ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 375, 2018-11-13 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ה' בכסלו תשע"ט, 13 בנובמבר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי חבר הכנסת מיקי לוי ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – היוון קצבה על ידי שאיר הזכאי לפנסיה תקציבית או לקצבה מקופה אחרת), התשע"ח–2017, שמספרה פ/4708/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, חברת הכנסת לאה פדידה ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק לתיקון פקודת היערות (הגברת ההגנה על עצים בוגרים), התשע"ח–2018, שמספרה פ/5656/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם כי הונח היום על שולחן הכנסת פרוטוקול מתקן להסכם הסחר החופשי בין ממשלת מדינת ישראל לממשלת קנדה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין, ההרשמה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי, אתה יכול לפתוח היום את הנאומים.

יהודה גליק: מה, זה לא הילד – – – מדבר במקומך?

אחמד טיבי: רק בוועדת החינוך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, שורת הפגנות של חברי הסגל הבכיר של המכללות הציבוריות ושל הסטודנטים נערכו על רקע שביתת המרצים בשמונה מכללות.

אחמד טיבי: הסטודנטים הפגינו במחאה על שלטענתם הפכו, ובצדק, לבני ערובה בין הצדדים, והמרצים – על שאין מנהלים איתם משא ומתן.

אחמד טיבי: שביתת הסגל הבכיר של המכללות נמשכת כבר יותר משלושה שבועות, ושנת הלימודים עדיין לא נפתחה בשמונה מכללות ציבוריות: המכללה האקדמית תל אביב-יפו, ספיר, כנרת, הדסה, מכון לב, HIT חולון, מכללת אשקלון ועזריאלי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, 80% מהשיעורים לא מתקיימים.

אחמד טיבי: השביתה מקיפה כ-1,300 מרצים ויותר מ-20,000 סטודנטים – 20,000 סטודנטים.

אחמד טיבי: הסטודנטים הצליחו לייצר פתח של תקווה עבור שני הצדדים למשא ומתן והבנות, אך דבר לא קרה.

אחמד טיבי: הסגל הבכיר מוחה על שלטענתו ועד ראשי המכללות, ור"מ, נסוג מהסכם ההבנות שנחתם באוקטובר 2018 ומנסה לכפות על כל אחד מסגלי המכללות הסכם מקומי בתנאי העסקה פוגעניים.

אחמד טיבי: הסטודנטים קראו – ואני חוזר ומשנן ומקריא את הקריאה של הסטודנטים – לקיים משא ומתן ולאפשר להם להתחיל ללמוד.

אחמד טיבי: הם מאבדים את הסמסטר, והפגיעה בסטודנטים היא הפגיעה הקשה ביותר.

אחמד טיבי: אני מבקש שכל המליאה וכל הכנסת יתאחדו בקריאה להפסיק את השביתה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה, אני קורא לך למרות העובדה המצערת שנרשמת תחת שם בדוי, יעקב אשר, אבל ניחשתי שזה אתה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי חבר הכנסת אייכלר – חבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יהודה גליק: בטעות – – –

ישראל אייכלר: אני רוצה להודיע לפרוטוקול שבטעות הצבעתי במקומו של יעקב אשר כדי להירשם לזכות בנאום בן דקה – –

יולי יואל אדלשטיין: קיבלנו, קיבלנו את זה.

ישראל אייכלר: – – כי פשוט ישבתי על כיסאו בטעות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: טוב, אז העניין הזה סגור.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשעה זאת יושבים תושבי הדרום בחרדה ותפילה לישועתם, לישועת ה', ואנחנו צריכים להתפלל עבורם.

ישראל אייכלר: אבל היה סיפור אתמול, סיפור האוטובוס של החיילים שנסע והיה חשוף לפגזים של מחבלי חמאס.

ישראל אייכלר: ראינו את זה בפרסומי החמאס עצמם, שאינם חשודים ברצון להראות את הניסים שקרו לחיילי ישראל, ה' ישמרם ויצילם.

ישראל אייכלר: הם מראים דבר מדהים: שהאוטובוס הספיק להוריד את כל החיילים, לצאת לסיבוב לחשיפה, ואז הוא נחשף וקיבל את הפגז ששרף את כל האוטובוס.

ישראל אייכלר: לא תמיד אנחנו רואים ניסים גלויים כפי שראינו את זה.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים להתפלל – קודם כול, הודו לה' כי טוב, כי לעולם חסדו.

ישראל אייכלר: ודבר נוסף, להתפלל לקדוש ברוך הוא שנראה ניסים גלויים, כמו שנאמר: "ה' צבאות עמנו משגב לנו אלהי יעקב סלה.

ישראל אייכלר: ה' הושיעה המלך יעננו ביום קראנו".

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מצטרפים, ודאי, לתפילה לחיילינו ותושבינו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כולנו עם תושבי הדרום ועוטף עזה, בוודאי בימים ובשעות האלה.

איתן ברושי: אבל צריך לומר שבחודשים האחרונים הייתה הזנחה בכל מה שקשור לפיצוי ולמה שמתחייב מכיסוי הנזקים, ולא פעם דיברנו על זה גם במליאה וגם בוועדות.

איתן ברושי: והינה עכשיו הממשלה לא מקבלת את ההחלטה הנכונה: להפעיל את המצב שנקרא מל"ח, משק לשעת חירום.

איתן ברושי: בלקחים של ועדת החקירה אחרי לבנון השנייה היו הערות ברורות על הפעלת מל"ח, כטעות שנעשתה אז על ידי הממשלה.

איתן ברושי: ראינו את זה גם בעמוד ענן ובצוק איתן.

איתן ברושי: הדרך היחידה במציאות הזאת – שהיא יכולה להוביל אותנו גם למלחמה אבל כבר היום היא מצב חריג – היא לקבל החלטה להפעיל את מה שקוראים לו מל"ח.

איתן ברושי: זה כלי שהממשלה בנתה במשך שנים, הוא עולה כסף, כל יום וכל שנה מתרגלים אותו ברשויות ובכל מקום אחר, והוא הדרך היחידה לנהל את המשק ואת האזורים תחת אש במציאות הזאת: היא מאפשרת גם פיצוי, גם ניוד עובדים, גם סגירה ופתיחה של מוסדות חינוך וגם מפעלים חיוניים וכל דבר אחר.

איתן ברושי: האפשרות היחידה להסביר למה זה לא קורה זה ניסיון של האוצר לחסוך כסף על הגב של המתיישבים באזורים שבהם מדובר.

איתן ברושי: אז צריך לפצות על מה שלא פיצו עד היום, כולל תיירות, חקלאות ונזקים אחרים, וצריך לאפשר למדינה ולרשויות להשתמש בכלים כדי לשרת את האזרחים במצב שהוא בהחלט שונה, לפחות בטווחים של 20 ו-40 קילומטר.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, העליתי את זה היום בוועדת החוץ והביטחון, בוועדת הכלכלה ובוועדת הכספים.

איתן ברושי: כל יושבי-הראש, כולל דיכטר, הודיעו שהם תומכים, ואני מקווה שהממשלה והקבינט יקבלו את ההחלטה הנכונה ולא ימציאו תקנות וכל מיני פטנטים כדי לא למלא את האחריות.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, המזכירה, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, כמובן, כפי שכבר נאמר, כולנו – ליבנו עם תושבי הדרום.

יהודה גליק: אבל, אדוני היושב-ראש, שכפי שאתה יודע, אני לא יכול שלא להתרגש כל פעם מחדש מהעם המדהים והמקסים שיש לנו.

יהודה גליק: בימים כאלה פתאום צצות להן קרני אור, צצות מבעד לאפלה.

יהודה גליק: ואכן, מתנדבי יחד למען החייל בבאר שבע, בראשות ציפורה חלפון, תמיד קופצים ראשונים, וכבר פתחו מחסן שיסייע לצבא בשעת חירום.

יהודה גליק: ובאמת הם נערכים עם מחסן החירום – ואגב, צריך להודות לראש העיר רוביק דנילוביץ שהעמיד אותו – שמהווה עזרה וערך מוסף ללוחמים.

יהודה גליק: כבר עכשיו המחסן מוצף בעם ישראל הנפלא והנהדר, שתורם סבוני גוף, שמפו, גרביים צבאיים, גופיות, גטקעסים, חטיפים, מוצרים יבשים, קצף גילוח, דיאודורנט, כל מה שיכול לעזור בשטח.

יהודה גליק: לא, לא סיגריות, רבותיי, לא לתרום סיגריות, אבל את כל הדברים האחרים.

יהודה גליק: עם ישראל מתגייס פתאום בהמוניו, ורואים את היופי של עם ישראל.

יהודה גליק: אז כל מי שעוד רוצה לתרום יכול להעביר לרכזי התרומות של "יחד למען החייל" בראשות ציפורה חלפון בבאר שבע.

יהודה גליק: אני לא אפרסם פה את הטלפון, אבל אתם יכולים בהחלט להיכנס לעמוד הפייסבוק של יחד למען החייל של ציפורה חלפון.

יהודה גליק: עם ישראל, אני כל כך אוהב אתכם.

יהודה גליק: בימים האלה – לצערנו, בימים קשים זה מתגלה, אבל זה גם מתגלה לא רק בימים האלה.

יהודה גליק: באמת כל הכבוד, עם ישראל, ובאמת, אלו פשוט רגעים שבהם רואים את הדבר הנפלא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, העובדים הסוציאליים עוד פעם שובתים ויוצאים למאבק ולהפגנות על ביטחונם ושלומם ועל זכותם הבסיסית לעבוד ולהמשיך את עבודת הקודש שהם עושים בלי שיאיימו על חייהם ועל שלומם.

מסעוד גנאים: אי-אפשר לקבל את זה שמי שעומדים בשטח יום-יום, במגע יומי עם אלה הזקוקים והנזקקים לעזרה, הם צריכים עזרה והגנה בעצמם.

מסעוד גנאים: לפני כמה שנים הם שבתו והפגינו, אבל לצערי הם עדיין חווים אלימות והתקפות ואיומים על חייהם, ואין מי שיספק להם את ההגנה.

מסעוד גנאים: אנחנו עומדים לצידם, אנחנו תומכים בהם.

מסעוד גנאים: אנחנו קוראים לממשלה, למשרד הרווחה, למשטרה לספק להם את ההגנה כדי שלא יאיימו על חייהם.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איימן עודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה מפה לשלוח מילות עידוד למאות אלפי ישראלים שנמצאים ממש ברגעים האלה תחת אש, והערכה ותודה לצה"ל, חיל האוויר, מערכת כיפת ברזל וכל מי שתורם כרגע למאמץ הצבאי שמתנהל בדרום.

נחמן שי: אלה רגעים מאוד מיוחדים וחשובים, ואני מקווה שהם כמובן יסתיימו מהר.

נחמן שי: אבל אני רוצה לומר משהו על מה שהולך ומתהווה, ואני קורא אותו בין השורות.

נחמן שי: כנראה יש משא ומתן.

נחמן שי: כנראה מתקדמים לאיזושהי הפסקת אש.

נחמן שי: איך אני יודע?

נחמן שי: כשהחמאס מגביר את האש, אני יודע שהפסקת האש מתקרבת.

נחמן שי: יש כמה אינדיקציות כאלה.

נחמן שי: כי החמאס לא יגיע להפסקת אש אם הוא לא יירה אחרון ואם הוא לא ייקח הביתה איזו תחושה שהוא ניצח אותנו.

נחמן שי: זה חלק מהכלל שצריך להנחות אותנו הפעם, לשם שינוי, בהשוואה למצבים קודמים בעבר: ישראל אינה יכולה לסיים את הסבב הזה מבלי שיהיה ברור שהיא חידשה את ההרתעה שלה כלפי החמאס.

נחמן שי: אין הסדרה, שום הסדרה שהיא, שלא תהיה מושתתת על הרתעה ישראלית חזקה וכואבת, כדי שיהיה ברור לחמאס שהוא לא עושה טובה לאף אחד כשהוא מסכים לא לירות, אלא מפני שכך מדינת ישראל כופה עליו וכך היא מוודאת את ביטחונם של תושבי הדרום.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

איימן עודה: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת וחברות הכנסת, אנחנו לא רוצים הסדרה, אנחנו רוצים שלום.

איימן עודה: אי-אפשר להתעלם מעזה ואי-אפשר לשבור את עזה.

איימן עודה: אי-אפשר לשבור עם שנאנק תחת מצור ומבקש את זכותו להגדרה עצמית.

איימן עודה: ההסלמה היא לא גזרת גורל.

איימן עודה: גם אחרי שלוש מלחמות ממשלת ישראל מסרבת לקחת אחריות.

איימן עודה: היא מתנערת ומסתכלת על עזה כמו על בעיה שצצה משום מקום, כאילו לא ממשלת ישראל היא שנעלה את הדלת וזרקה את המפתחות לים.

איימן עודה: מה שראינו ביומיים האחרונים נקרא ייאוש.

איימן עודה: ככה זה כשהממשלה רק מנסה למשוך זמן, כשמנהלים סכסוך על חשבון שני העמים.

איימן עודה: מדיניות הימין הקיצוני ממשיכה לדרדר אותנו למלחמות.

איימן עודה: עוד הרוגים חפים מפשע, עוד מרחץ דמים.

איימן עודה: יש פתרונות צודקים, אבל אין מי שיקדם אותם.

איימן עודה: לשני העמים מגיע יותר מרגיעה.

איימן עודה: כבר מזמן לא דיברו כאן על שלום.

איימן עודה: אנחנו לא רוצים הסדרה, אנחנו רוצים את סיום המצור, את סיום הכיבוש.

איימן עודה: אנחנו רוצים הסכם כולל של שלום ישראלי-פלסטיני.

איימן עודה: תודה.

ענת ברקו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון, ואחריו – חברת הכנסת לאה פדידה.

ענת ברקו: – – – לעשות משהו.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, תרשה לי לברך את משפחת צד"ל, כל הלוחמים ובני המשפחות שהגיעו היום כדי להוקיר אותם.

אכרם חסון: יום מיוחד היה לנו, ואנחנו נדבר על זה בהמשך.

אכרם חסון: רציתי לדבר על הבחירות שמתקיימות היום, אדוני היושב-ראש, בכמעט 60 רשויות.

אכרם חסון: לצערי הרב, נותנים להם רק להתחיל להצביע משעה 13:00.

אכרם חסון: זה לא יום שבתון, כך שיש אפליה בין מה שהיה לפני שבועיים להיום, וזה לא הוגן, כי יש הרבה אנשים בכפרים שיוצאים מוקדם לעבודה ולכן הם לא יכולים להצביע בבוקר, לא בשעה 08:00 ולא ב-07:00 ולא ב-09:00, רק משעה 13:00, כך שאחוז ההצבעה ירד ואנחנו לא נאפשר מבחינה דמוקרטית לכל האזרחים להצביע, ולכן הגיע הזמן שאנחנו נתקן את הדבר הזה.

אכרם חסון: מצד שני, אני כבר הגשתי בעבר הצעת חוק: צריך להגביל את הכהונה של ראש רשות לשתי קדנציות.

אכרם חסון: אנחנו רואים מה שעובר על השלטון המקומי.

אכרם חסון: אנחנו רואים את הבעיות, את השחיתות, ולכן הגיע הזמן לקחת את ההצעה הזאת ברצינות.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת ענת ברקו.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל נמצאת היום תחת מלחמה.

לאה פדידה: לא תושבי הדרום, אלא אחינו ואחיותינו נמצאים תחת מתקפה.

לאה פדידה: נשים, גברים, נוער וטף צריכים להגן על עצמם תחת אזעקות, תחת רקטות, תחת ירי, והם מסכנים את חייהם.

לאה פדידה: ומה הממשלה עושה?

לאה פדידה: בואו נראה: ביטחון לא קונים באיומי סרק, ביטחון לא עושים במזוודות של כסף, ביטחון לא עושים במשפטי קמפיין חסרי שחר: ביבי חזק מול החמאס.

לאה פדידה: זה לא מרתיע.

לאה פדידה: ביטחון לא עושים בזה שכל תושבי הדרום – אשקלון, שדרות – אין להם מספיק אתרי מיגון.

לאה פדידה: ככה לא עושים ביטחון.

לאה פדידה: ממשלת הימין חזקה בדיבורים, אבל דיבורים כמו חול ואין מה לאכול.

לאה פדידה: אנחנו אחראים על תושבי הדרום, על תושבי הצפון, על תושבי המרכז.

לאה פדידה: זאת מלחמה, ואנחנו צריכים לדעת שכוח צה"ל צריך להרתיע, כן.

לאה פדידה: ביטחון לא עושים בדיבורים, במשחקים בקבינט: הוא לא נתן לי, הוא כן נתן לי.

לאה פדידה: מספיק לנו דיבורים, אנחנו רוצים מעשים.

לאה פדידה: מכאן אני רוצה לשלוח – אחיי ואחיותיי בדרום, היו חזקים.

לאה פדידה: ולכם, חיילי צה"ל, גיבורי ישראל, שובו בשלום הביתה, כי דיבורים כמו חול ואין מה לאכול – נקווה שזה ישתנה ונחזור כולנו הביתה לחיים תקינים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לאה פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, קודם כול, לחזק את חיילות וחיילי צה"ל בסדיר, בקבע, במילואים, הילדים שלנו, האחים שלנו, הקרובים שלנו, כולם – שיחזרו בשלום; לחזק את תושבי מדינת ישראל, ואני לא מגבילה את זה רק לדרום, אני אומרת באופן כללי.

ענת ברקו: יש לנו חברה מאוד מאוד חזקה, עם חוסן לאומי אדיר.

ענת ברקו: זה דבר מאוד חשוב.

ענת ברקו: אני הייתי מאוד שמחה לענות לחבר הכנסת עודה, חבל שהוא לא פה.

ענת ברקו: כשמדברים על שלום, צריך להתחיל ולהסתכל על עזה כ-case study.

ענת ברקו: עזה יכולה הייתה להיות הדוגמה.

ענת ברקו: באמת, עזה תחילה, עזה ויריחו תחילה.

ענת ברקו: מה שקיבלנו אחרי אוסלו היה פיגועי התאבדות והרוגים ונרצחים ברחובות ואוטובוסים מתפוצצים ומחבלים מתאבדים ומכוניות נפץ.

ענת ברקו: זה מה שקיבלנו.

ענת ברקו: עזה נשלטת על ידי חמאס כבר 11 שנה.

ענת ברקו: אבו מאזן, כף רגלו לא דרכה בעזה.

ענת ברקו: כשרוצים להביא את אבו מאזן ומדברים על פיוס לאומי, מדברים על אבו מאזן כראש העירייה של עזה כדי לפנות שם את הזבל ולעשות סדר, אבל החמאס ממשיך לשלוט בכוח כשיש לו מונופול על הנשק ועל הכוח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: זאת אומרת שכשאנחנו מדברים על עזה – החמאס, הג'יהאד האסלאמי הנתמך על ידי איראן, לא רוצה שלום.

ענת ברקו: לכן, אדוני, אפילו לא במונחים של הסדרה צריך לדבר, בטח לא במונחים של שלום, כי מי שחרת על דגלו להשמידנו, אין לנו שלום איתו ולא יכול להיות שלום איתו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: במונחים של הפסקת אש – מתוך הרתעה וכוח של מדינת ישראל.

ענת ברקו: אדוני, תודה לך.

ענת ברקו: אני רק רוצה להגיד מילה לצד"ל, שבאמת היום הזה הוא מאוד חשוב לנו.

ענת ברקו: התרומה של צד"ל, וגם של מדינת ישראל – הביטחון ההדדי שהענקנו אחד לשני במהלך ההיסטוריה שלנו הוא בהחלט ראוי לציון.

ענת ברקו: תודה לכם, אנחנו מוקירים את פועלכם, ונשתדל לעזור ככל שאפשר, גם לפצועים, גם בנושא של הדיור.

ענת ברקו: מה שאפשר לעשות אנחנו נעשה – בטח לדור של המבוגרים שהגיעו מצד"ל, שפחות השתלבו, שיותר קשה להם עם הפרנסה – נעשה את המקסימום.

ענת ברקו: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עודד פורר.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה באמת לחזק ולחבק את תושבי העוטף, ואני רוצה לשתף אתכם, חבריי, בשני דברים שחשוב לדבר עליהם ביום הזה, כשבאמת תושבי עוטף ישראל – תושבי עוטף ישראל ולא עוטף עזה, בניגוד למה שאנחנו נוהגים לומר גם פה בבית – תושבי עוטף ישראל נמצאים במצב אולי הכי קשה שהם היו בו.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא זוכרים עימות כל כך מורכב לאורך זמן כל כך ארוך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים מאז שנת 2001.

איילת נחמיאס ורבין: יש שני דברים שצריך לתת עליהם את הדעת.

איילת נחמיאס ורבין: מזה שמונה חודשים אני ממש רודפת אחרי שרי הממשלה כדי שיתחילו להזרים משאבים לעימות הזה, שהוא מה שנקרא עימות בעצימות נמוכה: משאבים עבור ימי עבודה אבודים, עבור הורים שנאלצים להישאר בבית עם הילדים המפוחדים, לחקלאים, לתיירנים.

איילת נחמיאס ורבין: עשינו דיון בשבוע שעבר בוועדת הכספים; זה היה מזעזע, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, אתה רואה שלמשרדי הממשלה אין תשובות.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו הם מתחילים להתעורר – תודה רבה להם באמת.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להיות בזמן עם רשת הביטחון הזאת לתושבים.

איילת נחמיאס ורבין: והדבר השני, אדוני היושב-ראש – היום הושמעו ב"סדר יום" אצל קרן נויבך ברשת ב' קלטות מטורפות ממש, של אנשים בשכונה קשה ביותר באשקלון שלא יכלו להגיע למקלט שלהם, לא פתחו להם את המקלט.

איילת נחמיאס ורבין: הם התקשרו לפיקוד העורף, הם התקשרו לעירייה; התקשרו לעירייה, התקשרו לפיקוד העורף.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אני חברת ועדת משנה לעורף בראשות עמיר פרץ, ביחד עם חבריי איל בן ראובן ונחמן שי, ואני אומרת לך שיש פער אדיר בין רמת המוכנות שלנו, בין מה שמספרים לנו בוועדה, לבין מה שאנחנו רואים בזמן אמת.

איילת נחמיאס ורבין: כאוס לא יכול להיות במצבים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר היחיד שיש לנו באמת בנקודות הזמן האלה עבור התושבים שחיים בקווי העימות זה המיגון, בין אם מדובר במקלט ביתי, בין שמדובר במקלט – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: – – בבניין ובין שמדובר במקלט עירוני.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים להיות מסוגלים לספק להם את זה.

איילת נחמיאס ורבין: בעיקר, אדוני היושב-ראש, שעוסק הרבה מאוד בפיקוח של עבודת הכנסת, זה היה מתסכל לשמוע את זה, כי ניהלנו אין-ספור ועדות רק בשנה האחרונה, ואז אנחנו מוצאים את עצמנו – מה קורה בזמן אמת?

איילת נחמיאס ורבין: פשוט ההפך ממה שמספרים לנו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, וביטחון רב לתושבים ולכוחות הביטחון הפועלים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר יהיה אחרון הדוברים בנאומים בני דקה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אני ראשית חייב להצטרף לדברים שאמרה חברת הכנסת נחמיאס ורבין לגבי הצורך בתמיכה בתושבי הדרום ובעסקים שלהם, תמיכה שהיא תמיכה מיידית, גם בגלל מה שהם חווים בחצי השנה האחרונה, וגם כדי לאפשר את אותו אורך נשימה כדי להילחם את המערכה הזו שצריך להילחם בה ולאפשר לתושבים להמשיך ולעבור אותה בשלום, מה שנקרא, ולא כשהם מגיעים על כרעי התרנגולת.

עודד פורר: אבל אני חייב להתייחס למה שנאמר פה על ידי ראש סיעה בכנסת.

עודד פורר: אדוני, ראש מפלגה של 13 חברים פה בכנסת עולה ונותן גיבוי מוחלט – –

ענת ברקו: לחמאס.

עודד פורר: – – לחמאס ולאויבים שלנו, בשעה שנורים טילים על אזרחי ישראל.

עודד פורר: אני חושב שזאת שערורייה שאין כדוגמתה, שאנחנו צריכים להוקיע אותה כאן מהכנסת.

עודד פורר: הפטנט הזה, שאנשים מתוך הבית הזה נותנים פעם אחר פעם גיבוי לאויבים שלנו ותוקפים אותנו – בלי קשר אם הם מסכימים עם הממשלה או לא מסכימים עם מדיניות הממשלה, זו שערורייה.

עודד פורר: ובאשר לחלומות שלו על איזושהי הסדרה עם הגרועים שבאויבינו, מה שצריך לעשות איתם – זו לא הסדרה, זו רק הכרעה.

עודד פורר: את העניין הזה צריך להכריע בהכרעה ברורה, ואם יש להם טענות על הגבול הסגור אל מול ישראל, יש להם גבול עם מדינה אחרת, עם מצרים.

עודד פורר: אני הייתי שמח לראות את חברי הכנסת של הרשימה המשותפת תוקפים את המצרים על כך שהם סוגרים את הגבול, באמת, ולא פותחים אותו למעבר של עזתים אל תוך מצרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: << הלסי >> ציון יום ההוקרה לאנשי צד"ל << הלסי >>

יולי יואל אדלשטיין: כפי שכבר שמענו מכמה דוברים, אנחנו עוברים לציון יום ההוקרה לאנשי צד"ל – הצעות לסדר-היום מס' 11082, 11172, 11227 ו-11254.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח, חברי כנסת, את ישיבת המליאה לציון יום צד"ל, צבא דרום לבנון.

יולי יואל אדלשטיין: הנוער הישראלי שעולה על מדים ממש בימים אלה, מה שמכונה אצלנו נובמבר 2018, נולד כבר אחרי שצה"ל עזב את לבנון ואחרון החיילים סגר את השער מאחורי רצועת הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: המתגייסים החדשים לא מכירים את שמות המוצבים שעד שנת 2000 היו במרכז הלקסיקון הצה"לי, וכל חייל חי"ר – וכמובן גם כל הורה של חייל חי"ר – היו יכולים לחזור עליהם מתוך שינה: הבופור, דלעת, כרכום, גלגלית, ריחן ועוד ועוד.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לא רק על הזיכרון של השמות האלו צריך לשמור; חשוב לזכור ולהזכיר גם את השותפות החשובה וארוכת השנים שנרקמה בין צה"ל לצד"ל, שותפות שתרמה תרומה משמעותית לביטחון ישראל בכלל ויישובי הצפון בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב לזכור ולהזכיר, כי 25 שנות לחימה משותפת לא נעלמות כענן פורח עם היציאה מלבנון.

יולי יואל אדלשטיין: למדינת ישראל יש חוב מוסרי עמוק כלפי כל מי שקושר את גורלו בגורלה, כלפי כל מי ששותף במשימות הביטחון שלה וכלפי כל מי שהקדיש עבורה את מרצו והקריב עבורה את חייו.

יולי יואל אדלשטיין: במרוצת השנים קיבלה מדינת ישראל החלטות חשובות, שהביאו לידי ביטוי את ההכרה שלנו בחוב הזה ואת הנכונות שלנו לעמוד בו.

יולי יואל אדלשטיין: החלטות ממשלה רבות גיבשו תוכנית לתמיכה וסיוע לאנשי צד"ל, ובשנת 2004 נחקק בכנסת חוק אנשי צבא דרום לבנון ומשפחותיהם, שהסדיר את מעמדם בכל מה שקשור לקבלת אזרחות ורישיון ישיבת קבע בישראל, הכליל אותם בחוקים כגון חוק משפחות חיילים שנספו במערכה וזיכה אותם בזכאות למענק הוקרה, תעסוקה ודיור.

יולי יואל אדלשטיין: כשר הקליטה, שהיה אחראי על הנושא, הכרתי מקרוב את הקושי שאיתו מתמודדים יוצאי צד"ל, שחשים לפעמים שקולם לא נשמע ובקשותיהם לא נענות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שהדיון הזה יעורר את המעקב אחרי מה שנעשה וירענן את המחויבות להמשיך ולעשות מה שדרוש למען לוחמי צד"ל, רעינו לנשק ושותפינו לחיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך את כל חברי הכנסת שעסקו בנושא ויזמו את הדיון, ומזמין כעת את ראשון המציעים, חבר הכנסת איל בן ראובן, לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אלעזר שטרן, חמד עמאר ואכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: את הממשלה ייצג בדיון הזה סגן השר חבר הכנסת מייקל אורן.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, לוחמי צד"ל ובני משפחותיהם שנמצאים כאן איתנו, תודה לכם, אני רוצה לומר לכם, גם אם אין כאן כרגע הרבה חברי כנסת, אני מרשה לעצמי לומר, כבוד היושב-ראש, שחברי הכנסת – בשם חברי הכנסת, גם מהקואליציה גם מהאופוזיציה – מאוד מאוד מאוד מוקירים ומכבדים אתכם.

איל בן ראובן: מאוד מאוד, כל חברי הכנסת.

איל בן ראובן: אני רוצה כמובן לפתוח מכאן ולומר ליושבי עוטף עזה: אנחנו איתכם, ולצה"ל לומר: עשו את המלאכה, הביאו את התוצאה, את ההרתעה, והכי חשוב – תחזרו הביתה בשלום.

איל בן ראובן: ביוני 1982, במבצע שלום הגליל, הובלתי כמפקד גדוד טנקים את אחד החיצים, את כניסת הכוחות הקרקעיים ללבנון.

איל בן ראובן: מאז, דרך 17 שנות שהיית צה"ל בלבנון, בכל התפקידים שלי – כמג"ד, כמפקד חטיבה, כמפקד אוגדה, כמפקד גיס – עמדו לצידי לוחמי צד"ל האמיצים שכם אל שכם, איתי ועם חייליי, מול כל איום ואויב.

איל בן ראובן: מורשת צבא לבנון היא נקודת אור בהיסטוריה הלא-פשוטה הלבנונית-ישראלית כבדת הדמים והכאב.

איל בן ראובן: שיתוף הפעולה האמיץ והבלתי-מתפשר בין לוחמי צה"ל לצד"ל הוא הוכחה ניצחת עבור שני העמים כי איננו לבד באזור האלים והמסוכסך ביותר בעולם, אולי, וכי שיתוף הפעולה בין לאומים חפצי חיים וחופש אפשרי, אפשרי גם נוכח האתגרים והאויבים המרובים שנמצאים פה מסביבנו.

איל בן ראובן: הברית בין צה"ל לצד"ל היא ברית אחים, שלדאבון ליבנו נחתמה גם בדמים.

איל בן ראובן: למרבה הצער, לאחר יציאת צה"ל מלבנון, לא העניקה מדינת ישראל את היחס והטיפול הראוי לכל מי שחירפו את נפשם בהגנה על ביטחון צפון המדינה.

איל בן ראובן: ההחלטה לצאת מרצועת הביטחון חייבה, לצד היערכות מחודשת להגנה, היערכות נוספת, חשובה לא פחות, לקליטתם של הלוחמים ובני משפחותיהם, אשר היה ברור כי הישארותם בלבנון תהווה סכנה ממשית לחייהם.

איל בן ראובן: ממשלת ישראל דאז הכירה בחשיבות הנושא, ומתוך ערך רעות הלוחמים שנרקמה עם אנשי צד"ל החליטה על הקמת מינהלת שתרכז את הטיפול בלוחמים ובבני משפחותיהם.

איל בן ראובן: אך לנוכח הקשיים הרבים הכרוכים במעבר מתרבות אחת לאחרת, מהינתקות חפוזה של החיילים מכל רכושם ומפרנסתם שנשארה מאחור, לא היה די במאמצים שאותם השקיעה אז הממשלה בסיוע ללוחמי צד"ל ולבני משפחותיהם.

איל בן ראובן: התייחסות המדינה לאנשי צד"ל כאל עולים חדשים, כאשר צורכיהם שונים בתכלית, סיפקה עבורם טיפול לא מתאים, בלשון המעטה.

איל בן ראובן: פעם אחר פעם האחריות לסיוע למשפחות עברה מגוף אחד לאחר, ושוב ושוב הובטחו תקציבים, רפורמות ושינויים, עד לזמן האחרון, אך חלק ניכר מהצרכים המאוד-חשובים נותרו ללא מענה.

איל בן ראובן: לצערי, כבוד היושב-ראש, היו משפחות שהחליטו בכאב לב לעזוב את המדינה, לאחר שנואשו מההבטחות לשיפור מצבן ולסיוע בקשיים שלהן.

איל בן ראובן: הכנס החשוב הזה שאותו קיימנו היום הוא קריאה, בראש ובראשונה אליכם, לוחמי צד"ל.

איל בן ראובן: נאמר לכם: רעינו, לא שכחנו אתכם, לא נשכח אתכם ולא נפקיר אתכם לעולם.

איל בן ראובן: לצד הקריאה הזו, אנו יוצאים גם בקריאת השכמה לממשלת ישראל לתקן בהקדם את העוול ההיסטורי המתמשך.

איל בן ראובן: ראשית, יש לומר ביושר שהחלטת הממשלה מ-2002, כבוד היושב-ראש, שמבדילה בין משפחות לוחמים בדרגות נמוכות לבכירים יותר, הייתה, בלשון המעטה, טעות חמורה מאוד.

איל בן ראובן: הבכירים טופלו כראוי על ידי מערכת הביטחון והשב"כ, ובעלי הדרגות הנמוכות, החיילים, טופלו אחרת.

איל בן ראובן: מבחינתנו כלוחמים בצה"ל, ההבחנה הזאת בין בכירים לבין חיילים פשוט לא נתפסת, היא פשוט לא נתפסת, ולכן גם ההחלטה הזאת לא נתפסת.

איל בן ראובן: לכן, אנחנו היום חייבים לטפל במשפחות האלו שקופחו על מנת לאפשר להן חיים של כבוד ולתקן את העוול.

איל בן ראובן: על הממשלה להבין שבתוך מצוקת הדיור הישראלית, לאוכלוסיית אנשי צד"ל יש קושי כפול, שכן הם הגיעו לישראל ללא בית, ללא רכוש, ללא שפה, עם הג'ינס והחולצה שעליהם, ובוודאי בלי שיכלו בשום אופן לממן לעצמם מגורים בישראל.

איל בן ראובן: ולכן, אני אומר פה, כבוד היושב-ראש, היום הזה: זאת הנקודה הראשונה שיש להסדיר לאותן 389 משפחות, אלו מהדרגות הנמוכות, לצורך העניין, שלא הצליחו להגיע לדיור משלהן.

איל בן ראובן: שמענו היום אמירות ממשרד הביטחון, ממשרד האוצר, שמענו על תהליכים, ואני מוכרח להגיד, גם בשמי וגם בשם רבים מאלו שהקשיבו, וגם בוודאי לוחמי צד"ל: אנחנו – נמאס לנו לשמוע מילים; אנחנו רוצים לשמוע ולראות מעשים.

איל בן ראובן: אני מאוד מקווה שהיום הזה נתן איזושהי דחיפה חשובה, כבוד היושב-ראש – לגמור ולפתור את העוול הנורא הזה.

איל בן ראובן: זה הכרחי, זה אפשרי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איל בן ראובן: עוד כמה משפטים.

איל בן ראובן: לצד אלו, יש להשלים את הטיפול במשפחות, בילדי הלוחמים, בסיוע לרכישת השכלה, משלח יד.

איל בן ראובן: אסיים ואומר ככה: א.

איל בן ראובן: תודה לחברי הכנסת אלעזר שטרן ואכרם חסון, שהובילו איתי את היום החשוב הזה.

איל בן ראובן: עלינו להבין שהסיוע לאוכלוסייה היקרה הזו הוא חובה היסטורית, חובה היסטורית.

איל בן ראובן: ולכן, לאחיי ורעיי לנשק, אנשי צבא דרום לבנון, אני אסיים בהבטחה מתוך מילות שיר הרעות שלנו, של המשורר חיים גורי, ואני אומר לכם מכל הלב: "כי רעות שכזאת לעולם / לא תיתן את ליבנו לשכוח.

איל בן ראובן: / אהבה מקודשת בדם / את תשובי בינינו לפרוח".

איל בן ראובן: תודה לך, כבוד היושב-ראש, על היום החשוב הזה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן הוא הדובר הבא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, עמיתיי חברי הכנסת, לוחמינו, אחינו, לוחמי צד"ל ובני המשפחות, בימים ההם בזמן הזה – אדוני היושב-ראש, אנחנו מתמודדים עכשיו עם טרור בדרום, עם אזרחים בסמיכות לגבול ורחוק מהגבול שמשלמים מחיר; ימי התהוות היחסים עם תושבי דרום לבנון ועם חיילי צד"ל היו ימים דומים – רק בצפון הארץ.

אלעזר שטרן: אני מקווה שגם הפעם צה"ל, ממשלת ישראל – אנחנו כולנו תומכים ונותנים את הזמן שיעשו את מה שצריך כדי שהימים האלה של הסבל בדרום, יהיו קצרים ככל האפשר.

אלעזר שטרן: אני מודה לחברי חבר הכנסת איל בן ראובן, שצירף אותי – אני מניח שגם חבר הכנסת אכרם חסון חש אותו דבר – להוביל משימה חשובה כל כך.

אלעזר שטרן: אני אמרתי היום, אדוני היושב-ראש, שאם אני צריך בשתי קצוות להגיד, לתאר, איך חשתי, אז אני זוכר את עצמי לילה אחד: יש ילדים בקריית שמונה שסובלים מקטיושות ומחדירות לתוך הבתים ואומרים שמקורות הירי הם מרמת ארנון, מהבופור, והולכים לפוצץ את זה.

אלעזר שטרן: אנחנו יוצאים, כוח צנחנים, בפיקודו של הרמטכ"ל אחר כך, האלוף אמנון ליפקין-שחק, זיכרונו לברכה, שהיה המח"ט שלנו, ובשביל לקצר טווחים מכניסים אותנו לקונטיינרים צבועים, כאילו, אם רואים מרחוק – שלא יחשבו שיש כוח צנחנים בתוכו עם לוחמי שייטת.

אלעזר שטרן: אנחנו פורקים בדיר מימאס, אור אחרון, לקראת ירידה לליטני, לחצות אותו עם חבלים וחגורות, ואני שומע שהתגלינו, בגלל שאיזה אנשים בתוך דיר מימאס – אני שומע אישה אומרת כל מיני מילים.

אלעזר שטרן: אני הייתי בחוד, אבל היה איתי אחד, בחורצ'יק, אהרל'ה זיו מקריית שמונה.

אלעזר שטרן: אני לא הבנתי ערבית, אז אמרתי לו: אהרל'ה, תגיד לי, שאני אהיה שקט, היא מברכת אותנו או מקללת אותנו?

אלעזר שטרן: אז הוא אומר לי: היא מברכת אותנו.

אלעזר שטרן: אז ידעתי שאנחנו בסדר.

אלעזר שטרן: בירכו אותנו, בגלל שהמשימות, המטרות, היו אותו דבר – לתת שקט ליישובי הצפון.

אלעזר שטרן: והתמונה השנייה, אחרי שאני מדלג על הרבה אירועים מבצעיים באמצע, זה באותו לילה של יציאה מלבנון.

אלעזר שטרן: אני כבר לא משרת בגזרה, אני בא לראות מה קורה שם, ואני רואה את המשפחות של החברים שלנו יוצאות עם הילדים, שלא מבינים לאן הם בכלל באים.

אלעזר שטרן: ואנחנו דואגים להם לאוהלים, לאוכל, כשהם באו באמת ממש בלי כלום.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה כיוון שאני באמת חושב שיש ביכולתנו לסיים את החובה הזו, ואנחנו מיקדנו את זה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, היום היו פה דיונים בכנסת בכל מיני ועדות, אבל אנחנו הרי צריכים לתמצת את זה חוץ מלהביע.

אלעזר שטרן: אני חושב שאם אנחנו רוצים לתמצת את זה, אז אנחנו צריכים לוודא – ויש פתרונות לשולחן הממשלה, ואני מקווה שהממשלה תקבל את זה.

אלעזר שטרן: אני אמרתי גם שם, אני אומר גם היום, ואני איש אופוזיציה: ממשלת ישראל לא בגדה בתושבים האלה וגם לא בוגדת בהם.

אלעזר שטרן: אלה לא מילים שאני הייתי משתמש.

אלעזר שטרן: הבהירו לי אחר כך שגם הם לא מתכוונים לזה; אבל אם רוצים לפתור, ואפשר לפתור את זה, אז אני חושב שהדרך הנכונה היא לתת פתרון לסוגיית הדיור.

אלעזר שטרן: זה בידינו, זה כסף שאנחנו יודעים לעשות.

אלעזר שטרן: והדבר השני, שנדמה לי שאיל גם הזכיר פה, זה לפתור את האפליה הזו, שהאמת היא שהיא נעשתה לפי דרגות.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, אלה שהיו אז מעל מג"ד, או מג"ד ומעלה, קיבלו יחס מסוים – זה 200 משפחות – ונשארו לנו 400 משפחות שמתחת, שקיבלו יחס שונה בתכלית.

אלעזר שטרן: זה לא מתאים לנו, זה מתנגש עם הערכים שלנו, זה מתנגש עם המוסר שלנו.

אלעזר שטרן: אני בטוח ואני מקווה שממשלת ישראל תדע לפתור את האתגר הזה.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה: אנחנו חייבים את זה למי שיושב כאן ביציע, ללוחמי צד"ל ובני המשפחות; אנחנו הרבה יותר מכך חייבים את זה לעצמנו.

אלעזר שטרן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרה, אנשי צד"ל היקרים – הרשה לי, אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה לשלוח את תנחומיי למשפחתו של סגן אלוף מ', אשר נפל בקרב על הגנת ביטחונה של מדינת ישראל.

חמד עמאר: עם ישראל חב לו חוב גדול.

חמד עמאר: יהי זכרו ברוך.

חמד עמאר: היום ציינו יום הוקרה לאנשי צד"ל.

חמד עמאר: אנשי צד"ל לא מרצונם עזבו את הבתים שלהם.

חמד עמאר: תארו לעצמכם אבא שעוזב את הילדים שלו ורץ לגבול, עוזב את המשפחה שלו, את ההורים שלו, את הבית שלו, את הרכוש שלו, ומגיע למדינה חדשה, בלי ידיעת השפה, בלי יכולת לתקשר עם האנשים שחיים במדינה השנייה.

חמד עמאר: את כל זה עברו 8,500 איש שעברו את הגבול.

חמד עמאר: נשארו, אדוני היושב-ראש, 3,000 איש במדינת ישראל.

חמד עמאר: זה אומר שהרבה לא הצליחו בכלל להיקלט כאן במדינת ישראל.

חמד עמאר: היום קיימנו דיון בוועדת הפנים ודנו על תושב קבע, אזרח, תושב ארעי.

חמד עמאר: משרד הפנים אמר וטען שאנשים צריכים להגיש בקשה, אבל אנשים ישבו שם ולא ידעו עברית.

חמד עמאר: לא ידעו עברית, איך יגישו בקשה?

חמד עמאר: את הדבר הפשוט הזה, את השפה, הם לא ידעו, ולכן הם לא יכולים להגיש את הבקשה.

חמד עמאר: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הם לא נקלטו ביישובים הערביים, ששם דוברים את השפה שלהם.

חמד עמאר: למזלנו, החבר'ה בני העדה הדרוזית – רובם נקלטו ביישובים הדרוזיים.

חמד עמאר: הדרוזים כאן בארץ חיבקו אותם, והם חיים בתוך היישובים.

חמד עמאר: חלק מהם הגיעו רווקים והצליחו לבנות משפחה כאן.

חמד עמאר: קלטנו אותם, חיבקנו אותם, אבל הם לא נקלטו ביישובים הערביים, הם לא רצו אותם.

חמד עמאר: לכן רובם חיים בקריית שמונה או בנהריה או בכל מקום אחר.

חמד עמאר: אבל למזלנו הייתה החלטת ממשלה עכשיו, באוקטובר האחרון, שהוביל אותה שר הביטחון אביגדור ליברמן.

חמד עמאר: אני מאמין ומקווה שכל משפחה אמורה לקבל 500,000 שקל לדיור, לבניית בית כאן במדינת ישראל, שיצליחו לפחות בנקודה של הדיור, שיהיה להם, כי חלק גדול מהם – והיום שמעתי את זה בוועדה – מקבל 4,500 שקל משכורת ומשלם יותר מ-3,000 שקל שכר דירה.

חמד עמאר: זה אומר שהוא לא יכול לגמור את החודש, זה אפילו לא מספיק לו לשלם חשמל, מים וארנונה בבית שהוא גר בו.

חמד עמאר: לכן ההחלטה הזאת מאוד חשובה.

חמד עמאר: הקצאת 150 מיליון שקל היא חשובה ביותר.

חמד עמאר: אני מקווה שהנושא הזה יצא לפועל כמה שיותר מהר, ואותן משפחות, שאנחנו חבים להן חוב גדול, יצליחו להשתקם כאן במדינתן, מדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו נשמע את תשובת סגן השר חבר הכנסת מייקל אורן.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, סגן השר, חבריי חברי הכנסת, היום היה לנו הכבוד לקיים יום הצדעה מיוחד למשפחת צד"ל, ללוחמים ולבני המשפחות שהגיעו במיוחד לכנסת, ביחד עם חבריי האלוף לשעבר אלעזר שטרן והאלוף לשעבר בן ראובן, איל.

אכרם חסון: מובן שעשינו זאת מתוך הכרה שהאנשים האלה הקריבו את היקר להם למען השותפות עם העם היהודי ועם מדינת ישראל.

אכרם חסון: אני אזכיר לכולם שהקשר בין אנשי צד"ל לבין צה"ל התחיל עוד ב-1978, אחרי מבצע ליטני.

אכרם חסון: מאותו זמן, עד מאי 2000, החברים האלה היו נאמנים למדינת ישראל, לביטחון מדינת ישראל, איבדו כ-680 חללים, יש להם כ-250 נכים.

אכרם חסון: אנשים פשוט הקריבו את הכול.

אכרם חסון: כאשר היו חייבים לעזוב את דרום לבנון, הם עזבו את ההורים, את האחים, את האחיות, את הדודים, את הדודות, את היקרים שיש במשפחה, והגיעו, כדי שגורלם יהיה כמו עם ישראל בתוך מדינת ישראל.

אכרם חסון: לצערנו הרב, באותו הזמן שהם הגיעו לכאן חילקו אותם, אדוני היושב-ראש, לשתי קבוצות: קבוצה אחת שהמליץ עליה השב"כ ואז היא קיבלה את התנאים שלה, וקבוצה אחרת שנשארה מאחור ולא קיבלה את התנאים שלה.

אכרם חסון: אני אתן לך דוגמה: אם היה איש צד"ל שעבד כטבח עם השב"כ, הוא קיבל את מלוא התנאים, אבל לוחם וקצין אחר שלא היה בשב"כ נשאר מאחור.

אכרם חסון: לפי דעתי, ההפרדה הזאת לא מכבדת אף אחד מאיתנו, במיוחד את כוחות הביטחון, כי אנחנו רגילים שצה"ל הוא שוויוני, צה"ל הוא המערכת היחידה בארץ שנותנת נקודת זינוק ומתייחסת לכולם בשוויון מלא.

אכרם חסון: אבל משהו קרה שם, מישהו טעה, ולכן הקליטה שלהם ארכה 18 שנים.

אכרם חסון: בשנים האלה רצו להשתתף איתם בשכר דירה, כבוד השרה.

אכרם חסון: שתביני, נתנו להם 800 שקל או 1,200 שקל למשפחה, כאשר שילמו 2,500 ו-3,000, כאילו שהאנשים האלה הם תושבי קבע במדינת ישראל, יש להם עסקים ויש להם עבודה.

אכרם חסון: גם ה-800 או ה-1,200 שכבר שילמו להם במשך 18 שנים יכלו להקנות להם לפחות שני שלישים מהדירה.

אכרם חסון: שאלתי מדוע החבר'ה שתקו, מדוע לא עשו מעשה כדי שהאנשים האלה יקבלו את מה שמגיע להם.

אכרם חסון: לכן הגיע הזמן שניתן קודם כול ל-400 המשפחות שנשארו מאחור דירה, קורת גג.

אכרם חסון: זה המינימום שמשפחה דורשת במדינת ישראל.

אכרם חסון: כפי שאמרתי, אנחנו מתגאים בכל עולה שהגיע לכאן, אבל הם לא עולים, הם אנשים לוחמים שלחמו ואיבדו את היקר שיש במשפחה למען ביטחונו של עם ישראל.

אכרם חסון: לכן היחס אליהם לא היה הוגן.

אכרם חסון: אמרתי להם היום – ניהלתי את ועדת הפנים כי אני מלווה אותם שלוש שנים, וגם הצעתי הצעה לסדר-היום שנתקבלה, אבל לצערי הרב הדבר לא התקדם.

אכרם חסון: אמרתי להם: אנחנו עושים לכם את זה כי אנחנו חייבים לכם.

אכרם חסון: אני מתבייש לפעמים שהמצב הזה נמשך כל כך הרבה שנים בלי לתת תשובה הולמת לאנשים הטובים והמיוחדים שעשו הכול למעננו, ולנו אסור לשכוח.

אכרם חסון: מצד שני, הטיפול שלהם היה במשרד ראש הממשלה.

אכרם חסון: פעם שלחו אותם לביטוח הלאומי, פעם אמרו להם שכדי לטפל בהם צריך להביא אישור ממשרד הביטחון.

אכרם חסון: בזמנו דיברתי עם ראש המוסד לשעבר דגן, זיכרונו לברכה, והוא אמר שמגיע לכולם, אסור לחלק אותם לקטגוריות.

אכרם חסון: כולם אחים שלנו, כולם עזרו לנו וכולם בשר מבשרה של החברה בישראל.

אכרם חסון: לצערי הרב, הדבר המשיך עד הלום.

אכרם חסון: היום קיימנו יום מיוחד כדי להגיד להם שאנחנו לא שוכחים אותם.

אכרם חסון: יש בכנסת ישראל חברי כנסת מכובדים, אחראים – מעריכים את העשייה שלכם; אני חושב שכל חברי הכנסת כאן מעריכים את העשייה שלכם, גם השרים.

אכרם חסון: אין אזרח ואין אדם בעל תפקיד שדיברנו איתו ולא אמר שמגיע להם.

אכרם חסון: מצד שני, כדאי גם להעביר לבנים שלהם ולילדים שלהם שיש להם הורים שהם גאווה למדינת ישראל ואנחנו מעריכים את העשייה שלהם.

אכרם חסון: לכן היה חשוב לקיים את היום המיוחד הזה.

אכרם חסון: אני מודה לכל מי שעזר וסייע, אבל אנחנו לא ננוח עד שאחרון הצד"לניקים יקבל את מלוא הזכויות שלו.

אכרם חסון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת חסון.

יחיאל חיליק בר: ישיב ויסכם את הדיון סגן השר חבר הכנסת מייקל אורן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מיכאל אורן: תודה.

מיכאל אורן: כבוד היושב-ראש, כנסת מכובדת, ידידי אכרם חסון, תודה רבה.

מיכאל אורן: לוחמי וותיקי צד"ל ומשפחותיכם היקרים, תודה שהגעתם היום.

מיכאל אורן: לפני שאני מתחיל את תשובת הממשלה על יום חשוב זה, קודם כול ברצוני להביע את תמיכתי המלאה בחיילי צה"ל, שמגינים עלינו עד היום, ממש ברגע זה, ובתושבי הדרום, כמיליון איש, שנמצאים תחת אש.

מיכאל אורן: היום אני אומר באופן חד-משמעי: אין היום תושבי הדרום, אין תושבי הצפון ולא המרכז; כולנו, תושבי מדינת ישראל, נמצאים תחת אש, ואנחנו נעמוד ביחד על מנת לנצח את הטרור.

מיכאל אורן: מה שברור לכולם כתוצאה מאירועי הבוקר הוא שהטרור החמאסי איננו מבחין בין יהודים, מוסלמים ונוצרים.

מיכאל אורן: הטרור הוא טרור, ואנחנו חייבים לעמוד ביחד – ביחד – על מנת לנצח מולו.

מיכאל אורן: אינני יכול להתחיל, כבוד היושב-ראש, בלי לציין את הניסיון האישי.

מיכאל אורן: היה לי את הכבוד, יותר מוקדם היום, לדבר בכינוס של אכרם, של איל ושל אלעזר שטרן לכבודם של יוצאי צד"ל.

מיכאל אורן: הזכרתי שלפני 40 שנה – זה נשמע קצת מפחיד, לפני 40 שנה – כשהייתי צנחן, חייל בודד טרי, נשלחתי לכפר קטן בלבנון, ושם ביליתי כשלושה חודשים מתחת לאדמה במוצב יחד עם חיילי צד"ל.

מיכאל אורן: ושם למדתי להכיר אותם בפעם הראשונה – לא כלבנונים, לא כנוצרים, כבעלי דת אחרת, אלא כאחים לנשק, וממש אכלנו מאותו מסטינג, שתינו מאותן מימיות ונלחמנו מול אותו אויב.

מיכאל אורן: בהמשך דרכי בצה"ל, במלחמת לבנון הראשונה, כאשר השתתפתי במצור על ביירות, השתכנתי בתוך כנסייה שמשקיפה מעל ביירות יחד עם כוחות צד"ל.

מיכאל אורן: היינו שם במשך חודשים.

מיכאל אורן: שוב, למדתי להכיר אותם, להעריך אותם.

מיכאל אורן: קודם כול, כל כך להעריך את אומץ הלב שלהם תחת אש – אנחנו שאבנו כוח ואומץ לב מידידינו בצד"ל, ולאורך כל השנים של הנוכחות הישראלית בדרום לבנון, ברצועת הביטחון – אם זה היה במוצב דלעת, בג'בל בלאט, מרג' עיון – כל הזמן יחד עם חיילי צד"ל, אחים, אחים יקרים לנשק.

מיכאל אורן: עם הנסיגה מרצועת הביטחון, ב-24 במאי שנת 2000, בא לסיומו שיתוף הפעולה בן 25 השנים בין צה"ל לצד"ל.

מיכאל אורן: לנסיגה היו השלכות רבות מאוד גם עבור לבנון, שנפלה תחת מרות של החיזבאללה, וגם עבור ישראל, שנאלצה להתמודד עם כוח הרתעה מוחלש, מה שהביא בסופו של דבר למלחמת לבנון השנייה.

מיכאל אורן: בנוסף, לא מעט פרשנים מייחסים את פרוץ האינתיפאדה השנייה, רק כמה חודשים אחרי זה, בספטמבר 2000, לנסיגה הישראלית מלבנון.

מיכאל אורן: ברית הדמים של צד"ל עם מדינת ישראל יצרה מחויבות מוסרית כלפי חיילי ומפקדי צד"ל.

מיכאל אורן: כשממשלת ישראל בראשותו של אהוד ברק החליטה על פינוי רצועת הביטחון והשבת חיילי צה"ל הביתה, מדינת ישראל התחייבה לקבוע את מעמדם ולהעניק לחיילי צד"ל את מיטב התנאים, כדי שיוכלו להמשיך לקיים אורח חיים מכובד.

מיכאל אורן: במצב זה היה חשוב ביותר בישראל שישראל תוכיח לאויבינו ולעולם שאת מי שעומד איתנו לא ניטוש לאחר הנסיגה.

מיכאל אורן: 670 משפחות צבא דרום לבנון, אשר עמדו ונלחמו לצידנו במשך 25 שנה, המדינה הרגישה מחויבות מיוחדת ליישב אותן בארץ ולדאוג עבורן לדיור, קליטה ותעסוקה.

מיכאל אורן: מדינת ישראל הייתה צריכה להוכיח שהיא תמיד דואגת לבני בריתה.

מיכאל אורן: לצערי, התהליך הזה טרם הושלם עד עכשיו.

מיכאל אורן: טרם הושלם.

מיכאל אורן: ממש בימים אלו אנחנו לקראת סוף היוזמה לספק דיור לכמה מאות משפחות צד"ל האחרונות אשר נותרו ללא פתרון דיור במשך שנים.

מיכאל אורן: התקציב ישנו ולקראת סגירה סופית.

מיכאל אורן: העניין לא יכול היה להיפתר ללא תמיכתו האישית של שר האוצר משה כחלון ושל ראש הממשלה בנימין נתניהו.

מיכאל אורן: היום, מפקדי וחיילי צד"ל וצאצאיהם הם אזרחי ישראל לכל דבר, וחלק ניכר מילדיהם משרתים בצה"ל.

מיכאל אורן: בכך המדינה הצליחה להפוך קטע קשה מאוד בהיסטוריה שלה לסמל של נאמנות, אחריות ואחווה.

מיכאל אורן: אני מצדיע לכם.

מיכאל אורן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: רגע, מה מציע אדוני?

יחיאל חיליק בר: להסתפק בתשובתך, כי היו דיונים היום?

מיכאל אורן: קודם כול, אני תודרכתי ארוכות אתמול, במשך שעות, על המצב של הדיור.

מיכאל אורן: היום, כשדיברתי בכנס, אני ציינתי את מספר המשפחות ללא פתרונות דיור – כ-200.

מיכאל אורן: אני שמעתי מיוצאי היחידה שהמספר יותר קרוב ל-400.

מיכאל אורן: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי התהליך הזה עד תומו.

מיכאל אורן: נבדוק שלכל ה-300, 400, לא משנה – לכל אחד יהיה פתרון דיור.

יחיאל חיליק בר: אם כן, סגן השר מציע להסתפק.

יחיאל חיליק בר: האם מציעים מסכימים?

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו נסתפק בתשובת השר.

יחיאל חיליק בר: תודה לחברינו הצד"לניקים שהגיעו לדיון הזה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נמשיך, כמובן, לעשות ולעקוב אחר הנושא.

יחיאל חיליק בר: << הלסי >> ציון יום הסוכרת הבין-לאומי << הלסי >>

יחיאל חיליק בר: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: ציון יום הסוכרת הבין-לאומי – הצעות לסדר-היום מס' 11230, 11255 ו-11257, שהציעו חברי הכנסת איתן כבל, יואב בן צור ועודד פוּרר.

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים כעת לדיון בנושא אחר, שלמרות – – –

עודד פורר: פוֹרר, לא פוּרר – פוֹרר.

יחיאל חיליק בר: פוֹרר.

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל.

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים כעת לדיון בנושא אחר, שלמרות השם שלו, הוא לא מתוק בכלל – ציון יום הסוכרת הבין-לאומי.

יחיאל חיליק בר: לפני כמעט 3,000 שנה עמד הנביא ישעיהו על גבעה בירושלים וזעק: "הוי האומרים לרע טוב ולטוב רע – – – שמים מר למתוק ומתוק למר".

יחיאל חיליק בר: אני משער שהנביא לא התייחס למאזן הקלורי של תושבי העיר העתיקה, אבל אפילו הוא ידע שיש דברים שאולי מבחוץ נראים מתוקים מאד, ולמרות זאת יכולים לגרום למרירות אדירה.

יחיאל חיליק בר: לצערנו, מי שחי בתקופה שלנו מכיר את זה מקרוב, מקרוב מאד.

יחיאל חיליק בר: במידה מסוימת, אנחנו חיים במציאות מתוקה מאוד – יש סוכר בכל מקום.

יחיאל חיליק בר: מספיק להסתכל בטבלת הערכים התזונתיים כשמגיעים לסופרמרקט – ברבים מהמוצרים תמצאו שהערך סוכר מככב בראש הטבלה, גם במקומות שבכלל לא ציפיתם למצוא אותו.

יחיאל חיליק בר: אבל המציאות הסוכרית הזו מתפוצצת לנו בפרצוף.

יחיאל חיליק בר: הסוכרת היא מגפה עולמית; שיעור הסובלים ממנה מאמיר משנה לשנה, כמו גם שיעור עלות הטיפול בחולי סוכרת מכלל ההוצאות על בריאות, והשר בוודאי מכיר את הנתונים: המספרים הרשמיים מדברים על מאות מיליוני בני אדם ברחבי העולם, מתוכם יותר מכחצי מיליון ישראלים.

יחיאל חיליק בר: אלו מספרים שפשוט קשה להעלות על הדעת, בוודאי לנוכח הקלות שבה ניתן לבלום אותם.

יחיאל חיליק בר: הסיסמה היא פשוטה: מקסימום מודעות שווה מינימום סיכון.

יחיאל חיליק בר: מגיל צעיר עלינו להתרגל לבדוק ממה מורכב האוכל שאנחנו אוכלים, להקפיד על ספורט כחלק קבוע מאורח החיים ולשמור על שגרת חיים ובדיקות תקופתיות.

יחיאל חיליק בר: ונשמרתם לנפשותיכם – גם מידידו הטוב של רבים מאיתנו, הסוכר.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להודות ליוזמי הדיון החשוב הזה ולסגן שר הבריאות, שנמצא איתנו פה, ורפואה שלמה לכל חולי ישראל.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, ואז – חבר הכנסת איתן כבל, ראשון הדוברים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: << הלסי >>ציון יום הסוכרת הבין-לאומי << הלסי >>

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים מהמציעים – חבר הכנסת איתן כבל.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, יש לך עד חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: ואחריו – חבר הכנסת עודד פוּרר.

יחיאל חיליק בר: ראית?

יחיאל חיליק בר: פוֹרר?

יחיאל חיליק בר: אה, לא תיקנתי.

איתן כבל: הוא תיקן את עצמו.

יחיאל חיליק בר: עודד פורר.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני סגן שר הבריאות, השר בפועל, רשמות פרלמנטריות, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, כמדי שנה אני לקחתי על עצמי לקיים את הדיון הזה כאן במליאה על המאבק בסוכרת.

איתן כבל: אני רק אזכיר שמה שהביא אותי לתהליך הזה הוא העובדה שסבי, אבי אימי, נפטר בגיל 30 ממחלת הסוכרת הנוראה, שאז אולי לא הייתה עדיין נפוצה כמו היום אבל מאז היא אחזה לה "מקום של כבוד", במירכאות כפולות ומכופלות, כמעט בכל בית ובכל חברה.

איתן כבל: יתרה מכך אומר לכם: אין ספק שבחברה הישראלית, החברה האתיופית, היהודים האתיופים, הבדואים, התימנים, יוצאי תימן, וערביי ישראל "מככבים" ממש – אני אומר מככבים גם כן במירכאות כפולות ומכופלות – ברשימה של מי שסובל.

איתן כבל: יש לזה הסברים, ומה שאמרתי הוא מבוסס.

איתן כבל: השינוי הוא בעיקר בתזונה של החברות האלה, שמי שבודק, התזונה שלהן גם די דומה, מבחינת האוכל, כך שגם הבעיות בחברות האלה הן אותן בעיות.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך, אדוני סגן השר: אני יודע שאתה עוסק בעניין הזה לא מעט, אבל יחד עם זאת הגיעה העת לייצר תוכנית לאומית בעניין הזה – לא רק הסוכרת כעניין, אלא בכלל, כל הנושא של ההתמודדות והאוכל הבריא בכלל, ועסקנו בזה היום בכל הוועדות בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית.

איתן כבל: יש אבסורד מאוד גדול, חברותיי וחבריי חברי הכנסת: מדינת ישראל, בדרך כזו או אחרת, מפקחת או מסבסדת מוצרים בלתי בריאים בעליל.

איתן כבל: אני אתן לכם את הדוגמה הבסיסית – לחם, לחם שחור.

איתן כבל: כולנו מכירים את הלחם השחור, שהוא בעצם לחם לבן צבוע.

איתן כבל: ואני חוזר כאן כל שנה ואומר את זה: הלחם הבריא והלחם השחור, שהוא איננו בריא – העלות של הייצור היא אותה עלות.

איתן כבל: את יודעת מה, גברתי השרה, אני אומר את זה כך, בזהירות: אולי אולי אולי הלחם הבריא – עלותו קצת יותר.

איתן כבל: אבל שוב, אני אומר את זה – – –

יעקב ליצמן: להפך, קמח מלא זה יותר זול.

איתן כבל: אבל אני, בשביל, אתה יודע, אדוני סגן השר – – –

יחיאל חיליק בר: הוא אומר שקמח מלא זה יותר זול אפילו.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: רק מה, אני אומר את זה בזהירות, אולי – אתה יודע, תמיד יבוא מישהו שיגיד.

איתן כבל: מדינת ישראל לא מוצאת את הדרך לסבסד.

איתן כבל: בעצם, היא אומרת לעצמה: לא, אני לא מסבסדת.

איתן כבל: אני מפקחת, אני קובעת מחיר מקסימום, שזה סוג של סבסוד.

איתן כבל: ובשורה התחתונה אנחנו מוצאים את מדינת ישראל ביד אחת מעודדת אכילה של מוצרים לא בריאים, ומצד שני אחר כך צריכה להשקיע מיליארדים, עשרות מיליארדים, אם לא יתרה מכך, כדי להתמודד עם כל החוליים שנובעים מהשימוש בתזונה הלא-בריאה, וסוכרת היא אחד מהם אבל לא רק.

איתן כבל: אני אומר לך, אדוני סגן השר – אין לי ספק, דרך אגב, שהעולם צועד בצעדי ענק להתמודדות עם השאלות האלה, ואין שום סיבה שמדינת ישראל לא תהיה מאותן מדינות המובילות בתחום.

איתן כבל: אין שום סיבה.

איתן כבל: ונכון, נעשות פעולות, אבל אני אומר לך, אדוני סגן השר, הפעולות ברוב המקרים זה על משקל אבנים שחקו מים, וכדאי מאוד – ואני מציע לך להיות זה שמרים את הדגל.

איתן כבל: אני אתן לך דוגמה, ויש בינינו מחלוקת – נושא המשקאות הממותקים.

איתן כבל: אדוני סגן השר ישיב לי, אני יודע, לפחות, שיש בינינו מחלוקת.

איתן כבל: זה לא יעזור לא לך, לא לי ולא לאף אחד, זה רק עניין של זמן – ותרשמו את זה – שבכל העולם, ויש כבר מדינות שהדבר הזה כבר קורה בהן, יהיה סוג של מיסוי.

איתן כבל: זה מתקיים בצרפת, זה מתקיים במקסיקו – וההצלחה אדירה, דרך אגב.

איתן כבל: כי זה אחד הדברים – אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש: כשאתה אוכל שוקולד או כשאתה אוכל משהו מתוק, אתה יודע; כשאתה שותה אתה אפילו לא שם לב, אתה לא מבין כמה אתה מכניס לגוף שלך.

איתן כבל: זה נושא שאם אדוני היה לוקח אותו, גם אם לא באקסטרים אלא צעד אחר צעד, היינו עושים דבר גדול.

איתן כבל: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת כבל.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עודד פוֹרֵר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אתה רואה?

יחיאל חיליק בר: אני לומד מהר.

יחיאל חיליק בר: קשה באימונים, קל בקרב – כשהזמנתי אותך בסוף זה היה תקין.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, וישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב בראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, ראשית, אולי בפתח הדברים כן לומר מה שגם נאמר על ידי כל מי שעלה כאן לנאום, אני חושב: ליבנו עם תושבי אזור הדרום, שבאמת סופגים.

עודד פורר: עכשיו מדברים על היממה האחרונה, אולי, כי היא יממה מאוד אינטנסיבית, אבל כבר תקופה ארוכה שהם נמצאים תחת מתקפה, ואני מאוד מאוד מקווה שבאמת ילכו לא להסדרה אלא להכרעה.

עודד פורר: אבל עניינו כאן הוא בהמשך היום-יום והשגרה, והשגרה ממשיכה, והנושא הזה של מחלת הסוכרת זה עוד חלק מהשגרה.

עודד פורר: אני חייב להצטרף לדברים שאמר חברי חבר הכנסת כבל.

עודד פורר: יש דברים שאנחנו כן יכולים לעשות.

עודד פורר: יש דברים – ראינו אוכלוסיות ממקומות אחרים, עם תזונה אחרת, שמעולם לא הכירו את המחלה הזו בכלל, ודווקא כשהם הגיעו לכאן ונחשפו לתזונה המערבית הם מצאו את עצמם מתמודדים עם הרבה מאוד בעיות.

עודד פורר: הבעיות – בסופו של דבר, זה לא הסוכרת; זה השפעה של סיבוכים על עיניים, על בלוטת תריס, על לב ומוח, על בטן, לבלב, כליות, רגליים.

עודד פורר: ההשפעה של הנושא הזה על כל המערכות הגופניות בסוף היא קריטית.

עודד פורר: דווקא בתחום הזה, ישנן מחלות שלצערי אין להן הרבה – ברמה האישית, לא בהכרח איך שננהג ימנע אותן.

עודד פורר: ראינו אנשים מאוד מאוד בריאים חולים במחלות מאוד מאוד קשות.

עודד פורר: אני חושב שדווקא המחלה הזאת בידינו, ויש לנו את היכולת, גם כמחוקקים, לסייע.

עודד פורר: פה אני אומר את זה לך, אדוני סגן השר.

עודד פורר: אתה יודע, בסוף לא בשמיים היא – זה לא שאנחנו אומרים: מי יעלה לנו השמיימה – ולא מעבר לים היא, אלא קרוב אלינו הדבר הזה מאוד.

עודד פורר: אני אומר לכם: בפינו ובלבבנו לעשותו.

עודד פורר: אנחנו יכולים לעשות אותו.

עודד פורר: אנחנו יכולים לעשות אותו עם כמה שינויים.

עודד פורר: אחד מהם, כפי שהציע כאן חבר הכנסת כבל: שתייה ממותקת כדוגמה חד-משמעית.

עודד פורר: הפחתת הסוכר – אני יודע שנעשה מהלך, ניסיון לציין על האריזות כמה יש, כמה אין.

עודד פורר: אני לא חושב שהמהלך הזה כל כך הצליח, הוא הצליח כן בהעלאת המודעות, לפחות.

עודד פורר: אפילו אני, כשאני עושה את הקניות, אז אני מחפש את מה שהוא מופחת סוכר, שיש בו פחות סוכר, לילדים.

עודד פורר: שתייה ממותקת, למשל, אצלנו משתדלים לא להכניס הביתה.

עודד פורר: והשתייה הממותקת, ההשפעה שלה – אני יודע שאתה הובלת, אדוני סגן השר, רפורמה גדולה וסיוע בנושא של טיפולי שיניים.

עודד פורר: תחשוב כמה כסף זה יחסוך גם מטיפולי השיניים כשנוריד את השתייה הממותקת מהתזונה של הילדים.

עודד פורר: בוודאי עם הלחם יש מה לעשות.

עודד פורר: הדברים האלה הם אצלנו.

עודד פורר: יש הסכמה של קואליציה-אופוזיציה.

עודד פורר: אני לא יודע איפה בתוך המערכות האלה שטוחנות, המערכת של האוצר עם הבריאות – זה גם לא בהכרח משרד הבריאות, זה גם משרדים נוספים; יושב כאן סגן שר הבריאות שישיב, אבל האחריות על זה היא גם משרד הכלכלה, גם משרדים נוספים.

עודד פורר: אנחנו יכולים באמצעות רגולציה להפחית את צריכת הסוכר של הרבה מאוד מהאזרחים שלא מודעים לזה.

עודד פורר: אז מצד אחד אפשר לעשות את זה באמצעים של פרסום, תודעה והחדרת התודעה לציבור, אבל מהצד השני אפשר לעשות את זה גם בדרכים אחרות.

עודד פורר: אולי מיסוי היא אחת הדרכים – לא שמיסוי הרכב פה, שהוא מאוד גבוה, גורם לאנשים לנסוע פחות ברכב, אבל אני מניח שכשנראה בסוף את האלטרנטיבה של קניית משקה ממותק בסכומים שהם סכומים מאוד מאוד גבוהים לבין שתיית מים, אז הציבור בסופו של דבר יבחר במים.

עודד פורר: לצערי, הנושא הזה דווקא נוגע בשכבות הכי חלשות, הן אלה שצורכות את התזונה הכי פחות בריאה.

עודד פורר: ומשום מה, התזונה הבריאה תופסת איזשהם מחירים מאוד מאוד גבוהים.

עודד פורר: אנחנו צריכים להפוך את הפירמידה ואנחנו יכולים להפוך פה את הפירמידה, שהתזונה הלא-בריאה תהיה יקרה, והתזונה הבריאה תהיה זולה.

עודד פורר: ולא בריאה ברמה של – יסלחו לי האורגניים או הטבעונים, אלא הדברים הפשוטים שאנחנו יודעים שאנחנו צריכים לצרוך פחות מהם.

עודד פורר: אחד מהם זה הסוכר, שבוודאי לא היה חלק מהתזונה של בני האדם לאורך הדורות.

עודד פורר: אז אני מאחל, אדוני סגן השר, ובאמת זכיתי להרבה שיתופי פעולה עם משרד הבריאות, שגם בעניין הזה נוכל להוביל מהפכה.

עודד פורר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת פורר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: כמה זמן?

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: סוכרת היא מחלה נפוצה, ויש בה פגיעה רב-מערכתית.

אחמד טיבי: כשהיא קיימת היא יכולה לפגוע בכל איבר בגוף.

אחמד טיבי: ויש אוכלוסיות מסוימות שסובלות יותר מסוכרת, האוכלוסייה הערבית אחת מהן, לרבות נשים ערביות.

אחמד טיבי: שיעור התמותה וגם התחלואה בקרב נשים ערביות בהשוואה לנשים יהודיות הוא כפול.

אחמד טיבי: עכשיו, גם אורח החיים, יש לו משקל.

אחמד טיבי: גם נעשו מחקרים בעולם המערבי, יש יותר מעבר בעשור האחרון מחיים כפריים לעירוניים עם פחות ניידות; אוכל ומזון עתיר קלוריות; שומנים רוויים.

אחמד טיבי: ויש יותר חולים סוכרתיים ערבים לא מאוזנים מאשר יהודים.

אחמד טיבי: ממוצע ההמוגלובין A1C, שזה מדד של איזון, הוא 8.3% – החציון בקרב הערבים – שזה לא מעט.

אחמד טיבי: הנגישות לאוכל המהיר, פאסט פוד – ואתה מתעניין בזה, אדוני סגן השר.

יעקב ליצמן: ג'אנק פוד.

אחמד טיבי: ג'אנק פוד.

אחמד טיבי: כל הדברים האלה מחייבים יותר פעילות קהילתית רפואית בריאותית תודעתית, כדי לצמצם גם את שיעור החולים, גם את המורבידיות – האפשרות לחיים סבירים וסדירים.

אחמד טיבי: אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, רוצה לדבר על נושא אחר, שחשוב לכולם כאן, וזה מה שקורה בדרום, בעזה.

אחמד טיבי: אני מבין שהיו ניסיונות אינטנסיביים להשיג מה שקרוי הרגעה, הסדרה בדרום, שכללו אפילו העברה של 15 מיליון שקל בשקיות – 15 מיליון דולר בשקיות.

אחמד טיבי: מי שעושה את זה כנראה רוצה הסדרה.

אחמד טיבי: במקביל, במקביל, ואת זה אני שואל את מי שיודעים – פתאום יש איזו פעולה תוקפנית אגרסיבית שגררה הרוגים משני הצדדים בתוך ח'אן יונס.

אחמד טיבי: איך אפשר להעלות על הדעת שמי שביד אחת רוצה הסדרה, פלוס דולרים למשכורות, ויש מצוקה, עושה פעולה תוקפנית מהצד השני ומצית את כל השטח?

אחמד טיבי: האחריות על היד השמאלית, שיכול להיות שהיא גם יד ימנית.

אחמד טיבי: חייבים להפסיק את המעגל הזה.

אחמד טיבי: אני לא רוצה שפיכות דמים, אנחנו לא רוצים מלחמה.

אחמד טיבי: יש לעצור את המלחמה הזאת.

אחמד טיבי: יש מאמצים של המצרים להביא להפסקת אש, עכשיו בחדשות אומרים: כן, לא.

אחמד טיבי: אפשר אחרת.

אחמד טיבי: ובעיקר מה שצריך לעשות, רבותיי, זה להסיר את המצור על עזה, שזה הכלא הגדול ביותר בעולם.

אחמד טיבי: שמים אנשים בתנאים בלתי אנושיים.

אחמד טיבי: בלתי אנושיים.

אחמד טיבי: ולכן, אי-אפשר לחשוב שאתה כולא את האנשים, מעלה את מידת המצור והכליאה, ואנשים לא יזעקו.

אחמד טיבי: מלחמות כבר ניסו.

אחמד טיבי: כמה מלחמות היו על עזה?

אחמד טיבי: אי-אפשר לשבור את עזה, אי-אפשר לשבור עם.

אחמד טיבי: אפשר להרוג, אפשר לכבוש.

אחמד טיבי: אני לא רוצה שאף אחד ייפצע – לא אזרח כאן, לא אזרח שם.

אחמד טיבי: אבל אין סימטריה בין כובש לנכבש, בין מי שמטיל את המצור לבין מי שסובל מהמצור.

אחמד טיבי: ואף פעם, אם מישהו חושב בבית הלבן – וג'ייסון גרינבלט, שההודעות שלו דומות יותר להודעות של הבית היהודי מאשר להודעות של פקיד זר – להפריד את עזה מהגדה אי-אפשר.

אחמד טיבי: אי-אפשר להקים מדינה פלסטינית בעזה, ואי-אפשר להקים מדינה פלסטינית בלי עזה.

אחמד טיבי: בואו נלך לאפשרות של הפסקת המצור, הפסקת הכיבוש.

אחמד טיבי: ותמיד תדעו שגם כאב של מאות אימהות בעזה הוא כאב, כמו שגם כאב של אימא בישראל הוא כאב.

אחמד טיבי: אבל אין לאף אחד מונופול על הכאב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: סגן השר ליצמן, בבקשה, יסכם את הדיון וישיב.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מברך על היוזמה של יום הסוכרת הבין-לאומי שאנחנו מקיימים כאן בכנסת, אני חושב שזה חשוב.

יעקב ליצמן: סוכרת זו מגפה בין-לאומית, זה לא סוד.

יעקב ליצמן: ואחד הדברים שלא ציינו עד עכשיו – שזה גם תורשתי.

יעקב ליצמן: זה בדרך כלל תורשתי גם מההורים.

יעקב ליצמן: עוד מעט אני אפרט מה המשרד עשה על זה, אבל אני רוצה לנגוע בתחילת דבריי בכמה דברים שדיברו כאן.

יעקב ליצמן: אין סיבה בעולם, חבר הכנסת כבל, שלחם שחור, מה שנקרא קמח מלא, יעלה יותר מקמח לבן.

יעקב ליצמן: הרי קמח לבן זו פרוצדורה כבר, אז זה צריך להיות יותר זול אפילו.

יעקב ליצמן: ואני נכנסתי לזה.

יעקב ליצמן: ניסיתי לעשות את זה, נפגשתי עם מאפיות.

יעקב ליצמן: אני לא יצאתי עם תמונה ברורה, אבל נראה לי שהבעיה היא יותר במרכולים, בסופרים, מאשר – ואני מתכוון, אגב, אחרי הדיונים האלו, להתחיל לבדוק את זה עוד פעם, לראות בדיוק מה ניתן לעשות שם לגבי הלחם.

יעקב ליצמן: אני חושב שחשוב מאוד להוריד את המחיר של לחם מלא.

יעקב ליצמן: קמח מלא זה בריא, וצריך להוריד את המחיר.

יעקב ליצמן: אין סיבה שיעלה כל כך ביוקר.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: אני נגד מיסוי שתייה.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה יפגע במשפחות החלשות, שהן שותות את זה.

יעקב ליצמן: אין להן את הכסף לשתות את השתייה היקרה, דברים שהם בריאים יותר.

יעקב ליצמן: ולכן אני לא חושב שצריך.

יעקב ליצמן: צריך לחנך, צריך להוריד – הרבה דברים שעשינו, אבל מיסוי, אני לא חושב שזה נכון.

יעקב ליצמן: ג.

יעקב ליצמן: נכנסות לתוקף בעוד שנה וחצי המדבקות האלה עם ירוק, אדום.

יעקב ליצמן: מה שהכנסנו זה כבר חוק, בתחילת 2020 הוא נכנס לתוקף.

יעקב ליצמן: לכן גם זה פתרון, גם לסוכרת, לעוד דברים – שומן, מלח, לחץ דם – זה לכל הדברים האלה.

יעקב ליצמן: אבל אני חושב שזה צעד גדול, שאני חושב שאנחנו בין המובילים בעולם.

יעקב ליצמן: בישראל ידוע על כ-600,000 סוכרתיים, ומספר רב של הסובלים מטרום סוכרת – 600,000.

יעקב ליצמן: השמנת יתר בילדים עלולה לגרום לכך – לסוכרת – שכל ילד שלישי בישראל עלול לחלות בסוכרת עד גיל 50.

יעקב ליצמן: בהשמנת יתר אנחנו בין המובילים בעולם, וזה נורא.

יעקב ליצמן: נצטרך גם לטפל בזה.

יעקב ליצמן: הסוכרת והשמנת היתר עלולות לגרום לחסימת עורקים והתפתחות טרשת עורקים לבבית, שבץ מוחי, אי-ספיקת כליות סופנית, עיוורון בגיל העבודה וכריתת גפיים, ולהחמיר את הסיכון לתמותה במהלך אשפוז חריף.

יעקב ליצמן: מובן שלכך יש גם השלכות כלכליות על כושר העבודה ברמת המדינה וברמת הפרט וההוצאות של מערכת הבריאות.

יעקב ליצמן: לדוגמה, במחקר שנערך בשירותי בריאות כללית נמצא כי בעוד חולי הסוכרת מהווים 10% ממטופלי הקופה, הרי עלות הטיפול בהם מגיעה ל-30% מהוצאותיה.

יעקב ליצמן: האתגר הוא חשוב ומורכב, ולכן משרד הבריאות פיתח, יחד עם המועצה הלאומית לסוכרת, עמותת עוצמה ושותפים עיקריים במערכת הבריאות, קופות החולים ובתי החולים, את התוכנית הלאומית למניעה וטיפול בסוכרת, בהובלה של בכירי הנהלת המשרד בראשות המנכ"ל והמשנים למנכ"ל פרופ' ארנון אפק ופרופ' איתמר גרוטו.

יעקב ליצמן: התוכנית כוללת ראייה רחבה ומקיפה, ואני אף הוריתי על התמקדות נוספת בהתמודדות עם מחלת הסוכרת, לדוגמה: 1.

יעקב ליצמן: הרחבנו את תוכנית "אפשריבריא" וקידמנו את מהפכת המזון בישראל למניעת השמנת ילדים, תוכנית הצפויה להקטין משמעותית את שיעור הסוכרת; 2.

יעקב ליצמן: הכשרת מטפלים לטיפול בסוכרת, רופאים ומקצועות נוספים, בראייה רב-מקצועית ושיתוף המטופל והעצמתו לניהול המחלה וחיים עם הסוכרת; 3.

יעקב ליצמן: בחינת הכללת תרופות וטיפולים חדשניים לטיפול בחולי סוכרת ובסיבוכי המחלה במנגנון הסל; 4.

יעקב ליצמן: פיתוח תוכניות רבות לטיפול בנשים שסבלו מסוכרת הריונית, לשיפור הטיפול בחולי סוכרת מסוג 1 שלא קשורה דווקא להשמנת יתר, למניעת הידרדרות כלייתית והצורך בדיאליזה, הידרדרות עינית והפחתת הסיכון לעיוורון, טיפול בפצע למניעת הצורך בקטיעה של הרגל ועוד.

יעקב ליצמן: כל זה תוך התמקדות בחברות ייחודיות כחברה הערבית והחברה האתיופית.

יעקב ליצמן: המשרד הקים, במסגרת המכון הלאומי לבקרת מחלות, גם רשמים לאומיים לסוכרת, לטרום-סוכרת ולניתוחים בריאטריים, במטרה לבחון את היקפי התחלואה ולפתח תוכניות ממוקדות למניעה וטיפול.

יעקב ליצמן: המשרד כולו עוסק בסוכרת ובקידום אורח חיים בריא, החל מההנהלה הבכירה ביותר ועד אחרון העובדים, הן בישיבות והן בבקרה בשטח, לדוגמה בקרות בקופות החולים, כדי להעלות את המודעות, לזהות פערים ולגבש יחד פתרונות טובים.

יעקב ליצמן: כפי שהטיפול במגוון האתגרים שהחולה מציג מצריך עבודה רבה רב-מקצועית בטיפול, גם הראייה שלנו, כדי לקדם את הנושא, היא של עבודת צוות בקביעת המדיניות והיעדים.

יעקב ליצמן: פעילות המשרד בנושא מובלת על ידי הוועדה בראשותו של המשנה למנכ"ל משרד הבריאות פרופ' איתמר גרוטו, וכן על ידי פעילות המועצה הלאומית לסוכרת שבראשה עומד פרופ' איתמר רז, ובשיתוף עם יחידת המחקר בנושא בראשות פרופ' שני וד"ר אורלי תמיר.

יעקב ליצמן: שילוב כוחות, הן בטיפול ברמת החולה והן במדיניות ובתוכניות, הוא המענה להצלחת המשימה במניעה וטיפול בסוכרת.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני מציע להעביר את זה להמשך לוועדה.

יחיאל חיליק בר: לוועדה?

יעקב ליצמן: כן, לוועדת הבריאות.

יעקב ליצמן: אבל קודם, לפני שאני מסיים, אני רוצה להביע תנחומים למשפחת ההרוג, סגן האלוף שנהרג בפעילות, ולאחל הרבה בריאות לכל הפצועים, ואני קורא לחיזוק הדרום.

יעקב ליצמן: תודה.

יחיאל חיליק בר: אמן ואמן.

יחיאל חיליק בר: אם כן, השר מציע להעביר את הדיון להמשך דיון בוועדת הבריאות.

יחיאל חיליק בר: האם המציעים – בעצם, רק איתן פה.

יחיאל חיליק בר: אתה מסכים.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו נצביע על העברת ההצעה לסדר-היום בנושא: ציון יום הסוכרת הבין-לאומי להמשך דיון בוועדת הבריאות.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים –אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: ארבעה בעד, ללא מתנגדים או נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הדיון יעבור לוועדת הבריאות להמשך דיון.

יחיאל חיליק בר: אם כן, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים בעזרת השם מחר, יום רביעי, ו' בכסלו התשע"ט, 14 בנובמבר 2018, בשעה 11:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.