין: אני אאפשר לשר לאט-לאט, עד שכבודו יתעשת.

יצחק וקנין: שמתי לב, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני השר, עשר דקות לרשותך.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, תודה על ההתחשבות ברגל שלי.

יצחק וקנין: שמתי לב, אדוני.

יובל שטייניץ: הנדון: הצעת חוק מס' 563 בנושא הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, של חבר הכנסת נגוסה.

יובל שטייניץ: התבקשתי לענות בשמו של סגן שר הבריאות יעקב ליצמן.

יובל שטייניץ: חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס"ח–2008, מסדיר את העיסוק במקצועות הבריאות, המקצועות הפארה-רפואיים, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק ועוד.

יובל שטייניץ: כמו כן, החוק מסמיך, בין היתר, את השר – שר הבריאות – לקבוע אגרות בעד בקשה לקבלת תעודה במקצוע בריאות, בעד בחינות שקבע המנהל ובעד תוכניות הכשרה והשתלמויות מקצועיות.

יובל שטייניץ: הצעת החוק הפרטית שלפנינו מבקשת לפטור עולים חדשים המבקשים לעסוק במקצועות הבריאות ואשר נדרשים לשלם אגרה על בחינות הרישוי.

יובל שטייניץ: יודגש כי גביית האגרה כיום משמשת לכיסוי עלות הבחינה בכללותה, ובין היתר עלות כותבי הבחינות, ועדת הבחינות, מתורגמנים, אולמות, משגיחים וכל אלה.

יובל שטייניץ: עם זאת, משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בסיוע לעולים חדשים, ועל כן מברך על כך שישנו מענה לסוגיה במסגרת האגף לתעסוקת עולים חדשים במשרד העלייה והקליטה, האחראי לפיתוח ולקידום של תוכניות לשילוב עולים חדשים בשוק העבודה.

יובל שטייניץ: יובהר כי האגף מסייע לעולים חדשים באמצעות כמה כלים, בין היתר החזר דמי אגרות ומימון האגרות לעולים חדשים.

יובל שטייניץ: לאור האמור לעיל, ובהתחשב ברצון לסייע לעולים חדשים, משרד הבריאות יבחן את ההצעה מבחינה תקציבית ויתמוך בה ככל שיהיה מקור תקציבי לכך.

יובל שטייניץ: אשר על כן, ובהתאם להחלטת ועדת שרים לענייני חקיקה, אנו מבקשים מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יובל שטייניץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יובל שטייניץ.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – פטור מאגרה לעולה חדש), של חבר הכנסת אברהם נגוסה וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – פטור מאגרה לעולה חדש), התשע"ח–2018, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 34 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5433/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: יש כמה הצעות הצמודות להצעת חוק זו ולכן אנחנו צפויים לדיון מעט ארוך.

יצחק וקנין: מיקי, עשר דקות לרשותך, כל מציע אחר – שלוש דקות.

יצחק וקנין: אדוני, עשר דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: חבריי חברי הכנסת, אני באמת חושב שמדובר ברגע היסטורי במדינת ישראל, שהחליטה בעצם להתייחס ברצינות לסוגיה חשובה, שהרבה מאוד מן הציבור – גם אם הוא צורך בשר – מרגיש שצריך להתייחס אליה, והיא המשלוחים החיים למדינת ישראל של בעלי חיים רבים, שמגיעים ארצה לשחיטה.

מכלוף מיקי זוהר: תראו, אני מודה ומתוודה: אני צורך בשר, אני לא צמחוני ולא טבעוני, אבל המושג צער בעלי חיים תמיד היה לנגד עיניי, מתוך הבנה שהסוגיה של צער בעלי חיים היא דבר בסיסי במהות היהודית והערכית שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מכירים את זה, חבר הכנסת וקנין, לא רק מחיי היום-יום שלנו אלא גם מהתורה.

מכלוף מיקי זוהר: אומרים כולם צער בעלי חיים – אסור לפגוע בבעלי חיים, צריך לתת להם אורח חיים מכובד ותקין, כי ככה היהדות, מה שנקרא, פוסקת.

מכלוף מיקי זוהר: כשראיתי את כל התמונות מן המשלוחים החיים, ממש נחרדתי.

מכלוף מיקי זוהר: נחרדתי ממצב שבו בעלי חיים רבים סובלים סבל רב עד אשר הם מגיעים ארצה.

מכלוף מיקי זוהר: ובשביל מה הם מגיעים ארצה?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל להישחט לאכילה, לא כדי לגדול פה ולא כדי להתפתח כאן.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן הגשתי את הצעת החוק הזאת, שבעיניי יש לה משמעות באמת היסטורית.

מכלוף מיקי זוהר: זו פעם ראשונה שמדינת ישראל מכירה בבעיה של תופעת המשלוחים החיים, ומעבירה היום בכנסת ישראל הצבעה בקריאה טרומית על מנת לטפל בסוגיה.

מכלוף מיקי זוהר: לשמחתי הרבה שר החקלאות אורי אריאל מבין ברצינות – כך לפחות התרשמתי מדבריו – שיש כאן בעיה שצריך לטפל בה.

מכלוף מיקי זוהר: ובימים אלו הבנתי שהוא עמל וטורח על הצעת חוק ממשלתית, שבסופה יהיה פתרון כולל ותמידי לסוגיה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אני כמובן אעקוב אחרי התקדמות הצעת החוק הממשלתית בצורה רצינית, על מנת לוודא שהעניין באמת מתקדם עד לכדי פתרון לסוגיה הזאת, והצעת החוק שלי כמובן שרירה וקיימת ועומדת ומוכנה להמשך קידומה פה בכנסת ישראל במקרה שהצעת החוק הממשלתית לא תגיע במהרה לכדי ביצוע.

מכלוף מיקי זוהר: תראו, חברים, אני חושב שהרבה מאוד אנשים בבית, וגם אפילו פה בכנסת שלנו, קצת מופתעים שאני, חבר כנסת מהימין, יוזם את הצעת החוק הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: כי נכון, ענייני בעלי חיים, צריך לומר בכנות – – –

נחמן שי: גם שעון – – – פעמים גם זה – – –

מכלוף מיקי זוהר: כן.

נחמן שי: פעמיים ביום.

מכלוף מיקי זוהר: ישנם הרבה מקרים שענייני בעלי חיים בדרך כלל מטופלים על ידי הצד השמאלי של המפה.

מכלוף מיקי זוהר: הימין פחות עסק בזה, צריך להודות על האמת.

מכלוף מיקי זוהר: וכן, יש היום פה חבר כנסת מהימין שפועל בעניינים חברתיים, ואני גאה על כך.

מכלוף מיקי זוהר: למה אני גאה על כך?

מכלוף מיקי זוהר: כי כולנו יחדיו, בימין ובשמאל, צריכים לשמור על עקרונות בסיסיים וחשובים כמו בעלי חיים.

מכלוף מיקי זוהר: זה דבר בסיסי במסורת שלנו, במדינה שלנו, בערכים שלה, בדברים החשובים שיש בה, וזה חלק בלתי נפרד מזה.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן, אני שמח שיש קונסנזוס סביב הצעת החוק גם בימין וגם בשמאל ובכל מקום אפשרי.

מכלוף מיקי זוהר: צריך לדבר גם על ההתנגדויות שהיו.

מכלוף מיקי זוהר: היו לא מעט התנגדויות לחוק הזה, והן עדיין קיימות.

מכלוף מיקי זוהר: יש את המפלגות החרדיות, שטוענות – ואני גם יכול להבין את הטענה – שזה יפגע להם בכמות הבשר שהם רוצים לצרוך, כי בלי משלוחים חיים, לטענתם, אין בשר כשר.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר להם: לא, חבריי: יש אפשרות להביא בשר למדינת ישראל בתנאים ובהגבלות מסוימות, בטח לא בהיקפים שכרגע ובמשקלים שכרגע, שלא יפגע בבשר הכשר שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: אבל בעיקר לא יפגע בחיות.

מכלוף מיקי זוהר: ומה אני רוצה לומר לחברי לקואליציה, המפלגות החרדיות?

מכלוף מיקי זוהר: כשאתם מאפשרים משלוחים חיים, בצורה שהיא לא צורה, כשהחיות נפגעות בדרך ארצה, אתם בעצם אוכלים מאכלים לא כשרים.

מכלוף מיקי זוהר: כי הרי ההלכה היהודית קובעת בעצמה, ואני לא המצאתי את זה, שבהמה שסובלת בדרך לשחיטה היא הרי לא כשרה, ואי-אפשר לאכול אותה.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני אומר: חברים, צריכים להסתכל להצעת החוק הזו בעיניים ולהפנים שיש לה יתרונות ויש לה חסרונות, אבל בסוף, בראייה הכוללת, היא נכונה וטובה לכלל הציבור – גם הציבור החרדי.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני מקווה שבהקדם האפשרי החקיקה הזו תתקדם ותגיע לכדי ביצוע, מהלכה למעשה.

מכלוף מיקי זוהר: היו עוד מתנגדים.

מכלוף מיקי זוהר: הייתה התנגדות מטעם משרד האוצר.

מכלוף מיקי זוהר: הטענה הייתה לחשש לעליית יוקר המחיה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר, חברים: מה יותר נכון מעידוד הגידול המקומי פה, במדינת ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: מה יותר נכון מזה שחקלאים במדינת ישראל יגדלו את הבקר פה בארץ, ואם הם רוצים, אחר כך ימכרו אותו לכל דורש, מאשר שנייצא, יותר נכון נייבא, את הבקר שלנו מחו"ל?

מכלוף מיקי זוהר: ניתן פרנסה לעולם במקום לתת פרנסה לחקלאים שלנו, שגם ככה קורסים תחת הנטל?

מכלוף מיקי זוהר: טענו שאין שטחי מרעה, בואו נכשיר שטחי מרעה.

מכלוף מיקי זוהר: שטחי מרעה איכותיים, שטחי מרעה שהחיות לא סובלות שם, מקבלות יחס הוגן, ומרגישות בסופו של דבר תחושה סבירה שחיה צריכה להרגיש, בטח לא סבל נוראי במשלוח של אלפי קילומטרים באונייה.

מכלוף מיקי זוהר: גם לזה יש פתרון.

מכלוף מיקי זוהר: לגבי המחירים?

מכלוף מיקי זוהר: הפלא ופלא, לא תאמינו, אם זה מחו"ל או אם זה מהארץ, הבקר נמכר באזור 13–14 שקל לקילו, ונמכר על מדפי הסופר ב-200 שקל לקילו.

מכלוף מיקי זוהר: אז אומרים לי שיש פה בעיה של יוקר מחיה?

מכלוף מיקי זוהר: בעיית יוקר המחיה היא לא ממחירי הבקר שקונים בחו"ל, וגם לא מהמחירים שבהם היו מוכרים אותו פה בארץ.

מכלוף מיקי זוהר: בעיית יוקר המחיה היא בתיווך, בעיית יוקר המחיה היא ברשתות המזון, שדורשות מחירים מופקעים בלי שום הבחנה, ובלבד – להעשיר את כיסן, בשל תאוות בצע.

מכלוף מיקי זוהר: והחיות צריכות לסבול קילומטרים כשבינתיים אף אחד לא מרוויח מזה חוץ מבעל רשת המזון?

מכלוף מיקי זוהר: לא, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק הזו היום היא משמעותית, היא חשובה והיא היסטורית, בגלל כל הטיעונים שמניתי כאן עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: הם טיעונים חשובים, ואני מציע לכולם להתייחס אליהם ברצינות.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן, חברים – – –

איציק שמולי: המחיר רק עלה.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחברי חבר הכנסת איציק שמולי, שהאיר את עיניי בנתון שבאמת שכחתי לציין פה, שמאז התחלת המשלוחים החיים המחירים עלו, הם לא ירדו.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: תאוות הבצע מנצחת את כולם.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן לבוא ולומר: טענת יוקר המחיה – זו טענה מופרכת, שאין לה שום מקום.

מכלוף מיקי זוהר: לסיכום, חברים, אני אומר כך: אני מבקש מכולם להצביע בעד הצעת החוק, ובעזרת השם נקדם אותה באופן רציני ומשמעותי, ובלבד שתבוא הצעת חוק ממשלתית בהקדם האפשרי על ידי שר החקלאות, כדי שכולנו תנוח דעתנו ונדע שהחיות לא סובלות לשווא.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אז מה, זה לא יתקדם עד הממשלתית?

יעל כהן-פארן: זה לא יתקדם עד שתבוא ממשלתית?

מכלוף מיקי זוהר: עד הבחירות, לא להרבה זמן.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש לעבור להצעות החוק המוצמדות.

יחיאל חיליק בר: ראשונה, חברת הכנסת זנדברג, בבקשה, עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/5378/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: ברוך שפטרנו מעונשו של אחד השרים המושחתים והגזענים ביותר בתולדות הפוליטיקה הישראלית.

תמר זנדברג: לצערי, אני לא אומרת את זה כמליצה.

תמר זנדברג: כל שאר שרי הממשלה פה צריכים ללכת בעקבותיו ולפזר את הממשלה הזאת, לא רק בגלל הכישלון מול עזה – וזה בהחלט כישלון מהדהד.

תמר זנדברג: לא זה שלא נכנסתם וכבשתם והחרבתם – זה שלא השכלתם לייצר מציאות אחרת ולהוביל לפתרון מדיני.

תמר זנדברג: זה הכישלון המהדהד של הממשלה הזאת בארבע השנים האחרונות ובעשר השנים האחרונות.

תמר זנדברג: ולו בגלל זה אתם צריכים ללכת הביתה, אבל לא רק בגלל זה.

תמר זנדברג: גם בגלל שהבאתם בקדנציה הזאת את השיסוי ואת הקיטוב ואת הגזענות ואת האלימות לשיא שלא נראה כאן מאז קום המדינה, ואזרחי ישראל דוחים את זה ורוצים שתלכו הביתה, ולבחור ממשלה אחרת טובה יותר מכם.

תמר זנדברג: ולכן מרצ תגיש, כבר בשבוע הבא, הצעת חוק לפיזור הכנסת, כי את הכנסת הזאת צריך לפזר כמה שיותר מהר ולהחזיר את המנדט לעם.

תמר זנדברג: אין לי שום ספק שהציבור יבחר אחרת מהדרך שבה הובלתם בארבע השנים האחרונות.

תמר זנדברג: ואם אפשר, רגע לפני שהכנסת מתפזרת, לעשות דבר אחד טוב – – –

מכלוף מיקי זוהר: מילה על הצעת החוק, אפשר?

תמר זנדברג: בדיוק הגעתי לזה.

תמר זנדברג: אם אפשר דקה לפני שהכנסת מתפזרת לעשות דבר אחד טוב ולשלוח אותה עם מעשה נכון וצודק למען בעלי החיים חסרי הישע; לעצור את מסעות המוות וההתעללות בבעלי החיים; לגרום לעולם מעט מעט צודק יותר לחסרי הישע ביותר על כדור הארץ, אז צריך להעביר את הצעת החוק הזאת לעצירת המשלוחים החיים, הצעת חוק צודקת ונכונה, שהובטחה כאן כמה פעמים.

תמר זנדברג: לצערי הרב, בזמן הממשלה הקודמת הייתה עליית שיא בבעלי החיים שמובלים לארץ בתנאים המזוויעים והמזעזעים האלה, שתועדו כמה וכמה פעמים.

תמר זנדברג: עכשיו יש לנו הזדמנות לעצור את הדבר הפושע הזה, את העוול הקשה ומכמיר הלב הזה, ולדאוג לכך שבעלי החיים האומללים והמסכנים האלה לא יובלו באוניות המוות במשך ימים ושבועות ארוכים מעל אוקיינוסים, כפי שנכון וצריך וכפי שאפשר, ואת הצעת החוק הזאת אפשר להעביר ואפשר לדאוג לה.

תמר זנדברג: לא צריך להקשיב לאינטרסים, לטייקונים של תעשיית הבשר, צריך לעשות מה שצודק ונכון לבעלי החיים ומה שרוב אזרחי ישראל מצפים.

תמר זנדברג: ואם דקה לפני שהממשלה הזו תלך הביתה ותחזיר את נשמתה הפוליטית – ובצדק, וטוב שכך – היא תוכל לעשות את הדבר הקטן והצודק הזה, זה יהיה תיקון קטן, קטן, קטנטן, לכל העוולות שקרו כאן בכל ארבע השנים האחרונות.

תמר זנדברג: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/5404/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נגוסה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, אדוני.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, שרים, כנסת נכבדה, את הצעת החוק הזאת אני מציג בשם חברת הכנסת נורית קורן, שפועלת למען זכויות בעלי החיים.

אברהם נגוסה: בהצעת החוק מוצע לקבוע איסור על יבוא בעלי חיים לשחיטה בישראל.

אברהם נגוסה: על אף האיסור, מוצע כי שר החקלאות ופיתוח הכפר יקבע, באישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, בתקופת הביניים – שלוש שנים מיום פרסום החוק – מכסה שנתית ליבוא בעלי חיים לשחיטה.

אברהם נגוסה: זה בהתאם לוועדת השרים לחקיקה.

אברהם נגוסה: לכן אני מציע, אני פונה אליכם בשם חברת הכנסת נורית קורן – להצביע בעד החוק הזה.

אברהם נגוסה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/5432/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חברת הכנסת יעל גרמן, ואז נעבור לתשובת הממשלה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: אני רוצה גם אני להתייחס להתפטרותו של שר הביטחון, שאין לי כל ספק שהיא הסנונית הראשונה בקריסת ממשלת נתניהו, שצריכה ללכת הביתה – באמת, אין רגע מוקדם יותר בשביל שהיא תלך הביתה; ממשלה שלא מביאה ביטחון לאומי, לא ביטחון אישי, לא ביטחון כלכלי, אלא רק חוסר ביטחון קיומי מכל סוג, שנאה, פילוג וקושי בתוך מדינת ישראל, בעם ישראל וגם בעמים שאינם ישראל, שגרות וגרים איתנו כאן.

מרב מיכאלי: אבל בטרם נלך, אני רוצה להגיד לכן ולכם שאני מאוד גאה בזה שישראל היא אחת המדינות שבה טבעונות היא מאוד מאוד נפוצה ופורחת ומתקדמת; שבצה"ל כל חייל 18 הוא טבעוני.

מרב מיכאלי: זה אומר הרבה מאוד על הדור הצעיר שגדל כאן.

מרב מיכאלי: אני גאה בזה שישראל מפתחת, ומתקדמת בפיתוח, תוכניות לבשר בלי נפש, מה שנקרא – וחבר הכנסת לשעבר אראל מרגלית, חברנו, הוא אחד מאלה שמובילים את הדבר הזה – אבל אין לי שום רצון להיכנס לצלחת של אף אחד או אף אחת, אין לי כוונה להטיף לאף אחד או אף אחת מה לאכול, מה לא לאכול, לא מטעמי טבעונות, לא מטעמי כשרות, לא משום טעם אחר.

מרב מיכאלי: אבל גם מי שאוכלות ואוכלים בשר, צריכות להסתכל למציאות בעיניים, צריכות לראות את המצב כמו שהוא, וחייבות להיות מחויבות ומחויבים למנוע סבל ככל האפשר בתהליך הזה.

מרב מיכאלי: המשלוחים החיים, חברות וחברים, הם פשוט סבל נוראי, מחריד, מזעזע ובלתי נסבל.

מרב מיכאלי: מדובר בחיות שדחוסות כל כך צפוף שאי-אפשר אפילו להיכנס ולטפל בהן כשהן גוססות בתנאים מזעזעים בספינות האלה.

מרב מיכאלי: הן נגררות ככה לאורך ימים ארוכים ארוכים – נצח – שבמהלכו הן מבוססות בתוך הצואה של עצמן, ממש מפרפרות בין חיים למוות.

מרב מיכאלי: לאף אחד שלוקח אותן בספינות האלה לא אכפת, וכאמור, גם אם היה אכפת למישהו, אי-אפשר בכלל לגשת אליהן מרוב הצפיפות, הדוחק, הטינופת והסירחון.

מרב מיכאלי: הדבר הכי גרוע בסיפור הזה, שזה אפילו לא כדאי כלכלית: זה אפילו לא עושה את הבשר יותר זול, יותר נגיש, יותר איכותי.

מרב מיכאלי: ממש ממש לא.

מרב מיכאלי: יש הרבה דרכים לעשות את הדבר הזה, גם למי שרוצות ורוצים לאכול בשר, בלי לגרום כל כך הרבה סבל מיותר לחיות – שהן תבוניות, הן מהממות, הן ממש לא עשו שום דבר רע לאף אחד וודאי שלא מגיע להן הסבל הזה.

מרב מיכאלי: אני מאוד שמחה שהצעת החוק הזאת תביא באופן הדרגתי לסיומו של הסיוט הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/5479/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, לראות את אלפי הפרים והכבשים כשהם כלואים שבועות בבטן האנייה, רובצים בתוך ההפרשות של עצמם, קודחים מחום, מריירים, חולים פעמים רבות – זה מראה פשוט מכמיר לב.

יעל גרמן: השאלה שאני שאלתי את עצמי, כשראיתי את המראה הזה באילת, היא למה?

יעל גרמן: למה אנחנו, מדינת ישראל, צריכים לייבא בשר חי, משלוחים חיים מאוסטרליה, שלושה שבועות, באוניות שאין בהן תנאים, שכדי לנשום, הפרים והכבשים מושכים את הצוואר שלהם מחוץ לכלובים כדי שיהיה להם קצת חמצן.

יעל גרמן: איך אנחנו עושים דבר כזה לבעלי חיים?

יעל גרמן: והאמת היא ששמענו את שר החקלאות אומר: נכון, זה באמת לא אנושי ולא צריך, ואני אהיה מוכן להביא בשר מצונן מאירופה.

יעל גרמן: פתרון נהדר.

יעל גרמן: הוא אפילו הבטיח: אני אוריד את מספר בעלי החיים המובלים בתנאים הנוראיים האלה ואעלה את הטונות שמביאים מאירופה – בשר מצונן.

יעל גרמן: בפועל, מספר בעלי החיים שמובלים בתנאים לא תנאים האלה עלה ב-40%.

יעל גרמן: השנה, מינואר, הובאו 580,000 בעלי חיים במשלוחים חיים.

יעל גרמן: כמו שאמרתי, עלייה של 40% לעומת השנה שעברה.

יעל גרמן: ולכן, אין ברירה אלא להעביר את החוק – את החוק של חבר הכנסת מיקי זוהר ושל כל חברי הכנסת שעלו, כאן, וגם שלי; חוק שיביא קץ הדרגתי – לא בבת אחת – למשלוחים החיים.

יעל גרמן: באו ואמרו לי: תראי, זה יזיק לחקלאות – אחד מחברי הכנסת אמר לי – לא נכון.

יעל גרמן: החקלאים ומגדלי הבקר שהופיעו בפנינו בוועדת הכלכלה אמרו במפורש שהם בעד החוק.

יעל גרמן: הם לא צריכים את המשלוחים החיים.

יעל גרמן: יש להם את הפרים לרבייה שהם מביאים בצורה קפדנית ומסודרת, והם בעד החוק הזה ובעד מניעה והפסקה של המשלוחים החיים.

יעל גרמן: אז אולי תאמרו לי: מי בכלל נהנה מזה?

יעל גרמן: אני אומר לכם מי: דואופול ששולט בכל מערכת הבשר פה, במדינת ישראל; דואופול שקובע לנו את המחירים – הוא זה שמייבא את הבשר, והוא זה שגורם לכך שבסופו של דבר, כשאנחנו קונים אותו, הוא מאוד יקר; כי כשיש דואופול, הוא זה שקובע מחירים.

יעל גרמן: ולכן, דרך אגב, למרות ששיערו וחשבו שהמשלוחים החיים – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יעל גרמן: – – יורידו מחירים, הרי שזה עשה בדיוק את הדבר האחר.

יעל גרמן: לא נכון, לא צודק, לא מוסרי, לא כלכלי, ואפילו התורה באה ואמרה: אין הבדל בין צער האדם וצער שאר בעלי החיים.

יעל גרמן: ובמשלי נאמר: "יודע צדיק נפש בהמתו".

יחיאל חיליק בר: תודה.

יעל גרמן: מכל הסיבות האלה, אני קוראת לכולם להצביע בעד החוקים הטובים והנכונים האלה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו נעבור לתשובת הממשלה.

יחיאל חיליק בר: יציג אותה השר יובל שטייניץ, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הוא ישיב במשולב על כל חמש הצעות החוק, ולאחר מכן נעבור להצבעה על כל אחת מהצעות החוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני התבקשתי להשיב בשמו של שר החקלאות, אבל לפני זה, אני חייב לומר כמה דברים בעקבות הדברים הקשים שאמרה ידידתי חברת הכנסת זנדברג מעל הבמה הזאת.

יובל שטייניץ: קודם כול, מבחינת הסגנון והלשון, אני לא אחזור על הדברים, כדי לא להוסיף חטא על פשע, אבל המילים הקשות שבהן השתמשת מול השר אורי אריאל, מול שר החקלאות – הבוטות והקשות – אין להן מקום.

יחיאל חיליק בר: היא אמרה את זה על ליברמן, אני חושב.

יובל שטייניץ: אה, אמרת את זה על ליברמן?

יחיאל חיליק בר: על ההתפטרות שלו ועליו.

יחיאל חיליק בר: זה לא על אורי אריאל.

יובל שטייניץ: אוקיי.

יובל שטייניץ: המילים הבוטות והקשות שבהן דיברת על שר הביטחון ליברמן, השר המתפטר – אין להן מקום בפרלמנט.

יובל שטייניץ: אלו ביטויים בוטים מאוד, חריפים מאוד, ואני חושב שאפשר לדעת למתוח ביקורת גם בלי להשתמש במילים כל כך – – –

תמר זנדברג: במה – – – מה היה כל כך – – – איזה פשע?

יובל שטייניץ: במילים הללו.

יובל שטייניץ: דבר שני, אני רוצה לומר לך: אפשר להתווכח בכל שלב מה צריך לעשות ואיך צריך להגיב בעזה, אבל על דבר אחד אי-אפשר להתווכח, שמה שקורה בעזה הוא ההוכחה הטובה ביותר לכישלון של הקונספציה שאפשר להחזיר שטחים ולקבל שלום.

ציפי לבני: זה כישלון הקונספציה שאפשר רק בכוח.

תמר זנדברג: – – –

יובל שטייניץ: לא, לא.

יובל שטייניץ: המצב והעובדה – מה שקרה בעזה מוכיח דבר אחד – – –

תמר זנדברג: שהשמאל אשם.

יובל שטייניץ: בדיוק.

יובל שטייניץ: מוכיח דבר אחד – זו תוצאה – –

מיקי רוזנטל: רגע, לא, לא: הקרן החדשה.

יובל שטייניץ: – – זו תוצאה ישירה של הסכמי אוסלו.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: זו תוצאה ישירה של הסכמי אוסלו – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, תודה.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא מתבייש?

איילת נחמיאס ורבין: גם עכשיו השמאל אשם?

איילת נחמיאס ורבין: השר שטייניץ – – –

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, תודה.

יובל שטייניץ: הקונספט שאמר: בואו נצא מעזה ונצא מרמאללה ושכם ונקבל שלום – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – גם עכשיו?

איילת נחמיאס ורבין: בחיים – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, תודה.

איילת נחמיאס ורבין: בחיים, בחיים, בחיים לא העבירו בהלבנת הון כספי טרור.

איילת נחמיאס ורבין: בחיים לא עשתה דבר כזה ממשלת שמאל.

איילת נחמיאס ורבין: תתבייש לך.

איילת נחמיאס ורבין: השתגעת?

איילת נחמיאס ורבין: אתה השתגעת, השר שטייניץ?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו עשינו אי פעם מה שאתם עשיתם ביום חמישי?

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא רק שהעברתם כסף לטרור – אתם בזבזתם הון.

עיסאווי פריג': – – – נכשלתם.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: באמת יש גבול.

איילת נחמיאס ורבין: השר שטייניץ, בחיים לא חשבתי שאני אאשים אותך בהסתה כלפי השמאל.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גילאון, תודה רבה.

ציפי לבני: כישלון הקונספציה של הימין, שאפשר רק בכוח; כישלון סיסמאות הבחירות – – –

יובל שטייניץ: ציפי, קודם כול, את היית איתי בימין כשהתנגדנו להסכמי אוסלו ולתוצאות העגומות שלהם.

ציפי לבני: התוצאה העגומה עכשיו היא זה שהשר – – – שהקונספציה של הימין זה שאפשר רק בכוח – – –

קריאות: – – –

תמר זנדברג: תמיד אוסלו?

מיקי רוזנטל: הכול בגלל מלחמת העולם הראשונה.

מיקי רוזנטל: קשקשן.

עיסאווי פריג': אין לך מה להגיד.

עיסאווי פריג': די עם זה.

יובל שטייניץ: על כל פנים – סליחה, אתה לא מגן עליי כבר חמש דקות פה.

חיים ילין: אתה לא מתבייש להגיד את מה שאתה אומר?

חיים ילין: תגיד לי, אתה נורמלי?

חיים ילין: 500 טילים מעל הראש שלי, ואתה אומר שאנחנו אשמים?

חיים ילין: תגיד, אתה לא מתבייש?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חיים ילין, אני לא רוצה להתחיל להוציא אנשים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יובל שטייניץ: אני לא אמרתי שאף אחד אשם – אני אמרתי שהקונספציה אשמה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה בקריאה ראשונה.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: הקונספציה הוכיחה שמי שמוסר שטחים תמורת שלום, קונספציה – –

חיים ילין: הפקרתם את התושבים – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', אתה בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: די.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: – – קונספציה שאני, אישית, האמנתי בה בעבר – –

מיקי רוזנטל: הקונספציה של לשבת ולא לעשות כלום.

מיקי רוזנטל: זה מה שקשה.

תמר זנדברג: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אתה בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זנדברג, את בקריאה ראשונה.

יובל שטייניץ: – – שהוויתורים שלנו והיציאה שלנו – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', אתה בקריאה שנייה.

יובל שטייניץ: – – מעזה ורפיח – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', אתה בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: נא לצאת מהאולם.

יחיאל חיליק בר: תוציאו את חבר הכנסת פריג' – אתה בקריאה שלישית.

עיסאווי פריג': אני לא שמעתי – – –

תמר זנדברג: תתבייש.

תמר זנדברג: תתבייש לך.

יחיאל חיליק בר: אתה אפילו לא מקשיב לקריאות.

יחיאל חיליק בר: בסדר, צעקת במשך דקות.

יחיאל חיליק בר: בסדר, גם אני לא מסכים איתו על זה, אבל אי-אפשר לנהל ככה דיון.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

יחיאל חיליק בר: (חבר הכנסת עיסאווי פריג' יוצא מאולם המליאה.

יחיאל חיליק בר: )

יובל שטייניץ: הטעות הגדולה – שגם לי יש חלק בה, כמוכם, רק אני מודה בזה שטעיתי – הטעות הגדולה היא בהסכמי אוסלו – –

תמר זנדברג: – – –

יובל שטייניץ: – – שבהם חשבנו שאפשר למסור לפלסטינים את השטחים הללו – –

ציפי לבני: מה הקשר?

ציפי לבני: מה הקשר?

יובל שטייניץ: – – ולקבל שלום – ובמקום זה קיבלנו טרור וטילים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מוסי רז, תודה.

קריאות: – – –

חיים ילין: תיקח אחריות.

חיים ילין: קח אחריות.

יובל שטייניץ: קיבלנו טרור וטילים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חיים ילין, אתה בקריאה ראשונה.

יובל שטייניץ: ולכן, מי שמציע היום לסגת גם מיהודה ושומרון – – –

חיים ילין: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חיים ילין, אתה בקריאה שנייה.

חיים ילין: קשקשנים – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חיים ילין, אתה בקריאה שנייה.

חיים ילין: לא, אי-אפשר ככה.

חיים ילין: אי-אפשר.

חיים ילין: עוד מעט הוא יאשים גם את בן-גוריון.

חיים ילין: כמה אפשר?

חיים ילין: איפה אנחנו?

יחיאל חיליק בר: אני גם לא מסכים עם מה שהוא אומר אבל צריך לתת לו לדבר.

יחיאל חיליק בר: אגב, הוא מוגבל עכשיו לעשר דקות.

יחיאל חיליק בר: אתה מוגבל עכשיו לעשר דקות.

יובל שטייניץ: לא, אני התחלתי לדבר רק עכשיו.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, מוסי.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מיכל רוזין: – – –

יובל שטייניץ: מה שקרה לנו בעבר, גם ביהודה ושומרון וגם בעזה – –

ציפי לבני: אל תכניס אותנו לאירוע – קחו אחריות.

יובל שטייניץ: – – הוא תוצאה ישירה של הסכמי אוסלו, שאתם, וגם אני בזמנו, תמכנו בהם.

מיקי רוזנטל: אתה מבלבל את המוח.

מיקי רוזנטל: אתה מבלבל את המוח, באמת.

מיקי רוזנטל: אין גבול לחוצפה שלכם.

יובל שטייניץ: הקונספט שאמר שאפשר לתת לערבים ולפלסטינים לשלוט על שטחים – –

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: – – קרס, כי בשטחים האלה – –

ציפי לבני: – – –

חיים ילין: למה לא ביטלתם את אוסלו וכבשתם את עזה?

יובל שטייניץ: – – נכנסת איראן, נכנס החמאס, נכנס הג'יהאד האסלאמי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חיים, אתה בקריאה שנייה.

יובל שטייניץ: התוצאה היא המציאות כפי שאנחנו רואים.

חיים ילין: – – –

יובל שטייניץ: לכן – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חיים ילין, אתה בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה ללוות את חבר הכנסת חיים ילין החוצה מהמליאה.

יחיאל חיליק בר: (חבר הכנסת חיים ילין יוצא מאולם המליאה.)

יובל שטייניץ: אני מבין שיש אנשים – – –

רויטל סויד: השר שטייניץ, מיצית.

רויטל סויד: מיצית.

יובל שטייניץ: אני מבין שיש אנשים שרוצים להסתכל על כל אירוע נקודתית ולא לראות את סיבות העומק של המציאות הקשה, הכמעט בלתי אפשרית, שנוצרה בעזה וביישובי הדרום.

פנינה תמנו: היא לא נקודתית.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: ואני אומר לכם שאם היינו ממשיכים ומקימים מדינה פלסטינית ברמאללה ובשכם – המציאות בעזה הייתה חוזרת על עצמה גם ברמאללה ובשכם.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: מי שמוכן להכיר באמת הבסיסית הזאת – –

מיקי רוזנטל: בשביל זה העברתם להם כסף?

יובל שטייניץ: – – שרצינו לעשות שלום – –

מיקי רוזנטל: אה, עכשיו הבנו.

יובל שטייניץ: – – וקיבלנו טרור – – –

מיקי רוזנטל: כן, הבנו – – –

ציפי לבני: בעבור חופן דולרים.

יובל שטייניץ: יש מי שמוכן להכיר בטעות ההיסטורית הזאת – –

קריאה: – – – אתה לא יכול עכשיו – – –

יובל שטייניץ: – – ויש אתכם – –

פנינה תמנו: אתה לא יכול לקרוא – – –

מאיר כהן: פנינה, תודה רבה.

יובל שטייניץ: – – שלא מסוגלים – – –

קריאה: – – –

יובל שטייניץ: – – שלא מסוגלים להגיד לעצמכם: אולי טעינו, אולי הקונספט שאומר – –

תמר זנדברג: תתפטרו – – –

מיקי רוזנטל: תלכו הביתה.

מיקי רוזנטל: כמה זמן אתם – – –

יובל שטייניץ: – – שאנחנו יכולים לוותר על השליטה שלנו – –

ציפי לבני: – – – מהסיסמאות החלולות.

יובל שטייניץ: – – בעזה וברמאללה, בשכם ובג'נין – לא עובד.

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה – – –

יובל שטייניץ: ומה אתם מציעים?

יובל שטייניץ: אתם מציעים לראות – –

קריאה: – – –

יובל שטייניץ: – – מה קורה בעזה – –

מיקי רוזנטל: אנחנו מציעים קודם כול שתלכו הביתה.

יובל שטייניץ: – – ולחזור על זה – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תלכו הביתה, חלאס.

רויטל סויד: תתבייש לעמוד פה עכשיו.

יובל שטייניץ: – – ביהודה ושומרון.

יובל שטייניץ: לעשות אותו הדבר ביהודה ושומרון – זה מה שאתם מציעים?

רויטל סויד: – – – לעמוד פה עכשיו.

יובל שטייניץ: זה מה שיביא שקט?

רויטל סויד: – – – מתבייש לעמוד פה עכשיו.

מיקי רוזנטל: הביתה.

מיקי רוזנטל: הביתה.

יובל שטייניץ: זה מה שימנע טרור?

מיקי רוזנטל: תסתכלו על ליברמן ותעשו אותו דבר.

מיקי רוזנטל: הביתה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צריך להתבייש לך, השר שטייניץ.

איילת נחמיאס ורבין: אותך לעולם לא חשבתי שאאשים בהסתה כנגד השמאל, וזה מה שאתה עשית פה.

קריאה: איך אתה יכול – – –

יובל שטייניץ: זו לא הסתה.

יובל שטייניץ: ביקורת זו לא הסתה.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זו לא ביקורת.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא, ביקורת מפחדנות.

איילת נחמיאס ורבין: זו ביקורת מפחדנות.

יובל שטייניץ: הסתה זו הלשון שאתם משתמשים בה.

איילת נחמיאס ורבין: זו ביקורת מפחדנות.

יובל שטייניץ: הסתה זה מה שאתם עושים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל שאתם מרגישים עלובים, עלובים אל מול החמאס.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ורבין, שבי במקומך, ככה לא ננהל את הדיון פה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותיי, רבותיי, רבותיי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת – – –

איילת נחמיאס ורבין: איך אתם לא מתביישים?

יצחק וקנין: איילת, איילת – – –

איילת נחמיאס ורבין: שמונה חודשים אתם משאירים ככה את תושבי הדרום, ואנחנו אשמים בזה?

יובל שטייניץ: הסתה – – –

יצחק וקנין: אני קורא אותך – –

איילת נחמיאס ורבין: הידיים שלכם על ההגה.

איילת נחמיאס ורבין: תתבייש לך.

יצחק וקנין: – – לסדר פעם ראשונה.

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יובל שטייניץ: יש כאן בלבול גדול בין טענות להסתות.

יובל שטייניץ: אפשר לא להסכים איתי אבל לקרוא לדבריי "הסתה" – באמת, טלו קורה מבין עיניכם.

איילת נחמיאס ורבין: למה אתה מאשים אותנו?

איילת נחמיאס ורבין: למה אתה מאשים אותנו באוזלת היד שלכם?

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – תדבר עליכם, תדבר על ליברמן.

יובל שטייניץ: דבר שני – – –

יצחק וקנין: איילת, לא יכול להיות.

יצחק וקנין: כל מילה שהוא מוציא – אתם משסעים את דבריו.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יצחק וקנין: אני אוציא חברי כנסת.

יצחק וקנין: רבותיי, לא ננהל את הדיון ככה.

יובל שטייניץ: דבר שני, צריך בכל דבר גם להסתכל נקודתית אבל גם להסתכל על המכלול.

פנינה תמנו: – – –

יובל שטייניץ: מי שלא, מי שלא לומד – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת פנינה.

יובל שטייניץ: – – ממה שקורה בעזה ורוצה לחזור על אותה טעות של איבוד השליטה ביהודה ושומרון, ולא מוכן להודות בטעות של אוסלו, עשוי להביא עלינו פי שבעה ופי 77 – –

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: – – את מה שקורה לנו היום בעזה.

מיקי רוזנטל: אתה יודע, אתה מדבר כמו ברון סמים שמאשים את המסוממים.

ציפי לבני: נו, יאללה, תרד כבר.

מיקי רוזנטל: ככה, ממש – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

מיקי רוזנטל: לא, באמת, אין לך בושה.

קסניה סבטלובה: יש לך טעות – – –

יצחק וקנין: רק דקה, אדוני השר.

יצחק וקנין: מיקי.

מיקי רוזנטל: ברון סמים מדבר ככה על מסוממים.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, לפחות, גם אם יש קריאות ביניים – נעשה אותן בישיבה, אז תאמר אותן בישיבה, אבל לא בעמידה.

יובל שטייניץ: מיקי, אתה יודע – –

מיכל רוזין: – – –

יובל שטייניץ: – – אני 20 שנה בכנסת הזאת ומעולם לא קראתי לאף אחד ברון סמים.

יצחק וקנין: מיכל.

מיקי רוזנטל: אני גם לא קראתי לך.

מיקי רוזנטל: אני רק השוויתי את – – –

יובל שטייניץ: כן.

יובל שטייניץ: על כל פנים, על כל פנים – –

מיקי רוזנטל: אתה מדבר כמו ברון סמים שמאשים את המסוממים.

יובל שטייניץ: – – אתם אפילו לא שמתם לב שאמרתי והצהרתי ביושר שגם לי יש חלק בטעות הזאת.

יובל שטייניץ: גם אני תמכתי באוסלו – – –

מיקי רוזנטל: – – – אתם ממשלת כישלון – – –

יובל שטייניץ: גם אני תמכתי באוסלו ותמכתי בקונספט הזה של שטחים תמורת שלום – –

מיכל רוזין: – – – אבל – – – תשנו – – –

יובל שטייניץ: – – רק שבניגוד אליכם, אני מוכן להודות שבמקום שטחים תמורת שלום קיבלנו שטחים תמורת טילים וטרור.

מיכל רוזין: מה אתה מציע?

יובל שטייניץ: ולכן אסור לחזור על אותו תרגיל ביהודה ושומרון.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: זה כל ההבדל.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: זה כל ההבדל בינינו.

יובל שטייניץ: ועכשיו אני אקריא את תשובתו של שר החקלאות – –

יצחק וקנין: כן, אדוני.

יובל שטייניץ: – – להצעת החוק.

יובל שטייניץ: מענה להצעת החוק של מיקי זוהר, של חבר הכנסת מיקי זוהר.

יובל שטייניץ: כותב שר החקלאות אורי אריאל: חשוב להדגיש כי אני רואה תמיד לנגד עיניי את החשיבות בשמירה על רווחתם של בעלי החיים.

יובל שטייניץ: אנו במשרד החקלאות פועלים לייעול והרחבת האכיפה והחקיקה בנושא רווחת בעלי החיים.

יובל שטייניץ: בעקבות החלטת הממשלה הוחלט כי נגבש הצעת חוק בנושא עד אוקטובר, וכך עשינו.

יובל שטייניץ: טיוטת החוק של משרד החקלאות בנושא צמצום היבוא נמצאת בדיונים ונוסחים מול משרדים שונים.

יובל שטייניץ: החוק כפי שהוא חסר כמה דברים בסיסיים: ראשית, החקיקה פוגעת בצרכני הבשר הישראלים.

מרב מיכאלי: לא נכון.

יובל שטייניץ: אני מקריא מה הוא כותב.

מרב מיכאלי: אבל זה לא נכון.

יובל שטייניץ: לא ניתן לגדל בארץ את כלל הביקוש לצריכת הבשר בשוק המקומי.

יובל שטייניץ: הדבר נובע מכך שדרושים שטחים הגדולים משטח המדינה כדי לגדל מזון לאותם בעלי החיים.

יובל שטייניץ: משום כך, מייבאים היום ארצה 85% מצריכת הבשר.

יובל שטייניץ: אספקת הבשר המקומית בישראל מבוססת על 15% ייצור מקומי, והשאר – יבוא באופנים שונים.

יובל שטייניץ: מטרת משרד החקלאות היא להגדיל כל העת את היקפי יבוא הבשר השחוט מחו"ל – טרי, מצונן וקפוא – על חשבון יבוא העגלים באוניות.

יובל שטייניץ: שנית, פוגעים בצרכנים על ידי העלאת יוקר המחיה.

יובל שטייניץ: במידה שייפסק יבוא בעלי החיים לארץ, מחירי הבשר ירקיעו שחקים.

יובל שטייניץ: במסגרת החלטת הממשלה ממאי 2014, ששמה לה מטרה להוריד את יוקר המחיה, הוחלט, בין השאר, להפחית את עלות הבשר הטרי באמצעות פטור ממכס על יבוא עגלים והגדלת המכסות ליבוא בשר מצונן.

יובל שטייניץ: נכון לעת זו, הפסקת יבוא בעלי החיים משמעה, כאמור, פגיעה דרמטית בצרכנים המבקשים לצרוך בשר טרי.

יובל שטייניץ: שלישית, פגיעה בחקלאים ובעובדים בתעשייה – אני אדלג קצת – ואחרון, פגיעה ביחסי סחר החוץ של מדינת ישראל: מניעת יבוא בקר באוניות זו הפרה של הסכמי סחר שישראל מחויבת אליהם.

יובל שטייניץ: טוב, אני לא אקריא את הכול.

יובל שטייניץ: הממשלה החליטה שהצעת החוק של מיקי זוהר תעבור רק בטרומית ולא תתקדם אלא בהסכמה מלאה עם משרד החקלאות.

יובל שטייניץ: האם זה מקובל עליך?

דוד אמסלם: תמתין לממשלה.

יובל שטייניץ: מה?

יובל שטייניץ: לא שמעתי.

יצחק וקנין: היא תמתין לממשלה, ככה הוא אומר.

יובל שטייניץ: רגע, אז אולי לא הקראתי פה משהו.

דוד אמסלם: אוקיי.

יובל שטייניץ: ואני מצטט – יש פה באמת ציטוט: לדחות את הערר שהוגש על החלטת ועדת השרים לענייני חקיקה מיום 8 ביולי 2018, לקבוע כי הממשלה תומכת, בקריאה הטרומית בלבד, בהצעת חוק צער בעלי חיים של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר, לאחר מכן להמתין להצעת חוק ממשלתית בנושא מטעם משרד החקלאות – –

דוד אמסלם: הוא עובד על זה.

יובל שטייניץ: – – ופיתוח הכפר.

יובל שטייניץ: על כל פנים, אני רוצה לומר, הקראתי את תשובתו של שר החקלאות, וזאת המלצת או בקשת הקואליציה.

יובל שטייניץ: אני אישית חושב שאנחנו צריכים לעשות הכול, הכול, כדי למנוע צער בעלי חיים, גם אם התוצאה תהיה שאנחנו נצטרך לשלם קצת יותר בעבור צריכת הבשר בישראל – –

מכלוף מיקי זוהר: לא, זה לא יקרה.

מכלוף מיקי זוהר: לא תצטרך לשלם שקל יותר.

יובל שטייניץ: – – כי בסוף בסוף, בסוף בסוף – –

מכלוף מיקי זוהר: הרשתות ירוויחו פחות, זה הכול.

יובל שטייניץ: – – הנושא של צער בעלי חיים קרוב לליבנו, מעוגן בתורה וביהדות, וצריך להיות קרוב לליבו של כל אדם מוסרי.

יובל שטייניץ: ולכן אני אומר, מיקי, הלוואי שלא יקרה; גם אם היה קורה, והיה כרוך בהעלאת מחירים מסוימת – צער בעלי חיים, בעיניי – –

מכלוף מיקי זוהר: כן – – – שלי גם – – –

יובל שטייניץ: – – דבר חשוב לא פחות.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: רבותיי, אני שואל את שאר המציעים: חברת הכנסת תמר זנדברג, את מסכימה להתניה של הממשלה?

יצחק וקנין: מסכימה; חברת הכנסת נורית קורן – איננה; אברהם נגוסה, אברהם נגוסה, אתה מסכים להתניית הממשלה, נכון?

אברהם נגוסה: כן, מסכים.

יצחק וקנין: מרב מיכאלי, חברת הכנסת, את מסכימה להסכמת הממשלה; ויעל גרמן, אחרונה, את מסכימה להתניית הממשלה, נכון, לקידום הצעת החוק.

יצחק וקנין: מתנגדת לחוק חברת הכנסת ראשת האופוזיציה ציפי לבני.

יצחק וקנין: מתנגדת למיקי זוהר.

מרב מיכאלי: לא הבנתי.

מרב מיכאלי: היא לא מצביעה?

מכלוף מיקי זוהר: יש לי תחושה שהיא לא תדבר על החוק.

ציפי לבני: צודק ליברמן שהממשלה התרפסה – – –

יצחק וקנין: שלוש דקות.

ציפי לבני: צודק ליברמן שהממשלה הזאת התרפסה בפני ארגוני הטרור, שילמה להם פרוטקשן והפקירה את תושבי הדרום בני ערובה בידיו של ארגון טרור אסלאמיסטי.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אגב, אתם עשיתם את הגירוש.

ציפי לבני: טועה מי שחושב שהפתרון נמצא – –

דוד אמסלם: – – –

ציפי לבני: – – בידיים של ליברמן, בנט, ביבי וכל מפריחי סיסמאות הבחירות.

דוד אמסלם: אתם עשיתם את הגירוש של היהודים משם.

מיקי רוזנטל: אהה.

ציפי לבני: והתברר אתמול, באופן ברור וחד – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

קריאות: – – – טילים.

ציפי לבני: – – שכל הסיסמאות האלה אין בידן – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – להביא ביטחון למדינת ישראל.

דוד אמסלם: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם בעצם הרסתם את היישובים.

מכלוף מיקי זוהר: אדריכלית הגירוש.

ציפי לבני: רק אנחנו, שמציעים גם מלחמה בטרור – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

ציפי לבני: – – וגם מהלכים מדיניים – –

מכלוף מיקי זוהר: אדריכלית הגירוש, את כישלון.

ציפי לבני: – – רק אנחנו יכולים להביא – –

מכלוף מיקי זוהר: אדריכלית הגירוש – – –

ציפי לבני: – – שלום לישראל.

מכלוף מיקי זוהר: – – – בגללך אנחנו – – –

ציפי לבני: יחד עם קריסת קונספציית ה"רק בכוח" של הממשלה הזאת – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – אדריכלית הגירוש.

ציפי לבני: – – כל הממשלה הזאת צריכה לקרוס וללכת הביתה.

מכלוף מיקי זוהר: למה – – –

ציפי לבני: אין ולא יהיה שלום איתם, אין ולא יהיה ביטחון איתם.

ציפי לבני: הממשלה צריכה ללכת לבחירות עכשיו – –

מכלוף מיקי זוהר: אדריכלית הגירוש.

ציפי לבני: – – ואנחנו נחליף אותה ונביא שלום, ביטחון.

ציפי לבני: נחזור לערכי מגילת העצמאות, ומדינת ישראל, סוף-סוף – –

מכלוף מיקי זוהר: את תנהלי את המדינה שלנו?

ציפי לבני: – – תהיה לה הנהגה שדואגת לנו.

מכלוף מיקי זוהר: לאיפה תיקחי אותנו?

מכלוף מיקי זוהר: לאבדון.

יצחק וקנין: רבותיי, רבותיי – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אני לפני כן – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: פנינה תמנו-שטה.

מרב מיכאלי: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – מסוכן – – –

חיים ילין: אותו יום – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – כל השמאל של מדינת ישראל – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: אתם – – –

מכלוף מיקי זוהר: עם ישראל לא ייתן בכם אמון לעולם.

מכלוף מיקי זוהר: לעולם.

חיים ילין: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – ביבי – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אני מציע – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חיים.

חיים ילין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: – – – לא ישן ואתם לא עושים כלום – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – מה אתה חושב.

מכלוף מיקי זוהר: לא הכול זה פופוליזם במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: יש גם – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – פופוליזם.

חיים ילין: – – – פופוליסט – – –

יצחק וקנין: – – אתם רוצים – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: – – – אבל אתה יודע שהיושב-ראש שלך היה כתב בעיתון במחנה.

דוד אמסלם: אפילו לא עשה צבא.

דוד אמסלם: הוא היה – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – קצת צניעות.

מכלוף מיקי זוהר: קצת צניעות.

פנינה תמנו: – – –

דוד אמסלם: – – – כתב בעיתון במחנה – – –

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – בושה וחרפה.

מכלוף מיקי זוהר: קצת צניעות.

פנינה תמנו: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי זוהר, אתה לא מאפשר לי שום ברירה, אלא להוציא אותך מהאולם.

אילן גילאון: את מדברת על הצוללות?

אילן גילאון: על מה?

קריאה: על הצוללות.

יצחק וקנין: רק דקה אחת.

יצחק וקנין: רבותיי, אני הערתי לפני כן ליואל חסון.

יצחק וקנין: יש עוד מתנגדת לחוק – חברת הכנסת שלי יחימוביץ – אני רק אומר שמי שעולה לפה ומבקש להתנגד לא יכול להצביע בעד החוק הזה.

יצחק וקנין: הוא יצטרך להימנע מהחוק.

יצחק וקנין: אני מזהיר.

יצחק וקנין: אתם לוקחים מה שהתקנון מאפשר לנו – תנצלו אותו למה שאתם רוצים, אבל אני חושב שזה לא בסדר.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יואל חסון: לא, אתם מקפידים שהתקנון – – –

יצחק וקנין: אמרתי לך את הדברים, אבל אני לא רוצה שיימצא שלך אני אומר ולהם אני לא אומר.

קריאה: יצחק.

יצחק וקנין: אתה יכול להיכנס.

יצחק וקנין: אתה יכול גם להתנגד.

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: הפרוצדורה היא פרוצדורה.

דוד אמסלם: אני רוצה להתנגד.

יצחק וקנין: אתה גם רוצה להתנגד.

יצחק וקנין: יש ארבעה חוקים.

יצחק וקנין: למי אתה רוצה להתנגד?

יצחק וקנין: תגיד.

יצחק וקנין: אתם רוצים לנהל את זה ככה – תנהלו את זה ככה.

חיים ילין: – – – עכשיו, עכשיו.

חיים ילין: אני אחסוך הרבה צעקות.

יצחק וקנין: אם אני לא אוציא אותך עד אז.

חיים ילין: מה?

יצחק וקנין: אם אני לא אוציא אותך עד אז

חיים ילין: אני מבטיח לך שאני לא – – –

שלי יחימוביץ': אדוני, אני יכולה?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: אני אוסיף לך את הדקה שלקחתי.

יצחק וקנין: יש לך שלוש דקות וארבע שניות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הכנסת צריכה להתפזר כאן ועכשיו וללכת לבחירות ולא לחכות עוד שנייה אחת.

שלי יחימוביץ': אך טבעי היה שממשלה שחבריה מתחרים זה בזה כל הזמן תחרות אלימה מי יהיה לאומני יותר, גזעני יותר, מדיר יותר, סותם פיות יותר, מסית יותר – ממשלה כזאת בסוף תעלה על סולם כל כך גבוה עד שכולם ייפלו מהסולם של עצמה.

שלי יחימוביץ': אנחנו נעשה הכול כדי להחליף את השלטון, אבל כל ממשלה שתהיה לא תוכל להיות יותר גרועה מהממשלה הזאת.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דודי אמסלם מתנגד לחוק.

יצחק וקנין: אחריו – חיים ילין.

יצחק וקנין: אתה רק תגיד לאיזה חוק אתה מתנגד של איזה חבר כנסת: מיקי מכלוף זוהר, ואחריו זנדברג – רבותיי, לפי התקנון הם לא יוכלו להצביע – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: הם יכולים להימנע.

דוד אמסלם: לפעמים גם לנו מותר קצת לדבר.

דוד אמסלם: את יודעת, גם אנחנו משתמשים קצת בתקנון.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמעתי את הדברים שלך, ציפי לבני.

דוד אמסלם: חברת הכנסת לבני, האמת שאת מזכירה לי את טענת הקוזק הנגזל.

דוד אמסלם: הרי את היית חלק מהאדריכלות של כל הגירוש – זו את היית.

דוד אמסלם: הרי ישבת אז עם שרון.

דוד אמסלם: אתם בעצם גרמתם – אתם, יש לכם, מה שנקרא, זכויות יסוד – –

ציפי לבני: למה לא – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל רוזין, פעם ראשונה.

דוד אמסלם: – – במצב היום בעזה.

ציפי לבני: – – – יכולתם – – –

דוד אמסלם: אתם הרסתם את כל ההתיישבות – – –

יצחק וקנין: אני קורא שלוש קריאות ומוציא.

ציפי לבני: תפרשו.

דוד אמסלם: אתם אמרתם לנו, סיפרתם לנו – דרך אגב, את עשית את זה, וקיבלת כמה תיקים אז, אני זוכר את אותה תקופה.

דוד אמסלם: אני גם ישבתי איתך בערב שלפני כן, אז אני גם יודע למה הלכת.

דוד אמסלם: אז אחר כך גם סיפרתם לנו שזה יביא רק שלום על ישראל.

דוד אמסלם: לכן – בסופו של דבר, השתלט החמאס – –

מיכל רוזין: – – –

דוד אמסלם: – – ויש שם באמת כנופיית טרור, ומי שבעצם היה טריגר לכל העניין הזה זו את.

דוד אמסלם: עכשיו את באה כאן לטעון נגדנו?

דוד אמסלם: אני רואה את זה באמת כחוסר אינטליגנציה, אפילו.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל רוזין.

דוד אמסלם: לגבי הנושא שלך, לפיד – חיים ילין.

דוד אמסלם: תראה, אני אספר לך.

דוד אמסלם: אני משתאה לפעמים.

דוד אמסלם: אני אומר: כשאתה תוקף את העניין וגם את הממשלה, ובוא נחליף – אני מניח, מסתמא שאתה מבין לבד שאתם תרוצו ותרצו בעצם להמליך עלינו את יאיר לפיד כראש ממשלה.

דוד אמסלם: הרי זה בעצם הסיפור שלכם.

דוד אמסלם: יאיר לפיד הרי לא היה בצבא; הוא כתב בעיתון במחנה.

דוד אמסלם: הדבר היחיד שהוא ראה, שאמרתי לך – את הגדר של הקריה.

דוד אמסלם: אין לו מושג בכלל על מה מדובר.

דוד אמסלם: אתה רוצה שזה הבן אדם שינהל – –

מיקי לוי: שכחת שביבי היה מנהל – – –

יצחק וקנין: מיקי לוי.

דוד אמסלם: – – לנו את צה"ל.

דוד אמסלם: האסטרטג הגדול.

דוד אמסלם: אז מילא – – –

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: מיקי לוי, פעם ראשונה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: פעם שנייה.

דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין אצלכם.

דוד אמסלם: הרי מדובר על סוגיה ביטחונית.

ענת ברקו: – – –

יצחק וקנין: ענת ברקו.

דוד אמסלם: אני הייתי מציע לכם לא לדבר – בכלל, כלום – בעת הזאת.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה קשור אליכם?

מיקי לוי: אנחנו מקבלים את ההצעה שלך – – –

יצחק וקנין: מיקי לוי.

יעל גרמן: – – –

דוד אמסלם: אני אגיד לכם כאזרח – ואתם יודעים שאני – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן.

דוד אמסלם: אני מביא את התחושה שלי.

דוד אמסלם: אני מבין את הזעם בציבור.

דוד אמסלם: גם אני איש ציבור.

דוד אמסלם: גם אני אזרח.

דוד אמסלם: הבטן מתפוצצת לי, בוודאי.

דוד אמסלם: אבל אני יודע שראש הממשלה מקבל בעת הזאת החלטה רצינית, שקולה, משמעותית, כשהוא יודע שזה גם פוגע בו.

דוד אמסלם: אני לא מכיר הרבה פוליטיקאים בבית הזה, שיוצרים ומקבלים החלטות – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל.

דוד אמסלם: – – שהם יודעים שפוגעות בהם.

דוד אמסלם: אז, לכן, אני חושב – –

מיכל רוזין: ללכת לבחירות?

דוד אמסלם: – – שאפו לראש הממשלה.

דוד אמסלם: אני לא מכיר אף אחד שהצטער על מלחמה שהוא לא פתח.

דוד אמסלם: אני מכיר כמה שהצטערו על מלחמות שהם עשו.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, נחכה, הציבור גם יירגע – –

מיכל רוזין: – – –

דוד אמסלם: – – אני מבין את העניין.

דוד אמסלם: בסופו של דבר יש לנו מזל באמת שראש הממשלה נמצא היום על הכיסא של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: זה בן אדם עם הרבה ניסיון.

דוד אמסלם: היה במקומות האלה – נכנסנו, עשינו, ביצענו – –

מיכל רוזין: בגלל זה – – –

דוד אמסלם: – – אבל בסופו של דבר אני גם מבין אותו.

דוד אמסלם: אני מניח שאם צה"ל היה נכנס פנימה – –

מיכל רוזין: – – –

דוד אמסלם: – – איך אמרתי, אז אולי היינו הורגים איזה 5,000 מחבלים, אבל בסוף אני מניח שגם היו נהרגים כמה מטובי בנינו – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל, מיכל.

דוד אמסלם: – – ולכן זה בדיוק מה שמטריד את ראש הממשלה בעניין הזה.

מיכל רוזין: – – – מלחמות.

יצחק וקנין: מיכל, מיכל – – –

דוד אמסלם: אני עונה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שראש הממשלה מקבל החלטות שקולות.

דוד אמסלם: לא כל דבר הציבור יודע, דרך אגב.

מיכל רוזין: – – –

דוד אמסלם: האינפורמציה לא ידועה לכל הציבור בכל זה.

יצחק וקנין: תודה.

דוד אמסלם: ראש הממשלה הולך כאן, צריך להדגיש, עם כל מערכות הביטחון.

דוד אמסלם: והוא יודע דברים שאנחנו לא יודעים.

דוד אמסלם: לכן אני סומך עליו בעניין הזה – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

דוד אמסלם: – – וזה מה שיש לי לומר.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דודי אמסלם.

יצחק וקנין: גם חבר הכנסת חיים ילין מתפקד וחברת הכנסת מרב מיכאלי.

מכלוף מיקי זוהר: בסוף לא יהיה חוק, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אני הולך לפי התקנון.

יצחק וקנין: מה אתם רוצים?

יצחק וקנין: יש מתנגדים.

יצחק וקנין: יש גם – דרך אגב, חברת הכנסת תמר זנדברג היא אחת המציעות.

יצחק וקנין: ברגע שיש מתנגדים לחוק היא יכולה שוב לנמק את החוק.

יצחק וקנין: היא ביקשה לנמק את זה, ואני אאפשר לה לנמק את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני גם רוצה לעלות לנמק.

יצחק וקנין: אתה יכול לנמק, בוודאי.

יצחק וקנין: אני אאפשר גם לך.

ענת ברקו: אני גם יכולה לנמק?

יצחק וקנין: כל מי שמציע בחוק והתנגדו לחוק שלו, יכול לנמק.

ענת ברקו: אולי אני חתומה?

יצחק וקנין: התקנון הוא תקנון ואני אפעל על פי התקנון.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני גם אעלה לדבר.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

ענת ברקו: אני גם רוצה לנמק.

ענת ברקו: אם אני חתומה על החוק אני גם אנמק.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודה לך מאוד שנתת לי אפשרות לעלות.

חיים ילין: מהניסיון המועט שאני בכנסת – בקדנציה הראשונה קרוב לארבע שנים – הגעתי למסקנה שפוליטיקה זה האומנות למצוא את האשם.

חיים ילין: אין לי הגדרה אחרת.

חיים ילין: תמיד מחפשים את האשם.

חיים ילין: אני לא בא להאשים.

חיים ילין: אני אומר לך, מיקי מכלוף זוהר, אני לא בא להאשים אף אחד.

חיים ילין: אני רק רוצה שבמקום שאני חי בו כבר 18 שנה – וראש הממשלה שלנו, של כולנו, הוא עשר שנים שם – אני רוצה שקט, ושהילדים יגדלו בשקט; זה מה שאני רוצה.

מכלוף מיקי זוהר: צודק.

מכלוף מיקי זוהר: אף אחד לא חולק עליך.

חיים ילין: עכשיו אני אמשיך.

חיים ילין: 500 טילים ב-24 שעות – 500 טילים.

חיים ילין: אתם יודעים, אני אדייק: 460 טילים.

חיים ילין: שמונה חודשים – – –

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה מציע?

חיים ילין: תכף אני אגיד לך מה אני מציע – בעל פה, בעיניים סגורות – ואף אחד לא מעז להגיד את הדברים האלה בתוך הקבינט; כי אני מכיר אותו יותר טוב מכם, תאמין לי.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נשמע מה אתה מציע.

חיים ילין: בוא אני אגיד לך.

חיים ילין: שמונה חודשים שאנחנו במצב הכלה.

חיים ילין: יש כפתור כזה, הכלה, התושבים צריכים להיות הגיבורים.

חיים ילין: 33,000 דונם נשרפו; אביב לביא, חייל, זיכרונו לברכה, נהרג מצלף; עוד חייל נפצע; 100 מטענים על הגדר – וכלום.

חיים ילין: שום כלום.

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה מציע?

חיים ילין: אתם אפילו לא יודעים, כי זה לא יוצא החוצה.

חיים ילין: לא יוצא החוצה.

מכלוף מיקי זוהר: מה ההצעה?

מכלוף מיקי זוהר: הצעה.

חיים ילין: שש הסלמות, מעל ל-600 טילים, ואנחנו מגיעים עכשיו לפינאלה של יומיים.

חיים ילין: בסופו של דבר, אני אומר לכם, אנשי ימין, שמאל, מפד"ל הישנה בקיבוצים – כל מה שאתם רוצים – מאוחדים בדבר אחד: הפקירו אותנו.

חיים ילין: עכשיו, אני אספר לכם את הסיפור האמיתי של צוק איתן, שאף אחד לא יודע – אף אחד לא מדבר על זה.

חיים ילין: 40 יום החיילים היו בתוך רצועת עזה – למגר את המנהרות, בהוראת שר הביטחון וראש הממשלה – ועשו את זה בהצלחה.

חיים ילין: אבל לא הייתה הפסקת אש.

חיים ילין: הפסקת האש קרתה – ברגע שכל החיילים היו בחוץ התחלנו להפגיז את רימל, את הבתים של האליטות של החמאס, והתחלנו בסיכולים הממוקדים, ממח"טים ומעלה.

חיים ילין: והופ, החמאס מבקש הפסקת אש.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע שזה לא קורה?

חיים ילין: ואז שלוש שנים וחצי של שקט – הרי – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע שזה לא קורה, או יקרה?

חיים ילין: הרי זה קבינט ביטחוני-מדיני; קובעים מדיניות, ולפי זה צה"ל פועל.

חיים ילין: שלוש שנים וחצי שהצבא הצליח לעשות את מה שראש הממשלה רצה, אבל הוא לא הצליח להביא להסדרה.

חיים ילין: הוא לא הצליח להביא לשקט לטווח ארוך.

חיים ילין: ואז, מה קורה?

חיים ילין: מתי הוא נזכר?

חיים ילין: כששמונה חודשים יש טרור, הוא נזכר.

מכלוף מיקי זוהר: שלוש שנים וחצי זה לא טווח ארוך?

יצחק וקנין: אתה תכף עולה, מיקי זוהר.

חיים ילין: חברים יקרים, בין הכלה של המצב שמונה חודשים לבין להיכנס עם כל אוגדות צה"ל לתוך רצועת עזה יש תווך כזה.

חיים ילין: ואני מודיע לכם: לא צריך להיכנס לרצועת עזה, כבוד היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

חיים ילין: תעיפו את רימל – תמחקו את השכונה הזאת, בלי תושבים; שלא יהיה לאליטות של החמאס לאן לחזור.

חיים ילין: תתחילו בסיכולים הממוקדים.

חיים ילין: יהיו טילים, יהיו עלינו טילים.

חיים ילין: יש לי מעל 120 ימי ממ"ד עם טילים על כל עוטף עזה.

יצחק וקנין: תודה.

חיים ילין: אנחנו מוכנים לשכב על הגדר למען הממשלה הזאת – להיות 300 יום בתוך המקלט, בתנאי אחד: שראש הממשלה הגאון שלכם יודע לאן הוא מוביל את המדינה הזאת.

יצחק וקנין: תודה.

חיים ילין: ביום שהוא ידע, כולנו נהיה איתו.

חיים ילין: כל עוד הוא לא יודע מה הוא רוצה מרצועת עזה – –

יצחק וקנין: תודה.

חיים ילין: – – אנחנו השכפ"ץ של המדינה.

חיים ילין: ובמקום לבוא – –

יצחק וקנין: תודה.

חיים ילין: – – ולהגיד לתושבים את מה שצריך להגיד, מה הוא אומר?

חיים ילין: הכול סודי.

חיים ילין: אם הכול סודי, למה שר הביטחון מתפטר – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני, אל תגזים.

חיים ילין: – – כשהוא נוגד לגמרי את המדיניות של ראש הממשלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין, אל תיקח את זה לאורך זמן, כאילו הזמן הוא – חבר הכנסת יחיאל חיליק בר ביקש להתנגד להצעת החוק של יעל גרמן.

יצחק וקנין: זאת הצעת החוק האחרונה.

יצחק וקנין: אחריו תדבר תמר זנדברג, תנמק למה היא נגד המתנגדים.

יחיאל חיליק בר: איפה השר?

יחיאל חיליק בר: איפה השר?

יצחק וקנין: השר פה.

יחיאל חיליק בר: אה, השר שטייניץ הלך?

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

יחיאל חיליק בר: מיקי זוהר, אני – –

מיכל רוזין: מתי תכבדו את כבודה של הכנסת?

יחיאל חיליק בר: – – מגיב על הדברים של השר, אבל אני רוצה להגיד גם לך משהו.

מיכל רוזין: מתי תתחשבו בכבודה של הכנסת?

יחיאל חיליק בר: כליכודניק, כחבר בתנועה שפעם הייתה מפוארת ואמיתית – ימין אמיתי, כן – כמה בושה, כמה רופסות ותבוסתנות יכולות להיות, ותענה לי בהכי אובייקטיבי, כשעומד פה שר, ואחרי שהדרום בוער, ואתם לא מצליחים לא למוטט ולא לגרד לחמאס – הם חוגגים שם ואנחנו מפגינים פה; אחרי 41 שנה שאתם בשלטון, 25 שנה אחרי הסכמי אוסלו, שאגב, ב-25 שנה האלה שאתם גם בשלטון, אתם מיישמים אותם, נשענים עליהם – כי הרי כל הסיפורים של האוטונומיה, וחצי מדינה של הפלסטינים, זה לא היה קורה בלי הסכמי אוסלו.

יחיאל חיליק בר: זאת אומרת, אתם נשענים על אוסלו, אתם מיישמים אותו – לא אנחנו, כי אנחנו אופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: אבל הכי גרוע: אחרי 41 שנה – אני אומר את זה גם לדודי אמסלם – שאתם בשלטון, ויכולתם לבטל את אוסלו עשר פעמים, ולא עשיתם את זה, ומעניין למה, מי התומך הגדול של אוסלו, יכולתם לספח הכול; אחרי 41 שנה, שבגללכם, או בגלל חוסר המעש שלכם, נשרף הדרום, ואתם לא מצליחים למוטט אפילו ארגון טרור קטן ועלוב שמקבל כסף במזוודות דולרים, אתם מאשימים אותנו?

יחיאל חיליק בר: כמה רופסות.

יחיאל חיליק בר: כמה תבוסתנות.

מכלוף מיקי זוהר: – – – כסף.

מכלוף מיקי זוהר: הכול כסף?

מכלוף מיקי זוהר: אתה מציע – – –

ענת ברקו: – – –

יחיאל חיליק בר: לפחות תעמדו מול אזרחי ישראל ותגידו להם: אנחנו לוקחים אחריות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לוקחים אחריות.

מכלוף מיקי זוהר: אתה חבר בקבינט?

מכלוף מיקי זוהר: אתה חבר בקבינט?

יחיאל חיליק בר: אני לא חבר בקבינט – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע את הנתונים מתוך הקבינט?

יחיאל חיליק בר: – – ויכול להיות שההחלטה של הקבינט טובה – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז מי שמך?

מכלוף מיקי זוהר: מי שמך?

יחיאל חיליק בר: אין בעיה.

יחיאל חיליק בר: אני לא אמרתי משהו נגד החלטת הקבינט.

יצחק וקנין: מיקי זוהר, אתה עולה.

מכלוף מיקי זוהר: – – – מה אתה מציע?

יחיאל חיליק בר: אני רק אומר דבר אחד:

יחיאל חיליק בר: לעלות לפה – שר בקבינט – ולהאשים אותנו על מה שקורה היום בדרום, אחרי 41 שנה שאתם בשלטון ו-25 שנה מאוסלו – –

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה מציע?

יחיאל חיליק בר: – – צריך להתבייש.

דוד אמסלם: – – –

יחיאל חיליק בר: מה שאני מציע זה שהממשלה תגיד: נכון, אנחנו כל כך הרבה זמן – אין לנו פתרון.

יחיאל חיליק בר: אנחנו כושלים.

יחיאל חיליק בר: ואם אתה באמת שואל מה אני מציע, אני מציע, כמו שחברת הכנסת יחימוביץ אמרה, שתתפטרו – תפזרו את הכנסת ותראו אם באמת העם נותן לכם – – –

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: למה, אבל?

דוד אמסלם: – – –

יצחק וקנין: תודה, דודי.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: אתה יודע למה אתה בלחץ?

יחיאל חיליק בר: כי אתה יודע שבטח אחרי האירועים בדרום העם לא ייתן עוד פעם – – –

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו ננצח.

יחיאל חיליק בר: העם לא ייתן עוד פעם אמון בנתניהו ובכם – –

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו ננצח.

יחיאל חיליק בר: – – כי אתם מפלגה של קשקשנים, לא של ביטחוניסטים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו ננצח גם בדרום וגם – – –

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע מה, מיקי, אני אגיד לך עוד משהו אחד.

יצחק וקנין: מיקי זוהר, אתה תכף עולה.

יפעת שאשא ביטון: אתם מפלגה של ביטחוניסטים.

יפעת שאשא ביטון: אתם מפלגה של ביטחוניסטים, ממש.

יחיאל חיליק בר: אני אגיד לך עוד משהו אחד.

יחיאל חיליק בר: האשימו פה את ציפי לבני ואולמרט וברק שניסו ונכשלו.

ענת ברקו: ברק?

ענת ברקו: אף אחד לא יכול להגיד שום דבר.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה, מיקי?

יחיאל חיליק בר: לפחות הם ניסו.

יחיאל חיליק בר: בניגוד אליך, אני יודע דבר אחד: מנהיגים אמיתיים נבחרים בשביל לנסות לפתור סכסוך ולייצר עתיד טוב יותר למדינה – –

יצחק וקנין: תודה.

יחיאל חיליק בר: – – לא בשביל לנהל אותו בתבוסתנות.

יחיאל חיליק בר: לא בשביל להאשים אנשים שנמצאים באופוזיציה בכל הכשלים שלכם.

ענת ברקו: אתם מתלוננים שלא הייתה מלחמה?

יצחק וקנין: ענת, ענת.

יחיאל חיליק בר: אתם ממשלה של תבוסתנים ופחדנים, והגיע הזמן שתלכו הביתה – –

ענת ברקו: אתם רוצים מלחמה?

ענת ברקו: אתם רוצים מלחמה?

ענת ברקו: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ותפסיקו להסית נגדנו, ולשסות נגדנו – הכשלים שלכם.

יצחק וקנין: תודה.

ענת ברקו: אתם רוצים מלחמה – מלחמה בעזה?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

ענת ברקו: אתם דורשים מלחמה?

ענת ברקו: אין מלחמה, לא טוב לכם?

יצחק וקנין: ענת, ענת, ענת.

יצחק וקנין: תודה, ענת ברקו.

יחיאל חיליק בר: – – –

יצחק וקנין: תמר זנדברג רוצה לשכנע אותנו – את המתנגדים בעצם – שכן יצביעו בעד הצעת החוק.

ענת ברקו: איזה ביטחון אתם מציעים?

ענת ברקו: מה יש לכם להציע?

ענת ברקו: אוסף של הוזים.

ענת ברקו: לא מחוברים למציאות.

יחיאל חיליק בר: לא, אתם מאוד מחוברים.

ענת ברקו: הזיה, הזיה, הולוגרמה.

יצחק וקנין: רבותיי, שלוש דקות בלבד.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: האמת שנדה

תמר זנדברג: מתי מהעיוורון של השר שטייניץ, שבא וענה פה קודם.

תמר זנדברג: יום אחרי שהממשלה, שהוא חבר בה, הכריזה – ובצדק, הכריזה – על הפסקת אש, הוא בא לכאן, לכנסת, ובשביל להוליך את הבושה מליברמן את בנט, שנושפים בעורפו של הליכוד, בא להאשים את השמאל, ומפנה לכאן אצבע מאשימה, ואומר: האמת היא שמי שאשם בכל המצב מול עזה זה – ואפילו הוא לא יכול היה להוציא את המילים מהפה – השמאל.

תמר זנדברג: תגידו, יש דבר הזוי, פסיכי ואבסורדי מזה?

תמר זנדברג: במקום השר שטייניץ, אם אני הייתי בעמדות שלו, הייתי שותקת.

תמר זנדברג: אבל אז עלה חבר הכנסת אמסלם, ועכשיו אני שומעת את קריאות הביניים של מיקי זוהר וענת ברקו, ואני עוד יותר נדהמת.

תמר זנדברג: אנחנו לומדים כאן פרקי אבות בשלום.

תמר זנדברג: היא לא רוצה מלחמה, הוא אומר: יש שיקולים מורכבים – וואו, אני נדהמת.

ענת ברקו: – – – רוצה מלחמה.

ענת ברקו: לכן, יש לו ביקורת.

ענת ברקו: לכן, יש לו ביקורת.

יצחק וקנין: ענת, ענת, אנא ממך.

תמר זנדברג: את צודקת בכל מילה.

ענת ברקו: אתם הלכתם – – –

יצחק וקנין: ענת, ענת.

תמר זנדברג: ממשלת ישראל צריכה לעשות הכול כדי להימנע ממלחמה – – –

ענת ברקו: זה מה שעושים.

תמר זנדברג: למה הגעתם לזה אחרי עשר שנים בשלטון?

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: כי את לא בוחרת את האויבים שלך.

ענת ברקו: כי את לא יודעת מי זה הג'יהאד האסלאמי והחמאס.

יצחק וקנין: – – – תפסיקי להפריע.

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

תמר זנדברג: – – – ארבע שנים מאז, חיבקתם אותם בלי לעשות כלום.

ענת ברקו: אתם לא בוחרים את האויבים.

יצחק וקנין: פעם שנייה, ענת.

יצחק וקנין: ענת, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

תמר זנדברג: למה – – – עם הגב לקיר, ודקה לפני מלחמה נוספת – זה מה שצריך לשאול אתכם.

תמר זנדברג: ואם תקבלו עוד שבוע, עוד שבועיים, עוד חודש, עוד חצי שנה בממשלה הזאת – המקרטעת, המושחתת, הגזענית – –

ענת ברקו: נעשה שלום עם המתונים, אלה שאתם רוצים להביא אותם לעזה.

ענת ברקו: המתונים.

תמר זנדברג: – – מה תעשו עם הזמן הזה, תפתחו במהלך מדיני?

תמר זנדברג: אם תעשו את זה, אני מבטיחה לכם: תהיה לכם כאן רשת ביטחון.

מכלוף מיקי זוהר: לא רוצים את רשת הביטחון שלך.

תמר זנדברג: לכו לרמאללה, לכו לאבו מאזן, תחתמו על הסכם שלום.

מכלוף מיקי זוהר: תודה, לא תודה.

ענת ברקו: היושב-ראש שלכם בחיים לא – – –

תמר זנדברג: אתם יודעים למה אתם לא עושים את זה?

תמר זנדברג: אתם יודעים למה אתם לא עושים את זה?

תמר זנדברג: אתם יודעים?

שולי מועלם-רפאלי: אבו מאזן?

שולי מועלם-רפאלי: מכחיש שואה ורוצח יהודים.

שולי מועלם-רפאלי: מכחיש שואה ורוצח יהודים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם, שולי מועלם.

תמר זנדברג: אתם יודעים למה אתם לא עושים את זה?

תמר זנדברג: מישהו עשה לכם העבודה בעזה.

תמר זנדברג: אריאל שרון פינה לכם את ההתנחלויות בעזה – וזאת האמת.

ענת ברקו: – – – להביא את אבו מאזן על הדם של חיילי צה"ל?

יצחק וקנין: ענת.

תמר זנדברג: כי לפנות התנחלויות – זה מה שאתם לא יכולים לעשות.

ענת ברקו: מתונים בחמאס על הדם של חיילי צה"ל.

יצחק וקנין: את כבר בשתי קריאות.

ענת ברקו: אני יכולה להתייחס?

ענת ברקו: היא קראה לי בשם, היא קראה בשמי.

תמר זנדברג: ולכן אתם משאירים – – –

יצחק וקנין: אני לא יודע אם להוציא אותך או לא.

ענת ברקו: רגע, אבל אם היא קראה בשמי?

יצחק וקנין: אז מה?

תמר זנדברג: אתם משאירים את הילדים בעוטף עזה בני ערובה של תוכנית הסיפוח של בנט בהתנחלויות.

תמר זנדברג: זה מה שאתם עושים.

תמר זנדברג: כי אריאל שרון עשה לכם את העבודה ברצועת עזה.

תמר זנדברג: הוא פינה משם את ההתנחלויות, ועכשיו אתם יכולים להזרים לשם כסף ולהגיד שזה להיות חזק מול החמאס.

תמר זנדברג: אבל מול הגדה המערבית, משא ומתן אמיתי מול העם הפלסטיני על הסכם שלום לאורך זמן – את זה אתם פוחדים לעשות.

תמר זנדברג: ולכן, יש לכם אומץ לשלם מזוודות כסף לחמאס – –

יצחק וקנין: תודה.

תמר זנדברג: – – אבל אין לכם אומץ לעשות שלום.

תמר זנדברג: זה מה שהעם הישראלי דורש.

יצחק וקנין: תודה, תמר, תודה.

יצחק וקנין: תודה.

ענת ברקו: את רוצה שיבה לתל אביב?

ענת ברקו: את רוצה שיבה?

תמר זנדברג: ולכן – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת ענת, את רוצה לצאת החוצה?

תמר זנדברג: תחליטי מה את רוצה.

תמר זנדברג: תחליטי.

תמר זנדברג: פעם אחת את לא רוצה מלחמה, אבל שלום גם לא רוצה.

ענת ברקו: – – –

יצחק וקנין: תמר, תמר.

תמר זנדברג: אין לך פתרון להציע.

ענת ברקו: – – – אני לא מדברת במונחים – – –

תמר זנדברג: זאת הסיבה שבגללה אתם צריכים להתפטר וללכת הביתה.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לתמר זנדברג.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, שגם להצעה שלו התנגדו.

יצחק וקנין: זו הזכות שלו לנמק את הדברים.

ענת ברקו: – – –

יצחק וקנין: ענת, אין אפשרות.

יצחק וקנין: אני לא אאפשר.

יצחק וקנין: נגמר הסיפור.

יצחק וקנין: אני מצביע אחרי כן, ובזה נגמרה הדרמה.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: אין יותר מתנגדים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: חמישה מתנגדים היו וכולם ניצלו את זה.

יצחק וקנין: אין אפשרות יותר.

מכלוף מיקי זוהר: תראו, חבריי באופוזיציה מביעים אכזבה לאור מה שקרה בדרום.

מכלוף מיקי זוהר: מביעים אכזבה; אכזבה ברורה.

רויטל סויד: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני לא מצליח להבין עדיין – – –

חיים ילין: – – –

יצחק וקנין: חיים ילין, פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא מצליח להבין עדיין – –

יצחק וקנין: אתה הבטחת.

יצחק וקנין: אתה הבטחת שאתה לא תקרא קריאות ביניים.

מכלוף מיקי זוהר: – – מאין האכזבה – –

יצחק וקנין: הבטחת.

יצחק וקנין: מה אתה עושה?

מכלוף מיקי זוהר: – – על מה האכזבה.

פנינה תמנו: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם חושבים שאני – –

יצחק וקנין: פנינה תמנו-שטה, קורא אותך בפעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: – – חבר כנסת מהליכוד – –

פנינה תמנו: – – –

יצחק וקנין: פעם שנייה.

מכלוף מיקי זוהר: – – נציג מחוז הנגב של הליכוד, לא מאוכזב מזה שלא תקפו את החמאס בכל הכוח עכשיו?

מכלוף מיקי זוהר: גם אני מאוכזב, בדיוק כמוכם.

יחיאל חיליק בר: תצביע אי-אמון בממשלה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אבל דבר אחד – – –

מיקי רוזנטל: אבל אנחנו אשמים.

מיקי רוזנטל: אנחנו אשמים.

מכלוף מיקי זוהר: דבר אחד שונה ביני לבינכם, שאני מבין שיש שיקולים ביטחוניים, מקצועיים, של הצבא ושל ראש הממשלה – –

מיקי רוזנטל: אתה לא מאמין לעצמך.

עמר בר-לב: מיקי, אתה מבין?

עמר בר-לב: אתה מבין?

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – שהם גדולים יותר גם מהאכזבה שלי.

מיקי רוזנטל: אתה משעשע.

מכלוף מיקי זוהר: אבל מה הבדל ביני לבינכם?

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני, אני לא פופוליסט.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא מחפש כל היום להחליף שלטון.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתה אומר?

מכלוף מיקי זוהר: אני לא משתמש בדם של חיילים בשביל להיות שלטון.

איילת נחמיאס ורבין: מה?

איילת נחמיאס ורבין: מה – – – תתבייש לך.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא עושה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב על מדינת ישראל ומה טוב בשבילה.

מכלוף מיקי זוהר: ובעת הזו קודם מדינת ישראל – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – מיקי מכלוף זוהר, תתבייש לך, תניח את המפתחות יחד עם הממשלה שלך.

יצחק וקנין: איילת, איילת – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – מה שהוחלט על ידי הקבינט, שאף אחד מכם לא הייתה לו אפילו שנייה אחת של דיון שם.

פנינה תמנו: – – –

מכלוף מיקי זוהר: מי שמכם?

יצחק וקנין: פנינה, פנינה, את על שתי קריאות.

מכלוף מיקי זוהר: מי אתם שתוכלו להטיף מוסר לרמטכ"ל, לראש המוסד, לראש השב"כ, לראש הממשלה, לשר הביטחון?

מיקי רוזנטל: – – – הופה.

מכלוף מיקי זוהר: מי אתם?

איילת נחמיאס ורבין: מה?

איילת נחמיאס ורבין: מה?

איילת נחמיאס ורבין: סליחה.

שלי יחימוביץ': – – – ראש ממשלה עכשיו.

יצחק וקנין: איילת, איילת – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל: מי אתם?

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: חסרי ידע.

מכלוף מיקי זוהר: קיצונים.

איילת נחמיאס ורבין: – – – אבל אני בלי משקפיים – – –

יצחק וקנין: מיקי, תן לי לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: יש לכם כמה גנרלים שלא ישבו בקבינט, אפילו לא חצי דקה – –

יצחק וקנין: יעל, אני אומר לכם, אחלה מקהלה יש פה.

מכלוף מיקי זוהר: – – ואתם באים לכאן ומטיפים להחלפת שלטון?

מכלוף מיקי זוהר: אתם מבינים עד כמה הדמגוגיה פה היא בלתי נסבלת.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: יש גבול.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: יש גבול, חברים.

יצחק וקנין: רבותיי, אני יכול, בתקופת הפגרה של הבחירות אני יכול להקים פה מקהלה לתפארת.

פנינה תמנו: – – –

יצחק וקנין: פנינה, פנינה, את רוצה שאני אקרא אותך פעם שלישית?

יצחק וקנין: רק תגידי לי כן.

מכלוף מיקי זוהר: בעניין שר הביטחון ליברמן, הוא קיבל החלטה שיש בה בשורה רעה ויש בה בשורה טובה.

מכלוף מיקי זוהר: הבשורה הרעה בהחלטה שקיבל השר ליברמן היא שהוא הפקיר את הביטחון למען החמאס.

מכלוף מיקי זוהר: הוא החליט להפקיר את ביטחון אזרחי ישראל, משום שהוא חשש מהחמאס.

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: עובדה, במקום לעמוד ולהתמודד, הוא בחר לברוח.

מיקי לוי: שר הביטחון – – –

מכלוף מיקי זוהר: אבל מה השורה הטובה, חבר הכנסת מיקי לוי?

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: מיקי לוי, מיקי לוי – – –

מכלוף מיקי זוהר: הבשורה הטובה היא – – –

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: מיקי, מיקי לוי – – –

מכלוף מיקי זוהר: הבשורה הטובה היא שראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו – –

מיקי לוי: מיקי לוי, אי-אפשר לעמוד עם הטונים שלך.

מכלוף מיקי זוהר: – – יהיה שר הביטחון החדש – –

מיכל רוזין: יש – – – יש – – –

איילת נחמיאס ורבין: מה הוא יעשה שלא עשה עד עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: – – והוא יטפל בחמאס.

מכלוף מיקי זוהר: והוא יכה בחמאס.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: על אפכם ועל חמתכם.

מכלוף מיקי זוהר: ותתחילו להתרגל לעובדה – –

יצחק וקנין: תודה, תודה, אדוני.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – שיש לנו ממשלה ימנית שקולה, אחראית, שלא פועלת מפופוליזם – –

יצחק וקנין: מיקי זוהר, תודה.

יצחק וקנין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: – – – אנחנו פופוליסטים.

מכלוף מיקי זוהר: – – שפועלת עניינית לטובת כל הציבור ולטובת תושבי הדרום.

יצחק וקנין: תודה, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: לא צריכים את העזרה שלכם, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, ההצגה נגמרה.

איילת נחמיאס ורבין: את ההצגה – – – הקואליציה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אני מבקש.

יצחק וקנין: איילת, איילת, חברי הכנסת, מיקי לוי.

יצחק וקנין: רבותיי, אנחנו עוברים לחמש הצבעות רצופות.

יצחק וקנין: אנא מכם, גמרנו את כל הדיון, מיצינו אותו.

יצחק וקנין: אני חושב – יותר מצער בעלי חיים יש לנו כבר צער בני אדם.

חיים ילין: אני מודיע לך שהתחושה של תושבי עוטף עזה היא בדיוק מה שאמרת.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: טוב, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת מיקי זוהר, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד ההצעה?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –40 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 40 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, הצעת החוק התקבלה עם כל הסתייגויות הממשלה על דעת כל המציעים ותועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנתה לקריאה ראשונה.

קריאה: ועדת העבודה והרווחה.

יצחק וקנין: לוועדת העבודה והרווחה, אם כן – – –

ישראל אייכלר: ועדת הכספים.

יצחק וקנין: ועדת הכספים.

יצחק וקנין: אם כן, ועדת הכנסת תדון בגורלה של הצעה זו.

יצחק וקנין: עכשיו – – –

קריאה: בין כספים לבין – – –

יצחק וקנין: החינוך, כספים, ועבודה ורווחה גם.

יצחק וקנין: רבותיי – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: זה הסיכוי היחידי שנשאר לנו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, כלכלה, זה אצלנו.

יצחק וקנין: יש פה עניין של צער בעלי חיים.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, אני ואתה יודעים שצער בעלי חיים הולך לוועדת חינוך, מה לעשות.

יצחק וקנין: דרך אגב, זה קטוע, אבל יש הצעות אחרות.

דוד ביטן: הוועדה למעמד הילד.

יצחק וקנין: מה?

יצחק וקנין: הוועדה למעמד הילד, חבר הכנסת – באמת.

יצחק וקנין: כן, הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), של חברת הכנסת תמר זנדברג.

מיקי לוי: חבר הכנסת מכלוף זוהר הצביע בעד.

מיקי לוי: חבר הכנסת מכלוף זוהר הצביע בעד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת, אני אמרתי – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אדוני, מיקי לוי, התקנון קובע שמי שהתנגד – – –

ציפי לבני: אבל יש שלוש הצעות – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: לא, זה לא משנה.

יצחק וקנין: חברים, חברים, אני כבר – – –

מיקי רוזנטל: – – – זה מה – – –

דוד אמסלם: – – – גם אם הוא טעה.

דוד אמסלם: זה מה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דודי אמסלם, אני באמצע הצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, מי שעלה לפה והתנגד לחוק לא יכול להצביע.

יצחק וקנין: אבל המציע בוודאי יכול להצביע; הוא לא מתנגד לחוק, הוא מציע החוק.

ציפי לבני: אף אחת מההצעות – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני עובר להצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, של חברת תמר זנדברג, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 36 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: גם הצעה זו תועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

ישראל אייכלר: ועדת הכספים.

יצחק וקנין: ועדת הכספים, אייכלר אומר.

יצחק וקנין: עוד מישהו אומר משהו אחר?

יצחק וקנין: ועדת הכנסת תחליט לאן להעביר את הצעת החוק.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –42 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 בעד.

יצחק וקנין: אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנתה לקריאה ראשונה.

ישראל אייכלר: ועדת הכספים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר אומר ועדת הכספים.

יצחק וקנין: אוקיי, גם הצעה זו תועבר לוועדת הכנסת.

יצחק וקנין: הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת מרב מיכאלי, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –42 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: גם הצעה זו תועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנתה לקריאה ראשונה.

ישראל אייכלר: כספים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר – ועדת הכספים.

יעל גרמן: אפשר להוסיף אותי?

יצחק וקנין: אם כן, גם הצעה זו תועבר לוועדת הכנסת, לדיון לאן היא תועבר.

יצחק וקנין: הצעת חוק אחרונה, הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת יעל גרמן, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור משלוחים חיים לשחיטה), התשע"ח–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 37 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

ישראל אייכלר: כספים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר גם הצעה זו מבקש להעביר לוועדת הכספים.

יצחק וקנין: גם הצעה זו תועבר לוועדת הכנסת, ושם יוחלט לאן היא תועבר.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 7), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2882/20; נספחות]

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (דרישת הסיוע להרשעה על פי הודיה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חנין, עשר דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הקשבתי לדברי חברי הקואליציה כאן ולא ידעתי האם הכוונה היא להצחיק אותנו, כי מה אמרו לנו, בעצם?

דב חנין: אמרו לנו שהממשלה נכשלה בענייני עזה כישלון חרוץ – ובאמת באמת טוב מאוד ששר הביטחון ליברמן התפטר, כי הוא נכשל בכל מה שעשה – אבל יש בשורה אחת חיובית: מישהו חדש, אחר, עם גישה שונה לחלוטין, ייכנס עכשיו לתפקיד: ראש הממשלה בנימין נתניהו, הוא יהיה שר הביטחון.

דב חנין: חברות וחברים, איזה חידוש, איזה שינוי, איזה אופק חדש של תקווה בפני הציבור הישראלי.

דב חנין: זה מה שיש לכם למכור לנו, עמיתיי חברי הקואליציה?

דב חנין: אתם הגעתם למקום כזה שאפילו את עצמכם אתם כבר לא מצליחים לבלבל.

דב חנין: אין ספק שהממשלה הזאת היא ממשלת כישלון.

דב חנין: הממשלה הזאת לא מקדמת שלום, ולא מייצרת ביטחון ולא נותנת פתרון בשאלות החברתיות, המדיניות, הביטחוניות.

דב חנין: לכן הממשלה הזאת צריכה ללכת.

דב חנין: יש בממשלה הזאת רק תחרות אחת: מי יותר קיצוני, מי יותר גזעני, מי יותר מופקר, מי יותר חסר אחריות, מי יותר דמגוג, מי יותר מושחת, מי יותר לוקח מכספי הציבור, מי יותר חסר מעצורים.

דב חנין: את הממשלה הזאת צריך לשלוח הביתה – כמה שיותר מהר, יותר נכון; כמה שיותר מהר, פחות נזקים הממשלה הזאת תעשה לכולנו.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, אני מביא בפני הכנסת היום הצעת חוק חשובה וחיונית, שחבל שלא עברה מזמן.

דב חנין: הצעת החוק הזאת מבקשת לתקן את פקודת הראיות ולמנוע מצב שבו בן אדם יורשע רק על בסיס הודאתו.

דב חנין: אנחנו כולנו מכירים את פרשת זדורוב.

דב חנין: פרשת זדורוב היא דוגמה אחת למצב שבו בן אדם מורשע על בסיס של הודאה, אבל כולנו יודעים שסימני השאלה מגיעים מכאן ועד להודעה חדשה.

דב חנין: אבל זו רק דוגמה אחת.

דב חנין: הודאה היא מכשיר מאוד בעייתי להרשעה.

דב חנין: זה נכון שבתקופת סטלין היה תובע בשם וישינסקי, שקרא להודאה "מלכת הראיות".

דב חנין: אנחנו יודעים איך הושגו אותן ראיות ואיך הושגה אותה מלכת ראיות באותה תקופה.

דב חנין: צריך להבין שהבעיה בהסתמכות על הודאה היא בעיית עומק.

דב חנין: הודאות, במקרים רבים מאוד, הן הודאות שווא.

דב חנין: פרויקט החפות האמריקני מגלה שרבע מהרשעות השווא בארצות הברית נשענות על הודאות שווא.

דב חנין: פרופסור סנג'רו, מומחה במשפט פלילי וקרימינולוג מהשורה הראשונה, קובע שבין 5% ל-10% מהאסירים שיושבים בכלא במדינת ישראל היום הם חפים מפשע.

דב חנין: רבים מהם יושבים בכלא בגלל הודאות שווא.

דב חנין: אז איך זה קורה, אדוני היושב-ראש?

דב חנין: אתה בוודאי יודע שאצלנו במקורות כתוב: "אין אדם משים עצמו רשע", ולפחות מבחינת הדין היהודי התפיסה היא שאי-אפשר בכלל לבסס הרשעה על הודאה.

דב חנין: ואני מכאן, אדוני היושב-ראש, פונה אליך ולחברי הכנסת החרדים והדתיים לא להצביע נגד הצעת החוק הזאת כאשר היא תגיע להצבעה – היא תגיע להצבעה בשבוע הבא.

דב חנין: אני רוצה להסביר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, איך נוצר מצב שבו אנשים מודים הודאות שווא.

דב חנין: להודאות שווא יש סיבות רבות: הסיבה הראשונה והמוכרת ביותר היא כמובן המצב של לחץ בחקירה.

דב חנין: לחץ בחקירה במקרים רבים הוא לחץ פסול.

דב חנין: לפעמים המשטרה משתמשת באמצעים לא חוקיים; לפעמים היא משתמשת באמצעים שהם חוקיים אבל פסולים מבחינה ערכית ומוסרית, וגורמים לבן אדם להודות גם אם אלה דברים שהוא לא עשה; לפעמים יש מצב שבו הנחקר רוצה לרצות את החוקרים – במיוחד אנשים צעירים, אנשים חסרי ביטחון, לפעמים נקלעים למצב שבו הם רוצים לרצות את החוקרים; לפעמים אנשים מודים כי הם שייכים לקבוצה חברתית מוחלשת – אם אלה ערבים, אם אלה אנשים ששייכים לקבוצות מיעוט אחרות בחברה.

דב חנין: האנשים האלה מראש מרגישים את עצמם מוחלשים, ומודים גם בדברים שהם לא עשו.

דב חנין: עוד אפשרות, שגם אותה החוקרים מוצאים כאפשרות שמייצרת הודאות שווא, היא למשל רצון של אנשים להתפרסם.

דב חנין: למשל כשנעשתה עבירה נגד אנשים מפורסמים – מישהו מקבל על עצמו את האחריות כדי להפוך לדמות ציבורית ולהתפרסם.

דב חנין: מעבר לזה, לפעמים נחקרים נוטים להודות כדי לקצר את הליכי החקירה, כדי לקצר את המאסר; לפעמים נחקרים גם נוטים להודות כי הם מקבלים הבטחות: רק תודה ואנחנו נלך לקראתך, אנחנו נמצא דרך להקל עליך, גם בהליכי המאסר, גם בחקירה וגם במשפט, אולי תקבל גזר דין יותר קל.

דב חנין: נוכח הבטחות כאלה, נחקרים לעיתים נוטים להודות הודאות שווא.

דב חנין: כמובן שיש מצבים שבהם אנשים מודים הודאות שווא בגלל איומים.

דב חנין: בגלל איומים של משפחות פשע, ארגוני פשע.

דב חנין: אומרים לאנשים: אתה תיקח על עצמך את האחריות על העבירה הזאת, שלא ביצעת, ואם לא תיקח על עצמך את האחריות לעבירה זו, יבולע למשפחה שלך, אולי יבולע לך באופן אישי.

דב חנין: לכן, עמיתיי חברי הכנסת, צריך להבין שיש מצבים רבים שבהם אנשים מודים בעבירות שהם לא ביצעו.

דב חנין: איפה הבעיה?

דב חנין: הבעיה היא כמובן, קודם כול, בכך שהודאות כאלה גורמות לאנשים חפים מפשע להגיע לבתי הכלא.

דב חנין: הזכרתי כאן את מחקרו של פרופסור סנג'רו, שאומר שבין 5% ל-10% מהאסירים שנמצאים בכלא היום בישראל הם חפים מפשע.

דב חנין: אבל בעיה נוספת, עמיתיי חברי הכנסת, נמצאת בכך שכל הגישה הזאת, שנשענת על הודאות ושמה את כל המשקל על ההודאות, לפעמים מונעת מהמשטרה לעשות את העבודה הקשה יותר – לחפש ראיות אמיתיות, אובייקטיביות, חיצוניות.

דב חנין: הדרך הקלה ביותר היא תמיד ללחוץ על הנחקר.

דב חנין: הנחקר כבר נמצא אצלך בכלא, הוא נמצא תחת חקירה.

דב חנין: ואם הגישה שמתבססת על הודאה לא תשתנה, אנחנו נישאר במצב שבו למשטרה יהיה אינטרס ללחוץ על הנאשם כדי שהוא יודה, גם אם ההודאה הזאת, בסופו של דבר, אין לה בסיס ואין לה הצדקה בעולם המציאות, בעולם העובדות.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת חנין, מבלי להביע דעה, אני רוצה לספר לך סיפור ידוע.

ישראל אייכלר: היה איזה קצין בצבא הרוסי שאיבד עט.

ישראל אייכלר: הוא חשב שמישהו גנב לו את זה.

ישראל אייכלר: עשו חקירות גדולות מאוד בקרב החיילים, ונמצא הפושע, והוא הודה.

ישראל אייכלר: אחרי זה הוא מצא את העט בכיסו, אז הוא חזר ואמר: מצאתי את העט.

ישראל אייכלר: אמרו לו: לא, אתה לא יכול למצוא את העט, כי האיש כבר הודה.

דב חנין: זה בדיוק.

דב חנין: אדוני, אני לא יודע אם אתה אומר את זה בחיוך עצוב או כתיאור עובדתי, אבל זו בדיוק הלוגיקה של עולם ההסתמכות על הודאה כמלכת הראיות.

דב חנין: אנחנו צריכים להיפרד מהתפיסה המשפטית המיושנת והמעוותת הזאת.

דב חנין: ואני רוצה לומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, מאחורי הצעת החוק הזו יש תמיכה עצומה בקהילה המשפטית.

דב חנין: אני אוחז בידי את מכתבו של פרופ' אמנון רובינשטיין לשר המשפטים דאז יעקב נאמן, שבו הוא מציע לייצר רפורמה אמיתית: להפחית את מעמד ההודאה, לחייב ראיה חיצונית עצמאית שתוכל לתמוך בהודאה מבחוץ.

דב חנין: אני אוחז בידיי, אדוני היושב-ראש, מכתב של 42 פרופסורים למשפטים, בכירי המשפטנים בארץ, שקוראים לשרת המשפטים איילת שקד לשנות את המצב הקיים כיום, שבו מערכת המשפט הישראלית מקנה משקל מופרז להודאות הנחקרים והנאשמים.

דב חנין: מכתב זה, ואני מציע לכם, עמיתיי חברי הכנסת, לקרוא אותו, מביא שורה ארוכה של מקרים.

דב חנין: הוא לא מתייחס לפרשת רומן זדורוב, זו הפרשה האחרונה, אבל המכתב מביא מקרים קודמים, שבהם הרשעה נעשתה על בסיס הודאה ואחר כך התעוררו שאלות ואחר כך התעוררו בעיות.

דב חנין: תיקים שהתחילו את דרכם בהודאה הסתיימו בסופו של דבר בקריסה.

דב חנין: יש תיקים רבים כאלה.

ישראל אייכלר: נא לסיים.

דב חנין: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, באמירה לך, השר שטייניץ, כנציג הממשלה: בהצבעה הקודמת על החוק הזה הוא נפל על חודו של קול – 51 נגד 50.

דב חנין: אני מציע לכם לעשות חשיבה טובה מאוד בוועדת שרים לענייני חקיקה, גברתי המזכירה, כדי שביום רביעי הבא, כאשר נצביע על הצעת החוק הזו, הממשלה לא תביך את עצמה בהתנגדות להצעת חוק שהיא נכונה, היא מוצדקת, היא ראויה.

דב חנין: אנחנו דורשים תמיכה בהודאה באמצעות סיוע, אבל אני פתוח לעוד רעיונות, לעוד מחשבות.

דב חנין: הודאה לא יכולה להיות מלכת הראיות.

דב חנין: אנחנו צריכים אלטרנטיבה לגישה המיושנת והבעייתית הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: הצבעה במועד אחר, גם תשובה במועד אחר.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/5271/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

ישראל אייכלר: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום בתחבורה ציבורית), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת מוסי רז וקבוצת חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מוסי רז, ברשותך, רק רגע.

ישראל אייכלר: אני מבקש לברך את הנערים והנערות שהגיעו לכנסת וצופים בנו כעת מיציע הציבור, חברי מועצות התלמידים בחטיבות הביניים והתיכונים בדרום הארץ.

ישראל אייכלר: הנוער היקר הזה הגיע לכאן היום כדי לסייר בכנסת.

ישראל אייכלר: הם פגשו את יושב-ראש הכנסת ושוחחו איתו.

ישראל אייכלר: כולנו מחבקים אתכם ומחזקים אתכם בתקופה הלא-פשוטה הזאת, ומאחלים לכולנו ימים שקטים יותר.

ישראל אייכלר: ברוכים הבאים.

ישראל אייכלר: בבקשה, חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר – אני לא יודע אם הוא בחוץ או בפנים.

ישראל אייכלר: השר שטייניץ ישיב במקום גילה גמליאל.

מוסי רז: כמו ששעון עומד מראה לעיתים את השעה הנכונה, גם ממשלה כושלת לפעמים מקבלת החלטה נכונה, וההחלטה על הפסקת האש אתמול הייתה החלטה נכונה, שהצילה אותנו מבוקר נוסף שבו היינו שומעים על עוד הרוגים, עוד פגיעה ישירה, עוד לוויה; משבועות ארוכים שבהם היינו שומעים על עוד נפגעים בשני הצדדים.

מוסי רז: אבל החלטה כזאת, כשהיא לבד, כשהיא מנותקת מהמציאות, אינה מספיקה, ועל כן צריך לעשות את מה שממשלת נתניהו הייתה צריכה לעשות בתשע השנים האחרונות, מאז שנתניהו נבחר, שזה שני דברים: להגיע להפסקת אש בעזה, שבה תינתן לתושבי עזה האפשרות לחיות – להקל את התנאים ההומניטריים שם, לאפשר לפועלים לעבוד בישראל במספר שילך ויגדל ככל שיעלה השקט – ולהגיע להסכם על שתי מדינות, בדיוק כפי שאמר נתניהו, עם יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו-מאזן, עם אש"ף, ועל פי הצעת הליגה הערבית.

מוסי רז: ממשלה שלפעמים עושה גם מעשים נכונים, יכולה גם לקבל החלטה נכונה בנושא הזה.

מוסי רז: בסיעתי מרצ הבאנו בשבועות האחרונים פעם אחר פעם הצעות בנושא התחבורה הציבורית.

מוסי רז: די להביט מה קורה בכבישי ישראל כדי להבין את חשיבותה של התחבורה הציבורית.

מוסי רז: לא ניתן לפתור את הכאוס, לא ניתן לפתור את פקקי התנועה, לא ניתן לפתור את מספר ההרוגים הרב כל כך בתאונות דרכים, את הפצועים, את אובדן שעות העבודה, את זיהום האוויר, בלי תחבורה ציבורית טובה ומתפקדת.

מוסי רז: בשביל שתהיה תחבורה כזו – זה גם ביצה וגם תרנגולת: זה גם לפתח תחבורה וגם לבנות קווים מסילתיים ונתיבי תחבורה ציבורית, ועוד אוטובוסים ועוד יעדים – אבל זה גם לעודד את האנשים להשתמש בתחבורה הזאת.

מוסי רז: העלינו הצעה לתחבורה ציבורית גם בשבת, שבעה ימים בשבוע; לצערי הרב, היא נפלה; העלינו הצעה לתחבורה ציבורית חינם לאזרחים, שיכלה להפוך אותנו למקום אחר לגמרי, גם מבחינה חברתית וסביבתית; גם היא נפלה.

מוסי רז: אני מביא עכשיו הצעה מצומצמת שקשרה לחלוטין גם בחיי אדם: האזרחים הוותיקים במדינת ישראל, פורסם לאחרונה, מעורבים יותר מפי שניים מכפי שיעורם באוכלוסייה בתאונות דרכים, למרות שמדובר באנשים טובים, מנוסים.

מוסי רז: לשמחתנו אנשים במדינה הזאת מתבגרים ומזדקנים – התבשרנו השבוע שישראל שלישית בעולם בתוחלת החיים של גברים; ישראל גבוהה מאוד בעולם גם בתוחלת החיים של נשים, מקום 12 או משהו כזה.

מוסי רז: מספר האזרחים הוותיקים – עליזה, את צועקת שם יותר מדי חזק – מספר האזרחים הוותיקים ילך ויעלה.

מוסי רז: אנחנו יכולים לאפשר להם פתרונות יותר הגיוניים לחיים שלהם מאשר מה שאנחנו עושים היום.

מוסי רז: מה שאני אומר היום כבר הוכר על ידי הממשלה.

מוסי רז: היא נותנת הנחה בתחבורה הציבורית, בצורה מאוד עקומה, על ידי מכשיר הרב קו, שהוא מכשיר מעוות.

מוסי רז: בעצם האזרחים נותנים הלוואה לחברות האוטובוסים במכשירים הללו.

מוסי רז: הם מכשירים שקשה מאוד לטעון אותם באינטרנט – אני מציע לכם לנסות: רק מטלפונים מסוימים ניתן לטעון אותם באינטרנט; פעמים רבות אנשים לא עולים לאוטובוס כי אין להם כסף מזומן – דברים הזויים לחלוטין, ובזה אנחנו מעסיקים את האזרחים הוותיקים.

מוסי רז: הדבר הזה יכול לעלות מעט כסף אבל הוא יכול לחסוך בחיי אדם, לאפשר פתרון לפקקי התנועה.

מוסי רז: ואני רוצה להזכיר לכם שיש עוד כאלה שפטורים היום ב-50% מתשלום על תחבורה ציבורית, והם המתנחלים בשטחים.

מוסי רז: מה שיש בשבילו כסף וקיים בשבילם אפשר לאפשר גם לאזרחים הוותיקים, שחיו פה הרבה שנים, בנו את המדינה הזאת – על כל המגזרים, יהודים וערבים.

מוסי רז: והממשלה, שעשתה אתמול צעד נכון ראשון מאז שנבחרה, הגיע הזמן שתעשה עוד צעד נכון.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

ישראל אייכלר: ישיב על ההצעה השר יואב גלנט, שר השיכון.

ישראל אייכלר: בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני משיב כאן מטעמה של השרה גילה גמליאל – השרה לעניין אזרחים ותיקים, בין היתר.

ישראל אייכלר: השרה לשוויון חברתי, שזה כולל את האזרחים הוותיקים.

יואב גלנט: שוויון חברתי, שכולל גם את האזרחים הוותיקים וגם את הצעירים, כל מי שצריך להשוות אותו חברתית.

יואב גלנט: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום בתחבורה ציבורית), התשע"ח–2018, מציעה כי אזרחים ותיקים ייהנו מפטור מלא מדמי נסיעה בתחבורה ציבורית.

יואב גלנט: יצוין כי כיום חוק האזרחים הוותיקים, התש"ן–1989, קובע כי אזרח ותיק זכאי להנחה של 50% בדמי הנסיעה בתחבורה הציבורית – הן העירונית והן הבין-עירונית.

יואב גלנט: אין ספק כי ההצעה לפטור אזרחים ותיקים, שהם פלח אוכלוסייה המשתמש תדיר בתחבורה הציבורית, מתשלום דמי נסיעה תיטיב עימם ותשפר את מצבם.

יואב גלנט: עם זאת, להצעת החוק היבטים נוספים, ובין היתר היבטים כלכליים.

יואב גלנט: משכך, נדרשת הממשלה לזמן נוסף, על מנת לגבש עמדה שתביא בחשבון את מכלול השיקולים.

יואב גלנט: יצוין כי כיום חוק האזרחים הוותיקים, התש"ן–1989, קובע כי אזרח ותיק זכאי להנחה בשיעור של 50% בדמי הנסיעה בתחבורה הציבורית, הן העירונית והן הבין-עירונית.

יואב גלנט: אין ספק כי ההצעה לפטור אזרחים ותיקים, שהם פלח אוכלוסייה המשתמש תדיר בתחבורה הציבורית, מתשלום דמי נסיעה תיטיב עימם ותשפר את מצבם.

יואב גלנט: עם זאת, להצעת החוק היבטים נוספים, ובין היתר היבטים כלכליים.

ישראל אייכלר: רבותיי, אתם כולכם תהיו, בעזרת השם, אזרחים ותיקים, ואתם תצטרכו את ההנחה באוטובוס.

ישראל אייכלר: נא להקשיב לשר.

יואב גלנט: אז אני ממשיך מאיפה שהפסקתי.

יואב גלנט: אין ספק כי ההצעה לפטור אזרחים ותיקים, שהם פלח אוכלוסייה המשתמש תדיר בתחבורה הציבורית, מתשלום דמי נסיעה – – –

ישראל אייכלר: נא להתפזר.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, מה זה, התוועדות – אנחנו עוסקים פה בעניינים ברומו של עולם.

ישראל אייכלר: אתה כבר בונה את הקואליציה הבאה?

ישראל אייכלר: אבל השר מדבר – הנושא חשוב.

יואב גלנט: מה שאומר לכם היושב-ראש: מותר להצטלם, לעשות סרטי וידיאו, אבל לא לדבר.

יואב גלנט: תרגישו חופשי לעשות תמונות קבוצתיות עם ביטן.

יואב גלנט: זה לגיטימי.

יואב גלנט: כל חברת כנסת חושקת בזה.

מיכל רוזין: מה?

מיכל רוזין: במה אנחנו חושקות?

יואב גלנט: כל אחד חושק בתמונה עם ביטן.

יואב גלנט: ובצדק.

יואב גלנט: אין ספק כי ההצעה לפטור אזרחים ותיקים, שהם פלח אוכלוסייה המשתמש תדיר בתחבורה הציבורית, מתשלום דמי נסיעה – – –

ישראל אייכלר: רבותיי, הרעש גדול מדי.

ישראל אייכלר: מילא שאתם צועקים אידיאולוגיות, אני צריך לאפשר בשוק הבחירות, אבל סתם להפריע לשר?

ישראל אייכלר: זה דברים בטלים.

דוד ביטן: שמעתי אותו בנאום הזה לפני שבוע.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: הוא לא דיבר בשבוע שעבר על האזרחים הוותיקים באוטובוסים.

יואב גלנט: מתשלום דמי נסיעה, תיטיב עימם ותשפר את מצבם.

יואב גלנט: עם זאת, להצעת החוק היבטים נוספים, ובין היתר היבטים כלכליים.

יואב גלנט: משכך, נדרשת הממשלה לזמן נוסף על מנת לגבש עמדה שתביא בחשבון את מכלול השיקולים.

נחמן שי: כבר קראת את הטקסט הזה.

נחמן שי: כבר קראת את זה.

יואב גלנט: אני דואג לכך שבתוך ההמולה – – –

נחמן שי: אני רגיל לשמוע אותך מדבר בקצב יותר מהיר.

יואב גלנט: ידידי חבר הכנסת נחמן שי, מי כמוך מבין בתחום הדוברות.

נחמן שי: בוודאי.

נחמן שי: לכן, הייתי רוצה שתאיץ את קצב הדיבור.

נחמן שי: אבל אתה יודע, אנחנו, בשביל לחשוב צריכים לדבר לאט.

נחמן שי: לא הגענו למעמד של חלק מחבריי, שיודעים לעשות את זה גם בזמן חשיבה, תוך כדי דיבור מהיר.

נחמן שי: הצעת החוק נדונה בוועדת שרים לענייני חקיקה, ולאור העובדה כי לא תואמה עמדה בין משרדי הממשלה הרלוונטיים, החליטה ועדת שרים לענייני חקיקה לדחות את הדיון בוועדה בשלושה חודשים.

נחמן שי: הדחייה נועדה, כאמור, לאפשר למשרדי הממשלה להציג עמדה אחידה, המביאה בחשבון גם שיקולי תקציב, ועל מנת לאפשר למציעים לתאם את ההצעה עם משרדי הממשלה.

נחמן שי: אני לא יכול להוסיף על הדברים הנאמרים, אבל האם אנחנו מתקדמים?

ישראל אייכלר: יש לך עוד ארבע דקות וחצי לדבר על כל מה שאתה רוצה.

נחמן שי: אני חולק עליך.

יואב גלנט: נחמן, מדוע אתה חולק עליי.

נחמן שי: אני חושב שההצעה הזאת היא ראויה.

נחמן שי: יש לי הצעה דומה שמונחת בפניי.

נחמן שי: אני מציע שנקדם אותה.

יואב גלנט: אני מציע שאתה תשתמש בזכותך הטבעית וההיסטורית, שמוקנית לך כחבר כנסת, על מנת להעלות את הדברים.

יואב גלנט: אנחנו במדינת ישראל, בכנסת ישראל, נותנים במה לכל אחד.

יואב גלנט: לא רק לכאלה שתומכים בעמדתנו, אלא במיוחד גם לכאלה שמתנגדים לעמדותינו.

יואב גלנט: זה יופייה וכוחה של הדמוקרטיה, נחמן.

יואב גלנט: זה לא דובר צה"ל, שבו יש עמדות מוכתבות – וטוב שכך, כידוע לך.

יואב גלנט: אם כך, יצוין כי כיום חוק האזרחים הוותיקים, התש"ן–1989, קובע כי אזרח ותיק זכאי להנחה בשיעור של 50% בדמי הנסיעה בתחבורה ציבורית – הן העירונית והן הבין-עירונית.

יואב גלנט: אין ספק כי ההצעה לפטור אזרחים ותיקים, שהם פלח אוכלוסייה המשתמש תדיר בתחבורה הציבורית, מתשלום דמי נסיעה, תיטיב עימם ותשפר את מצבם.

יואב גלנט: מאיזה גיל אדם נחשב אזרח ותיק?

ישראל אייכלר: אני חושב שמגיל 67 – גבר, ואישה – אולי יגידו לנו.

יואב גלנט: כמה אזרחים ותיקים יש לנו במליאה, לדעתך?

ישראל אייכלר: מעט מדי.

נחמן שי: יש לנו עשרה.

יואב גלנט: עשרה?

יואב גלנט: אז אנחנו לא יכולים שלא להתחשב בחברינו.

ישראל אייכלר: בעיקר צריך להתחשב באלה שיהיו ותיקים.

יואב גלנט: בעזרת השם, שכולם יגיעו ויהיו ותיקים.

יואב גלנט: זאת לא זכות שהיא מוקנית אוטומטית.

יואב גלנט: זה בא מבורא עולם.

ישראל אייכלר: צריך להתפלל לזה.

יואב גלנט: צריך להתפלל, וגם לסייע ציבורית.

יואב גלנט: כל המערכות.

יואב גלנט: אין ספק כי ההצעה לפטור אזרחים ותיקים, שהם פלח אוכלוסייה המשתמש תדיר בתחבורה הציבורית, מתשלום דמי נסיעה, תיטיב עמם, ואף תשפר את מצבם.

יואב גלנט: עם זאת, להצעת החוק היבטים נוספים, ובין היתר היבטים כלכליים.

יואב גלנט: משכך, נדרשת הממשלה לזמן נוסף על מנת לגבש עמדה שתביא בחשבון את מכלול השיקולים.

יואב גלנט: הצעת החוק נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה, ולאור העובדה כי לא תואמה עמדה בין משרדי הממשלה הרלוונטיים, החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה לדחות את הדיון בוועדה בשלושה חודשים.

יואב גלנט: מה המשמעות, דרך אגב, מבחינת הכנסת, הדחייה בשלושה חודשים?

ישראל אייכלר: זה אומר שהכנסת הבאה כבר תתחיל את החוק מחדש.

יואב גלנט: אבל מה צריכה להיות החלטת – – –

ישראל אייכלר: מה?

ישראל אייכלר: השאלה אם הממשלה תומכת או מתנגדת להצעת החוק.

יואב גלנט: או שהיא מעבירה אותה לאיזשהו מקום.

יוסי יונה: לא, אדוני.

יוסי יונה: השאלה אם הוא רוצה הצבעה עכשיו או לא.

יוסי יונה: אם המציע רוצה שתתקיים הצבעה.

ישראל אייכלר: השאלה אם הממשלה מתנגדת, או תומכת בחוק.

יואב גלנט: אני אשאל את הממשלה תכף.

ישראל אייכלר: אולי המציע יכול להסכים.

ישראל אייכלר: אתה מסכים לדחייה?

מוסי רז: לא, אני לא מסכים.

מוסי רז: אני רוצה הצבעה עכשיו.

ישראל אייכלר: הוא רוצה הצבעה עכשיו, אז אתה צריך להחליט אם אתה בעד או נגד.

ישראל אייכלר: אם הממשלה נגד.

מוסי רז: נגמר הזמן.

יואב גלנט: אז אנחנו מייד נשמע את עמדת הממשלה, כפי שהועברה מוועדת השרים.

ישראל אייכלר: לא, אז אתה אומר את זה.

מוסי רז: נגמר הזמן.

מוסי רז: ההצבעה עכשיו.

מוסי רז: הוא יכול לדבר, אבל תצביע.

מוסי רז: נגמר הזמן.

מוסי רז: נגמר הזמן – הוא גורר זמן.

יואב גלנט: הצעת החוק נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה.

ישראל אייכלר: הוא לא מסכים, הוא רוצה הצבעה.

מוסי רז: אני מבקש שמי שנכנס עכשיו לא יצביע.

ישראל אייכלר: זכותך לדרוש הצבעה, וזה יבוצע.

מוסי רז: הצבעה עכשיו.

מוסי רז: שאקוניס לא יצביע – הוא נכנס עכשיו.

מוסי רז: נגמר הזמן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, שכשאני באתי לכנסת, היו הרבה יותר אזרחים ותיקים בכנסת – –

מוסי רז: עכשיו יש כאן רוב, ונגמר הזמן.

מוסי רז: יש הצבעה עכשיו.

ישראל אייכלר: – – והיום יש לנו יותר צעירים.

ישראל אייכלר: אנחנו כבר הזקנים.

יעל כהן-פארן: הצבעה עכשיו.

מוסי רז: הצבעה עכשיו.

מוסי רז: עבר הזמן.

מוסי רז: נגמר הזמן – תצביע.

יואב גלנט: למה התוקפנות הזאת?

מוסי רז: כי אתם מנסים להביא אנשים.

מוסי רז: לא יהיו אנשים – – – תצביעו.

יעל כהן-פארן: נגמר הזמן.

יעל כהן-פארן: עכשיו יש הצבעות, נגמר הזמן.

מוסי רז: ומייקל אורן לא יצביע, אחרת יהיה פה בג"ץ.

מוסי רז: אם אופיר אקוניס ומייקל אורן מצביעים, אני הולך לבג"ץ.

מוסי רז: הם לא היו כאן – נגמר הזמן.

מיקי רוזנטל: אדוני, אתה מושך זמן וזה לא בסדר.

יואל חסון: סליחה, הוא צריך לרדת.

יואל חסון: הוא צריך לרדת.

נחמן שי: האזרחים הוותיקים לא יכולים לחכות יותר – הם רוצים הצבעה.

נחמן שי: הם שואלים איפה השרה הממונה.

נחמן שי: אין לנו זמן לחכות.

יואל חסון: תודה לו.

יואל חסון: תודה לו ותוריד את השר למטה.

מוסי רז: נגמר הזמן.

יואל חסון: תוריד את השר למטה.

ישראל אייכלר: אתה צודק.

יואב גלנט: האם אני יכול – – –

נחמן שי: אין לנו זמן לחכות.

יואב גלנט: האם אני יכול להשלים את התשובה שלי?

ישראל אייכלר: אדוני, אתה יכול להשלים.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, סליחה, הוא חייב לרדת.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, השר חייב לרדת.

יואב גלנט: מה?

ישראל אייכלר: תשלים את התשובה שלך.

קריאות: – – –

יואב גלנט: אז אני מבקש להשלים את התשובה.

איילת נחמיאס ורבין: השר חייב לרדת – – –

ישראל אייכלר: נגמר הזמן – – –

מוסי רז: אתם חייבים להצביע בזמן.

יואל חסון: תוריד את השר למטה.

עיסאווי פריג': – – – עשר דקות.

עיסאווי פריג': אתם פוחדים – – –

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אתם צודקים – השר ייתן משפט סיכום ויסיים.

קריאות: – – –

יואל חסון: לא, לא, לא.

יואל חסון: לא, לא, לא.

יואל חסון: תוריד את השר.

ישראל אייכלר: בבקשה, אדוני השר.

ישראל אייכלר: אתה רוצה לדבר?

ישראל אייכלר: בסדר, אדוני השר.

ישראל אייכלר: אתה יכול לסיים, ויעלה שר נוסף.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר השיכון.

ישראל אייכלר: תודה.

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: רגע, רגע, אתם רוצים לצעוק?

ישראל אייכלר: אני אתן לכם כמה זמן שאתם רוצים.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש – –

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר יואב גלנט, שר השיכון.

יואב גלנט: – – האם שמת לב שההפרעות האלה מנעו ממני להשלים את דבריי?

קריאות: – – –

יואב גלנט: תראה איזה רעש.

יואב גלנט: לא נותנים לדבר.

יואב גלנט: לא נותנים.

קריאות: – – –

יואב גלנט: ועדת השרים לענייני חקיקה – – –

יואל חסון: אני אגיש תלונה לוועדת האתיקה.

ישראל אייכלר: רגע, רגע, רגע, מה?

ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע.

ישראל אייכלר: אני לא שומע כלום.

יעל כהן-פארן: דיברת מספיק זמן.

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה ממילא מתפרקת – – –

יואל חסון: אני אגיש תלונה נגד שניכם לוועדת האתיקה.

יואל חסון: אתם עוברים על התקנון.

יואל חסון: אתם עוברים על התקנון.

יואל חסון: אתם עוברים על התקנון.

ישראל אייכלר: תפסיקו לצעוק.

ישראל אייכלר: כל זמן שאתם צועקים, אני לא אדבר.

ישראל אייכלר: אם אתם תצעקו, נשב פה עד הבוקר.

יואב גלנט: מה שיגיד לי היושב-ראש אני אעשה.

מוסי רז: הצבעה עכשיו.

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה מתפרקת, תעבירו את החוק הזה.

ישראל אייכלר: אדוני השר, אני מבקש שתסיים ותרד.

יואב גלנט: אז אני מסיים, ואני קורא – – –

יואל חסון: לא, אתה סיימת.

יואל חסון: מספיק כבר.

ישראל אייכלר: אני אמרתי דברים ברורים.

יואל חסון: תגיד לו לרדת.

יואב גלנט: אני קורא לחבריי – –

ישראל אייכלר: אני אמרתי דברים ברורים.

ישראל אייכלר: השר ירד.

יואל חסון: – – – אתה עובר על התקנון.

יואב גלנט: – – לדחות את ההצעה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר יואב גלנט.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר יואב גלנט.

ישראל אייכלר: יש לממשלה זכות לשלוח שר נוסף, והשר יריב לוין מבקש לדבר.

ישראל אייכלר: בבקשה, השר יריב לוין.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: השר לוין, זה לא היה יכול לעבור – – –

ישראל אייכלר: כל זמן שאתם צועקים, אני לא מפעיל את השעון.

ישראל אייכלר: תהיו בשקט.

ישראל אייכלר: אני אפעיל את השעון כדי שהשר יוכל לדבר.

ישראל אייכלר: עכשיו הם בשקט, אדוני השר, יש לך חמש דקות.

ישראל אייכלר: יש לך חמש דקות, אדוני השר.

ישראל אייכלר: ואם אתם לא תהיו בשקט, הוא יוכל להגיד שאתם הפרעתם לו, והוא ימשיך כמה שהוא רוצה.

נחמן שי: מספיק כבר.

ישראל אייכלר: לכן, אני מציע לכם – נחמן, אני מתחשב בזה ששוק הבחירות החל.

ישראל אייכלר: אני נותן לכם לצעוק, אני לא אוציא אף אחד, אבל גם השר יוכל לדבר כמה שהוא רוצה, לפי המגבלה של חמש דקות.

ישראל אייכלר: בבקשה.

נחמן שי: בגלל שיש בחירות, תן לאזרחים הוותיקים את – – –

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, כבר חצי דקה נוספת מגיעה לי.

מיכל רוזין: יאללה, יריב, הולכים הביתה.

מיכל רוזין: ממילא הולכים לבחירות.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, מה הצעקות האלה?

יריב לוין: מה הפחד?

יריב לוין: מה הבהלה?

יריב לוין: מה קרה?

יריב לוין: מה קרה?

קריאה: עכשיו הם רוצים בחירות.

קריאה: לפני חצי שנה הם לא רצו.

יריב לוין: מה קרה לכם?

יריב לוין: מה קרה?

יריב לוין: מה הבהלה?

יריב לוין: טוב, אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה להביע הערכה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יריב לוין: רוצה להביע הערכה.

יריב לוין: אני חושב שהדרישה החד-משמעית שלה להכניס את צה"ל, עם חיל רגלים, לתוך רצועת עזה – לשוב ולהשתלט על הרצועה; אני מניח שאפילו להקים מחדש את היישובים בגוש קטיף ובצפון השומרון – –

מיכל רוזין: ביי-ביי.

מיכל רוזין: לכו הביתה.

מיכל רוזין: ביי-ביי.

יריב לוין: – – זה בהחלט חידוש מרענן, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: האמת היא שאני מכיר את הצד הזה של המפה הפוליטית – כשהם חושבים שאולי עוד מעט יהיו בחירות, הם מייד מנסים להתחפש לימין.

מיכל רוזין: ביי-ביי.

מיכל רוזין: לכו הביתה.

יריב לוין: אבל אני מוכרח לומר, עד כדי כך, חברת הכנסת רוזין?

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: רגע, רגע, תני לי להבין – אז את מציעה לא חיל רגלים?

יריב לוין: לא חיל רגלים?

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: אז מה את מציעה?

יריב לוין: אני מבין שאת בעד הפצצת תחנות הכוח, מאגרי המים ושיתוק כל התשתיות ברצועת עזה.

יריב לוין: שלא יהיה חשמל 24 שעות, נכון?

מיכל רוזין: לכו הביתה.

מיכל רוזין: סלמאת.

מיכל רוזין: סלמאת.

מיכל רוזין: נגמר.

יריב לוין: תגבי אותנו אם נעשה את זה, נכון?

מיכל רוזין: – – – להיות משרתם של אדונים – – –

נחמן שי: מה יהיה פה?

נחמן שי: מה יהיה?

ישראל אייכלר: חברת הכנסת רוזין, לא שומעים אותך, אבל רואים בטלוויזיה שאת צועקת, וזה בסדר גמור.

עיסאווי פריג': – – – אבל אתם רוצים לצחוק על המדינה – – – אתם עושים צחוק.

עיסאווי פריג': אתם עושים צחוק.

יריב לוין: ניתן להם זמן, ואנחנו נעצור את השעון ונחכה.

נחמן שי: לא תבקיעו גול גם בזמן ההארכה.

מיכל רוזין: – – –

ישראל אייכלר: לא שומעים מה שאתם אומרים, אבל כנראה שאתם דורשים תחבורה ציבורית לקשישים, וזה מאוד חשוב.

יריב לוין: בטוח.

יריב לוין: בטוח.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: לכולם, בשבת, לכל אזרחי ואזרחיות המדינה.

יריב לוין: בקיצור, אדוני היושב-ראש, אחרי שמרצ מנסה להמריץ את עצמה לימין, בלי הצלחה גדולה, צריך לומר, אני רוצה לומר לגופו של עניין: כאשר נכנסתי לכנסת בכנסת ה-18, הפעולה הראשונה שעשיתי, כאשר סיימנו את ישיבת ההשבעה במליאה – זה היה היום הראשון שלי כחבר כנסת – הייתה להקים שדולה למען התחבורה הציבורית.

יריב לוין: נושא שיש לו חשיבות עצומה, שאף אחד לא חולק עליה.

יריב לוין: אני חושב שגם נעשתה בו – – –

קריאה: מה עם הדיון – – –

יריב לוין: נעשתה בו – בזכות עבודה מדהימה של חברנו השר ישראל כץ, בגיבוי גדול גם של ראש הממשלה, גם של שר האוצר, שרי האוצר שהיו בקדנציות השונות – עבודה גדולה, התקדמות גדולה.

יריב לוין: ואני חושב שאנחנו רואים את זה בהרבה מאוד תחומים – מהגדלה של פריסת הקווים, דרך אוטובוסים חשמליים, עבור בכרטוס אוטומטי, הורדת תעריפי התחבורה הציבורית באופן משמעותי.

יריב לוין: והרשימה היא, כמובן, ארוכה מאוד.

יריב לוין: אין ספק שצריך להמשיך ולהשקיע.

יריב לוין: אני רוצה להזכיר לאדוני היושב-ראש שהתחבורה הציבורית במשך הרבה שנים הייתה מונופול כמעט מוחלט של שתי חברות – שאגב, יש להן זכויות גדולות מאוד בבניינה של מדינת ישראל, גם אגד וגם דן, ואף אחד לא ייקח מהן את הזכויות האלה; אבל ברור לגמרי שהמעבר שנעשה, לשורה של מפעילים, שהביא איתו הוזלה משמעותית של התעריפים – כל הדברים האלה הם תהליכים שלא עושים אותם לא ביום, לא בשעה ולא בקריאת ביניים; לא מהמקום הזה של ספסלי האופוזיציה ולא מהמקום הזה.

יריב לוין: יחד עם זאת, אין ספק ואין חולק שצריך להמשיך, ולהמשיך לעשות, ולהמשיך לקדם את הנושא הזה – וכך אנחנו באמת עושים, ובהיקפים גדולים מאוד.

יריב לוין: תמיד אפשר להגיד: בואו, אנחנו נעשה פעולה כזאת, היא עולה כסף.

יריב לוין: רק תגידו מאיפה צריך לקחת את הכסף, כי לשבת כאן ולהציע לחלק כספים – –

מוסי רז: – – –

ישראל אייכלר: אתה צריך לסיים, אדוני השר.

יריב לוין: – – זה מאוד קל.

יריב לוין: והדבר החמור באמת הוא – – –

נחמן שי: זה לא הרבה כסף.

נחמן שי: זה לא הרבה כסף.

נחמן שי: זה לא הרבה כסף.

פנינה תמנו: – – –

יריב לוין: ואני אומר לכם: אנחנו נעשה את זה, רק שאנחנו, בניגוד לכם, לא נציג סתם הצעות פופוליסטיות אלא – –

נחמן שי: זה צורך אמיתי.

נחמן שי: זה צורך אמיתי.

ישראל אייכלר: תן לו לסיים.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיסיים.

נחמן שי: – – –

יריב לוין: – – נוסיף לדאוג ונמשיך לדאוג – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: זה צורך אמיתי.

ישראל אייכלר: תודה, כבוד השר.

נחמן שי: זה צורך אמיתי.

יריב לוין: נדאג ונמשיך לדאוג, כדי שאפשר יהיה להביא את הכסף.

ישראל אייכלר: השר לוין, אתה סיימת את הזמן.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: אני רציתי לבנות בתי מלון – אתם הצבעתם נגד התיירות.

יריב לוין: כשרצינו להוציא את הגז מהים – אתם הצבעתם נגד הוצאת הגז.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: אז אתם יודעים להציע ולחלק, אבל כל פעם שצריך להביא את הכסף, לא רק שאתם לא עושים שום דבר – אתם מתלכדים ומנסים להכשיל.

נחמן שי: זה לא הרבה כסף.

נחמן שי: זה רק – – – שלכם.

יריב לוין: ולכן, אני אומר, אדוני היושב-ראש, אנחנו נעשה גם את זה וגם דברים אחרים, בשום שכל – –

יעל כהן-פארן: נגמר הזמן, נגמר הזמן.

נחמן שי: – – –

מיכל רוזין: אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: – – במסגרת התקציב, וכאשר נביא את הכספים הדרושים לכך.

יריב לוין: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר התיירות יריב לוין.

ישראל אייכלר: רבותיי, שיהיה שקט בהצבעה.

ישראל אייכלר: שוק הבחירות נסגר עד אחרי ההצבעה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק האזרחים הוותיקים – – –

מיכל רוזין: – – – בחירות – – –

ישראל אייכלר: תפסיקי לצעוק.

ישראל אייכלר: את מפריעה להצבעה.

מיכל רוזין: לא עשית שוק בחירות בהצבעה הזאת.

ישראל אייכלר: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום בתחבורה ציבורית), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת מוסי רז.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה–29 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 38 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום בתחבורה ציבורית), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 29 בעד, 38 נגד.

ישראל אייכלר: ההצעה לא התקבלה.

קריאה: – – – שלך – – –

קריאה: [הצעת חוק פ/3409/20; נספחות.

קריאה: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

ישראל אייכלר: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), של חברי הכנסת מיקי רוזנטל, בצלאל סמוטריץ ויואב קיש.

ישראל אייכלר: ישיב שר הכלכלה והתעשייה אלי כהן או מי שימלא את מקומו.

ישראל אייכלר: כבוד חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

ישראל אייכלר: עשר דקות לרשותך.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: אני אשמח אם תרגיע קצת את האולם, כדי שאפשר יהיה גם לדבר פה.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אני לא מפעיל את השעון עד שיהיה שקט.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני לא מפעיל את השעון עד שיהיה שקט – שקט מוחלט.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת רוזנטל רוצה לדבר, וזכותו.

ישראל אייכלר: תנו לו את עשר הדקות.

ישראל אייכלר: בבקשה, עכשיו תתחיל.

מיקי רוזנטל: קודם כול, אני באמת מרגיש שיש פה כמה אנשים בקואליציה שהם באמת מתוחים.

מיקי רוזנטל: אכן, יש לכם שעות קשות בקואליציה.

מיקי רוזנטל: תירגעו, תנשמו עמוק.

מיקי רוזנטל: אמסלם, נכון?

מיקי רוזנטל: שינשמו עמוק, ואללה.

דוד אמסלם: הכול פה הפוך.

מיקי רוזנטל: הכול הפוך.

דוד אמסלם: אתם בלחץ אטומי.

דוד אמסלם: כמעט אף אחד לא הגיע לפה.

דוד אמסלם: היושב-ראש – – – מתקשר – אומרים: אתם – – – שמונה מנדטים.

מיקי רוזנטל: אל תדאג.

מיקי רוזנטל: יהיה בסדר.

מיקי רוזנטל: תקשיב רגע.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני רק אומר: תהיה הגון.

מיקי רוזנטל: אני מוכרח להגיד – אבל, לא.

מיקי רוזנטל: תשמע, יש גבול.

מיקי רוזנטל: אפשר להיות ציני ואפשר לצחוק.

דוד אמסלם: אני – – – לך עכשיו – – – אני אחבר לך פה – – –

מיקי רוזנטל: אבל יש עזות מצח שאי-אפשר לעבור אותה – ואחת מהן הייתה של השר שטייניץ.

מיקי רוזנטל: תשמע, נכשלתם בעזה, אבל לבוא ולהאשים אותנו?

מיקי רוזנטל: נו, באמת.

מיקי רוזנטל: אתה יודע, אתם הרבה שנים בשלטון, אין לכם ממש מדיניות סדורה, נכשלתם לחלוטין – קחו אחריות ותלכו הביתה.

מיקי רוזנטל: זה בסדר גמור.

מיקי רוזנטל: אבל להאשים אותנו בגלל אוסלו?

מיקי רוזנטל: בגלל סבתא של מנשה?

מיקי רוזנטל: ואללה, באמת יש גבול גם לציניות הפוליטית.

מיקי רוזנטל: אמסלם, עכשיו אני רוצה להסביר לך משהו.

מיקי רוזנטל: זה לא שהתהפכנו.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא נהיינו ימין פתאום, ואתם – שמאל.

מיקי רוזנטל: זה לא הכול הפוך.

מיקי רוזנטל: זה הכול כמו שהיה, ואני אסביר לך למה.

דוד אמסלם: – – –

מיקי רוזנטל: אנחנו היינו תמיד – –

דוד אמסלם: זה ימין.

מיקי רוזנטל: – – בעד הפעלת כוח בעזה, אבל למען מטרה.

מיקי רוזנטל: אתה מפעיל את הכוח בעזה, אם אתה רוצה, למשל, להגיע להסדר אחר כך, להפיל את החמאס אחר כך, או לעשות משהו.

קריאה: – – –

מיקי רוזנטל: העניין הוא כזה, שאתם הרבה מאוד שנים מבטיחים להפיל את החמאס, ואתם לא מסוגלים.

דוד אמסלם: מה אתה מציע?

מיקי רוזנטל: אני אסביר לך מה אני מציע.

מיקי רוזנטל: אתם מבטיחים הבטחות שווא לציבור ולא מסוגלים לקיים.

דוד אמסלם: מה אתה מציע?

מיקי רוזנטל: תבואו ותגידו את הדבר הבא:

מיקי רוזנטל: אנחנו מציעים להפעיל הרבה מאוד כוח כדי למנוע טרור, ומצד שני, כשאין טרור – לנסות להגיע להבנות והסכמים.

מיקי רוזנטל: את החלק הראשון אתם לא מקיימים, ואתם לא יודעים להפעיל כוח – –

קריאה: – – –

מיקי רוזנטל: – – ואת החלק השני אין לכם מספיק שכל להפעיל, ואתם לא מגיעים גם לשום הסכמות והסדר.

מיקי רוזנטל: בקיצור: מילים כמו חול, אבל אין מה לאכול.

מיקי רוזנטל: אתם אפסים בביטחון, אבל אלופים בשחיתות.

קריאה: אוה.

מיקי רוזנטל: אלופים בשחיתות.

מיקי רוזנטל: זה מה שאתם יודעים לעשות ותו לא.

מיקי רוזנטל: עכשיו נדבר קצת על החוק הזה.

מיקי רוזנטל: גם את החוק הזה תפילו.

מיקי רוזנטל: למה תפילו?

מיקי רוזנטל: מה אומר החוק הזה?

מיקי רוזנטל: החוק הזה אומר: די להטעיית הציבור.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות ששר השיכון, שר החינוך וכל מיני חברות עסקיות יקנו בכסף ציבורי, בכסף של הציבור, כותרות בעיתון.

מיקי רוזנטל: מה קורה פה?

מיקי רוזנטל: מה קורה פה?

מיקי רוזנטל: החוק הזה גם לא מבקש לפגוע לא בכלי תקשורת ולא באף אחד, ולא במודל העסקי שלהם של פרסום סמוי.

מיקי רוזנטל: אבל הפרסום הסמוי לא יכול להישאר סמוי לאורך זמן.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות שהציבור יקרא, יפתח את המודיע, ויפתח את ידיעות אחרונות, את ישראל היום, את ynet – –

איילת נחמיאס ורבין: את אל-ג'זירה.

איילת נחמיאס ורבין: אל-ג'זירה.

מיקי רוזנטל: – – את בשבע או כל כלי תקשורת אחר, ויחשוב שהתוצאה שהוא קורא היא עבודת מערכת, אבל בסוף יתברר שמישהו שילם על זה.

מיקי רוזנטל: תגידו, אין לכם בושה?

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מבקשים להפסיק את זה.

מיקי רוזנטל: אנחנו רק מבקשים לעשות כמו שעושים בערוצים המסחריים: כשיש פרסומת, הציבור יודע שיש פרסומת.

מיקי רוזנטל: יש סימן מוסכם – מין עיגול כזה, או משהו, והציבור יודע שמישהו שילם עבור התוכן הזה, והוא לא מסתכל על התוכן הזה כאילו איזו מערכת אובייקטיבית או מערכת מקצועית עשתה אותו.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

מיקי רוזנטל: אתם מתנגדים, ואני יודע למה אתם מתנגדים – כי שרת המשפטים, שהיא אחת הנשים שהכי מעודדות שחיתות פה במדינה, באופן פרדוקסלי, מחוברת לידיעות אחרונות עד עמקי צווארה.

מיקי רוזנטל: והיא מתנגדת לפגוע באינטרסים שלה, כי הם נותנים לה סיקור אוהד.

מיקי רוזנטל: אני אומר את זה באחריות.

מיקי רוזנטל: אני אומר את זה באחריות.

מיקי רוזנטל: מפי הסוס שמעתי את זה.

מיקי רוזנטל: מפי הסוס שמעתי את זה.

מיקי רוזנטל: החיבור הזה של פוליטיקאים לבעלי עיתונים ולבעלי הון הוא משחית והוא מושחת, ואתם ממשיכים לתת לו יד.

מיקי רוזנטל: כמו שתיארתי עכשיו מה שקורה – אותו דבר קורה עם פוליטיקאים נוספים.

מיקי רוזנטל: יש הרבה מאוד דוגמאות עם פוליטיקאים נוספים וכלי תקשורת נוספים.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה הוא על חשבון הציבור והטעייתו.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה צריך להיפסק.

מיקי רוזנטל: ראש הממשלה, בעבר, בהצעת החוק שהעליתי לפני חצי שנה הוא תמך, אפילו, אבל לא הצליח להעביר אותה.

מיקי רוזנטל: אני חושב שעכשיו זו העת לעשות את זה, כי אנחנו גם נכנסים לבחירות.

מיקי רוזנטל: התברר לנו, גם בבחירות המקומיות, שמועמדים ורשימות יכולים לקנות סיקור אוהד בכלי תקשורת ואפילו לא תמורת הרבה מאוד כסף.

ישראל אייכלר: זה לא רק לפני הבחירות.

ישראל אייכלר: כל השנה אתה יכול לראות – – –

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: אני אומר.

מיקי רוזנטל: אני קשרתי את זה עכשיו לבחירות כי אנחנו נמצאים לפני בחירות.

ישראל אייכלר: כן, אבל – – –

מיקי רוזנטל: הציבור צריך לקבל סיקור הוגן והגון, או לפחות מתיימר להיות הוגן והגון, ולא שיתאפשר לקנות תכנים בכסף בלי לספר את זה לציבור.

מיקי רוזנטל: זה מאוד פשוט, זה מאוד קל וזה מאוד חיובי, וזה משרת את כולנו, ובעיקר את הדמוקרטיה.

מיקי רוזנטל: הדבר האחרון הוא: כל זמן – אוהו, איזה רעש.

ישראל אייכלר: רבותיי בצד שמאל, דווקא אצל היועצים שם מפריעים לנואם.

ישראל אייכלר: אני מבקש לא להפריע לנואם.

מיקי רוזנטל: בקיצור, אני לא אלאה אתכם.

מיקי רוזנטל: אני מציע לכם לתמוך בהצעה הזאת לטובת הציבור כולו.

מיקי רוזנטל: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: ישיב על הצעת החוק שר השיכון יואב גלנט.

נחמן שי: הופה, הופה – – – הופה.

נחמן שי: הופה, הופה, הופה.

יואב גלנט: מי זה צועק שם?

ישראל אייכלר: נחמן שי.

יואב גלנט: אתה יכול לחזור רגע, נחמן?

יואב גלנט: לא שמעתי את ההערה שלך.

נחמן שי: שאלתי אם אתה גם תשיב להצעת חוק שלי לאחר מכן.

יואב גלנט: ככל שיידרש מבחינה קואליציונית, אני אשיב על כל הצעה והצעה.

איילת נחמיאס ורבין: אוה.

איילת נחמיאס ורבין: אוה.

איילת נחמיאס ורבין: איזו אמירה חזקה.

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: ברגע שהוא יתחיל לדבר, אני אתן לו את ההצבעה.

יואל חסון: מה הוא עשה עד עכשיו?

ישראל אייכלר: היות שאתה, יואל, היית סגן יושב-ראש הכנסת, ואני תלמיד שלך, אז אני יודע איך עושים את זה.

ישראל אייכלר: ברגע שהשר יתחיל לדבר בלי הפרעות, אני אפעיל לך את השעון.

ישראל אייכלר: בבקשה.

יואב גלנט: אולי יש עוד מישהו שרוצה להפריע.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אם הם ירצו להפריע, זו זכותם.

ישראל אייכלר: אני לא אמנע מאנשים שצריכים לבוא לפריימריז, שלא יוכלו להתבטא.

ישראל אייכלר: היום אני נותן להפריע.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לך, אדוני, אני רוצה לעשות פריימריז במועצת גדולי התורה – –

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: אני לא צוחק, אני מכבד.

איילת נחמיאס ורבין: – – אתם לא מסכימים.

ישראל אייכלר: אני מכבד את הצורך שלכם ולכן אני מאפשר.

נחמן שי: איך אתם נבחרים לכנסת – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה פריימריז למועצת גדולי התורה.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני פעם הציע לי, אז בבקשה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אדוני השר, אפשר להתחיל.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני משיב כאן בשמו של שר הכלכלה והתעשייה מר אלי כהן בנושא פ/2159/20, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), התשע"ו–2016, כפי שבאה לידי ביטוי על ידי חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יואב גלנט: ההצעה מבקשת לערוך תיקונים הן בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981, והן בחוק סיווג, סימון ואיסור שידורים מזיקים – –

ישראל אייכלר: אבקש שקט בצד שמאל של המליאה.

ישראל אייכלר: באמת, אתם מפריעים לשר לדבר.

יואב גלנט: – – התשס"א–2001.

יואב גלנט: בחוק הגנת הצרכן ההצעה מבקשת לתקן את הגדרת המונח "פרסומת אסורה" כך שיכלול פירוט מה תיחשב פרסומת אסורה, ובכלל זה מהי פרסומה סמויה.

יואב גלנט: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יואב גלנט: ראשית, חוק הגנת הצרכן כנוסחו היום קובע הוראות הנוגעות לפרסום סמוי, והוראות אלה אינן מוגבלות למדיה כזו או אחרת.

יואב גלנט: על פי החוק, פרסום סמוי הוא פרסום מטעה אלא אם כן הוא כולל גילוי נאות כי מדובר בפרסומת ובאופן שהצרכן הסביר מבין כי מדובר בפרסומת.

יואב גלנט: יובהר כי בפרקטיקה ישנה חלוקת עבודה בין רגולטורים שונים, ולפיה הפרסום הסמוי בשידורי טלוויזיה ורדיו מפוקח על ידי רגולטור ייעודי, והוא הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, ולהם יש כללים משלהם בנושא הפרסום הסמוי.

יואב גלנט: מעבר לכך שהנושא מוסדר בחקיקה או מכוחה, קיימות בעיות נוספות בהצעת החוק.

יואב גלנט: חוק הגנת הצרכן, בנוסחו כיום, קובע הוראות הנוגעות לפרסום סמוי והוראות אלה אינן מוגבלות למדיה כזו או אחרת.

יואב גלנט: על פי החוק, פרסום סמוי הוא פרסום מטעה, אלא אם כן הוא כולל גילוי נאות כי מדובר בפרסומת באופן שהצרכן הסביר מבין כי מדובר בפרסומת.

יואב גלנט: יובהר כי בפרקטיקה ישנה חלוקת עבודה בין רגולטורים שונים, ולפיה הפרסום הסמוי בשידורי טלוויזיה ורדיו מפוקח על ידי רגולטור ייעודי, והוא הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, ולהם יש כללים משלהם בנושא הפרסום הסמוי.

יואב גלנט: מעבר לכך שהנושא מוסדר בחקיקה או מכוחה, קיימות בעיות נוספות בהצעת החוק.

יואב גלנט: היחס בין הצעת החוק שבפנינו, שעיקרה תיקון של חוק הגנת הצרכן, לבין הסדרת הפרסום הסמוי בחקיקת התקשורת, אינו מבורר דיו במסגרת הצעת החוק.

יואב גלנט: על כן, עלולות להתעורר שאלות של פרשנות ושל יישום.

יואב גלנט: בנוסף, הצעת החוק כוללת, על פניה, סתירה בנוגע לזהות של השר שיקבע כללים לעניין סימון הפרסום הסמוי.

יואב גלנט: גם בהיבט זה הצעת החוק יוצרת בלבול וחוסר ודאות לעומת המצב הקיים.

יואב גלנט: ההצעה מבקשת לערוך תיקונים הן בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981, והן בחוק סיווג, סימון ואיסור שידורים מזיקים, התשס"א–2001.

יואב גלנט: בחוק הגנת הצרכן, ההצעה מבקשת לתקן את הגדרת המושג "פרסומת אסורה", כך שיכלול פירוט מה תיחשב פרסומת אסורה, ובכלל זה מהי פרסומה סמויה.

יואב גלנט: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יואב גלנט: ראשית, חוק הגנת הצרכן כנוסחו היום קובע הוראות הנוגעות לפרסום סמוי, והוראות אלו אינן מוגבלות למדיה כזו או אחרת.

יואב גלנט: על פי החוק, פרסום סמוי הוא פרסום מטעה, אלא אם כן הוא כולל גילוי נאות כי מדובר בפרסומת באופן שהצרכן הסביר מבין כי מדובר בפרסומת.

יואב גלנט: יובהר כי בפרקטיקה ישנה חלוקת עבודה בין רגולטורים שונים, ולפיה הפרסום הסמוי בשידורי טלוויזיה ורדיו מפוקח על ידי רגולטור ייעודי, והוא הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, ולהם יש כללים משלהם בנושא הפרסום הסמוי.

יואב גלנט: מעבר לכך שהנושא מוסדר בחקיקה או מכוחה, קיימות בעיות נוספות בהצעת החוק.

יואב גלנט: היחס בין הצעת החוק שבפנינו, שעיקרה תיקון של חוק הגנת הצרכן, לבין הסדרת הפרסום הסמוי – לפיכך, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר יואב גלנט, שר השיכון.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), התשע"ז–2016, של חברי הכנסת מיקי רוזנטל, בצלאל סמוטריץ ויואב קיש.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 38 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), התשע"ז–2016, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – 23 חברי כנסת, 38 מתנגדים.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/5557/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

ישראל אייכלר: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשת הורה בגיוס ילדו), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: גם על ההצעה הזאת ישיב שר השיכון יואב גלנט.

נחמן שי: עודף תעסוקה היום לשר גלנט.

ישראל אייכלר: עשר דקות נטו לרשותך.

נחמן שי: רק שלא ייפול מהפיגום.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי, השר גלנט, שעובד היום שעות נוספות במתן תשובות, אני מבין שנסתיימו בעיות הדיור במדינת ישראל והשר גלנט התפנה לכל עניין ועניין.

נחמן שי: זה נותן תחושה טובה שהדברים מסתדרים, ותכף אדבר עליהם.

נחמן שי: אבל אני אתחיל בהצעת החוק הזאת, שהיא הצעת חוק, הייתי קורא לה בעלת אופי לאומי.

נחמן שי: ממשלה לאומית – לאומנית, לצערי – צריכה להסכים להצעת חוק לאומית.

נחמן שי: מה היא אומרת?

נחמן שי: היא אומרת שהורים במדינת ישראל שמגייסים את בניהם ובנותיהם לשירות צבאי, ונוטלים זמן לשם כך – כל אחד, או חלק גדול מאיתנו, התנסה בכך; באים ללשכת הגיוס – נוסעים, באים, חונים, יושבים, עוברות כמה שעות טובות – צריכים לקחת יום חופשה מהעבודה, כי בעבודה הם נעדרו.

נחמן שי: ואני אומר, מדינת ישראל, שכל כך, הייתי אומר, מקדשת את השירות הצבאי, היא צריכה להקל על ההורים האלה.

נחמן שי: היא צריכה – אני מבקש משני הניצבים, אני רואה שהם דנים שם, הניצבים.

ישראל אייכלר: רבותיי – – –

נחמן שי: הם בקול רם מדי.

ישראל אייכלר: רבותיי, אתם מפריעים לנואם.

ישראל אייכלר: חברי הכנסת – – –

ישראל אייכלר: לא, הניצבים.

ישראל אייכלר: בעיקר הניצבים – –

ישראל אייכלר: הניצבים.

ישראל אייכלר: ניצב מזרחי וניצב לוי.

נחמן שי: – – שדנים במינוי המפכ"ל, אז רק בשקט.

נחמן שי: דיברתי על גיוס לצה"ל, יכול להיות גם גיוס למשטרה.

נחמן שי: ואני מבקש דבר קטן: אחד משני ההורים – כי בדרך כלל באים שניים, אבל אם אחד בא או אחד מהשניים, תכירו – – –

קריאה: כולם באים.

נחמן שי: כולם באים, עוד יותר טוב.

נחמן שי: אז תלכו לקראתם ותקלו עליהם בעניין הכלכלי הקטן הזה.

נחמן שי: מה יש?

נחמן שי: חלקם עובדי מדינה, רשויות, גופים ציבוריים – יודעים לספוג את זה.

נחמן שי: וגם אם הם באים ממקום עבודה פרטי – אנחנו רוצים שאנשים צעירים ישרתו בצה"ל, ואין אחד במקום הזה שגייס בן או בת שלא זוכר לפרטיו את פרטי יום הגיוס שלו – את הכול, כולל הדמעות.

שולי מועלם-רפאלי: נחמן, ואם לא ניתן להם יום חופש הם לא – – –

מירב בן ארי: ומי ישלם על עוד יום חופש ועוד יום חופש – – –

נחמן שי: אני מודה לך, ידידתי מירב בן ארי.

נחמן שי: אני מודה לך.

מירב בן ארי: – – – מיליארדים.

מירב בן ארי: מי ישלם לעובד?

נחמן שי: תצעקו בסדר עולה.

מירב בן ארי: מי ישלם לעובד?

נחמן שי: מקום העבודה ישלם לעובד – – –

מירב בן ארי: למה?

נחמן שי: למה?

נחמן שי: בגלל שהמדינה – למה, וואו, וואו.

מירב בן ארי: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

נחמן שי: מעולם לא ראיתי במשרד האוצר הגירעוני הזה, שהצליח – משרד האוצר הגירעוני הזה, שהצליח לחרוג מתקרת הגירעון – איזו דאגה למשאבים.

יפעת שאשא ביטון: נחמן, נחמן – – –

נחמן שי: מה אתה אומר?

נחמן שי: דאגה גדולה.

ישראל אייכלר: אני אומר לחברות הכנסת מכולנו – – –

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, אני רוצה לדבר עם נחמן.

נחמן שי: דאגה גדולה למשאבים.

נחמן שי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אני אוסיף לזמן – – –

נחמן שי: מדינת ישראל תשלם.

נחמן שי: היא רוצה שילדים וילדות יתגייסו, היא רוצה שההורים יהיו איתם ביום הזה.

נחמן שי: מה קרה לכם?

נחמן שי: כולם מתגייסים בבית הזה, או חלקים?

נחמן שי: אז תלכו לקראתם, לא יקרה לכם כלום.

שולי מועלם-רפאלי: וגם אם הולכים לשירות הלאומי-אזרחי?

נחמן שי: אני לא המצאתי את הצעת החוק הזאת, למי שדואג.

נחמן שי: ואני רוצה להגיד תודה – כן, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

נחמן שי: אני לא יכול לשמוע.

שולי מועלם-רפאלי: גם מי שמגייס את הילד או הילדה שלו לשירות הלאומי?

נחמן שי: אני חושב שכן.

נחמן שי: אם זה שירות – – –

יעקב מרגי: בוא נעשה חוק – – –

נחמן שי: אם זה כרוך – בוודאי.

נחמן שי: א.

נחמן שי: אני מחשיב את שתי שיטות השירות האלה בקטגוריה אחת לחלוטין.

יעקב מרגי: בוא נחוקק – – – בוא.

יעקב מרגי: יום חופש לזה, יום חופש לזה – – –

נחמן שי: אל תזלזלו בגיוס.

נחמן שי: אל תזלזלו.

נחמן שי: לא מתאים לך, מרגי.

נחמן שי: אל תזלזל בגיוס.

נחמן שי: אל תזלזלו בגיוס לצה"ל.

נחמן שי: יש פה אחדים מחברי הכנסת שלא מתגייסים ומגינים על אלה שלא מתגייסים.

יעקב מרגי: אני מתגייס.

נחמן שי: גם ביום הגיוס לישיבה.

נחמן שי: באמת, חבר'ה.

נחמן שי: אני לא העליתי את שאלת הגיוס לצה"ל.

נחמן שי: אני אמרתי: מי שמגייס.

יפעת שאשא ביטון: נחמן, רגע, רגע – – –

נחמן שי: אני רוצה להודות מפה לתלמידים במדינת ישראל – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

נחמן שי: אל תפריעי לי עכשיו.

נחמן שי: מספיק, שמעתי מספיק.

ישראל אייכלר: הנואם מבקש שלא תפריעי לו.

ישראל אייכלר: אין פה דיסקוסיה.

ישראל אייכלר: לא להפריע.

נחמן שי: מיצינו אתכם לחלוטין.

נחמן שי: מיצינו אתכם.

נחמן שי: מספיק כבר, שמעתי אתכם ארבע שנים יותר מדי.

נחמן שי: מספיק, מספיק.

יפעת שאשא ביטון: – – – ילדים שלנו, אנחנו לא צריכים שישלמו לנו כדי שנעשה למען הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: עשיתי את זה פעמיים – – –

נחמן שי: קיבלתי פנייה, שאני רוצה להודות עליה לתלמידי כיתה ט'5 בחטיבת שז"ר בכפר סבא.

נחמן שי: אנשים צעירים, בני 15, שיתגייסו בעוד שלוש שנים לצה"ל ויתרמו את תרומתם, ויש להם בטח אחים ואחיות שהתגייסו, והם אלה שהעלו את הפנייה הזו.

נחמן שי: הם אמרו שההורים שלהם היו צריכים לקחת זמן כדי לגייס את האח או את האחות, והם אמרו: מדוע שמדינת ישראל לא תלך לקראתם.

נחמן שי: וזה שיעור באזרחות.

נחמן שי: ככה מגדלים אזרחים בעלי מודעות ובעלי הבנה.

יפעת שאשא ביטון: ואם הם רוצים להיות ביום חופש עם הילדים, לא נותנים להם חופש?

נחמן שי: זה הילדים שהשר בנט רצה שלא ייכנסו אליהם לבית הספר, אז אני קודם כול רוצה להודות להם.

נחמן שי: עכשיו אני אגיד לכם עוד כמה דברים, כי אתם בטח כבר תגייסו את הרוב האוטומטי שלכם להפיל גם את זה.

נחמן שי: אתם גם לא בודקים שום דבר, אתם ישר מפילים.

נחמן שי: הציעו לי ארבעה חודשים קדימה; ארבעה חודשים קדימה זה כבר אחרי מערכת הבחירות.

נחמן שי: אחרי מערכת הבחירות, לא בתוך מערכת הבחירות.

נחמן שי: אני רוצה לומר עוד שתי מילים.

נחמן שי: קודם כול, להודות לחברי מוסי רז, ולאותם 29 חברי כנסת – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

נחמן שי: מספיק כבר, תירגעי.

נחמן שי: שמענו אותך.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא שמעת אותי.

נחמן שי: תירגעי כבר.

יפעת שאשא ביטון: לא שמעת – – –

נחמן שי: תפסיק אותה.

נחמן שי: מספיק, היא יושבת, לא סותמת את הפה.

נחמן שי: שמעתי אותך מספיק.

ישראל אייכלר: ביקשתי כמה וכמה פעמים שלא תפריעי לנואם.

ישראל אייכלר: זו פעם אחרונה שאני מבקש, אם תפריעי לו עוד פעם – – –

נחמן שי: אם לא תשתקי עכשיו, את לא תוציאי מילה במליאה יותר.

נחמן שי: בסדר?

נחמן שי: מספיק.

מירב בן ארי: מה יש לך, תגיד?

מירב בן ארי: מה, ירדת מהפסים?

נחמן שי: לא, היא לא מפסיקה לדבר.

נחמן שי: יש לי מה להגיד.

מירב בן ארי: מה זה תשתקי?

מירב בן ארי: מה, היא לא יכולה לדבר?

מירב בן ארי: איזה קשקוש.

נחמן שי: יש גבול.

נחמן שי: עד גבול מסוים מקבלים את זה.

מירב בן ארי: – – – מה זה?

ישראל אייכלר: הערת ביניים מותרת; להפריע לנואם – אסור.

ישראל אייכלר: מרגע זה, מי שיפריע לו – אני אקרא אותו לסדר.

מירב בן ארי: מה זה תשתקי?

יפעת שאשא ביטון: – – –

נחמן שי: מה זה?

נחמן שי: ככה זה.

נחמן שי: מספיק, מספיק.

מירב בן ארי: אתה מגזים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, נחמן – – –

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: אני רוצה לראות – – –

ישראל אייכלר: חברת הכנסת מירב בן ארי, את נקראת בקריאה ראשונה.

נחמן שי: – – –

ישראל אייכלר: מי שיפריע עכשיו, אני גם אוציא.

נחמן שי: אני לא פוגע – – –

ישראל אייכלר: רק הערות ביניים.

ישראל אייכלר: אני קורא אותך בקריאה שנייה.

ישראל אייכלר: שיהיה שקט פה.

ישראל אייכלר: אני מוסיף לך, אדוני, דקה על ההפרעה הזאת.

נחמן שי: לא, לא.

נחמן שי: מספיק, לא.

נחמן שי: אם יפעת נפגעה, חלילה, אני לא רוצה לפגוע ביפעת.

נחמן שי: סליחה, לא התכוונתי.

נחמן שי: אבל יש גבול כמה קריאות ביניים אפשר לקרוא.

נחמן שי: שמעתי, הגבתי ויש לי מה להגיד גם.

נחמן שי: גם זה.

נחמן שי: מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: תנו לו לדבר.

ישראל אייכלר: יש הבדל בין קריאת ביניים להפרעה.

נחמן שי: אני רוצה להודות למוסי, שהעלה את הסוגיה של תחבורה ציבורית חינם לאזרחים ותיקים.

נחמן שי: הכנסת הזאת לועגת לאזרחים הוותיקים – זה רק מיליון איש.

נחמן שי: כל מה שהיא יכולה לקחת מהם, היא לוקחת מהם.

נחמן שי: אפילו השרה לאזרחים ותיקים – היא מחקה את השם של המשרד הזה, כדי שחס וחלילה לא ידביקו לה את הקונוטציה הזאת, שהיא עוסקת באזרחים ותיקים – לא הייתה פה.

נחמן שי: אני לא יודע איפה היא הייתה, אבל זה לא משנה.

נחמן שי: היא צריכה להיות פה והיא צריכה להגן עליהם.

נחמן שי: מיליון איש.

נחמן שי: זה האבות וההורים שלנו, או מחר זה אתם או כל אחד מכם.

נחמן שי: כל מה שביקש מוסי זה לא יותר מדי.

נחמן שי: אני לא יודע אם זה עולה 100 מיליון או 200 מיליון, כי בלאו הכי זה כבר חצי מסובסד – הם משלמים 3 שקלים.

נחמן שי: אז מה יקרה אם תעזרו להם?

נחמן שי: מה יקרה אם פעם אחת הכנסת תחוקק איזשהו חוק לטובת אזרחים ותיקים – אחרי שביטלו את המשרד שלהם?

נחמן שי: עשו להם שלייקעס פלוס; יעשו להם שלייקעס פלוס פלוס.

נחמן שי: אני חושב שאזרחים ותיקים במדינת ישראל הם גאוות המדינה הזאת; הם האנשים שעשו אותה מה שהיא.

נחמן שי: אתם שוכחים, פשוט.

נחמן שי: קם פה דור של צעירים ודור ביניים, נהדרים; על מה הם קמו?

נחמן שי: על מה שההורים שלהם עשו במדינה הזאת.

נחמן שי: הם שכבו על הגדר בשבילם; הם השקיעו מה שהם יכולים כדי שתהיה פה מדינה מפוארת.

נחמן שי: אז בערוב ימיהם – וערוב ימיהם עכשיו זה ארוך מאוד, זה איזה 20 שנה ויותר – הם רוצים לחיות חיים נורמליים.

נחמן שי: רוצים להקל עליהם.

נחמן שי: לא כולם יכולים לנהוג ולא לכולם יש מכוניות פרטיות ולא כולם יכולים להגיע בקלות לכל מקום.

נחמן שי: הם רוצים להיות ניידים והם רוצים עוד ליהנות מהחיים שמחכים להם.

נחמן שי: אז מה האסון?

נחמן שי: מישהו עשה חשבון כלכלי?

נחמן שי: זה עולה המון כסף, אומר שר השיכון.

נחמן שי: הוא יודע בטח.

נחמן שי: מישהו ישב ועשה חישוב כמה זה צריך לעלות?

נחמן שי: לא, מנפנפים אותם מכל המדרגות.

נחמן שי: זה לא – "כבד את אביך ואמך", זה כבר הולך למצווה מהמקורות שלנו.

ישראל אייכלר: והדרת פני זקן.

נחמן שי: ואני עוקב – איפה איציק שמולי?

נחמן שי: אני לא רואה אותו כרגע, אנחנו עוקבים אחרי זה.

נחמן שי: הינה, איציק שם, ופנינה וטלי.

נחמן שי: אנחנו מלווים את הנושא הזה, של האזרחים הוותיקים לכל אורך הכנסת הזאת, במאבקים קשים, ואנחנו יודעים עד כמה זה חשוב.

נחמן שי: אז מה קרה?

נחמן שי: זו לא הצעה שלי, אני מגן על הצעה של חבר שלי.

נחמן שי: שלי עוד תגיע.

נחמן שי: לא ראיתי פה אפילו התייחסות; אפילו בדיקה רצינית.

נחמן שי: אפילו תגידו: רגע, אולי.

נחמן שי: זה 3 שקלים לנסיעה – זה מה שנשאר.

נחמן שי: תגידו: נעשה את המחווה הזאת למענם.

נחמן שי: תעשו משהו.

נחמן שי: הקצבאות נשחקות, הגמלאות – הכול יורד.

נחמן שי: הכול יורד להם.

נחמן שי: נתנו להם 6 שקלים תוספת לחודש, ביג דיל, זה קפה בקופי'ס.

נחמן שי: אז לפחות משהו קטן.

נחמן שי: אני חיכיתי פה לאיזושהי התייחסות, להגיד: אתם יודעים מה, תנו לנו שבוע, נבדוק, נראה אם זה אפשרי.

נחמן שי: אפילו את זה הם לא יודעים לעשות.

נחמן שי: אז זהו, תפילו את כל ההצעות האלה, תלכו לבחירות, תיכשלו בבחירות ונחכה לכם מעבר לסיבוב.

נחמן שי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: ישיב להצעה השר יואב גלנט, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד השר גלנט, עם ישראל מחכה למוצא פיך.

מיכל רוזין: נו, יש לנו בחירות על הראש, מה קורה?

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש – –

ישראל אייכלר: עשר דקות לרשותך.

יואב גלנט: – – חבריי חברי הכנסת, אני משיב כאן מטעם שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מר חיים כץ.

יואב גלנט: תשובה להצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשת הורה בגיוס ילדו), התשע"ח–2018, פ/5557, מטעמו של חבר הכנסת נחמן שי.

יואב גלנט: אני רואה שאתה מאוד פורה היום בהצעות, נחמן.

נחמן שי: זו הצעה ראשונה שלי.

יואב גלנט: זו הראשונה?

יואב גלנט: כי עד עכשיו אתה התנהגת כאילו כל ההצעות הן שלך, מבחינת הדבקות והלהט.

נחמן שי: נכון, אכפת לי.

יואב גלנט: אתה אומר: זה מאפיין אישיותי, לא קשור לעמדה הפוליטית.

נחמן שי: לגמרי.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק חופשה שנתית, התשי"א–1951, ולקבוע כי חצי יום עבודה שבו הורה מלווה את ילדו שמתגייס לא ייחשב כחלק מימי החופשה השנתית, וזאת בתנאי שהעובד מציג צו גיוס של ילדו.

יואב גלנט: ההצעה מבקשת לקבוע כי היעדרות עובד כאמור במשך חצי יום לא תהא על חשבון ימי החופשה הצבורים שלו.

יואב גלנט: בדברי ההסבר נאמר כי חצי היום יהיה על חשבון המעסיק, אולם קביעה זו אינה מופיעה בגוף הצעת החוק.

יואב גלנט: חוק חופשה שנתית קובע מכסת ימי חופשה לכל עובד, המשתנה בהתאם לוותק העובד.

יואב גלנט: החוק קובע כי החופשה תינתן בחודש האחרון של שנת העבודה או במשך שנת העבודה שלאחריה, אולם עובד רשאי לקחת יום אחד מן החופשה במהלך שנת העבודה שבעדה היא ניתנת, במועד שיבחר, ויום אחד נוסף באחד מהימים המנויים בתוספת, וכן ימים נוספים מתוך המכסה, ובתנאי שהודיע למעסיק 30 יום מראש לפחות.

יואב גלנט: בסעיף 5(א) לחוק מופיעה רשימה של ימים שלא ייחשבו כחלק מימי החופשה השנתית : 1.

יואב גלנט: הימים שבהם שירת העובד שירות מילואים לפי חוק שירות המילואים, התשס"ח2008–; 2.

יואב גלנט: ימי חג שאין עובדים בהם, אם על פי חוק ואם על פי הסכם או נוהג, להוציא ימי המנוחה השבועית; 3.

יואב גלנט: ימי תקופת לידה והורות – – –

ישראל אייכלר: יש לך עוד ארבע דקות.

יואב גלנט: לא, יותר, יש לי עוד שש דקות.

יואב גלנט: ארבע דקות חלפו, אדוני.

ישראל אייכלר: טעיתי.

יעקב מרגי: יואב, יש עוד שרים שרוצים לדבר בעניין.

יואב גלנט: איך?

יעקב מרגי: יש עוד שרים שרוצים לדבר בעניין – – –

אופיר אקוניס: די, די, בואו נתקדם.

יעקב מרגי: אחריך – – –

יואב גלנט: לא תחסום שור בדישו, כל אחד יכול לעלות ולדבר.

יואב גלנט: אני יודע שחבריי השרים להוטים להגן על הנושא הזה, שהוא נושא מרכזי.

אופיר אקוניס: בסדר, בסדר.

קריאה: יואב.

ישראל אייכלר: אם הממשלה מתנגדת, אתה יכול להודיע שהממשלה מתנגדת – – –

יואב גלנט: ועדת השרים לחקיקה החליטה לדחות את הדיון בארבעה חודשים, ועל כן עמדת הממשלה היא להתנגד להצעת החוק.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת שי, אתה רוצה לעלות להגיב?

נחמן שי: גם לדו-פרצופיות יש לפעמים גבולות.

נחמן שי: אתם נורא רוצים שיתגייסו אבל אתם מעבירים חוק גיוס שהוא לא שוויוני, כמובן; אנחנו יודעים, זה בדרך, הלוא זה אחד מהמוקשים שמחכים בדרך של הממשלה הזאת.

נחמן שי: עכשיו אתם גם רוצים להקל לכאורה על מי שבחר לשרת בצה"ל – ואני מצטרף לדבריה של חברתי שולי מועלם: גם מי שהולך, הוא או היא, לשירות לאומי, גם הם ראויים להוקרה הזאת – אבל אתם אומרים שהמשפחה תסחב את זה על גבה.

נחמן שי: בלאו הכי אחרי שמתגייסים או לפני שמתגייסים צריך לקנות להם את כל הציוד וזה, ללוות אותם, אז שייקחו גם את המשא הזה על הגב שלהם.

נחמן שי: אני קורא לזה דו-פרצופיות, זה ברור.

נחמן שי: אני רוצה לומר עוד משהו נוסף בעניינים האקטואליים, כי עסקנו בזה היום לא מעט: צריך לקרוא את מה שאומר השר ליברמן.

נחמן שי: יש לי ביקורת אליו כשר ביטחון, אבל צריך לקחת את הדברים שלו ולשמוע אותם היטב, כי הם באים מלב-ליבה של הממשלה הזאת:

נחמן שי: איך הוא רואה את תפקודה בנושא ביטחון, איך שר הביטחון מעריך שהממשלה הזאת נהגה בעניינים החשובים ביותר של מדינת ישראל, בביטחונה.

נחמן שי: צריך לקחת – אנחנו לא צריכים לעשות שום תעמולה עכשיו, שום דבר, רק לקרוא את הטקסט ששר הביטחון הציג במסיבת – – –

זאב אלקין: – – – זה שאביגדור ליברמן הפך למאור מפלגת העבודה.

נחמן שי: שר הביטחון, לפעמים גם משר הביטחון ומאביגדור ליברמן אנחנו יכולים לקחת דברים וללמוד אותם, כמו שהוא הציג את דרך ההתנהגות של הממשלה בנושא של עזה.

נחמן שי: בצד הזה לא יושבים אנשים עם סכינים בין השיניים, רובם לא, אולי כולם.

נחמן שי: כולם רוצים להגיע לאיזשהו הסדר ורוצים שקט.

דוד אמסלם: גם בצד הזה – – –

נחמן שי: אבל, אבל – –

דוד אמסלם: – – –

נחמן שי: – – אנחנו ציפינו – –

דוד אמסלם: נחמן.

נחמן שי: – – מממשלת ישראל – – –

דוד אמסלם: בצד הזה יושבים אנשים מפוחדים.

נחמן שי: אנחנו רוצים, מצפים ממשלת ישראל שתמלא את אחריותה הראשונה והראשית: להגן על תושבי מדינת ישראל, ואת הדברים האלה לא עשו בימים האחרונים.

נחמן שי: ומה שאמרו אתמול תושבי שדרות ויישובים אחרים שפרצו לכביש והציתו צמיגים – הם, הם, מרגישים יותר טוב מכל אחד מאיתנו בבית הזה את העובדה שהם הופקרו, שביטחונם לא היה שלם, שמדינת ישראל לא יצאה להגן עליהם.

נחמן שי: ולא הצבא אשם.

נחמן שי: הצבא לא אשם, כי הצבא ממלא את הנחיות הדרג המדיני.

נחמן שי: זה הדרג המדיני שגמגם, זו הממשלה שישבה אתמול שבע שעות ועשתה תרפיה קבוצתית; בדיעבד התרגיל נכשל, התרפיה לא עבדה, לא עבדה, יצאה לא טוב, צריך להביא מדריכים חדשים כדי לעבוד איתם מחדש על דינמיקה קבוצתית.

נחמן שי: אבל זה ביטחון ישראל, אין לנו לוקסוס, אין לנו שני ביטחון ישראל וכרגע אין לנו גם שתי ממשלות.

נחמן שי: זו האחריות של הממשלה הזאת, ואתם נכשלתם במבחן העליון שלכם, זה ביטחון ישראל.

נחמן שי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק חופשה שנתית, של חבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 37 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשת הורה בגיוס ילדו), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד ההצעה הצביעו 20 חברי כנסת, 37 התנגדו, וההצעה ירדה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: לפני ההצעה הבאה אני רוצה לתת הודעה אישית לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שצריכה להגיב על מה שנאמר עליה פה.

ישראל אייכלר: מישהו דיבר כלפיה, היא אומרת, התבטאות בוטה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת חאג' יחיא רוצה להודיע שהוא הצביע בעד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצבעתי וזה לא נקלט.

ישראל אייכלר: זה לא נקלט.

ישראל אייכלר: אז אני מוסיף לפרוטוקול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אמר עליה מה?

ישראל אייכלר: היא תגיד כבר מי אמר עליה מה.

יפעת שאשא ביטון: אני אסביר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, ראשית אני אומר כבר בפתיחת דבריי, חבר הכנסת נחמן שי, שאני באמת מאוד מעריכה: אני מקבלת את ההתנצלות שלך, אבל עדיין היה מאוד מאוד חשוב לי לעלות לכאן, כי קרה כאן משהו שאני חושבת שצריך לשים אותו על השולחן.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אני מסכימה איתך שקריאות ביניים לפעמים יכולות ככה לערער אותנו כשאנחנו נמצאים כאן על הדוכן.

יפעת שאשא ביטון: לפני כמה הצבעות הייתה כאן סערה שלמה, שהתרחשה בצד הזה.

יפעת שאשא ביטון: אף לא אחת מחברות הכנסת או אחד מחברי הכנסת לא פנו לחברים כאן ואמר: תשתקו, אם לא תשתוק או תשתקי, לא תוציאו מילה אחת יותר במליאה.

יפעת שאשא ביטון: ואני מודה שאני גם הופתעתי שזה בא ממך, כי זה לא משהו שאני חושבת שמאפיין אותך.

יפעת שאשא ביטון: כן חשוב לי לומר מה אני קראתי כאן.

יפעת שאשא ביטון: כנראה אתם רגילים שצועקים לכם – וזה מה שעובד – ואז אתה מגיב והודף.

יפעת שאשא ביטון: אבל כשמבקשים לדבר ולשאול שאלה עניינית – לא באתי לספר לך שזה כסף ולא באתי להגיד לך כמה אתה טועה; באתי לומר שיש פה עניין ערכי, כי חשוב לי שתהיה אמירה כזאת בבית הזה, מבחינת החשיבות של האחריות שלנו כהורים כלפי הילדים שלנו, ואני אסביר: יש לנו ימי חופשה בשנה, והתחושה בבית הזה היא שכל פעם שהורה צריך לעשות משהו בשביל הילד שלו אז המדינה צריכה לשלם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, כמו שהורים יודעים לקחת ימי חופשה כדי לצאת לחו"ל או כדי לצאת לכל מיני מקומות אחרים, אז זה בטח חשוב ושווה הרבה יותר גם לקחת יום חופש בשביל ללוות את הילדים שלנו לגיוס.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, אני לא איזה פטרונית.

יפעת שאשא ביטון: אני גייסתי שני בנים, שיהיו בריאים, והלכתי איתם בשמחה ובאהבה.

יפעת שאשא ביטון: בשום שלב בדרך לא חשבתי על זה שהמדינה הייתה צריכה לתת לי את זה, ועשיתי את זה מכל הלב והנשמה.

יפעת שאשא ביטון: בסך הכול זה מה שביקשתי לשאול.

יפעת שאשא ביטון: אני לא התפרצתי עליך, אני אפילו הרמתי את היד ואמרתי שאני בסך הכול רוצה לשאול משהו.

יפעת שאשא ביטון: אין לי מושג מאיזה מקום זה בא ויצא לך, אבל נחמן, באמת, בלי קשר עכשיו לזה שאני אישה או גבר, אני חושבת שאמירות מהסוג הזה כלפי חברים בבית כאן הן לא ראויות, ואני מקווה שאנחנו גם לא נפגוש אותן יותר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4096/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

ישראל אייכלר: הצעת חוק איסור טיפול המרה לקטין, התשע"ז–2017, של חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי וחברותיי, מדי פעם אנחנו מעלים כאן חוקים לטובת הקהילה הגאה, קהילה שבאמת היא הקהילה היחידה במדינת ישראל שמופלית על פי חוק.

יעל גרמן: כל הקהילות במדינת ישראל נהנות משוויון זכויות, לפחות תיאורטי אם לא מעשי, אבל הקהילה הלהט"בית נפגעת מכך שעל פי חוק לא נותנים לה זכויות שיש לאחרים, כמו למשל פונדקאות, כמו למשל אימוץ.

יעל גרמן: ואנחנו מעלים מדי פעם את הזכויות האלה כי אנחנו באמת חושבים שלכל בני האדם מגיע שוויון זכויות.

יעל גרמן: אבל אם ישאלו אותי: מהו החוק שנוגע לך הכי הרבה בנשמה?

יעל גרמן: זה החוק שאני מציגה היום: חוק איסור טיפולי המרה.

יעל גרמן: אני לא יודעת כמה באמת מודעים בארץ – פה כבר מודעים, כי זאת פעם שלישית שאני מעלה את זה, אבל אני לא יודעת כמה מודעים בארץ לכך שנערים וילדים שמגלים שהם הומוסקסואלים, המחנכים שלהם בישיבות ובבתי הספר הדתיים קוראים להם ואומרים להם: כדאי לכם לעבור טיפול כדי שתוכלו להיות חלק מהחברה.

יעל גרמן: מה למעשה אומרים במסר הזה לילדים?

יעל גרמן: קודם כול, אומרים להם: אתם דחויים; לאחר מכן אומרים להם: אתם לא נורמלים.

יעל גרמן: אבל אומרים עוד משהו, אומרים לילדים האלה: תשמעו, אתם יכולים להשתנות, זה שיש לכם נטייה מינית וזה שאתם נמשכים לבנים ולא לבנות, זה לא משהו שהוא חלק מכם; זה משהו חיצוני, כמו אולי צבע שיער, שאפשר לצבוע, או נמשים, שאפשר להבהיר; אפשר לשנות את זה.

יעל גרמן: וכמובן ששני הדברים הם לא נכונים:

יעל גרמן: אם לנער יש נטייה מינית והוא אוהב בנים או נמשך לבנים או לא נמשך לבנות, זה משהו שהוא חלק מהזהות שלו.

יעל גרמן: זה לא משהו שהוא בחר, זה לא משהו שהוא יכול לשנות, הוא כזה והוא לא יכול להשתנות.

יעל גרמן: והוא גם נורמלי.

יעל גרמן: כי הנער הזה יכול להיות נער מוכשר וטוב לב וחרוץ וחכם ונדיב והומוסקסואל, נורמלי לחלוטין.

יעל גרמן: אבל כאשר באים ואומרים לו: אתה צריך להשתנות כדי להיות חלק מהחברה, נוטעים בו מלכתחילה רגשי נחיתות.

יעל גרמן: באים ואומרים לו: אתה לא תהיה שווה עד שלא תשתנה.

יעל גרמן: אבל הוא לא יכול להשתנות.

יעל גרמן: ואז, בלית ברירה הוא הולך לטיפולים שממליצים לו, ובטיפולים האלה עוד יותר מכניסים לו לראש שהוא לא נורמלי.

יעל גרמן: ונערים כאלה שיוצאים מטיפולי המרה מספרים על דיכאון, על רגשי אשמה, אפילו על מחשבות אובדניות.

יעל גרמן: לא אחד ולא שניים יצאו מהטיפולים האלו וניסו להתאבד, והיו גם כאלה שהצליחו.

יעל גרמן: אני רוצה לקרוא למי שמקשיב לי לנסות רגע לחזור לתקופה שאנחנו היינו צעירים, שהיינו בני 14, 15, 16.

יעל גרמן: שכל אחד וכל אחת מחברי הכנסת יחשוב – איזושהי תכונה שהייתה לנו ולא אהבנו:

יעל גרמן: אולי זה צבע עור, אולי זה חצ'קונים, אולי זאת הדרך שבה דיברנו, יש כאלה שחשבו שהאף שלהם ארוך או שהם לא מספיק ידידותיים או שלא מספיק אוהבים אותם, לכל אחד מאיתנו הרי הייתה איזושהי תכונה שלא אהבנו ואולי אפילו קצת התביישנו בה.

יעל גרמן: תתארו לעצמכם שהיו פונים אלינו והיו אומרים לנו: אם אתם לא תשנו את התכונה הזאת – למשל, אם אתם לא תדעו לעמוד בפני קהל ולדבר בצורה שוטפת – אתם לא תהיו חלק מהחברה; או למשל, אם אתם לא תפסיקו להיות ג'ינג'ים, תשנו את הנמשים שלכם ושהפנים שלכם יהיו חלקים, או כל תכונה אחרת – ואנחנו לא היינו מסוגלים לעשות זאת.

יעל גרמן: מה היה קורה לנפש הצעירה שלנו?

יעל גרמן: אז שערו בנפשכם מה קורה לנפשות הצעירות של אותם בני נוער, של אותם ילדים, שלא די שהם צריכים להתמודד עם זה שהם שונים, באים ואומרים להם: אתם לא נורמליים ואתם צריכים להשתנות.

יעל גרמן: וכמו שאמרתי, הם לא יכולים.

יעל גרמן: זה לא קיים בכל החברות, ואנחנו יודעים שיותר ויותר בתי ספר היום יודעים להתמודד עם בני נוער בעלי נטייה מינית שונה מהרגיל, בין אם הם הומוסקסואלים, לסביות, בי וטרנסג'נדרים.

יעל גרמן: זה נפלא, ואני באמת חושבת שמגיע למשרד החינוך יישר כוח על כך שהוא נותן לכך דגש.

יעל גרמן: אבל ישנם מוסדות חינוך דתיים וחרדיים שבמקום שהם ישנו את הגישה, כמו שנעשה במשרד החינוך, כמו שנעשה במוסדות החינוך – הם לא מסוגלים לשנות את הגישה, הם לא יכולים להכיל את הילדים, ואז הם דורשים מהילדים משהו שהוא בלתי אפשרי.

יעל גרמן: אז באה הצעת החוק שלי ואומרת שאסור להכריח ילדים, בני נוער, כמובן קטינים, לעבור טיפולי המרה.

יעל גרמן: יש כאלה שבאים ומבקשים ממני בכלל להחיל את זה לא רק על בני נוער אלא על כל אדם ואדם.

יעל גרמן: "חברותא" ביקשו זאת ממני.

יעל גרמן: אבל אני באה ואומרת שאדם בוגר הוא אחראי לעצמו – הוא יכול לקבל החלטה.

יעל גרמן: אם מישהו בא ואומר לו: תנסה איזשהו טיפול, אולי לא תהיה הומוסקסואל, אז הוא מספיק בוגר כדי לקבל החלטה אם כן או לא.

יעל גרמן: אבל בני נוער, שמתמודדים בגיל ההתבגרות עם כל כך הרבה בעיות, שהנפש שלהם עדיין לא מעוצבת סופית – הם לא מסוגלים להתמודד.

יעל גרמן: הם לא מסוגלים לעמוד מול החברה, מול הדעה המקובלת, מול המחנך שלהם, מול המנהל, מול ההורים.

יעל גרמן: הם לא מסוגלים לבוא ולומר: תשמע, זה אני, קבל אותי כמו שאני, ואני שלם עם עצמי.

יעל גרמן: הם לא יכולים.

יעל גרמן: ואז הם נאלצים לעבור את אותם טיפולים, שמהם הם יוצאים פעמים רבות עם שריטה בנפש, שמלווה אותם כל החיים ולפעמים הורסת להם את החיים.

יעל גרמן: וזו הסיבה שבא החוק הזה ואומר שלא ניתן יהיה לעשות טיפולי המרה לקטינים.

יעל גרמן: באו ואמרו לי – לפני שנתיים, כשהצגתי את זה, עמדה פה שרת המשפטים והשיבה לי.

יעל גרמן: היא באה ואמרה לי: אוקיי, נניח, אבל זה לא מתאים שזה יהיה בחוק הפלילי.

יעל גרמן: השבתי לה במיידית: אוקיי, אנחנו נוציא את זה מהחוק הפלילי, ונעשה את זה עבירה אזרחית שניתן בגינה להגיש קנס.

יעל גרמן: וכך עשינו.

יעל גרמן: והינה, זה כבר לא בחוק הפלילי – זאת עוולה אזרחית, שניתן לבקש עבורה פיצויים, בין 60,000 ל-120,000; בין זה שממליץ לזה שמטפל.

יעל גרמן: מה היום תבואו ותאמרו – מה תאמרו?

יעל גרמן: אתם הרי לא תאמרו את האמת, שיש לכם קואליציה שלא מאפשרת לכם להצביע בעד החוק הצודק הזה.

יעל גרמן: אתם הרי לא תבואו ותאמרו שמפני שהחרדים מאמינים במה שהם מאמינים – ואליהם אין לי תלונות – ומפני שהם יושבים בקואליציה, הם לא מאפשרים לכם להעביר שום חוק שיש בו משהו, רמז, על שוויון זכויות לקהילה הגאה.

יעל גרמן: אז אני רוצה לומר לכם משהו: שמענו היום על ההתפטרות של ליברמן – דיברנו על זה רבות גם כאן, במשכן – ואנחנו קרובים לבחירות, וטוב שכך, שאנחנו קרובים לבחירות.

יעל גרמן: אז אולי עכשיו, כאשר באמת – אם תצביעו על פי צו מצפונכם, אם באמת תצביעו כפי שאתם הייתם רוצים להצביע, מה יקרה?

יעל גרמן: הקואליציה תתפרק?

יעל גרמן: היא התפרקה.

יעל גרמן: יכריזו על בחירות?

יעל גרמן: ממילא מכריזים על בחירות – אם לא השבוע, אז בעוד שלושה שבועות.

יעל גרמן: אז אני קוראת לכם: יש לכם הזדמנות, חברי הקואליציה, לעשות מה שאתם אומרים אבל לא עושים – לתת שוויון זכויות לקהילה הגאה; לבוא ולעשות צדק עם בני הנוער הגאים, שמכריחים אותם לעבור טיפולים מעין אלו.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

ישראל אייכלר: השר יואב גלנט ישיב אם הממשלה בעד או נגד.

פנינה תמנו: – – –

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני משיב כאן להצעת החוק מטעמה של שרת המשפטים איילת שקד.

קריאה: – – –

יואב גלנט: אין מה לעשות – עשר דקות עוברות כשעוברות עשר דקות, לא משנה מה אמרת.

יואב גלנט: זה יכול להיות לאט.

יואב גלנט: הרבה פעמים מהר.

יואב גלנט: יש כל מיני שיטות – אני לא מיומן בזה כמו חלק מחבריי, אבל אני אעשה כמיטב יכולתי על מנת להנעים את זמנכם.

יואב גלנט: הצעת חוק איסור טיפול המרה לקטין, התשע"ז–2017, של חברת הכנסת יעל גרמן, מבקשת לאסור טיפולי המרה בקטין והפניית קטין לטיפולי המרה.

יואב גלנט: הצעת החוק קובעת כי טיפול והפניה לטיפול מהווים עוולה אזרחית, ומאפשרת להגיש תביעה נזיקית כנגד הגורם שביצע את הטיפול או הפנה לביצוע הטיפול.

יואב גלנט: בנוסף, הצעת החוק מבקשת לאפשר לבית המשפט לפסוק לקטין פיצוי ללא הוכחת נזק.

יואב גלנט: הייעוץ המשפטי לממשלה העלה כמה קשיים בנוגע להצעה – כך, בעניין הפניה לטיפול, הטלת איסור המתייחס, בין היתר, להורי הקטין, עלולה ליצור סכסוכי משפחה ולהוביל לתביעות נזיקין של קטינים נגד הוריהם.

יואב גלנט: נוסף לכך – – –

ישראל אייכלר: חברת הכנסת מועלם, הנואם רוצה שתקשיבי לו.

שולי מועלם-רפאלי: הוא עולה בשם שרת המשפטים ואני מפריעה לו.

יואב גלנט: היעלה על הדעת?

שולי מועלם-רפאלי: היעלה על הדעת, אדוני המפקד.

יואב גלנט: נוסף לכך, נוסחה העמום של ההצעה אינו מאפשר לקבוע מה נופל בגדר טיפול המרה ומה אינו נחשב לטיפול שכזה.

יואב גלנט: יתר על כן, הצעת החוק מבקשת למגר את תופעת טיפולי ההמרה בקטינים באמצעות יצירת עוולה אזרחית.

יואב גלנט: אולם כבר כיום עומדת לאדם הסבור שנגרם לו נזק נפשי ממשי מטיפולי המרה, האפשרות להגיש תביעה בנזיקין, בעילה של רשלנות.

יואב גלנט: הייעוץ המשפטי לממשלה העלה כמה קשיים בנוגע להצעה.

יואב גלנט: כך, בעניין הפניה לטיפול, הטלת איסור המתייחס, בין היתר, להורי הקטין, עלולה ליצור סכסוכי משפחה, ולהוביל לתביעות נזיקין של קטינים נגד הוריהם.

יואב גלנט: נוסף לכך, נוסחה העמום של ההצעה אינו מאפשר לקבוע מה נופל בגדר – אני לא שומע.

מיכל רוזין: אתה מסכים עם העמדה שאתה מקריא?

יואב גלנט: אין לי את היכולת גם להקריא וגם לנתח בו-זמנית.

מיכל רוזין: – – –

יואב גלנט: אני שמח שאת מכירה בזה.

מיכל רוזין: – – – עם כל הכבוד, אתה מקריא כאן דברים שאין לי ספק שאתה לא מסכים איתם.

יואב גלנט: מה דעתך על ההקראה?

יואב גלנט: איך היא נעשית מבחינתך?

מיקי רוזנטל: לא מעניין.

מיכל רוזין: – – –

יואב גלנט: אז תכווני אותי, מבחינת הדגשים.

מיכל רוזין: לא בשביל זה בחרו בך לכנסת.

יואב גלנט: האם עדיף שאני אבליט את המונחים המופיעים בתחילת המשפט – – –

מיכל רוזין: – – – אתה מזלזל בכבודה של הכנסת.

מיכל רוזין: אתם – כל הממשלה הזאת.

מיכל רוזין: צריך להיות פה השר, שהנושא הזה נתון בסמכותו – – – כן, ולא סתם להקריא.

מיכל רוזין: עם כל הכבוד, להקריא – תביאו לנו מכתב.

מיכל רוזין: לא צריכים שתעמוד פה – – –

יואב גלנט: תראי, אני מפריד בין הדברים הענייניים שאת אומרת, שאת טוענת שזה צריך להיות השר, לבין העלבון הלא-מוצדק, שאני מזלזל בכבודה של הכנסת.

יואב גלנט: את יודעת, יש הבדל בין – –

ישראל אייכלר: קריאת הביניים הסתיימה.

יואב גלנט: – – עובדה לבין שיפוט.

יואב גלנט: השיפוט הזה הוא לא במקומו.

מיכל רוזין: זה לא שיפוט.

מיכל רוזין: שאלתי אם – – –

ישראל אייכלר: חברת הכנסת רוזין, קריאת הביניים הסתיימה.

מיכל רוזין: – – –

יואב גלנט: האם אתה יכול, אדוני, להוסיף לי שתיים-שלוש דקות בגין הזמן שנגזל?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: יש לי שתי אפשרויות: או להוסיף לך; אבל גם, קריאת ביניים, כשאני אומר שהיא הסתיימה, אני יכול לקרוא גם קריאה ראשונה בפעם הבאה.

ישראל אייכלר: אז הסתיימה קריאת הביניים.

ישראל אייכלר: בבקשה.

יואב גלנט: אם כך, אני חוזר לדברי ההסבר המנומקים שלי.

יואב גלנט: הייעוץ המשפטי לממשלה העלה כמה קשיים בנוגע להצעה.

יואב גלנט: כך, בעניין הפניה לטיפול, הטלת איסור המתייחס, בין היתר, להורי הקטין, עלולה ליצור סכסוכי משפחה ולהוביל לתביעות נזיקין של קטינים נגד הוריהם.

יואב גלנט: נוסף לכך, נוסחה העמום של ההצעה – – –

מיכל רוזין: – – –

ישראל אייכלר: חברת הכנסת רוזין, אני קורא אותך לסדר בקריאה ראשונה.

מיכל רוזין: אני מקשיבה לו.

מיכל רוזין: אף אחד אחר פה לא מקשיב.

מיכל רוזין: אני מקשיבה לתוכן של הדברים.

יואב גלנט: אני, בניגוד אלייך, מברך אותך על זה שאת מכבדת את הכנסת, ואת מקשיבה לדוברים.

יואב גלנט: אני חושב שזה דבר ראוי.

יואב גלנט: אין סימטריה בין מה שאני חושב עלייך כחברת כנסת לבין מה שאת חושבת עליי, כפי שאמרת, ולמרות זה אני חושב עלייך דברים טובים.

מיכל רוזין: – – – לא באה אליך בטענות – אני אומרת: צריכה להיות פה השרה, שמתנגדת לחוק, ולהסביר למה היא מתנגדת לחוק, ולא לשלוח שר שיקריא את התשובה במקומה.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא השרה מתנגדת לחוק – זה עמדת הממשלה.

ישראל אייכלר: אתה מנהל איתה דו-שיח, אז זה מפריע לי – – –

יואב גלנט: אה, אוקיי.

מיכל רוזין: זאת לא הייתה שאלתי.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: נא לא להפריע, חברת הכנסת מועלם.

ישראל אייכלר: לא להפריע.

יואב גלנט: אני קיבלתי הערה מהיושב-ראש שאני לא יכול לנהל כאן

יואב גלנט: דו-שיח, כי זה מפריע לו לקרוא לסדר את מי שמנהל את השיח הלא-לגיטימי.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני אגיד בדיוק מה שאמרתי.

ישראל אייכלר: כל זמן שאתה מנהל דו-שיח זה לא הפרעה מצידה.

ישראל אייכלר: אז תחליט – אם אתה רוצה לשוחח איתה, אין לי בעיה, זכותך.

ישראל אייכלר: אבל אם אתה משוחח איתה ואחר כך אתה מתלונן – את זה אני לא יכול.

יואב גלנט: אני, בתוקף הדמוקרטיה והזכות של כל אחד להתבטא, אני מתנהל באופן חופשי.

ישראל אייכלר: בסדר גמור.

ישראל אייכלר: זאת בחירה שלך.

יואב גלנט: אני לא קראתי אף אחד לסדר.

יואב גלנט: כל מי שרוצה לדבר, להביע את עמדתו – אין לי שום בעיה עם העניין.

ישראל אייכלר: זאת בחירה שלך, אין לי בעיה.

ישראל אייכלר: ואז אני לא צריך להגן עליך – תשוחח כמה שאתה רוצה.

יואב גלנט: לא, אדוני.

יואב גלנט: א.

יואב גלנט: אני מאוד שמח שאתה מגן עליי – אני רואה בזה זכות.

יואב גלנט: ודבר שני, אני יכול לומר לך שהאיומים הם לא כל כך חמורים.

ישראל אייכלר: חוץ מהשעון.

יואב גלנט: הגם שזה נראה מדאיג ומאיים מאוד – לא כצעקתה.

ישראל אייכלר: בסדר.

יואב גלנט: כצעקתה של.

יחיאל חיליק בר: בחמאס אומרים את זה עכשיו.

יחיאל חיליק בר: זה רגע היתולי.

ישראל אייכלר: שמת לב שהשר גלנט, יש לו הרבה מה לומר בנושאים – הוא כבר מדבר ארבעה נאומים, ולא הוציא מילה בנושא חמאס.

יחיאל חיליק בר: אתמול היו הרבה דוברים בטלוויזיה על הסיפור של הדרום.

יחיאל חיליק בר: היחיד שגם הסכמתי איתו, וגם הקשבתי לו, וגם דיבר לעניין, היה השר גלנט.

יחיאל חיליק בר: אני חייב להגיד לך.

ישראל אייכלר: פה הוא לא מדבר מילה.

ישראל אייכלר: בחירה שלו.

יואב גלנט: איך אומרים, מכל מלמדיי השכלתי, חבר הכנסת בר.

יואב גלנט: תודה רבה על הדברים.

יואב גלנט: זאת אומרת שזה מתכתב עם הדבר שאומר שלפעמים לדעה יש המשקל שלה ולאו דווקא לדובר, וזה דבר חשוב.

יואב גלנט: תודה רבה.

יואב גלנט: אני מכבד את זה.

יואב גלנט: עכשיו, אני ממשיך מהנקודה שבה הפסקנו.

יואב גלנט: אני מקווה שאני אספיק, כי יש לי רק 44 שניות, אדוני.

יואב גלנט: או שתהיה לי הארכה מסוימת?

ישראל אייכלר: אל תסבך אותי עם האופוזיציה.

יואב גלנט: יתר על כן, הצעת החוק – כן, עליזה.

ישראל אייכלר: אם אתה רוצה, תוכל להשלים עוד 20 שניות.

ישראל אייכלר: אם לא, אז – – –

יואב גלנט: כמו כן, פסיקת פיצוי ללא הוכחת נזק היא חריגה בדיני הנזיקין, אשר קובעים ככלל שתנאי הסף לזכאות לפיצויים בשל עוולה הוא הוכחת קיומו של נזק – קשר סיבתי בינו לבין מעשה העוולה שבגינו תובעים, והוכחת שיעורו של הנזק.

יואב גלנט: הסעיף המוצע מוותר לתובע על הוכחת תנאי הסף האמורים במקרה שבו למעשה – –

ישראל אייכלר: תודה, תודה, אדוני השר.

יואב גלנט: – – מדובר בנזק נפשי הטעון ברגיל הוכחה בחוות דעת רפואית.

ישראל אייכלר: אני שואל את השר – אתה בעד או נגד?

יואב גלנט: לנוכח האמור, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

ישראל אייכלר: מתנגדת.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: אז אנחנו ניגש להצבעה.

ישראל אייכלר: את רוצה להגיב?

ישראל אייכלר: זכות של המציעה, חברת הכנסת גרמן, להשיב.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי, אין לי שום דבר נגדך, באמת, השר גלנט.

יעל גרמן: ואני בטוחה שאתה קראת את זה כמי שכפאו שד, וכך זה גם נשמע.

יעל גרמן: כן, טוב, אתה מחייך – אני לא.

יעל גרמן: התשובה הזאת היא מבישה – היא בושה לאינטליגנציה וגם בושה למצפון, ובעיקר בושה למה שהממשלה הזאת חוזרת ואומרת, שהיא בעד הקהילה הגאה.

יעל גרמן: חבל שהסכמת לקרוא, ועוד יותר חבל שמישהו ניסח לך כזאת תשובה מבישה.

יעל גרמן: תתביישו.

ישראל אייכלר: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק איסור טיפול המרה לקטין, התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – 19, נגד – 32.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת פרשת השחיתות ברכש הצוללות << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום על ועדת חקירה פרלמנטרית, שמחייבת הצבעה: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת פרשת השחיתות ברכש הצוללות, מס' 11200, של חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

ישראל אייכלר: ישיב השר לוין.

ישראל אייכלר: עשר דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: שמעתי שעכשיו ראש הממשלה מתחיל בהתייעצויות לייצב את הקואליציה.

מיקי רוזנטל: "לייצב" זה ההסדרה החדשה.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: יש לו עכשיו דבר חדש – לייצב.

תמר זנדברג: כי, באמת, ראינו היום את ההתפטרות של השר ליברמן; חוץ מזה שראש הממשלה התחיל במאמצים חדשים לייצב את הקואליציה, באמת מישהו כאן מרגיש בחסרונו?

תמר זנדברג: אני חייבת לומר על השר ליברמן – ברוך שפטרנו.

תמר זנדברג: לפני שנתיים וחצי, כשהשר ליברמן מונה לתפקידו – אני מזכירה לכם שהיה כאן איזה רגע שזעזע את אמות הסיפים במינוי הזה: העובדה שאחד הפוליטיקאים הציניים, המושחתים והגזענים בתולדות הפוליטיקה הישראלית, לתולדותיה, הפך להיות שר הביטחון היה רעיון שכל מי ששמע אותו הרגיש שיש כאן רגע שמגלם את כל מה שרע בפוליטיקה הישראלית.

תמר זנדברג: והינה, עכשיו עבר זמן לא קצר, ואפשר לומר רק דבר אחד: ברוך שפטרנו.

תמר זנדברג: לא נתגעגע.

תמר זנדברג: ובאמת, כשמסתכלים על הרזומה הפוליטי של השר ליברמן אפשר לראות איזו שורה של תפקידים: מנכ"ל הליכוד, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שר האנרגיה והתשתיות, שר התחבורה, שר החוץ, שר הביטחון.

תמר זנדברג: כיהן מטעם שלוש מפלגות שונות לפחות, התפצל, התחבר – קריירה ארוכה של כמה עשרות שנים.

תמר זנדברג: במהלך כל עשרות השנים האלה, הדבר היחיד שנקשר בשמו זה עסקאות מושחתות ואפלות, ואני די בטוחה שרב הנסתר על הגלוי ועוד יתפרסם, חבר הכנסת מיקי רוזנטל – –

מיקי רוזנטל: ביום שני.

תמר זנדברג: – – עוד יתפרסם איך בכולן הוא התחמק מחקירות משטרה.

תמר זנדברג: תרשו לי להמר שזה לא בגלל חפות, וזה גם לא מחמת הספק.

תמר זנדברג: אז שחיתות, ועסקאות אפלות וסמויות, אלימות פיזית וגזענות בוטה וגלויה, בלי לנסות להסתיר אותה בכלל – זאת מורשת ליברמן.

תמר זנדברג: ועכשיו נוספה עליה עוד מורשת, שעוד רגע אני אתייחס אליה – בעסקת הצוללות.

תמר זנדברג: << אחרי_כן >> ומה סמלי הוא שהשר ליברמן מתפטר מתפקידו המיותר כשר הביטחון – שעליו הוא לא השפיע ולא השאיר בו שום חותם – ומי שמפטר אותו זה החמאס, שהביא לסיום כהונתו דווקא בנסיבות שבהן אולי בפעם הראשונה בתולדותיה הממשלה הזו קיבלה החלטה עשירית נכונה.

תמר זנדברג: ואי-אפשר שלא לנצל דווקא את ההחלטה – אני שוב חייבת לומר: הנכונה – של אתמול, להימנע ממלחמה, ולחשוב על זה: א.

תמר זנדברג: זאת ההחלטה שתפרק את הממשלה הזאת; ב.

תמר זנדברג: ההחלטה הזאת מעמידה עשר שנים וארבע שנים, ושמונה חודשים, של אוזלת יד, של מדיניות פושעת והרסנית, שפעם אחרי פעם כמעט דרדרה אותנו לעברי פי פחת, ובסוף, בפעם היחידה שמתקבלת החלטה נכונה, זה רגע לפני התהום, כשההסלמה והאלימות – הטילים כבר נורים והתותחים כבר רועמים.

תמר זנדברג: לפני כמה דקות – לפני שעה – עלה כאן שר בממשלה לדוכן ואמר שהקונספציה של השמאל קרסה.

תמר זנדברג: לא פחות ולא יותר, הקונספציה של השמאל.

תמר זנדברג: זה היית אתה, השר שטייניץ.

תמר זנדברג: אז בוא אני אגיד לך: אין דבר יותר כושל וקורס מאשר הקונספציה של הימין, או יותר נכון, האין-קונספציה.

תמר זנדברג: מה יש לכם להציע?

תמר זנדברג: איזו הצעה, איזו מדיניות?

תמר זנדברג: במה קידמתם אותנו בעשר השנים שזרקתם לפח, כשהיה אפשר להתקדם בתהליך מדיני, כשכל התנאים היו מתאימים לזה?

תמר זנדברג: אחר כך ארבע שנים, מאז צוק איתן, שבהן לא עשיתם כלום, רק דיברתם על הרס ואיומים: נכתוש ונעשה ונאיים ונחריב תוך 48 שעות.

תמר זנדברג: והינה, בסוף בסוף בסוף, כשמתיישבים סביב שולחן הממשלה וסביב שולחן הקבינט, וכשההגה בידיים וכובד האחריות על הכתפיים, מגיעים למסקנה הבלתי-נמנעת שאין פתרון צבאי.

תמר זנדברג: אין.

תמר זנדברג: אז החלטה אחת נכונה אתם עושים, על הפסקת אש, אבל הפסקות האש בשבילכם זה כיבוי שרפות, זו לא מדיניות.

תמר זנדברג: בגלל זה יוצאים להפגין נגדכם; בגלל זה הזעם של תושבי הנגב המערבי וכל אזרחי ישראל, כי זאת ההפקרה האמיתית: לא שלא נכנסתם לעזה וגרמתם לעוד הרוגים ועוד טילים ועוד אזעקות, אלא זה שלא עשיתם כלום במשך שנים כדי למנוע את זה וללכת להסדר מדיני.

תמר זנדברג: ואם הפסקת האש הזאת לא תמונף – כן, אתה יכול לנענע בראשך, השר גלעד ארדן, אבל זאת האמת.

תמר זנדברג: האמת היא שאם הפסקת האש הזאת לא – – –

גלעד ארדן: הסדר מדיני?

גלעד ארדן: תסבירו לנו.

תמר זנדברג: כן, כן.

תמר זנדברג: למה תסבירו לנו?

תמר זנדברג: אתה בקבינט, נכון?

תמר זנדברג: אתה לא התנגדת אתמול להפסקת אש.

תמר זנדברג: למה עשית את זה?

תמר זנדברג: כדי להימנע מעוד מלחמה; כי אתה יודע שחיילים הרוגים וילדים במקלטים זה לא הדבר שאנחנו צריכים.

תמר זנדברג: אבל זה יקרה שוב, אם לא תלכו לדבר הנכון והאמיתי שצריך לעשות.

תמר זנדברג: זה נוח לכם לעלות כאן ולדבר על ההתנתקות מעזה; אתם מודים כל יום בבוקר לאריאל שרון שפינה את ההתנחלויות מעזה, כי עכשיו אתם יכולים להתעסק עם החמאס כשאין שם התנחלויות.

תמר זנדברג: אבל אתם גיבורים על חלשים; גיבורים מול עזה.

תמר זנדברג: אבל לעשות את הדבר האמיתי, שיהיה כרוך בפינוי התנחלויות בגדה המערבית – אין לכם שום אומץ להגיד לציבור שזה מה שצריך לעשות.

תמר זנדברג: אז הילדים בעוטף עזה ובאשקלון, אלה שיושבים בלי מקלטים, שבויים בפחדנות שלכם.

תמר זנדברג: לא בפחדנות מול החמאס – בפחדנות מול המתנחלים וההתנחלויות, זאת האמת.

תמר זנדברג: אנחנו נצביע כאן בעוד כמה דקות על ועדת חקירה בנושא פרשיית הצוללות.

תמר זנדברג: באמת, אני חייבת לומר רגע באופן אישי שאני באמת חושבת שהדיון הזה, וגם הדרישה לוועדת חקירה ממלכתית, לא היו צריכים בכלל לבוא לעולם.

תמר זנדברג: לא הייתי צריכה לעמוד כאן בתור חברת אופוזיציה ולנמק למה צריך בדק בית עמוק במה שאפשר לקרוא לו בשפה מכובסת הרכש הביטחוני של מדינת ישראל, ובשפה יותר בוטה – עסקה מושחתת שמתאימה יותר לעולם תחתון ולפשע מאורגן מאשר למדינה דמוקרטית.

תמר זנדברג: ברגע פרסום החשדות, ברגע פרסום התחקיר, בדיוק עכשיו לפני שנתיים, בנובמבר, ראש הממשלה בעצמו הוא זה שהיה צריך לעצור הכול, לעזוב כל מה שהוא עושה, להתכנס מול המצלמות ולהודיע שהוא ממנה ועדת חקירה מטעמו – ועדת חקירה ממלכתית – לבדוק איך ייתכן שדבר כזה קורה מתחת לאפו, או אולי לא מתחת לאפו.

תמר זנדברג: ואולי לא מקרה שדווקא היום התפטר השר ליברמן.

תמר זנדברג: אולי לא הכאב של הילדים בעוטף עזה הוא זה שעמד לנגד עיניו, אלא אולי תחקיר שעומד להתפרסם בעוד כמה ימים באותה תוכנית – "המקור" בערוץ 10 – שישאל איך יכול להיות שהוא התחמק מכל כך הרבה חקירות.

תמר זנדברג: ואולי זה קורה כמה ימים אחרי שהתפרסמו המלצות משטרה בעניין עסקה שהוא בעצמו אישר מייד עם כניסתו לתפקיד, אחרי שזה שלא ידע החליף אותו.

תמר זנדברג: הוא פיטר את השר הקודם, שהתנגד לעסקה.

תמר זנדברג: ופתאום יוצאת לדרך עסקת שחיתות מסריחה, מצחינה, חובקת כול, חובקת את כל הבכירים והמקורבים לראש הממשלה.

תמר זנדברג: וכשאני אומרת בכירים ומקורבים אני מתכוונת למקורבים ביותר, כולל קרובי משפחה, חברים, עורכי דין מטעם, אנשי סוד, קונסיליירים, ואנשים בכירים במערכת הביטחון: יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ראש המועצה לביטחון לאומי.

מיקי רוזנטל: לשעבר.

תמר זנדברג: לשעבר – תודה על התיקון.

תמר זנדברג: האוזניים לא קולטות.

תמר זנדברג: איך אפשר לתפוס דבר כזה?

תמר זנדברג: ועולם כמנהגו נוהג.

תמר זנדברג: ולא רק שעולם כמנהגו נוהג, גם חבורה של חברי כנסת שקיבלו דף מסרים במייל או בווטסאפ וחבורה של צייצנים מטעם מתחילים להסביר שזה בעצם כתב זיכוי לראש הממשלה.

תמר זנדברג: כל השאלה שעוברים לדבר בה זה אם הוא ידע או לא ידע.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אם ידע או לא ידע זה עניין לחקירת המשטרה, לבדיקת היסוד הנפשי שבעבירה פלילית.

תמר זנדברג: אבל בשבילנו, כנסת ישראל, אזרחי ישראל, השאלה הזאת היא לא רלוונטית כהוא זה, כי בדיוק כמו בהתנהלות של פשע מאורגן, הבוס אף פעם לא יודע.

תמר זנדברג: שומרים עליו, טווים רשת שלמה של עבריינות מסביבו, כדי שהוא לא ידע.

תמר זנדברג: ואין סיכוי שהוא לא יודע, רק אולי אי-אפשר להוכיח את זה – –

ישראל אייכלר: משפט מסכם, בבקשה.

תמר זנדברג: – – אז הוא הולך למשפט על עבירת סמים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, זו לא סתם גנבה, זו לא סתם עבריינות.

ישראל אייכלר: לא, דיברתי על משפט מסכם.

תמר זנדברג: כן, משפט אחרון שלי.

תמר זנדברג: גנבה רגילה זה תיק 1000.

תמר זנדברג: זה גנבה, ככה, כמה מאות אלפי שקלים, מיליון שקל, על חשבון הציבור, למה לא?

תמר זנדברג: הפרשה הזאת היא לא גנבה רגילה וגם לא גנבה קטנה, היא פרשייה חמורה של סחר בביטחון המדינה בעסקאות של מיליארדים, תוך חילול כל דבר שקדוש לנו, מביטחון המדינה ועד טוהר המידות והמינהל התקין – –

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: – – וזה מצריך לא רק חקירת משטרה אלא ועדת חקירה.

ישראל אייכלר: תודה.

תמר זנדברג: והצעד הראשון – בהצבעה הזאת היום.

תמר זנדברג: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

ישראל אייכלר: ישיב השר יריב לוין בשם ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: עשר דקות לרשותך.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אדוני, אני אולי הייתי מציע הצעת ייעול.

יריב לוין: אתה יודע, כפי שישנו פירוש רש"י ודברים מן הסוג הזה, אולי תואיל חברת הכנסת זנדברג לצרף לדבריה איזה פירוש, משהו שיקל עלינו להבין את הדברים.

יריב לוין: כי אחרת זה באמת באמת נשמע כל כך הזוי, מנותק מכל היגיון ומציאות, שקשה – חברת הכנסת זנדברג, באמת, אני לפעמים שומע וחושב שאני לא שומע טוב.

יריב לוין: אני אתחיל, אדוני היושב-ראש, בתהייה.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, תגידי לי, את לא זאת שמטיפה כל הזמן שצריך לחזק את גורמי אכיפת החוק?

יריב לוין: שצריך לתת אמון בגורמי אכיפת החוק?

יריב לוין: שמי שמטיל דופי או מטיל ספק בעבודת גורמי אכיפת החוק הוא חותר תחת שלטון החוק והוא פוגע באמון הציבור בגורמים האלה וכן הלאה וכן הלאה?

יריב לוין: אני באמת תמה, חברת הכנסת זנדברג.

יריב לוין: אבל אולי אני לא תמה, כי הרי אתם – – –

יואל חסון: אתה תמה, כל היום אתה תמה.

יואל חסון: מה אתה תמה?

יריב לוין: אני באמת תמה, כי ההתנהגות שלכם מתמיהה, חבר הכנסת חסון, מה לעשות?

יריב לוין: אבל אז אני נזכר שאצלכם במרצ זה דבר מאוד שיטתי.

יריב לוין: אתם, יש לכם דין אחד כשזה מתאים לכם ודין אחר כשזה לא מתאים לכם.

יריב לוין: דין אחד כשמדובר באנשים שלכם ודין אחר כשמדובר באנשים אחרים.

יריב לוין: למשל, אתם נואמים ומרצים מעל כל במה על זכויות האדם וזכויות האזרח ודמוקרטיה – אותי לימדו שכלל הבסיס, אולי, בדמוקרטיה הוא שאדם הוא זכאי כל עוד לא הוכח אחרת.

יריב לוין: אבל זה כמובן לא מפריע לכם להפוך את גיבור ישראל רחבעם זאבי גנדי ז"ל לאיזשהו פושע בלי שבדל טענה נטענה כלפיו בחייו בכלל; זה לא מפריע לכם לבוא ולהאשים את ראש הממשלה ולחרוץ את דינו כאילו אנחנו באיזה משפט שדה בכיכר העיר; זה כמובן לא מפריע לכם גם עכשיו.

יריב לוין: את יודעת, אני בוודאי, ביום הזה, לא חשוד כמי שמבקש לסנגר על אביגדור ליברמן, שעשה לטעמי דבר שלא ייעשה, אבל עם כל הכבוד חברת הכנסת זנדברג, מי את שתקבעי שהוא מושחת אחרי שבית המשפט זיכה אותו מכל אשמה?

יריב לוין: אגב, בניגוד לכל אחד מאיתנו כאן, הוגש נגדו כתב אישום, הוא נדון בפני שופט, עבר את כל התהליך וזוכה.

יריב לוין: אז מה, חברת הכנסת זנדברג, כשהשופט מזכה מישהו שלא מתאים לדעות שלך, ששייך למחנה אחר, אז אין מערכת אכיפת חוק ואפשר לרמוס את בית המשפט, אבל כשבית המשפט מקבל החלטות שמתאימות לך ולאג'נדה שלך, אז פתאום הוא קדוש ואסור אפילו לבקר אותו?

יריב לוין: איזו מין צביעות זו?

יריב לוין: איזו מין חוצפה זו?

יריב לוין: אני אגיד יותר מזה, חברת הכנסת זנדברג.

יריב לוין: את יודעת, אם יש נושא אחד בפרשת הצוללות שמצריך בדיקה, זה אף אחד מהדברים שאת דיברת עליהם; זה בכלל דבר אחר לגמרי, וזו השאלה מי נתן לפרשה זו את המספר 3000 ולמה.

יריב לוין: זו השאלה האמיתית.

יריב לוין: כי הרי היום כולנו יודעים שלראש הממשלה אין שום אחריות ושום קשר לפרשה הזאת.

תמר זנדברג: מישהו ננזף?

תמר זנדברג: משהו נבדק?

יריב לוין: אנחנו יודעים את זה ולו מהטעם הפשוט שאפילו אנשי המשטרה, שכמו שאנחנו יודעים, כשמדובר – – –

תמר זנדברג: הכול בסדר בפרשה?

תמר זנדברג: אין שום בעיה?

יריב לוין: כשמדובר בחמגשיות, ברהיטי גן ובסיגרים, הם אצים-רצים לחקור באזהרה – את זה אנחנו כבר יודעים מהניסיון; יש יאמרו בצדק, יש יאמרו ממש שלא בצדק, אבל העובדה היא שהם עושים את זה.

יריב לוין: הינה, בפרשה זו – שהיא בוודאי חמורה לכל הדעות, אם יתברר שמה נחשד אכן קרה – ראש הממשלה אפילו לא נחקר.

יריב לוין: מה לעשות.

יריב לוין: הוא לא נחקר בכלל.

יריב לוין: אגב, צריך להגיד יותר מזה.

יריב לוין: אני זוכר אתכם, אני זוכר את חבר הכנסת לפיד, אני זוכר את שר הביטחון לשעבר יעלון – ואגב, הוא בעצמו חתום והגיש ניירות שנוגעים לעניין הזה, שהיה במאה אחוז תחת סמכותו ואחריותו; הוא לא אמר אף מילה כל עוד הוא היה שר ביטחון, ופתאום אחר כך הוא נזכר שקרו כל מיני דברים.

יריב לוין: אני לא רואה שאחרי כל ההבטחות שלכם שראש הממשלה ייחקר וכל מה שבניתם, קרה משהו.

יריב לוין: אז מה לעשות, זה התנפץ לכם בפרצוף.

תמר זנדברג: לא ייאמן שאין לך מילה אחת להגיד על פרשייה חמורה של סחר בביטחון המדינה תמורת בצע כסף.

יריב לוין: זה התנפץ לכם בפרצוף.

יריב לוין: אני מתאר את העובדות כמו שהן.

יריב לוין: התנפץ לכם בפרצוף.

תמר זנדברג: לא ייאמן – – –

יריב לוין: אז אחרי שהמשטרה, אפילו, בשלב הכי מקדמי לא מצאה בכלל לנכון – – –

מיקי רוזנטל: מתי מאמינים להמלצות המשטרה – – – בעד נתניהו, לא נגד?

יריב לוין: חבר הכנסת – – –

מיקי רוזנטל: לא, כי המשטרה גם ממליצה להעמיד אותו לדין על שוחד את ראש הממשלה.

יריב לוין: חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: בואו נזכור את זה.

מיקי רוזנטל: שוחד ושתי פרשיות.

יריב לוין: חבר הכנסת רוזנטל, אנחנו בכלל לא מדברים על המלצות, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אז אם אתה מאמין למשטרה, אז לכל אורך הדרך.

יריב לוין: חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: פעם אתה מאמין, כשנוח לך, ופעם – כשלא נוח לך.

מיקי רוזנטל: נו, באמת.

יריב לוין: אני, בניגוד אליכם, עקבי, ואומר כל הזמן, כל הזמן, שאדם הוא זכאי כל עוד לא הוכח אחרת.

יריב לוין: וכך צריך לנהוג בדברים.

מיקי רוזנטל: – – – המלצות המשטרה.

מיקי רוזנטל: מתי שהן לא נוחות לך, אז לא.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת רוזנטל.

יריב לוין: לא, לא, חבר הכנסת רוזנטל, אתם אלה שאומרים – –

מיקי רוזנטל: לא – – – זה מה שאתה אמרת עכשיו.

יריב לוין: – – שמספיק שהמשטרה קבעה משהו ובזה נגמר העניין.

יריב לוין: אגב – –

מיקי רוזנטל: אתה אמרת עכשיו שהמשטרה – – –

ישראל אייכלר: שמענו את הערת הביניים, מספיק.

יריב לוין: – – בניגוד לכל כלל בסיסי בדמוקרטיה.

יריב לוין: אז אתם בכלל הזה כשנוח לכם.

יריב לוין: אבל, מה לעשות, כשהמשטרה עושה – ואין בכלל המלצות משטרה: אל תטעה את הציבור, היא בכלל לא חקרה את ראש הממשלה, ולכן אין בכלל שום המלצה בעניינו – אז פתאום זה לא מתאים, אז פתאום נעלם העניין.

יריב לוין: עכשיו מחפשים דרך מעקף: בואו נעשה ועדת חקירה פרלמנטרית.

יריב לוין: עכשיו, תראו, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, מעבר לעניין המהותי אני הייתי מצפה מחברת הכנסת זנדברג, יושבת-ראש של תנועה פה בכנסת, של מפלגה – חברת הכנסת זנדברג, כמה שטחיים אפשר להיות?

יריב לוין: הרי את אמורה לפחות להכיר, את כנראה לא מכירה, את המכשיר של ועדת חקירה פרלמנטרית.

יריב לוין: אני שואל אותך, חברת הכנסת זנדברג, ועדת חקירה פרלמנטרית, שבה יכול להיות חבר כל אחד מחברי הכנסת כאן בבניין – ואת בטח לא תציעי, למשל, שחברייך לרשימה המשותפת יודרו מהוועדה הזאת – האם היא יכולה לעסוק בנושא שהוא מסווג מן המעלה הראשונה, עם החשיבות הגדולה לביטחון ישראל שאת תיארת?

תמר זנדברג: כבר יש.

תמר זנדברג: יש פה חבר כנסת – – –

יריב לוין: שאת תיארת?

יריב לוין: נו, באמת, נו, באמת.

יריב לוין: הרי ברור שאי-אפשר – –

תמר זנדברג: אתה לא מתבייש?

תמר זנדברג: תתבייש לך.

יריב לוין: – – אפילו אם הנושא ראוי לבדיקה, לבדוק אותו במסגרת הזאת.

יריב לוין: ולכן, חברת הכנסת זנדברג, באמת, הפופוליזם הזה כל כך שטחי, כל כך לא רציני.

יריב לוין: ולכן גם לא יזכה כאן לרוב.

יריב לוין: תודה.

יעל גרמן: – – –

ישראל אייכלר: אמרת שהממשלה מתנגדת, השר?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת פרשת השחיתות ברכש הצוללות, של חברת הכנסת תמר זנדברג.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 19 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 33 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 19 בעד, 33 נגד.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: << הלסי >> הנחת ראש של חזיר בפתח בית הכנסת סוכת שאול ברמת השרון << הלסי >>

ישראל אייכלר: ואנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: הנחת ראש של חזיר בפתח בית הכנסת סוכת שאול ברמת השרון, מס' 11202 ו-11231.

ישראל אייכלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת הרב מנחם אליעזר מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לפשע הנוראי שקרה ברמת השרון.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק 80 שנה לליל הבדולח הנוראי נעשה פשע, כאשר ראש של דבר אחר נוטף דם נתלה על דלת בית הכנסת סוכת שאול ברמת השרון.

מנחם אליעזר מוזס: במסורת היהודית, כפי שאתם יודעים, אפילו לא מזכירים את המילה "חזיר", אלא "דבר אחר", במירכאות; עד כדי כך מאוס הדבר בעם היהודי.

מנחם אליעזר מוזס: סבורני שהגורם לדבר הנוראי הזה הוא המאבק נגד ההדתה, שנהפך להסתה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לספר לך שאני השתתפתי בוועדת החינוך כאשר הורים עם תלמידים באו למחות על נושא ההדתה.

מנחם אליעזר מוזס: ולא יאומן, יושבים שם ילדים בני 10, 11, 12 ומפריע להם שמגניבים להם מושגים על בריאת העולם, ועל חגים, ועל תפילין, ועל טליתות.

מנחם אליעזר מוזס: דברים כאלה מגניבים להם עם הלימודים, השם ישמור אותם.

מנחם אליעזר מוזס: ואז לקחתי הצידה אחד מהילדים האלה, שאלתי אותו: בן כמה אתה?

מנחם אליעזר מוזס: הוא אומר לי: בן 12.

מנחם אליעזר מוזס: שאלתי אותו: אתה מעוניין בבר-מצווה?

מנחם אליעזר מוזס: הוא אומר: בוודאי.

מנחם אליעזר מוזס: אתה מעוניין בהנחת תפילין בכותל המערבי?

מנחם אליעזר מוזס: איזו שאלה, אני כבר שנה מנדנד להורים שלי.

מנחם אליעזר מוזס: אז שאלתי אותו: אז מה אתה עושה כאן?

מנחם אליעזר מוזס: הוא אומר לי: אני לא יודע, הביאו אותנו יחד כולם, שנבוא כאן להשתתף.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי: במה להשתתף?

מנחם אליעזר מוזס: על ההדתה הנוראה.

מנחם אליעזר מוזס: על ההדתה.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע שתפילין והכותל והדברים האלה זה דת ממש, זו לא הדתה?

מנחם אליעזר מוזס: אז הוא אומר: אני לא יודע.

מנחם אליעזר מוזס: אתם מבינים, כך לוקחים ילדים, ואז מה הפלא שהילדים האלה – – –

ישראל אייכלר: רגע, מי הביא אותו?

ישראל אייכלר: ההורים שלו?

מנחם אליעזר מוזס: המחנכות, מנהלת בית הספר.

מנחם אליעזר מוזס: לא ההורים, בכלל לא.

ישראל אייכלר: לא?

מנחם אליעזר מוזס: לא.

מנחם אליעזר מוזס: מועדונים, אני לא יודע מאיפה הם הגיעו.

מנחם אליעזר מוזס: הוא אמר בפירוש שהוא רוצה.

מנחם אליעזר מוזס: לפיכך אני לא מתפלא כלל על ביצוע פיגוע אנטישמי, שגרם לזעזוע רבתי בכל רחבי המדינה ובבית הזה, כאשר כולם גינו את המעשה הנפשע הזה – אבל זו רק נחמה פורתא.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שהמשטרה תשים את ידיה על מבצעי פשע נוראי זה, ונאמר לי קודם – נשמע את תשובת שר המשטרה בנדון – שזה תחת איפול מלא, על מנת להצליח להגיע למי שביצע את הפשע הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שבעזרת השם בזה יסתיים הדבר.

מנחם אליעזר מוזס: ההסתה הזאת חייבת פעם אחת ולתמיד להימחק מן העולם.

מנחם אליעזר מוזס: הדתה זה לא הסתה והסתה זה לא הדתה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו מלמדים באמת על בריאת העולם ועל תרי"ג מצוות, וכל מי שרוצה ללכת בדרך הזאת יבוא וילך ויתנהג כפי שדורשת מאיתנו תורתנו הקדושה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת הרב מנחם אליעזר מוזס.

ישראל אייכלר: יעלה חבר הכנסת הרב ינון אזולאי.

ישראל אייכלר: ישיב השר לביטחון הפנים גלעד ארדן.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, ראשית אפתח בתנחומים למשפחת החייל שנרצח השבוע בעזה, וכן באיחולי החלמה מהירה לכל הפצועים, בין אם חיילנו ובין אם התושבים.

ינון אזולאי: אמשיך בזה שאנחנו מזדהים עם תושבי עוטף עזה – אני גם כתושב הדרום – שמייחלים לשקט, ובעזרת השם נתפלל שכך יהיה.

ינון אזולאי: 80 שנה לליל הבדולח, אמר הרב מוזס, שבו השחיתו הנאצים, יימח שמם, בתי כנסת, שרפו אותם.

ינון אזולאי: אני מסתכל ואומר: כשזה קורה בחוץ-לארץ כולנו זועקים: אנטישמיות; כולנו אומרים שצריך לעשות הכול על מנת להביא אותם לדין שם.

ינון אזולאי: זה קרה באיטליה לפני כארבע שנים, כשהשליכו גורמים אנטישמיים שלושה ראשים של דבר אחר, של החזיר, אל מוסדות יהודיים ברומא; זה קרה לפני שנתיים באומן, בקבר של רבי נחמן מברסלב, שם הכותרות בעיתונים זעקו: "אנטישמיות".

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: כי זה רחוק מאיתנו.

ינון אזולאי: כשיש מקום שרובו אינם יהודים, אז זועקים "אנטישמיות".

ינון אזולאי: לצערי, פה המקרה המזעזע הזה לא קיבל מספיק כותרות.

ינון אזולאי: אנחנו לא מחפשים את הכותרת, אבל זה צריך לזעזע את כולנו, כי כשאנחנו עוברים על דבר אחד – פעם זה היה שרפת תפילין, פעם זה היה עקירה של המזוזות מקבר רחל – וכל פעם אנחנו שומעים על משהו אחר.

ינון אזולאי: אלה הם מעשי אנטישמיות שמיום ליום רק גוברים.

ינון אזולאי: זה היה שרפת ספרי התורה בחדרה, וכל יום אנחנו שומעים עוד דברים כי אנחנו עוברים על זה שקט.

ינון אזולאי: אנחנו עוברים על זה בלי לשמוע, בלי לעשות מעשה.

ינון אזולאי: אם נעבור על כל המקומות האלה, אולי מלבד חדרה, עדיין לא מצאו את אותם הגורמים.

ינון אזולאי: בשאילתה שלי לשר לביטחון פנים על קבר רחל, עדיין לא נמצא אותו אדם שעשה את המעשה, וכן עם התפילין בטבריה – לא נמצא האדם.

ינון אזולאי: ולכן זה ממשיך, כי במדינה שלנו אין פחד.

ינון אזולאי: אתה יכול להיות אנטישמי ולא יקראו לך אנטישמי.

ינון אזולאי: תעשה מעשה אנטישמיות, אף אחד לא ימצא אותך, אבל כשזה קורה בחוץ לארץ, כולנו מזדעזעים וצועקים: אנטישמיות.

ינון אזולאי: מה קרה, אם זה פה, זה לא אנטישמיות?

ינון אזולאי: אני קורא לשר לביטחון הפנים, שייכנס לחיפוש קטן בגוגל, ויחפש "ביזוי" או "זלזול בבתי הכנסת", ויראה כמה מקרים יש שם.

ינון אזולאי: ולכן אני אומר: הגיע הזמן שנטפל באותם פורעים ופושעים ביד קשה, ונגיע אליהם ונשקיע משאבים בשביל זה.

ינון אזולאי: לכן, אני מבקש מכולם להגיע, ואני מבקש להעביר את הדיון הזה לוועדת הפנים, על מנת ששם נדון ונבקש מהמשטרה שייתנו לנו את כל המקרים וגם מה נעשה בהם.

ינון אזולאי: ולסיום, גם דבר משמח.

ינון אזולאי: אני רוצה לאחל לכל אלה שאתמול סיימו את הבחירות, שיהיה להם בשעה טובה ושיצליחו, ובמיוחד לתושבי ירושלים.

ינון אזולאי: השמש זרחה, מחייכת לכולם.

ינון אזולאי: משה ליאון, שיהיה בהצלחה, ותמשיכו לעשות טוב למען עם ישראל, למען ירושלים ולקדש שם שמיים.

ינון אזולאי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

ישראל אייכלר: האם אין לממשלה שר שמשיב?

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

ישראל אייכלר: אני רוצה להבין, אמרו לי שהשר גלעד ארדן משיב.

ישראל אייכלר: ממשלת ישראל לא מוצאת לנכון להשיב על נושא של הנחת ראש חזיר בפתח בית כנסת.

מיקי לוי: זה לא כל כך חשוב להם, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: זה לא ייאמן.

ישראל אייכלר: היה מדובר שהשר גלעד ארדן יהיה פה.

קריאה: נצביע, אדוני – – –

ישראל אייכלר: אם כך, אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: אנחנו נעשה הצבעה על דיון במליאה בנושא הזה.

ישראל אייכלר: מי בעד דיון במליאה?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ינון אזולאי: רק שתדעו – לפרוטוקול.

ינון אזולאי: העוזר של גלעד ארדן בא אליי ואמר לי שיש צו איסור פרסום.

ינון אזולאי: לא היה סיכום שהוא לא עולה לדבר, כי אמרתי: רק עם הרב מוזס.

ינון אזולאי: סיכום לא היה.

ינון אזולאי: זו התשובה שלו.

ישראל אייכלר: שמונה הצביעו בעד, אף אחד לא התנגד, ולכן הנושא יידון במליאת הכנסת, בעזרת השם, במליאה.

ישראל אייכלר: << הלסי >> האלימות ביישובים הערביים על רקע הבחירות המקומיות << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום בנושא: האלימות ביישובים הערביים על רקע הבחירות המקומיות, מס' 11239 ו-11248.

ישראל אייכלר: יבוא חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

ישראל אייכלר: בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, כבוד היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את ראשי הרשויות הנבחרים, את חברי המועצות ואת חברות המועצה שנבחרו לאחרונה, ובמיוחד במגזר הערבי.

סעיד אלחרומי: שנית, אני רוצה לגנות בכל לשון של גינוי את שרפת מכוניתו וחזית ביתו של חבר הכנסת חאג' יחיא שהייתה שלשום.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזה מעשה נבזי ונורה אדומה.

סעיד אלחרומי: משטרת ישראל וכל העוסקים בדבר צריכים להביא את זה בחשבון ולמצות את הדין עם מי שעשה את המעשה הנבזי הזה.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, זו מערכת בחירות שהאוכלוסייה הערבית לא ידעה כמותה בשנים האחרונות, מערכת בחירות רוויה השמצות, אלימות ואיומים.

סעיד אלחרומי: זה התחיל בהשמצות בפייסבוק, בווטסאפ ובכלי תקשורת אחרים, וזה עבר לדברים מוחשיים, איומים אישיים על נבחרי ציבור ועל מועמדים בבחירות האלה; הגיע לירי על מכוניתו של מועמד באחת העיריות ועל מכוניתה של אשתו; איומים על חיי ילדיו, ולבסוף הוא נכנע והסיר את מועמדותו לעירייה הזאת.

סעיד אלחרומי: נוסף לכך, המצב הזה נמשך גם ביום הבחירות: אווירת פחד, התקהלויות עצומות ליד בתי הספר וראינו כמה דוגמאות של אלימות ביום הבחירות עצמו.

סעיד אלחרומי: חלק מהבוחרים והאנשים, שאמורים לממש את זכותם הבסיסית להצביע, לא הגיעו לשם מפחד ומחשש לחייהם ולשלומם.

סעיד אלחרומי: הנושא לא נגמר גם שם.

סעיד אלחרומי: אחרי הבחירות, כאשר נודעו התוצאות, בחלק מהמקומות השתוללו עבריינים ואנשים שלא קיבלו את תוצאת הבחירות.

סעיד אלחרומי: וירי על נבחרי ציבור, שרפת מבני ציבור, משרדי עירייה, ביותר ממקום אחד, ולבסוף גם ירי על בתיהם של ראשי רשויות שנבחרו.

סעיד אלחרומי: הגענו למצב הזה בגלל טיפול רפוי מצד משטרת ישראל בסוגיה החמורה הזאת, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, וגם בגלל מצב בתוך החברה עצמה, שלא היינו אמורים להגיע לשם.

סעיד אלחרומי: אווירת העליהום הזאת, אווירת המלחמה הזאת בבחירות האלה, זאת אווירה שלא ידענו כמותה.

סעיד אלחרומי: לכן אני שולח מכאן – א.

סעיד אלחרומי: לציבור הערבי, לחברה הערבית: תיקחו את הנושא בשיא הרצינות.

סעיד אלחרומי: אם בבחירות האלה הגענו למצב הזה, בבחירות עוד כמה שנים נגיע לרצח, חס וחלילה.

סעיד אלחרומי: אנחנו לא רוצים להגיע לשם.

סעיד אלחרומי: עליכם, על מנהיגי הציבור הערבי, מוטלת האחריות הגדולה – על הנבחרים, חברי המועצות, מנהיגי הקהילה, שייח'ים וכו'.

ישראל אייכלר: תודה.

סעיד אלחרומי: והדבר השני, למשטרת ישראל: ירי על נבחר ציבור, שרפת מכוניתו של נבחר ציבור – לא צריך לעבור על זה לסדר-היום.

סעיד אלחרומי: צריך לתפוס את העבריינים האלה, להעניש אותם ולהביא אותם לדין.

סעיד אלחרומי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

ישראל אייכלר: גם ההצעה הזאת, שר המשטרה לא מצא לנכון לבוא ולהשיב עליה.

מיכאל מלכיאלי: ועדת הפנים.

ישראל אייכלר: אתה מציע ועדת הפנים?

מיכאל מלכיאלי: כן.

ישראל אייכלר: אז אנחנו נעביר את הנושא הזה לוועדת הפנים, אם הכנסת תצביע.

ישראל אייכלר: אנחנו עושים הצבעה.

ישראל אייכלר: האם בעד או נגד להעביר לוועדת הפנים?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

ישראל אייכלר: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה של חבר הכנסת אלחרומי תעבור לדיון בוועדת הפנים.

ישראל אייכלר: << הלסי >> תעסוקת חרדים ועידוד המצטרפים למעגל העובדים << הלסי >>

ישראל אייכלר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: תעסוקת חרדים ועידוד המצטרפים למעגל העובדים, מס' 11160, 11233, 11238 ו-11246.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצורך בקידום פתרונות למניעת הירידה בשיעור תעסוקת חרדים אל מתחת ל-50%.

מיקי לוי: על פי נתוני הלמ"ס, רק 47.8% מהחרדים מועסקים, זאת כתוצאה מביטול התמריצים לעובדים וייתכן גם שמהגדלת התמיכות לישיבות.

מיקי לוי: על פי הנתונים שפורסמו באחרונה, שיעור התעסוקה של גברים חרדים בני 25 עד 64 בסוף הרבעון השלישי של השנה ירד ל-47.8%, לעומת 51.4% ברבעון הקודם.

מיקי לוי: זו הפעם הראשונה ששיעור התעסוקה של הגברים החרדים יורד אל מתחת ל-50% מאז הרבעון הראשון של שנת 2015.

מיקי לוי: הנתון הזה מדאיג אותי מאוד.

מיקי לוי: הוא מרחיק את העמידה ביעד התעסוקה של אוכלוסיית הגברים מהמגזר החרדי, שהממשלה קבעה כי עד שנת 2020 יעמוד על 63%.

מיקי לוי: לא נוכל עוד להמשיך להתעלם מהשינויים הדמוגרפיים שעוברת אוכלוסיית ישראל.

מיקי לוי: והציבור החרדי, ברוך השם, הציבור החרדי הולך וגדל, ועלינו ביחד – חילונים וחרדים, אני מדגיש: חילונים וחרדים – לפעול כדי להיטיב את הדרכים לשתף את הציבור הזה בשוק התעסוקה, לצמצם רווחים ולתת לו גם את הכלים להשתלב במשרות בכירות עם שכר גבוה.

מיקי לוי: שמחתי לראות את הנתונים המעודדים לגבי תעסוקת נשים מהמגזר החרדי, ושיעור המועסקות מגיע עוד מעט לכדי 70%.

מיקי לוי: זה בהחלט עומד ביעדים הלאומיים, ואנחנו צריכים לבחון מה הצליח בתוכנית הזו ומה נכשל בכל הנוגע להעסקת גברים חרדים.

מיקי לוי: ייתכן שהממשלה צריכה לתת תקציבים נוספים כדי לתת תמריצים לציבור החרדי בשוק התעסוקה ולשלב אותו במשרות קבועות ובשכר גבוה, ולא להסתפק במשרות שוליות.

מיקי לוי: אני קורא להנהגת הציבור החרדי בכנסת: תראו מי שותף שלכם בנושא הזה.

מיקי לוי: אני באמת חושב שהמהלכים האלה להגדלת שילוב המועסקים מהמגזר החרדי צריכים להיעשות בשיח משותף; ביחד – מחד, אבל בקצב גבוה יותר – מאידך.

מיקי לוי: אשמח אם נמשיך לקיים על כך דיון עם גורמים ממשרד האוצר, הכלכלה והמשרד לשירותים חברתיים, על מנת לבחון את החסמים והכשלים המונעים היום מחרדים להשתלב בשוק העבודה ולקבל שכר גבוה יותר, תמריצים גבוהים יותר, תמיכה ממשלתית – כי הצעד הזה ראוי; אחרת, נשלם על כך ביוקר.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

ישראל אייכלר: יעלה חבר הכנסת הרב משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, אני העברתי חוק, יחד עם חברים נוספים, של העדפה מתקנת לחרדים.

משה גפני: אומרים לנו כל הזמן – אמרו לנו, אני לא יודע מה היום אומרים, וחבר הכנסת מיקי לוי, אני לא מדבר עליך, כי מה שאמרת נכון: אתה באמת גם עוסק בעניין הזה, ואתה מבקש לשלב חרדים בעבודה.

משה גפני: קודם כול, אני לא מדבר על מי שלומד תורה, שתורתו אומנותו.

משה גפני: הוא לא מבקש את זה – הוא צריך לעשות את העבודה שלו.

משה גפני: אבל הרוב הוא לא זה, הוא לא בתורתו אומנותו – גברים ונשים.

משה גפני: העברתי את החוק הזה, והחליטו, לאחר שהוא עבר בקריאה שנייה ושלישית, לטרפד אותו בדרכים שונות ומשונות.

מיקי לוי: רוצים תקציבים.

מיקי לוי: בואו נגיד את זה.

מיקי לוי: רוצים תקציבים כדי לשרת – – –

משה גפני: כן, אבל עזוב את התקציבים.

משה גפני: פנתה אליי אישה חרדית מוכשרת באופן יוצא מן הכלל – אני מכיר אותה, מכיר את המשפחה שלה.

משה גפני: היא הלכה לעבוד בבנק ישראל ולא קיבלו אותה, וראיתי את הסיבות שלא קיבלו אותה.

משה גפני: אין העדפה מתקנת.

משה גפני: אני יכול להביא גם דוגמאות מהכנסת.

משה גפני: יש העדפה מתקנת כאשר אנחנו מדברים על דרוזים ועל ערבים – ואני בעד: אנחנו, יהדות התורה, הצבענו בעד החוקים האלה; זה לא קורה עם חרדים.

משה גפני: אני לא מבין את הצביעות הזאת.

משה גפני: על מה באים בטענות לציבור החרדי, שהוא לא משתלב?

משה גפני: שהוא לא יוצא לעבודה?

משה גפני: שהוא לא עושה את מה שעשים אחרים?

משה גפני: בטח שהוא לא עושה.

משה גפני: התפרסם באחד העיתונים הגדולים בארץ שעורך דין צעיר – רק עכשיו היו צריכים מישהו דחוף; רוצים אותו בעבודה, דחוף.

משה גפני: אנחנו ראינו את זה, שני חברים, ואנחנו מכירים עורך דין צעיר.

משה גפני: אמרנו לו: לך, תיגש לעבודה שם, הם מבקשים מישהו צעיר.

משה גפני: והוא, יש לו זקן מדובלל ופאות גדולות, אבל הוא עורך דין טוב.

משה גפני: הוא ניגש לשם, ראה אותו זה שהיה אמור לראיין אותו, ואמר לו: סליחה, לא צריך, הסתדרנו.

משה גפני: אני יכול להגיד לכם: יש כל כך הרבה אנשים שרוצים להתפרנס בכבוד.

משה גפני: אני לא אומר, לחרדי או לחרדית יש מגבלות.

משה גפני: המגבלות – מקום העבודה, כל מה שנלווה לעניין, אבל הכול פתיר.

משה גפני: כמו שאמר פעם אחד משרי האוצר הקודמים, אם רואים בזה פיגוע כלכלי שחרדים לא יוצאים לעבודה, צריך לעשות כל מאמץ על מנת שזה יקרה.

משה גפני: יש תקציבים לזה ולא משחררים אותם, אנחנו רואים את זה כל הזמן בהעברות בוועדת הכספים, על כספים שהם לא כספים גדולים.

משה גפני: אבל תקבלו אותם.

אחמד טיבי: את מי?

משה גפני: את החרדים.

משה גפני: אני לא ידעתי שאתה מגיע.

משה גפני: אם הייתי יודע שאתה מגיע, הייתי מדבר רק על הערבים.

משה גפני: ואז אתה היית מדבר על החרדים.

אחמד טיבי: אתה יודע שהצטרפתי להצעה שלך.

משה גפני: ותדעו שזה מחדל אמיתי.

משה גפני: הרי זה לא נושא פוליטי, הרי אנחנו לא מדברים על מישהו שמוגדר במפלגה מסוימת.

משה גפני: מדובר על אישה שרוצה לצאת לעבודה ולא מקבלים אותה כיוון שהיא חרדית.

משה גפני: אלה מעשים של כל יום.

משה גפני: לפעמים גם יש בעיה, שבלימודים שהיא למדה – אצל נשים זה כמעט לא קיים, אצל גברים זה קיים: בלימודים שהוא למד עדיין אין לו היכולת להתמקד באותה משרה.

משה גפני: אם זה פיגוע כלכלי, לא פותרים את הבעיה?

משה גפני: המדינה שיכולה לפתור בעיות פי מיליון יותר גרועות, לא פותרת את זה?

משה גפני: היא לא רוצה.

משה גפני: היא רוצה שנישאר מחוץ למעגל.

משה גפני: אחרת, מה התשובות האלה?

משה גפני: יש לי ספר של בקשות לקבלה לעבודה – נדחים כל הזמן.

ישראל אייכלר: תודה.

משה גפני: אני לא יודע אם מישהו עומד מאחורי העניין הזה; יש מקומות שלא רוצים לקבל חרדים, אני אומר לכם בוודאות.

משה גפני: אם זה יעבור לוועדה, ואני אצטרך להביא את המקרים – אני אביא מקרים שלא רוצים לקבל; אף על פי שזה הולך ומשתנה, חבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: זה כבר לא מה שהיה פעם.

משה גפני: אבל זה עדיין רחוק מלהיות במציאות.

מיקי לוי: צריך לתקן את זה בחוק.

משה גפני: נכון.

משה גפני: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת הרב משה גפני.

ישראל אייכלר: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: סייד א-ראיס אל-ג'לסה, מכובדי היושב-ראש.

ישראל אייכלר: תלאת דקאייק.

אחמד טיבי: שוכרן.

ישראל אייכלר: תפדל.

אחמד טיבי: הצטרפתי להצעה של חבריי, חברי חבר הכנסת גפני ואחרים, על תעסוקת חרדים.

אחמד טיבי: אני מוביל את העניין של תעסוקת ערבים שנים רבות, מאז שאני בכנסת.

אחמד טיבי: הקמתי ועדת חקירה פרלמנטרית – עבדה שתי קדנציות.

אחמד טיבי: לאחר מכן, אחד השרים שהתפטרו היום שם עליה וטו קואליציוני – היא הפסיקה לפעול.

אחמד טיבי: והשנה הצלחתי להקים ועדה משותפת לתעסוקת ערבים.

אחמד טיבי: למה צריך ועדות לתעסוקת ערבים?

אחמד טיבי: כי לא מעסיקים ערבים בצורה הולמת, בשיעור הולם, למרות שיש חוק.

אחמד טיבי: לא בשירות הציבורי, לא בשוק הפרטי, לא בחברות ממשלתיות.

אחמד טיבי: לא בדירקטוריונים ולא בציבור העובדים.

אחמד טיבי: תוך כדי דיוני הוועדה התברר מה השיעור הנמוך של חרדים וחרדיות שמתקבלים.

אחמד טיבי: ה-OECD אומרים שחלק גדול מהנזק שפוגע, במשק הישראלי, זה אי-העסקת חרדים ונשים ערביות.

אחמד טיבי: ולכן, כאשר אתה פותח דלתות בפני שני המגזרים האלה, כולם מרוויחים.

אחמד טיבי: זה win–win situation.

אחמד טיבי: וכאשר ערבים מוצאים את מקומם בעבודה, למשל בבתי חולים או בתי מרקחת, אתה רואה – עבודה מצוינת.

אחמד טיבי: עבודה ערבית, קרי עבודה מצוינת: רופאים, מנתחים.

משה גפני: אני מעיד על זה.

אחמד טיבי: אתה מעיד על זה, מניסיון אישי.

אחמד טיבי: ולכן, החסמים הקיימים מול חרדים ומול ערבים חייבים להיות מוסרים – והם לא מוסרים – כי הם לא מוסריים.

מיקי לוי: שילוב יפה.

אחמד טיבי: ובעצם, רבותיי חברי הכנסת, הדרת אוכלוסיות על רקע אתני או דתי או לאומי או מגדרי היא לא מוסרית.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ישראל אייכלר: גם על כך הממשלה לא טרחה להשיב.

ישראל אייכלר: אז יש הבעת דעה של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, ואנחנו נצביע אחר כך על העברה לוועדה – איזו ועדה שהמציעים יציעו.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לחברים שהציעו – חבר הכנסת הרב גפני, מיקי לוי ואחמד טיבי.

מיכאל מלכיאלי: מיקי, על מה שציינת אני כן רוצה לומר: כשרוצים לפתור את הבעיה של ההשמה החרדית, צריך לבדוק מה הבעיה.

מיכאל מלכיאלי: יש אלפי חרדים וחרדיות שהחסם המרכזי שלהם זה שאין להם תואר אקדמי.

מיכאל מלכיאלי: וכשהם באים ללמוד תואר אקדמי, המל"ג, ברוב חוכמתו, לא מאשר ללמוד בנפרד.

מיכאל מלכיאלי: כשהחרדי בא ללמוד – בחורה, אישה חרדית, רוצה ללמוד תואר שני בנפרד, המל"ג סגר את הדלת בשנה האחרונה.

מיכאל מלכיאלי: אין יותר לימודים בנפרד.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר מצד אחד לבוא לחרדים, לומר להם: לכו תלמדו, שיהיה לכם תואר אקדמי, ומצד שני לאכוף עליהם לא ללמוד בנפרד.

מיכאל מלכיאלי: זה לא הולך ביחד.

מיקי לוי: מה זה מפריע להם?

מיכאל מלכיאלי: אז תלך למל"ג, תשאל אותם.

מיכאל מלכיאלי: מה מפריע לחרדים?

מיכאל מלכיאלי: לא תצליח לחנך.

ישראל אייכלר: לא, הוא שואל על המל"ג.

מיכאל מלכיאלי: יש לי הצעת חוק, ושר החינוך מתנגד לזה פעם אחר פעם.

מיכאל מלכיאלי: ישבתי במל"ג – הם אומרים שלא יכול להיות שאדם יהיה בעל תואר שני אם הוא לומד בנפרד.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא מספיק אינטליגנטי.

מיכאל מלכיאלי: אלה תשובות שאני קיבלתי, רשמית.

מיכאל מלכיאלי: ואני אומר, אי-אפשר מצד אחד לבוא – – –

משה גפני: לכן אסור ללמוד באוניברסיטה.

מיכאל מלכיאלי: לכן, אסור ללמוד במקומות מעורבים.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר מצד אחד לבוא בטענות לחרדי: לך, תשתלב בתנאים בכירים כשתנאי הסף זה תואר שני, ומצד שני, לבוא להגיד לנו: תלמדו במעורב.

מיכאל מלכיאלי: ונקודה אחרונה, ברשותך, אדוני היושב-ראש: יש פרויקטים של בנות, נשים חרדיות שעוסקות באנימציה, בוולט דיסני.

מיכאל מלכיאלי: דברים גדולים מאוד, שמעסיקים עשרות ומאות נשים חרדיות.

מיכאל מלכיאלי: כשבאים למשרד התרבות נתקלים בסירוב פעם אחר פעם.

מיכאל מלכיאלי: לא ראיתי את משרד התרבות פעם אחת בא לקראתן בתקצוב.

מיכאל מלכיאלי: אז אם רוצים לפרנס את אותן נשים חרדיות, תעסוקה חרדית, ראוי גם להגמיש את הקריטריונים שיתאימו לאותן הנשים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת מלכיאלי.

ישראל אייכלר: ועדת העבודה והרווחה, הצעתם?

משה גפני: אני מציע ועדת הכספים.

ישראל אייכלר: ועדת הכספים.

ישראל אייכלר: מסכימים לוועדת הכספים?

ישראל אייכלר: חבר הכנסת לוי, מסכים לוועדת כספים?

ישראל אייכלר: אחמד טיבי, מסכים לוועדת כספים?

ישראל אייכלר: אז אנחנו מצביעים על ועדת הכספים – מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

ישראל אייכלר: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה תעבור לדיון בוועדת הכספים.

ישראל אייכלר: << הלסי >> סיום מנדט משקיפי טי"פ בחברון << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: סיום מנדט משקיפי טי"פ בחברון, מס' 11224, 11234 ו-11247.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

ישראל אייכלר: שלוש דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו בנושא סיום מנדט משקיפי טי"פ בחברון.

מיכאל מלכיאלי: לפני שאתייחס לעצם הדבר, זכיתי בשבת חיי שרה, לפני כשבועיים, להיות בשבת בעיר חברון.

מיכאל מלכיאלי: זאת שבת ראשונה שאני נמצא בשבת חיי שרה בעיר – כ-40,000 יהודים שמגיעים לעיר להשתתף בשבת.

מיכאל מלכיאלי: מומלץ לכל אדם לבוא.

מיכאל מלכיאלי: שבת מלאה ברוחניות וגשמיות גם יחד.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שגם זאת הבמה להודות למארחים שלי, הלל הורביץ ואורית סטרוק.

מיכאל מלכיאלי: באמת, שבת מאוד מאוד מיוחדת.

מיכאל מלכיאלי: כשישבתי בשבת עם התושבים במקום התגלתה לפניי תמונה מאוד מאוד לא נחמדה.

מיכאל מלכיאלי: בשנת 1997, כשמדינת ישראל עשתה את הסכם חברון, חלק מההסכם היה שיהיו המשקיפים של טי"פ על מנת שיבואו למקום וימנעו חיכוכים בין האוכלוסייה היהודית לערבית, דבר שהוא מבורך לכשעצמו.

מיכאל מלכיאלי: במשך השנים, אותם משקיפים, שאמורים להיות ניטרליים, מתגלים פעם אחר פעם, על פי מה שתושבים מספרים, כפרו-פלסטיניים, זאת אומרת, באים ונוקטים צעד.

מיכאל מלכיאלי: הם דואגים להסרטות –מסריטים את אותם תושבים.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מצדיק אף מעשה – אני רק אומר שמשקיף לא אמור פעם אחר פעם לנקוט צד, צד אחד.

מיכאל מלכיאלי: ראש העיר בחברון הוא אדם שהוא, כנראה – בצורה עדינה – מאוד לא חיובי, והם בני בית קבועים אצלו, אורחים קבועים אצלו.

מיכאל מלכיאלי: וכשבאים, כשצריך עזרה ליהודים בחברון מולו – שום דבר, אטימות מוחלטת.

מיכאל מלכיאלי: אני אתן דוגמה אחת לכמה שהאבסורד בעיר חברון הוא גדול.

מיכאל מלכיאלי: מערת המכפלה – אדם קשיש, נכה, מוגבל, לא יכול להגיע למערת המכפלה.

מיכאל מלכיאלי: לא מזמן הראשון לציון, הרב אליהו בקשי דורון, רצה להגיע למערת המכפלה.

מיכאל מלכיאלי: פשוט בושה לראות אדם בגיל כל כך מבוגר – צריכים להרים אותו בצורה כזאת מבזה.

מיכאל מלכיאלי: מה ביקשנו?

מיכאל מלכיאלי: מעלית.

מיכאל מלכיאלי: מעלית לא רק ליהודים – גם ערבים קשישים, נכים, שיצטרכו ללכת להתפלל במסגד, במקום, תהיה להם הנגשה.

מיכאל מלכיאלי: שום דבר.

מיכאל מלכיאלי: בשביל לא לתת.

מיכאל מלכיאלי: ושוב, זה קורה פעם אחר פעם.

מיכאל מלכיאלי: אני הייתי מבקש שנקיים דיון על הנושא הזה של סיום מנדט המשקיפים בעיר.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מלכיאלי.

ישראל אייכלר: תשיב על ההצעה הזאת סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי, בבקשה.

ציפי חוטובלי: שלום, חברי הכנסת.

ציפי חוטובלי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה רבה שאתה מעורר את הנושא החשוב הזה.

ציפי חוטובלי: כוח טי"פ הוא כוח אזרחי שראשי התיבות שלו הם כוח בין-לאומי זמני בחברון.

ציפי חוטובלי: הוא מונה 64 משקיפים, מוצב בעיר חברון מכוח הסכם בין ישראל והפלסטינים ומכוח מזכר הבנות שעליו חתומות המדינות התורמות.

ציפי חוטובלי: המדינות המשתתפות בכוח הן נורבגיה, איטליה, שבדיה, שווייץ וטורקיה.

ציפי חוטובלי: הכוח מפרסם דוחות תקופתיים שיש בהם ביקורת על מדיניות ישראל.

ציפי חוטובלי: עם זאת, מדובר בדוחות המועברים לישראל, לפלסטינים ולמדינות התורמות ואינם מפורסמים באופן פומבי.

ציפי חוטובלי: מנדט הכוח מתחדש מדי חצי שנה.

ציפי חוטובלי: החידוש הבא של המנדט צפוי להיות בתחילת השנה הבאה.

ציפי חוטובלי: גם אני ביקרתי בחברון.

ציפי חוטובלי: לפני שבועיים הייתה פנייה של היישוב היהודי להגיע ולראות מקרוב, לראות מהשטח, את הפעילות של טי"פ.

ציפי חוטובלי: לצערי הרב, נחשפתי, כמו כל הציבור הישראלי, לשני אירועים מאוד קשים: ב-17 ביוני תועד משקיף של טי"פ מנקב את צמיגי המכונית של תושב יהודי בחברון, כששניים מחבריו מחפים עליו.

ציפי חוטובלי: המשקיף, שנהנה מחסינות דיפלומטית, הוברח מהארץ.

ציפי חוטובלי: ב-18 ביולי תועד היועץ המשפטי של טי"פ, כשהוא מחופש לאזרח, מצטרף לסיור של שוברים שתיקה, וסוטר לילד יהודי בן עשר מהיישוב היהודי בחברון.

ציפי חוטובלי: באופן כללי, היישוב היהודי מרגיש שהכוח הזה נוהג באופן חד-צדדי ולא תורם לשמירת הסדר בעיר העברית הראשונה, חברון.

ציפי חוטובלי: ההצעה לסדר-היום הזאת מעוררת עניין מאוד מאוד חשוב שמובא לפתחנו במשרד החוץ.

ציפי חוטובלי: אני יכולה לומר לך שפניתי לראש הממשלה בעניין הזה במכתב ובפנייה בעל פה, והבאתי בפניו את כל הנתונים הקשים.

ציפי חוטובלי: העברתי לו את המלצתי שלא להאריך את המנדט של טי"פ.

ציפי חוטובלי: אני מאוד מקווה שכך יהיה.

ציפי חוטובלי: בכל מקרה, ההחלטה מסורה בידיו של ראש הממשלה, בשבתו גם כשר חוץ.

ציפי חוטובלי: אני מקווה שכוח בין-לאומי שהופך לגורם מפריע לא יפעל בעיר העברית הראשונה, חברון.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אתה מסתפק בתשובת סגנית השרה?

מיכאל מלכיאלי: – – –

ישראל אייכלר: או שאתה רוצה את זה באיזו ועדה?

מיכאל מלכיאלי: ועדת החוץ והביטחון, לא?

ישראל אייכלר: ועדת החוץ והביטחון?

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: אז אנחנו נצביע על ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

ישראל אייכלר: חמישה חברים בעד.

ישראל אייכלר: אין מתנגדים.

ישראל אייכלר: אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה של חבר הכנסת מלכיאלי תעבור לוועדת החוץ והביטחון.

ישראל אייכלר: << הלסי >> פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת החקלאית << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת החקלאית, מס' 11210, של חבר הכנסת דן סידה.

ישראל אייכלר: בבקשה, בכבוד.

דן סיידה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השתתפתי הבוקר בדיון בוועדת הכלכלה שבו עסקנו בהצעת החוק של המועצה לענף הלול.

דן סיידה: הדיון הבוקר נגע בנקודה אחת מתוך יריעה רחבה מאוד של בעיות בענפי התוצרת החקלאית.

דן סיידה: לצערי, כמדינה כנראה שכחנו את החשיבות שבחקלאות ואת הקשר הישיר של החקלאות ליישוב הארץ ולביטחונה.

דן סיידה: העבודה בחקלאות היא עבודה קשה ומפרכת מאוד, אך היא גם חשובה מאין כמוה בכל היבט אפשרי: הביטחוני, החברתי והכלכלי.

דן סיידה: בכל הדורות ידענו לתת לחקלאות ולחקלאים את הכבוד הראוי להם, אך משהו השתנה לרעה לאחרונה.

דן סיידה: החקלאות הופכת לנחלת העבר, אין לה המשכיות אמיתית.

דן סיידה: אני שואל כיצד ייתכן שבאירופה החקלאים מקבלים סבסוד ותמיכה שמסתכמת בכ-40%, ואילו כאן בישראל לא רק שהתמיכה שהחקלאים מקבלים היא מינורית וזעומה, אלא מקשים עליהם והופכים את עבודתם לבלתי משתלמת ולבלתי כדאית.

דן סיידה: אני חקלאי, חבריי חקלאים.

דן סיידה: כל מכריי חקלאים.

דן סיידה: מבין כל החקלאים הרבים שסובבים אותי, שהקימו את המושב שבו אני גר ואת המושבים סביב, אני יכול לספור על אצבעות כף יד אחת את כמות המשקים בכל מושב שבהם בנו של החקלאי ממשיך את פעילות אביו.

משולם נהרי: חקלַאי.

דן סיידה: חקלאי.

דן סיידה: אם תשאלו למה – התשובה היא כי הדור השני לחקלאים רואה את הדור שלפניו נאנק תחת הנטל ונלחם על לחמו.

דן סיידה: הוא אינו רוצה להמשיך במלחמת ההישרדות האין-סופית הזו אלא להתפרנס בכבוד, ולפיכך מפסיק את העבודה בחקלאות.

דן סיידה: לעומת זאת, הרווחיות של הקמעונאים על התוצרת החקלאית היא חזירית, והאי-רווחיות וההפסדים לחקלאים בלתי מתקבלים על הדעת.

דן סיידה: לא ייתכן שחקלאי שמייצר עוף פטם – שעלות ייצורו לקילו היא 5.5 שקלים – יקבל מהקמעונאי או המשווק 3 שקלים בלבד.

דן סיידה: זה פשוט לא הגיוני.

דן סיידה: לא ייתכן שחקלאים שמגדלים פירות וירקות ימכרו את תוצרתם במחיר של שקלים בודדים, ואותה תוצרת תימכר לצרכן הסופי על ידי הקמעונאים במחיר של מאות אחוזים יותר.

דן סיידה: התוצרת החקלאית הטרייה מתאפיינת בחיי מדף קצרים ומושפעת מתנאי אקלים משתנים ודרישות שוק תקופתיות.

דן סיידה: אופיו של המוצר מאפשר למשווקים לשלוט ולווסת את ההיצע והביקוש תוך השפעה ישירה על המחיר שמקבל היצרן – לבין המחיר שמשלם הצרכן.

דן סיידה: הקמעונאים והמשווקים מנצלים את החקלאים ומהווים כמין קרטל בחסות הדין, כמו שהגדיר מבקר המדינה ב-2015 את ההסכם בין קבלני הרבייה בענף הפטם.

דן סיידה: רבותיי, בשנת 2016 חתם שר החקלאות על צו חובת דיווח על רשתות השיווק – הן על עלויות הרכישה והמכירה של הפירות והירקות והן על הגדרת טווח מחירי הפירות וירקות.

דן סיידה: אך לצערי, מתחילת איסוף הנתונים על ידי משרד החקלאות, בשנת 2013, ועד לרגע זה ממש, סוף שנת 2018, עדיין לא גובשו החלטות בנושא.

דן סיידה: יש שטוענים שהוויסות והפיקוח על החקלאות יעלה בסופו של דבר את המחיר לצרכן, אך צר לי לאכזב אתכם: המציאות היא הפוכה.

דן סיידה: הפיכת השוק הזה לשוק ריכוזי והיעדר פיקוח וויסות בענף נותנים כוח לגופים החזקים והגדולים, אשר מתאגדים לסוג של קרטל, והם אלה שמכתיבים את המחיר בשוק ושולטים בביקוש וההיצע.

דן סיידה: בכך מביאים להיעדר תחרות, לעליית המחירים לצרכן ולהוצאת החקלאים הקטנים מחוץ לזירה, עקב אי-רווחיות והפסדים גדולים.

דן סיידה: אני חושב שמעבר לתפקידנו בפיקוח ובחקיקה, תפקידנו הוא גם לדאוג לשקיפות מלאה, שבה הצרכנים יודעים את התפלגות המחירים שאותם הם משלמים על התוצרת החקלאית.

דן סיידה: היום בדיון בוועדה הציע חברי חבר הכנסת איתן ברושי לחייב את הקמעונאים לציין את המחיר שאותו הם שילמו לחקלאי לצד המחיר שבו הם מוכרים את התוצרת, כך שהצרכן יבין שהיוקר אינו נובע מרווחי החקלאי או מעלויות הייצור שלו, אלא מרווחי הקמעונאים, שמסתכמים במאות אחוזים ומוגדרים פה כפערי תיווך.

דן סיידה: עלינו לדאוג לחלופות אמיתיות לסוגיה זו, תוך עידוד שווקים נוספים המקדמים קשר ישיר בין היצרן לצרכן.

דן סיידה: השוק הסיטונאי, שאמור היה לתרום רבות לפתרון סוגיה זו, עדיין לא הוקם, למרות הבטחות הממשלה.

דן סיידה: מכתבה שפורסמה בכלכליסט לפני כמה חודשים עולה כי משרד החקלאות הורה לפעול לסגירת חברת שוק סיטונאי עד סוף שנה זו, סוף שנת 2018, מבלי לפרסם תוכנית על הקמת שוק כזה על ידי המשרד בעצמו, כפי שדובר.

דן סיידה: אנו צריכים להמשיך ולעודד ולהקים שוקי איכרים, שבהם החקלאים יכולים למכור את תוצרתם בצורה ישירה לצרכנים ובכך לדלג על כל המתווכים ולהקטין את יוקר המחיה.

דן סיידה: כאן המקום להודות לחבריי חברי הכנסת, ובראשם חבר הכנסת איתן ברושי, על ניסיונו הרב לעורר את הנושא הזה שוב ושוב.

דן סיידה: כולי תקווה שנצליח, יחד עם יושב-ראש השדולה החקלאית חבר הכנסת יצחק וקנין וכל שאר חברי השדולה, להחזיר את החקלאות בארצנו להיות ענף משתלם ורווחי; ענף שהמדינה מבינה עד כמה הוא חיוני ואסטרטגי, ענף שאותו נטפח ונעצים, במקום לכרות.

דן סיידה: אני מבקש לדון בנושא באחת הוועדות.

דן סיידה: תודה רבה, אדוני.

ישראל אייכלר: באיזו ועדה אתה רוצה?

ישראל אייכלר: בוועדת העבודה והרווחה?

ישראל אייכלר: אז אנחנו נצביע עכשיו על העברת הנושא של חבר הכנסת דן סידה, הפיקוח על רווחי שיווק בתוצרת החקלאית, לוועדת העבודה והרווחה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – חמישה.

ישראל אייכלר: אין מתנגדים.

ישראל אייכלר: אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה תועבר לוועדת העבודה והרווחה.

ישראל אייכלר: אנחנו מגיעים להצעה לסדר-היום האחרונה היום.

ישראל אייכלר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס ומס קנייה על טובין (הוראת שעה מס' 21), התשע"ח–2018; החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (הוראת שעה מס' 9), התשע"ז–2017 (תיקון), התשע"ח–2018; החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (הוראת שעה מס' 21) (תיקון), התשע"ח–2018.

נאזם בדר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: << הלסי >> יום השבתון בבחירות המקומיות פוגע בעסקים קטנים שלא לצורך << הלסי >>

ישראל אייכלר: חבר הכנסת רועי פולקמן להציע הצעה לסדר-היום מס' 11181, בעניין: יום השבתון בבחירות המקומיות פוגע בעסקים קטנים שלא לצורך.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אתה לוקח בחשבון שיש לך חמש שנים להסדיר את זה.

רועי פולקמן: לכן זה הזמן הנכון.

ישראל אייכלר: עשר דקות.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: חבריי חברי הכנסת, זו בדיוק הסיבה שבדרך כלל אני לא נוטה להגיש הצעות לסדר-היום כאלה – כי, כמו שאתם רואים, המליאה בשעה כזו – אולי גם ספציפית היום אנשים חושבים על חלקם בפריימריז.

רועי פולקמן: את הסוגיה אציג מאוד בקצרה, והסיבה לזה שזה מועלה כהצעה לסדר-היום היא שבאמת זה הוגש כהצעה דחופה ויושב-ראש הכנסת הציע שזו תהיה הצעה לסדר-היום מן המניין, וכך אני עושה.

רועי פולקמן: סיימנו אך אתמול את הבחירות המוניציפליות.

רועי פולקמן: אני עוד לא בדקתי נתונים, אבל אני חושב שגם האירוע של אתמול היה חסר תקדים.

רועי פולקמן: העובדה שב-50 רשויות היו בחירות סיבוב שני – אני חושב שזו לא תופעה רגילה – ובהחלט היו בחירות סוערות בלא מעט מקומות.

רועי פולקמן: מה שייחד את הבחירות האלה היה אותו יום שבתון, שתכליתו הייתה לאפשר לאנשים להגיע.

רועי פולקמן: עד רגע זה אני מודה שאני ראיתי רק נתונים סותרים ממשרד הפנים, שדיברו על נתוני ההצבעה.

רועי פולקמן: אני ראיתי נתונים על 56%, על 58%, ובאיזשהם פרסומים – על 60%.

רועי פולקמן: קודם כול, זו הסיבה שאני גם חושב שהכנסת צריכה לקיים דיון.

רועי פולקמן: אני טוען שכשהחוק תוקן – אם אינני טועה ב-2014 – הוא חוקק באופן לא מספיק מעמיק.

רועי פולקמן: המטרה הייתה העלאת שיעורי ההצבעה.

רועי פולקמן: דבר אחד: אני רוצה לבחון אם באמת עלו שיעורי ההצבעה שלא באופן טבעי – כי אני בדקתי, למשל, והייתה עלייה של 8% במספר המתמודדים, כלומר היו יותר מתמודדים בבחירות המוניציפליות, מה שגם באופן טבעי מייצר יותר קמפיינים וגם יותר הצבעה.

רועי פולקמן: לכן השאלה היא: האם ניתן להסביר את העלייה בהצבעה בין השאר בכך שיש יותר מתמודדים ואין לזה שום קשר ליום שבתון?

רועי פולקמן: והאם, בהנחה שעלה המספר ב-4% או 5%, זה מצדיק עלות של מיליארדים למשק?

רועי פולקמן: הדבר השני שאני אומר – – –

ישראל אייכלר: גם כדאי אולי לבדוק כמה זה עלה.

רועי פולקמן: בהחלט.

רועי פולקמן: צריך לעשות אומדנים, למרות שבאמת קצת קשה להעריך, כי מצד אחד נגרמו הפסדים – ופנו אליי לא מעט מעסיקים – ומצד שני, כמובן, היה מסחר, אנשים יצאו לבלות והייתה גם פעילות במשק.

רועי פולקמן: אז אני לא רוצה להגיד שלא הייתה תועלת בכלל.

רועי פולקמן: הדבר השני: לא ירדו לפרטים.

רועי פולקמן: גם אנשים שאין להם זכות הצבעה קיבלו יום חופש.

רועי פולקמן: אז זו שאלה אם זה מוצדק, כי זה עניין סוציאלי או לא עניין סוציאלי – עובדים זרים או אחרים.

רועי פולקמן: בכלל, עסקים, פשוט אמרו להם: יש יום חופש, למה?

רועי פולקמן: גם מקומות – סתם.

רועי פולקמן: פגשתי השבוע ראש מועצה מקסים, שלא היו אצלו בחירות כי הוא היה מועמד יחיד; גם אצלו בכל המועצה היה יום חופש.

רועי פולקמן: מה ההצדקה לזה?

רועי פולקמן: לכן אני בא ואומר: האם כתפיסה אנחנו אומרים שזה גורף?

רועי פולקמן: 1.

רועי פולקמן: אני ביקשתי שבכנסת ישראל, דווקא עכשיו, כשאנחנו יכולים לראות את הנתונים וזה טרי ואפשר לנהל את הדיון הזה – להבין מה היו הנתונים, האם זה מצדיק ומהי העלות למשק.

רועי פולקמן: 2.

רועי פולקמן: אני הצעתי בהצעה שלי, ואני גם הגשתי איזושהי הצעת חוק בנושא – אבל אני פתוח לדיון הזה – שאמרה דבר מאוד פשוט: מי שמצביע יקבל את יום החופש.

רועי פולקמן: אני חשבתי שראוי שבן אדם יבוא, יקבל אישור הצבעה בקלפי, ובהתאם לזה מעסיק שירצה – כמובן, המעסיק יכול להגיד: מספיק לי שתגיד לי, אבל מי שירצה, יגישו לכוח אדם את הפתק הזה ויגידו: על זה אתה מקבל.

רועי פולקמן: ואז, עוד יותר אנחנו נאלץ הצבעה.

רועי פולקמן: באמת, אנשים שירצו לנצל יום חופש, יצביעו.

רועי פולקמן: אני חושב, אדוני היושב-ראש – בקשתי, בסך הכול, היא שיתקיים על זה דיון.

רועי פולקמן: אני חושב שזה מקומה של הכנסת כגורם מפקח על עבודת הממשלה.

רועי פולקמן: החוק הזה יושם פעם ראשונה.

רועי פולקמן: אנחנו צריכים לבדוק את זה לעומק, לראות אם העלות הזאת לעסקים הקטנים הייתה מוצדקת, כי הייתה פה עלות – ושוב, אני אומר שהגיעו אליי לא מעט פניות מעסקים שזה עלה להם עשרות אלפי שקלים, היום הזה, בתשלומי חופש לעובדים ופגיעה בעשייה – לראות אם זה היה מוצדק.

רועי פולקמן: אז אני אבקש להעביר את זה, כמובן, לוועדת הפנים של הכנסת לדיון יסודי ומעמיק.

רועי פולקמן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: סגן השר רוצה להשיב?

ישראל אייכלר: אני מקווה שזו תשובה קצרה, כי זה הדבר האחרון שאנחנו עוסקים בו היום.

ישראל אייכלר: נלמד מרועי פולקמן, שהיו לו עשר דקות וידע לקצר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בבחירות 2013 עמד שיעור ההצבעה לרשויות המקומיות על 51%.

משולם נהרי: אחוז הצבעה נמוך זה גרם למשרד הפנים לבחון דרכים להעלאת אחוזי ההצבעה, מה שהוביל, בין היתר, לקידומו של תיקון לחוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ"ה–1965, המכונה "חוק השבתון".

משולם נהרי: השפעתו של השלטון המקומי באופן ישיר על חיי האזרח היא רבה בכל מערכות חייו, ולכן ההשתתפות בהליך הבחירות הדמוקרטי היא חיונית וחשובה.

משולם נהרי: מטרת החוק היא להעלות את שיעור ההשתתפות בבחירות, ולהקל על התושבים לקחת חלק בהליך הדמוקרטי ולממש את זכותם לבחור.

משולם נהרי: בנוסף, קביעת יום הבחירות כיום שבתון תיתן מענה לניהול מערך הבחירות, המצריך הצבת קלפיות גם בבתי הספר.

משולם נהרי: צעד נוסף שביצע המשרד בנושא היה איחוד מועד הבחירות של עיריות, מועצות מקומיות ומועצות אזוריות, כך שלראשונה לאחר שנים, הבחירות של 2018 כללו מספר גדול יותר של רשויות מקומיות.

משולם נהרי: ואכן, לפי הנתונים, אחוזי ההצבעה בבחירות האחרונות עלו באופן משמעותי – אחוזי ההצבעה עמדו על כ-60%.

רועי פולקמן: רק שאלה – זה 60% בממוצע או סך הכול של המצביעים?

רועי פולקמן: כי הציגו שני נתונים.

רועי פולקמן: זה ממוצע אזורי ההצבעה או סך הכול מכל המצביעים שהצביעו – 60%?

משולם נהרי: מכל המצביעים.

רועי פולקמן: אוקיי.

משולם נהרי: הקביעה כי "עלות יום שבתון מסוג זה למשק עולה על כ-1.8 מיליארד שקל", לטעמנו, איננה מדויקת, משום שלפי מיטב ידיעתנו עלות זו למשק לא נבחנה על ידי גורם מקצועי מוסמך ואין על כך נתונים ברורים.

משולם נהרי: יחד עם זאת, אני חושב שזה חשוב מאוד ונכון לבחון אם אכן המטרה שלשמה נקבע יום הבחירות כיום שבתון הושגה.

משולם נהרי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: אתה מסכים – – –

משולם נהרי: אין לי התנגדות לבקשתו של המציע להעביר את זה – –

ישראל אייכלר: לוועדת הפנים?

משולם נהרי: – – לוועדת הפנים.

משולם נהרי: כן.

ישראל אייכלר: אם כן, אנחנו ניגש מייד להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד להעביר את הנושא לדיון בוועדת הפנים?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משולם נהרי: תוסיף את קולי.

ישראל אייכלר: שלושה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה של חבר הכנסת פולקמן בעניין יום השבתון בבחירות המקומיות תעבור לוועדת הפנים של הכנסת.

ישראל אייכלר: תם סדר-היום.

ישראל אייכלר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"א בכסלו התשע"ט, 19 בנובמבר 2018, בשעה 16:00.

ישראל אייכלר: ישיבה זו נעולה.