ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 373, 2018-11-07 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ט בחשוון תשע"ט, 7 בנובמבר 2018, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 562, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: זיהומים בבתי חולים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת – סעיד אלחרומי ואיציק שמולי.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: מכובדי סגן השר, בדיון שהתקיים בתאריך 6 בנובמבר 2017 בוועדה לביקורת המדינה בנושא זיהומים בבתי חולים, נציגי משרדך אמרו כי קיימת תוכנית להוסיף 1,200 מיטות.

קארין אלהרר: אני מבקשת לדעת: 1.

קארין אלהרר: כמה מיטות אשפוז כלליות נוספו מאז, על פי פירוט למחלקות אשפוז ובית חולים?

קארין אלהרר: 2.

קארין אלהרר: לקבל דיווח על המשך ביצועה של התוכנית ותקצובה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת אלהרר, לעניין הקצאת המיטות בבתי החולים הכלליים: ב-2017, וכפי שצוין בוועדה, פורסמה תוכנית הקצאת המיטות לבתי החולים הכלליים לשנים 2017–2022.

יעקב ליצמן: תוכנית זו כוללת 1,200 מיטות, ולא נכללות פה מיטות פסיכיאטריה, גריאטריה ושיקום, המוקצות בנפרד.

יעקב ליצמן: הקצאת המיטות בין בתי החולים והמחלקות נקבעה לאחר מיפוי המצב הקיים, איסוף צרכים, ולאחר ניתוח שכלל את הפרמטרים הבאים: תפוסה, שינויים דמוגרפיים, היבטים קליניים, עומסים, ראייה לאומית ועוד.

יעקב ליצמן: מתוך 1,200 מיטות הוקצו 530 מיטות לבתי החולים הממשלתיים, 439 – לבתי החולים של הכללית ו-208 – לבתי החולים הציבוריים.

יעקב ליצמן: 23 מיטות נוספות יוקצו בהמשך.

יעקב ליצמן: סיווג המיטות כולל מיטות למחלקות טיפול נמרץ – 128, אונקולוגיה והמטו-אונקולוגיה – 114; נשים ויולדות – 101; כירורגיה – 181; ילדים – 89; נוירולוגיה – 75; פנימיות ונלווֹתיהן: אורתופדיה, אורולוגיה, אף אוזן גרון וכדומה – 418; מחלקות אחרות שטרם הוקצו – 94.

יעקב ליצמן: נציין כי בהמשך לפרסום התוכנית נשלחו במהלך יולי 2017 מכתבי הקצאה לבתי החולים, והם נדרשו להציג שלבי התארגנות ליישום.

יעקב ליצמן: המשרד עוקב אחר פתיחת המיטות בהלימה לתוכנית ואחר רישומן בתעודת הרישום של בית החולים, בכפוף לאיוש התקנים בגינן.

יעקב ליצמן: לעניין התוכנית למניעת זיהומים, חטיבת הרפואה במשרד מובילה את התוכנית זו השנה השלישית.

יעקב ליצמן: התוכנית, המתוקצבת ב-35 מיליון שקלים לשנת 2018, כוללת בשנה זו: 1.

יעקב ליצמן: מודל תמרוץ המשפה את בתי החולים על סמך עמידתם במדדי איכות מקצועיים שנקבעו בשיתוף עם היחידה הארצית למניעת זיהומים – 24 מיליון שקלים; 2.

יעקב ליצמן: תמיכה בבתי חולים ברכש ציוד, מכשור ואמצעים להפחתת הזיהומים – 6 מיליון שקלים; 3.

יעקב ליצמן: מערכת מחשוב לדיווח ועיבוד נתוני זיהומים, הכשרות צוותים וכנסים מקצועיים, בקרות וקמפיין ציבורי – 5 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: במקביל, נעשית עבודת מטה על חוזר ניקוי וחיטוי בבתי החולים, והוא עתיד להתפרסם עד סוף השנה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת קארין אלהרר, ואז נשמע שאלות נוספות של חברי כנסת.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני.

קארין אלהרר: נציג משרדך בוועדה הודיע שיוקצו 50 מיליון שקלים כל שנה לעניין התוכנית לטיפול בזיהומים, שלוש שנים.

קארין אלהרר: אני לא כל כך מבינה מהנתונים שמסרת – לטעמי זה פשוט לא מתיישב עם הנתון.

קארין אלהרר: ובעקבות יישומה של התוכנית, האם בדקתם מה ההשפעה לעניין הדבקות או מיתה בעקבות זיהומים בבתי החולים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, אדוני.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: אדוני סגן השר, ידוע הצורך בבית חולים נוסף בנגב.

סעיד אלחרומי: הממשלה הכירה בצורך הזה וקידמה את הנושא.

סעיד אלחרומי: בתקופה האחרונה אנחנו שומעים שיש עיכובים מסוימים בתהליך.

סעיד אלחרומי: אשמח מאוד אם תעדכן אותי, וגם את תושבי הנגב, בהתקדמות הנושא הזה, בגלל הצורך הדחוף בהקמת בית חולים נוסף בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואז נשמע את ההתייחסות של סגן שר הבריאות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, ראשית, לגבי העניין של הזיהומים, האתגר הזה, אני חושב שמגיעה לך מילה טובה.

איציק שמולי: גם נעשות פעולות נמרצות בתוך המערכת.

איציק שמולי: בהמשך לתשובה המפורטת שלך צריך להזכיר גם את הקרן למיזמים לאומיים, שאתה נתת לה אור ירוק להיכנס לבתי החולים, לעשות פיילוט מוצלח בגליל ובתל השומר.

איציק שמולי: ברור שיש היבטים של תוספת מיטות ותשתיות וציוד, כפי שאתה פירטת, אבל הפיילוט היה מוצלח, והוא עשה גם שינוי בהתנהגות של הצוותים הרפואיים.

איציק שמולי: שאלתי היא: האם יש כוונה לקחת את הפיילוט המוצלח בגליל ובתל השומר ולהרחיב את זה לכל הארץ?

איציק שמולי: ושאלה נוספת, ברשותך, לגבי ההתפרצות של החצבת: בעצם, לפני כחודשיים פרסם ארגון הבריאות העולמי, בחודש אוגוסט, כי יש התפרצות חמורה באירופה.

איציק שמולי: המדינה המובילה הייתה אוקראינה, עם 23,000 מקרים.

איציק שמולי: מה הועילו חכמים בתקנתם אם מצד אחד קוראים לציבור להתחסן מפני החצבת, ומצד שני מאפשרים את המשך התיירות הרפואית מאותן מדינות שהן מוכות באותה המחלה?

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: קארין, אנחנו בודקים את ההשפעה של כל מה שעשינו – – –

קארין אלהרר: כמה מהכסף באמת הגיע – – –

יעקב ליצמן: לא שמעתי.

קארין אלהרר: כמה העברת?

יולי יואל אדלשטיין: כמה כסף באמת הגיע וכמה העברתם?

יעקב ליצמן: מה שאמרתי, ציינתי בשאילתה.

קארין אלהרר: זה שעמדת השר להעביר כסף – זה מבורך ונכון, אבל כמה מזה התממש?

יעקב ליצמן: אז אמרתי, את זה אנחנו בודקים כל הזמן, לראות איפה בדיוק זה עומד.

יעקב ליצמן: לשאלתך, אם את רוצה, אני אבדוק; תעמדי איתי בקשר, אני אבדוק כמה בדיוק.

קארין אלהרר: אשמח.

יעקב ליצמן: סעיד אלחרומי, אני רוצה להגיד ככה: בבאר שבע בית החולים מתקדם, מתקדם מאוד.

יעקב ליצמן: פה ושם יש ויכוחים, אבל בסך הכול – בית החולים יהיה על שם הנשיא לשעבר שמעון פרס, ואנחנו הולכים, זה מתקדם.

יעקב ליצמן: כידוע לך, בית חולים לא נבנה ביום אחד, זה לוקח כמה שנים, אבל בסך הכול הולך להיות בית חולים נוסף בבאר שבע.

סעיד אלחרומי: יש לו"ז מסוים?

יעקב ליצמן: יש מקום מסוים, מקום יש כבר, יש תוכנית, עובדים על הכול.

יעקב ליצמן: נכון, פה ושם יש עיכובים, אבל לא עיכובים שמעכבים את הפרויקט.

יעקב ליצמן: שמולי, אני דורש קודם כול מיטות נוספות בכלל.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה לא מספיק, זה ברור.

יעקב ליצמן: יש לי פגישה עם שר האוצר בשבוע הבא, לדרוש גם מיטות, גם ציוד אלקטרוני – גם MRI ו-PET-CT – וכל הדברים האלה בבתי החולים.

יעקב ליצמן: בהמשך אעדכן את הכנסת.

יעקב ליצמן: בקשר לחצבת אני רוצה להגיד דבר.

יעקב ליצמן: אני אאריך אולי כמה דקות, ברשותכם.

יעקב ליצמן: יש שלושה מוקדים בעייתיים בחצבת.

יעקב ליצמן: יש שלושה מוקדים של הבעיה של החצבת: א.

יעקב ליצמן: הערבים – יש מגזר ערבי שלא מתחסן; ב.

יעקב ליצמן: חרדים מסוימים – המגזר החרדי כן מתחסן אבל יש מגזרים שלא מתחסנים; ג.

יעקב ליצמן: תושבי חו"ל שנמצאים כאן ואנחנו לא יודעים עליהם.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות עשה בימים האחרונים מבצעים גדולים מאוד.

יעקב ליצמן: ייעדנו כמה מקומות שצריך לחזק בהם את החיסונים ושלחנו צוותים נוספים בכל השבוע האחרון וחיסנו המון; אני לא יכול להגיד פרטים כמה, אבל המון – תורים גדולים.

יעקב ליצמן: הגברנו את זה גם במגזר החרדי; הבאנו אחיות מיוחדות שיתאימו לאוכלוסייה.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד שהמצב בזה טוב.

יעקב ליצמן: לגבי חוצניקים, אז בלי להיכנס לתיירות מרפא או לא, זה לא משנה הרבה כי אנחנו באמת בודקים היום – או הולכים לבדוק – על כל מי שצריך לקבל תיאום מחוץ-לארץ, אם הוא מודבק או לא מודבק וכל הדברים האלה.

יעקב ליצמן: אבל בעיקרון, יש לנו בעיה עם חוצניקים.

יעקב ליצמן: אגב, גם במגזר החרדי וגם במגזרים אחרים אנחנו עושים כל מיני דברים עכשיו, לגבי ישיבות ובעוד מקומות.

יעקב ליצמן: בימים האחרונים, אם שמת לב – אני מניח שדבר ראשון אתם קוראים את עיתון המודיע בבוקר, לראות בדיוק אם יש בשבילכם פרנסה; תראה שם שהרבנים בימים האחרונים קוראים לציבור, כולל העדה החרדית, לצאת להתחסן.

יעקב ליצמן: זה צעד גדול, ואני מקווה שבסך הכול אנחנו נוריד את החצבת.

יעקב ליצמן: אני חייב לציין – – –

איציק שמולי: אתם מתכוונים להמשיך את זה?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: אני חייב לציין שיש לנו עידוד בימים האחרונים: כשאנחנו עוקבים כל יום לגבי החצבת, לגבי נדבקים חדשים, יש ירידה, אז זו בשורה טובה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע כמה משמעות יש לזה; נראה בהמשך אם זה ימשיך ככה.

יעקב ליצמן: בימים האחרונים יש ירידה בנדבקים חדשים.

יעקב ליצמן: יש עלייה קצת בחצבת אבל יש ירידה בנדבקים חדשים.

יעקב ליצמן: החיסונים בארץ היו טובים.

יעקב ליצמן: אנשים התחסנו.

יעקב ליצמן: אם לא המוקדים האלה, לא הייתה שום בעיה.

יעקב ליצמן: עכשיו אנחנו מטפלים גם במוקדים האלה, ואני לא רוצה להכניס כרגע לכנסת דיון, שיהיה לדעתי די סוער, מה עושים עם אלו שלא רוצים להתחסן.

יעקב ליצמן: לי יש עמדה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להביע את עמדתי כרגע, אבל ברור שאנחנו נצטרך לעשות דיון מעמיק, רציני, עם ויכוחים.

יעקב ליצמן: אני יודע שיש ויכוחים, אבל נצטרך להחליט פעם אחת ולתמיד מה עושים עם זה.

יעקב ליצמן: זה מטריד, זו בעיה, ונצטרך לטפל בזה.

יעקב ליצמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש להשיב על שאילתה דחופה מס' 565, מאת חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: שביתת תלמידים במעלה עירון.

יולי יואל אדלשטיין: ענת ברקו תשאל שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, אתה יכול לקרוא את נוסח השאילתה.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, כ-1,500 תלמידים בחטיבות הביניים ובתיכונים במועצה המקומית מעלה עירון שובתים זה יותר משבועיים – מחר בעצם מתחילים שבוע רביעי, זה כבר שלושה שבועות – במחאה על ביטול מימון הנסיעות לבתי הספר למרות התנאים הגיאוגרפיים הייחודיים שם.

יוסף ג'בארין: רצוני לשאול: מה משרדך עושה על מנת לסיים את השביתה ולמנוע גרימת נזקים נוספים וחמורים לתלמידים ולמשפחותיהם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת השואל יוסף ג'בארין, ברשותך.

מאיר פרוש: המשרד מתקצב הסעות בהתאם לקריטריונים שקבועים בעניין, שמתייחסים למרחק ביתו של התלמיד מהמוסד החינוכי.

מאיר פרוש: ביישובי המועצה המקומית מעלה עירון מוסדות החינוך קרובים באופן יחסי לבתי התלמידים, קרי, הם מצויים מתחת לקריטריון של שלושה קילומטר, ועל כן המשרד לא משתתף במימון ההסעות המבוקשות.

מאיר פרוש: בשנים עברו הרשות הסיעה על חשבונה את התלמידים למוסדות החינוך העל-יסודיים, למקיף מושריפה ולמקיף הכפר סאלם.

מאיר פרוש: בשנת הלימודים הנוכחית הרשות נמצאת בגירעון כלכלי קשה והיא איננה יכולה לממן את ההסעות.

מאיר פרוש: הבקשה להשתתפות בתקצוב ההסעות הועברה לבדיקתה של ועדת ההסעות העליונה במשרד, והוועדה החליטה לקיים ביקור וסיור ביישוב כדי להגיע להחלטה בנדון.

מאיר פרוש: הסיור מתוכנן להיות בשבוע הבא.

מאיר פרוש: אני מבקש גם לציין שהרשות נמצאת בקשר ישיר עם משרד הפנים במטרה למצוא מענה חלופי, קרי הוספת קווי תחבורה למען תלמידי היישוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברת הכנסת ענת ברקו וחבר הכנסת אורי מקלב ביקשו לשאול שאלה נוספת.

יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד, סגן השר, אני מדבר על 1,500 תלמידים.

יוסף ג'בארין: הסיור ייערך בשבוע הבא; אחר כך – עוד ישיבה.

יוסף ג'בארין: זה יכול להימשך עוד כמה שבועות.

יוסף ג'בארין: בינתיים התלמידים נמצאים בבית ולא לומדים.

יוסף ג'בארין: הבחינות של סוף הסמסטר הראשון מתקרבות.

יוסף ג'בארין: אני מצפה ליותר רגישות לנזק שנגרם לתלמידים וליותר מעורבות אקטיבית כדי לפתור את העניין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, אני לא הייתי במליאה בזמן שחבר הכנסת האלוף במילואים אלעזר שטרן תקף בגסות רוח את השרה תת-אלוף במילואים מירי רגב, אבל כסגן-אלוף במילואים אני חייבת להתייחס לעניין הזה, כי האמירה שכל אישה בצבא לא יכולה להתקדם, או בכלל, אישה לא יכולה להתקדם אלא אם כן היא – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, לא מקובל לעשות את זה בשאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: בהצעת חוק תעלי.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתה זאת שאלה לשר, או לסגן שר, במקרה הזה, שעולה, עם כל החשיבות של הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: אני האחרון לזלזל, אבל לא מקובל לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נגמור את מוסד השאילתות אם זה מה שיהיה פה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנא ממך, אם יש לך שאלה לסגן שר החינוך, תשאלי אותו.

יולי יואל אדלשטיין: אם אין, אז בואו נעבור – – –

מאיר פרוש: היא מבקשת להסיע את חבר הכנסת שטרן לאיזשהו מקום, כנראה, במסגרת ההסעות.

ענת ברקו: לא, אני חושבת שיש כאן אלמנטים של חינוך, שבטח סגן שר החינוך יכול היה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז מה השאלה?

ענת ברקו: כי אנחנו מדברים גם על מישהו שהיה קצין חינוך ראשי בצה"ל, ראש אכ"א, ועל כך שהוא מטיח בה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז מה השאלה לסגן שר החינוך?

ענת ברקו: איך אפשר לחנך חברי כנסת שלא יודעים להתייחס לנשים, שחושבים שנשים משתמשות בנשיות שלהן כדי להתקדם, בגישה סקסיסטית, מפלה, שוביניסטית, גם אנשים שבאים מתוך הצבא?

ענת ברקו: כדאי שאנשים כאלה יעשו את מבחן הבת: איך היו רוצים שיתייחסו לבנות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי תשובה בשבילך.

ענת ברקו: דרך זה, אני חושבת שגם סגן שר החינוך יכול לענות לנו איך אנחנו מתגברים – –

יולי יואל אדלשטיין: יש לי תשובה בשבילך.

ענת ברקו: – – על הצביעות של כל הסיעה שלו, שנותנת גיבוי להתנהלות כל כך מגעילה ובוטה כלפי שרה בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: וההתנצלות שלו צריכה להיות מעל דוכן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זהו, מספיק.

מיקי רוזנטל: חברת הכנסת ברקו, ביקשו ממך יפה לא לשאת נאום עכשיו.

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר.

ענת ברקו: אדוני, מעל דוכן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא נוגע לסגן שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: כשאנחנו נשים לב גם למה שקורה בתוך הסיעה של כל אחד מאיתנו, זה מאוד יעזור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי סגן השר, אנחנו כבר נמצאים די בתחילה, או כבר עמוק בתוך שנת הלימודים תשע"ט.

אורי מקלב: בכל תשע"ח לא קיבלו סטודנטיות, במיוחד מהמוכר שאינו רשמי, שביקשו להשתלב בתוך הפרויקט של הלוואות מותנות – הלוואות מותנות ניתנות לסטודנטיות להשתתפות בשכר לימוד, ובתנאי שאחר כך הן משתלבות בתוך מערך החינוך.

אורי מקלב: בתשע"ח, אותן סטודנטיות שהגישו בקשות – ומדובר בסטודנטיות שקשה להן מאוד להתמודד עם שכר הלימוד הגבוה, שבאות גם ממשפחות ברוכות ילדים וגם ממשפחות עם הכנסה נמוכה – לא קיבלו שום מענה.

אורי מקלב: התשובה שניתנת היא שהמשרה לא מאוישת בעקבות בעיות אישיות כאלה ואחרות.

אורי מקלב: האם אתה מודע לדבר הזה, והאם יש איזו בשורה לאותן סטודנטיות של תשע"ח, ומה לעשות עם סטודנטיות של תשע"ט שלא יודעות אם למלא טפסים או לא למלא טפסים לבקשה להלוואות מותנות בשכר לימוד?

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: חבר הכנסת ג'בארין דיבר על הרגישות באותו מצב קשה שבו נמצאים שם, במועצה במעלה עירון.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר שבסופו של דבר המשרד צריך לעבוד לפי איזשהו קריטריון, והקריטריון קובע – אני מקריא מתוך מה שכתוב בחוזר מנכ"ל, שקובע: המרחק בין מקום המגורים לבית הספר הקרוב ביותר המצדיק השתתפות בהוצאות ההסעה הוא כדלהלן: תלמידים מגן חובה ועד כיתה ד' ועד בכלל – מ-2 קילומטר ומעלה זכאים להסעה; תלמידים מכיתה ה' ומעלה – מ-3 קילומטר ומעלה.

מאיר פרוש: אני בטוח שאתה תסכים איתי שברחבי הארץ יש עוד בתי ספר ויש תלמידים שצריכים ללכת 3 קילומטר כאלה כדי להגיע לבית ספר, בפרט ברשתות שמוגדרות כבתי ספר על-אזוריים, ולא חייבים לפי החוק לבנות בכל שכונה ושכונה; אולי בשכונות יותר מבוססות כן.

מאיר פרוש: אז הבעיה הזאת קיימת בכלל, אבל המשרד – יש לו תקציב לפי הפרמטרים שאמרתי עכשיו.

מאיר פרוש: בכל זאת, כמו שאתה הגדרת את זה ואחרים הגדירו את זה, המשרד החליט לעשות בדיקה נוספת, להיות בשטח וגם לראות איך זה נראה.

מאיר פרוש: הסיור הזה יתקיים בשבוע הבא.

מאיר פרוש: אני יוצא מתוך הנחה שגם אתה מסכים שאלה שצריכים לעשות את הסיור – יש להם עבודה גם היום וגם אתמול וגם שלשום.

מאיר פרוש: בסדר העבודה שהם צריכים – הם מטפלים בדברים חשובים, גם אתמול, גם שלשום וגם היום – הם יהיו בשבוע הבא בסיור.

מאיר פרוש: חברת הכנסת ברקו, צר לי מאוד לאכזב ולומר שמשרד החינוך אחראי לחינוך מגיל שלוש – לאחרונה הגיל ירד – ועד גיל 18.

מאיר פרוש: קורה שיש תמיכות ותגמולים לכאלה שהם מעל גיל 18, אבל לא שמעתי שהמשרד יכול לטפל בנושא החינוך של אנשים בגירים או אנשים שכבר עזבו את הצבא – –

ענת ברקו: – – – בגיל מאוד קטן.

מאיר פרוש: – – אלופים בצבא וכדומה.

מאיר פרוש: אז תמצאי את הדרך לטפל בסוגיה הזאת לא באמצעות משרד החינוך.

ענת ברקו: תודה.

מאיר פרוש: לרב מקלב, אני חייב לומר שאני לא מכיר את פרטי הנושא כדי לענות עכשיו, אבל אני אבדוק ואני אחזיר לך תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להשיב על שאילתה דחופה מס' 563, מאת חברת הכנסת לאה פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: פתיחת הרשימות הסגורות של שמאי הבנקים למשכנתאות באמצעות קריטריונים ושקיפות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל שאילתה דומה, לכן כבר רשום לי שהוא ישאל שאלה נוספת בשאילתה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת איציק שמולי יוכל לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת לאה פדידה, נא לקרוא את השאילתה.

לאה פדידה: בישראל רשומים כ-1,800 שמאי מקרקעין מוסמכים.

לאה פדידה: על פי פרסומים, רק 200 מוצעים על ידי כל הבנקים בארץ להערכות שווי לקבלת משכנתה.

לאה פדידה: בנק ישראל יפרסם בקרוב נהלים לקבלת משכנתה מהבנקים ולהערכת שווי הנכס.

לאה פדידה: ברצוני לשאול: 1.

לאה פדידה: מהם הקריטריונים לבחירת השמאים?

לאה פדידה: 2.

לאה פדידה: מדוע אין באפשרותם של נוטלי המשכנתאות לבחור בכל שמאי מקרקעין מוסמך שיחפצו בו?

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: חברת הכנסת לאה פדידה, בעניין פתיחת הרשומות הסגורות של שמאי הבנקים למשכנתאות באמצעות קריטריונים ושקיפות – אכן?

לאה פדידה: – – –

יצחק כהן: בעת נטילת משכנתה נדרש הלקוח להציג לבנק הערכת שמאות לשווי הנכס, ועל פיה נקבע, בין היתר, יחס המימון של ההלוואה.

יצחק כהן: לאור העובדה שמטרת השמאות היא לאפשר לבנק להסתמך על הנכס כבטוחה – להבדיל משמאות פרטית, שרשאי רוכש הדירה לבקש מכל שמאי מקרקעין מוסמך ואשר מטרתה לסייע לרוכש הדירה בעסקת רכישת הדירה – הקריטריונים לבחירת השמאים נקבעים על ידי הבנקים, והפיקוח על הבנקים אינו מתערב בכך.

לאה פדידה: אין פרסום קריטריונים, כבודו.

יצחק כהן: הוא לא מתערב.

יצחק כהן: הקריטריונים – הבנקים קובעים אותם.

יצחק כהן: לאחרונה נקט הפיקוח על הבנקים צעדים להקלה ולשיפור תהליכי נטילה ופירעון של משכנתאות, ובכלל זה הליכי השמאות.

יצחק כהן: הוא פרסם טיוטת תיקונים להוראה בנושא הלוואות לדיור.

יצחק כהן: בהתאם לתיקון המוצע, הפניית הלקוח לשמאות תתבצע כבר בשלב האישור העקרוני, ב-pre-ruling, דהיינו בראשית תהליך בקשת ההלוואה, לפני חתימת הסכם ההלוואה מול הבנק הספציפי.

יצחק כהן: בהפניה לביצוע שמאות תפורט רשימת השמאים המועסקים על ידי הבנק והמתמחים באזור הגיאוגרפי שבו מצוי הנכס.

יצחק כהן: כך יכול הלקוח להיעזר בשירותיו המקצועיים של שמאי לצורך הערכת נכס כבר בשלבים המוקדמים של רכישת הנכס ויתאפשר לו לבחור שמאי מתוך רשימה זו.

לאה פדידה: לא עונה על השאלה בכלל.

יצחק כהן: בנוסף, נקבע בתיקון המוצע כי בנק יהיה חייב לאפשר ללווה לעשות שימוש בהערכת נכס שניתנה על ידי שמאי שאליו הופנה הלקוח על ידי בנק אחר, ובלבד שלא חלפו 90 ימים ממועד הערכת הנכס, למעט במצבים מיוחדים שיוגדרו כעילה לסירוב סביר.

יצחק כהן: באופן זה השמאות לא תהיה גורם המגביל את הלקוח לנהל משא ומתן על תנאי ההלוואה עם כמה בנקים בו בזמן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת לאה פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חברי הכנסת יצחק וקנין, שכמו שאמרתי, הוא בעל שאילתה דומה, ואיציק שמולי.

לאה פדידה: כבוד סגן השר, אני חייבת להגיד שאני שמעתי בקשב רב, וזה אפילו לא ענה – או לא התקרב לענות – על אחת משתי השאלות.

לאה פדידה: בפועל, יש 200 שמאים בכל הארץ.

לאה פדידה: אם אני שמאית אני לא יודעת איך אני יכולה להגיע לרשימה הזאת, אם יש מכרז, אם יש קריטריונים.

לאה פדידה: ציין כבוד סגן השר שבעצם זה מה שקובע את אחוז ההלוואה והריבית שהבנק לוקח, אז איך אנחנו מגינים על אותו אזרח שאותו שמאי לא יהיה מוטה לטובת הבנק, ואותו אזרח יקבל בעצם הלוואה בתנאים גרועים יותר, בריבית גבוהה יותר, ויצטרך לעשות כך?

לאה פדידה: השאלה הנוספת שלי: מדוע אתם לא עושים רשימה שקופה, מהם התנאים שבהם אני או כל שמאי אחר יכולים להתקבל כשמאי מוסמך לבנק?

לאה פדידה: ולמה לא לפתוח את השוק?

לאה פדידה: 200 שמאים בכל הארץ זה מעין קרטל, כבוד סגן השר.

יצחק כהן: גילדה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, דרך אגב, התקיים דיון בנושא הזה לפני כשנה, בדיוק בהתאם לשאילתה שהציגה חברת הכנסת לאה פדידה.

יצחק וקנין: זוכרני שזה היה בוועדת כספים – או כלכלה, אבל אני חושב כספים – והעלינו את הנושא הזה במלוא החומרה שלו.

יצחק וקנין: דובר פה על איזה מועדון סגור.

יצחק וקנין: הרי שווי הנכס נקבע על פי שמאות.

יצחק וקנין: כאשר יש לבנקים את אותם 200, שהם הקבועים שמבצעים את השמאות, ודאי זה לוקח את – מי שרוצה לקבל משכנתה או לדעת את שווי הנכס באמת, הוא לא יכול.

יצחק וקנין: לא פעם ולא פעמיים אני הבאתי שמאים לנושא של דירות של עמידר, ובדרך כלל השמאים של עמידר מגביהים את שווי הנכס גבוה מאוד, כדי שאותו דייר, שגר שם שנים, ישלם הרבה כסף בגין הנכס.

יצחק וקנין: כשלוקחים שמאי אחר, פרטי, הוא נותן את השווי האמיתי של הנכס, ואני אומר את זה באחריות.

יצחק וקנין: לעשרות אנשים ביצעתי את הדבר הזה.

יצחק וקנין: לצערי הרב, יש פה מועדון סגור, שהבנקים לא נותנים.

יצחק וקנין: מי שהיה צריך לטפל בזה זה המפקח על הבנקים.

יצחק וקנין: הוא היה צריך לקבוע איזה קריטריון ששמאות היא שמאות: הבנק יכול להביא שמאי והלקוח יכול להביא שמאי.

יצחק וקנין: במקרים שאני לוקח משכנתה ועל פי זה נקבע גובה המענק או ההלוואה שאני מקבל מהבנק – חייבים לעשות את הדבר הזה פתוח, כמו בכל המגזרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, אדוני, ואז נשמע את סגן שר האוצר.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, אל דאגה, על הגמלאים אנחנו נדבר אחר הצוהריים, אז אני לא אטריח אותך עכשיו.

יצחק כהן: בסדר.

יצחק כהן: תנוח דעתך.

יצחק כהן: היא לא, אבל רציתי לשאול אותך לגבי הנתונים על יעד הגירעון, שפורסמו, למיטב ידיעתי, רק אתמול.

יצחק כהן: זה קשור לשאילתה?

איציק שמולי: זה לא קשור לנושא השאילתה אבל זה דבר לגיטימי.

איציק שמולי: אתה יותר זמן ממני בבית הזה.

יצחק כהן: בכבוד.

איציק שמולי: בעצם, עד כמה הנתון הזה הפתיע אתכם?

איציק שמולי: מה אתם מתכוונים לעשות כדי להתמודד עם אותו בור עצום שנוצר כרגע בתקציב?

יצחק כהן: בור עצום.

איציק שמולי: וזה עוד לפני שדיברנו – אני מנצל את העובדה ששר הרווחה נמצא כאן – על המחלוקת מול הביטוח הלאומי.

איציק שמולי: אתם הודעתם כבר שבכוונת

איציק שמולי: כם לבצע קיצוץ של 27 מיליארד שקל היה והדרישה של הביטוח לאומי תעמוד בעינה.

איציק שמולי: איך הצלחתם להביא לידי מצב שגם יש גירעון עצום, וגם בצד החברתי – אין איזה שינוי כיוון טוטלי בתמונת המצב החברתי מבחינת שיעורי העוני והפערים החברתיים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר האוצר.

יצחק כהן: קודם כול, אני אענה ללאה ולאיציק וקנין.

יצחק כהן: אכן, אתם אומרים דברים שיש בהם טעם וצריכים לעשות עוד איזושהי ערכאת ערעור או לפתוח את הגילדה – "גילדה" במירכאות, כן – לא נחה דעתי מהתשובה של בנק ישראל.

יצחק כהן: חייבים לעשות פה משהו, מכיוון שאתם צודקים: לא יכול להיות – הוא בניגוד עניינים, אותו שמאי נמצא בניגוד עניינים.

יצחק כהן: הוא צריך להביא את ערך השווי לבנק, כשהבנק, כפי שאת אומרת, קובע על פי זה את גובה ההלוואה ואת הריבית.

יצחק כהן: יש בתוך הדברים שלך דברי טעם ואנחנו צריכים לשקול את זה, מה עושים.

יצחק כהן: בכלל, אני לא אוהב גילדות.

יצחק כהן: אני לא אוהב דברים סגורים.

יצחק כהן: היה בזמנו את מוסכי הבית של חברות הביטוח.

לאה פדידה: מכרז – – –

יצחק כהן: לא יודע, ניתן לבנק ישראל.

יצחק כהן: יש שם מפקחת מצוינת.

יצחק כהן: באמת מצוינת, עושה עבודה נהדרת.

יצחק כהן: נידרש לזה ונגיד לה שתביא פתרונות.

יצחק כהן: אזרח צריך להרגיש בנוח, במיוחד שהוא צריך לשלם את זה 30 שנה, 20 שנה – לפחות שידע שהוא קיבל את השמאות הנכונה והמקצועית.

יצחק כהן: איפה איציק?

יצחק כהן: לגבי השאלה של איציק שמולי, שלא קשורה בכלל לעניין המשכנתאות ולא לעניין השמאים – איציק – – –

איציק שמולי: – – – עניין של שמאות לא נכונה.

יצחק כהן: זה לא שמאות.

לאה פדידה: הערכה, הערכה.

יצחק כהן: הערכה, נכון, נכון.

יצחק כהן: במרס שינו את הערכת הגבייה מ-307 ל-309, הגדילו את זה.

יצחק כהן: זו כבר, לדעתי, הייתה הערכה מוגזמת מדי ומוקדמת מדי.

יצחק כהן: דבר שני, הגירעון שנמדד, מה שראית, מה שקראת בתקשורת, 12 חודש מאוקטובר 2017 לאוקטובר 2018, כאשר באוקטובר 2017 הייתה עדנה – ולא ראיתי אותך כשהייתה עדנה של 12 מיליארד עודף, כן?

יצחק כהן: לא יצאת פה לברך את העושים במלאכה.

יצחק כהן: ברוך השם, זה הלך להורדת החוב, כך שאנחנו נמצאים בנתוני מקרו, ברוך השם, מרשימים.

יצחק כהן: יחס החוב–תוצר הוא 60%, והרבה מדינות, הרבה כלכלות בעולם היו מתקנאות בנתון הזה.

יצחק כהן: האבטלה חיכוכית – תעסוקה מלאה.

יצחק כהן: החוב הולך ויורד.

יצחק כהן: הצמיחה תגיע, בעזרת השם, ל-3.6.

איציק שמולי: הגירעון לא מטריד אותך?

יצחק כהן: מטריד אותי בגבול הסבירות, לא הפניקה שאתם עושים.

יצחק כהן: מה, כשהיו 30 ו-20 ו-12

יצחק כהן: מיליארד עודף לא באתם עם זרי פרחים.

יצחק כהן: אז בסדר, יש מחזוריות.

איציק שמולי: – – – לא ראינו – – –

יצחק כהן: מאוד מטריד אותי.

יצחק כהן: זה התפקיד שלנו – להיות מוטרדים, להיות מודאגים, אבל לא סתם כל הזמן לתת הצהרות שהן לא, ממש לא, מחוברות למציאות.

יצחק כהן: כי כלכלת ישראל, ברוך השם, ברוך השם, חזקה ויציבה, ובוא נתפלל שהיא תמשיך להיות ככה, עם צעדים נכונים שעושה שר האוצר משה כחלון, ושילכו מחיל לחיל.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אשרי איש דואג תמיד, כפי שנאמר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, חברי הכנסת, סיימנו עם שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5713/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נעבור לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הסמכת שר הפנים לחתום על היתר עסקה), התשע"ט–2018.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה ותמיכת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, חבר הכנסת ינון אזולאי ינמק את ההצעה מן המיקרופון באולם.

יולי יואל אדלשטיין: הנמקה מן המקום, מה שנקרא.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרים, ראשית, אתמול רק קמנו מהשבעה על מור אבי, ואני רוצה בהזדמנות זו גם להודות לכל המנחמים שבאו, שטילפנו, שרצו, שהשתתפו בלוויה, בניחומים, ועל כך תודה רבה.

ינון אזולאי: בנוהג העולם שיום אחרי השבעה פותחים בעצם את הצוואה וקוראים.

ינון אזולאי: אבא שלי לא השאיר לנו צוואה כתובה, אבל הוא השאיר לנו צוואה חרותה.

ינון אזולאי: הצוואה החרותה היא בנשמה, היא בעשייה, במעשי החסד שלו לזולת, באכפתיות.

ינון אזולאי: על כן, כבר היום, ברוך השם, זכיתי ואני ממשיך בדרכו, ויובאו, בעזרת השם, שתי הצעות חוק: הראשונה מביניהן היא הצעת חוק לנשמה – הצעת חוק שעכשיו אנחנו מביאים, פקודת העיריות, על האפשרות ששר הפנים יוכל לחתום על היתר עסקה, שהעיריות יוכלו להמשיך באותו מצב, בלי שינוי, לגבות או לעשות את העסקים שלהן עם בעלי העסקים עם הריביות, אבל שיהיה מותר לכל אחד לעשות את זה, גם למי ששומר את ההלכה.

ינון אזולאי: לפני כ-200 שנה היה רבי עקיבא איגר, ובתקופה שלו היה אדם שמלווה בריבית.

ינון אזולאי: כאשר הוא נפטר מהעולם באו ורצו לקוברו וחברת קדישא אמרה שהם אינם מוכנים לקבור אותו במחיר הרגיל אלא שילשו את המחיר.

ינון אזולאי: כאשר הלכו לבית המשפט לעתור בפני ההחלטה הזו, בית המשפט שמע את הצד, השופט שמע, וביקש לשמוע את חברת קדישא, למה הסכימו.

ינון אזולאי: חברת קדישא אמרו שמי שייצג אותם זה רבי עקיבא איגר.

ינון אזולאי: רבי עקיבא איגר בא ואמר לשופט: בדרך כלל נוהג העולם שקוברים ולאחר מכן יש תחיית המתים ואדם קם, אבל אצלנו בתורה כתוב שאדם שמלווה בריבית אז בעצם הוא לא יקום בתחיית המתים.

ינון אזולאי: הוא לוקח חלקה לכל הזמן.

ינון אזולאי: אם כך, הוא צריך לשלם יותר.

ינון אזולאי: כל השאר זה רק בגדר שכירות.

ינון אזולאי: אבל גם חז"ל עשו לכל דבר תקנה.

ינון אזולאי: ידעו שיש דברים שהציבור אינו יכול לעמוד בהם אז עשו היתר עסקה, ובהיתר העסקה מותר להלוות בריבית בדבר שהוא בעסקה, שיש בו רווח והפסד, ואז בעצם זה הופך את האדם להיות שותף.

ינון אזולאי: החוק הזה בא לתקן: שר הפנים יוכל לעשות – על מנת שגם ציבור שהוא שומר תורה ומצוות יוכל להיכנס לתוך העיריות ויוכל גם הוא להשתמש בשירותים של העיריות וגם לעשות עסקאות.

ינון אזולאי: בעסקאות האלה כולם יוכלו ליהנות.

ינון אזולאי: תהיה תחרות בריאה למשק, וזה יעזור גם לשאר הציבור, וגם תהיה בתחרות הוזלת המחירים.

ינון אזולאי: לכן, אני מודה גם לשר הפנים הרב אריה דרעי, שקידם את ההצעה הזו, לכל חברי הכנסת, ואני מבקש לתמוך – ולחבר הכנסת מיקי זוהר, שעזר לי מאוד.

ינון אזולאי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שאנחנו חוזרים ומנחמים את המשפחה שלכם במות האבא דוד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי לעלות לדוכן להשיב על הצעת החוק.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להביע את תנחומיי הכנים לחבר הכנסת ינון אזולאי ולכל המשפחה על הילקחו בטרם עת של חברנו השר דוד אזולאי, ועוד נדבר רבות על כך.

משולם נהרי: הצעת החוק מבקשת להוסיף בפקודת העיריות ובפקודת המועצות המקומיות הוראה המסמיכה את שר הפנים לחתום בשם העירייה ולאשר היתר עסקה – זה מוגדר, על פי הצעת החוק, כחוזה שנכרת בין הרשויות ובין צדדים נוספים שעניינם להימנע מאיסור ריבית לפי ההלכה – שיפורסם ברשומות בשם כל הרשויות המקומיות בישראל.

משולם נהרי: על פי דברי ההסבר, חלק ניכר מאזרחי המדינה מבצעים התקשרויות מול השלטון המקומי, הן כספקים והן כנישומים, אלא שבשונה מהנהוג בתחום הבנקאות, רשויות רבות אינן חתומות על היתר עסקה.

משולם נהרי: משמעות הדבר מבחינה הלכתית היא שאדם החייב כסף לרשות מקומית, או ספק שהרשות חייבת לו תשלום, עובר לדעת מרבית הפוסקים על איסור הלוואה בריבית.

משולם נהרי: הדבר בעייתי משתי בחינות: למידע בדבר קיומו של היתר עסקה חשיבות הן לנישום שומר מצוות המחויב בתשלום הריבית וכן לספק שומר המצוות המעוניין לקבל את כספו מהרשות בלי חשש הלכתי.

משולם נהרי: כיום אין כל הוראה המחייבת את הרשויות המקומיות לחתום על היתר עסקה, והרשויות עצמן הן אשר מחליטות אם לחתום על ההסכם או לאו.

משולם נהרי: ואכן, ככל הידוע, ישנן כמה עשרות רשויות מקומיות החתומות על היתר כאמור.

משולם נהרי: בתוך כך יצוין כי בנק ישראל ומשרד האוצר, בשם כלל משרדי הממשלה, חתומים על היתר עסקה, וככל שעלה בידינו לברר – אף כלל הבנקים בישראל.

משולם נהרי: לטעמנו, מדובר בהחלטה שבמדיניות, אך יחד עם זאת נבקש לציין את הנקודות הבאות: הגם שמדברי ההסבר עולה כי כוונת ההצעה היא כי שר הפנים יחתום על היתר עסקה אחיד, אם לא יחיד, עבור כלל הרשויות המקומיות, הרי נוסח הצעת החוק אינו מחייב זאת, בקובעו כי שר הפנים יחתום בשם עירייה ולא בשם כלל הרשויות המקומיות על היתר העסקה.

משולם נהרי: חבר הכנסת ינון, ההערה הזאת חשובה מאוד, כי מה שאתה מבקש בהצעת החוק משר הפנים הוא שיחתום בשם עירייה ולא בשם כלל העיריות.

משולם נהרי: לפיכך, לכאורה שר הפנים לא יוכל לחתום בשם עירייה אלא ככל שהעירייה הספציפית תבקש ממנו.

משולם נהרי: נוסיף ונציין כי כיום אין הוראה המקנה לשר הפנים סמכות לחתום על כל התחייבות או התקשרות, או לבצע מעשה בשם הרשות המקומית מבלי שהוטל על הרשות עצמה לבצעו, ובהיבט זה הצעת החוק מבקשת לקבוע הסדר ייחודי.

משולם נהרי: כמו כן, נכון לציין כי ישנן כמה גרסאות ודרישות העונות להגדרת היתר עסקה כמובא בהצעת ההחלטה, כך שניתן יהיה לטעון הן בדבר עצם האישור והן בדבר נוסחו ושינוי הנוסח בין רשות מקומית לחברתה.

משולם נהרי: בהמשך לכך, ראוי לקבוע זאת כסמכות שבחובה לשנות את לשון ההצעה כך שהכוונה המובאת בהצעת החוק תישמר, ולקבוע כי שר הפנים יחתום על היתר עסקה אחד עבור כלל הרשויות, ואף לקבוע את נוסחו.

משולם נהרי: לאור האמור, החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה לתמוך בתיקון המוצע לחוק בקריאה טרומית, כפוף להסכמת משרד הפנים ומשרד המשפטים.

משולם נהרי: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: אם אין מישהו שמתנגד, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הסמכת שר הפנים לחתום על היתר עסקה), התשע"ט–2018.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הסמכת שר הפנים לחתום על היתר עסקה), התשע"ט–2018, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 27 בעד, אין מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע שחבר הכנסת מאיר כהן גם ביקש להצביע בעד החוק.

משולם נהרי: לא נקלטה ההצבעה שלי.

יולי יואל אדלשטיין: לא נקלטה הצבעתך – אז גם סגן השר משולם נהרי התכוון, ודאי, לתמוך, כפי שגם הודיע מעל הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נשנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן זוג) – סליחה, לא אמרתי שההצעה ודאי תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5634/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הבאה היא הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן זוג) (תיקון – היעדרות בשל החלמת בן זוג לאחר תרומת איברים), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת ינון אזולאי וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן הנמקה מן המקום, כי יש תמיכת ממשלה, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, ראשית, תודה רבה על תמיכתכם בהצעה הראשונה.

ינון אזולאי: אני שוב עומד פה וזוכה להמשיך, כמו שאמרתי בהתחלה, לקיים את צוואתו החרותה – ועכשיו זו גם הצעת חוק שטובה לגוף – להמשיך בדרכו בחקיקה החברתית של מור אבי, לאנשים החלשים, שתהפוך את החברה שלנו למקום טוב יותר.

ינון אזולאי: מעבר לעובדה שהצעת החוק נועדה להיטיב עם תורמי הכליה, היא גם מקפלת בתוכה אמירה לתורמי הכליה והאיברים בכללם, ואומרת להם: אנחנו איתכם, מעריכים אתכם, אתם עושים מעשה גדול.

ינון אזולאי: תרומת איברים מחיים היא הביטוי הכי טהור ל"ואהבת לרעך כמוך".

ינון אזולאי: פסגת החסד – חסד של אמת, שאין בו ציפייה לקבל חזרה תמורה או טובת הנאה כזו או אחרת תמורת המעשה הנאצל של תרומת איבר או כליה לנתרם שהתורם אינו מכיר כלל.

ינון אזולאי: הצעת החוק הזו נולדה מפנייה שהגיעה ללשכתי מבנו של אחד הנרצחים בפיגוע שאירע בבית הכנסת בהר נוף לפני כארבע שנים, שיום השנה לפטירתם חל בשבת האחרונה.

ינון אזולאי: בנו של אחד מהנרצחים החליט לעשות את המעשה האצילי ולתרום כליה לעילוי נשמת אביו, השם ייקום דמו.

ינון אזולאי: למרבה הצער, אשתו נתקלה בקשיים מצד עבודתה לשהות לצד בעלה במהלך תקופת ההחלמה הראשונית שאורכת כשבעה ימים – דבר שהוא כלל לא הגיוני.

ינון אזולאי: אומנם ההצעה עולה כעת רק לקריאה טרומית וצפויה לה עוד דרך, אך פטור בלא כלום אי-אפשר, ואני מוכרח לנצל את הבמה כדי להודות לרב הבר, יושב-ראש ארגון מתנת חיים, שעבר שנה לא פשוטה ושעושה לילות כימים להצלת חיי אדם באיתור תורמים, ותמיד מעודד.

ינון אזולאי: כמו כן, אני רוצה להודות לשרים: שר הרווחה, השר חיים כץ, על תמיכתו בחוק, וכן לשר הכלכלה אלי כהן, שנרתם גם באופן אישי כדי לאפשר את קידומו של החוק.

ינון אזולאי: ואתם, חבריי חברי הכנסת, אני קורא ומבקש מכם לתמוך בהצעת החוק החשובה הזאת ולהיות חלק מהפרויקט החשוב הזה, וכך כולנו נזדהה עם תורמי הכליה ונאמר להם תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: את התשובה אנחנו נשמע מפי שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ינון – אליך.

חיים כץ: בישיבת ממשלה שהייתה לזכר אביך אני ביקשתי לדבר, ואמרתי שהמעלה הכי גדולה של אבא שלך הייתה – אמרתי, לדעתי – היא שיש הרבה אנשים; אין הרבה בני אדם.

חיים כץ: הוא היה בן אדם, וזו מעלה שאין להרבה, מה לעשות, למתי מעט.

חיים כץ: אז איתך בצערך.

חיים כץ: חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן זוג) בנוסחו כיום קובע כי עובד זכאי לזקוף עד שישה ימים בשנה של היעדרות, בשל מחלת בן זוגו על חשבון תקופת המחלה הצבורה שלו.

חיים כץ: במקרה שבן הזוג חולה במחלה ממארת והעובד עבד שנה לפחות אצל אותו מעסיק או באותו מקום עבודה, הוא זכאי לזקוף עד 60 ימים של היעדרות בשנה על חשבון תקופת המחלה הצבורה שלו או על חשבון ימי החופשה שמגיעים לו, לפי בחירת העובד.

חיים כץ: מוצע כעת להוסיף סעיף לחוק שעל פיו עובד שנעדר מעבודתו לצורך טיפול בבן זוגו אשר מחלים מהליך רפואי שבו הוא היה תורם יהיה זכאי לזקוף עד שבעה ימים של היעדרות על חשבון תקופת המחלה הצבורה שלו.

חיים כץ: מדובר בהצעה ראויה, שכן ההצעה באה לענות על מקרים שבהם, בשל תרומת איברים על ידי בן הזוג של העובד, עשוי העובד להזדקק ליותר ימים לצורך הטיפול בבן זוגו.

חיים כץ: מדובר בקבוצת עובדים מצומצמת ביותר – בני בגין, תאמין לי, אני לא שומע את עצמי פה, על הדוכן.

חיים כץ: מדובר בקבוצת עובדים מצומצמת ביותר ובמצב חריג שבו נדרש הטיפול של בן הזוג.

חיים כץ: בדברי ההסבר גם מצוין כי תקופת האשפוז לאחר תרומת הכליה נמשכת כארבעה ימים, אחריהם נדרש התורם לנוח בביתו כשלושה שבועות, וגם לאחר מכן נדרש התורם לחזור לפעילות גופנית באופן הדרגתי.

חיים כץ: משכך, סבירה ההנחה שעובד יהיה זקוק ליותר משישה ימים על מנת לטפל בבן זוגו שתרם איברים.

חיים כץ: החלטת ועדת השרים – לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בכפוף לכך שההצעה תוחזר לדיון בוועדת שרים לפני הקריאה הראשונה.

חיים כץ: אתה יודע, אנחנו עומדים פה ומקריאים את החלטות ועדת שרים.

חיים כץ: ההחלטה הזאת לא מחייבת אף אחד, כי אם זה עובר בטרומית, וזה עובר לוועדת העבודה והרווחה והבריאות של הכנסת, ויו"ר הוועדה רוצה לקדם את זה – הוא לא צריך להחזיר את זה לוועדת שרים.

חיים כץ: אז אני לא צריך לשאול אותך אם אתה מסכים, כי זה פיקציה.

חיים כץ: הקטע הזה של ההסכמה, שתחזיר את זה לוועדת שרים לפני הקריאה – זה פיקציה וזה לא מחזיק מים – –

יואב קיש: זה לא מחייב.

חיים כץ: – – וזה לא מחייב, וההתחייבויות של חברי כנסת בפני ועדת שרים שהקידום יהיה בהתאמה עם משרד הזה והמשרד הזה – גם זה לא מחייב, לא מחייב את יו"ר הוועדה.

חיים כץ: ויו"ר הוועדה – אז אמרת כן או אמרת לא, זה לא חשוב.

חיים כץ: זה לא חשוב, כי זה לא מחייב.

חיים כץ: והכוח של יו"ר הוועדה, לקדם – זו רק ההחלטה שלו.

חיים כץ: ולכן החלטת השרים, ועדת השרים מהממשלה היא לתמוך בהצעת החוק, ואני כנציג הממשלה פה על הדוכן, שעונה לך, קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק, וליו"ר הוועדה – –

יעקב מרגי: – – –

חיים כץ: – – תקדם את זה איך שאתה רוצה.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן זוג) (תיקון – היעדרות בשל החלמת בן זוג לאחר תרומת איברים), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת ינון אזולאי וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן זוג) (תיקון – היעדרות בשל החלמת בן זוג לאחר תרומת איברים), התשע"ח–2018, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 54, נגד או נמנעים – אין.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5751/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון – ביטול הסדרי שחרור על תנאי למבצעי מעשי טרור), התשע"ט–2018.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, יש תמיכת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה גם פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, הצעת החוק שאני מביאה בפניכם היום באה להוסיף לחוק המאבק בטרור את הכלל שלפיו מי שהורשע במעשה טרור לא יהיה זכאי להקלות בעונש הקיימות מכוח חוק שחרור על תנאי ממאסר, התשס"א–2001.

ענת ברקו: במילים אחרות, הצעת החוק קובעת, בהתאם לרציונל העומד ביסוד חוק המאבק בטרור, כי לאסיר ביטחוני אין ולא תהיה זכות להקלה ולקיצור העונש שנגזר עליו, מה שמכונה בארצות הברית without parole.

ענת ברקו: וכך כתוב בדברי ההסבר להצעה: כשאנחנו מדברים על ענישה על עבירת טרור, שלא בדומה לאסירים פליליים, ששם לוקחים בחשבון שיקולים של שיקום, גמול, והרתעה, לגבי אסירים ביטחוניים הנושא – שיקולי גמול והרתעה אינם קיימים, כל אלמנט השיקום אינו קיים.

ענת ברקו: ולכן יש הצדקה שמערכת השיקום, שמטרתה לשקם עבריינים על ידי הסדרי על תנאי, שחרור על תנאי, "לא תחול על מי שפעל ממניעים טרוריסטיים, אידיאולוגיים, ובעצם פעולתו השמיט את הקשר שלו עם החברה בה רצה לפגוע".

ענת ברקו: מה שונה בין העבריין הפלילי לטרוריסט, זה הרוצח ממניעים אידיאולוגיים?

ענת ברקו: לכאורה רצח הוא רצח, אבל יש הבדל תהומי בין העבריין הפלילי לזה האידיאולוגי, משמע הטרוריסט – בכך גם עסקתי בעבודת המחקר שלי בתואר שלישי, בתחום של טרור מתאבדים: ההבדל משליך על דרכי הענישה של העבריין פלילי ושל הטרוריסט ועל היחס שהחברה צריכה לתת להם.

ענת ברקו: זה שרצח עבר עבירה אחרת – הרוצח האידיאולוגי עבר עבירה אחרת מאשר העבריין הפלילי, שבהרבה מאוד מקרים הוא בעל אישיות אנטי-סוציאלית, אישיות גבולית, עם נסיבות חיים קשות, קורבן של נסיבות חיים, והוא מבצע את העבירה למען עצמו, עובר עבירה על חוקיה של החברה אבל זה נותן לו רווח אישי, כלכלי או אחר.

ענת ברקו: הטרוריסט לא עושה זאת רק למען עצמו – לפעמים גם למען עצמו – אלא למען אידיאולוגיה שהוא רוצה לקדם.

ענת ברקו: והוא פועל כנגד חברה שהוא רוצה לפגוע בה ולשבש ולהרוס את הסדר החברתי שלה – את הסדר החברתי שבעצם הוא רוצה להחליף במה שהוא מבין.

ענת ברקו: כשבוחנים עבריין פלילי אל מול עבריין אידיאולוגי, כל הנושא של שיפוט מוסרי הוא שונה בתכלית, כיוון שהעבריין האידיאולוגי, הטרוריסט, בא עם שיפוט ערכי כביכול נורמטיבי אך הוא אינו נורמטיבי.

ענת ברקו: אם ניקח, לדוגמה, את הטרוריסט הפלסטיני, הוא אינו נורמטיבי במובן של היחס לחברה היהודית, שאותה הוא רוצה לחסל, שלה הוא עושה דה-לגיטימציה, שלה הוא עושה דה-הומניזציה.

ענת ברקו: ולכן הוא חותר תחת אושיות הסדר החברתי, רוצה לכפות את האידיאולוגיה שלו, ופוגע קשות בכל מי שנוגד, או במי שמתנגדים לאותה אידיאולוגיה.

ענת ברקו: חברה מתוקנת פועלת כלפי עבריינים פליליים ומענישה אותם, ומרחיקה אותם מהציבור שבו פגעו; אך בד בבד מקובל לתת למי שפשע הזדמנות לשוב מדרכו, לשוב למוטב, לשוב לחיק החברה ולהשתקם ולהיות אזרח מועיל לאותה חברה.

ענת ברקו: חוק שחרור על תנאי ממאסר, התשס"א–2001, מגלם את הצורך לאפשר את תקנת השבים, כלומר לאפשר לאלה המבקשים לסור מדרכם העבריינית לקבל הזדמנות שנייה על ידי קיצור העונש, או קציבת העונש כשאנו מדברים על מאסר עולם.

ענת ברקו: אם נתייחס לגישה כלפי עבריינים כגישת מקל וגזר, אז עונש המאסר הוא המקל והעונש על תנאי או קיצור ריצוי העונש הם הגזר.

ענת ברקו: החברה מענישה עבריינים, אך לטובתה שלה היא מאפשרת להם לתקן דרכם על מנת להשיבם משוקמים לחיק החברה.

ענת ברקו: לעומת זאת, הטרוריסט, שבמעשהו חתר להטיל אימה על החברה, שלה הוא מתנכל ומתנכר, אין בו טיפת חרטה.

ענת ברקו: בהרבה מאוד מקרים טרוריסטים שאני פגשתי הביעו חרטה שהם לא הצליחו להרוג יותר יהודים או שהם נכשלו בלהרוג יהודים, החברה שבה הם ניסו לפגוע.

ענת ברקו: לכן אותו היגיון שהנחה בחוק המאבק בטרור, שמדבר על כפל ענישה, הוא אותו היגיון שינחה אותנו גם כאשר מדובר על קיצור עונש, או יותר נכון, אי-קיצור עונש לאנשים שהם עבריינים אידיאולוגיים וטרוריסטים.

ענת ברקו: אנו לא חייבים לטרוריסט דבר כחברה.

ענת ברקו: הוא בעצם בא להחריב את אותה חברה, ולכן לא מוטל עלינו לשקם את מי שאינו בר-שיקום ואת מי שאינו תופס את עצמו כלל וכלל כעבריין.

ענת ברקו: ודאי שאין אותו טרוריסט זכאי ליהנות מהסדרים שיקומיים שנועדו לסייע לעבריינים לשוב לחברה.

ענת ברקו: מששמעתי ממשפחות שכולות שקרוביהן מצאו את מותם ברצח נפשע, אכזרי, חסר אנושיות, כי הרוצחים של קרוביהן נהנים מהסדר מקל, שמשמעו קיצור תקופת העונש שנגזרה עליהם – כמו משפחתה של קטי דוד, שנרצחה באכזריות על ידי אזרחי ישראל, ערבים מבאקה אל-גרביה, ששחטו אותה ממש; האימא הלכה לעולמה בצער וביגון, האב היום בכיסא גלגלים, חווה את הטרגדיה הנוראה הזאת יום-יום, המשפחה נהרסה.

ענת ברקו: ואז פתאום אנחנו מגלים שאחד מהרוצחים, מתוך איזשהו הסדר מקל, שינה סטטוס בכלא: הוא כבר לא אסיר ביטחוני.

ענת ברקו: הוא אסיר פלילי והוא יכול לצאת לחופשות וליהנות מכל מיני הסדרים כאלה.

ענת ברקו: לא עוד.

ענת ברקו: אנחנו לא נאפשר את זה.

ענת ברקו: לכן הגיע הזמן להמשיך בנתיב הנכון של חוק המאבק בטרור ולתקן אותו באופן שיקבע כי זכויות אסירים פליליים לשיקום לא יינתנו לאסירים ביטחוניים, טרוריסטים.

ענת ברקו: החברה אינה צריכה לתת להם מאומה.

ענת ברקו: סוגיית שיקומם אינה רלוונטית, כפי שאמרתי, כיוון שהם עבריינים אידיאולוגיים.

ענת ברקו: החברה, שלא הצליחה להגן על אזרחיה מפני בני עוולה כמו אותם טרוריסטים פלסטינים, חייבת לשים בראש מעייניה את הקורבנות ובני משפחותיהם.

ענת ברקו: אחזור ואדגיש: מוטלת עלינו החובה כלפיהם להחמיר עם הטרוריסטים ולנקוט נגדם את כל חומר הדין.

ענת ברקו: מקובל בארצות הברית שרוצחים נתעבים מקבלים עונש ללא אפשרות קיצור, והצעת החוק מאמצת זאת לגבי טרוריסטים.

ענת ברקו: אלה יירקבו בכלא לפי העונש שנגזר עליהם.

ענת ברקו: רוצחי נשים, ילדים וגברים שכל חטאם היה היותם אזרחי מדינת ישראל אינם זכאים לרחמינו.

ענת ברקו: ולכן אני מבקשת כי תקדמו אותה במהרה וכי לא נשמע על קיצור עונשם של מבקשי רעתנו והמבקשים להשמידנו.

ענת ברקו: אציין כי אין בהצעתי כדי לשנות מסמכות החנינה של נשיא המדינה.

ענת ברקו: אם יזדקק במקרה חריג לשחרר אסיר ביטחוני, מסיבה זו או אחרת, טרם סיים לרצות את עונשו – נשיא המדינה ממשיך להיות מוסמך לעשות כך.

ענת ברקו: ננהל מלחמת חורמה בטרור ובשלוחיו.

ענת ברקו: אלה לא יזכו להסדרים מיטיבים שיש לחברה שלנו להציע לבניה שמעדו ועברו עבירות, גם אם הן חמורות.

ענת ברקו: זו הזדמנות טובה להודות לשרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד; ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת מיקי זוהר, ולמנהלת הוועדה אתי; לשר יריב לוין; לייעוץ המשפטי של ועדת החוקה בראשותו של גור, וגם לטל המתמחה שם; לצוות הנפלא שלי – סופי, סוזי ומאיר.

ענת ברקו: וכן, אני מודה לצוות הסיעה מראש – לעליזה ולכלל הצוות.

ענת ברקו: תודה, אדוני.

ענת ברקו: אודה לתמיכתכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת כנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: בשם שרת המשפטים ישיב השר נפתלי בנט.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, עד עשר דקות לרשותך.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, במאבק נגד מחבלים בשנים האחרונות אנחנו עדים לסוג חדש של טרור, שבעבר לא היינו רגילים לו – טרור בודדים, שהוא מונחה השראה.

נפתלי בנט: אם בעבר ראינו טרור שהוא תשתיתי, שמונע על ידי התשתיות של חמאס, או בעבר גם תנזים ופת"ח, והיו לנו כלים מאוד מאוד טובים להתמודד מול אותו טרור תשתיתי – באמצעות מודיעין, פעולות סיכול – ההתמודדות מול טרור בודדים מונע השראה היא התמודדות שונה לגמרי.

נפתלי בנט: הרי הדינמיקה שאנחנו רואים היא דינמיקה שבה צעיר, נניח בן 22 או 23, שהוא עם בעיות אישיות בחייו – אז אם בציבור הנורמטיבי בן אדם כזה היה נגרר לשולי החברה או הופך להיות עבריין, בקרב הציבור הפלסטיני ביהודה ושומרון, הוא אומר לעצמו: רגע, אני יכול להרוויח הרבה; אני יכול להפוך להיות גיבור לאומי פלסטיני על ידי זה שאני אלך וארצח יהודים.

נפתלי בנט: עכשיו, תראו את המשוואה – מיקי, מתי?

נפתלי בנט: אתם בעד, רק שאני אדע, בעד?

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני הבנתי שמי שרוצה להתנגד – אני עדיין לא ראיתי ידיים.

נפתלי בנט: הכול בסדר?

נפתלי בנט: אוקיי, אז אני רק אקצר.

נפתלי בנט: אז בעצם בטרור מונע השראה בסוף צריך להסתכל על נקודת המבט של המחבל הבודד – והיום כדאי להיות מחבל, זה משתלם.

נפתלי בנט: למה?

נפתלי בנט: אם אתה מת, אז אתה מגיע לגן עדן; המשפחה שלך עושה אקזיט במונחים פלסטיניים; את הבית אולי יהרסו, אולי לא יהרסו – אולי יהרסו חדר, אולי יאטמו; המשפחה תקבל קצבה לצמיתות, למרות שזה נמצא פה מאוד מאוד קרוב אלינו – לא בטהרן אלא חמש דקות מברקן; הגופה שלך תשוחרר לטקס קבורה גדול ומרשים.

נפתלי בנט: הכול טוב.

נפתלי בנט: לכן, אנחנו צריכים לשנות את המשוואה הזאת בכל הממדים, ולהפוך את זה ללא כדאי, בין שאתה חי ובין שאתה מת.

נפתלי בנט: והחוק הזה הוא צעד נוסף בעניין הזה, ולכן אנחנו בהחלט תומכים בחוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר נפתלי בנט.

טלי פלוסקוב: בקשה להתנגד – חברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: שרת המשפטים איילת שקד, תורידי את הידיים שלך מדינה זילבר, מהיועצים המשפטיים, משופטי בית המשפט העליון.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני לא יכולה להיות – – –

רויטל סויד: דינה זילבר היא לא הבעיה שלך.

רויטל סויד: הבעיה שלך זה שאת והשר בנט וסמוטריץ ויוגב, עם כל שמונת המנדטים שלכם, מנסים להעביר חקיקה אנטי-דמוקרטית, אנטי-חוקתית.

רויטל סויד: זה מה שאתם מנסים לעשות.

אמיר אוחנה: דמוקרטיה זה לא המיעוט, זה שלטון הרוב – – –

רויטל סויד: ואת לוקחת את דינה זילבר, שכל מה שהיא עשתה זה רק להביע את העמדה של היועץ המשפטי לממשלה, ומנסה לסתום לה את הפה.

שרן השכל: שתצטרף לשורות המפלגה – – –

אמיר אוחנה: – – –

רויטל סויד: היום זה דינה זילבר, מחר זה היועץ המשפטי לממשלה בעצמו.

רויטל סויד: את שרת משפטים שתיזכר כמי שהשאירה מורשת, שיצרה קרע – קרע ושבר במשרד המשפטים.

רויטל סויד: זה קרע חסר תקדים.

קריאות: – – –

רויטל סויד: כל הפקידות, כל הדרג המשפטי עומד מול הפוליטיקאית היחידה במשרד המשפטים.

רויטל סויד: את גיבורה גדולה על שומרי הסף, והבעיה שלך היא לא הם, היא לא עם בית המשפט העליון, לא עם היועצים המשפטיים; הבעיה שלך זה עם הציבור – עם ציבור שלם שכל מה שהוא רוצה זה דמוקרטיה, ערכים ליברליים – –

אמיר אוחנה: – – – מה שהוא רוצה זה להעיף את דינה זילבר, זה מה שהוא רוצה.

אמיר אוחנה: דינה זילבר צריכה לעוף – – –

רויטל סויד: – – נשים שמשרתות בצבא, חופש ביטוי, שלקהילה הגאה יהיה שוויון זכויות.

רויטל סויד: כן, אמיר אוחנה, שלקהילה הגאה יהיה שוויון זכויות.

אמיר אוחנה: – – –

רויטל סויד: ואת, איילת שקד, והחברים שלך, שמנסים היום להשתלט על משרדים, בין אם זה המשפטים, בין אם זה החינוך – השר בנט, שיושב פה: ההשתלטות שלכם היום נועדה לשרת base מצומצם של שמונה מנדטים.

רויטל סויד: אז אני פונה אליך היום, כי אתה מייצג היום את שרת המשפטים, ואני פונה לשרת המשפטים: תפסיקו לסתום פיות.

רויטל סויד: אתם מנסים לחפש אנשים שיתיישרו איתכם, "יס מנים", אנשים שרק יצדיעו לכם – ועל הדרך אתם הורסים לנו פה את הדמוקרטיה במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני חייבת להעיר לך הערה.

רויטל סויד: כן?

דוד אמסלם: עוד דבר אחד, רק שנייה – – – לפחות דבר אחד את יודעת – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, אני חייבת להעיר לך הערה.

טלי פלוסקוב: הייתה בקשה משלושה חברי כנסת להתנגד לחוק.

טלי פלוסקוב: מה שעשית עכשיו – מנעת מהם לדבר לעניין החוק, וגם את לא התנגדת לחקיקה הספציפית הזאת שאת מדברת.

רויטל סויד: עשיתי משהו שהוא לא בזכות שלי?

טלי פלוסקוב: את היית יכולה לדבר על מה שאת רוצה, ולכן לא הפרעתי לך, אבל – – –

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אני פניתי וביקשתי זכות דיבור – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, את ביקשת להתנגד.

רויטל סויד: אני פניתי וביקשתי זכות דיבור, וקיבלתי אותו.

טלי פלוסקוב: לא, לא, את ביקשת להתנגד לחוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

רויטל סויד: כשאני אעשה משהו שמנוגד לתקנון, תעירי לי.

טלי פלוסקוב: תודה, תודה.

טלי פלוסקוב: את ביקשת להתנגד לחוק.

טלי פלוסקוב: גברתי, רק לידיעתך, את עברת על התקנון, כי את ביקשת להתנגד ודיברת על דברים אחרים לגמרי.

דוד אמסלם: הם כל הזמן עוברים על התקנון – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא, כי אתם אף פעם לא עוברים על התקנון.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם, אני מבקשת – סיימנו.

טלי פלוסקוב: אני אבקש מהשר בנט – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני השר, בבקשה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אגב, זו לא הפעם הראשונה שזה קורה.

טלי פלוסקוב: אני פונה לכולם: אם אתם מבקשים להתנגד, אז בבקשה, צריך לדבר לעניין, ולא לדבר על מה שאתם מרגישים.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, בבקשה, אני נותנת לך אפשרות להגיב.

דוד אמסלם: דרך אגב, כולם שם אותו דבר, את צודקת.

יואל חסון: כולם.

יואל חסון: כולנו אותו דבר.

דוד אמסלם: וזה מה שצריכים לשנות, אתם לא מבינים – – –

טלי פלוסקוב: ביקשו – גם אחמד טיבי וגם קסניה סבטלובה ביקשו להתנגד לחוק – –

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: – – ואני לא נתתי.

טלי פלוסקוב: נתתי רק לרויטל סויד.

טלי פלוסקוב: זה מה שקיבלנו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית משהו טכני.

נפתלי בנט: החוק יוצמד לחוק של עודד פורר – החוק של ענת ברקו, ובאותן התניות.

נפתלי בנט: לגבי הסיפור פה – אני שומע עדת יללות, ואני אסביר למה.

נפתלי בנט: מה אתם אומרים?

נפתלי בנט: אתם כל הזמן אומרים: תמשלו, מה אתם מקטרים, מה אתם מתבכיינים?

נפתלי בנט: הינה, הימין לא יודע למשול.

נפתלי בנט: ואז, אחרי 40 שנה, סוף-סוף מצביעים ימין ומקבלים ימין ואנחנו מושלים.

נפתלי בנט: אז אתם אומרים: אוי, אוי, אוי, הם מושלים, מה פתאום אתם מיישמים את המדיניות שלכם.

קריאות: – – –

רויטל סויד: אתם עוברים על החוק.

רויטל סויד: עומד פה יועץ משפטי – – –

נפתלי בנט: אנחנו באנו למשול, ואת יכולה לקטר.

יואל חסון: זה סיפוח.

יואל חסון: אתה לא מושל ולא בטיח.

איילת נחמיאס ורבין: זו זריית חול בעיניים.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא משילות.

נפתלי בנט: הימין בא למשול באקדמיה, בחינוך, במשפטים – בכל התחומים.

נפתלי בנט: באנו למשול, תמשיכו לילל.

נפתלי בנט: נגמרו הימים שמצביעים ימין ומקבלים שמאל.

רויטל סויד: – – –

נפתלי בנט: מעכשיו מצביעים ימין ומקבלים ימין, והציבור יחליט.

נפתלי בנט: תודה רבה.

רויטל סויד: אתם לא עושים שום דבר כשהיועצים המשפטיים אומרים לכם שאתם עוברים על החוק.

יואל חסון: אתה מושל בדיבורים.

יואל חסון: אתה לא מושל בעזה, אתה לא מושל בכלום – – – אתה מספח.

יואל חסון: מושל?

יואל חסון: איזה משילות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני השר.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותיי, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה, שמענו ואנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע נצביע על הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון – ביטול הסדרי שחרור על תנאי למבצעי מעשי טרור), התשע"ט–2018.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 61 נגד – 11 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון – ביטול הסדרי שחרור על תנאי למבצעי מעשי טרור), התשע"ט–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 61 חברי כנסת, 11 מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון – ביטול הסדרי שחרור על תנאי למבצעי מעשי טרור), התשע"ט–2018, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החוקה, חוק – – –

עודד פורר: ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אז אנחנו מעבירים את הצעת החוק הזאת לוועדת הכנסת, ושם ייקבע המשך הדיון על החקיקה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה, הודעה אישית.

טלי פלוסקוב: אדוני, בזמן שאתה עולה, אני רוצה לברך את מר מנדס פוררו פלורנטינו ממדינת גינאה ביסאו, החבר בפרלמנט האיחוד האירופי, לשעבר שר האנרגיה וסגן ראש הממשלה.

טלי פלוסקוב: ברוכים הבאים לירושלים.

טלי פלוסקוב: (מחיאות כפיים) בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת סויד – –

רויטל סויד: כן.

אמיר אוחנה: – – את יכולה להישאר, בבקשה?

רויטל סויד: אני חוזרת לכבודך.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: טוב שהגנת על דינה זילבר.

אמיר אוחנה: מי יגן על הציבור?

טלי פלוסקוב: אני מתקנת, יש לך עוד שתי דקות נוספות.

טלי פלוסקוב: חמש דקות.

איילת נחמיאס ורבין: כי מי יגן?

איילת נחמיאס ורבין: אתם תגנו עליו?

אמיר אוחנה: מי יגן על הציבור?

דב חנין: לא אתם.

אמיר אוחנה: אתם מכתירים את כל מי שלא מתיישר לפי האג'נדה שלכם כאויבי שלטון החוק – –

רויטל סויד: דבר על מנדלבליט.

קריאות: – – –

אמיר אוחנה: – – מחריבי הדמוקרטיה.

אמיר אוחנה: וזה הרגל ידוע – –

רויטל סויד: דבר על מנדלבליט, תפסיק לדבר על דינה זילבר.

קריאות: – – –

אמיר אוחנה: – – אלא מה לעשות שדמוקרטיה שזה לא שהמיעוט שולט ברוב.

אמיר אוחנה: זו לא דמוקרטיה.

רויטל סויד: דבר על רז נזרי, על מנדלבליט.

רויטל סויד: דבר עליהם.

אמיר אוחנה: דמוקרטיה זה קודם כול שלטון הרוב, ואחר כך זכויות אדם וחופש ביטוי, ועוד דברים חשובים ויפים שמתלווים לדמוקרטיה.

קריאות: – – –

אמיר אוחנה: אבל כשאת – –

רויטל סויד: מאוד קל לדבר על דינה זילבר, מאוד קל.

רויטל סויד: דבר על מנדלבליט.

אמיר אוחנה: – – מכתירה אותנו אויבי שלטון החוק.

אמיר אוחנה: אני שואל: איזה חוק?

אמיר אוחנה: איזה חוק?

רויטל סויד: לא דיברתי על זה, דיברתי על שרת המשפטים שעומדת בראש משרד.

אמיר אוחנה: דיברת על אמיר אוחנה, שמעתי אותך.

אמיר אוחנה: אגב, ולא בפעם הראשונה.

רויטל סויד: דבר על מנדלבליט.

אמיר אוחנה: אז אני רוצה להגיד לך: נגמר הסיפור של לשלוט מבלי להיבחר.

אמיר אוחנה: נגמר.

אמיר אוחנה: דינה זילבר רוצה לשלוט?

אמיר אוחנה: שתיבחר.

אמיר אוחנה: את רוצה לשלוט?

אמיר אוחנה: תיבחרי.

רויטל סויד: דבר על מנדלבליט.

אמיר אוחנה: תיבחרי בקואליציה, תשלטי.

אמיר אוחנה: נגמר הסיפור הזה.

דב חנין: – – –

טלי פלוסקוב: הוא קיבל זכות דיבור כמו כל אחד מכם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, אני מבקשת לא להפריע.

אמיר אוחנה: אנחנו עכשיו, סוף-סוף, אחרי הרבה זמן, מגשימים את הדמוקרטיה.

רויטל סויד: תתמודד עם המציאות, תתמודד עם האמת.

רויטל סויד: נראה אותך מתמודד עם זה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד, קצת כבוד לקולגה שלך.

אמיר אוחנה: אנחנו מגשימים את הדמוקרטיה – –

רויטל סויד: כמו שהיה לו כבוד אליי.

רויטל סויד: הערת לו כשהוא צעק?

אמיר אוחנה: – – אנחנו פועלים כדי שהציבור ישלוט – –

טלי פלוסקוב: הוא לא הפריע לך.

טלי פלוסקוב: הוא לא הפריע לך.

רויטל סויד: הוא לא הפסיק לצעוק ולא הערת לו פעם אחת.

טלי פלוסקוב: לא, גברתי.

אמיר אוחנה: – – באמצעות נבחריו, ולא ציבור – –

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

אמיר אוחנה: – – ולא ציבור של משפטנים – –

רויטל סויד: – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, אני קוראת אותך לסדר.

אמיר אוחנה: – – שלא נבחרו על ידי הציבור, שפועלים במחשכים ולא בשקיפות שאנחנו פועלים פה, במליאה הזאת, ושלא יבואו אחת לארבע שנים לבקש את אמון הציבור מחדש.

אמיר אוחנה: והם, הם אלה שמנהלים את המדינה.

קריאות: – – –

לאה פדידה: גברתי היושבת-ראש, באיזה זכות יש לו זכות דיבור?

אמיר אוחנה: הם קובעים אם שרת התרבות תצטרך או לא תצטרך לממן תיאטרון שמעלה הצגה שכתב רוצח חיילים.

רויטל סויד: איזה פופוליסט.

אמיר אוחנה: זה החוק שהיא מכנה, המשפטנית, "נאמנות בתרבות".

רויטל סויד: פופוליסט.

רויטל סויד: תתמודד עם הטיעון.

רויטל סויד: תתמודד עם מנדלבליט שמתנגד לחוק היועצים המשפטיים.

אמיר אוחנה: המילה "נאמנות" הרי לא מופיעה בחוק – –

רויטל סויד: תתמודד עם מנדלבליט.

רויטל סויד: פופוליסט.

רויטל סויד: גיבור על חלשים.

אמיר אוחנה: – – אבל, לזה שבתקשורת ובאופוזיציה השיח הוא רדוד, אנחנו כבר רגילים.

אמיר אוחנה: כשבאה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה דינה זילבר, ובמקום לדבר משפטית מדברת על רוח רעה וערכים ועניינים – מה הקשר בין זה לבין משפט?

אמיר אוחנה: מה הקשר בין זה לבין תפקידה?

אמיר אוחנה: היא מעלה בתפקידה.

אמיר אוחנה: היא צריכה להיות מפוטרת והצעת חוק היועמ"שים המקורית, הפרטית, היא זו שצריכה להיות מאושרת, ולא ההצעה הממשלתית המסרסת.

אמיר אוחנה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4995/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להירגע, חברים.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים בחקיקה ועוברים להצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – קביעת תסקיר מבחן לחיילים), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

קריאה: לא.

טלי פלוסקוב: יש הנמקה מהמקום?

טלי פלוסקוב: לא רשום אצלי.

טלי פלוסקוב: בסדר, הנמקה מהמקום.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: דקה.

ענת ברקו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, האם ידעתם שחיילי צה"ל מופלים לרעה אפילו אל מול עבריינים וטרוריסטים?

ענת ברקו: אדוני השר לביטחון פנים, חיילים עד גיל 21 לא זכאים שיהיה להם תסקיר קצין מבחן כשהם באים להישפט בבתי הדין הצבאיים.

ענת ברקו: בכלל מדובר על אוכלוסייה שהיא לא עבריינית, לא מגיעה לה ההגנה הזאת, כי הם רק חיילים, הם יכולים לספוג הכול.

ענת ברקו: מי החיילים האלה?

ענת ברקו: הם הילדים שלנו, אזרחי ישראל הנקראים למלא חובה חוקית.

ענת ברקו: הם עומדים על משמר ביטחוננו בגבולות, ביום ובלילה, בקור ובחום, בימי חול, בשבתות ובחגים; אלה שבגללם אנו יושבים פה לבטח, למרות שאנו מוקפים אויבים חורשי רעה וטרוריסטים צמאי דם.

ענת ברקו: בזכותם אנו יכולים ליצור ולייצר, לקיים כלכלה משגשגת, לחנך דורות של חוקרים ומדענים, לפתח ולהתפתח.

ענת ברקו: המדינה שלנו הגיעה לאן שהיא הגיעה על כתפי אותם חיילים – בקיצור, להיות עם חופשי בארצנו.

ענת ברקו: אבל למרות שאנו חבים להם חוב עצום ומצווים להוקירם, אין להם את הדברים הבסיסיים ביותר.

ענת ברקו: דווקא עקרון השוויון לא עומד לטובתם של אותם חיילים.

ענת ברקו: אין לי זמן להגיד את כל הדברים הטובים שרציתי לומר לגבי חיילי צה"ל, אבל משום מה היה קשה להעביר את הצעת החוק הזאת.

מוסי רז: נגמר הזמן.

ענת ברקו: אני רוצה לומר לכם: דווקא צה"ל, כצבא העם – –

לאה פדידה: גברתי היושבת-ראש – – –

ענת ברקו: – – המבקש לגייס – –

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

ענת ברקו: זה אמר הסנגור הצבאי הראשי.

ענת ברקו: ברשותך, עוד שני משפטים.

ענת ברקו: – – המבקש לגייס כל נער ונערה לשירות משמעותי, מחויב לבחון בקפידה הנדרשת מהו העונש ההולם ביותר – –

טלי פלוסקוב: תודה.

ענת ברקו: – – שיש להטיל על חייל שנכשל בביצוע עבירה.

ענת ברקו: אני רוצה להודות מראש ליושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דודי אמסלם, שתמך והיה צריך להוביל מול – –

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: הבנו.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: צריך להצביע.

ענת ברקו: – – משרד הביטחון; למערכת הביטחון ולשרת המשפטים.

ענת ברקו: תודה גם לצוות שלי.

ענת ברקו: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק של חברת הכנסת ברקו לקיום תהליך של תסקיר מבחן בצה"ל בטרם יורשע חייל ויושת עליו עונש מאסר.

אלי בן-דהן: ברצוני להדגיש כי ללא קשר להצעת החוק, בחודש ינואר הקרוב צפוי להתחיל בצה"ל ניסוי ליישום רעיון תסקיר המבחן.

אלי בן-דהן: לכן, על פי עמדת צה"ל, לא יהיה זה נכון להשלים את החקיקה לפני מיצויו של הניסוי והסקת מסקנות אופרטיביות.

אלי בן-דהן: אולם מאחר שבקריאה טרומית עסקינן, ניתן לאשר בשלב זה את הצעת החוק בקריאה טרומית ולהביאה להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-דהן: הליכי החקיקה לא יקודמו עד שיתקבלו תוצאות הניסוי המבוצע על ידי צה"ל.

ענת ברקו: – – – לוח זמנים.

אלי בן-דהן: גם אני מקווה.

אלי בן-דהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – קביעת תסקיר מבחן לחיילים), התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד ומי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –52 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – קביעת תסקיר מבחן לחיילים), התשע"ח–2018, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – קביעת תסקיר מבחן לחיילים), התשע"ח–2018, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סתיו שפיר, מבקשת, לפרוטוקול, להירשם כתומכת.

>> קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אף אחד לא אמר ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5207/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, לרשותך עד עשר דקות להציג את ההצעה.

יוסף ג'בארין: מי השר שמשיב?

יוסף ג'בארין: מי השר שישיב?

טלי פלוסקוב: סגן שר האוצר רשום אצלי.

יוסף ג'בארין: לא, כי אני לא רואה אותו.

טלי פלוסקוב: אתה תתחיל לנמק, הוא ייכנס, כמובן.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שבפנינו הצעת חוק שצריכות לתמוך בה כל מפלגות המשכן הזה.

יוסף ג'בארין: מדובר בקידום הייצוג ההולם של האזרחים הערבים בחברות הממשלתיות, ובמיוחד בקרב עובדי החברות הממשלתיות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שהמצב כיום הוא מצב בלתי נסבל: שיעור העובדים הערבים בקרב עובדי החברות הממשלתיות הינו 2%, רק 2%, כבוד סגן שר האוצר.

יוסף ג'בארין: רק 2% מעובדי החברות הממשלתיות הם מהאוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: זהו ייצוג בלתי מתקבל על הדעת.

יוסף ג'בארין: זה ייצוג קיצוני, ובמספרים אני אומר לכם – אנחנו מדברים על 1,187 עובדים ערבים מתוך 52,491.

יוסף ג'בארין: כיום החוק שמתייחס לנושא הזה הוא חוק שמעגן חובת ייצוג הולם לאוכלוסייה האתיופית.

יוסף ג'בארין: ב-2012 היה תיקון לחוק שעיגן גם חובת ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית הדרוזית.

יוסף ג'בארין: האוכלוסייה הערבית הכללית נשארה מחוץ לחובה המשפטית שקיימת בחוק.

יוסף ג'בארין: אותו חוק, חוק החברות הממשלתיות, כשהוא מדבר על ייצוג בקרב הדירקטוריונים של החברות ממשלתיות, מדבר על ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות.

יוסף ג'בארין: ולכן, אותו היגיון חקיקתי היה מחייב שכפי שקיימת חובה לייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בקרב הדירקטורים, תתקיים גם חובת ייצוג הולם בקרב עובדי החברות הממשלתיות – למה לא?

יוסף ג'בארין: הדבר מתבקש במיוחד לאור הנתונים הקיצוניים שבדיוק הצבעתי עליהם, שמדברים על ייצוג קיצוני ביותר – 2% בהשוואה ל-20%, שזה השיעור הכללי של האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: חשוב לי להדגיש שהבטחת ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בקרב עובדי החברות הממשלתיות משמעותה תוספת של אלפי משרות חדשות לצעירים הערבים, לאקדמאים ולעובדים הערבים.

יוסף ג'בארין: יכול להיות, ואני כאן אולי לא מגזים, יכול להיות שאם היה מובטח ייצוג הולם לאזרחים הערבים בקרב עובדי החברות הממשלתיות, היינו פותרים בכך את הבעיה של היעדר תעסוקה לאקדמאים ערבים.

יוסף ג'בארין: לכן, להגיע לשיעור של 20% בקרב עובדי החברות הממשלתיות, זה אומר יותר מ-10,000 משרות לצעירים ולאקדמאים הערבים.

יוסף ג'בארין: אני גם רוצה להגיד לכם, זה שיש הוראות בחוק, זה עדיין לא מבטיח את היישום, אבל לפחות נתחיל: נתחיל מכך שתהיה הוראת חוק שמחייבת זאת.

יוסף ג'בארין: אגב, בכל מה שקשור לדירקטורים בחברות ממשלתיות, הממשלה החליטה ב-2003 שבכל חברה ממשלתית יכהן לפחות דירקטור ערבי אחד – זו החלטה מ-2003, שבכל חברה ממשלתית יכהן לפחות דירקטור ערבי אחד.

יוסף ג'בארין: מה המצב כיום?

יוסף ג'בארין: אנחנו היום ב-2018, 15 שנים אחרי ההחלטה הזו של הממשלה; אני רוצה להגיד לכם, שב-50 חברות ממשלתיות לא מכהנים דירקטורים ערבים.

יוסף ג'בארין: ב-50 חברות ממשלתיות.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, גם במצב שיש הוראה בחוק, שזה חוק החברות הממשלתיות, וגם במצב שיש אפילו החלטת ממשלה מ-2003 לייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית, גם כך, עדיין ב-2018 הייצוג של הציבור הערבי בקרב הדירקטורים הוא הרבה פחות מהשיעור הכללי שלו, וכשמדברים על חברות ממשלתיות, אמרתי: כ-50 חברות ממשלתיות עד היום בלי דירקטור ערבי, אפילו דירקטור אחד.

יוסף ג'בארין: ולכן, תמונת המצב היא תמונת מצב שרחוקה מלשקף את עקרון השוויון.

יוסף ג'בארין: זהו המצב בקרב הדירקטורים, אבל בוודאי זה המצב בקרב עובדים של חברות ממשלתיות.

יוסף ג'בארין: אמרתי, המצב זועק לשמיים, והוא מחייב התערבות חקיקתית כדי לנסות לקדם את הייצוג של הציבור הערבי בקרב העובדים של החברות הממשלתיות.

יוסף ג'בארין: מתקיים גם מצב בעייתי, לדעתי, בחוק כיום, בחוק החברות הממשלתיות – אתה איתי, סגן השר?

יוסף ג'בארין: אמרתי, החוק מעניק חובה לעולים מאתיופיה, שלהם אין תת-ייצוג, לפי הנתונים שאני מקבל ממשרד האוצר, בקרב העובדים של חברות ממשלתיות.

יוסף ג'בארין: החוק גם מעניק חובת ייצוג לאוכלוסייה הערבית הדרוזית, שיחסית הייצוג שלה פחות או יותר עונה על השיעור שלה בקרב האוכלוסייה הכללית.

יוסף ג'בארין: דווקא האוכלוסייה שסובלת מתת-ייצוג קיצוני בקרב העובדים של החברות הממשלתיות, דווקא אותה אוכלוסייה לא זוכה לעיגון.

יוסף ג'בארין: אז אתה אומר, גם האוכלוסייה החרדית – בבקשה, בבקשה, שתהיה גם חובת ייצוג לאוכלוסייה החרדית, אין לי בעיה.

יוסף ג'בארין: אבל אין שום סיבה שהממשלה לא תתמוך ברעיון הזה, ואתה, אולי, כסגן שר שדווקא בא מאוכלוסייה שאינה מיוצגת בקרב עובדי החברות הממשלתיות, הייתי מצפה ממך דווקא לתמוך ברעיון הזה.

יוסף ג'בארין: ושוב, אני יכול להצביע על חברות עם עשרות ועם מאות של עובדים, ואתה לא מוצא כמעט אף עובד ערבי, ואני מדבר גם על חברות שמספקות שירותים חיוניים – חברת החשמל, מקורות.

יוסף ג'בארין: יש גם היגיון בהנגשת השירותים הללו לאוכלוסייה הערבית, ושילוב של עובדים ערבים יכול גם לעזור ולסייע בהנגשת השירותים הציבוריים החיוניים שניתנים על ידי חברות אלו.

יוסף ג'בארין: אז אני מקווה, כבוד סגן השר, שיהיו לך בשורות טובות בתשובה שלך, שכן הנושא הזה לא אמור להיות במחלוקת, ואני רוצה לקוות שחברי הכנסת מהאופוזיציה ומהקואליציה יתמכו ברעיון המבורך הזה של עקרון הייצוג ההולם של האוכלוסייה הערבית בקרב החברות הממשלתיות.

יוסף ג'בארין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אכן ההצעה של חבר הכנסת יוסף ג'בארין היא הצעה ראויה.

יצחק כהן: הגיע הזמן שמדינת ישראל, אחרי 70 שנה, תפסיק לעשות את ההפרדות האלה באוכלוסיות בין חרדים לערבים, לעולים, לעולים כאלה, לעולים כאלה.

יצחק כהן: באמת הגיע הזמן לקבל את העובדים על פי כישורים ועל פי הפוטנציאל האישי של כל אחד, וגם לא לעשות הפרדות מגדריות.

יצחק כהן: הייתה פה ועדה חשובה – ד"ר טיבי, אני רוצה להזכיר אותך: הייתה ועדה שעמדת בראשה לפני שתי קדנציות, ועשיתם עבודה יוצאת מן הכלל – א.

יצחק כהן: בהעלאת המודעות.

יצחק כהן: עד אז זה היה מובן מאליו, אבל עשיתם, באמת, עבודה טובה.

יצחק כהן: ואני חושב שכדאי שתחדשו את הוועדה הזאת, מכיוון שאני לא רוצה להתנגד להצעה שלו, היא הצעה טובה.

יצחק כהן: גם האוכלוסייה הערבית, גם האוכלוסייה החרדית, גם – בשתי האוכלוסיות.

יצחק כהן: חבל.

יצחק כהן: יוסף ג'בארין, תקשיב, אתה לא מקשיב.

יצחק כהן: אדוני, יושב-ראש הקואליציה דודי אמסלם, הצעה ראויה.

יצחק כהן: ועדת שרים ביקשה ממנו לדחות את זה להמשך הדיון.

יצחק כהן: אני מציע לו להסכים להצעה של ועדת שרים, מכיוון שיש פה זהות מחשבתית, זהות רעיונית, לגבי ההצעה שלך.

יצחק כהן: חבל שהיא תיפול.

יצחק כהן: כי בתקנון – אם הוועדה לא קיבלה החלטה, ואתה מעלה, הם חייבים להתנגד.

יצחק כהן: אז אני מציע שנדחה את זה לפרק זמן – – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: אני לא רוצה להתחייב על תאריך שלא נעמוד בו, אבל אני אומר לך שההצעה ראויה, ואנחנו נדון בה.

יצחק כהן: כמה זמן שנצטרך – אני אשב עם דודי ונחליט.

יצחק כהן: בסדר?

יצחק כהן: חבל להפיל אותה.

טלי פלוסקוב: מקובל, חבר הכנסת יוסף ג'בארין?

דוד אמסלם: – – –

יצחק כהן: דודי, לא שמעתי.

טלי פלוסקוב: אני גם לא שומעת.

דוד אמסלם: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – בכיוון החיובי – – –

יצחק כהן: תדחה.

יצחק כהן: קבל את ההצעה של ועדת שרים.

יצחק כהן: ועדת שרים מציעה לך הצעה, קבל אותה.

יצחק כהן: אוקיי?

טלי פלוסקוב: הם רוצים לבדוק מהי עמדתו של סגן השר.

יצחק כהן: אז חבר הכנסת ג'בארין מקבל את ההצעה של ועדת השרים, והדיון יימשך.

יצחק כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אז ככה, על פי הצעת הממשלה ובהסכמתם של היוזם ויושב-ראש הקואליציה, התשובה וההצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: התשובה הייתה, סליחה; ההצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: סיכמנו.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5140/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הרחבת ההגדרה "חבלת שירות" לעניין תגמולים ושיקום (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד עשר דקות.

עפר שלח: גם אני הולך לבקש תשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אני יכולה כבר להכריז על כך?

עפר שלח: את יכולה להכריז על זה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עפר שלח מעדכן אותי שגם כאן – הוא מבקש תשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: זה לנוחותכם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

עפר שלח: תודה, גברתי.

עפר שלח: הצעת החוק שאני מציג בפניכם היום היא תולדה של החקיקה שהעבירה הכנסת, ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון – גברתי, אי-אפשר – – –

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים קצת להיות בשקט, לתת כבוד למי שנמצא כאן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה.

עפר שלח: הצעת החוק הזו היא במסגרת – נוגעת לחוק שחוקקה הכנסת, ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת העבודה, הרווחה והבריאות – במסגרת חוק ההסדרים, שנגעה ליישום מסקנות ועדת גורן מ-2010 לעניין ההכרה בנכי וחללי צה"ל.

עפר שלח: כשחוקקנו את החקיקה הזאת, בראשות הוועדה עמדו חבריי אבי דיכטר ואלי אלאלוף.

עפר שלח: כשחוקקנו אותה, נפלה – אני לא רוצה להגיד "שגגה":

עפר שלח: החמצנו מקרה אפשרי אחד או מקרים אפשריים, שלצערנו מאז קרו ואותם אני מבקש לתקן.

עפר שלח: אני אומר בראשית דבריי: מראשית זמני בכנסת, עוד מהכנסת הקודמת, דחפתי ליישום מסקנות ועדת גורן ולחקיקה ראויה שתחזיר למושג נכה צה"ל וחלל צה"ל את המשמעות הכמעט-מקודשת שיש להם בחברה הישראלית.

עפר שלח: מי שעסק בזה לאורך השנים יודע שעם השנים עצם הגדרת המושגים האלה התרחבה עד כדי שכמעט המושג שלהם אבד.

עפר שלח: הדבר הזה גרם גם לנטל כלכלי על המערכת – אבל זה בעיניי הדבר הפחות-חשוב, המניע פה איננו כלכלי – והוא קודם כול גרם לשחיקה ערכית במשמעות של מיהו נכה צה"ל ומיהו חלל צה"ל; למי החברה הישראלית החליטה, על פי החקיקות שלה לאורך השנים, שהיא מעניקה את הזכויות הנובעות מזה שהם נפגעו או חס וחלילה נפלו על הגנת המדינה, כשהמדינה שולחת אותם להגנת המדינה.

עפר שלח: והדבר הנוסף הוא שאגף השיקום של משרד הביטחון, שמטפל במקרים שרק חלקם, ואפילו לא חלקם הארי, נופל תחת הקטגוריה שאליה התכוון המחוקק מלכתחילה, כורע תחת הנטל ולא פעם מוצא את עצמו לא נותן לאלה שמגיע להם – אלה שהתכוונו, שהמחוקק התכוון, ואנחנו מתכוונים, לתת להם את כל הזכויות ואת כל ההכרה, בסוף הם לא מקבלים אותה.

עפר שלח: ודברים כאלה נדונו פה לא אחת, כולל פצועים ממבצע צוק איתן, שאני הבאתי לפה למשכן הכנסת, ועסקנו בהם.

עפר שלח: אז אני, לחקיקה הזו, אני מרשה לעצמי להגיד – בכנסת הקודמת הייתי חבר הקואליציה, חבר הנהלת הקואליציה; דחפתי לחקיקה הזו מפני שהסתכלתי וראיתי שמסקנות ועדת גורן, שיצאו בדצמבר 2010, לא יושמו בחקיקה עד תחילת הכנסת הקודמת, בשנת 2013.

עפר שלח: ובאמת המהלך הזה בסופו של דבר קרם עור וגידים, נכלל במסגרת ההסכם בין שר האוצר לשר הביטחון הקודם, והגיע אלינו לחקיקה.

עפר שלח: ובמסגרת החקיקה הזו עשינו הבחנה בין חיילים בסדיר – חיילים בחובה, סליחה, לא בסדיר, חיילים בחובה – לאנשי מילואים; בין אנשים שאנחנו, המדינה, הוצאנו אותם מהבית בצו, כפינו עליהם לצאת לשירות, והם נפגעים בצורה כזו או אחרת, לבין אנשי הקבע, שבסופו של דבר הם עושים עבודה חשובה – הם עושים עבודה שאנחנו צריכים להלל אותה ולשבח אותה, אבל בסופו של דבר בחרו בקריירה.

עפר שלח: וכשיש בקריירה הזאת פגיעות שאינן נובעות מן האופי הייחודי של שירותם הצבאי, שיכולות לקרות גם בקריירה של מישהו אחר – נקבע בחקיקה שיופנו אל הביטוח הלאומי.

עפר שלח: לא יזנחו אותם, לא יזרקו אותם בצד הדרך.

עפר שלח: הם יופנו לביטוח הלאומי, ולא ייכללו בהגדרה של נכי צה"ל וחללי צה"ל.

עפר שלח: ההגדרה של זה בחוק היא שאיש קבע יוכר אם הוא נפגע במהלך פעילות מבצעית או הכנה לפעילות מבצעית או פעילות שהיא ייחודית ומיוחדת לשירות הצבאי.

עפר שלח: כך זה נחקק בשעתו, אני חושב, לדעתי – תתקן אותי, אלי – על דעתם של כל חברי הוועדה.

עפר שלח: כולנו הסכמנו להגדרה הזאת והבנו מה עומד מאחוריה.

עפר שלח: ברבות הימים הגיע אליי המקרה של בנימין רוזנבלום, זיכרונו לברכה.

עפר שלח: בנימין רוזנבלום, זיכרונו לברכה, היה סמ"פ בגדוד הסיור הבדואי, ועמד לפני סיום שירותו.

עפר שלח: הוא היה בנסיעה – נסיעה באזור שהוא אזור מבצעי, הוא קרוב לגבול – כדי לעשות ריאיון לגבי המשך שירותו, ולצערנו הרב, נהרג בתאונת דרכים בדרכו, בנסיעה הזאת.

עפר שלח: זה לא נופל תחת פעילות מבצעית, או הכנה לה או משהו שהוא ייחודי או מיוחד לשירות הצבאי אבל היה ברור לכולם, לי ולחבריי לוועדה – גם אלה שעמדו בראשה, שחתומים יחד איתי על הצעת החוק הזאת – שלא לזה התכוונו.

עפר שלח: לא התכוונו שקצין בקבע שמשרת סמוך לגבול והולך לריאיון כדי להאריך את שירותו, ולצערנו נהרג בתאונת דרכים, לא ייפול תחת ההגדרה של חלל צה"ל.

עפר שלח: ואת זה מבקשת הצעת החוק, שאנחנו מניחים בפניכם, לתקן.

עפר שלח: הדבר הזה הוא כל כך ברור, כל כך מובן מאליו.

עפר שלח: אגב, המשפחה הגיעה אליי אחרי שבקשתה נדחתה על ידי משרד הביטחון והיא הופנתה לביטוח הלאומי.

עפר שלח: יצאתי במקביל גם לשנות את החוק וגם לטפל במקרה הספציפי, ואני שמח לומר שגם במקרה הזה וגם במקרה נוסף, שהובאו בסופו של דבר למשרד הביטחון – ולטענת משרד הביטחון, שאני מקבל אותה, זה לא הוצג בהתחלה כמו שזה הוצג, אני לא נכנס לדיון הזה – בסופו של דבר הייתה הכרה והמקרה הספציפי הזה נפתר.

עפר שלח: הבאנו למשפחות השכולות האלה לפחות את המזור בזה שהמדינה מכירה – כי אנחנו יודעים שזה לא עניין של כסף; שום כסף לא יחזיר את הבן שאבד, את הבן שנפל, אבל יש חשיבות סמלית גדולה ומזור מסוים למשפחה בעצם ההכרה כחלל צה"ל.

עפר שלח: אבל בעינו נשאר הצורך לשנות את החקיקה בהתאם; בעינו נשאר הצורך לתקן את מה שמתוך זה שאנחנו לא יודעים לחזות את כל המקרים ואת הגוונים שהם יתפסו, החמצנו בחקיקה.

עפר שלח: לכן גם חבריי מהקואליציה ומהאופוזיציה, כולל שני יושבי-הראש של הוועדה, הצטרפו אליי בהצעת החוק הזאת.

עפר שלח: הצעת החוק הזאת חייבת להיות, מפני שאנחנו לא יכולים להיות במצב שבו המקרים הבאים – שחס וחלילה כולנו מקווים שלא יקרו – ייפלו תחת זה שפקיד כזה או אחר או איש כזה ואחר יראה אותם ככה וככה.

עפר שלח: היינו צריכים להיות יותר ברורים בחקיקה.

עפר שלח: כשלא מספיק ברורים בחקיקה, צריך לתקן את זה בחקיקה.

עפר שלח: הסיבה שאני לא מעלה את זה להצבעה עכשיו אלא מבקש תשובה והצבעה במועד אחר עכשיו, קשורה בשני דברים: האחד, בקשתו של ידידי, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון אבי דיכטר, שחתום איתי עליה, לא להעלות את זה כדי שזה לא ייפול, מכיוון שעמדת ועדת השרים היא נגד – או יותר נכון, היא דוחה את זה בארבעה חודשים, שזה כמו נגד.

עפר שלח: למה ועדת השרים דוחה את זה בארבעה חודשים?

עפר שלח: למה ועדת השרים לא שמה את זה אפילו לדחייה בשבועיים-שלושה שתאפשר לעשות את הבירורים?

עפר שלח: אני רוצה להדגיש כאן – אני לא אנקוב בשמות של האנשים – ההצעה הזאת עוצבה יחד עם גורמים בכירים בצה"ל.

עפר שלח: בשיח איתם הם הניחו מונחים על השולחן, כי יש פה הגדרות מאוד לא פשוטות.

עפר שלח: היה שיח איתם, הם תמכו בזה, הם גם הציגו את התמיכה הזאת בפני משרד הביטחון.

עפר שלח: ההתנגדות והאמירה: ארבעה חודשים היא בעצם – כולנו מכירים את השפה, אנחנו יושבים בבית הזה – היא בעצם להיות נגד, אבל ביקש ממני חבר הכנסת דיכטר שנעשה מאמץ נוסף.

עפר שלח: אני נכנס לתוך הדבר הזה.

עפר שלח: הדבר השני הוא שניהלתי שיחות גם עם אנשי משרד הביטחון, ונאמר לי שנעשית כרגע עבודה יחד עם צה"ל כדי לנסות ולמפות את המקרים האלה ומקרים נוספים, ולהניח אותם.

עפר שלח: נאמר לי – סגן השר, אני מניח שאתה יודע את זה – שאת זה אפשר יהיה לפתור בפקודות הצבא.

עפר שלח: ואני אומר כאן, מעל הבמה הזאת: לא צריך לפתור את זה בפקודות הצבא, כי למרות שיש לי אמון רב גם באנשי משרד הביטחון וגם באנשי הצבא, זה לא צריך להיות נתון לשיקול הדעת של קצין כזה או אחר או פקיד כזה ואחר.

עפר שלח: ואמרתי לאנשי משרד הביטחון – והייתה הסכמה ביני ובינם אז לכן אני מציג אותה פה – שכשהעבודה הזאת תתקדם היא תוצג גם בפנינו, ויהיה שיח.

עפר שלח: אני אומר את זה גם לך, אבי, לא הספקתי להגיד לך את זה לפני, וגם לך, אלי.

עפר שלח: יהיה שיח שבו אנחנו נהיה שותפים לשאלה: מה צריך לעבור בחקיקה ומה לא בחקיקה.

עפר שלח: בסופו של דבר, מה שבחקיקה, אנחנו נביא אותו לפה ונחקוק אותו.

עפר שלח: אני רוצה להודות על הרצון הטוב, להעיר הערה לוועדת השרים, שבסופו של דבר אפשר היה לעשות את זה על ידי קציבת זמן הרבה יותר קצר וקריאה שנגיע למהלך הזה.

עפר שלח: אני מקווה שהמהלך הזה אכן ייושם, ואז נביא את זה גם להצבעה.

עפר שלח: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח.

טלי פלוסקוב: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5375/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית – הרשעה בעבירה שיש עימה קלון (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יאיר לפיד, עד עשר דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, במדינת ישראל, אם הורשעת בעבירה שיש עימה קלון, אתה לא יכול להיות חבר במועצת הרשות לאומית לתרבות הלדינו.

יאיר לפיד: כמו כן, אם הורשעת בעבירה שיש עימה קלון אתה לא יכול להיות חבר במועצת הספנות, כי מדינת ישראל החליטה שאם אדם הורשע בעבירה שיש עימה קלון, הוא לא יכול להחליט על נתיבי שיט, כי זה עסק רציני מדי.

יאיר לפיד: במדינת ישראל אתה לא יכול להיות נהג של שר אם הורשעת בעבירה שיש עימה קלון, אבל אין שום בעיה להיות שר.

יאיר לפיד: אתה יכול להיות שר, אבל אתה לא יכול להיות שר שהוא חבר במועצת הרשות הלאומית לתרבות הלדינו.

יאיר לפיד: זה לא אבסורד, זה לא רק מגוחך, זה מכרסם באמון המועט שעוד נותר לציבור בבית הזה ובנציגיו.

יאיר לפיד: ברעיון העתיק, המיושן, האנכרוניסטי, שאפשר לסמוך עלינו, שאפשר לסמוך על הכנסת, שאפשר לסמוך על הממשלה, שאפשר לסמוך על ראש העיר.

יאיר לפיד: ברעיון העתיק והמיושן שהיושר עדיין שווה משהו במדינה הזאת.

יאיר לפיד: אנחנו הגענו למצב – אנחנו יודעים את האמת ובנושא הזה אין הבדל פה בין ימין, שמאל ומרכז, יהודים וערבים, דתיים וחילונים: הציבור לא סומך עלינו בגרוש.

יאיר לפיד: העובדה שבממשלת ישראל יושבים שרים שהורשעו בעבירה שיש עימה קלון; העובדה שהציבור מסתכל עלינו ויודע שהבניין הזה לא עוסק במיוחד בנושא טוהר המידות וניקיון כפיים, כי זה לא באמת מעניין אותו – זה לא מעניין אותו כמו שיקול פוליטי, זה לא מעניין אותו כמו הקואליציה הבאה, זה לא מעניין אותו כמו תחזוקת השלטון – היא הכרסום האמיתי.

יאיר לפיד: וכשלא מאמינים לבניין הזה, אנשים אומרים לעצמם: אז גם אני.

יאיר לפיד: אם הם מושחתים, אז גם אני לא אמלא חשבונית; אם הם מושחתים, אז גם אני אעגל פינה; אם הם מושחתים, אז גם אני אעביר מעטפה כי אני רוצה לסגור מרפסת.

יאיר לפיד: זה תמיד מתחיל מלמעלה ואז יורד למטה.

יאיר לפיד: אבל האדם הזה, שהורשע בעבירה שיש עימה קלון, מופקד פה בבניין הזה על דברים חשובים באמת.

יאיר לפיד: הוא מופקד על ילד בפריפריה, שצריך להחליט אם נותנים לו שיעור העשרה באנגלית או ארוחה חמה בצוהריים.

יאיר לפיד: הוא מופקד על אותו ילד, כשהילד הזה גדל, והוא חייל והוא אמור לצאת למלחמה.

יאיר לפיד: אנחנו סומכים על הבניין הזה, אנחנו נותנים לבניין הזה את הזכות והחובה לנהוג באחריות בנושאים הכי קריטיים של חיינו.

יאיר לפיד: בחיים ומוות באמת.

יאיר לפיד: אתם יודעים, בתוך כל הוויכוחים שלנו, בתוך כל השטויות שנאמרות פה, אנחנו שוכחים לעיתים קרובות: אנחנו עוסקים פה באמת בחיים ומוות.

יאיר לפיד: אנחנו עוסקים בעתידה של המדינה הזאת, אנחנו עוסקים בילדים שלנו, ואת זה עושים אנשים שהורשעו בעבירות שיש עימן קלון, עברו את הזמן, חזרו הנה, וחזרו לאותו תפקיד.

יאיר לפיד: את זה אני קורא לכנסת להפסיק.

יאיר לפיד: ואני עושה את זה פעם אחר פעם עד שזה יעבור – וזה יעבור בסוף.

יאיר לפיד: הסיבה היחידה, כמובן, שהקואליציה לא מוכנה להעביר את הצעת החוק הזו היא שבממשלת ישראל יושבים כרגע שני שרים שהורשעו בעבירות שיש עמן קלון ויש לנו כמה כתבי אישום בדרך.

יאיר לפיד: ובעיקר לא מעניין אותם.

יאיר לפיד: לא מעניין אותם הרעיון של יושר.

יאיר לפיד: לא מעניין אותם הרעיון שצריך לסמוך על הבניין הזה.

יאיר לפיד: הם רוצים שנסמוך עליהם בכסף, הם רוצים שנסמוך עליהם במלחמות; הם רק לא רוצים לשלם שום מחיר תמורת האמון הזה – הם רוצים אותו בחינם.

יאיר לפיד: אני קורא לכנסת ישראל לאשר את הצעת החוק.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך גברתי, בבקשה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית (הרשעה בעבירה שיש עימה קלון) של חבר הכנסת יאיר לפיד ואחרים קובעת כי ראש ממשלה, שר, סגן שר, חבר כנסת או ראש רשות שהורשע בעבירה שיש עמה קלון לא יוכל להתמודד עוד לעולם בבחירות לכנסת או לרשות מקומית או לכהן בתפקיד ראש ממשלה, שר, סגן שר או ראש רשות.

איילת שקד: חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה העלתה כמה בעיות בהצעה, הראויות לליבון.

איילת שקד: כך, למשל, נכתב: אף אם ההסדרים החוקיים הקיימים, או למצער חלקם, אינם מספקים וראוי לשקול החמרתם, ההסדרים המוצעים במסגרת הצעת החוק שבנדון אינם מאוזנים ואינם מתמודדים כראוי עם מורכבות הנושא, ועל כן יש מקום להתנגד להצעה.

איילת שקד: עוד נכתב כי ההצעה גורפת, תוך שהיא חלה ללא מגבלת זמן, ומשתרעת על מנעד רחב של עבירות.

איילת שקד: יש בהצעה כדי להטיל מגבלה משמעותית על הזכות החוקתית להיבחר לכנסת, אשר מעוגנת בסעיף 6 לחוק-יסוד: הכנסת, ואשר על מעמדה וחשיבותה של זכות זו עומד בית המשפט העליון במסגרת פסיקה עקבית שלו, תוך שהוא קובע לעניינה כי היא זכות יסוד מדינית.

איילת שקד: על האמור יש להוסיף כי כתוצאה מן ההצעה נפגעת לא רק הזכות הנתונה ליחיד להיבחר, אלא גם הזכות הנתונה לציבור הבוחרים לבחור דווקא במועמד מסוים.

איילת שקד: זאת ועוד, ההצעה, כמתואר, אף מתעלמת לחלוטין מן העיקרון של תקנת השבים.

איילת שקד: לאור השאלות שהתעוררו, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לדחות את הדיו, על מנת לדון בפתרונות נכונים יותר ודרקוניים פחות לצורך השגת התכלית.

איילת שקד: חבר הכנסת החליט בכל זאת להעלות את הצעתו להצבעה.

איילת שקד: לאור האמור, ובהתאם לתקנון לעבודת הממשלה, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: חבר הכנסת יאיר לפיד, אתה הבנת?

איילת שקד: אתה קראת את חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה?

יאיר לפיד: טרם.

יאיר לפיד: אני אקרא אותה.

איילת שקד: טרם הספיקותי.

יאיר לפיד: – – –

איילת שקד: אז מה שהוא אומר – – –

עפר שלח: אני שואל אם יאיר לפיד יכול לייצג אותנו – – –

איילת שקד: בוודאי.

איילת שקד: בוודאי.

עפר שלח: – – –

איילת שקד: כי הוא קיבל 11 מנדטים.

יואב קיש: זה המקום.

יואב קיש: לא בייעוץ המשפטי לממשלה, פה זה המקום.

איילת שקד: עפר, בוא אני אסביר לך משהו.

איילת שקד: על פי חוק-יסוד: הכנסת, כל שר קובע.

איילת שקד: כל שר שולח את נציגיו בחוקים שרלוונטיים אליו לוועדות הכנסת.

איילת שקד: חבר הכנסת לפיד, היועץ המשפטי לממשלה אומר שההצעה – אני אסכם לך, כי לא הקשבת לי כי פטפטת עם עפר, אבל זה בסדר, כולנו עושים את זה – הוא אומר שההצעה רחבה מדי, דרקונית מדי, שהיא כמובן עומדת בסתירה חוקתית לזכות לבחור ולהיבחר, והיא לא לוקחת בחשבון בשום צורה את תקנת השבים.

יאיר לפיד: השרה, לא היה חוק שאמר שהכנסת והממשלה הם שצריכים להחליט ולא צריך כל דבר להישען על היועצים המשפטיים?

איילת שקד: חבר הכנסת יאיר לפיד, אני מביאה לך כאן את דעתו של היועץ המשפטי לממשלה, שאני בהרבה מאוד דברים מקשיבה לעצתו.

איילת שקד: בהרבה מאוד דברים.

איילת שקד: אני ממליצה לך כאן גם להקשיב לעצתו.

יאיר לפיד: אני מקשיב לעצתו.

איילת שקד: אז ההבדל בינינו הוא שאני מקשיבה לעצתו ברוב גדול של הדברים, אבל יש דברים שאני חלוקה עליו, שאני חלוקה עליהם.

יאיר לפיד: מה שנוח ומה שלא נוח.

איילת שקד: זה לא שנוח.

איילת שקד: אני לרוב מקשיבה לעצתו, לפעמים אני חלוקה עליה.

יאיר לפיד: את יודעת למה – – –

איילת שקד: אני מציעה לך – שנייה – לקרוא את חוות דעתו.

איילת שקד: יש בה הרבה מאוד טעם.

איילת שקד: הצעת החוק היא גורפת מדי.

איילת שקד: היא פוגעת בזכות החוקתית לבחור ולהיבחר.

איילת שקד: יכול להיות שגם המצב היום טעון שינוי, אבל בטח לא בצורה כזאת גורפת.

איילת שקד: לכן אנחנו סיכמנו שנדחה את הצעת החוק – את הדיון בה.

איילת שקד: אם אתה לא רוצה להביא משהו יותר מאוזן, אנחנו נצביע נגד.

איילת שקד: אז להצביע?

יאיר לפיד: כן, תודה רבה.

איילת שקד: בסדר.

חיים ילין: – – –

מיקי לוי: נביא משהו יותר מאוזן.

מיקי לוי: נביא משהו יותר מאוזן – – –

איילת שקד: כן, תביאו משהו יותר מאוזן.

איילת שקד: הקואליציה, אנחנו סיימנו?

איילת שקד: דקה.

מאיר כהן: יש פה עוד – – –

איילת שקד: יש עוד מה?

יואל חסון: אולי על דינה זילבר?

קריאה: כן, שתדבר על דינה זילבר.

יואל חסון: יש משהו שלא אמרת עוד?

איילת שקד: חבר הכנסת יאיר לפיד, אם אתם רוצים להביא הצעה יותר מאוזנת, בשמחה.

איילת שקד: אם לא, נצביע ואנחנו נתנגד.

איילת שקד: בכל אופן, אני כן ממליצה לקרוא את חוות הדעת.

איילת שקד: אני כן ממליצה לחברי האופוזיציה לנהוג בכל דבר גם במידת הרחמים.

איילת שקד: נשיא המדינה ואני פרסמנו אתמול את ההחלטה שלנו להעניק חנינה ליוצאי אתיופיה שבנערותם עברו עבירות קלות.

איילת שקד: זו עוד דרך להראות שלפעמים צריך לנהוג גם במידת הרחמים.

איילת שקד: אני אומרת כאן שאחרי עבודה מאומצת של הממשלה אנחנו הגענו למסקנה – וזה לא דבר פשוט שהממשלה מודה בדבר כזה – שהייתה אכיפת יתר – – –

קריאות: – – –

איילת שקד: אז רגע, אני אסביר.

איילת שקד: הממשלה הגיעה למסקנה שהייתה אכיפת יתר נגד יוצאי אתיופיה.

איילת שקד: זה לא דבר פשוט שהמדינה אומרת דבר כזה.

איילת שקד: אני הקמתי במשרד יחידה למיגור הגזענות, וביחד עם הנשיא החלטנו להעניק חנינה לבני נוער שעברו עבירות פשוטות, כדי לתת להם אפשרות להתחיל חיים חדשים.

איילת שקד: אני אומרת הרבה פעמים אנחנו צריכים להפעיל גם את מידת הרחמים.

איילת שקד: יש את אותה החלטה לגבי כל החיילים.

איילת שקד: זאת אומרת, כל נער או נערה שעברו עבירה פלילית ויש להם רישום פלילי, אם הם מסיימים את שירותם הצבאי, הם מקבלים מהנשיא חנינה, בהמלצה שלי ובהמלצה של קח"ר.

איילת שקד: זו יוזמה יפה מאוד, שאני מקווה – – –

ענת ברקו: – – –

איילת שקד: ושל חברת הכנסת ענת ברקו, שעבדה בשביל זה.

איילת שקד: ואני מקווה מאוד – – –

ענת ברקו: – – –

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: חברת הכנסת ענת ברקו הגישה הצעת חוק בנושא.

איילת שקד: צודקת מאוד.

איילת שקד: הצעת חוק אחת מני רבות – חברת הכנסת ברקו, זו הצעת חוק אחת מני רבות שאת מגישה בעבור חיילי צה"ל.

איילת שקד: זו באמת יוזמה נפלאה שאימצנו, ואני מאוד מקווה שחיילי צה"ל, מי מהם ששומע אותי, אם חס וחלילה יש לו אישום פלילי, שיגיש בקשת חנינה.

איילת שקד: אנחנו בהחלט בודקים את זה בלב רחב ובנפש חפצה.

איילת שקד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרת המשפטים איילת שקד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה, לרשותך עד שלוש דקות.

יאיר לפיד: שרת המשפטים, עלה לא מזמן ראש מפלגתך, השר בנט, פה לדוכן ואמר: אנחנו הימין, בחרו בנו למשול.

יאיר לפיד: הכוונה היא: בחרו בנו למשול ושהיועצים המשפטים לא ינהלו אותנו, נכון?

יאיר לפיד: אז אי-אפשר כל היום לרדת על היועצים המשפטיים עד שזה נוח, ואז להביא חוות דעת שלהם כאילו כזה ראה וקדש: או שאנחנו מאמינים בחוק וסדר, שרת המשפטים, או שאנחנו לא מאמינים בחוק וסדר.

יאיר לפיד: שרת המשפטים, ביקשת ממני להקשיב לך כשדיברת – – –

נפתלי בנט: – – –

יאיר לפיד: כן, כולכם, חלוקת קשב, זה התחום החזק של כולכם.

יאיר לפיד: או שאנחנו מאמינים בחוק וסדר או שלא.

יאיר לפיד: או שאנחנו אומרים: אנחנו נבחרנו למשול והיועצים המשפטיים תפקידם לייעץ, או שלא.

יאיר לפיד: מה שבטח אי-אפשר לעשות זה לשחק את זה כמו שנוח.

יאיר לפיד: אז אני שואל אותך רגע, לא על חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה: את חושבת שזה סביר שיש שני שרים שהורשעו בעבירות שיש עימן קלון שיושבים לצידך בממשלה?

יאיר לפיד: מה את חושבת שזה עושה לאמון הציבור בשלטון?

יאיר לפיד: מה את חושבת שזה עושה לאמון הציבור במחויבות שלך, של שר החינוך, של השר לביטחון פנים – שבמקרה שלושת

יאיר לפיד: כם יושבים מולי ביחד – למה זה משילות ומה המחויבות של הממשלה הזאת לטוהר המידות, לתקינות, לחוק וסדר?

יאיר לפיד: זו השאלה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת, בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית – הרשעה בעבירה שיש עימה קלון (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2018.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית – הרשעה בעבירה שיש עמה קלון (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 36 חברי כנסת בעד, 45 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית – הרשעה בעבירה שיש עמה קלון (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2018, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5668/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – בעצם יהיו שלוש הצעות שינמקו אותן, ואחר כך תהיה תשובה משולבת.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים חבר הכנסת עמר בר-לב – הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד לחיילים), התשע"ח–2018.

טלי פלוסקוב: הוגשה בקשה להצבעה שמית, אבל זה כבר בסוף.

טלי פלוסקוב: אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

עמר בר-לב: תודה רבה, גברתי.

עמר בר-לב: החברה הישראלית מחולקת; היא קרועה לגזרים; אין שוויון בחלוקת הנטל.

עמר בר-לב: נבחרי המגזר דואגים לאינטרסים של שולחיהם – שאחרים יישאו בנטל.

עמר בר-לב: החרדים דואגים שבניהם לא יתגייסו כלל.

עמר בר-לב: הציונות הדתית מצמקת את השירות הצבאי של יקיריה ל-17 חודשים בלבד.

עמר בר-לב: ורק החילונים – אנחנו, הפראיירים, נטולי ייצוג סקטוריאלי – חייבים לשרת כמעט שלוש שנים, ללא קיצור ובלי הנחות.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני רוצה לעזור לך.

טלי פלוסקוב: סיעת מרצ, חברות הכנסת תמר זנדברג, מיכל רוזין – לא, למה להקשיב לנו?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להתפזר, תודה רבה, כי זה מפריע לחבר הכנסת כאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עמר בר-לב: כמו שאמרתי, רק אנחנו, החילונים, פראיירים, ומשרתים – אנחנו ובנינו משרתים 30 חודש.

עמר בר-לב: זה מצב בלתי נסבל, מצב של אפליה וחוסר צדק.

עמר בר-לב: התרעתי על כך בעבר שוב ושוב; העליתי הצעות חוק בנושא; נאבקתי למען חוק גיוס הוגן וצודק בדיונים הרבים שהתקיימו בוועדות השונות, גם בכנסת הקודמת וכך גם בכנסת הנוכחית, והמאבק כמובן לא תם.

עמר בר-לב: כל טיעוניי, המבוססים על צדק ושוויון, נדחו פעם אחר פעם.

עמר בר-לב: הצעת החוק שלי עלתה להצבעה שלוש פעמים ונדחתה שלוש פעמים.

עמר בר-לב: היא ביקשה להאריך את שירותם של בני ישיבות ההסדר מ-17 חודשים ל-24 חודשים – רק 24 חודשים, לא חס וחלילה 30 חודשים כמו שהילדים שלנו, החילונים והמסורתיים, משרתים.

עמר בר-לב: בפעם הראשונה העליתי אותה בכנסת הקודמת, למרות שבדיונים על חוק השוויון בנטל שהתנהלו בעת ההיא הציגו שר הביטחון והרמטכ"ל דרישה זהה לדרישה שלי, שצעירי ישיבות ההסדר ישרתו 24 חודשים.

עמר בר-לב: אני בטוח שהשרה שקד, שהייתה אז ראשת הוועדה, זוכרת את המאבק הזה וזוכרת שהרמטכ"ל הקודם ושר הביטחון הקודם – השרה, אני מדבר אלייך – דרשו שצעירי ישיבות ההסדר ישרתו 24 חודשים.

עמר בר-לב: ואני שואל היום את שר הביטחון, את ליברמן: מה איתך, שר הביטחון?

עמר בר-לב: מה דעתך על כך שבני ישיבות ההסדר ישרתו לא רק 17 חודשים כי אם 30 חודשים, כמו כל יתר הצעירים היהודים, כמובן למעט החרדים?

עמר בר-לב: האם נתת הנחיה מקדימה לוועדה שהקמת, שדנה בנושא של חוק ההסדר, שלא תעסוק בצעירי הציונות הדתית?

עמר בר-לב: כנראה שכן, כי לא ייתכן שלעומת הפעם הקודמת, שבה המאבק היה כל כך משמעותי מצד משרד הביטחון, שישרתו 24 חודשים, הפעם זה ירד ובכלל לא מדובר.

עמר בר-לב: לגבי הצעת החוק הנוכחית: היא הצעה רעה, היא תנציח למעשה את ההיתר שלא לשרת בצה"ל לרוב-רובם של הצעירים החרדים.

עמר בר-לב: המכסות בחוק הן בדיחה.

עמר בר-לב: בשנה הקרובה מדובר על 3,500 חרדים.

עמר בר-לב: אולי למישהו זה נשמע מספר גבוה של חרדים שישרתו בצה"ל, אבל ה-3,500 האלה, הם מתוך בערך 50,000 חרדים שהם חייבי גיוס לצה"ל.

עמר בר-לב: 50,000 חרדים בין הגילים 18 ל-24, שהם חייבי גיוס לצה"ל על פי חוק שירות ביטחון, ומתוכם בסך הכול 3,500 ישרתו בצה"ל, על פי ההצעה הזאת.

עמר בר-לב: לכן ההצעה הנוכחית היא הצעה רעה, והיא הצעה שהמחנה הציוני ימשיך כמובן להתנגד לה.

עמר בר-לב: אני שואל את שר הביטחון שאלה נוספת: איך זה שאתה, שר הביטחון, מתנגד לכך שב-2020 יקוצר השירות לבחורים צעירים יהודים מ-32 חודש ל-30 חודש?

עמר בר-לב: מדוע אתה מתנגד?

עמר בר-לב: הטענה שלך שאין לצה"ל מספיק חיילים – גם לוחמים וגם אחרים – אז איך זה מתיישב עם זה שהוועדה שאתה הקמת, וקיבלת את ההמלצות שלה, טוענת שמספיק לצה"ל שרק 3,000 חרדים יתגייסו?

עמר בר-לב: איך זה יכול להיות?

עמר בר-לב: איך זה יכול להיות שהם ימשיכו – רובם, קרוב ל-50,000 – ימשיכו לא לשרת והילדים שלנו, הבנים שלנו, אתה, שר הביטחון, מתנגד שהשירות שלהם יקוצר?

עמר בר-לב: אם זו לא איפה ואיפה, אם זו לא צביעות, מהי צביעות?

עמר בר-לב: ואני אומר שלמרות שאני מאמין שכל צעיר וצעירה ישראלים, בוודאי יהודים, חייבים לשרת שירות ביטחון ולשאת בנטל, אני מקבל את הקביעה ההיסטורית של דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, שצעיר חרדי שתורתו אומנותו לא ישרת בצה"ל.

עמר בר-לב: כן, אני רואה שחבריי מהמפלגות החרדיות לא נמצאים, אבל אני מקבל את זה.

עמר בר-לב: כן, אני מקבל.

עמר בר-לב: אני לא מסכים עם זה, אבל אני מקבל.

עמר בר-לב: אבל אני פונה אליך, שר הביטחון, שוב, מתוך 50,000 החרדים חייבי הגיוס, כולם תורתם אומנתם?

עמר בר-לב: בחייך, שר הביטחון, זאת בדיחה, זאת צביעות, ואני לא מבין איך אתה מתגאה להביא חוק כזה – חוק כזה, שלך, של ישראל ביתנו – כאן, לכנסת הזאת.

עמר בר-לב: הוועדה שהקים שר הביטחון הבינה שניתן לצמצם את האי-שוויון בשתי דרכים.

עמר בר-לב: דרך אחת: יותר חרדים יתגייסו לצה"ל – וזה, הבנו שלא יקרה.

עמר בר-לב: הדרך השנייה: מתן תמורה משמעותית לאלה שמשרתים.

עמר בר-לב: וזה נוסח ההמלצה של הוועדה שהקים שר הביטחון, ואני מקריא את ההמלצה שלהם: "הוועדה, על דעת צה"ל, סבורה כי יש מקום להסדיר תגמולים לכל המשרתים שירות מלא, שיבטאו הכרה בתרומתם של המשרתים להגנת המדינה ולהבטחת קיומה.

עמר בר-לב: לדוגמה, העלאת דמי הקיום של המשרתים שירות מלא, והוקרה ותגמול בדמות מימון מטעם המדינה של לימודי תואר ראשון לכלל מסיימי השירות הצבאי" – כמובן, גברים ונשים – "באופן מלא, יהוו נקיטת עמדה להוקרת המשרתים בצה"ל, לחיזוקו כצבא עם ממלכתי ולצמצום אי-השוויון".

עמר בר-לב: אז מה קרה בחוק שאתה הגשת?

עמר בר-לב: הכול מופיע שם, חוץ מההמלצה הזאת.

עמר בר-לב: ההמלצה הזאת, שנוגעת לאלה שמשרתים לא מופיעה בחוק.

עמר בר-לב: לכן באה הצעת החוק שלי, שאני מגיש היום, להשלים ולחוקק את אותה המלצה יחידה של הוועדה לבחינת גיוס בני הציבור החרדי, הנוגעת לכל אלה שכן משרתים.

עמר בר-לב: יש בהצעת החוק הזאת את כל הצידוק הלאומי והצדק החברתי להפוך לחוק מן המניין.

עמר בר-לב: יש בה מן השוויון ומן הצדק.

עמר בר-לב: יש לגביה הסכמה גורפת בחברה הישראלית וגם במסדרונות משרד הביטחון.

עמר בר-לב: אבל כשהגיעה הצעת החוק הזאת לוועדת השרים לחקיקה בתחילת השבוע – השרים לא העזו להתנגד להצעה הזאת.

עמר בר-לב: מי מהם יעז לומר שלא מגיע התגמול הזה למי שמשרת שירות מלא?

עמר בר-לב: אז מה הם ביקשו?

עמר בר-לב: הם ביקשו לדחות את ההצעה ב-90 יום.

עמר בר-לב: תראו, אם לא היינו לפני בחירות – אני לא יודע כמה זמן לפני בחירות, כמה חודשים – גם אז הייתי טוען שיש כאן צביעות גדולה, אבל אולי, אולי, הייתי מוכן להקשיב לנימה הזאת.

עמר בר-לב: אני טוען, גברתי היושבת-ראש – אני לפעמים תמים, ואולי הייתי מוכן, אבל בתקופה כזאת, שברור שדחייה ב-90 יום אומרת שוועדת שרים לא מתכוונת להגיש את הצעת החוק הזאת, לא מתכוונת לדון בה – זה כמובן צביעות ובלתי מתקבל על הדעת.

עמר בר-לב: ולכן, אני אדרוש היום הצבעה שמית על ההצעה הזאת, שכל אחד מחברי הקואליציה יעמוד ויאמר אם הוא בעד או נגד הצעת החוק הזאת.

עמר בר-לב: ואם הוא נגד הצעת החוק הזאת, שיסתכל בלבן שבעיניים לאלה שבוחרים בו – למשפחות, לבני המשפחה שלו, שלה, שבוודאי רובם משרתים בצה"ל – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עמר בר-לב: – – ויאמר:

עמר בר-לב: אני היום התנגדתי לכך שבחורים ובחורות שמשרתים שירות מלא בצה"ל – –

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

עמר בר-לב: – – יקבלו תמורה של מימון אקדמי מלא או מקצועי לאחר השירות, על פי המלצת הוועדה.

עמר בר-לב: אני מאוד מקווה שחברי הקואליציה, לפני שהם לוחצים על נגד, יחשבו פעמיים ויסתכלו לציבור בעיניים.

עמר בר-לב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4650/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כעת אני מזמינה את חבר הכנסת אלעזר שטרן שיציג את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד), התשע"ח–2017.

טלי פלוסקוב: אלעזר שטרן, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: זו הצעה נפרדת, ולכן גם לרשותך עד עשר דקות.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן, חבר הכנסת סאלח סעד יגיש לנו הצעה שהוצמדה להצעה של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: אדוני, בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

יהודה גליק: – – – איך התקדמת בצה"ל.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת-ראש, עמיתיי השרים, חבריי חברי הכנסת, כתוספת או ליד הדברים שאמר חברי חבר הכנסת עמר בר-לב, אני חושב שהעוול הזה של חלוקת המשאבים של מדינת ישראל הוא עוול צועק.

אלעזר שטרן: אנחנו מסתכלים על אירופה.

אלעזר שטרן: שם בלי שירות בצה"ל, בלי שירות של שלוש שנים, חיילים או אזרחים מקבלים לימודים מלאים.

אלעזר שטרן: באים למדינת ישראל – – –

ענת ברקו: וגם אין שירות נשים בצה"ל?

אלעזר שטרן: בוודאי.

אלעזר שטרן: באים למדינת ישראל – – –

ענת ברקו: – – – בצה"ל?

אלעזר שטרן: באים למדינת ישראל – – –

ענת ברקו: גם אם הן מגיעות לדרגת תת-אלוף?

אלעזר שטרן: גברתי היושבת-ראש, את מוכנה – – –

ענת ברקו: גם אם הן – – –

טלי פלוסקוב: אתה צודק.

ענת ברקו: היחס – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: אולי אתה רוצה – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, כשעמדת פה והצגת את הצעת החוק שלך אף אחד לא הפריע לך.

ענת ברקו: זה כל כך מעליב – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

ענת ברקו: – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה.

מיקי לוי: את יודעת שלא זו הכוונה שלו – – –

ענת ברקו: – – –

טלי פלוסקוב: זה עשר דקות שלו.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לא להפריע.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: נתייחס, בדברים האלה, נמשיך.

אלעזר שטרן: אני חושב, גברתי היושבת-ראש, שהם דברים חשובים.

אלעזר שטרן: חיילי צה"ל נותנים מהשנים הכי יפות שלהם – שנתיים נשים, שלוש שנים גברים.

אלעזר שטרן: אני חושב שלמדינת ישראל יש את המשאבים האלה, יש לה את הכסף הזה.

אלעזר שטרן: זה עניין של איך מחלקים את המשאבים האלה.

אלעזר שטרן: אני מודה שכשאנחנו מדברים על שוויון בנטל, על חוק השוויון בנטל, זה צועק; בהינתן השוויון הזה, עם כל המשאבים שהמדינה מחלקת, מקצה למקומות אחרים איך יכול להיות שעוד לא מצאנו דרך, שחייל או חיילת בצה"ל שמשתחררים, יקבלו תואר ראשון בחינם?

אלעזר שטרן: הרמטכ"ל, רב אלוף גדי איזנקוט, לקח יוזמה, בהינתן שאנחנו מכאן לא החלטנו, והחליט שהוא עושה את הכול, את כל מה שהוא יכול, כדי שחיילי צה"ל יצאו מצה"ל עם אישור ללמוד תואר ראשון בחינם.

אלעזר שטרן: אנחנו, שמבינים שאין באמת שוויון בנטל ולעולם לא יהיה, וגם החוק שיש עתיד העבירה בכנסת הקודמת הוא חוק שמתחשב מאוד בצורכי החרדים – אנחנו יודעים, הוא לא עושה שוויון לגמרי, אבל, וככה אני כבר אומר שנים, אם חשובים החרדים בשוק העבודה, אם למדינת ישראל זה שווה מיליארדי שקלים בשנה, שייקחו את הכול וייתנו את זה לחיילים משוחררים.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה לא פלא – וגברתי היושבת-ראש, אני לא רוצה לנפנף כמה אנשים גם מהאגף הזה חושבים ככה, אני לא אוהב לעשות את הדברים האלה.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה רק מבטא את האמונה האמיתית של הרוב המוחלט של הבית הזה שחיילי צה"ל, חיילות צה"ל, שמשתחררים מצה"ל – לפחות שקט אחד יהיה להם.

אלעזר שטרן: דרך אגב, תואר ראשון או לימודים מקבילים לחיילים וחיילות – זה עוזר גם לתוצר הלאומי הגולמי של מדינת ישראל, מעבר לעניין שאנחנו עושים את זה כחובה.

אלעזר שטרן: כיוון שאנחנו מתעסקים פה בחיילי צה"ל ובחיילות צה"ל, וכיוון שאני כבר שמעתי מה קרה כאן בבית, אני רוצה להגיד עוד משהו: בצה"ל מכירות ומכירים אותי הרבה מאוד שנים.

אלעזר שטרן: מעולם לא היה מישהו או מישהי שחשבה שעשיתי מעשה או נתפסתי באיזושהי אמירה שיש לה משמעות מינית, ואני מדבר על 34 שנות שירות במקומות שעושים בהם, לא רק שמדברים בהם.

אלעזר שטרן: ויחד עם זאת, אני רוצה לומר שהטרדות מיניות בצה"ל, כמו בכל מקום, הינן נגע שצריך לטפל בו – טיפלתי בו, ביד תקיפה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני לילות לא ישן טוב כיוון שאשתי מתנדבת כבר שנים במרכז למניעת הטרדות מיניות, והתורנויות שלה הן גם בימים וגם בלילות.

אלעזר שטרן: התפלאתי, הצטערתי, שבכלל מישהו חשד בי.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה עוד פעם – בחיים לא אמרתי וגם ברור שלא הייתי אומר – –

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: – – שיש – משפט שניתן לפרש אותו, או שיש בו משום רמז, אפילו, להטרדה מינית.

אלעזר שטרן: וכבר אמרתי, ואני אומר עוד פעם: 34 שנות שירות בצה"ל; שמישהי תבוא ותגיד: פעם אחת שמעתי רמז מאלעזר שטרן על הדבר הזה.

אלעזר שטרן: אבל כיוון שאני קצת ער למה שקורה ברשתות החברתיות, ואני מבין, לצערי, שזה לא רק "אם יש נשים" – שיש נשים שנפגעו מהדברים האלה – אזיי בפניהן ואך ורק בפני אותן נשים, שאני מבין שיש, כנראה, לצערי, רבות כאלה, בפניהן אני מביע גם את צערי.

אלעזר שטרן: אבל כדי שיהיה ברור, מירי רגב היא לא אחת מהן.

אלעזר שטרן: היא לא נפגעה מהדברים שלי, היא מאושרת.

אלעזר שטרן: היא לקחה את הדברים האלה לעוד סיבוב תקשורתי, מבחינתה – ייתכן שמוצלח.

אלעזר שטרן: תודה.

יהודה גליק: מה הקשר לחוק בין – – – לבין חוק התרבות?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, תודה.

יהודה גליק: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק, נא להירגע.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

שרן השכל: תגיד – – –

יהודה גליק: – – –

טלי פלוסקוב: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים – רבותיי.

מיקי לוי: אין מה לשמוע, זה קשקוש אחד גדול.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שרן השכל.

שרן השכל: – – – תתבייש.

מיקי לוי: – – –

טלי פלוסקוב: אתם לא חייבים לדבר דרך כל האולם.

טלי פלוסקוב: את רוצה להגיד משהו, תיגשי לשם ותגידי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת לא להפריע לנו בניהול המליאה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5002/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הגדלת פיקדון שחרור), התשע"ח–2018, שהוצמדה להצעה הקודמת, של חבר הכנסת סאלח סעד.

טלי פלוסקוב: לרשותך, אדוני, עד שלוש דקות.

סאלח סעד: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סאלח סעד: חבריי השרים, חברי הכנסת – – –

יהודה גליק: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק, אפשר בבקשה לצאת החוצה ולהמשיך להתווכח שם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

סאלח סעד: חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזו, שבאה להיטיב עם החיילים, עם אזרחי ישראל ששירתו את המדינה שלוש שנים, היא ערך עליון לאזרחים נאמנים למדינת ישראל.

סאלח סעד: אזרח ששירת את מדינת ישראל שלוש שנים, לדעתי מן הראוי שהמדינה – אפילו חובה עליה לתגמל אותו לפחות שלוש שנים.

סאלח סעד: אם החייל, אם האזרח שירת את המדינה שלוש שנים, אז מגיע לו לקבל תואר מהמדינה: במשך שלוש שנים ללכת ללמוד.

סאלח סעד: המדינה חייבת לו לפחות את שלוש השנים האלה שהוא שירת בהן.

סאלח סעד: זו הצעה כל כך צודקת, כל כך הגיונית, כל כך מיטיבה עם האנשים שמבחינתי הם הכי נאמנים למדינת ישראל.

סאלח סעד: גם שר הביטחון אמר את ב-2016 – אותו שר הביטחון, ליברמן – שהוא הולך לעשות תוכנית שמיטיבה עם החיילים: ללכת ללמוד באקדמיה בגובה השירות שלהם.

סאלח סעד: גם ב-2018, באותה תקופה שהתחילו לדון בבית הזה על חוק הגיוס, עלה הנושא של לימודי חינם לחיילים.

סאלח סעד: אז חברים, מה השתנה?

סאלח סעד: אותו שר ביטחון, יש הצעת חוק – מן הראוי, מן הדין ומן הצדק ששר הביטחון יתמוך בהצעה הזו יחד עם כל הקואליציה.

סאלח סעד: הרי אין כאן אופוזיציה וקואליציה, החייל שמשרת את המדינה הוא אותו חייל – הוא הליכוד או המחנה הציוני או הבית היהודי.

סאלח סעד: אני לא מבין את זה, מה הקטע כאן?

סאלח סעד: אני אפילו מתבייש בזה שאני עומד כאן, ועולה עוד פעם הצעה – וטוב עשה עמר בר-לב שהביא את ההצעה הזאת להצבעה בקריאה שמית, כי אני רוצה אתכם, חברי הקואליציה: תסתכלו בעיניים של אותם חיילים מוחלשים, שהם לא בעשירון העליון, ומבחינתם המענק הוא מענק חיובי שיביא להם תואר בסוף שנות הלימודים.

סאלח סעד: תסתכלו בעיניים עכשיו, כשתצביעו, לאותם חיילים שנמצאים על הגבול הצפוני ובדרום בעזה – בגבול הדרומי.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

סאלח סעד: אני מסיים.

סאלח סעד: לכן אני קורא לכם קריאה אחרונה.

סאלח סעד: אני הייתי מציע לכם, ורובכם היה בצבא – כל מי שהיה בצבא כאן, בבית הזה, צריך להצביע בעד ההצעה הזו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת סאלח סעד.

טלי פלוסקוב: רבותיי, ישיב במשולב סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לאחר תשובתו של סגן השר תהיה הצבעה שמית על הצעת החוק הראשונה שהוצגה ולאחר מכן – שתי הצבעות אלקטרוניות, אם לא תהיה בקשה אחרת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אכן, יש כאן שלוש הצעות משולבות, לשלם שכר לימוד לכל חייל משוחרר שהשלים את תקופת שירות החובה; לפי הצעות מסוימות, אפילו אם הוא נפצע או חלה עקב שירותו הצבאי, שוחרר מוקדם יותר – גם כן יש לשלם את שכר הלימוד.

אלי בן-דהן: אני רוצה להבהיר שההצעות הללו, כמובן, באות להוסיף את מימון שכר הלימוד בנוסף לכל שאר הזכויות הקיימות כבר היום מכוח חוק קליטת חיילים משוחררים.

אלי בן-דהן: השירות בצה"ל חשוב לכולנו והממשלה פועלת ככל שניתן להרחבת זכויות המשרתים בצה"ל, בדגש על המערך הלוחם ועל משרתי המילואים.

אלי בן-דהן: יחד עם זאת, מדובר בהצעות שעלותן התקציבית רחבת היקף, והן מתעלמות מהסיוע הניתן כבר היום לחיילים המשוחררים.

אלי בן-דהן: יצוין כי תקציב הקרן לקליטת חיילים משוחררים עומד היום על 2.5 מיליארד שקל בשנה.

אלי בן-דהן: חלק ניכר ממנו משולם עבור לימודים אקדמיים, הן באמצעות פיקדונות החיילים המשוחררים, הן באמצעות הקרן לסיוע נוסף והקרן לעידוד ההשכלה, שהוקמה לפני שנתיים בתיקון שהתקבל בחוק.

אלי בן-דהן: בנוסף, פועלת מערכת הביטחון למתן סיוע לחיילים המשוחררים בדגש על לימודים אקדמיים, גם ממקורות חוץ-ממשלתיים, לרבות תוכנית ממדים ללימודים, בשיתוף יחד למען החייל ואגודת ידידי צה"ל באמריקה.

אלי בן-דהן: הממשלה ביקשה לדחות את הדיון בהצעות החוק כדי ללמוד את המשמעויות הנובעות מהן, לרבות התקציב הנדרש לשם מימושן.

אלי בן-דהן: לאור ההתנגדות של חברי הכנסת לדחיית הדיון, מבקשת הממשלה לדחות את הצעות החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: סליחה, לא חבר כנסת, רק סגן שר הביטחון.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו מתחילים בהצבעה השמית, נא להיערך.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד לחיילים), התשע"ח–2018, כפי שהוצגה על ידי חבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד

מיכל רוזין: איך זה?

מיכל רוזין: איך את לא מתביישת – – –

טלי פלוסקוב: חברות הכנסת, נא להירגע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יוסף ג'בארין – אינו נוכח

מיכל רוזין: – – –

טלי פלוסקוב: ההצבעות בעיצומן – – –

מיכל רוזין: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אילן גילאון – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה, שנייה, גברתי – – –

מיכל רוזין: – – –

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

מיכל רוזין: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין, קריאה שלישית, נא לצאת מהאולם, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: ההצגה נגמרה.

טלי פלוסקוב: (חברת הכנסת מיכל רוזין יוצאת מאולם המליאה.

טלי פלוסקוב: )

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח יריב לוין – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח משה מזרחי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד דן סידה – נגד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – נגד לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי, נא לעבור על שמות חברי הכנסת שעדיין לא השתתפו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת איתן ברושי – בעד יוסף ג'בארין – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד

עמר בר-לב: איך אתה לא מתבייש?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יוסי יונה – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ז'קי לוי – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת נחמן שי – בעד איילת שקד – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: חברים, קצת שקט בבקשה, זה מפריע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברות הכנסת) עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: מי מבין חברי הכנסת לא הצביע עד כה וכן מעוניין להצביע?

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: שנייה, אחד-אחד.

יואל חסון: אני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – נגד יואל חסון – בעד אורי אריאל – נגד

טלי פלוסקוב: עוד מישהו, רבותיי?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת לסכם.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 34 חברי כנסת, נגד – 49 חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד לחיילים), התשע"ח–2018, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, כעת נעבור לשתי הצבעות אלקטרוניות.

טלי פלוסקוב: הראשונה – על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד), התשע"ח–2017, כפי שהוצגה על ידי חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: מי בעד, מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: המסך של נורית קורן לא פעיל, אוסיף אותך לתוצאה כמתנגדת, הבנתי.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד), התשע"ח–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 32 – – –

קסניה סבטלובה: אני מבקשת להוסיף אותי.

טלי פלוסקוב: גם אצלך המסך לא עבד?

קסניה סבטלובה: לא.

טלי פלוסקוב: רגע, גברתי, אני צריכה להבין, המסך לא עבד?

טלי פלוסקוב: לחצת ולא עבד?

קסניה סבטלובה: לא.

טלי פלוסקוב: אז שנייה, זה אחרת, שנייה.

טלי פלוסקוב: בעד – 32 חברי כנסת, מתנגדים – 47, כולל נורית קורן, שהעמדה שלה לא פעילה, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד), התשע"ח–2017, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חברת הכנסת קסניה סבטלובה, מבקשת להירשם כתומכת.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נעבור להצבעה שלישית, על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הגדלת פיקדון שחרור), התשע"ח–2018, כפי שהוצגה על ידי חבר הכנסת סאלח סעד.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הגדלת פיקדון שחרור), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: שוב, העמדה של חברת הכנסת נורית קורן – – –

נורית קורן: לא, הצבעתי.

טלי פלוסקוב: נרשם כרגע, הכול בסדר?

נורית קורן: כן.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: אז בעד – 33 חברי כנסת, 47 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הגדלת פיקדון שחרור), התשע"ח–2018, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/7/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: כעת נעבור להצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת תמר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: את כבר פה.

טלי פלוסקוב: גברתי, לרשותך עד עשר דקות, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: חברות וחברים, השבוע, בוועדת השרים לענייני חקיקה שהתכנסה ביום ראשון קרה אירוע היסטורי.

תמר זנדברג: לא כולם שמו לב לזה אבל לראשונה בתולדות הכנסת ועדת השרים לחקיקה לא התנגדה להצעת חוק תחבורה ציבורית בשבת.

תמר זנדברג: היא לא התנגדה; היא גם לא תמכה, אבל היא לא התנגדה: היא החליטה לדחות את ההצעה בארבעה חודשים.

תמר זנדברג: זה באמת מקרה מעניין.

תמר זנדברג: הרי ידוע לכול שבעוד ארבעה חודשים הכנסת הזאת כבר לא תתכנס פה.

תמר זנדברג: או שתהיה פגרת פסח, החגים, או שיקרה הדבר הסביר והכנסת כבר תצא לבחירות.

תמר זנדברג: זה מה שנקרא לדחות ל"מחרכך".

תמר זנדברג: נשאלת האלה, מה קרה לוועדת השרים לענייני חקיקה?

תמר זנדברג: האם גם השרים הבינו שהציבור – הרי אנחנו מתקרבים לבחירות ולא רוצים להרגיז את דעת הקהל – תומך בהמוניו בתחבורה ציבורית בשבת ולא מוכן יותר לקבל התנגדות עקבית של הבית הזה לדבר הכל-כך פשוט וטבעי ונכון וצודק ומובן מאליו?

תמר זנדברג: אולי השרים יודעים שבציבור הרחב יש תמיכה של 73% מהציבור הכללי הישראלי, שתומך בתחבורה ציבורית בשבת?

תמר זנדברג: חברות וחברים, זה לא מתנדנד, זה לא תיקו – 73%.

תמר זנדברג: ואולי, השר בנט, אולי תתעניין לדעת, שמבין מצביעי המפלגה שלך, הבית היהודי – 55% ממצביעי הבית היהודי תומכים בתחבורה ציבורית בשבת.

תמר זנדברג: זה בטוח מעניין אותך לדעת, זה הציבור שלך.

תמר זנדברג: מילא הציבור הכללי, אולי זה לא מעניין אותך, אבל ציבור מצביעי המפלגה?

תמר זנדברג: השר גלעד ארדן, רוצה לנחש כמה ממצביעי הליכוד תומכים בתחבורה ציבורית בשבת?

תמר זנדברג: 70%.

תמר זנדברג: 70% ממצביעי הליכוד תומכים בתחבורה ציבורית בשבת.

תמר זנדברג: אז אולי לא פלא ששרי הליכוד, ערב לפני בחירות התביישו להצביע נגדם.

תמר זנדברג: פה, בצד הזה של האופוזיציה, אני רק אעדכן אתכם לפרוטוקול שלמעלה מ-90% ממצביעי מרצ, יש עתיד והמחנה הציוני תומכים בתחבורה ציבורית בשבת.

תמר זנדברג: והשרה סופה לנדבר, הפתעה מיוחדת בשבילך: האם ידעת כמה ממצביעי ישראל ביתנו תומכים בתחבורה ציבורית בשבת?

סופה לנדבר: – – –

תמר זנדברג: יותר מ-90%.

תמר זנדברג: קשה לי להבין מה זה נענוע הראש הזה.

תמר זנדברג: בוודאי שאני יודעת שהשרים לא נאיביים, אז למה אתם מצביעים נגד הציבור שלכם?

סופה לנדבר: בגלל שאת דואגת לציבור.

תמר זנדברג: נכון, בוודאי.

תמר זנדברג: איך את יכולה ללכת נגד 90% מהציבור שהצביע לך?

תמר זנדברג: אני באמת מתקשה להבין את זה.

תמר זנדברג: עכשיו, תחבורה ציבורית בשבת – הציבור לא תומך בזה סתם כאיזו אופנה, כאיזה טרנד חולף.

תמר זנדברג: הציבור הרחב, כולל המצביעים שלכם, חברות וחברים, ממפלגות הקואליציה, ממפלגות הימין, תומך בתחבורה ציבורית בשבת בגלל שהוא רוצה לנסוע ואין לו אוטו.

תמר זנדברג: זאת הסיבה הפשוטה.

תמר זנדברג: עכשיו, אני יכולה לתאר כאן את כל התועלות של תחבורה ציבורית בשבת, ויש להן.

תמר זנדברג: אני, כמובן, אתחיל מהתועלת הכלכלית: לכלמעלה מ-50% ממשקי הבית בישראל אין רכב פרטי בבעלותם.

תמר זנדברג: לא כולם שומרים שבת.

תמר זנדברג: איך הם אמורים לנסוע?

תמר זנדברג: אולי השרה לנדבר, בנט או גלעד ארדן יסבירו להם.

תמר זנדברג: אני לא מדברת על זיהום האוויר והתועלות הבאמת-אדירות בתחום הסביבתי והחברתי.

תמר זנדברג: אני רוצה להקדיש דקה לדבר על הצלת חיים.

תמר זנדברג: הצלת חיים של ממש בתחום של תאונות הדרכים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, הקטל בכבישים הוא אחד מגורמי המוות המרכזיים.

תמר זנדברג: למעלה מ-370 איש, ישראלים וישראליות, נהרגים כל שנה בתאונות דרכים.

תמר זנדברג: אלפים של פצועים – זה נושא שהבית הזה עוסק בו.

תמר זנדברג: לא פעם ולא פעמיים ועדת הכלכלה הקדישה לו סדרה של שימועים.

תמר זנדברג: אנחנו דיברנו עליו רק לאחרונה אפרופו האופניים והקורקינטים החשמליים, ויש לנו הזדמנות להצלת חיים – פשוט ככה, הצלת חיים – אם אנחנו נפעיל את התחבורה הציבורית בשבת, וזאת משני טעמים:

תמר זנדברג: פעם אחת בגלל ההרוגים בתאונות הדרכים בליל שבת ובסופי השבוע, שהם אחוז גבוה יותר בסוף השבוע מאשר ההרוגים בימי החול.

תמר זנדברג: פעם שנייה, ואולי חשובה יותר, מפני שהפעלתה של התחבורה הציבורית בשבת היא מפתח לשיפור דרמטי בתחבורה הציבורית גם בימות השבוע.

תמר זנדברג: ולמה?

תמר זנדברג: מפני שהיום, הסיבה המרכזית שבגללה אנשים נאלצים לקנות אוטו, ולנסוע בו גם בימות השבוע וכך להזניח ולהשאיר מאחור את התחבורה הציבורית, זה שהיא לא פועלת בשבת.

תמר זנדברג: ואנחנו שומעים את זה פעם אחרי פעם.

תמר זנדברג: אנשים אומרים: הייתי מעדיף שלא יהיה לי אוטו.

תמר זנדברג: הייתי מעדיף לנסוע באוטובוס, ברכבת – ובדרך הזאת גם השירות והיעילות של התחבורה הציבורית היו משתפרים, מפני שהביקושים היו עולים – אבל אני לא יכול, כי בשבת אני תקוע.

תמר זנדברג: אני בעוצר.

תמר זנדברג: אני במעצר בית כפוי, ואני לא רוצה את זה.

תמר זנדברג: ולכן אין לי ברירה אלא להשקיע באוטו, ברכב פרטי יקר, מזהם ומסוכן.

תמר זנדברג: ואז, כשיש אוטו, אז גם נוסעים, ונוסעים גם באמצע השבוע.

תמר זנדברג: אבל יש כמה אנשים שלא יכולים לנסוע, ואני רוצה להביא בפניכם את הדוגמאות שלהם מעתירה שהגשנו יחד עם המרכז הרפורמי להפעיל את התחבורה הציבורית בשבת.

תמר זנדברג: למשל, איריס רשפ, סטודנטית בת 24 לבלשנות באוניברסיטת תל אביב, גרה בבת ים.

תמר זנדברג: היא סובלת ממצב רפואי – יש לה אבחון נוירולוגי שקבע שהנהיגה תהיה עבורה מסוכנת, ולכן נאסר עליה להוציא רישיון נהיגה.

תמר זנדברג: מה היא אמורה לעשות בשבת?

תמר זנדברג: דוד דהאן ועמרי סטרק – דוד דהאן, חייל מצטיין בן 21, גר עם הוריו במושב ביצרון, ועמרי סטרק, בן 29, גר בירושלים ועובד בחברת סטרטאפ – שניהם מאובחנים באפילפסיה ולא יכולים להוציא רישיון נהיגה.

תמר זנדברג: מה הם יעשו בשבת?

תמר זנדברג: עכשיו, חברות וחברים אני רוצה לעדכן אתכם במשהו.

תמר זנדברג: יש לי סקופ משמעותי, תקשיבו לזה, סקופ מרעיש: אם התחבורה הציבורית תופעל בשבת, אין חובה לעלות על האוטובוס.

תמר זנדברג: מי ששומר שבת יוכל להמשיך לשמור שבת.

תמר זנדברג: זה לא בכפייה.

תמר זנדברג: לא יובילו דתיים לאוטובוסים וינהירו אותם לשם תוך חילול שבת המוני.

תמר זנדברג: זה לא יקרה.

תמר זנדברג: מצד שני, מי שלא שומר שבת – ושמירת שבת היא לא חובה במדינת ישראל – הוא היום תקוע בעוצר בכפייה, ולא יכול לזוז.

תמר זנדברג: עכשיו, יש לי עוד חידוש לחדש לכם: לשר התחבורה, נכון להיום, יש סמכות להפעיל את התחבורה הציבורית בשבת.

תמר זנדברג: יש לו סמכות שקבועה לו בחוק.

תמר זנדברג: לכן, במידה רבה מאוד, הצעת החוק הזו, שאני מציגה בפניכם היום, היא מיותרת.

תמר זנדברג: השר יכול, לפי שיקול דעתו, לפי סעיף בפקודת התעבורה, להפעיל את התחבורה הציבורית בשבת, ואנחנו גם עתרנו לבית המשפט על זה, ואנחנו עדיין בהליך משפטי שמתנהל כדי לחייב אותו לעשות את זה, או לפחות להסביר למה הוא נמנע מלהשתמש בסמכות הזאת.

תמר זנדברג: אבל הצעת החוק הזו באה להקל על השר ולהפוך את נטל ההוכחה: במקום שהפעלת התחבורה הציבורית בשבת היא אסורה והשר יכול להחריג – לקבוע שהפעלת התחבורה הציבורית בשבת תהיה מותרת ושהשר יכול לקבוע תקנות שלפיהן היקף התחבורה הציבורית בשבת יצומצם ויותאם לצרכים בשבת.

תמר זנדברג: לדעתי, אין דבר יותר צודק, נכון, טבעי, מובן מאליו מזה, והעובדה שהכנסת הזאת פעם אחר פעם מסרבת לעשות את הדבר הפשוט והמובן-מאליו הזה רק מראה עד כמה חברי הכנסת, ולצערי אך ורק מהקואליציה, מנותקים מציבור המצביעים – כמו שאמרתי בהתחלה – גם שלהם.

תמר זנדברג: אז בואו, חברות וחברים, בעיקר מהקואליציה, תשתמשו בעובדה שוועדת השרים לחקיקה לא קבעה עמדה ותצביעו בחופש, לפי מצפונכם, בעד תחבורה ציבורית בשבת.

תמר זנדברג: ככה גם דרשו מכם למעלה מ-4,000 חותמות וחותמים על עצומה של ארגון זזים, שנשלחה אליכם ביומיים האחרונים.

תמר זנדברג: תאמינו לי, נעשה רק טוב לכולנו.

תמר זנדברג: אף אחד לא ייפגע מזה, אף ממשלה לא תיפול מזה.

תמר זנדברג: זה טוב, זה צודק, זה נכון וזה צריך לקרות, ומוטב מאוחר מאשר אף פעם לא.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1097/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: להצעה הזאת הוצמדה הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אדוני, לרשותך עד שלוש דקות לנמק את ההצעה שלך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעתי והצעת חבריי בתנועת חד"ש להפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, זו לא הפעם הראשונה שאני מנמק הצעת חוק כזו כאן, בכנסת.

דב חנין: מהכנסת השבע-עשרה אנחנו, בחד"ש, ביחד עם חברינו ממרצ, פעם אחר פעם, כנסת אחר כנסת, מעלים את ההצעה הזאת, ואני קורא לכם הפעם להעביר אותה.

דב חנין: למה להעביר את הצעת החוק הזו?

דב חנין: קודם כול, כיוון שתחבורה ציבורית גם בשבת זה מהלך נכון מבחינה חברתית.

דב חנין: איפה ההיגיון שבו אנחנו גוזרים על אנשים להיות כבולים לבתיהם כי אין להם רכב פרטי?

דב חנין: איפה הצדק בזה?

דב חנין: איפה הרציונל בזה שלעשירים שיש להם רכב פרטי אנחנו מרשים ניידות שאנחנו שוללים מאזרחים אחרים?

דב חנין: שנית, תחבורה ציבורית בשבת ובסופי שבוע זה המהלך הנכון מבחינה סביבתית.

דב חנין: זה חוסך זיהום אוויר.

דב חנין: שלישית, מהלך של תחבורה ציבורית בשבת מגן על חיים, מציל חיים.

דב חנין: מוריד את מספרן של תאונות הדרכים.

דב חנין: רביעית, תחבורה ציבורית בשבת זה מהלך נכון מבחינה תחבורתית: הוא חוסך פקקים מיותרים, הוא מעביר אנשים לתחבורה ציבורית, כאשר במצב הקיים היום, אם אנשים ממילא צריכים לקנות רכב פרטי כי אין להם פתרון אחר לסופי שבוע, הם לא יעברו לתחבורה ציבורית, והם ימשיכו להישאר תקועים עם הרכב הפרטי בפקקים האין-סופיים שמאפיינים את חיינו.

דב חנין: תחבורה ציבורית בשבת, עמיתיי חברי הכנסת, זה גם המהלך המתחייב מבחינה דמוקרטית.

דב חנין: כאשר אנחנו רואים את הנתונים, כפי שהיטיבה להציג אותם חברת הכנסת זנדברג, אנחנו רואים שבכל קבוצות הציבור הישראלי ישנה תמיכה מסיבית של רוב גדול בהפעלת תחבורה ציבורית בשבת.

דב חנין: אנחנו צריכים להבין שהחובה שלנו, כנציגי הציבור הזה, כשליחי הציבור הזה, זה לקדם את המהלך הזה.

דב חנין: אני רוצה לסיים בנושא הציבור הדתי, ולומר לכם, חבריי הדתיים והחרדים בכנסת: הצעת החוק הזו איננה פוגעת בדתיים.

דב חנין: קודם כול, אנחנו מציעים מנגנון מידתי מאוזן.

דב חנין: אנחנו מאפשרים התחשבות בציבור הדתי.

דב חנין: אנחנו לא רוצים לייצר תחבורה ציבורית בריכוזים דתיים.

דב חנין: אין לנו שום כוונה לפגוע בציבור הדתי.

דב חנין: אבל מעבר לזה, בהיעדר תחבורה ציבורית בשבת, מה אתם חושבים שאנשים עושים?

דב חנין: עולים למכוניות שלהם, ונתקעים בפקקים.

דב חנין: זה לא חילול שבת?

דב חנין: לכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני קורא לכולנו להתאחד ולהעביר את הצעת החוק החשובה הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: ישיב במשולב, בשם שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר יואב גלנט.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, עד עשר דקות לרשותך.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת תמר זנדברג.

יואב גלנט: הפעלת התחבורה הציבורית בשבת הינה סוגיה העולה מעת לעת ביוזמות חקיקה של חברי הכנסת, אשר מטרתן הרחבת הפעלת התחבורה הציבורית בשבת ובכך להביא לשינוי הסטטוס קוו הקיים היום במדינת ישראל.

יואב גלנט: מטרת החוק המוצע היא לאפשר פעולה סדירה של תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי.

יואב גלנט: לדעת המציעים, במציאות הקיימת היום, שבה ברוב המקומות בישראל אין תנועה של תחבורה ציבורית מערב שבת ועד מוצאי שבת בעוד שתנועת התחבורה אינה מוגבלת, תושבי ישראל שאין ברשותם רכב פרטי מופלים לרעה בצורה בלתי הוגנת, ובהתאמה – זכותם לחופש תנועה נשללת למשך 24 שעות בכל שבוע, ללא הצדקה.

יואב גלנט: מוצע לקבוע כי במקרים חריגים, ולא במסגרת תחבורה ציבורית בין-עירונית, תינתן אפשרות להגביל תנועה של קווי אוטובוס, מוניות שירות ורכבות עירוניות – בקווי שירות עירוניים – ביום המנוחה השבועי, ובכך למנוע פגיעה ברגשות הדתיים של תושבי שכונות מסוימות שבהן אסורה גם תנועת הרכבים הפרטיים.

יואב גלנט: בנוסף, מוצע להסמיך את שר התחבורה והבטיחות בדרכים לקבוע שקו כלשהו של תחבורה ציבורית יפעל ביום המנוחה השבועי בתדירות נמוכה יותר מאשר בימי חול מסיבות של כדאיות.

יואב גלנט: אני רק חושב על החומר.

יואב גלנט: יודגש כי הצעת החוק עולה בקנה אחד עם ההסדר הקבוע כיום בפקודת התעבורה ובתקנות, שעל פיהן מוסמך שר התחבורה להתקין תקנות בעניין איסור הפעלת אוטובוס ציבורי בקו שירות בימי מנוחה.

יואב גלנט: הסדר זה נותן מענה אשר מחד מסמיך את שר התחבורה להתקין תקנות בעניין איסור הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה, המוגדר במדינת ישראל כיום השבת, ובכך שומר על צביון מדינת ישראל כמדינה יהודית; מאידך, הוא מאפשר לרשות המקומית להפעיל שירותי תחבורה ציבורית במקומות הכרחיים, ובהם בתי חולים ויישובים שאינם יהודיים, או שבהם הקו חיוני מבחינת ביטחון הציבור או מבחינת קיום שירותי תחבורה ציבורית, ובכך שומר גם על צביון מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית.

נחמן שי: אתה חייב למשוך זמן.

יואב גלנט: אני לומד את הדברים לעומקם טרם אגיד אותם, נחמן.

יואב גלנט: אני לא מוכשר כמו חלק מחבריי, שמסוגלים לעשות שתי פעולות יחד – גם לדבר וגם לחשוב.

יואב גלנט: אצלי זה פועל אחרת.

יואב גלנט: אני או חושב או מדבר.

יואב גלנט: אז לכן זה לוקח לי טיפה זמן.

יואב גלנט: יובהר כי מדיניות הממשלה היא לא להפר את הסטטוס קוו הקיים כיום.

קריאה: – – –

יואב גלנט: רגע, התחלתי להבין עכשיו.

יואב גלנט: אני מעמיק בעניין.

יואב גלנט: הממשלה טרם דנה בהצעת החוק לגופה, והדיון בהצעת חוק זאת נדחה בארבעה חודשים, ועדיין מוצע, נוכח המדיניות שלעיל, להתנגד להצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר גלנט.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעות.

טלי פלוסקוב: שתי הצבעות רצופות.

טלי פלוסקוב: יש מישהו שרוצה לשכנע?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: מי עולה?

טלי פלוסקוב: מוסי רז, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, שרים, מספיק היה להקשיב לתשובתו של השר.

מוסי רז: לא צריך היה להקשיב לכל הזמן שהורתה לו הקואליציה – מספיקה רבע דקה כדי להשתכנע שהוא בעצמו אינו מאמין במה שהוא קורא.

מוסי רז: הוא עושה את זה כי לכך גרמו לו השותפים הקואליציוניים שלו.

מוסי רז: הוא יודע שתחבורה ציבורית בשבת היא דבר חשוב ביותר.

מוסי רז: גם השר לוין, שמחייך, ורואים את החיוך הזה, וגם האחרים.

מוסי רז: תבינו דבר אחד: אנחנו בשנת 2018.

מוסי רז: הדיבורים כאן על סטטוס קוו הם דיבורים בעלמא, שאין להם שום דבר עם המציאות.

מוסי רז: מאז 48' השתנו בנושאים הדתיים הרבה דברים – גם לטובת הציבור הדתי וגם לרעתו.

מוסי רז: אנחנו מדברים על שנה שבה אנשים נוסעים.

מוסי רז: ב-48' אנשים בקושי נסעו; הם היו בתוך העיר רוב הזמן.

מוסי רז: הם יכלו ללכת ברגל.

מוסי רז: הם לא התרוצצו כמו שמתרוצצים היום אנשים, גם בימי חול וגם בשבת.

מוסי רז: אבל מה אנחנו עושים?

מוסי רז: אנחנו מענישים את מי שאין לו יכולת לנסוע בשבת.

מוסי רז: משום שמה אנחנו עושים?

מוסי רז: הרי איש לא הציע כאן שנאסור על כלי רכב לנסוע בשבת; השרים והח"כים שיצביעו נגד התחבורה הציבורית בשבת יוכלו לנסוע ברכב שלהם בשבת.

מוסי רז: אבל מי שלא יכול להרשות לעצמו לנסוע ברכב, אם מפאת זה שאין בבעלותו רכב – ולחצי מהמבוגרים בישראל אין רכב בבעלותם, אפילו יותר ממחצית – או שהדלק יקר לו, אז שייענש.

מוסי רז: למה אפשר להעניש אותם, בשם מה?

מוסי רז: אני רוצה לדעת – סגן השר בן-דהן, באמת, בשם מה אתה יכול להגיד לי שנסיעה באוטובוס מחללת שבת יותר מנסיעה ב-50 כלי רכב פרטיים?

מוסי רז: איפה זה כתוב?

מוסי רז: לפי איזה היגיון?

מוסי רז: תוכל לבוא ולהגיד לי, אולי: אם אגד מחללת שבת – – –

אלי בן-דהן: נהיית רב?

מוסי רז: אני לא רב.

מוסי רז: אבל אני אומר שגם אתה כרב לא תוכל להגיד.

מוסי רז: אם אגד מחללת שבת, אתה לא יכול לנסוע בה?

מוסי רז: עובדה שמחללים שבת בחיפה, וציבור חרדי בירושלים נוסע באגד מיום הקמתה, כך שגם הטיעון הזה לא קיים.

מוסי רז: תחשבו על אלה שלא יכולים; תחשבו על אלה שנוסעים ביום שישי בערב – החיילים שאתם גאים בהם כל כך, שבאים הביתה ומסכנים את חייהם, אחרי שלא ישנו כל השבוע, אחרי שאולי שתו משהו.

מוסי רז: תחשבו על פיקוח נפש דוחה שבת; אם אתם לא יכולים לחשוב על אלה שאין להם, תחשבו על פיקוח נפש דוחה שבת.

מוסי רז: תפסיקו עם המנטרות המיושנות ההן, שאין להן שום קשר לא לדת היהודית ואפילו לא לאמונה שלכם, אלא רק לרצון להפגין כוח, להראות: אנחנו יכולים לכפות עליכם את מה שאנחנו רוצים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: האם חבר הכנסת דב חנין מעוניין?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעות.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, כפי שהוצגה על ידי חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 30 חברי כנסת, 43 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015 כפי שהוצגה על ידי חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 30 חברי כנסת, 43 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק תגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 36) (מקום קבורתו של נפגע והוראות לעניין הוצאות קבורה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת רויטל סויד וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/5414/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק להגברת האכיפה של דיני עבודה (תיקון – ייעוד כספי עיצומים כספיים בשל הפרות בטיחות בעבודה), התשע"ח–208, של חבר הכנסת איל בן ראובן וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: לפני שאני מזמינה את חבר הכנסת, אני מכריזה שתשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איל בן ראובן, איפה חבר הכנסת איל בן ראובן?

טלי פלוסקוב: יש מישהו אחר מהיוזמים שיכול להציג?

טלי פלוסקוב: הינה, חבר הכנסת איל בן ראובן נכנס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: זה דבר חריג שעשיתי עכשיו.

טלי פלוסקוב: אני כבר אומרת לכם:

טלי פלוסקוב: אם חבר הכנסת לא נמצא, אני מורידה את זה מסדר-היום.

טלי פלוסקוב: חוק אחד ירד מסדר-היום ולכן נתתי לכם – אתה ראית, משכת דקה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

איל בן ראובן: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות והכנסת, בחוק שאני מדבר עליו עכשיו, אנחנו עוסקים בחיי אדם:

איל בן ראובן: 37 הרוגים השנה, 155 פצועים, מתוכם 39 קשה.

איל בן ראובן: נוסף לזה, כסף אדיר שמדינת ישראל משלמת כפיצויים למשפחות.

איל בן ראובן: אתמול נמנעה שביתה באמצעות סיכומים חשובים בין ההסתדרות למשרדי הממשלה – האוצר, העבודה, הרווחה, השיכון.

איל בן ראובן: אני מברך על כך.

איל בן ראובן: ההסתדרות סוף-סוף, לדעתי גם באיחור גדול, הצטרפה למאבק שאנו מנהלים כאן בכנסת מזה שלוש שנים.

איל בן ראובן: אני עוד זוכר, חברי חבר הכנסת חאג' יחיא, את הפגישה הראשונה שלי, שלנו, עם שר העבודה והרווחה, ומאז, אני חייב לומר, נעשו דברים.

איל בן ראובן: קורים דברים: חוקים, תקנות.

איל בן ראובן: נכון שאנחנו גם עוסקים בשינוי תרבותי.

איל בן ראובן: זה באמת לוקח זמן, אבל בינתיים מתים אנשים.

איל בן ראובן: לצערי, תוצאות העבודה עד כאן לא מספקות, בלשון המעטה, בלשון עדינה מאוד.

איל בן ראובן: מבחינתי ההישג שבהסכם של אתמול בין ההסתדרות לממשלה אמור להוביל לדבר אחד מרכזי, והוא שינוי בקצב העשייה.

איל בן ראובן: תמיכה של כלל משרדי הממשלה, בדגש על האוצר, על מנת שמה שצריך להיעשות ייעשה בהתאמה לתוצאות הקשות כל כך, שאנחנו חווים בשטח.

איל בן ראובן: משמע – מהר וחד.

איל בן ראובן: תאר לך, כבוד היושב-ראש, 37 הרוגים, חס וחלילה, בפעילות מבצעית.

איל בן ראובן: הרי אנחנו באותו לילה היינו יוצאים למלחמה על דבר שכזה.

איל בן ראובן: ויושבים פה קציני צה"ל, אני רואה – מברכים אתכם.

איל בן ראובן: זו הציפייה שלי מההסכם שנחתם אתמול בין ההסתדרות למשרדי הממשלה.

איל בן ראובן: כלומר, עבודה בקצב של מצב חירום; של מלחמה שמטרתה לעצור את השיטפון שיש לנו בתאונות ובנפגעים, ולהציל חיי אדם.

חמד עמאר: אתמול קיימנו דיון בנושא של בטיחות בדרכים.

חמד עמאר: בחודש אוקטובר בלבד נהרגו 40 איש.

איל בן ראובן: רשימת הדרישות שסוכמה עם ההסתדרות בהסכם היא בעצם בהתאמה לנושאים שאנחנו פה בכנסת, חבריי חבר הכנסת אלי אלאלוף וחבר הכנסת חאג' יחיא, עוסקים בהם.

איל בן ראובן: כך גם מינהל הבטיחות.

איל בן ראובן: בעצם שום דבר בהסכם הזה לא חדש לנו.

איל בן ראובן: לכן, כשאני מדבר על שינוי בהתייחסות הממשלה לנושא, אני תמה, כבוד היושב-ראש, על דחייתה בחודש של הצעת החוק שלי לייעוד כספי עיצומים לשיפור הבטיחות בבנייה – הצעה שעלתה לוועדת השרים ביום ראשון השבוע.

איל בן ראובן: אני חייב לציין פה שהשר חיים כץ, הנושא באחריות לנושא, רואה בה הצעה חשובה מאוד.

איל בן ראובן: חשובה ונכונה.

איל בן ראובן: הצעת חוק כל כך פשוטה ונכונה מבחינה מוסרית וערכית, בהתחשב בנושא.

איל בן ראובן: ההצעה אומרת, כבוד היושב-ראש, דבר מאוד פשוט.

איל בן ראובן: ביטן, תקשיב, אנחנו עוסקים בחיי אדם.

איל בן ראובן: ההצעה אומרת דבר מאוד פשוט: הכספים, כבוד היושב-ראש – זאת ההצעה – שמגיעים מקנסות, מהעיצומים שמוטלים על הקבלנים בגין עבירות בטיחות שבוצעו, יושקעו בחזרה בשיפור הבטיחות בענף הבנייה ולא יתפזרו לכל מיני מקומות – אלוהים יודע לאן זה הולך.

איל בן ראובן: לא מדובר פה בהצעה תקציבית, שכן הכספים לא מוקצים מקופת המדינה; מי שמשלם את זה הם היזמים והקבלנים.

איל בן ראובן: כל כך פשוט, כל כך נכון, כל כך נדרש.

איל בן ראובן: חשיבותה של ההצעה גדולה, בהתחשב גם בתשובות שאנחנו כל הזמן מקבלים על משאבים שחסרים לטובת מימוש הבטיחות בצורה הראויה והנדרשת.

איל בן ראובן: אני יודע גם שאם השר חיים כץ היה פה והיה משיב לי על הצעת החוק הזאת, הוא היה מסביר ותומך בהצעת החוק – הוא באופן אישי – לעומת מה שקרה ביום ראשון האחרון.

איל בן ראובן: יותר מכך, הצעת החוק שלי היא מוסרית וערכית מהמעלה העליונה, כי היא מאפשרת ליזמים ולקבלנים לדעת שהכספים שנלקחו מהם בשל עבירות בטיחות מושקעים במטרה העליונה של הצלת חיי הפועלים שלהם.

איל בן ראובן: כל כך הגיוני, כל כך ענייני.

איל בן ראובן: היא אומרת להם בעצם, לקבלנים: אנחנו לא סתם מענישים אתכם: אנחנו משתמשים בעונש בדיוק לנושא שבו התרשלתם, כבוד השר.

איל בן ראובן: זה גם נותן לגיטימיות ברורה למי שעוסק בפיקוח – למינהל הבטיחות – לדרוש את ביצוע הנחיית העיצומים הזאת.

איל בן ראובן: חבריי חברי הכנסת, אנחנו במאבק לשינוי תרבותי בענף הבנייה, אבל עד אז, אנחנו עכשיו עדיין נאבקים בו עם ידיים קשורות מאחורי הגב.

איל בן ראובן: אם אנחנו לא נשנה את דרך הפעולה שלנו לטובת שיתוף פעולה של כל המשרדים, אם לא נישמע למה שקורה בשטח, אנחנו נמשיך להפסיד במערכה הזאת; שם אנחנו נמצאים עכשיו: אנחנו מפסידים, אנשים ממשיכים להיהרג ולהיפצע כל יום.

איל בן ראובן: לטובת זאת, אנחנו זקוקים להירתמותם המלאה של כלל משרדי הממשלה האמונים על ענף הבנייה.

איל בן ראובן: חברים, בעניין הזה אנחנו מוכרחים לרוץ קדימה, כבוד היושב-ראש, ולא בזחילה – בריצה, ולעצור את האסונות הבאים לפנינו.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני הסכמתי לתשובה והצבעה – –

חמד עמאר: במועד אחר.

איל בן ראובן: – – במועד אחר, וזאת מתוך הנחה שיש כרגע נכונות אמיתית של משרד האוצר, של שרי הממשלה, לרוץ קדימה בנושא הבטיחות בבנייה, ושכך, לא עולה על הדעת שחוק כל כך פשוט וכל כך נכון לא יעבור בזמן הקרוב.

איל בן ראובן: ומאחר שאני יודע כמה החוק הזה חשוב גם למשרד העבודה והרווחה – ובעצם בנינו את זה ביחד, יחד עם השר – אני סיכמתי, אנחנו מסוכמים שתוך זמן קצר תיעשה עבודה נוספת מול המשרדים, בדגש על האוצר, ויגובש נוסח שיוסכם על כולם, שאותו נעביר כבר בזמן הקרוב.

איל בן ראובן: אני הסכמתי אפילו להוראת שעה.

איל בן ראובן: כלומר, אם יש בעיות של תקדים והאוצר מתנגד לרעיונות כאלה, שכספי עיצומים ילכו לגוף שאותם הוא מייצג – גם אם בהוראת שעה לכמה שנים, עד שנעלה על דרך המלך ברמת הבטיחות בענף הבנייה, שאנחנו כל כך רחוקים ממנה בנקודת הזמן הזאת.

איל בן ראובן: אנחנו נדרשים לצאת למלחמה על הצלת חיי אדם.

איל בן ראובן: אנחנו במצב חירום.

איל בן ראובן: אנחנו מחויבים לזרז את קצב העשייה שלנו, הן ברמת האכיפה והנוקשות שלה והן בחיזוק התגמול לאלו שעושים ומתפקדים כראוי.

איל בן ראובן: המבחן שלנו הוא ביום-יום.

איל בן ראובן: אנחנו עדיין רחוקים מאוד מלעבור אותו בציון עובר.

איל בן ראובן: אנשים נהרגים ונפצעים כמעט מדי יום, כבוד יושב-ראש הקואליציה, מדי יום נהרגים אנשים.

איל בן ראובן: את זה, בשיתוף פעולה, ניתן וחייבים לשנות.

איל בן ראובן: ולכן אני גם רוצה להודות מפה לכל העוסקים במלאכה, גם במשרד העבודה והרווחה, וגם הרבה ארגונים אזרחיים עוסקים בזה.

איל בן ראובן: ובתקווה שהחוק שלי, שאני דרשתי, שאנחנו סיכמנו עם כבוד השר על תשובה והצבעה מאוחר יותר – אבל בזמן קצר, כי נהרגים אנשים, נהרגים אנשים בשטח – שהחוק הזה יעבור בקרוב.

איל בן ראובן: ואני מאחל לעצמנו שגם כל הסיכומים שסוכמו אתמול מול ההסתדרות באמת יקרו מהר, באמת מהר.

איל בן ראובן: אני מקווה שזה ייתן איזשהו כיוון חדש לשינוי, כי נדרש פה שינוי.

איל בן ראובן: נדרש שינוי.

איל בן ראובן: אי-אפשר להמשיך בצורה הזאת, שבה אנחנו נמצאים היום.

איל בן ראובן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/5482/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (כשירות המפקח הכללי של משטרת ישראל למינוי, תקופת כהונה ומילוי מקום), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר לביטחון פנים, למה נגד?

ציפי לבני: לא, באמת אני שואלת.

ציפי לבני: מונחת כאן הצעת חוק שנועדה לעשות סדר; לקבוע מהם תנאי הכשירות של מפכ"ל משטרה; לקבוע תקופת כהונה קצובה מסודרת, כמו שיש תקופות כהונה לכל פקיד בכיר כבר מזה שנים רבות.

ציפי לבני: אחרי הצעת החוק גם אגיש הצעת חוק דומה ביחס לרמטכ"ל.

ציפי לבני: עכשיו, במדינה מתוקנת, ממשלה שאין לה אג'נדה נסתרת הייתה אמורה לעלות כאן ולתמוך, אבל למה לנו מפכ"ל או למה לנו משטרה אם אי-אפשר לשלוט בהם ולהחזיק את כל האירוע ככה, תלוי ברצונו הטוב של השר, את השנה האחרונה, בעת שמונחות על השולחן חקירות של אישי ציבור?

ציפי לבני: למה לתת לו עצמאות אם אפשר להחזיק אותו תלוי?

ציפי לבני: תלוי, כמובן, במובן של ממתין להחלטות לפה או לפה.

ציפי לבני: החלוקה תהיה היום בהצבעה בין מי שרוצה, כמונו, ליצור סדר; מי שרוצה שכל מערכות המשפט ואכיפת החוק יהיו עצמאיות, שיקבלו את ההחלטות שלהן, כן, גם בענייני שחיתות שלטונית, ללא מורא וללא משוא פנים – הרי זאת המטרה של הצעת החוק הזו.

ציפי לבני: אבל הממשלה הזו גם מתנגדת להצעות חוק שמבקשות לחזק את עצמאות מערכות אכיפת החוק במדינת ישראל וגם מבקשת, כמובן, להרוס את הקיים, החל מבית המשפט העליון, עם ה-D9, המשך בחוקי הנאמנות במשפט, שמבקשים להרוס את כל השדרה של הייעוץ המשפטי העצמאי הבלתי-תלוי, זה שמייצג את האינטרס הציבורי במדינת ישראל, ולהכפיף אותו לרצון השרה, הפוליטיקאי התורן; זו ההתנהלות שקיימת כאן מאז אתמול ביחס למשנה ליועץ המשפטי לממשלה ועבור עכשיו גם למשטרה ולמפכ"ל.

ציפי לבני: הרי כבר תקפו אותו ותקפו אישית, אבל כל הפארסה הזאת של הליכי המינוי הייתה נמנעת.

ציפי לבני: ולכן, בעצם, מה שהממשלה הזאת עושה זה לא אירוע נקודתי, זה לא רק הצבעה נגד החוק הזה; זה מהלך שלם שנועד לייצר פה עובדי ציבור, שליחי ציבור, לא נבחרים אבל שליחי ציבור, אלה שמייצגים את האינטרס הציבורי, שבמקום עצמאות, במקום שיוכלו לבצע את עבודתם ללא מורא וללא משוא פנים – כנועים.

ציפי לבני: יס מיניסטר, כן, מה שאתם רוצים.

ציפי לבני: רוצים נאמנות בתרבות, שהאומנים יצדיעו לממשלה בפתח כל הצגה, למה לא?

ציפי לבני: וגם תסבירו שמי שלא עושה את זה הוא לא נאמן מספיק למדינה.

ציפי לבני: יועצים משפטיים חייבים לבוא ולייצג כל עמדה בלתי נתפסת, מנוגדת לערכים החוקתיים של מדינת ישראל, מנוגדת למגילת העצמאות ככל שתהיה, כי לממשלה הזאת בא.

ציפי לבני: ועכשיו בנושא העדין ביותר של אכיפת החוק – אפילו, אפילו, השר לביטחון פנים, אם אתה לא חושב שצריך את זה, אפילו ברמת הנראות הציבורית, ברמת המסר לציבור, שאומר: בא מפכ"ל מגיע מתקופה עד תקופה: הוא יודע שתקופת כהונתו מסתיימת, אנחנו יודעים מראש מה תנאי הכשירות, ותנאי הכשירות הקבועים כאן הם כאלה שלא ימונה אדם אם הוגש נגדו כתב אישום פלילי או משמעתי.

ציפי לבני: זאת אומרת, יש כאן ניקיון גם של המתמנים, גם פרק כהונה קצוב וגם מסר לציבור שהממשלה לא מחזיקה אותם באיזה מין איום מוסווה או גלוי על המשך כהונתם כדי שהם יוכלו לבצע את עבודתם; לנקות – כן, לנקות – בין היתר, גם את השחיתות השלטונית, שהפכה להיות מרכיב מהותי בזהות של הממשלה הזאת ושל ראש הממשלה המכהן.

ציפי לבני: ולכן, למעט אג'נדה נסתרת, רצון להחזיק מישהו תלוי ברצונו הטוב של השר, ניסיון לחפות על שחיתות, החלשת המערכת – למעט האג'נדה הזאת אני לא רואה שום סיבה אחרת, של תום לב, להצביע נגד ההצעה הזאת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן, בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

קריאה: – – –

גלעד ארדן: זה לפי עליזה, משך התשובות.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת השרים לחקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק שהציגה כאן קודם יושבת-ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני, ואני אסביר את הנימוקים, מדוע.

גלעד ארדן: בדומה לתפקידים בכירים אחרים, ודאי מתחום הביטחון, והצעת החוק של חברת הכנסת לבני עוסקת אך ורק בתפקיד המפכ"ל לא במקרה, סמכות מינוי ראש הארגון מעוגנת – בכל בעלי התפקידים האחרים: גם רמטכ"ל, נציב שירות בתי הסוהר ועוד – באופן המותיר לגורם בעל הסמכות, שהוא הממשלה במקרה הזה, מרווח תמרון וגמישות בכל הנוגע לקבלת החלטות הנוגעות למינוי, ואינה מטילה על הממשלה סייגים בהפעלת שיקול דעת כל זמן שהיא עומדת במבחני המינהל התקין: כמובן שאם ממשלה רוצה לקצר כהונה של בכיר שמתפקד באחד מראשי זרועות הביטחון, ברור שהיועץ המשפטי לממשלה לא ייתן לה לעשות זאת אלא אם כן הוא השתכנע שיש סיבות מאוד מאוד טובות לכך.

גלעד ארדן: הגמישות הזו, שמוחלת על מינוי בכירים בשירות הביטחון כמו ראש המוסד, הרמטכ"ל, נציב שב"ס וראש המטה לביטחון לאומי – הגמישות הזו, כפי שהסברתי, היא גמישות חשובה.

גלעד ארדן: מה שמעניין הוא שחברת הכנסת לבני, בהצעת החוק שהיא הגישה – שזו הצעת חוק שכבר הוגשה בעבר על ידי חבר הכנסת אהרונוביץ לפני שהוא התמנה לשר לביטחון הפנים – היא עצמה לא שללה את הסמכות מהממשלה בעצם להאריך את כהונתו.

גלעד ארדן: אני אספר לך שגם כשמונה המפכ"ל יוחנן דנינו לשלוש שנים כתבו אז בהחלטה שניתן יהיה להאריך את כהונתו בנסיבות של חירום, וכמו שאת בטוח מבינה, נסיבות של חירום זה לא דבר שמוגדר ואפשר בכל עת לשכנע שלא משנה, גל טרור – זה בדיוק מה שהיה, דרך אגב, גם אם תעווי את פרצופך, זה מה שהיה בעניינו של יוחנן דנינו.

גלעד ארדן: לכן, גם הצעת החוק שלך מותירה שיקול דעת בידי הממשלה להאריך את כהונת המפכ"ל.

גלעד ארדן: אז השאלה שצריכה להישאל אגב החוק שלך היא לא אם כן או לא להאריך – כי את בעצמך לא הצעת לשנות את זה; השאלה היא האם משך כהונה של שלוש שנים מינימום זה הדבר הנכון, או שצריך ארבע שנים מינימום.

גלעד ארדן: כשאנחנו מסתכלים על ההיסטוריה של מדינת ישראל, ברוב המקרים המפכ"לים כיהנו תקופות של בין שלוש שנים לארבע שנים בסך הכול.

גלעד ארדן: כל בעלי התפקידים האחרים, כפי שהזכרתי, מתמנים על ידי הממשלה בלי שיש על ההחלטות של הממשלה מגבלות כמו אלה שהחוק שלך מציע.

גלעד ארדן: אני כמובן לא אלך אחורה ואיכנס בעובי הקורה על כך שהינה, בעניינו של רמטכ"ל כמו דן חלוץ הוא עצמו נאלץ להתפטר לפני הזמן בגלל מסקנות של ועדה ציבורית, והאם זה היה טוב אם הממשלה הייתה כבולה במשך כהונה מינימלי.

גלעד ארדן: לא רוצה להזכיר רמטכ"לים, רק אזכיר ככותרת שלא הוארכה כהונתם כי, למשל, הם לא תמכו בהתנתקות.

גלעד ארדן: אז אני העליתי, דרך אגב, את הצורך בקציבת כהונה כזו.

ציפי לבני: – – –

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: רגע, אני מגיע ל-punch line.

גלעד ארדן: תכף אגיע לשורה התחתונה, גברתי יושבת-ראש האופוזיציה.

גלעד ארדן: ראוי גם להזכיר, בהקשר הזה בכלל של הנושא, שכיום המלצות של השרים למינוי, בין אם זה מפכ"ל או בעלי התפקידים האחרים – הם גם נבחנים לעומק על ידי ועדה, הוועדה המייעצת למינויים לתפקידים בכירים, בראשות שופט עליון, היום כבוד השופט גולדברג.

גלעד ארדן: כלומר, יש פה גורם אובייקטיבי, בלתי תלוי, שבוחן את המועמד, את העובדה שאין לו זיקות, לא פוליטיות, לא עסקיות, לא שום זיקה לשר משרי הממשלה.

גלעד ארדן: ואם יש משהו שבו אני כן, בחלקו, יכול להסכים איתך, זו הנקודה שייתכן שצריך היום לשקול הקמת ועדה מקצועית שתמליץ לגבי כל אחד מבעלי התפקידים – אין שום סיבה לקחת דווקא את המפכ"ל לחוד בעניין הזה – מה משך הכהונה המינימלי הנדרש, כפי שיש היום לגבי יועץ משפטי לממשלה או מבקר מדינה.

גלעד ארדן: למעשה החוק שלך – הוא שם פוקוס אך ורק על המפכ"ל; אני חושב שמבינים למה, אבל אין לי עניין להיכנס לזה.

גלעד ארדן: ופעם שנייה, הוא לא שולל מהממשלה – –

ציפי לבני: – – –

גלעד ארדן: רגע, ציפי.

גלעד ארדן: – – את האפשרות להאריך את כהונתו.

גלעד ארדן: אז אם הממשלה יכולה להאריך את כהונתו אז אנחנו חוזרים לאותה בעיה שאת מרמזת עליה, של תלות כלשהי, לטוב או לרע, בעמדות הממשלה – אם המפכ"ל או הרמטכ"ל רוצה להישאר, או לא רוצה.

גלעד ארדן: אם היית באה עם הצעה שאומרת: צריך להיות משך כהונה מינימלי שאין אחריו – כמו שיועץ משפטי לממשלה, בתום כהונתו אין אפשרות להאריך, הוא יודע שהחלטותיו הן עצמאיות לחלוטין – יכול להיות שהיה אפשר לשקול את ההיגיון.

גלעד ארדן: אבל הצעת החוק הזו היא כל כך רחוקה.

גלעד ארדן: אני לא מבין, גם אין לה רציפות הגיונית מחשבתית במטרה שרוצים להשיג.

גלעד ארדן: לכן, אני חושב שבסיטואציה הנוכחית צדקה ועדת השרים לחקיקה.

גלעד ארדן: מוטב כרגע להשאיר את שיקול הדעת להמליץ בפני הממשלה, מתוך ראיית טובת הארגון וטובת המדינה, לשר הממונה.

גלעד ארדן: כן ניתן, וכן אני חושב על כך, לבחון איזושהי הקמת ועדה שתמליץ על משכי הכהונה המינימליים של כל ראשי זרועות הביטחון.

גלעד ארדן: לכן, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

גלעד ארדן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות, חברת הכנסת ציפי לבני.

ציפי לבני: אני מוכרחה לומר, אדוני השר לביטחון הפנים, כשעמדת פה על הבמה ורמזת כל מיני רמיזות שהגשתי רק על המפכ"ל – תכף תגיד: אתם יודעים למה.

ציפי לבני: אדוני השר לביטחון פנים, הגשתי גם הצעת חוק על רמטכ"ל, רק מאחר שמדובר בשני חוקים שונים, אני צריכה להעלות אותם להצבעה באופן נפרד.

ציפי לבני: וכיום, לעומת מה שאמרת, ביחס לראש השב"כ – גם ארגון די חשוב – קבוע בחוק שכהונתו תהיה חמש שנים ובנסיבות מיוחדות אפשר להאריך.

ציפי לבני: אני התחשבתי בממשלה.

ציפי לבני: אני בעד יציבות וודאות.

ציפי לבני: ארגון צריך יציבות, והעומד בראשו, בעיקר מקום שבו מדובר במשטרה, צריך לדעת שהתקופה קצובה.

ציפי לבני: ומי שקובע אם מאריכים או לא מאריכים זה לא השר, זה לא אם הוא מוצא חן עכשיו בעיני הממשלה במה שהוא עושה בענייני השחיתות שלה, אלא נסיבות חירום.

ציפי לבני: נסיבות חירום זה דבר שלא תלוי בממשלה.

ציפי לבני: דרך אגב, אם היית אומר לי שאתה תומך, הייתי גם מוחקת את המקרה של נסיבות חירום, אם אתה רוצה שבבת אחת זה יפקע.

ציפי לבני: אבל מאחר שאנחנו מדינה שיש בה לעיתים, לצערי הרב, מלחמות, אמרתי: במקרה כזה נסיבות חירום זה דבר שלא השר קובע, לא הממשלה; זו סיטואציה שהיא לא סובייקטיבית, אלא אובייקטיבית.

ציפי לבני: לכן, הרמיזות האלה היו מיותרות.

ציפי לבני: אם אתה חושב שאני רומזת סתם, שאין לכם אג'נדה נסתרת, תתמכו בחוק.

ציפי לבני: הכי פשוט שיש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (כשירות המפקח הכללי של משטרת ישראל למינוי, תקופת כהונה ומילוי מקום), התשע"ח–2018.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (כשירות המפקח הכללי של משטרת ישראל למינוי, תקופת כהונה ומילוי מקום), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 35, נגד – 45.

חמד עמאר: הצעת החוק לא התקבלה והיא יורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיונים מהירים בהצעתם של חברי הכנסת מיכל רוזין, מירב בן ארי, יוסי יונה ואחמד טיבי בנושא:

נאזם בדר: שביתות במוסדות האקדמיים ברחבי הארץ; בהצעתם של חברי הכנסת איציק שמולי, מרדכי יוגב, סעיד אלחרומי, אכרם חסון, אילן גילאון ואורלי לוי אבקסיס בנושא: משבר בתוכנית "שלבים" להוראת ילדים חולים בביתם – עשרות מורים ומורות ללא עבודה, תלמידים לא מקבלים שירות כחוק.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/3458/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק גירוש משפחות מפגעים על רקע לאומני, התשע"ז–2016, של חבר הכנסת מרדכי יוגב וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת יוגב.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, משפחות שכולות באשר הן, מכובדיי כולם, אני מבקש לשאול אתכם שאלה: האם יש כאן מישהו באולם הזה שחושב שההרתעה הישראלית נמצאת במצב טוב, האם מישהו יכול להסתכל על המשפחות השכולות בעיניים, ולומר שבשנה האחרונה עשינו כל מה שביכולתנו כדי שלא יצטרפו אליהן עוד משפחות.

מרדכי יוגב: התשובה שלי, כאיש שחושב שההרתעה האסטרטגית לא נפגעה – ההרתעה הטקטית, לצערי, היא לא; היא נפגעה.

מרדכי יוגב: יש כאלה שקוראים לחוקים האלה פופוליסטיים.

מרדכי יוגב: ואני שואל: ממתי חוקים שנועדו להציל חיים הם פופוליסטיים?

מרדכי יוגב: לפני שבוע ימים עסקנו בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת בכלי ההרתעה של מדינת ישראל, של מערכת הביטחון: מה ירתיע את המחבל הבודד?

מרדכי יוגב: מה ירתיע אותו מלבצע את זממו?

מרדכי יוגב: ולדיון הגיעו הרבה מאוד אנשים, בעיקר משפחות שכולות.

מרדכי יוגב: כשהן דיברו, אף עין לא נותרה יבשה.

מרדכי יוגב: הרצל חג'ג' איבד את בתו שיר – סגן שיר, השם ייקום דמה – בפיגוע הדריסה בארמון הנציב לפני כשנתיים.

מרדכי יוגב: בדיון סיפר הרצל שהוא נמצא במועדון השכול לא הרבה זמן וכבר יצא לו להגיע לדיון או שניים בכנסת.

מרדכי יוגב: הרצל אמר שבכל פעם שהגיע, הוא תמיד ראה פנים חדשות.

מרדכי יוגב: למרבה הצער, השכול לא מת – המשפחות רק מתווספות.

מרדכי יוגב: רק בחודש האחרון איבדו משפחות לבנגרונד וחג'בי את יקיריהן קים וזיו, השם ייקום דמם, בפיגוע אכזרי באזור התעשייה בברקן.

מרדכי יוגב: בדיון בוועדת החוץ והביטחון דיברה גם איריס, אימו של זיו חג'בי, שנרצח בברקן – אדוני היושב-ראש, יש פה רעש גדול, והנושא הוא חשוב, וחברות כנסת, שיקר לליבן הנושא – לא מכובד.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: בבקשה, מי שלא רוצה לשבת יכול לצאת החוצה, לדבר.

חמד עמאר: בבקשה.

מרדכי יוגב: אימו של זיו חג'בי, שנרצח בברקן, אמרה: כשהרוצח בא ורצח את הבן שלי בשישה כדורים לגוף שלו, הוא לא בא ואמר: אני אוריד לו רגל, אני אוריד לו יד, אני אעשה אותו נכה.

מרדכי יוגב: הוא בא לרצוח, במטרה לרצוח יהודים.

מרדכי יוגב: הוא בא לסיים את העבודה.

מרדכי יוגב: לא יכול להיות מצב שבבית הזה יגידו שיורידו לו רק קומה, רק קיר בקומה הראשונה, יאטמו שורה – כמו שבית המשפט או היועץ המשפטי אומר לגבי ביתו של המחבל משוויכה – יאטמו קירות בקומה ראשונה.

מרדכי יוגב: קחו את כל המשפחה הזאת, תוציאו אותה מפה, משוויכה, גרשו אותה אל מעבר לגבול, היא לא צריכה להיות פה, אמרה איריס, אימו של זיו חג'בי.

מרדכי יוגב: איריס, אימו של זיו, צודקת.

מרדכי יוגב: גם רפי, אביה של קים, צודק.

מרדכי יוגב: גם הרצל, אבא של סגן שיר, צודק.

מרדכי יוגב: גם בת-אל, גיסתו של עדיאל קולמן, השם ייקום דמו, צודקת.

מרדכי יוגב: גם דבורה גונן, אימו של דני, השם ייקום דמו, צודקת.

מרדכי יוגב: כולם צודקים – והם, לצערנו, התווספו – כשהם אומרים שאין הרתעה, כי ההרתעה נשחקה.

מרדכי יוגב: המשפחות השכולות, כמו גם הקורבנות הבאים, לא עלינו, צריכים להיות בעיניו של כל חבר וחברת כנסת בזמן הדיון על החוק הזה.

מרדכי יוגב: כי כמו שאמר הרצל חג'ג', המשפחות השכולות לא נגמרות, הן רק מתווספות.

מרדכי יוגב: אנחנו צריכים לחשוב, לא עלינו, גם על הפיגועים שעוד יהיו בעתיד ועל הנפגעים מהם – על איך למנוע אותם, על איך להרתיע ובכך להציל חיים, ואיך לחזק את ביטחון אזרחי ישראל.

מרדכי יוגב: איך מייצרים הרתעה?

מרדכי יוגב: השאלה הזאת העסיקה אותי כבר שנים ארוכות, עוד בהיותי מפקד חטיבה ביהודה ושומרון בשנים 1992–1993; אז החלה תופעת המחבלים המתאבדים, ושאלנו את עצמנו מה ירתיע את המחבל הבודד מלבצע את זממו, ובכך יצמצם פיגועים, יציל חיים ויגביר ביטחון.

מרדכי יוגב: ראשי שירותי הביטחון לאורך התקופות הללו אמרו לנו בהזדמנויות שונות שיש שני דברים שמרתיעים: הריסת בתי מחבלים וגירוש משפחות מחבלים.

מרדכי יוגב: לא לחינם אבו מאזן, כשקילל את נשיא ארצות הברית, אמר לו: יחרב ביתכ – כעונש הקשה ביותר על משפחות המחבלים, שירתיע את המחבל מלבצע את זממו.

מרדכי יוגב: מניסיוני למדתי שאם מבצעים את הצעדים הללו בזמן, בצורה מלאה, מהירה ויעילה, הם גורמים לאבות ולאימהות של המחבלים להסגיר את ילדיהם, מחשש שביתם ייהרס והם עצמם ייפגעו.

מרדכי יוגב: בדקתי את זה גם מול גורמי מקצוע, והם אכן טוענים שהכלים הללו יעילים ועוזרים ויכולים למנוע את הרצח הבא.

מרדכי יוגב: לעומת זאת, גורמי מקצוע אחרים, "גורמי מקצוע", במירכאות, מתנגדים לחוקים הללו שמייצרים את ההרתעה, כי הם אינם מבינים את ההבדל בין דין פלילי לטיפול בטרור.

מרדכי יוגב: כי כשאתה מטפל בטרור, אתה צריך לטפל גם ביד חזקה וגם בדרכים מרתיעות.

מרדכי יוגב: עוד בשבוע שעבר העליתי את החוק לוועדת שרים, אבל ללא סיבה טובה, לעניות דעתי, הוא נדחה שוב ושוב.

מרדכי יוגב: ולאחר התייעצותי עם שרת המשפטים איילת שקד ועם יושב-ראש המפלגה שלי, השר נפתלי בנט – שאני מודה לו שגם הוא עומד לימיני בקידום החוק החשוב הזה ובמאבק למען הגברת ההרתעה למדינת ישראל – השבוע אני ער לכך, וגם היום שמעתי, שמתקיימים מאמצים בממשלה להגיע למתווה מוסכם לקידום החוק.

מרדכי יוגב: החוק הזה נועד לייצר הרתעה.

מרדכי יוגב: לייצר הרתעה, לצמצם פיגועים ולהגביר את ביטחונם של אזרחי ישראל.

מרדכי יוגב: זאת העבודה שלכם.

מרדכי יוגב: אני אומר מכאן לראש הממשלה, לשר הביטחון, לשרי הקבינט כולם: לחזק את ההרתעה ולשמור על ביטחון אזרחי ישראל.

מרדכי יוגב: כל מאמציי בחוקים הללו מכוונים להצלת חיים ולאחריותנו לביטחון אזרחינו.

מרדכי יוגב: לכן, בשלב הזה אני מבקש – – –

עודד פורר: – – –

מרדכי יוגב: לכן, בשלב הזה, לבקשת הקבינט, אני מבקש להוריד את החוק בעת הזו מסדר-היום, ולהביאו להצבעה במועד מאוחר יותר, מתוך שאני סמוך ובטוח שהקבינט ואנשיו ידונו, ואכן יקבלו את החוקים שיגבירו את ההרתעה ואת ביטחון אזרחי ישראל.

מרדכי יוגב: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לחוק הבא.

קריאה: רגע, לא מצביעים?

קריאות: אין הצבעה, אין הצבעה.

חמד עמאר: אני צריך לקבל את זה מיושב-ראש הקואליציה.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/5602/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – החרגת תוספת ותק מהכנסה), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: גם בחוק הזה תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: בבקשה, עד עשר דקות.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: השרים, חברי הכנסת, אני רוצה דווקא להתחיל על פי בקשתו של חבר הכנסת נגוסה, ולהגיד חג סיגד שמח לכל העולים יוצאי אתיופיה.

טלי פלוסקוב: הוא מאוד רצה לעלות ולקחת את ההזדמנות לעשות את זה לבד, אבל כמו שאנחנו יודעים, היום זה לא כל כך מזדמן.

טלי פלוסקוב: אז אני, כמובן, יחד עם יושב-ראש ועדת הקליטה – – –

אברהם נגוסה: יחד עם היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: יחד עם היושב-ראש, בוודאי.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה שכל חבר כנסת יצטרף.

חמד עמאר: גם היושב-ראש מצטרף לברכות.

חמד עמאר: חג שמח לכולם.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: כן, תודה.

טלי פלוסקוב: טוב, חבריי חברי הכנסת, אני חייבת להגיד לכם שחשבתי הרבה על איך להציג את הצעת החוק הזו, כדי שקודם כול יבינו כולם על מה אני מדברת, מצד אחד, ויבינו את הצורך להעביר את הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: וכדי שנבין אותה, בלי לקרוא מהדף בשפה המשפטית, החלטתי לתת לכם דוגמאות מהחיים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להכיר לכם את משה, שהוא אזרח ותיק היום.

טלי פלוסקוב: הוא נולד בישראל.

טלי פלוסקוב: כל החיים הוא חי בישראל.

טלי פלוסקוב: יש לו בית משלו.

טלי פלוסקוב: הוא הצליח במהלך כל חייו לרכוש דירה – אולי בגלל שמחירי הדירות היו יותר נמוכים, אולי בגלל שהיו לו אופציות אחרות, לא ניכנס לזה.

טלי פלוסקוב: הוא עבד כל החיים, והיה לו שכר מינימום, אבל הוא עבד אצל מעביד שהיה מפריש לו כספים לפנסיה.

טלי פלוסקוב: אז היום הוא זכה לפנסיה בגובה 2,800 שקלים, ובנוסף לזה, הוא מקבל קצבת זקנה, ובנוסף לזה הוא מקבל גם תוספת ותק, זאת אומרת, על כל השנים שהוא עבד במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: ואם אנחנו נעשה חישוב כולל של כל מה שהוא מקבל הוא מגיע לסדר גודל של 5,000 שקל בחודש.

טלי פלוסקוב: אומרים, בואו נגיד, שהסכום הזה מגיע עד לשכר מינימום.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם שקו העוני של מדינת ישראל נכון להיום הוא 3,358 שקלים.

טלי פלוסקוב: עכשיו אני רוצה להכיר לכם את גברת שרה.

טלי פלוסקוב: שרה הגיעה למדינת ישראל בתחילת שנות ה-90, בלי פנסיה מהמדינה שהיא הייתה בה חצי מחייה, ובכל התקופה הזאת היא לא עבדה.

טלי פלוסקוב: היא לא עבדה אולי כי לא מצאה עבודה – היא לא עבדה, מבחירה שלה.

טלי פלוסקוב: אבל כאשר היא הגיעה לגיל פרישה, היא התחילה להרגיש מאוד מאושרת – למה?

טלי פלוסקוב: כי היום המדינה משלמת לה קצבת זקנה.

טלי פלוסקוב: היום המדינה משלמת לה השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: המדינה דאגה גם לקורת הגג שלה – היא גרה, לצורך העניין, במקבץ דיור, ויש לה הנחות בחשמל, ויש לה הנחות בארנונה, ויש לה הנחות בדברים האחרים.

טלי פלוסקוב: היא מקבלת היום ממדינת ישראל סכום – סביב 3,000 שקלים, אלה סכומים שונים, אבל זה 3,000 שקלים.

טלי פלוסקוב: מתוך הסכום הזה, היא משלמת 9% עבור דיור ציבורי שהיא קיבלה, ומה שנשאר לה זה סדר גודל של 2,700 שקלים, זה שלה, למחיה.

טלי פלוסקוב: נראה לי שהכול בסדר, נכון?

טלי פלוסקוב: דאגנו לאנשים האלה, ואנחנו משלמים להם, ודואגים להם, וזה מצוין.

טלי פלוסקוב: עכשיו, אני רוצה לחשוף בפניכם מקרה שלישי.

טלי פלוסקוב: במקרה השלישי אני רוצה שתכירו את שלומי.

טלי פלוסקוב: שלומי עלה למדינת ישראל ב-1991, והוא היה בן 40.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שהמדינה שהוא עזב בשנות ה-90 לא רק ביקשה ממנו לוותר על האזרחות שלו – מה זה ביקשה?

טלי פלוסקוב: גם אני, אגב; היינו חייבים לוותר על האזרחות שלנו במדינה הזאת – היא גם מחקה את כל מה שהיה לו שם.

טלי פלוסקוב: 20 שנות עבודתו במדינה שממנה הוא עלה – נמחקו.

טלי פלוסקוב: אז כשהוא הגיע לארץ, הוא התחיל הכול מההתחלה.

טלי פלוסקוב: אני מבינה את זה, רבותיי, כי גם אני אותו הדבר.

טלי פלוסקוב: כל השנים האלה שלומי עבד.

טלי פלוסקוב: הוא לא ידע, ולא הבין, ואף אחד לא לימד אותו, ואף אחד לא סיפר לו, שבמדינת ישראל פנסיה זה משהו אחר.

טלי פלוסקוב: הוא היה בטוח שהמדינה תדאג לו.

טלי פלוסקוב: הוא עבד בכל עבודה שהייתה מזדמנת לו – כמובן, בכל מקום שכר מינימום.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים, אנחנו, אלה שעברו את העלייה בהתחלה, היינו מסכימים לעשות את הכול.

טלי פלוסקוב: לא פעם סיפרתי לכם שהייתי גם חדרנית, אבל לא חשוב, אני גאה בכל מה שעשיתי, כי זה השכר, כי דאגנו למשפחות שלנו, דאגנו לילדים שלנו.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם שרק ב-2008 קיבלו החלטה על חובת הפרשות לפנסיה.

טלי פלוסקוב: אותו שלומי, בגלל שרק מ-2008 התחילו להפריש לו לפנסיה בשכר מינימום, הגיע לפנסיה בגובה – אדוני היושב-ראש – 300 שקל בחודש.

טלי פלוסקוב: בן אדם שעבד במדינה 25 שנה.

טלי פלוסקוב: אני לא אומרת שהמדינה לא עוזרת לו – בטח, גם הוא מקבל קצבת זקנה כמו שרה, הוא מקבל השלמת הכנסה כמו שרה.

טלי פלוסקוב: וההכנסה שלו – אותם 3,000 שקלים שמקבלת שרה, פלוס 300 שקלים פנסיה, שאני סיפרתי לכם.

טלי פלוסקוב: לא רע, אבל שלומי, בכל השנים שלו במדינת ישראל, לא הצליח לרכוש דירה, כי לא היה לו איך לשלם משכנתה, והוא ללא קורת גג.

טלי פלוסקוב: אז הוא חייב גם לשכור בית בשוק הפרטי.

טלי פלוסקוב: כן, המדינה עוזרת לו, נותנת לו 1,000 שקלים סיוע לשכר דירה.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים כמה עולה היום לשכור דירה – סדר גודל של 3,000 שקלים, תלוי באיזה אזור אתה גר; ממוצע.

טלי פלוסקוב: אז אם מהסכום שהוא מקבל נפחית את שכר הדירה, נשארו לו למחיה 800 שקלים.

טלי פלוסקוב: שלומי עבד במדינת ישראל 25 שנה.

טלי פלוסקוב: אבל שלומי לא יכול לקבל תוספת ותק כמו שכל אזרח במדינת ישראל מקבל על שנות עבודתו במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: תשאלו אותי למה – אסביר לכם, כי שלומי זכאי להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: זה אומר שתוספת ותק על עשר שנות העבודה, זה סדר גודל של 310 שקלים.

טלי פלוסקוב: זה מה שהצליחו לעשות בקדנציה הזאת.

טלי פלוסקוב: כולנו ביחד הצלחנו.

טלי פלוסקוב: מי שמקבל השלמת הכנסה – רבותיי, השיטה פועלת כך.

טלי פלוסקוב: אני העליתי לאזרח ותיק את קצבת הזקנה, ובמקביל, בדיוק באותו סכום, הורדתי לו השלמת ההכנסה.

טלי פלוסקוב: האם זה מה שרצינו לעשות?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שלא.

טלי פלוסקוב: כי המטרה שלנו הייתה לעודד את אלה שעבדו במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: הרי הם נתנו 15, 20, 25 משנות חייהם לטובת המדינה.

טלי פלוסקוב: הם שילמו מיסים – ומה עשינו?

טלי פלוסקוב: אנחנו השווינו אותם לחלוטין לכל אלה שלא עבדו יום אחד במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: האם זה נכון?

טלי פלוסקוב: אני טוענת שלא.

טלי פלוסקוב: מה אני מציעה?

טלי פלוסקוב: אני מציעה, כמו שאנחנו יודעים, לחשב פנסיה, אבל סכום מסוים.

טלי פלוסקוב: הבן-אדם היום יכול לקבל פנסיה עד גובה של 1,280 שקלים כדי שהשלמת ההכנסה שלו לא תיפגע.

טלי פלוסקוב: האם זה לא יהיה נכון לעשות לא רק פנסיה של 1,280 שקלים, אלא כל הכנסה אחרת?

טלי פלוסקוב: הכוונה שלי היא להכניס לשם גם תוספת ותק, ואז פשוט זה יהיה הגון כלפי האנשים.

טלי פלוסקוב: זו תהיה תודה לאנשים שנתנו משנות חייהם לטובת המדינה.

טלי פלוסקוב: זה גם יפריד בין אלה שלא עבדו במדינת ישראל ומקבלים מהמדינה דברים נפלאים – וטוב שכך, אני מאוד שמחה בשביל האנשים האלה, אבל הפקרנו, החמצנו, את האנשים שעבדו כאן, והם עדיין חיים מתחת לקו העוני, ואנחנו לא מוסיפים להם את אותם 300 שקל שיכולים להוציא אותם מקו העוני.

טלי פלוסקוב: אז רבותיי, ההצעה הזאת היא מאוד מאוד נכונה חברתית, דווקא כלפי אזרחים ותיקים שחיים מתחת לקו העוני.

טלי פלוסקוב: האוצר, פקידי האוצר – אנחנו ישבנו איתם כרגע – עושים חישובים כמה זה יעלה לנו וכמה עוד אנשים חדשים נכנסים לכאן, ולכן הסכמתי לתשובה והצבעה במועד אחר, כי אני חושבת שכל אחד מאיתנו – מצאתי לנכון לעלות ולהציג את ההצעה, כי כולם צריכים להבין שההצעה הזאת היא מאוד מאוד חשובה לאזרחים הוותיקים, שנתנו 20, 25 שנה מחייהם לטובת מדינת ישראל, ועדיין חיים מתחת לקו העוני.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת התנהלות גורמי החוק בתיק רצח תאיר ראדה ז"ל והפגיעה באמון הציבור במערכת << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא:

חמד עמאר: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת התנהלות גורמי החוק בתיק רצח תאיר ראדה ז"ל והפגיעה באמון הציבור במערכת, מס' 11064.

חמד עמאר: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, עד עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה, עשר דקות.

יוליה מלינובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת, שרים, מכובדיי, מה שקורה פה עכשיו במליאת הכנסת זה קצת חריג.

יוליה מלינובסקי: בדרך כלל, הגשת הצעה לסדר-היום להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית שמורה לאופוזיציה.

יוליה מלינובסקי: זה כלי פרלמנטרי אופוזיציוני.

יוליה מלינובסקי: אני ומפלגתי חברים, בקואליציה, אבל החלטנו שאי-אפשר לשתוק עוד.

יוליה מלינובסקי: אני פונה אליכם לא כשמאל או ימין, לא כקואליציה, אופוזיציה, אלא כבני אדם, כי אנחנו, כל אחד מאיתנו, יכול להיתקל בסיטואציה כזאת.

יוליה מלינובסקי: כל אחד יכול למצוא את עצמו נגד, או מול, רשויות אכיפת החוק, שכביכול סימנו אותם.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כבני אדם רוצים להיות בטוחים, כאזרחים, שמערכות אכיפת החוק – משטרת ישראל, פרקליטות, ומערכת בתי המשפט – פועלים אך ורק על פי שיקולים ענייניים; שהם פועלים אך ורק במטרה אחת – להגיע לחקר האמת; שהם לא מטייחים תיקים, שהם לא עובדים בשביל סטטיסטיקה; שמה שמעניין אותם זה הצדק והאמת.

יוליה מלינובסקי: שכל ההתנהגות בפעילות שלהם היא אמיתית, נקייה, על פי שיקול דעת צלול ולא משיקולים כאלה ואחרים.

יוליה מלינובסקי: ומה שהכי חשוב, הם לא מגבים אחד את השני: שכן, המשטרה אוספת ראיות וחוקרת בצורה עניינית; שהפרקליטות לא מנסה לגבות את משטרת ישראל כדי שהם יהיו נקיים, אלא עושה עבודת ביקורת.

יוליה מלינובסקי: ובסוף מערכת בתי המשפט יודעת, או שאמורה לדעת, לבדוק את ההתנהלות של כל הגורמים, לבקר אותם כשצריך, וגם כן לפעול על פי המוסר האמיתי.

יוליה מלינובסקי: אני אתייחס בהתחלה לתיק הרצח של תאיר ראדה, זיכרונה לברכה, שקרה לפני 12 שנה בעיר קצרין.

יוליה מלינובסקי: עד היום יש מחלוקת מאוד קשה לגבי התיק הזה.

יוליה מלינובסקי: אתמול דיברתי עם ילד עם בן 14, קרוב משפחה שלי, ודיברנו על זה, הוא אמר: את לא מבינה, אנחנו בבית ספר, ילדים בני 14, מדברים על זה.

יוליה מלינובסקי: אם עכשיו אנחנו נצא ממשכן הכנסת ונשאל כל אזרח ברחוב – לכל אחד יש מה להגיד.

יוליה מלינובסקי: יש כאלה שיגידו שזה זדורוב; יש כאלו שיגידו שזה לא הוא; יש כאלו שיגידו שהם לא יודעים, וזה רק מראה שהתיק הזה לא תם ולא נשלם.

יוליה מלינובסקי: התיק הזה עורר מחלוקת מאוד קשה; התיק הזה עורר סדקים באמון הציבור במערכת אכיפת החוק.

יוליה מלינובסקי: אפילו הייתי אומרת שאמון הציבור פשוט לא קיים יותר – במיוחד עכשיו, כשאנחנו רואים כל יום ידיעה חדשה, ראיה חדשה, תמונות חדשות.

יוליה מלינובסקי: מה קרה?

יוליה מלינובסקי: איפה זה היה 12 שנה?

יוליה מלינובסקי: למה הדברים האלה יוצאים רק עכשיו?

יוליה מלינובסקי: אם לא האומץ של משפחת ראדה והאומץ של משפחת זדורוב, ועורכי הדין שהתגייסו – הבנתי שאפילו חלק בחינם – לתיק הזה, כנראה שרשויות אכיפת החוק היו שותקים בשקט.

יוליה מלינובסקי: טוב להם, התיק סגור, נעול, הכול בסדר.

יוליה מלינובסקי: מישהו כבר יושב בכלא.

יוליה מלינובסקי: כדי להחזיר את אמון הציבור, כדי שאנחנו נדע שבאמת רשויות אכיפת החוק פועלות על פי משנה סדורה ולא לפי שיקולים זרים; כדי לבדוק דרכים להתנהלות שלהם – מה מותר, מה אסור; מישהו ראה פעם נוהל מדובב?

יוליה מלינובסקי: זה הסוד הכי שמור במדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: מישהו יודע איזה ראיות צריך לשמור?

יוליה מלינובסקי: כמה זמן?

יוליה מלינובסקי: מי אחראי לזה?

יוליה מלינובסקי: מישהו בדק פעם את עבודת הפרקליטות?

יוליה מלינובסקי: כן, השופטת גֵֶרְסְטָל ניסתה פעם לבדוק – – –

קריאה: גֵרְסְטֶל.

יוליה מלינובסקי: גרסטל.

יוליה מלינובסקי: השתיקו אותה.

יוליה מלינובסקי: הדוח שלה על המכון הפתולוגי, בחלק של רצח תאיר ראדה, הוא עד היום חסוי ונעול ולא מותר לפרסום.

יוליה מלינובסקי: מעניין למה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כאזרחים, ובמיוחד כחברי הכנסת, כנבחרי הציבור, לא יכולים להרשות לעצמנו לישון בשקט כאשר יש ספקות כל כך גדולים, גם בתיק הזה וגם בכל המערכת.

יוליה מלינובסקי: אם לאותו רומן זדורוב היה או הייתה עורכת דין ממדרגה ראשונה באותן שנים; או שהוא היה קשור למשפחת פשע כזו או אחרת וידע להתנהל בתא המעצר; או שהיו מסבירים לו מה הוא צריך לעשות ואיך; או שאותו עורך דין היה מנהל את התיק הזה בצורה מקצועית יותר מלכתחילה – יכול להיות שהיום התוצאות היו אחרות.

יוליה מלינובסקי: עובדה שאנחנו רואים הרבה עבריינים בכירים שכל משטרת ישראל מכירה אותם ויודעת מי הם, שיוצאים אחר כך לחופשי, בזכות הכסף שלהם ובזכות הייעוץ המקצועי שהם מקבלים.

יוליה מלינובסקי: כשמשטרת ישראל נתקלת באדם חזק, אדם עם אמצעים, אדם שמכיר את המערכות, ההתנהגות היא אחרת.

יוליה מלינובסקי: כשאנחנו מדברים על אדם מהיישוב, פשוט, רגיל, לא מבין, מתקשה בשפה, מאוד קל, אפילו קל ביותר, לשכנע אותו בכל דבר ולהוציא הודאה.

יוליה מלינובסקי: ואני מתוודה: מכל אחד מאיתנו אפשר להוציא הודאה כזו או אחרת בנסיבות עניין מסוימות.

יוליה מלינובסקי: זה במה שקשור לתיק של רומן זדורוב.

יוליה מלינובסקי: נכון לעכשיו התיק הזה סגור ונעול.

יוליה מלינובסקי: פניתי לגורמי אכיפת החוק וביקשתי, לאור העובדות החדשות, שתפתח חקירה מחדש.

יוליה מלינובסקי: זה לא בושה להודות שמשהו לא בסדר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מכירים את תיק הברנוער – עד היום לא מצאו את הרוצח.

יוליה מלינובסקי: או שתסכימו כבר עכשיו, לאור העובדות, למשפט חוזר, ואם אתם צדיקים ויודעים להודות בטעויות, אולי אפילו תחזרו מכתב האישום, שזה כנראה לא יקרה אף פעם.

יוליה מלינובסקי: היו כבר תקדימים, והיו כבר תיקים, וישבו כבר בני אדם בבתי מעצר ובכלא, עמוס ברנס הוא הכי מפורסם, ואנחנו יודעים מה התוצאות.

יוליה מלינובסקי: זה לגבי התיק הזה.

יוליה מלינובסקי: ולמה הצורך בוועדת חקירה פרלמנטרית?

יוליה מלינובסקי: אמרו לי שהקואליציה אף פעם לא מקימה את זה וזה לא קורה, כי זה נגד הממשלה.

יוליה מלינובסקי: זה לא נגד הממשלה.

יוליה מלינובסקי: זה בעד בני אדם.

יוליה מלינובסקי: יושב-ראש הקואליציה, כפי שידעתם להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא התנהלות הבנקים והרגולטורים שנתנו סכומי עתק – הלוואות שם – לטייקונים, אז שם זה כסף, זה פחות חשוב.

יוליה מלינובסקי: פה זה חיי בני אדם, זה אמון הציבור במערכת אכיפת החוק.

יוליה מלינובסקי: אם מערכת אכיפת החוק לא מוכנה לבדוק את עצמה – רק אתמול שמענו את פרקליט המדינה שי ניצן שפשוט מתבצר בעמדתו בצורה בלתי רגילה.

יוליה מלינובסקי: בן אדם שלא מעלה ספק במשהו זו כבר בעיה, במיוחד בתפקיד כזה.

יוליה מלינובסקי: בתפקיד כזה, הספק – זה מה שצריך להניע את המערכות.

יוליה מלינובסקי: כי זו הדרך להגיע לצדק.

יוליה מלינובסקי: מי שכל כך בטוח בעצמו ובצדקתו, כנראה שהוא לא פרקליט מי יודע מה.

יוליה מלינובסקי: יש לי ספקות.

יוליה מלינובסקי: אז כנראה שהבית הזה, כנסת ישראל זה הגוף האחרון.

יוליה מלינובסקי: למרות שמבקרים אותנו רבות, ואנחנו כאלה, על הסקנדלים שיש פה בכנסת, ולא מאמינים בנו: אתם לא עושים שום דבר, כנראה שהבית הזה והאנשים האלה הם היחידים שהיום יכולים ומסוגלים – כי אין להם אינטרס, אני מאמינה – להגיע לצדק, לאמת, ולהחזיר את אמון הציבור, האזרח הפשוט – שלומי, שמוליק ואיציק – שאם וכאשר זה יקרה לו, אם זה יקרה חס ושלום, המערכות ידעו להתנהל על פי דין.

יוליה מלינובסקי: לא יטיחו בו ולא ישתמשו בו ולא יעשו לו קומבינות ופרובוקציות ולא יוציאו ממנו הודאה: תודה עכשיו, תודה עכשיו, ואחר כך בבית משפט תחזור, ואנחנו נגיד לך איך לשחזר.

יוליה מלינובסקי: ואחר כך בוא תוכיח שהכול זה לא אמת, שזה לא קרה.

יוליה מלינובסקי: אני פונה לחברי הכנסת מכל סיעות הבית ומבקשת לתמוך בהצעה לסדר-היום שלי, זה לא מפלגתי, זה לא נגד, זה בעד; בעד אזרח – – –

איילת שקד: יוליה, יוליה, אם את משנה את זה להצעה לסדר-היום, אז – – –

יוליה מלינובסקי: לא, לא.

יוליה מלינובסקי: הצעה לסדר-היום לחקירה פרלמנטרית.

יוליה מלינובסקי: לתמוך בזה.

דוד אמסלם: במה?

יוליה מלינובסקי: אני מסבירה.

יוליה מלינובסקי: אתה לא הקשבת לי עכשיו עשר דקות?

דוד אמסלם: – – –

יוליה מלינובסקי: אתה עשר דקות היית עסוק עם אורן חזן, עם כל הכבוד.

דוד אמסלם: רוצה להתחיל מהתחלה?

חמד עמאר: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אני פונה לכל חברי הכנסת ומסבירה שזה לא קשור לעבודת הממשלה הזו.

יוליה מלינובסקי: הפרשה הזאת התחילה עוד לפני המון שנים, וחבל שרק עכשיו את נכנסת ולא הקשבת לנאום שלי.

יוליה מלינובסקי: אבל אנחנו חייבים ללמוד מהפרשה הזאת להגיע לחקר האמת איך מתנהלות רשויות אכיפת החוק, כי זו דוגמה מובהקת.

יוליה מלינובסקי: כנראה שהגוף האחרון בכל המדינה ובין כל הצדיקים זה כנסת ישראל שמסוגלת – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, השעון.

חמד עמאר: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: תודה, סמוטריץ, אני די מסתדרת לבד.

יוליה מלינובסקי: – – להחזיר את אמון הציבור במערכות אכיפת החוק.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

קריאה: – – –

איילת שקד: היא רוצה ועדת חקירה.

איילת שקד: אולי נמנה אותה לשופטת.

איילת שקד: מה זה, זה ועדת חקירה או הצעה לסדר-היום?

איילת שקד: לענות, או שאפשר להצביע?

איילת שקד: בשנת 2006 נרצחה הנערה תאיר ראדה, זיכרונה לברכה, בבית הספר נופי גולן בקצרין.

איילת שקד: רומן זדורוב הורשע ברצח הנערה ומרצה כיום מאסר עולם.

איילת שקד: חשוב בעיניי קודם להבהיר את המצב המשפטי.

איילת שקד: רומן זדורוב הורשע בפעם ראשונה, פה אחד, בפני הרכב של בית המשפט המחוזי בנצרת.

איילת שקד: על פסק הדין של המחוזי הוגש ערעור לבית המשפט העליון ובו התקבלה בקשת ההגנה לקבל ראיות חדשות.

איילת שקד: התיק הוחזר לבחינה נוספת בבית המשפט המחוזי.

איילת שקד: גם בפעם הזאת הורשע זדורוב, שנית, בפסק דין משלים, פה אחד, בפני הרכב של בית המשפט המחוזי בנצרת.

איילת שקד: גם על פסק דין זה הוגש ערעור לבית המשפט העליון ורומן זדורוב הורשע ברצח תאיר ראדה ז"ל ברוב של שניים: השופטים עמית וזילברטל, מול דעתו החולקת של השופט דנציגר.

איילת שקד: הכרעות אלו ניתנו לאחר הליך ארוך של בחינת ראיות כמקובל וכמתחייב במדינת ישראל.

איילת שקד: זה המצב המשפטי כרגע.

איילת שקד: ישנה הרשעה חלוטה.

איילת שקד: לצד זאת, בשבועות האחרונים נטען כי קיימים אמצעים חדשים המצדיקים הגשת משפט חוזר.

איילת שקד: במסגרת זו הוגשה חוות דעת של המכון הלאומי לרפואה משפטית, שבה הומלץ על בדיקות נוספות.

איילת שקד: כפי שהצהרתי בשבוע שעבר, מדינת ישראל תממן כל בדיקה נוספת הנדרשת למען חקר האמת.

איילת שקד: כך ראוי ומצופה ממערכת החותרת לבירור האמת בכל דרך.

איציק שמולי: השרה, קודם כול, תבורכי על ההחלטה.

איציק שמולי: את יכולה להסביר לנו מה היה מקור ההתנגדות עד עכשיו?

איילת שקד: תראו, אני כבר מעל שלוש שנים מתעסקת בזה.

איילת שקד: נפגשתי עם אימה של תאיר ראדה, עם אנשים מהקבוצות, שבטוחים, באמת, בחפותו של רומן זדורוב, עם הסניגור וכמובן גם עם הפרקליטות.

איילת שקד: אני יכולה להגיד לכם, מהשבועיים האחרונים: פרקליט המדינה אמר את זה גם לי וגם בפומבי, יבדקו כל ראיה שיכולה לתת איזושהי עובדה חדשה.

יוליה מלינובסקי: נפתחה חקירה מחדש?

איילת שקד: כן.

איילת שקד: אני יכולה להגיד לך שגם יש חקירה, לא מזמן פורסם שהייתה חקירה על אחת העדות, שאמרה שדיברה עם א"ק.

יוליה מלינובסקי: חקירה מחדש על התיק הזה נפתחה?

איילת שקד: אני אומרת לך – תשמעי, אני לא אחראית על החקירות הפליליות.

איילת שקד: אני אומרת לך שאני עשיתי כשרה את מה שאני יכולה כדי שכל העובדות ייבדקו.

איילת שקד: זה מה שאני יכולה לעשות וזה מה שעשיתי.

איילת שקד: תראו, אם הסניגור, אם ירום הלוי הסניגור יחליט להגיש בקשה למשפט חוזר, מי שתידרש להחלטה הזאת זאת נשיאת בית המשפט העליון.

איילת שקד: בעבר כבר היו משפטים חוזרים, אתם זוכרים, ברצח של דני כץ.

איילת שקד: נשיאת בית המשפט העליון היא זו שתידרש להחלטה הזאת, לא הכנסת.

איילת שקד: אני בעד הפרדת רשויות.

איילת שקד: בתחום הזה מערכת המשפט צריכה לטפל, לא הכנסת.

יוליה מלינובסקי: גברתי השרה, התיק הזה זה משהו מיוחד.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מדברים על האמון במערכות אכיפת החוק.

איילת שקד: נכון.

יוליה מלינובסקי: שבלי שום קשר לתיק הזה.

יוליה מלינובסקי: בואי נפריד בזה.

איילת שקד: את צודקת, האמון מאוד מושפע מהתיק הזה.

איילת שקד: את צודקת.

יוליה מלינובסקי: בלי שום קשר לתיק הזה.

יוליה מלינובסקי: בואי נפריד בזה.

איילת שקד: את צודקת.

איילת שקד: בגלל זה אני, כשרת משפטים, בגלל שאני מסכימה איתך שהאמון במערכת המשפט מאוד מזועזע – יש זעזוע כתוצאה מהתיק הזה – אני יכולה להגיד לך שאני, לפחות, דיברתי עם פרקליט המדינה וביקשתי ממנו שכל דבר בתיק הזה ייבדק לעומקו, בלי לחפף ובלי מגבלה תקציבית.

איילת שקד: זהו.

איילת שקד: אני מציעה להעביר את זה להצעה לסדר-היום, כדי שזה לא ייפול, וזה יידון בוועדת חוקה.

איילת שקד: את רוצה או לא? טוב, לא צריך.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: הקמת ועדת חקירה או לא – נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 16 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 35 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת לא נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 16, נגד – 35.

חמד עמאר: הקמת ועדת חקירה – לא התקבלה.

חמד עמאר: [מס' מ/1260; דברי הכנסת, חוב' ב', ישיבה 366, עמ'; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 5) (תיקון), התשע"ט–2018.

חמד עמאר: יציג יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

חמד עמאר: קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור בחוק הזה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותיי השרים, חבריי חברי הכנסת, לפני כ-15 חודשים הכנסת אישרה הצעת חוק מאוד מרכזית וחשובה בנושא של האשראי ההוגן.

ניסן סלומינסקי: הכוונה להכניס את כל שוק האשראי החוץ-בנקאי למסגרת של פיקוח, קביעת תקרות ריבית – גם לבנקים וגם לגופים.

ניסן סלומינסקי: כל המערכת, כולל.

ניסן סלומינסקי: יש גם מפקח כבר, מה שנקרא בזמנו.

ניסן סלומינסקי: עוד חצי דקה.

ניסן סלומינסקי: את לא תספיקי ותראי.

חמד עמאר: תודה רבה, תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה, תציג את החוק, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: בחוק נאמר שצריכים תקנות לחוק כדי שיוכלו להתארגן.

ניסן סלומינסקי: נאמר בחוק ששישה חודשים ניתנו למשרדי הממשלה כדי להכין תקנות, ולאחר מכן יהיו תשעה חודשים למערכת הבנקאית ולכל המערכות כדי להתארגן.

ניסן סלומינסקי: להכין את עצמן, ואז החוק יחול בפועל.

ניסן סלומינסקי: הזמן שהחוק צריך לחול בפועל זה בשבת הקרובה.

ניסן סלומינסקי: עשו תאריך לועזי ונפל בשבת.

ניסן סלומינסקי: מה שקורה בפועל זה שרק לפני שבועיים-שלושה הגיעו התקנות לוועדת חוקה, באיחור של תשעה חודשים או 15 חודש, תלוי איך מסתכלים.

ניסן סלומינסקי: שוב, אין שום יכולת שהחוק ייכנס לתוקף בשבת, כשהתקנות עוד לא נדונו ולא אושרו.

ניסן סלומינסקי: לכן, מחוסר ברירה התכנסנו בוועדה והחלטנו לדחות את חלות החוק בשישה חודשים מיום אישור התקנות, ולא יותר מ-12 חודש – גם אם התקנות לא יאושרו.

ניסן סלומינסקי: אין ברירה – אני אומר את זה בצער רב – זה פיגור של תשעה חודשים של משרדי הממשלה בהגשת תקנות.

ניסן סלומינסקי: חוק חשוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: אין לנו ברירה.

ניסן סלומינסקי: הוא לא יכול להיכנס לתוקף בשבת, כשאין תקנות.

ניסן סלומינסקי: לכן, הצעת החוק הזאת באה לדחות את זה, כדי שאפשר יהיה לאשר את התקנות.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם לאשר את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 1 – 43 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

חמד עמאר: אני מוסיף אותך.

חמד עמאר: בעד – 44, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 41 נגד – 1 נמנעים – אי חוק הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 5) (תיקון), התשע"ט–2018, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 41, נגד – אחד, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: << הלסי >> הכבאים מתריעים על מחסור בכוח אדם בעקבות האסון הקשה בביתר עילית << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

חמד עמאר: הצעה לסדר-היום בנושא: הכבאים מתריעים על מחסור בכוח אדם בעקבות האסון הקשה בביתר עילית, מס' 11131.

חמד עמאר: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה, עד שלוש דקות.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר לביטחון הפנים, חבריי חברי הכנסת, לפני כחודש כולנו הזדעזענו מהאסון הנורא, שבו נספו בשרפה שפרצה בדירת מגורים בביתר עילית אפרת בת הארבע וצבי בן השנתיים ממשפחת גינזבורג.

ינון אזולאי: לצערנו הרב, זה לא האסון הראשון, והלוואי שיכולנו לומר שזה יהיה האסון האחרון.

ינון אזולאי: בשים לב לעובדה שאנו נמצאים בפתחו של החורף.

ינון אזולאי: הלב מתכווץ לשמוע שילד בן שנתיים ואחותו בת הארבע נספו באסון הנורא הזה.

ינון אזולאי: איזה כאב על הורים, שברון לב.

ינון אזולאי: לאחר השרפה הקשה התברר כי בצוות הכבאים הראשון שהגיע לזירה היו רק שלושה כבאים.

ינון אזולאי: התושבים גילו תושייה ואחריות והחלו בעצמם לקחו צינורות וכל מה שרק יכלו על מנת לכבות את האש.

ינון אזולאי: הצוות השני הגיע, ככל הנראה, רק לאחר 20 דקות, כשכל דקה היא נצח במקרים כאלה.

ינון אזולאי: לוחמי האש טוענים כי המחסור החמור בכוח אדם ביהודה ושומרון גורם להם לתעדף משימות ולפעול שלא לפי הנהלים, דבר שמסכן את חייהם ואת חיי האזרחים, לפי מכתבם.

ינון אזולאי: בשל המחסור בכוח אדם, צוותי הכיבוי ביהודה ושומרון נדרשים לפעול במתכונת מצומצמת של שני לוחמים – במקום שלושה, כפי שהיה בעבר.

ינון אזולאי: צוות מצומצם כזה שמגיע לשרפת דירה או בניין נאלץ לתעדף משימות ולעבוד בניגוד מוחלט לנהלים.

ינון אזולאי: במצב כזה נאלצים לוחמי האש להיכנס יחד לדירה, מבלי שאחד מאנשי הצוות יישאר לפקח על משאית הכיבוי או הצינורות.

ינון אזולאי: בנוסף למחסור בכוח אדם – ואולי בגללו – ישנו ויכוח בין הוועד לבין ההנהלה.

ינון אזולאי: אדוני השר, זוהי מציאות בעייתית, שאסור לקבל אותה כשמדובר בלוחמי אש, וזה לא משנה אם הצדק עם ההנהלה או עם הוועד.

ינון אזולאי: את הנעשה לא ניתן להשיב.

ינון אזולאי: הכאב הוא כאב, אבל מחובתנו למנוע הישנות מקרים מעין אלה בעתיד.

ינון אזולאי: אדוני השר, אני סמוך ובטוח שאתה עושה ככל שבידך על מנת לפעול לפתרון הבעיה, אבל אין מזרזין אלא למזורזין.

ינון אזולאי: ואתה, כשר שהוביל רפורמות משמעותיות בעבר, יכול לשים את כל כובד משקלך על הדבר ולהביא לפתרון בלי שזה יעלה בחיי אדם נוספים.

ינון אזולאי: באמת, אולי זו גם תהיה הנחמה למשפחה ולכל המשפחות שנספו בהן אנשים באש.

ינון אזולאי: לסיום, אדוני, אני רוצה לקרוא מכאן לאזרחי ישראל, בפרט לאור העובדה שאנו נמצאים בפתחו של החורף: הקפידו על כללי הבטיחות בכל מה שקשור לאש.

ינון אזולאי: בהזדמנות זאת אבקש לחזק את ידם של לוחמי האש, אשר מחרפים נפשם למען כלל ישראל בכל מקום, בכל רגע נתון, 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע.

ינון אזולאי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר לביטחון הפנים, חבר הכנסת גלעד ארדן.

חמד עמאר: בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להודות לחבר הכנסת ינון אזולאי, וכמובן, להביע את השתתפותי בצערו, בצער המשפחה.

גלעד ארדן: הוא באמת ממשיך פה בדרך החשובה של אביו, ומעלה נושא כואב וכאוב של אותו אסון כבד – כבד מנשוא אפילו – שהתרחש בביתר עילית, שבמהלכו נהרגו שני ילדים בשרפה.

גלעד ארדן: הוא מציף – בצדק, כמובן – את הסוגיה של כוח האדם בכבאות באזור.

גלעד ארדן: כמובן, זו ההזדמנות שלי להביע מכאן בשמי, בשם הכנסת, גם השתתפות בצער המשפחה באבלה הכבד בעקבות האסון הקשה.

גלעד ארדן: לעניין כוח האדם, אני עוסק רבות דווקא בנושא כוח האדם ביהודה ושומרון, בגלל המרחקים, ההגעה, ובגלל הסיכונים הנוספים שיש ביהודה ושומרון, כמו הסתברות גבוהה יותר להצתות.

גלעד ארדן: לכן בדקנו את המספרים לעומק.

גלעד ארדן: מסתבר שמאז תחילת הרפורמה בכבאות – היא התחילה לאחר אסון השרפה בכרמל – מערך הכבאות התעצם בכל הארץ ב-932 לוחמי אש, שפרוסים בכל הארץ.

גלעד ארדן: בשנת 2018 בלבד, שעוד לא הסתיימה, גויסו 150 לוחמי אש נוספים.

גלעד ארדן: גם בשנה הבאה אנחנו נגייס עוד כמה עשרות.

גלעד ארדן: מבחינת מחוז יהודה ושומרון, פועלים כיום 142 לוחמי אש.

גלעד ארדן: מאז שהרשות החדשה הוקמה – ב-2012 נדמה לי – נוספו לשם 60 לוחמי אש, כלומר, תוספת של 70%.

גלעד ארדן: בסוף החודש הנוכחי עתיד להסתיים קורס שממנו עוד 13 לוחמי אש יצטרפו למחוז.

גלעד ארדן: כמו כן, חשוב לדעת שבמחוז יהודה ושומרון פועלים 592 מתנדבים, שפרוסים ב-30 יחידות התנדבות עצמאיות.

גלעד ארדן: אני חושב שזה מקור לגאווה – רוח ההתנדבות ביהודה ושומרון.

גלעד ארדן: לצורך ההשוואה – השוואה שאני לא לגמרי מקבל אותה, אבל רשות הכבאות עשתה אותה, אני אתייחס תכף בהמשך – כשאנחנו משווים מספר כבאים ביחס לאוכלוסייה, היחס במחוז יהודה ושומרון הוא קטן יותר אפילו מתל אביב וירושלים.

גלעד ארדן: לכאורה הוא יותר טוב, כלומר, יש יותר כבאים על פחות אנשים.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שכשאנחנו מסתכלים גם על המרחקים להגעה והשטחים הנרחבים, כמובן שצריך להביא בחשבון גם את זה.

גלעד ארדן: רכבי כיבוי – ביהודה ושומרון פועלים 58 רכבי כיבוי.

גלעד ארדן: בשנה האחרונה רכשנו 63 רכבי כיבוי, חמישה מתוכם הופנו ליהודה ושומרון, חלקם ממוגנים.

גלעד ארדן: בשנים האחרונות נבנו תחנות חדשות, שאני חנכתי את חלקן: באלקנה, בשקד, מודיעין עילית, מעלה אדומים, וגם בביתר עילית.

גלעד ארדן: זאת תמונת המצב.

גלעד ארדן: אני חוזר ואומר שאני עוסק רבות במצב של יכולות הכיבוי ביהודה ושומרון.

גלעד ארדן: לצערי הרב, יש סיטואציה של סכסוך עבודה – כולל היום באישור ההסתדרות ובית הדין לעבודה – דבר שגם הוא מאוד מאוד מדאיג.

גלעד ארדן: לכן אני הנחיתי את מנכ"ל המשרד, משה צ'יקו אדרי, שהחל ממחר בבוקר הוא יושב עם כל הגורמים כדי למפות את הסכסוכים ואת חילוקי הדעות.

גלעד ארדן: אני אשתדל לקדם שם הגעה להכרעות.

גלעד ארדן: אבל בלי קשר לסכסוך העבודה, אני כמובן מצפה מלוחמי האש שלנו – שאני מאוד גאה בהם ובהישגים שלהם – לפעול בצורה הכי נחושה והכי מסורה, כפי שהם עושים.

גלעד ארדן: אנחנו נמשיך וניתן דגש מיוחד גם ליהודה ושומרון.

גלעד ארדן: אינני יודע אם נחשפת לכך, חברי חבר הכנסת אזולאי, אבל אני באופן מיוחד הקציתי תקציבים גם להסברה ולבטיחות אש, למניעה, להגברת המודעות בחברה החרדית ובחברה הערבית.

גלעד ארדן: לצערנו הרב, אנחנו מזהים שאיפה שיש משפחות ברוכות ילדים וגם מצב סוציו-אקונומי נמוך יותר, מטבע הדברים, גם האמצעים הם פחות בטיחותיים; גם יותר קשה לשמור על בטיחות אש כשיש הרבה ילדים בבית.

גלעד ארדן: לכן בנושא הזה אני הקציתי – ואמשיך להקצות – תקציבים.

גלעד ארדן: ככל שיש לך הצעות ורעיונות או שאתה מזהה חוסרים בתחום מסוים, בדגש על החברה החרדית, אני אשמח מאוד להיות שותף לעשייה שלך בנושא הזה.

גלעד ארדן: אני מציע להסתפק או להעביר לוועדת הפנים.

חמד עמאר: אתה מסתפק?

ינון אזולאי: כן.

חמד עמאר: אז אין הבעת דעה.

חמד עמאר: אם הוא מסתפק, אין הבעות דעה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה.

קריאה: – – –

חמד עמאר: ברגע שהוא מסתפק, אין הבעת דעה.

חמד עמאר: בנושא הבא אתה יכול.

חמד עמאר: << הלסי >> הסיכון הבריאותי החמור הנובע מהדפסה במדפסות לייזר ומכונות צילום << הלסי >>

חמד עמאר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הסיכון הבריאותי החמור הנובע מהדפסה במדפסות לייזר ומכונות צילום, מס' 11080, 11086, 11126 ו-11143.

חמד עמאר: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה, ראשון הדוברים.

חמד עמאר: אני רושם אותך להבעת דעה בנושא הזה, בסדר?

חמד עמאר: את שניכם.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביקשתי להעלות הצעה דחופה בנושא הסיכון הבריאותי החמור הנובע מהדפסה במדפסות לייזר ומכונות צילום.

אכרם חסון: כמובן שלקדמה ולטכנולוגיה יש מחיר, ולפעמים אנחנו לא שמים לב ובריאותנו נפגעת.

אכרם חסון: לצערי הרב, כל מי שעוסק במלאכה לא מזהיר אותנו, ולא אומר לנו, ולכן אנחנו רוצים להאיר את עיניהם של חברי הכנסת ושל תושבי ישראל.

אכרם חסון: מדפסות הלייזר ומכונות הצילום, שהפכו בשנים האחרונות לכלי עבודה נפוץ ולחלק בלתי נפרד משגרת העבודה במשרדים בכל רחבי הארץ, עלולות לסכן את בריאותם של כל אנשי המשרד, ובעיקר את של אלה היושבים בקרבתם.

אכרם חסון: מחקרים מקיפים שנעשו בתחום בשנים האחרונות אף משווים את הנזק הבריאותי שנגרם מחלקיקי הטונר שנפלטים לחלל האוויר לזה הנגרם מעישון סיגריות.

אכרם חסון: אותם אנשים שמסכנים את בריאותם ללא ידיעה – מזכירות, אנשי משרד ומפעילי מכונות צילום, הם רק חלק מרשימה ארוכה של אנשים שנחשפים לזיהום אוויר הנגרם ממכונות צילום ומדפסות במקום עבודתם מדי יום בכמויות חשיפה שעתיות משמעותיות ביותר.

אכרם חסון: לאור הממצאים, יש משנה תוקף וחשיבות לנושא, ועל כן אבקש להעלות בדחיפות הצעה לסדר-היום של הכנסת – לבחון כיצד ניתן למגר את הבעיה הבריאותית הקיימת.

אכרם חסון: לנושא זה עדיפות לאומית, מאחר שבעת כתיבת הצעה זו מיליוני עובדים במשק חשופים לסכנה הבריאותית.

אכרם חסון: כמו כן, היו כתבות בנושא הסכנה בתקשורת, בחדשות ערוץ 2, במהדורה המרכזית.

אכרם חסון: מעבר למחקרים שבוצעו בחוץ-לארץ, בוצע מחקר גם כאן, בארץ, על ידי ד"ר בני מלנקי, ממעבדת אמירים.

אכרם חסון: התוצאות היו קשות.

אכרם חסון: בחדר נקי אמורים להיות כ-2,500 עד 3,500 חלקיקים לסמ"ק – בתהליך הדפסה ללא הגנה הגיע הזיהום לרמה לרמות של 300,000 לסמ"ק, שזה פי 100 מחדר נקי, ואת זה העובדים נושמים ללא מודעות לכך שקיימת סכנה בריאותית חמורה, כאמור על פי המחקרים.

אכרם חסון: לכן, אנחנו מבקשים לטפל בנושא הזה בדחיפות – למנוע מחלות כלי נשימה, מחלות סרטן.

אכרם חסון: מספיק מה שיש לנו מזיהומי אוויר.

אכרם חסון: אני מקווה שכל סיעות הבית יתמכו בהצעה, ונקדם אותה.

אכרם חסון: בסופו של דבר, יש היום מכשור, יש היום פילטרים שניתן להדביק על כל מכונת צילום או מדפסת לייזר כדי לפתור את הבעיה.

אכרם חסון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, אני לא יודעת מי משיב לנו, ואני לא רואה שר באולם.

יעל כהן-פארן: סגן השר משיב לנו?

חמד עמאר: יש שר באולם וישיב לכם סגן השר ירון מזוז.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: האמת שאני לא בטוחה שהנושא הזה – כמובן שהוא נושא סביבתי, קשור לזיהום אוויר – אני לא בטוחה שהנושא הזה הוא לא יותר לפתחו של שר העבודה והרווחה, בהיותו אחראי לעבודה, כי בעצם אנחנו מדברים פה על זיהום שחל בחללים סגורים ובעיקר במקומות עבודה.

יעל כהן-פארן: אבל נשמע את דבריו ואת דברי התשובה של סגן השר.

חמד עמאר: מי שקובע מי עונה זו הממשלה ולא הכנסת.

חמד עמאר: הממשלה קבעה שהמשרד לאיכות הסביבה יענה.

יעל כהן-פארן: אוקיי, אז עכשיו אנחנו יודעים.

יעל כהן-פארן: אני אמשיך את דבריו של חברי, חבר הכנסת אכרם חסון, יזמנו יחד את ההצעה הזאת לסדר-היום.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, יש כאן איזשהו מפגע שהוא סביבתי-גהותי, בתוך מקומות העבודה.

יעל כהן-פארן: אנשים בכלל לא מודעים אליו.

יעל כהן-פארן: מישהו כאן יודע שיש איזושהי סכנה ממדפסות הלייזר, שנמצאות כמעט בכל חדר, אפילו בלשכותינו?

יעל כהן-פארן: יש סכנה.

יעל כהן-פארן: אנשים צריכים להבין – יש אפילו הנחיות של משרד העבודה לא לשבת כשפתחי האוורור של מדפסות הלייזר הם על עובדים.

יעל כהן-פארן: אם יש מקום שיש בו הרבה מאוד הדפסה, הוא לא צריך להיות במקום מאויש.

יעל כהן-פארן: כמובן שהחדרים צריכים להיות מאווררים היטב.

יעל כהן-פארן: הדברים האלה לא כתובים באזהרה על המדפסות, על הקופסאות שקונים בהן את המדפסות.

יעל כהן-פארן: אין הנחיות מאוד מאוד ברורות לציבור בתחום הזה, ולמקומות העבודה.

יעל כהן-פארן: אין תקנות.

יעל כהן-פארן: נכון, יש המון חומרים שבגלל סודות מסחריים – אנחנו מכנים nanoparticles, חלקיקי ננו, חלקיקים קטנים בסדרי גודל של ננו-מילימטרים – הם לא יכולים למדוד אותם, ברובם, ואי-אפשר לשים מכשירי ניטור בחדרי עבודה, במשרדים.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שיש בעיה קשה למדוד אותם, אבל אנחנו יודעים שהם קיימים בטונרים.

יעל כהן-פארן: ככל שהטכנולוגיה מתקדמת אפשר להדפיס יותר מהר ויותר טוב, ובאיכות יותר גבוהה, שזה מצוין – אבל יש לזה גם השפעות בריאותיות.

יעל כהן-פארן: הן ידועות – הן עדיין לא הוכחו, כי מחקרים אפידמיולוגיים בתחום הזה לא נעשו.

יעל כהן-פארן: ויש פה משהו שהוא לפתחם של כמה משרדי ממשלה – גם הגנת הסביבה, אבל בעיקר משרד העבודה, שנדרש לתת פה הנחיות ברורות, תקנות, ואולי כן לקבוע צורך במדידה, אפילו כמה פעמים בשנה, בכל מקום עבודה שיש בו מדפסות – ומה לעשות, זה כל מקומות העבודה.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים פשוט התעלמות מוחלטת מהנושא, כך אני רואה את זה.

יעל כהן-פארן: אפילו זה שעולה שר שבעיניי לא כל כך רלוונטי לנושא, זה קצת ממחיש את העניין שלא באמת מבינים שיש פה נושא שיש לעסוק בו.

יעל כהן-פארן: לכן, העלינו את זה כהצעה לסדר-היום, ואנחנו מבקשים שזה יעבור לדיון בוועדה בכנסת – לדעתי, בוועדת הבריאות של הכנסת, כי יש פה עניינים של עבודה ובריאות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

חמד עמאר: בבקשה, שלוש דקות.

חמד עמאר: נא לדייק בזמנים, לעמוד בזמנים.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, מדי פעם אנחנו שומעים על מחקרים חדשים.

מיכאל מלכיאלי: אז יש מחקר אחד, שני מחקרים, עשרה מחקרים, שמדברים על דברים שמביאים למחלות.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שכשבאו לדבר איתי על זה, ברגע הראשון הייתי בשוק.

מיכאל מלכיאלי: לא העליתי על דעתי ולא חשבתי שיש סיכון לעובד, לפקיד שיושב במשרד שלו יום שלם, לפעמים שמונה ועשר שעות, ליד המדפסת שלו.

מיכאל מלכיאלי: מה יותר ידידותי, נכון, שאדם יושב עם המחשב לידו והמדפסת קרובה אליו.

מיכאל מלכיאלי: ומדברים איתי על 150 מחקרים – זה לא מישהו שהמציא משהו; 150 מחקרים שמראים שהקרבה בין האדם, כשהוא מריח, לבין הטונר – החשיפה הזאת מסכנת אותו במחלת הסרטן.

מיכאל מלכיאלי: היום אין שום אמירה כלפי הדבר הזה, אין שום הגבלות, אין בכלל מודעות לדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שקודם כול, לפני שאנחנו יוצאים באמירות, המשרד להגנת הסביבה חייב להקצות משאבים, קודם כול למודעות.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שלפני שנחייב דברים – אם אנחנו נעלה את המודעות לדבר הזה, אז אנשים נורמליים, בבית, במשרד, ירצו להגן על עצמם.

מיכאל מלכיאלי: זה אחד.

מיכאל מלכיאלי: והדבר הנוסף: ודאי שבמשרדים גדולים, משרדי ממשלה – במיידי, לפני חוק ולפני הכול – צריך לחייב אותם לשים את המסננים האלה.

מיכאל מלכיאלי: הדבר הזה מציל חיים.

מיכאל מלכיאלי: אני פונה לשר להגנת הסביבה שיאמץ את מה שאני אומר.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול להעלות קמפיין גדול מאוד למודעות, קודם כול שידעו מהדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: דבר נוסף, לחייב אחר כך, בהמשך, גם משרדים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לדוד חסון, הוא זה שהעלה את הנושא בפניי, האיר את עיניי.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שלא ידעתי שום דבר לפני זה.

מיכאל מלכיאלי: הוא פועל למיגור התופעה הזאת, ואני רוצה להודות לו על הדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת נאוה בוקר – נמצאת?

חמד עמאר: לא נמצאת.

חמד עמאר: סגן השר ירון מזוז – בבקשה, אדוני.

ירון מזוז: סגן יו"ר הכנסת, מכובדיי, ההצעה לסדר-היום עוסקת בחשש לסיכון בריאותי לעובדים החשופים לחלקיקים הנפלטים ממדפסות לייזר ומכונות צילום.

ירון מזוז: המשרד להגנת הסביבה אינו עוסק בסיכונים של עובדים במקום העבודה.

יעל כהן-פארן: בגלל זה אמרנו – – –

ירון מזוז: המשרד המופקד על כך הוא משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יעל כהן-פארן: אז למה אתה באת להשיב ולא שר העבודה?

ירון מזוז: תשאלו את עצמכם.

חמד עמאר: הכנסת לא מחליטה איזה שר משיב.

יעל כהן-פארן: – – –

חמד עמאר: מי שמחליט זה הממשלה – –

יעל כהן-פארן: – – –

חמד עמאר: – – וברגע שהממשלה החליטה שהשר להגנת הסביבה אמור להשיב, אני חושב שהיינו צריכים לקבל תשובה.

ירון מזוז: – – –

חמד עמאר: לא, אין אפשרות כזאת.

חמד עמאר: אתה עונה, זו הצעה לסדר-היום.

ירון מזוז: אז אני מציע להעביר את הנושא לוועדת העבודה והרווחה לדיון, שהוועדה תעביר בקשה מאיתנו לחוות דעת מסודרת, ונשמח לספק זאת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אז אנחנו נעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

חמד עמאר: לפני זה, יש לנו הבעות דעה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אברהם נגוסה, בבקשה.

יעקב מרגי: סגן השר מזוז, כל הכבוד.

יעל כהן-פארן: מזוז, אבל למה שלחו אותך – זה מה ששאלתי.

אברהם נגוסה: חג שמח לכולם, במיוחד ליוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: היום חוגגים את חג הסיגד – חג שמלמד אותנו אהבת ישראל, אהבת ציון, ירושלים, בירת מדינת ישראל לנצח נצחים, ורוח אחדות בינינו.

אברהם נגוסה: החג גם מלמד אותנו עזרה הדדית ושיתוף פעולה, אהבת לרעך כמוך.

אברהם נגוסה: לקהילה היה חלום בן אלפי שנים לעלות לארץ ישראל ולחזור להתפלל בעיר הקודש ירושלים.

אברהם נגוסה: והינה, ברוך השם, אנחנו כאן בארץ ישראל, בירושלים, מדי שנה עומדים פה בהרי ירושלים, צופים במקום שבו עמד בית המקדש ומודים לאלוהי ישראל על הזכות שנתן לנו להיות כאן, בארץ ישראל.

אברהם נגוסה: המסע להגשמת החלום לעלות לארץ ישראל גבה מאיתנו מחיר כבד.

אברהם נגוסה: הצלחנו להתגבר על הקשיים שעמדו בפנינו ולא התייאשנו, והכול במטרה לזכות להתיישב בציון ירושלים, בארץ ישראל.

אברהם נגוסה: לחלק מהמשפחות המסע להגשמת החלום להגיע לארץ ישראל עדיין לא הסתיים.

אברהם נגוסה: בעזרת השם, נתפלל כולנו שהשנה נסיים את המשימה ונראה את אחינו ואחיותינו הממתינים שנים רבות, בגעגוע, מתאחדים עם משפחותיהם כאן, בארץ ישראל.

אברהם נגוסה: חג סיגד שמח.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: חברי היושב-ראש, כנסת נכבדה בחלקה, עם ישראל חי, שמעתי הבוקר ששר הביטחון החליט שלא להיפגש עם בני המשפחה של זיו וקים, השם ייקום דמם.

אורן אסף חזן: שמעתי הבוקר ששר הביטחון החליט לא לפגוש אותם כי זה לא מכבודו, כי בני המשפחה – שכבר מתוסכלים מהעובדה שהרוצח המתועב לא נתפס, שבית המחבל לא נהרס, שמשפחתו לא מגורשת, שבעצם לא עושים שום דבר – העזו, רחמנא ליצלן, לשתף את עם ישראל באיך עובדים עלינו בעיניים, כאשר הם פרסמו שיחה שהתקיימה בין אביה של קים, השם ייקום דמה, עם נציג אלוף הפיקוד, שסיפר שאולי יהרסו קטע במרתף ואולי איזה טיח בקומה הראשונה.

אורן אסף חזן: אדוני שר הביטחון, גירוש משפחות השכול מלשכתך הוא פגיעה חוזרת במשפחה, שמחזירה את הרצח הנורא לביתם היום הביתה.

אורן אסף חזן: לא תיתכן מציאות – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – שבמשרד הביטחון – אני מסיים, היושב-ראש – –

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: נתתי לך דקה.

אורן אסף חזן: – – שבמשרד הביטחון ישב אדם – –

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: – – שחסרה לו חמלה.

אורן אסף חזן: קורא לשר להיפגש עם המשפחות.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

אורן אסף חזן: להיפגש עם המשפחות – – –

חמד עמאר: תפסיקו לו את המיקרופון.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: חבל שאתה לא נותן לדבר והפרעת, היושב-ראש.

חמד עמאר: נתתי לך יותר מדקה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: יכולת לתת לי עוד חמש שניות והכול היה בסדר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה לסדר-היום.

אורן אסף חזן: חמש דקות הוספת ליוליה.

חמד עמאר: אתם מסכימים להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה, נכון?

יעל כהן-פארן: כן, אנחנו בעד.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אז אנחנו מצביעים על העברה לוועדת העבודה והרווחה.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מיכאל מלכיאלי: היושב-ראש, אני הצבעתי במקום – – –

חמד עמאר: בעד – עשרה, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת העבודה והרווחה.

מיכאל מלכיאלי: אני הצבעתי במקום מקלב.

חמד עמאר: אז לפרוטוקול בבקשה, לרשום.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, רק מילה.

אורן אסף חזן: אני מבין שהשר – – –

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: << הלסי >> רוב מוחלט של ילדי הדרום אינם זוכים לחינוך לבריאות בבתי הספר << הלסי >>

חמד עמאר: הצעות לסדר-היום בנושא: רוב מוחלט של ילדי הדרום אינם זוכים לחינוך לבריאות בבתי הספר, מס' 11003 ו-11057.

חמד עמאר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, יש לך עד שלוש דקות, בבקשה.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: רק 16% מילדי הדרום זוכים לחינוך לבריאות בבתי הספר, לעומת 92% במחוז תל אביב.

טלב אבו עראר: תזונה נבונה ופעילות גופנית, מניעת פגיעות בתאונות, מניעת עישון ושתיית אלכוהול – את התכנים החשובים הללו, לצד תכנים אחרים שרלוונטיים לאורח חיים בריא, אמורים לקבל כ-1.5 מיליון ילדי כיתות א' עד ט' באופן מסודר ורשמי בבתי הספר.

טלב אבו עראר: ואולם, מנתוני דוח סיכום שירותי בריאות לתלמיד לשנת הלימודים הקודמת עולה כי קיימים פערים משמעותיים בין המרכז לפריפריה בכל הקשור לחינוך לבריאות.

טלב אבו עראר: על פי הנתונים, רק 16% מילדי כיתות א' עד ט' במחוז הדרום זכו לשיעורים ולפעילויות בנושאי בריאות, ובמחוז הצפוני, שבו מתגוררים 1.4 מיליון אזרחים, רק 48.9% מתלמידי היסודי והחטיבה קיבלו שיעורים ותכנים של חינוך לבריאות.

טלב אבו עראר: אל מול המספרים הללו ניצבים – כל הזמן אתה מפריע.

טלב אבו עראר: מה קרה?

אורן אסף חזן: הרווחת עוד שלוש דקות עליי, מתנה.

טלב אבו עראר: אל מול המספרים הללו ניצבים יתר האזורים והמחוזות עם שיעורי חינוך לבריאות גבוהים בהרבה, שנעים סביב ה-90% ומעלה.

טלב אבו עראר: במחוז תל אביב, 92.2% מילדי כיתות א' עד ט' מקבלים את תוכני קידום הבריאות בבתי הספר; במחוז מרכז 89.4%; 93% במחוז ירושלים; 95% במחוז חיפה.

טלב אבו עראר: הממוצע הארצי עומד על 74.5%.

טלב אבו עראר: אנו פונים למשרד החינוך ומבקשים לתקצב תוכניות להגברת המודעות לחינוך לבריאות.

טלב אבו עראר: יש לציין שהסוכרת היא מגפה בחברה הערבית.

טלב אבו עראר: לפחות ביישובי הנגב הערביים.

טלב אבו עראר: אני כולי תקווה, מכובדי סגן השר, שנשמע כאן תשובה חיובית, וייכללו תוכניות, תקציבים, למען הגברת המודעות והחינוך לבריאות.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה, יושב-ראש ועדת החינוך.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי סגני השרים, רבות מדברים – גם בבית הזה ובמשרדי הממשלה – על צמצום פערים, ואנחנו, איך אומרים, בבחינת – סליחה על הביטוי – הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

יעקב מרגי: אנחנו כמעט משלימים עם הפערים: אנחנו כבר יודעים שתוחלת החיים בפריפריה, לעומת המרכז, נמוכה יותר; שירותי הבריאות בפריפריה, בכלל, לוקים בחסר לעומת המרכז.

יעקב מרגי: ואם לא די בכך, אנחנו נחשפים לנתון כמעט – אפשר לומר, אתם יודעים, אני לא יוצא בהצהרות בומבסטיות – נתון מזעזע.

יעקב מרגי: << אחרי_כן >> אני אחסוך לכם, כי הזמן מצומצם:

יעקב מרגי: 92% במחוז תל אביב זוכים – וטוב שכך, אינני מלין על זה.

יעקב מרגי: טוב שילדי מחוז תל אביב, כמעט כולם, רובם ככולם נחשפים, וזוכים, לשירותי חינוך לבריאות.

יעקב מרגי: אבל אנחנו צריכים לצמצם את הפער – להעלות את תושבי הדרום, להגיע לרמה הזו.

יעקב מרגי: כשמדובר בתקציבים אפשר להצביע על סיבות כאלה ואחרות; לתשתיות יש תירוצים; לחוזק הרשויות אנחנו מבינים; אבל כשזה מגיע לבריאות – אין הבנה; כשזה מגיע לחינוך לבריאות – לא צריכה להיות הבנה.

יעקב מרגי: אני אומר: למדינה זה אינטרס עליון.

יעקב מרגי: אינטרס עליון.

יעקב מרגי: חינוך לבריאות בגיל הרך במערכת החינוך יביא לחיסכון רב בעתיד.

יעקב מרגי: כל אדם בריא, מה לעשות, צורך פחות שירותי בריאות בבגרות.

יעקב מרגי: מודעות לבריאות זה חלק גדול מהמניעה, וכמעט הגורם העיקרי במניעת מחלות.

יעקב מרגי: ציין ידידי טלב אבו עראר את מגפת הסוכרת וההשמנה בקרב תושבי הנגב הבדואים.

יעקב מרגי: אם לא תהיה הסברה במערכת החינוך וחינוך לתזונה נכונה ולפעילות גופנית נכונה, לא נתמודד איתה.

יעקב מרגי: מתי נתמודד?

יעקב מרגי: עם הכדורים, עם הזריקות, עם קטיעות איברים, עם עיוורון, עם שבץ.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אלה לא משאבים רבים.

יעקב מרגי: וכאן צריכה להיכנס מערכת החינוך, משרד החינוך, לעבודה מערכתית כדי למגר את התופעה הזו של הפערים גם בחינוך לבריאות.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן השר חבר הכנסת מאיר פרוש.

חמד עמאר: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת טלב אבו עראר – את מרגי אני כבר לא רואה; חבריו נמצאים כאן במליאה.

מאיר פרוש: הנתונים המתוארים בהצעה לסדר-היום מתייחסים לשירות הניתן על ידי משרד הבריאות במסגרת שירותי בריאות לתלמיד.

מאיר פרוש: לא מדובר בפעילות של משרד החינוך, ולפיכך אין ביכולת המשרד להתייחס לנתונים האמורים.

מאיר פרוש: משרד החינוך עוסק בחינוך לבריאות כחלק מהתהליך החינוכי – – –

טלב אבו עראר: בבתי הספר, קשור לנושא הבריאות.

מאיר פרוש: הכותרת הזו: 16% מילדי הדרום זוכים לחינוך לבריאות בבתי הספר – זו פעולה של משרד הבריאות.

מאיר פרוש: הנתונים הם נגזרת של שירות הניתן במסגרת שירותי הבריאות לתלמיד שמפעיל משרד הבריאות.

מאיר פרוש: במסגרת זו לקח על עצמו משרד הבריאות לעסוק בחינוך לבריאות בהיקף של שעה בשנה לכיתה.

מאיר פרוש: הנתונים הם נתוני ביצוע של התוכנית על ידי – – –

טלב אבו עראר: – – – כל האחריות מוטלת על משרד החינוך.

טלב אבו עראר: אני גם מורה – – –

מאיר פרוש: אני ואתה יכולים – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בוא נשמע את סגן השר, את התשובה שלו.

מאיר פרוש: אני ואתה יכולים להתווכח.

מאיר פרוש: אתה תאמר – – –

טלב אבו עראר: כל מה שקורה בבתי הספר זה משרד החינוך, לא משרד הבריאות.

טלב אבו עראר: באמת, מה קרה?

מאיר פרוש: אני ואתה יכולים להתווכח.

מאיר פרוש: אתה תאמר את שלך ואני אומר – – –

חמד עמאר: סגן שר האוצר מצדיק אותו.

חמד עמאר: הוא אומר: צודק.

מאיר פרוש: צודק מי?

חמד עמאר: סגן שר האוצר מצדיק את טלב אבו עראר.

חמד עמאר: הוא אומר שהוא צודק.

מאיר פרוש: הוא רוצה לומר שאני לא צודק, לא רוצה לומר שהוא צודק.

יצחק כהן: – – – חס וחלילה.

טלב אבו עראר: – – –

מאיר פרוש: אחזור שוב על הנתונים שאמרתי, ואני עומד מאחורי מה שאני אומר.

מאיר פרוש: אם אני לא צודק, אתה יכול להגיש תלונה נגד משרד החינוך אצל מבקר המדינה, בסדר?

מאיר פרוש: אבל תן לי קודם כול לומר תשובה.

מאיר פרוש: הנתונים הם נגזרת של שירות הניתן במסגרת שירותי הבריאות לתלמיד שמפעיל משרד הבריאות.

מאיר פרוש: במסגרת זו לקח על עצמו משרד הבריאות לעסוק בחינוך לבריאות בהיקף של שעה בשנה לכיתה.

מאיר פרוש: הנתונים הם נתוני ביצוע של התוכנית על ידי משרד הבריאות, ואינם נוגעים אל משרד החינוך.

מאיר פרוש: הנושא מצוי באחריות משרד הבריאות.

מאיר פרוש: עד כאן.

מאיר פרוש: אם זה לא נכון, תגיש תלונה דחופה למבקר המדינה על מה שאמרתי פה.

טלב אבו עראר: זה משרד החינוך, שתדע.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, כבוד היושב-ראש – – –

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני?

מאיר פרוש: אני מבקש לענות לו.

מאיר פרוש: הוא לא נותן.

מאיר פרוש: הוא חושב שזה יישוב בדואי.

חמד עמאר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, סגן השר רוצה לענות לך.

חמד עמאר: יש לו תשובה.

חמד עמאר: תשמע.

מאיר פרוש: משרד החינוך עוסק בחינוך לבריאות כחלק מהתהליך החינוכי, והדבר מוצא ביטוי בשגרת היום ובליבת העשייה בכל בתי הספר וגני הילדים.

מאיר פרוש: תוכניותיו של משרד לחינוך לאורח חיים בריא מוטמעות בכל המחוזות והמגזרים.

מאיר פרוש: התוכנית להטמעת אורח חיים בריא היא תוכנית מערכתית, המשלבת תכנים לימודיים, התנהגות, סביבה וקהילה.

מאיר פרוש: השותפים הם כלל התלמידים, עובדי ההוראה וההורים.

מאיר פרוש: התוכנית מקנה מיומנויות אישיות מגיל הגן ועד תום הלימודים בבתי הספר העל-יסודיים, חיזוק המסוגלות לקבלת החלטות להתנהגות בריאה ויצירת סביבה מקדמת בריאות.

מאיר פרוש: המשרד הגדיר יעד לקידום אורח חיים בריא, שלפיו עד לשנת 2020 יפעלו כל בתי הספר וגני הילדים כמקדמי בריאות.

מאיר פרוש: בשנת הלימודים תשע"ח הוכרו 1,400 בתי ספר כמקדמי בריאות וגם מעל 3,000 גני ילדים, בכל המחוזות והמגזרים.

מאיר פרוש: במחוז הצפון הוכרו 359 בתי ספר כמקדמי בריאות; במחוז הדרום הוכרו 220 בתי ספר כמקדמי בריאות; במרכז – 188, ובתל אביב – 199.

מאיר פרוש: כפי שעולה מנתונים אלה, העבודה בפריפריה משמעותית, וגם מוכיחה את עצמה.

מאיר פרוש: המשרד פיתח, בשיתוף משרד הבריאות, תוכנית לקידום בריאות, "אוכלים את זה", שבמסגרתה בכל שכבת גיל עוסקים בשני נושאים מרכזיים בתחום התזונה לאורך השנה.

מאיר פרוש: תוכנית נוספת הפועלת היא התוכנית "הולכים על זה", שהציבה לבתי הספר יעד שבו בכל שבוע יתווספו 90 דקות של פעילות גופנית במהלך יום הלימודים.

מאיר פרוש: זאת ועוד, המשרד השלים לאחרונה את התקנת תקנות הפיקוח על איכות המזון ותזונה נכונה.

מאיר פרוש: במסגרת זו נקבע הרכב המזון שיוגש במזנונים ובקיוסקים בבתי הספר.

מאיר פרוש: כמו כן, שינה המשרד את הרכב הארוחות המוגשות במסגרת תוכנית ההזנה.

מאיר פרוש: המשרד מעמיד לרשות בתי הספר וגני הילדים חומרים רבים ותוכניות בנושא, ומקיים שיתופי פעולה עם משרד הבריאות, קופות החולים, אגודות בתחום הבריאות ויזמים פרטיים, והכול למען שינוי אורח החיים של התלמידים, עובדי ההוראה, ובאמצעותם – של ההורים.

מאיר פרוש: נמשיך לפעול על מנת לייצר שינוי ולקדם אורח חיים בריא כדרך חיים.

מאיר פרוש: אבקש להוסיף על האמור ולציין כי כחלק מפיתוח וקידום של אורח חיים בריא מקנה שפ"י, באמצעות התוכנית כישורי חיים, כלים ומיומנויות להתנהלות בריאה ומניעת מצבי סיכון.

מאיר פרוש: התוכנית הינה תוכנית התפתחותית ספירלית, המותאמת לשלבי החינוך השונים, ובהתאמה מגזרית.

מאיר פרוש: בתוכנית זו כלולים גם פרקים ושיעורים העוסקים בחינוך למניעת שימוש בחומרים מסכנים – טבק, אלכוהול, סמים.

מאיר פרוש: השיעורים מועברים החל מגיל הגן ועד כיתה י"ב ומותאמים לצרכים ההתפתחותיים של התלמידים.

מאיר פרוש: על פי סקר כישורי חיים תשע"ח, שעליו השיבו כ-4,000 יועצות מכל המחוזות והחברות בארץ, לא ניכרים פערים בין המחוזות השונים בשיעורי העיסוק בנושאים אלה במסגרת כישורי חיים, הן בשיעורי הליבה והן במסגרת פעילות המתקיימת בימי שיא או שבוע או חודש מרוכז בכל שלבי הגיל.

מאיר פרוש: המשרד ימשיך לפעול באמצעים חינוכיים להטמעת אורח חיים בריא ולמניעת התנהגויות סיכון, כדרך חיים.

מאיר פרוש: הפעילות של המשרד היא מהלך חינוכי בלתי פוסק, המוצא ביטוי בכל שכבות הגיל, המחוזות והמגזרים.

מאיר פרוש: אם החברים רוצים שהנושא יידון בוועדה – אפשר להעביר לוועדה.

חמד עמאר: השר מסכים להעביר לוועדה.

מאיר פרוש: סגן השר.

חמד עמאר: סגן השר.

חמד עמאר: סליחה.

חמד עמאר: הבעת דעה, חבר הכנסת – – –

קריאה: – – –

חמד עמאר: לוועדת החינוך.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לאדוני שתשובת סגן השר היא נכונה?

חמד עמאר: כן.

מאיר פרוש: – – – או סגן שר האוצר?

יעקב מרגי: לא ,לא, אז הוא עלה – – –

יצחק כהן: – – –

מאיר פרוש: אני ידעתי שתגיד.

עיסאווי פריג': בבקשה, עד דקה.

יעקב מרגי: אבל זה לא משנה את העובדות.

חמד עמאר: בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, מפריעים לי.

חמד עמאר: אני מאפס את השעון.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

חמד עמאר: אתה יכול להתחיל עכשיו.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, דיברתי כאן קודם על שר הביטחון שהחליט לגרש את משפחות השכול: המשפחה של זיו והמשפחה של קים, השם ייקום דמם, שנרצחו בדיוק לפני 31 יום, ברצח מתועב – הוצאה להורג של ממש.

אורן אסף חזן: צריך לומר לציבור את האמת, אדוני השר – שקודם היושב-ראש סגר לי כאן את המיקרופון, מתוך הגנה עליך, ועל כבודך, כי הוא חבר בסיעתך.

אורן אסף חזן: אדוני השר, בוא תספר לציבור את האמת.

אורן אסף חזן: הסיבה שאתה לא נפגש עם המשפחות היא לא בגלל שהם פרסמו אתמול שיחה, שהיא לא הייתה חסויה בכלל והיא לא הייתה סודית – ואם היא לא סודית ונאמרו בה דברים טובים ומגבים את עמדותיך, אז ממה אתה חושש?

אורן אסף חזן: הסיבה היא שגם לך אין תשובות למשפחות.

אורן אסף חזן: וגם אתה לא מסוגל להגיד להן, או לגבות את דבריו של ראש השב"כ, שאמר: אני לא רואה דרמה בזה שהרוצח עדיין לא נתפס.

אורן אסף חזן: נכון, זו לא דרמה – זו קטסטרופה, זו טרגדיה.

אורן אסף חזן: אדוני שר הביטחון, אני קורא לך: תזמן את המשפחות, תכבד אותן, וגם אם הן – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – עשו משהו – –

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: – – שלא לרוחך, תספוג את זה.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: ושוב סגרת לי את המיקרופונים.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה, תודה.

אורן אסף חזן: שוב נסגרו מיקרופונים.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: רק בגלל שהוא יושב-ראש הסיעה שלך.

חמד עמאר: טוב, תודה.

אורן אסף חזן: שוב סגרת לי את המיקרופונים.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה – נא להצביע.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש מצפצף על משפחות השכול.

חמד עמאר: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: אני לא צריך שתקרא לי.

חמד עמאר: אנחנו כולנו כאן מכבדים את המשפחות השכולות – – –

אורן אסף חזן: – – –

חמד עמאר: אתה לא תגיד לי דבר כזה.

אורן אסף חזן: אני אגיד לך.

חמד עמאר: קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אורן אסף חזן: אל תדאג.

אורן אסף חזן: אני אצא לבד.

חמד עמאר: אז אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

חמד עמאר: תוציאו אותו החוצה.

חמד עמאר: תוציאו אותו החוצה.

חמד עמאר: אתה לא תגיד לי אם אני מכבד משפחות שכולות או לא.

אורן אסף חזן: אתה לא היית צריך – – –

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: תוציאו אותו החוצה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה – – –

אורן אסף חזן: אתה לא תסגור לי מיקרופונים.

אורן אסף חזן: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מאולם המליאה.

אורן אסף חזן: ) הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – חמישה, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא עובר לוועדת החינוך.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא.

חמד עמאר: << הלסי >> משרד החינוך החריג מרפורמת "אופק חדש" בתי ספר לחינוך מיוחד, ובכך הוא פוגע באוכלוסייה החלשה ביותר במערכת החינוך << הלסי >>

חמד עמאר: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 11138 ו-11155, בנושא: משרד החינוך החריג מרפורמת "אופק חדש" בתי ספר לחינוך מיוחד, ובכך הוא פוגע באוכלוסייה החלשה ביותר במערכת החינוך.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: נוסח הנושא ברור לחלוטין.

מיקי לוי: למעשה, "אופק חדש" הינה רפורמה חינוכית בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים.

מיקי לוי: החינוך המיוחד הוחרג ממנה, ולא ניתנו לו שום תקנים ומימון.

מיקי לוי: מדוע הוחרגו בתי הספר לחינוך מיוחד – ובכך יש פגיעה מהותית, קשה באוכלוסייה החלשה ביותר במערכת החינוך.

מיקי לוי: אבל אני עליתי, אדוני, גם בשביל נושאים אחרים, מאוד מאוד דחופים.

מיקי לוי: אתמול התבשרנו כי יעד הגירעון נפרץ.

מיקי לוי: לא אחת עמדתי על הדוכן הזה והזהרתי מהסכנה בתקציב דו-שנתי.

מיקי לוי: יעד הגירעון הגיע ל-3.6%.

מיקי לוי: ציינתי שראש הממשלה קונה לעצמו שקט פוליטי תעשייתי בכך שהוא לא יצטרך להגיש תקציב נוסף ב-2018.

מיקי לוי: לפני כמה חודשים עמד כאן ראש הממשלה ואמר: אלה שדיברו כנגד התקציב הדו-שנתי צריכים לאכול את הכובע.

מיקי לוי: כך אמרת, אדוני ראש הממשלה.

מיקי לוי: אמרתי אני, לא אחת, מעל הדוכן הזה, שלא ניתן לתכנן תקציב לשנתיים, מכיוון שהמשתנים הם רבים: מחיר הסחורות משתנה, שינויים גיאו-פוליטיים, מלחמות, משברים בלתי צפויים ועוד.

מיקי לוי: הזהרתי ואמרתי כי גביית המיסים החיובית לא תהיה לנצח.

מיקי לוי: מהלך גילוי מרצון, שהביא 12 מיליארד שקלים, הוא נקודתי.

מיקי לוי: אירועי מכירת הסטרטאפ, כגון Waze ומובילאיי, אלו אירועי מס נקודתיים, וכמו כן שאר חברות הסטרטאפ שנמכרו והכניסו כסף ממיסים.

מיקי לוי: כאשר הביאו לוועדת הכספים, לפני כמה חודשים, קיצוץ רוחבי של 5.8%, כבר אז הרחתי את הגירעון, והזהרתי: התקציב הזה לא יעבור.

מיקי לוי: זהו תמרור אזהרה.

מיקי לוי: אבל אתכם זה לא עניין.

מיקי לוי: המשכתם להתבשם, ולבזבז, ולהגדיל את ההוצאות.

מיקי לוי: המשכתם לחלק כספים קואליציוניים ותקציבים בהתאם להסכמים קואליציוניים מטורפים, ללא בלמים וללא אחריות.

מיקי לוי: כבר הבוקר ראיתי סימנים איך ראש הממשלה מתחיל להפיל את האחריות על שר האוצר; אני הייתי שם, אני מכיר את זה.

מיקי לוי: אבל כאשר היו הצלחות, אדוני ראש הממשלה – מיהרת להתייצב מול המצלמות ולהתבשם.

מיקי לוי: אתה, אדוני ראש הממשלה, אחראי, מכיוון שבניגוד לעמדת שר האוצר ואנשי משרדו, לחצת, אדוני ראש הממשלה, על תקציב דו-שנתי, שיעניק לך שקט תעשייתי, שקט פוליטי.

מיקי לוי: הפירעון, אדוני ראש הממשלה, מוגש בימים אלה בדמות פריצת יעד הגירעון ל-3.6%.

מיקי לוי: את המחיר ישלמו אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: זהו הגירעון הגבוה ביותר משנת 2012.

מיקי לוי: הסיכוי שהיעד יעבור ל-2.9% הוא סיכוי נמוך.

מיקי לוי: אם זה יקרה, אני אברך על כך.

מיקי לוי: אני מזהיר כי אם ייפרץ יעד הגירעון, יש סיכוי סביר שדירוג האשראי, שכל כך התגאיתם בו, ייפגע.

מיקי לוי: יעד הגירעון שכל כך התגאיתם בו – 2.9% – יפגע בדירוג האשראי של מדינת ישראל, כי הגעתם ל-3.6% גירעון.

מיקי לוי: אותי מטריד כי אנו נמצאים בשנת בחירות.

מיקי לוי: הסכנה הממשית הינה כי תהיה השתוללות כלכלית בשנת הבחירות.

מיקי לוי: כולם יהיו מרוצים, אבל הציבור צריך להבין שהוא אשר יישא בסופו של דבר בתוצאות.

מיקי לוי: הוא אשר יממן וישלם את ההוצאות, כי אין ארוחות חינם.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

עיסאווי פריג': תודה, תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

עיסאווי פריג': אני מזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש לתת תשובה.

עיסאווי פריג': יש לנו גם הבעת דעה מהצד לחבר הכנסת איציק שמולי.

עיסאווי פריג': בבקשה, סגן השר.

עיסאווי פריג': הצעה לסדר-היום: רוב מוחלט של ילדי הדרום אינם זוכים לחינוך לבריאות בבתי הספר – אה, הבאה, סליחה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת והמציע.

מאיר פרוש: גם לי רשום שחבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: החליפו לי נושא.

עיסאווי פריג': כן, כן.

מאיר פרוש: אתה, יש לך זכות לעלות – – –

עיסאווי פריג': אנחנו בהצעה לסדר-היום: משרד החינוך החריג מרפורמת "אופק חדש" בתי ספר לחינוך מיוחד, ובכך הוא פוגע באוכלוסייה החלשה ביותר במערכת החינוך.

עיסאווי פריג': בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני אומר לחבר הכנסת שמולי, שבדברי התשובה שיש לי מהמשרד כתוב שחבר הכנסת שמולי גם רוצה לנמק בנושא הזה.

עיסאווי פריג': יש לו הבעת דעה, והוא יגיד את זה אחרי שאתה תסיים, אדוני.

עיסאווי פריג': בבקשה.

מאיר פרוש: טוב.

עיסאווי פריג': הבעת דעה – זה לא קשור.

מאיר פרוש: מבחינתי, יש לך גם אחר כך שלוש דקות.

מאיר פרוש: בלי תשובה שלי.

עיסאווי פריג': יש לו דקה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

מאיר פרוש: אני נותן לו – – –

עיסאווי פריג': בבקשה.

מאיר פרוש: משרד החינוך פועל להשוואת משאבי ההוראה שנובעים מיישום הרפורמה במוסדות החינוך המיוחד המוכרים שאינם רשמיים – בין תלמידים בבתי הספר לחינוך מיוחד רשמיים לבין תלמידים בבתי ספר לחינוך מיוחד מוכרים שאינם רשמיים.

מאיר פרוש: זאת, בהתאם להתחייבות שמסרה המדינה בהליך שהתנהל בבית המשפט העליון, בג"ץ 148/18, ויצו נגד משרד החינוך.

מאיר פרוש: המדינה הבהירה כי בכוונתה לפעול להשוואת משאבי ההוראה הנובעים מיישום הרפורמה במוסדות החינוך המיוחד המוכרים שאינם רשמיים, כאמור, החל משנת הלימודים תש"ף, ככל שהדבר תלוי במדינה.

מאיר פרוש: לשם כך, הוקם צוות בין משרדי המשותף למשרד החינוך ולמשרד האוצר.

מאיר פרוש: הצוות הבין-משרדי פועל זה כמה חודשים במטרה ליישם התחייבות זו, לרבות החלת רפורמה בתנאי ההעסקה והשכר של עובדי ההוראה בבתי הספר המוכרים שאינם רשמיים לחינוך מיוחד.

עיסאווי פריג': אם כך, שמענו את תשובתו של סגן השר.

עיסאווי פריג': אנחנו נשמע הבעת דעה מחבר הכנסת איציק שמולי.

עיסאווי פריג': ומה החברים מציעים?

עיסאווי פריג': מסתפקים בתשובת סגן שר החינוך?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': בבקשה חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: תודה, אדוני סגן השר, אני שמח על תשובתך.

איציק שמולי: הנושא הוא בוודאי לא זר לך.

איציק שמולי: יש הרבה מאוד ילדים שנפגעים כתוצאה מהאפליה הזאת, מהאי-שוויון הזה, מכל המגזרים.

איציק שמולי: גם בבתי ספר בכל מגוון האוכלוסייה.

איציק שמולי: כשיש אי-שוויון בין בני אדם, זה דבר מקומם.

איציק שמולי: כאשר הוא מופיע בעולמות האלה של החינוך המיוחד, אדוני היושב-ראש, הוא מקומם שבעתיים.

איציק שמולי: אין שום סיבה שילד שמופנה או מקבל השמה בבית ספר של חינוך מיוחד שהוא מוכר אבל אינו רשמי, ומעבר לכביש יש מוסד אחר לחינוך מיוחד שהוא מוכר ורשמי – בבית ספר אחד ילד עם מוגבלות מסוימות יקבל א', ובבית ספר אחר הוא יקבל כפול מזה.

איציק שמולי: אז אני שמח על תשובת השר.

איציק שמולי: אני קצת חרד מההתניה שלך, אדוני, ואמרת: ככל שזה תלוי במדינה.

איציק שמולי: כיוון שזה תלוי במדינה, בסופו של דבר, ההחלטה – – –

מאיר פרוש: אם היית שומע טוב יותר, היית שומע את התשובה למיקי לוי, אז היית מבין מה המשמעות.

איציק שמולי: אז אני אסיים, אדוני היושב-ראש – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת שמולי, אני מבין שאתה מציע את זה להמשך דיון בוועדת החינוך.

איציק שמולי: נכון.

עיסאווי פריג': אז תגיד את זה.

איציק שמולי: אז אני אבקש, גם עם חבריי, להעביר את הנושא לדיון בוועדת החינוך של הכנסת כדי שנוכל לעקוב שאכן אותה ועדה בין-משרדית שעליה דיבר סגן השר תעמוד בלוחות הזמנים ותסיים את האפליה הזאת אחת ולתמיד.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, על פי ההצעה של המציעים, אנחנו מצביעים על העברת הצעה לסדר-היום להמשך דיון בוועדת החינוך.

עיסאווי פריג': אני מעביר את זה להצבעה, מי בעד, מי נגד?

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, בעד – ארבעה, ללא מתנגדים, המשך הדיון בהצעה לסדר-היום עובר לוועדת החינוך.

עיסאווי פריג': << הלסי >> הפגנת מאות גמלאים בתל אביב נגד הקיצוץ והפגיעה בפנסיה << הלסי >>

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 11113, 11121, 11135 ו-11156, בנושא: הפגנת מאות גמלאים בתל אביב נגד הקיצוץ והפגיעה בפנסיה.

עיסאווי פריג': ראשון הדוברים, חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אכן, כפי שכתוב בהצעה, השבוע הזה יצאו מאות גמלאים, כ-500 גמלאים, להפגין בתל אביב, מכיוון שאותה גזרה שמרחפת מעל ראשם כבר חודשים ארוכים, לחתוך להם בפנסיות, כבר נכנסת לתוקף.

איציק שמולי: בניגוד גמור למה שהתחייב לו שר האוצר, בניגוד למה שאמר, ואמר פה סגנו, סגן שר האוצר איציק כהן, כמה וכמה פעמים, ההוראה הזאת לא בוטלה ולא נמחקה.

איציק שמולי: ההוראה הזאת על חיתוך, פגיעה בפנסיות של הגמלאים, מופיעה כבר בתלושים שלהם.

איציק שמולי: ולמעשה, לאלה הגמלאים שמעוניינים לפדות את קופות הפנסיה שלהם בימים האלה, הגזרה הזאת כבר נכנסת לתוקף.

איציק שמולי: היא לא מופיעה רק על הנייר.

איציק שמולי: הרבה פעמים עמדו פה נציגי הממשלה ואמרו לי: שמע, אתה לא יודע, אתה לא מעודכן.

איציק שמולי: מסתבר שמבין שנינו, אני המעודכן.

איציק שמולי: וכדי להוכיח את מה שאני אומר פה, רק מהיומיים האחרונים, אדוני היושב-ראש, תראה כמה פניות של פנסיונרים התקבלו.

איציק שמולי: בסופו של דבר, כל האנשים שנמצאים פה, בדפים הללו – רשומה פה שורה אחת, אדוני היושב-ראש: במרכיבים אלו, כלומר של הפנסיה, נוכה 1.75% על פי חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים.

איציק שמולי: זה כמובן מה שקרוי דמי ניהול – שאגב, כבר, בשיעור הזה, אדוני היושב-ראש, זה כפול ממה שמשלמים במשק – אבל עכשיו יש תוספת: ביוני 2016 אישרה רשות שוק ההון להפחית את זכויות העמיתים בשל הגדלת ההתחייבות כתוצאה מהעלאת גיל הפרישה.

איציק שמולי: ההפחתה בשיעור של 1.3% תבוצע מקצבת חודש יוני 2019.

איציק שמולי: אז רבותיי וחבריי שרי הממשלה, אל תגידו לנו שאנחנו לא יודעים על מה אנחנו מדברים.

איציק שמולי: הינה, הינה התלושים של הגמלאים.

איציק שמולי: בכל התלושים שאני מחזיק כאן מופיעה אותה גזרה שאתם אומרים שהיא לא קיימת.

איציק שמולי: עכשיו אני אומר לכם, בימים האלה הכנסת מקיימת דיונים – הגעת, אדוני סגן השר, חצי דקה באיחור, כי בניגוד למה שאמרת, שאני לא כל כך יודע או לא מעודכן, הינה, אדוני סגן השר, בשבילך פעם נוספת – כל התלושים שאני מחזיק ביד, תלושי פנסיה, הקיצוץ הזה של 1.3% נוספים, 1,000–1,500 שקלים נוספים בשנה, מופיע פה, כבר בתוקף.

איציק שמולי: אני אשאיר לך את זה פה על הדוכן כדי שתוכל להתרשם.

איציק שמולי: אז אני אומר, בימים הללו, אדוני היושב-ראש, ועדת כבל בוחנת את ההתנהלות של חלק מהגופים המוסדיים בכל מה שקשור למתן אשראי לאנשים הכי חזקים במשק.

איציק שמולי: שם לא עשו תספורות.

איציק שמולי: אבל כאשר מגיעים לפנסיות של הגמלאים – שם יש כוונה לחתוך, לגזול את כבשת הרש.

איציק שמולי: ואני מודיע לכם, הגמלאים – אני אומר את זה גם על דעתו של יושב-ראש הסתדרות הגמלאים – סיימו להיות שק האגרוף של הממשלה הזאת.

איציק שמולי: בדבר הזה, אדוני סגן השר, אסור בשום פנים ואופן לגעת.

איציק שמולי: לא ייתכן ולא יעלה על הדעת שבגלל כישלונה ומחדלה של הממשלה, שלא הצליחה להעלות את גיל הפרישה, מי שישלם את המחיר יהיו הגמלאים.

איציק שמולי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

עיסאווי פריג': חשבתי לרגע שכבוד סגן השר איננו, ואני שואל, מי יענה?

עיסאווי פריג': פתאום אתה מופיע לנו.

עיסאווי פריג': זה מוסיף כבוד למליאה.

יצחק כהן: אני פה, בכנסת.

עיסאווי פריג': אני מזמין את חבר הכנסת מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, כי הוא הדובר הבא.

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': תמיד כיף לשמוע אותך.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, מכובדי סגן השר, הנושא שאנחנו עוסקים בו הוא נושא רגיש אבל אי-אפשר להתחיל בלי – כמנהג היהודי שמתחיל בקומפלימנט ומביא את הבעיה אחרי זה.

יעקב מרגי: באמת, נתחיל בקומפלימנט: אין ספק שקרנות הפנסיה בגלגול הקודם היו כמעט על סף הכחדה, וגררו איתן את הכול.

יעקב מרגי: אבל אז זה היה בעידן שהבנקים היו החמצן של המדינה; נעשתה רפורמה חשובה: הצילו את קרנות הפנסיה, הבנקים כבר לא החמצן של המדינה, לפעמים הם החנקן של המדינה, אבל קרנות הפנסיה, חברות הביטוח, הפכו להיות המרכיב המרכזי בשום ההון של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אנחנו ערים לכך שהקרנות מנהלות את הכספים המושקעים שלנו בדרכים כאלה ואחרות, לפעמים תוך כדי סיכון, ואנחנו רואים את זה בדוחות.

יעקב מרגי: אני לא יודע, מי שקורא, מי שיודע, איציק שמולי, יש מעט, בודדים, שיודעים לקרוא את הדוחות האלה של קרנות הפנסיה – ולנסות לשכנע את עצמם שהשנה לא היו רווחים.

יעקב מרגי: והינה, הוא מחכה לראות בשורת הרווחים משהו אחרי כל רבעון, ופתאום מוצא איזה מינוס.

יעקב מרגי: תוסיף על זה את דמי הניהול.

יעקב מרגי: ועכשיו, עברו כל השנים, הוא מתחיל לקבל פנסיה מקרנות הפנסיה, ופתאום יש מה שנקרא איזון אקטוארי.

יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה די חזקה: א.

יעקב מרגי: לרצות לעשות כך – חזקה כלכלית.

יעקב מרגי: ב.

יעקב מרגי: יש פה איזה עניין של חוסר הגינות.

איציק שמולי: כבר היום הם משלמים פי שניים מהעובדים במשק.

איציק שמולי: עכשיו מוסיפים להם – – –

יעקב מרגי: הגמלאי ביטח את עצמו בפנסיה הזאת, השקיע, הפריש.

יעקב מרגי: המעביד שלו הפריש גם כן.

יעקב מרגי: יש את הזכויות שנצברו.

יעקב מרגי: יש גירעון בקופה, גירעון אקטוארי – עם כל הכבוד, בשביל זה יש מדינה שתתערב ותעשה את זה.

יעקב מרגי: הלכו וקבעו שהקופה תאזן את עצמה על ידי – איך קראנו לזה?

יעקב מרגי: איזון אקטוארי.

יצחק כהן: מנגנון איזון אקטוארי.

יעקב מרגי: אני חושב שזה, רבותיי, גם ככה הפנסיה, בסוף בסוף, שבאה מקרנות הפנסיה, היא פנסיה נמוכה לעומת ההכנסה שהייתה לו.

יעקב מרגי: תוסיף את זה שאין לו ביטחון, הוא לא יכול – – –

עיסאווי פריג': – – –

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: עכשיו, בוא נאמר שאני יודע ואני רוצה לתכנן את החיים שלי ביציבות, להגיד: כך וכך אני מפריש לכלכלה, כך לבריאות, כך לזה.

יעקב מרגי: אין ודאות שתמשיך לקבל את אותו סכום, כי תוספות יוקר כבר מאן דכר שמיה, זיכרונן לברכה; טוב שכך, מצד אחד, אבל אין תוספות יוקר.

יעקב מרגי: פעם הפרשות, שכר, לעובדים מן המניין – היו מפרישים גם לפנסיונרים.

יעקב מרגי: היום אין את זה.

יעקב מרגי: זה רק, איך אומרים?

יעקב מרגי: כמו בית שמאי בחנוכה – ואנחנו בחודש כסלו, ערב ראש חודש כסלו: הולך ופוחת.

יעקב מרגי: אני חושב שכאן צריך לעשות באמת דיון מעמיק, להיכנס.

יעקב מרגי: מותר למדינה, עשור אחרי שחוקקה את החוק הזה, להיכנס ולראות איך מטפלים בלקונות שהיו בעקבות הרפורמה הזו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לכבוד חבר הכנסת מרגי.

עיסאווי פריג': אני מזמין את סגן שר האוצר, ידידי מר יצחק כהן, לענות על האתגר שעומד בפניך, אתגר שוק ההון.

עיסאווי פריג': עכשיו אתה תשחה במספרים.

עיסאווי פריג': אחרי זה יש לנו חוות דעת מחבר הכנסת נחמן שי.

עיסאווי פריג': בבקשה, סגן השר.

איציק שמולי: – – –

עיסאווי פריג': אני, מעניין אותי, תגיד לי איך אני אדע כמה פנסיה אני אקבל כשאצא לפנסיה.

עיסאווי פריג': מה המנגנון לדעת כמה?

יצחק כהן: אחיי ורעיי, אנחנו כולם באותו צד של המתרס.

יצחק כהן: אין פה טובים ורעים.

יצחק כהן: קרנות הפנסיה ההסתדרותיות, שפשטו את הרגל בגלל הגזלה והגנבה של המנגנון של חברת העובדים במשך שנים – שנים, שנים גזלו אותן עד שהגיעו לגירעונות של למעלה מ-130 מיליארד שקל.

יצחק כהן: מיליון איש היו תלויים על קרן הצבי.

יצחק כהן: באה הממשלה ובמהלך מאוד אמיץ, מאוד אמיץ, עשתה את הרפורמה בקרנות הפנסיה – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': נעים מאוד.

עיסאווי פריג': יש נוכחות ש"ס, נוכחות מסיבית.

עיסאווי פריג': מה קורה כאן?

יצחק כהן: – – והצילה את קרנות הפנסיה, היא איגדה את כולן תחת הנהלה אחת, שנקראת "עמיתים", סמי-ממלכתי.

יצחק כהן: המדינה הכניסה את היד עמוק עמוק לכיס, כמעט 90 מיליארד שקל.

יצחק כהן: אבל גם הגמלאים עשו צעדים, גם הם ויתרו על חלק, ומאז בעלי הפנסיה התקציבית גם כן מפרישים 2%.

יצחק כהן: על כל פנים, נעשה פה צעד ענק, אבל בין היתר, נכנס מנגנון האיזון האקטוארי.

יצחק כהן: עכשיו, למעשה הפנסיות מאוזנות אלא שתוחלת החיים עלתה, והעניין של העלאת גיל הפרישה לנשים הוא מתחייב – א.

יצחק כהן: לטובת הנשים.

יצחק כהן: אין מאן דפליג שזה לטובת הנשים.

עיסאווי פריג': אתה בטוח?

יצחק כהן: מיליון אחוז.

יצחק כהן: תשאל כל אישה.

יצחק כהן: מה זה אישה בת 62?

יצחק כהן: דחילק.

יצחק כהן: עליית הנוער.

יצחק כהן: זה לא מה שהיה פעם.

עיסאווי פריג': כן, אבל גם יוצאים לך מקבע בגיל 40.

יצחק כהן: אתה לא שירת בצבא.

נחמן שי: – – –

יצחק כהן: אישה בת 62, מה שהיה פעם?

יצחק כהן: אישה בת 62 – הן גם רוצות את זה.

יצחק כהן: עשינו סקר.

יצחק כהן: היא לא רוצה לפרוש.

יצחק כהן: מכריחים אותה לפרוש.

יצחק כהן: היא לא רוצה.

יצחק כהן: היא בשיא כוחה.

נחמן שי: אבל סגן השר – – –

יצחק כהן: גיל הפרישה היום הוא 62, צריכים להגדיל ל-64, וזה מונח על שולחנכם בוועדת הכספים.

יצחק כהן: אגב, זה המנגנון היחידי שיכול לייתר את האיזון האקטוארי, מכיוון שהוא מאזן את הקופה.

יצחק כהן: עכשיו, האוצר משה כחלון שם hold על כל העניין של מנגנון האיזון.

יצחק כהן: מה שאתה ראית זה מה שמופיע באופן אוטומטי, אבל אף אחד לא נפגע.

יצחק כהן: אף גמלאי לא נפגע.

איציק שמולי: – – –

יצחק כהן: לא, לא נפגעו.

יצחק כהן: זה מופיע בדוחות הכספיים כגירעון אקטוארי.

יצחק כהן: האיזון לא נעשה.

יצחק כהן: אני אומר לך, אתה יכול לבדוק עם – – –

עיסאווי פריג': למה זה מופיע כגירעון?

איציק שמולי: היא עדיין לא בתוקף, היא נכנסת ביוני.

יצחק כהן: אני מתחיל להסביר לך בדיוק.

איציק שמולי: – – –

יצחק כהן: את זה לא אמרת על הדוכן.

יצחק כהן: את זה לא אמרת על הדוכן, אחי.

איציק שמולי: אבל בן אדם שרוצה – – – ורוצה לפדות, הוא משלם 3%.

יצחק כהן: תקשיב טוב.

יצחק כהן: כל מנגנון האיזון נדחה ליוני.

יצחק כהן: הכול נדחה ליוני.

עיסאווי פריג': אולי תענה, כבוד סגן השר, על הסוגיה שהעלית, ה-3% של פדיון מוקדם?

יצחק כהן: אני עונה.

יצחק כהן: הכול נדחה ליוני.

יצחק כהן: אם יש גמלאי אחד – אני אומר לך עכשיו, תקשיב, ושומעים אותי:

יצחק כהן: אם יש אחד שלקחו לו במנגנון הזה איזשהו איזון, ביוני, כשתיפתר הבעיה של גיל הפרישה, יוחזר לו הכסף בחזרה.

יצחק כהן: תחפש אם יש אחד כזה.

יצחק כהן: אני לא יודע, אתה אומר שאתה מכיר, אני אשמח מאוד לראות אותו.

יצחק כהן: אבל כל הבעיה – השר משה כחלון דחה אותה ליוני, כדי שעד אז נגיע להבנות והסכמות בהעלאת גיל הפרישה לנשים, וזה יאזן את הקופה.

יצחק כהן: אגב, אם זה לא יקרה – – –

נחמן שי: דחיתם את זה ליוני?

יצחק כהן: כן, כן.

איציק שמולי: – – – אומרים שזה כבר בתוקף.

יצחק כהן: עוד פעם, אני מסביר לך: הדוחות הכספיים בתוקף אבל מנגנון האיזון האקטוארי נדחה ליוני, ועד אז אני מאוד מקווה – – –

נחמן שי: – – –

יצחק כהן: רגע, רגע תן לי לגמור משפט.

יצחק כהן: עד אז אני מאוד מקווה שתעבירו את החוק של העלאת גיל הפרישה, ואז אתם איזנתם ואין יותר דימום.

יצחק כהן: תפסיקו את הדימום.

עיסאווי פריג': אם לא יהיה עדכון של גיל הפרישה, מה יהיה?

יצחק כהן: אם לא יהיה, אנחנו בבעיה קשה.

יצחק כהן: בעיה קשה.

עיסאווי פריג': מה יכול להיות?

יצחק כהן: בעיה קשה.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על הבעיה הזו, כן?

יצחק כהן: לא, אתם חייבים להעלות את גיל הפרישה, גם לטובת הנשים וגם לטובת הגירעון האקטוארי.

עיסאווי פריג': הבנתי.

קריאות: – – –

נחמן שי: סגן השר, בוא נעביר את זה מהר לוועדה, שם יהיה דיון ענייני.

עיסאווי פריג': זה נושא – – –

איציק שמולי: אגב, אדוני סגן השר, גם האוצר לא בא – – – לא אתם אלא – – –

יצחק כהן: למה?

עיסאווי פריג': זה האוצר.

עיסאווי פריג': האוצר – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אתה מפריע לי.

איציק שמולי: מכיוון שהמחשבה שצריך להעלות את גיל הפרישה לנשים היא לתת להן רשת ביטחון – – –למקצועות – – – אתה יודע, יש פה דור מדבר, שצריך לטפל בו.

יצחק כהן: אף אחד לא אמר שלא.

יצחק כהן: גם היום מקצועות שוחקים, מקצועות במצוקה, יש להם מענה.

יצחק כהן: אף אחד לא אמר שלא, אבל צריכים להתקדם, איציק.

יצחק כהן: זה גם יעצור את הדימום העתידי.

יצחק כהן: צריכים לגמור עם הדבר הזה, וגם לטובת הנשים.

יצחק כהן: תאמין לי, לטובת הנשים.

יצחק כהן: זהו, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': אז מה כבוד סגן השר מציע?

יצחק כהן: מה שאתם רוצים.

איציק שמולי: דיון אצל גפני.

יצחק כהן: לא, דווקא הייתי מעדיף אצל – – –

עיסאווי פריג': אצל כבל?

יצחק כהן: לא אצל כבל.

עיסאווי פריג': אלי אלאלוף?

יצחק כהן: אצל אלי אלאלוף.

יצחק כהן: זה שלו.

עיסאווי פריג': טוב, חברים, בואו, שמענו את הצעתו של סגן השר.

עיסאווי פריג': יש לנו דעה נוספת מחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק כהן: רק נחמן, אל תאיים.

יצחק כהן: אני פוחד מהאיומים שלך.

יצחק כהן: האיומים שלך מפחידים.

עיסאווי פריג': אם תהיה לנו הסכמה לכספים, נלך לכספים.

עיסאווי פריג': אם לעבודה ורווחה, נלך לעבודה ורווחה, ואם לא – ועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': אדוני סגן השר, טוב לשמוע אותך.

נחמן שי: אדוני סגן השר, אדוני היושב-ראש, אם זה לא היה כל כך עצוב, זה היה כל כך מצחיק, אבל זה לא מצחיק.

נחמן שי: אנחנו, איציק ואני, היינו ביום ראשון בבוקר בכינוס מיוחד.

נחמן שי: מאות גמלאים הגיעו מכל הארץ.

נחמן שי: הם נפגעים ישירות.

נחמן שי: היו שם אנשים שביקשו לפדות את כספי הגמלאות, וכבר הורידו מהם אחוז מסוים, 1.5% או משהו כזה, על חשבון – – –

יצחק כהן: אתה יכול להפנות אותם אליי?

יצחק כהן: תפנה אותם אליי, בסדר?

נחמן שי: אני אפנה אותם, בוודאי.

נחמן שי: אנחנו נפנה אותם.

נחמן שי: דבר שני, שאתה אומר לנו עכשיו, זה שלא התחילו מ-1 בינואר.

נחמן שי: זאת אומרת, ההנחיה הזאת נדחתה עד יוני, נכון?

נחמן שי: חצי שנה.

יצחק כהן: יש hold עד יוני.

נחמן שי: יש hold.

נחמן שי: אוקיי.

עיסאווי פריג': אבל יש תנאי, אדוני.

יצחק כהן: התנאי הוא שתעלו את גיל הפרישה לנשים, אחרת אנחנו נהיה באותה בעיה.

נחמן שי: בסדר, אנחנו עוצרים והולכים הלאה.

נחמן שי: אז קודם כול, גם זה צריך לעבור לארגונים שאנחנו עובדים בהם.

נחמן שי: תראו, החטא הקדמון הוא שאנחנו מסרבים למות.

נחמן שי: מסרבים למות.

נחמן שי: רוצים להישאר פה עוד כמה שנים, ולכן העמסנו עוד ועוד ועוד על קופות הגמל, אבל אין מה לעשות, זה המצב.

יצחק כהן: אז מה עושים?

יצחק כהן: מעלים את גיל הפרישה.

נחמן שי: צריך להתמודד.

נחמן שי: נכון, אני גם בעד להעלות את גיל הפרישה.

יצחק כהן: אז קדימה, נו.

נחמן שי: נשים וגברים – נעלה ל-70.

נחמן שי: אני חושב שצריך להעלות.

נחמן שי: אבל ברגע הזה אני רק רוצה לקבל הבטחה, וזה חשוב לאיציק, לי ולכל מי שעוקב אחרינו: עד יוני לא נוגעים; אלה שלקחו, אם לקחו מהם, אנחנו מעבירים ללשכתו של סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק איציק כהן, הקריה, ירושלים.

יצחק כהן: אכן כן.

יצחק כהן: אבל במקביל, אתם פועלים להעלות את גיל הפרישה, כי אם עד יוני זה לא יעלה, אנחנו נגיע לאותה נקודה.

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: אנחנו נבוא לוועדה ונדבר.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

עיסאווי פריג': אני חוזר ומדגיש: עד יוני, בהתניה – סגן השר אמר את זה שלוש-ארבע פעמים – בהתניה של העלאת גיל הפרישה.

יצחק כהן: חד-משמעית.

עיסאווי פריג': זו סוגיה לא פשוטה.

עיסאווי פריג': תודה.

יצחק כהן: נשים – 64, והן ישמחו מאוד.

יצחק כהן: תאמין לי שהן ישמחו.

איציק שמולי: דווקא בגלל – – –

יצחק כהן: כן, אבל אני לא רוצה לפגוע באלי אלאלוף.

יצחק כהן: הוא ביקש את זה אצלו.

יצחק כהן: בואו נלך לוועדת הכנסת ונשכנע את אלי אלאלוף.

עיסאווי פריג': מה – – –

נחמן שי: כספים.

יצחק כהן: אלי אלאלוף, עבודה ורווחה, כי זה פנסיה.

עיסאווי פריג': טוב, חברים, אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': ועדת הכנסת תחליט איזו ועדה תמשיך בטיפול.

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים להצבעה.

עיסאווי פריג': מי שבעד העברה לוועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, הצעה לסדר-היום בנושא פגיעה וקיצוץ הפגיעה בפנסיה לגמלאים עוברת לוועדת הכנסת, שתחליט לאן זה ממשיך.

עיסאווי פריג': << הלסי >> דברי ראש עיריית טבריה הנבחר נגד הציבור החרדי << הלסי >>

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: דברי ראש עיריית טבריה הנבחר נגד הציבור החרדי, מס' 11136, 11139, 11153, 11154.

עיסאווי פריג': אני מאתגר את עצמי וקורא לחבר הכנסת דן סידה.

עיסאווי פריג': אמרתי נכון?

דן סיידה: מושלם.

עיסאווי פריג': מושלם.

עיסאווי פריג': אז חבר הכנסת סידה, בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

עיסאווי פריג': משיב סגן שר הפנים משולם נהרי.

עיסאווי פריג': בבקשה, כבודו.

עיסאווי פריג': יש לך שלוש דקות, בבקשה.

דן סיידה: אדוני היושב-ראש, חבריי, חברותיי חברי הכנסת, לפני כשבוע הסתיימו ברחבי הארץ הבחירות המוניציפליות.

דן סיידה: מטבע הדברים, כמו בכל מערכת בחירות, במהלך הקמפיין מתנהלות הכפשות – חלקן סבירות וחלקן פחות.

דן סיידה: אך בסופה של מערכת הבחירות ולאחר קבלת התוצאות מניחים כולם את המשקעים מאחוריהם ועובדים יחד לטובתה של העיר ותושביה.

דן סיידה: השבוע התוודענו, לצערי, לתופעה שכמותה טרם ידענו: ראש עיר נבחר משתלח בצורה בלתי מרוסנת בציבור שלם החי בצורה הרמונית עם שאר תושבי העיר, ומהווה חלק בלתי נפרד מהעיר.

דן סיידה: אני מאמין שאני לא מגלה לכם סוד; אכן, מדובר בראש העיר טבריה מר רון קובי.

דן סיידה: לאחר שתושבי טבריה מימשו את זכותם הדמוקרטית בבחירות, נבחר מר קובי לכהן כראש העיר טבריה אך, לצערי, במקום לשדר מסר של אחדות ופיוס, בחר מר קובי להמשיך להשתלח בציבור החרדי בצורה בלתי מרוסנת.

דן סיידה: ההסתה הבלתי-נסבלת מצידו הזכירה לכולנו תקופות אפלות וחשוכות, אשר לבטח אינן עולות בקנה אחד עם אופייה של העיר טבריה, שבה חיים בהרמוניה מושלמת, זה לצד זה, דתיים, חילונים וחרדים כאחד.

דן סיידה: השימוש במושגים של מכסות ואחוזים, כפי שהתבטא ראש העיר, מזכירים התבטאויות של מנהגים ומשטרים אפלים אשר רוחנו סולדת מהם.

דן סיידה: ביטויים אלה ראויים לכל גינוי בכל תוקף.

דן סיידה: ואכן, מכל קצוות הקשת הפוליטית מגנים את התופעה.

דן סיידה: לנבחר ציבור אסור לפלג; לנבחר ציבור אסור להסית.

דן סיידה: למרבה האירוניה, טרם סיומו של המושב הקודם בכנסת הייתה לי הזכות להקים את השדולה למען העיר טבריה, שזקוקה להמון עזרה וקידום, לתועלת העיר ולרווחת התושבים.

דן סיידה: אין לי ספק שהדרך היחידה להביא לשגשוגה ולפריחתה של העיר היא על ידי אחדות ומתן תחושת ערבות הדדית לכל תושבי העיר ונציגיה ללא הבדל צבע עור, לבוש או אורח חיים.

דן סיידה: שגשוג ופריחה לעולם לא יבואו על ידי פילוג.

דן סיידה: אני קורא לך, מר קובי, לפעול בקו אחד מקרב.

דן סיידה: אני סמוך ובטוח שבמידה שתנהג בדרך זו, חברי מועצת העיר מכל המגזרים יהיו לך לאחיעזר ולאחיסמך, לפעול לקידומה של העיר היפה הזאת.

דן סיידה: לאור כל זאת אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, ומכם, חברי הכנסת, להעביר את הנושא לדיון בוועדת הפנים של הכנסת.

דן סיידה: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת סידה.

עיסאווי פריג': אני קורא לחבר הכנסת אורי מקלב, הדובר השני, בבקשה, באותו נושא.

עיסאווי פריג': אני מזכיר: דברי ראש עיריית טבריה הנבחר נגד הציבור החרדי.

עיסאווי פריג': יש לך שלוש דקות.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, מופיע בתלמוד, רבותיי, שמי שעולה לגדולה מוחלים לו את כל עוונותיו.

אורי מקלב: לא ניכנס לעומק הפירוש, אבל אין כוונה כמובן שמוחלים לו את כל עוונותיו ושהוא מייד ימלא אותם בעוונות קשים יותר וחמורים יותר.

אורי מקלב: כפי שהשתקף בוועדת הביקורת שהייתה בכנסת אתמול או שלשום – – –

עיסאווי פריג': כן, כבר דנו בזה.

אורי מקלב: דנו, לא בזה.

אורי מקלב: דנו בדברים אחרים שנעשו לפני זה, בשק העוונות הגדול שראש העיר הביא איתו לפני שעלה לגדולה, כחבר מועצת עיריית טבריה, ובפעולותיו נגד מבקר עיריית טבריה ועוד פעולות וחשדות שיש כלפיו.

אורי מקלב: דווקא מצא חן בעיניי מה שאמר חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

אורי מקלב: הוא אמר לו: אני אומר לך מזל טוב על הבחירה, אבל נראה לי שבסגנון הזה אתה מאוד מהר תגמור בכלא.

אורי מקלב: אז הוא הזהיר מהדברים החמורים.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים לראות ראש עיר בכלא, יש לנו כבר מספיק כאלה.

עיסאווי פריג': הוא רוצה לשמור על צביון היישוב.

אורי מקלב: אז אם אנחנו מדברים על צביון, אדוני היושב-ראש, מה הצביון של טבריה?

אורי מקלב: אם הצביון של טבריה היה כפי שהוא רוצה את הצביון שלה – להדיר את החרדים, לצמצם את האוכלוסייה ותושביה החרדים, אז מר רון קובי לא היה היום ראש העירייה.

אורי מקלב: בגלל שהסבא שלו חכם קובי ומהצד השני הסבא חסיד ברסלב היו אנשים חרדים שגרו בטבריה, ואם הם לא יכלו להיות בטבריה, הוא גם לא היה ראש העירייה.

אורי מקלב: שייקח את זה בחשבון שטבריה היא עיר הקודש.

אורי מקלב: יש ארבע ערים בארץ שאנחנו קוראים להן "עיר הקודש".

אורי מקלב: היא ותיקה יותר מתל אביב.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שילדיי, אדוני היושב-ראש, הם דור עשירי – דור עשירי – לתושבי טבריה – תושב טבריה שעלה מרוסיה לפני 240 שנה.

אורי מקלב: לפני 240 שנה הוא עלה לגור בטבריה.

אורי מקלב: יש לו היום נכדים, נינים, בני נינים – דור עשירי, שגרים בטבריה ברצף.

אורי מקלב: אז על מי הוא אומר שלא לגור בטבריה, שהוא יצמצם את האוכלוסייה הדתית והחרדית?

אורי מקלב: טבריה באופייה עיר דתית וחרדית, שחיים בה בשלום.

אורי מקלב: אין שום סיבה לאמירות כאלה ולמעשים כאלה.

אורי מקלב: ודאי תסכים איתי, אדוני היושב-ראש, שאם הדברים האלה היו נאמרים לא לציבור חרדי – הדברים האלה היו נאמרים לציבור הערבי, לציבור האתיופי, לעולים חדשים – מה היה קורה במדינה הזאת?

עיסאווי פריג': צריך שק חבטות בבחירות.

אורי מקלב: אבל כמה, כמה אנחנו יכולים?

אורי מקלב: יש לנו מספיק מקומות.

אורי מקלב: מספיק לנו המקומות הישנים.

אורי מקלב: למה אתה מייצר לנו עוד מקומות?

אורי מקלב: למה אנחנו הולכים על השנאה הזאת?

אורי מקלב: למה אנחנו הולכים על הגזענות הזאת?

אורי מקלב: חסר לנו בעניין הזה?

אורי מקלב: הרי הדברים האלה לא יביאו – אני רוצה להגיד לך שזה לא ימנע אף ציבור.

אורי מקלב: הפוך, ציבור חרדי שמגיע – ודרך אגב, מגיעים כאלה שהם דור עשירי לתושבי טבריה, שבאים לגור, לחזור, מכיוון שיש שם מצוקה של דיור.

אורי מקלב: הם יבואו אולי ביתר שאת, כיוון שכשמישהו מדיר אותך ואומר לך לא, אתה יודע, יש עוד מוטיבציה נלווית לעניין.

אורי מקלב: דרך אגב, הסבא שלו היה מהמקימים של בית הכנסת אבולעפיה, שההיסטוריה – יש לה היסטוריה טובה, לטבריה; ההיסטוריה הדתית של טבריה.

אורי מקלב: טבריה, כפי שהיה באופייה, חיו בה, דרך אגב, גם יהודים וגם ערבים יחד; כל הציבורים יחד: אשכנזים, ספרדים.

אורי מקלב: למה לפלג את הציבור הזה?

אורי מקלב: אני רוצה באמת לקוות שהאמירות האלו, הן אולי פזיזות, אולי – אני רוצה להגיד: אולי כלאחר יד, אולי לא במחשבות, אולי מהירות מדי.

אורי מקלב: אבל מעשיך יקרבוך ומעשיך ירחקוך.

אורי מקלב: הוא בהחלט יכול לשפר את המצב.

אורי מקלב: בידו הדבר.

אורי מקלב: אפשר לתת לכל הציבורים לבוא לגור.

אורי מקלב: לא להדיר ציבור, לא למנוע מציבור.

אורי מקלב: איפה נשמע דבר כזה?

אורי מקלב: למה אני חושש מזה?

אורי מקלב: כיוון שהדברים האלה מגיעים מאוד רחוק, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אנחנו רואים שהיועצת המשפטית דינה זילבר התחילה עם ציבור חרדי והגיעה מהר מאוד לציבור הימני ואחרי זה הגיעה לכלל הציבור, והיום היא הולכת נגד מדיניות הממשלה.

אורי מקלב: זה לא עוצר בציבור אחד.

אורי מקלב: כשהולכים עם מישהו, זה הולך הלאה.

אורי מקלב: אדם שמתנהג בבוטות, אדם שמתנהג בשנאה, בגזענות – אז זה התחיל במקרה הזה עם מבקר עיריית טבריה ומגיע לעוד ועוד ציבורים, כיוון שאנחנו לא עוצרים את זה.

אורי מקלב: אנחנו חייבים למחות.

אורי מקלב: אנחנו חייבים להגיד את הדבר הזה: לא ביטויים כאלה, לא מעשים כאלה, הם לא הדרך לנהל עיר, לייצג עיר.

אורי מקלב: ראש עירייה שנבחר, בסופו של דבר צריך להיות מייצג של כולם, גם אם הוא ניצל הזדמנות כזאת, שמבחינתי היא הזדמנות מצערת, של פילוג בתוך הציבור החרדי-דתי, שהלכו בשני ראשים וזה גרם לו לעלות בעקבות כך.

אורי מקלב: גם בניצול של מצב כזה, בסופו של דבר ראש עירייה הוא ראש עירייה של כולם.

אורי מקלב: הילדים הם ילדים של כולם.

אורי מקלב: בציבור לא יימנעו לגור – ציבור חרדי, ציבור דתי – בשום עיר, ובוודאי לא בעיר טבריה, שכל יסודה וכל מהותה והוותיקות שיש בה היא של אנשים חרדים ודתיים.

אורי מקלב: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לסגן השר, אתה כל כך צודק.

עיסאווי פריג': גם אני הייתי אמור לדבר בהצעה לסדר-היום הזו.

עיסאווי פריג': אני אדחה את עצמי לוועדת הפנים, ואני מצטרף אליכם.

עיסאווי פריג': בינתיים אני מזמין את סגן השר משולם נהרי, שיענה לחברים, ליוזמים, למגישים של ההצעה לסדר-היום, בנושא: דברי ראש עיריית טבריה הנבחר נגד הציבור החרדי.

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: היינו מחליפים אותך.

עיסאווי פריג': אין מי שיחליף אותי מהסגנים.

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנותרים, גברתי השרה, דיברו חכמים בלשון נקייה.

משולם נהרי: כך כתוב בתלמוד.

עיסאווי פריג': תחזור על זה.

משולם נהרי: דיברו חכמים בלשון נקייה.

משולם נהרי: בלשון נקייה.

משולם נהרי: חכמים הקפידו, כי התורה הקפידה.

משולם נהרי: כשהתורה רצתה לכתוב, בפרשת נח, על בהמה שהיא טמאה, לא כתבה.

משולם נהרי: כתבה: "מן בהמה טהורה ומן הבהמה אשר איננה טהרה".

משולם נהרי: בדרך כלל התורה היא מצמצמת, ופה היא הרחיבה בעוד מילים, מיותרות כביכול, כדי לא להשתמש – – –

עיסאווי פריג': בדברי קודש אין דבר כזה מיותר.

משולם נהרי: למה – כדי ללמד אותנו לדבר בלשון נקייה.

משולם נהרי: לא להשתמש במילה טמאה.

משולם נהרי: תכתוב: אינה טהורה.

משולם נהרי: לא במובן השלילי.

משולם נהרי: ככה חכמים.

משולם נהרי: ואם לחכמים הדברים טובים, לא כל שכן לנו.

משולם נהרי: אבל אני אומר, אני לא צריך להרחיק עד טבריה.

משולם נהרי: למה ללכת רחוק עד טבריה?

משולם נהרי: היום זו נסיעה ארוכה.

משולם נהרי: פה, מתחת לפנס, פה באולם המליאה, אנחנו כל שבוע עדים לביטויים שאין מקומם אצל בני תרבות.

משולם נהרי: עלבונות, נאצות, אילו מילים.

משולם נהרי: כל שבוע עולים מדרגה, וכל שבוע מופתעים.

משולם נהרי: זה לא משנה קואליציה או אופוזיציה; כל אחד לפי צחות לשונו, יש לו אוצר מילים – ואני כמחנך אומר לכם שאחד הדברים שמטרידים אותי, זה מה אנחנו אומרים לנוער, מה אנחנו אומרים לתלמידים, מה אנחנו משדרים להם?

משולם נהרי: איזה דור אנחנו רוצים להקים – של קללות, של נאצות?

משולם נהרי: איפה תרבות הדיבור?

משולם נהרי: אותו דבר, אדם יכול לחלוק, אף אחד לא חולק על זה שכל אחד יש לו דעה, כשם שכבר סבר הרמב"ם: כשם שפרצופיהם אינם דומים, כך דעותיהם אינן דומות.

משולם נהרי: אין, כל אחד יש לו את דעתו, כל אחד יש לו את הדרך.

משולם נהרי: מותר לך לחשוב אחרת; מותר לך לשכנע כמו שאתה רוצה, אבל להיבנות על חורבנו של השני – אני חושב שזו לא דרכו של בן תרבות.

משולם נהרי: ואני אומר לכם: כששמעתי נציג ציבור שרוצה להיבחר שמתבטא בצורה כזאת, הייתי בטוח שהוא לא טברייני.

משולם נהרי: הייתי בטוח.

משולם נהרי: ואני אומר לכם למה אני בטוח שהוא לא טברייני: מפני שאני הייתי תושב טבריה.

משולם נהרי: אני הייתי מנהל תיכון בטבריה, וזה לא משנה דתיים וחילוניים; והייתי עד למערכות בחירות ומעולם לא נתקלתי בדבר כזה.

משולם נהרי: התווכחו אנשים, וכל אחד טען שהוא יעשה יותר, אבל לא היה סגנון כזה בכלל.

משולם נהרי: סגנון נוראי.

משולם נהרי: זה לא דרך.

משולם נהרי: אדם שאמור לייצג ציבור צריך לעמוד בקריטריונים שמשה רבנו ביקש מהקדוש ברוך הוא, שימנה אדם – "יפקד ה' אלוקי הרוחת – – – איש על העדה, אשר יצא לפניהם – – – ואשר יוציאם ואשר יביאם ולא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רעה – – – איש אשר רוח בו".

משולם נהרי: מה זה "איש אשר רוח בו"?

משולם נהרי: רש"י אומר: שיודע להלוך עם רוחו של כל אחד ואחד.

עיסאווי פריג': מתאים את עצמו.

משולם נהרי: מתאים.

משולם נהרי: הרי יש ניגוד גמור: תבוא עם בשורה.

משולם נהרי: אנחנו נחשפנו לדבר מדהים: דרך הפייסבוק מצליחים להביא המונים.

משולם נהרי: גם אם לא עשית כלום, גם אם לא תקעת מסמר.

עיסאווי פריג': ומה בהלכה – מה מבחן ההלכה על הפייסבוק?

משולם נהרי: אתה מוכר לאנשים דבר שלא עשית אותו.

משולם נהרי: אין שום עשייה.

משולם נהרי: אתה בא ואתה אומר:

משולם נהרי: אני אעשה ואעשה ואעשה ואעשה – זה בסדר.

משולם נהרי: אבל איך הציבור – בכל זאת, הציבור שלנו היום מחפש ערבונות.

משולם נהרי: אתה לא יכול.

משולם נהרי: אנשים לא כל כך מסכימים.

משולם נהרי: איך אתה מתחייב לי?

משולם נהרי: ופה אנשים הלכו אחרי פייסבוק.

משולם נהרי: ואני רוצה להגיד לאותו מועמד, לאותו איש ציבור שנבחר: אנשים בחרו בך בגלל הפייסבוק, אבל לנהל את העיר לא תוכל עם פייסבוק.

משולם נהרי: אני מכיר את טבריה ואני מכיר את הטבריינים.

משולם נהרי: טבריה משוועת; טבריה זקוקה לשינוי; טבריה זקוקה לבולדוזר שיבוא ויפתח אותה.

משולם נהרי: זו עיר תיירות בין-לאומית.

משולם נהרי: טבריה זקוקה לזה מאוד.

משולם נהרי: כל הזמן התושבים צועקים, רוצים את זה, ויש שם פוטנציאל עצום.

משולם נהרי: עם פייסבוק אי-אפשר לעשות את זה.

משולם נהרי: צריך להפשיל שרוולים ולבוא ולאחד את כולם, ולייצג את כולם, ולתת מענה לכולם, ולא לפסול לא ציבור כזה או ציבור אחר.

משולם נהרי: גם אי-אפשר – בפה לא פוסלים שום דבר.

משולם נהרי: בסוף האנשים אומרים את מה שיש להם להגיד.

משולם נהרי: אותם אנשים שהעלו, אותם אנשים יכולים גם להוריד.

משולם נהרי: בסופו של דבר אדם עומד במבחן הציבור.

משולם נהרי: אנחנו נמצאים במדינת חוק, לא כל אחד עושה מה שהוא רוצה.

משולם נהרי: ביקשו ממשרד הפנים להגיב על הנושא הזה.

משולם נהרי: מה משרד הפנים?

משולם נהרי: משרד הפנים יכול להתערב אם יש דברים שהם בניגוד למינהל התקין, ולכל הדברים שהרשויות מחויבות; ואם זה דברים שקשורים ליועץ משפטי, אז יש את הרשויות שמוסמכות לטפל בדברים האלה.

משולם נהרי: אבל אני מנצל את ההזדמנות הזו, כאיש חינוך, כטברייני לשעבר וכמי שחבר בבית הזה 20 שנה ולא נתקלתי בדבר הזה.

משולם נהרי: מה שאני רואה בקדנציה הזו, את סגנון הדיבור הנוראי – לא נתקלתי בו.

משולם נהרי: היו ויכוחים, היו אי-הסכמות, אבל אנשים התחרו בעשייה.

משולם נהרי: זה אמר: אני עשיתי יותר, וזה אמר: אני עשיתי יותר, אבל לא הייתה התחרות הזו, של מי משמיץ יותר ומי פוגע יותר.

משולם נהרי: אני רוצה בהזדמנות הזו, לסיום, לקרוא לנציג הציבור הזה, שנבחר על ידי הציבור באורח דמוקרטי, לשנס מותניים, לעזוב את הכול, לבוא, לקרוא לכל הציבור יחד, לאחד אותם.

משולם נהרי: מה שצריך לעניין אותם עכשיו היא טבריה.

משולם נהרי: לפתח אותה ולהפוך אותה לעיר תיירות מספר אחת.

משולם נהרי: תודה.

עיסאווי פריג': מה כבוד סגן השר מציע?

משולם נהרי: אני מציע להסיר את זה מסדר-היום, זה לא מה שצריך להעסיק אותנו עכשיו.

עיסאווי פריג': החבר'ה מציעים המשך דיון בוועדת הפנים.

עיסאווי פריג': מתיישרים ביחד?

משולם נהרי: אני מציע להסיר את זה מסדר-היום.

משולם נהרי: בוא ניתן לאנשים לעבוד ולא להתעסק – – –

עיסאווי פריג': להסיר?

עיסאווי פריג': אם כך מסירים את זה מסדר-היום ומסתפקים בתשובתו של סגן שר החינוך משולם נהרי.

עיסאווי פריג': יש לנו הצעה לסדר-היום אחרונה, שהמציע הוא דן סידה, חבר הכנסת סידה.

עיסאווי פריג': הוא מבקש להעלות אותה בתנאי שהשר המשיב נמצא איתנו במליאה.

עיסאווי פריג': הוא לא נמצא, ואם כך אנחנו מסירים אותה מסדר-היום.

עיסאווי פריג': אני מתקן את עצמי: משולם נהרי, סגן שר הפנים – הסתפקנו בתשובתו בעניין הצעה לסדר-היום, על עיריית טבריה.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, תם סדר-היום.

עיסאווי פריג': הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ד' בכסלו התשע"ט, 12 בנובמבר 2018, בשעה 16:00.

עיסאווי פריג': ישיבה זו נעולה.