ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 370, 2018-10-31 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ב בחשוון תשע"ט, 31 באוקטובר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי, ללא ספק, כואבים כולנו את לכתו מאיתנו של השר לשירותי דת, חברנו הוותיק דוד אזולאי, ושולחים תנחומים למשפחתו.

יולי יואל אדלשטיין: את הטקס הרשמי יותר נקיים, כמתחייב, בתום השלושים – נכון, גברתי המזכירה?

יולי יואל אדלשטיין: בתום השלושים נתאם עם המשפחה איזשהו טקס לזכרו כאן, במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 561.

יולי יואל אדלשטיין: מי שהגישה את השאילתה היא חברת הכנסת יעל כהן-פארן, והנושא הוא כלבים משוטטים בבסיסי צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי תקרא את נוסח השאילתה.

יעל כהן-פארן: תודה אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: אדוני סגן השר, בשבוע שעבר פורסם שתנו לחיות לִחיות אספה כלבים משוטטים פצועים ומדממים, כנראה מירי כדורי גומי, מבסיס ליד ירושלים וטיפלה בהם.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: 1.

יעל כהן-פארן: האם הוזמן גורם חיצוני לטיפול בכלבים המשוטטים באזור הבסיס?

יעל כהן-פארן: אם כן – מי? 2.

יעל כהן-פארן: מהי השיטה ללכידת הכלבים?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השאילתה מתייחסת כנראה למוצב רמה באזור קלנדיה.

אלי בן-דהן: מוצב רמה סובל מבעיית בעלי חיים משוטטים זה שנים רבות, בשל סמיכותו למחנה הפליטים קלנדיה.

אלי בן-דהן: הטיפול בבעיה נעשה בכמה אופנים: סגירת פרצות המאפשרות חדירת בעלי חיים למחנה; מניעת מקורות מזון זמינים על ידי הקפדה על תנאי תברואה ואכיפת פקודות צה"ל האוסרות טיפול וטיפוח בעלי חיים משוטטים; לכידה ופינוי בעלי חיים משוטטים מהמחנות, המתבצעת על ידי וטרינר פיקודי צבאי או על ידי לוכד חיצוני.

אלי בן-דהן: בשנה האחרונה נחתם חוזה ללכידת כלבים משוטטים שמאפשר ליחידות צה"ל להזמין לוכד חיצוני.

אלי בן-דהן: הלוכד מלווה על ידי וטרינר צבאי, וחייב בהסמכה מקצועית ורישיון שימוש ברובה חיצי הרדמה.

אלי בן-דהן: לאחר ההרדמה הוא מושם בכלוב נשיאה ייעודי ומועבר לתחנת הסגר מאושרת.

אלי בן-דהן: לכידת הכלבים, מיותר לציין, מתבצעת על פי דין.

אלי בן-דהן: הנושא במחנה רמה מוכר בצה"ל, ונעשים מאמצים לתיקון הליקויים במוצב.

אלי בן-דהן: לוכד כלבים חיצוני הוזמן ללכוד את הכלבים המשוטטים בהתאם לכללים שהוזכרו לעיל.

אלי בן-דהן: ברצוני להדגיש כי לעולם לא מתבצע ירי חי או של כדורי גומי על ידי גורמים צבאיים.

אלי בן-דהן: פקחי רשות הטבע והגנים הם היחידים בעלי הסמכות לירי בבעלי חיים משוטטים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לגברתי?

יולי יואל אדלשטיין: כן, שאלה נוספת לחברת הכנסת יעל כהן-פארן, וגם לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני סגן השר.

יעל כהן-פארן: אני חוזרת לשאלה המקורית: האם ייתכן כי אותם כלבים אומללים נורו בכדורי גומי?

יעל כהן-פארן: האם הגורם – אמרת שחיילי צה"ל או כוחות מצה"ל כמובן אינם מטפלים בכלבים ולא מנסים ללכדם – האם הגורמים הם רשות הטבע והגנים או יחידת הפיצו"ח של משרד החקלאות שנקראת ללכוד אותם?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אדוני סגן שר הביטחון, בוודאי הבחנת שהשבוע הודיעה ממשלת בריטניה שהצבא הבריטי יהיה פתוח מעכשיו – כל המקצועות יהיו פתוחים לפני כל המתגייסות ומתגייסים, כלומר, הצבא הבריטי עובר, כמו שעבר הצבא האמריקני כבר לפני יותר משנתיים, למיון ושיבוץ לפי יכולת, ולא לפי מגדר.

מרב מיכאלי: בצה"ל יש דוח שהמליץ על המעבר לעבודה של האדם הנכון בתפקיד הנכון כבר לפני יותר מעשור.

מרב מיכאלי: שאלתי אליך: מדוע צה"ל לא עובר לשיטת המיון והשיבוץ הזאת, הכול-כך הרבה יותר יעילה וטובה לצרכים המבצעיים שלו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: לגבי השאלה הראשונה, כפי שאמרתי, חיילי צה"ל אינם יורים כדורי גומי בשום מצב שהוא על כלבים משוטטים.

אלי בן-דהן: הכלבים המשוטטים שנמצאים באזור מוצב רמה וגם במחנות צה"ל אחרים נלכדים על ידי לוכד חיצוני מקצועי, שזה תפקידו, שזכה במכרז של הצבא.

אלי בן-דהן: יחידות הצבא יודעות להזמין אותו כשיש בעלי חיים משוטטים סביב מחנות הצבא, והוא לוכד אותם, כפי שאמרתי, בלכידה על ידי חיצי הרדמה, ואז הוא מעביר אותם ליחידות הסגר מאושרות במדינת ישראל.

אלי בן-דהן: לגבי חיול נשים, אני לא מכיר את הדוח שחברת הכנסת מרב מזכירה.

אלי בן-דהן: אני יכול רק לומר דבר אחד: למיטב ידיעתי, האיומים על צבא בריטניה אינם האיומים על צבא מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: כידוע לך, מדינת ישראל, צה"ל, עושה מאמצים שונים להכניס חיילות במקומות שבהם ניתן.

אלי בן-דהן: לאחרונה היה ניסיון כזה בחיל השריון, וכרגע צה"ל דווקא החליט שלא להמשיך אותו מסיבות שונות.

אלי בן-דהן: מעבר לזה, אין לי מה להוסיף.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני סגן שר הביטחון, על תשובותיך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עכשיו נבקש מסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 559 של חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: סגירת מרפאת המומחים של היחידה למבקשי מקלט.

יולי יואל אדלשטיין: שואלים נוספים, שהגישו נושא דומה לדיון במליאה, הם חברי הכנסת דב חנין, מרב מיכאלי ויעל גרמן, אז אנחנו ניתן לכולכם לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: בוקר טוב, סגן השר, יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: מרפאת המומחים היחידה שמספקת שירותים למבקשי מקלט בעלויות מופחתות תיסגר בסוף החודש, ולפיכך, בשל פניית אלפי המטופלים שייוותרו ללא מענה, צפוי עומס יתר בבתי החולים.

מיכל רוזין: רצוני לשאול: 1.

מיכל רוזין: מהם הפתרונות החלופיים לשירותי בריאות בעבור אוכלוסייה זו? 2.

מיכל רוזין: כיצד משרדך מתכוון להתמודד עם העומס שייווצר בבתי החולים?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, בתחילת דבריי אני רוצה להתנצל.

יעקב ליצמן: הכניסה במשרד החוץ סגורה.

יעקב ליצמן: המשטרה לא נותנת לעבור דרך הכנסת, לכן אני חושב שעמדתי שם לפחות כמעט רבע שעה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאתה תמיד מקפיד להיות כאן בזמן ולהשיב על כל השאלות, אנחנו מבינים את המצב בהחלט.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כידוע, חוק בריאות ממלכתי חל על בעלי מעמד תושב.

יעקב ליצמן: לכן, על מנת לתת מענה בסיסי לאוכלוסיית חסרי המעמד, הוקמה על ידי משרד הבריאות, ובמימון מלא שלו, המרפאה למתן שרותי רפואה דחופה בתחנה המרכזית.

יעקב ליצמן: כיום מופעלת המרפאה על ידי חברת טרם.

יעקב ליצמן: יש לציין כי לאחרונה פורסם מכרז להפעלת מרפאה זו.

יעקב ליצמן: במרפאה ניתנים שירותי רפואה ראשונית, כמו גם טיפול בחולים כרוניים – סוכרת ויתר לחץ דם – וחיסונים.

יעקב ליצמן: כמו כן, אוכלוסיית חסרי המעמד מקבלת שירותים רפואיים נוספים ללא תשלום, כגון טיפול ומעקב בטיפות חלב, טיפול נפשי, טיפול בשחפת ואיידס ומעקב ומתן טיפול לנפגעי תקיפה מינית.

יעקב ליצמן: מרפאת המומחים שפעלה סמוך למרפאה הראשונית הופעלה כמרפאת מתנדבים באמצעות מרפאת טרם.

יעקב ליצמן: כלל הרופאים ואנשי הצוות שהתנדבו בה תרמו ממרצם ומזמנם החופשי למען אוכלוסיית חסרי הביטוח בארץ.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות מוקיר ומברך פעילות זו ורואה בה נדבך חשוב בקידום בריאות אוכלוסייה זו.

יעקב ליצמן: אנו מצירים על ההחלטה לסגור את מרפאת המתנדבים, אך אנו מדגישים כי המרפאה הראשונית ממשיכה לפעול כרגיל, בהתאם לסטנדרטים המקצועיים התקפים לכל מוקדים, הכוללים בדיקות מעבדה ושירותי הדמיה, וכן לגבי שירותי חיסונים, מעקב חולים כרוניים וחלוקת תרופות כרוניות.

יעקב ליצמן: יש לציין כי יותר מ-70% מהביקורים הם ביקורים בתחום הרפואה הראשונית, המתוקצבת על ידי המשרד, כך שאיננו צופים שייווצר עומס במרפאות בתי החולים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין עם שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – דב חנין, מרב מיכאלי ויעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: דוח מבקר המדינה, דרך אגב, קבע שהגישה הקיימת והמצומצמת לשירותי הבריאות לחסרי מעמד לא עולה בקנה אחד עם הוראות חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ולאחר הרבה שנים שבאמת משרד הבריאות לא מצא פתרון לעניין, ביולי 2017 הודעתם שאתם פועלים למציאת פתרון ביטוחי ייעודי לחסרי המעמד, למבקשי המקלט, ולאחרונה אפילו הוצגה תוכנית כזאת בפני מנכ"ל המשרד.

מיכל רוזין: לא ברור לי מדוע עד היום לא מיושמת התוכנית, בניגוד לחוות דעת של הגורמים המקצועיים, כשבעצם זה מוביל לכך שפוגעים במערכת הבריאות, ויוצרים עומס רב וחובות כבדים על בתי החולים.

מיכל רוזין: האם המניעה היא פוליטית ולא עניינית-מקצועית, כפי שהומלץ בחוות הדעת של הגורמים המקצועיים במשרד הבריאות?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, כמו שאמרת, מרפאת המומחים הזאת נותנת שירותים חיוניים ביותר.

דב חנין: בין היתר היא נותנת שירותים של מעבדות דם, מרפאת חיסונים, מכון אולטרסאונד גינקולוגי וכללי, מרפאות ניתוחים, הפלות, מכון לב ושירותי פסיכיאטריה.

דב חנין: היא מטפלת ב-1,000 מקרים בחודש.

דב חנין: זה נכון שנעשית בה עבודה רבה של מתנדבים, אבל העלויות הכוללות של הפעלת המרפאה הזאת הם חצי מיליון שקלים בשנה בלבד.

דב חנין: זה כסף קטן מאוד.

דב חנין: עכשיו, אם סוגרים אותה, זה אומר שאלפי מטופלים שהם מבקשי מקלט, פליטים, לא יהיה להם שירות רפואי, לא יהיה להם מענה רפואי, והתוצאה תהיה נזק להם, אבל אולי גם נזקים לסביבה ואולי גם עלויות למערכת הבריאות, כי בסוף הם יגיעו לבתי חולים ומישהו יצטרך לטפל בהם.

דב חנין: המשרד שלך, אדוני, אמר בדיון שהיה בוועדת העבודה והרווחה שאתם תקדמו פתרון של ביטוח לאותם מבקשי מקלט, ואני חושב שזה מהלך נכון מאוד.

דב חנין: השאלה שלי היא איך מקדמים בפועל מהלך כזה של פתרון ביטוחי, כדי שבאמת זה יהיה מסודר.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: חברי חבר הכנסת דב חנין וחברתי מיכל רוזין אמרו בצורה מאוד ברורה את הדברים, ואני רק רוצה לחדד שתי סוגיות בתוך הדבר, אדוני: 1.

מרב מיכאלי: להגיד שמדובר בין השאר גם בנשים בהיריון שאנחנו – מה לעשות?

מרב מיכאלי: נשים בהיריון.

מרב מיכאלי: עכשיו, באמת, להעניש לא רק אותן אלא גם את העוברים שבבטנן, התינוקות האלה, שעלולים להיוולד עם כל מיני תקלות, חלילה, בעקבות הסגירה הזאת, נראה לי באמת אכזרי במיוחד.

מרב מיכאלי: 2.

מרב מיכאלי: אני באמת מנסה להבין את ההיגיון הכלכלי שמדריך את משרד הבריאות כשהוא חוסך חצי מיליון שקל בשנה, וחושף את עצמו להוצאות גדולות בהרבה כתוצאה מהמהלך הלא-הומני, הלא-מוסרי והלא-הגיוני הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נשמע ודאי את תשובתו של סגן השר.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: כבוד השר, כבוד סגן השר, שני דברים: 1.

יעל גרמן: האם ברורה לכבוד השר וגם לממשלה המשמעות הבריאותית בכך שאנחנו מונעים טיפול מהאוכלוסייה הזאת?

יעל גרמן: הרי בסופו של דבר, כאשר הם יחלו למשל בשחפת, באיידס או בכל מחלה מידבקת אחרת, כלל האוכלוסייה שלנו תינזק, תידבק ותחלה.

יעל גרמן: אז היכן לא ההיגיון הכלכלי והמוסרי – היכן ההיגיון הבריאותי?

יעל גרמן: 2.

יעל גרמן: הייתי רוצה לדעת מדוע כבוד סגן השר אינו מפעיל את סמכותו על פי סעיף 56(א), אם אינני טועה, ופשוט קובע שביטוח בריאות יחול גם על השוהים הזרים וגם על הפליטים.

יעל גרמן: ברגע שיהיה להם ביטוח בריאות, הם ישלמו את העלות, ואז ניתן יהיה לתת להם את כל השירותים הרפואיים.

יעל גרמן: זה גם הומני, זה גם צודק וזה גם כלכלי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: בהחלטות האלה אין שום פוליטיקה.

יעקב ליצמן: אני לא מנהל פוליטיקה, לא על חסרי המעמד ולא על שום דבר.

יעקב ליצמן: אני לא עושה את זה.

יעקב ליצמן: הדיון שם היה גם כלכלי, גם יותר בעיות – כל מיני בעיות אחרות.

יעקב ליצמן: אני בהחלט מוכן, לאור השאלות האלה, לבדוק את עצמי שוב.

יעקב ליצמן: אני לא כזה שדווקא עומד על החלטה, שאני כל פעם צודק.

יעקב ליצמן: אני אבדוק את זה שוב, אם ניתן, ומה לעשות, מה לשנות בהחלטה.

יעקב ליצמן: בהחלט, כפי שהבהרתי בתשובה שלי, יש תשובות גם לאיידס, גם לכל מיני דברים אחרים, והבהרתי בתשובתי שטרם תמשיך לטפל בזה.

יעקב ליצמן: אבל כפי שאמרתי קודם, אני מוכן לבדוק את ההחלטה עוד פעם, כי אם זה נכון שזה לא רק כסף, חצי מיליון שקל, אני אבדוק שוב.

יעקב ליצמן: לא נראה לי שזו דווקא הבעיה, כפי שידוע לי, אבל בגלל השאלות הרבות כאן אני אבדוק אותה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר יצחק כהן, חבר הכנסת יצחק כהן, להשיב על שאילתה דחופה מס' 557, של חבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: מכרז רמ"י 285/2018 סותר את החלטת הממשלה 1156.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יונה, אתה מוזמן לקרוא את נוסח השאילתה.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: לאחרונה פורסם מכרז המנוגד להחלטת הממשלה הקובעת כי יש להציע למכירה את הנכס תחילה למחזיקים בנכס.

יוסי יונה: בפועל, הרשות לא הציעה למחזיקים בנכס לרכוש אותו, והמכרז עתיד להפקיע מידיהם את הבעלות.

יוסי יונה: ברצוני לשאול: האם בכוונתך, שר האוצר – או בא כוחו – לבטל את המכרז, המנוגד להחלטת הממשלה?

יצחק כהן: כן, תודה, חברי פרופ' יונה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: ברשותכם, אני לא יכול להתחיל את סדר-היום בלי להתייחס למה שקרה אתמול.

יצחק כהן: אתמול מדינת ישראל עברה שני אסונות: האסון של המשפחה מפסגות, שמונה נפשות שנמחקו כליל בכביש 90, אסון נורא, ואסון נוסף, שהחבר שלנו – אני בטוח שעוד יהיה פה דיון מיוחד – הרב דוד אזולאי, שר הדתות, שיחד נכנסנו לכנסת, יחד עם חברנו איציק וקנין, שיבדל לחיים ארוכים, בשנת 1996; עשינו כברת דרך ארוכה מאוד יחד, ארוכה מאוד.

יצחק כהן: האיש מיוחד במינו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, דוד המלך כותב בפרק י"ט: "השמים מספרים כבוד אל" – השמיים, מי שיודע, זה עצם אדיר, איפה זה מתחיל ואיפה זה נגמר – "ומעשה ידיו מגיד הרקיע".

יצחק כהן: שוב, דוד המלך משתמש פה במושגים גדולים מאוד.

יצחק כהן: "יום ליום יביע אֹמר ולילה ללילה יחוֶה דעת", אבל מה?

יצחק כהן: "אין אֹמר ואין דברים בלי נשמע קולם" – כל העוצמות האדירות האלה בשקט מוחלט.

יצחק כהן: חברים, כולם פה בלי יוצא מן הכלל, מכל חלקי הבית, מכירים ומוקירים אותו, את כל הפעולות שהוא עשה.

יצחק כהן: הוא בא משדה החינוך, ולאחר מכן – השדה המוניציפלי.

יצחק כהן: הוא בנה בפעם הראשונה את הקטע המוניציפלי בעירון, בהצלחה גדולה.

יצחק כהן: כל מה שהוא עשה הוא עשה בהצלחה גדולה.

יצחק כהן: לאחר מכן, ב-1996 הגענו לכנסת.

יצחק כהן: במהלך התקופה הוא גם היה יושב-ראש ועדת הפנים, ועשה עבודה יוצאת מן הכלל.

יצחק כהן: מאות חוקים שלא – תודה לאל, בש"ס אין פריימריז, כך שאנחנו לא זקוקים לפרסום וליחצנות.

יצחק כהן: דוד עשה המון המון המון.

יצחק כהן: פשוט, אוהבים לאהוב אותו, והכול "בלי נשמע קולם", אבל התוצאה היא ש"בכל הארץ יצא קַוָּם ובקצה תבל מִלֵיהֶם".

יצחק כהן: אישיות מיוחדת.

יצחק כהן: יחסר לכולנו, יחסר לי, יחסר למשפחתו היקרה, שהייתה מאותגרת 13 שנה, גם כאן, בשקט מוחלט, בשקט מופתי, באצילות יוצאת דופן.

יצחק כהן: עוד נאמר ועוד ייאמר.

יצחק כהן: תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.

יולי יואל אדלשטיין: אמן.

יצחק כהן: פרופ' יוסי יונה, להלן תשובת רשות מקרקעי ישראל על השאילתה שלך: החלטת הממשלה מס' 1156, משנת 1989, עניינה האצת מכירת נכסי רשות הפיתוח.

יצחק כהן: החלטה זו מורה לרשות מקרקעי ישראל, המכונה רמ"י, ולעמידר להאיץ את מכירת נכסי רשות הפיתוח, והיא אינה קובעת זכות קדימה לדייר המוגן.

יצחק כהן: כחלק ממאמצי האצת המכר מורה ההחלטה לרמ"י למכור במכרזים גם נכסים עסקיים תפוסים אשר הדיירים סירבו לרכוש את זכויות הבעלות עליהם.

יצחק כהן: בשנת 1992 חוקק חוק חובת המכרזים, ובמסגרתו נקבע, בין היתר, כי המדינה לא תתקשר בהסכם למכירת מקרקעין אלא במכרז פומבי, למעט בחריגים אשר נקבעו בתקנות חובת המכרזים משנת 1993.

יצחק כהן: אתה מכיר את זה היטב.

יצחק כהן: אומנם בתקנות חובת המכרזים נקבע כי מכר מקרקעין לדייר מוגן יכול להיות פטור מחובת מכרז – תקנה 25(3) לתקנות חובת המכרזים – אולם נקבע כי גוף ציבורי יעדיף לבצע התקשרויות בדרך של מכרז פומבי רגיל גם במקום שהותר לו לפי תקנות אלה לבצע התקשרות שלא בדרך של מכרז פומבי רגיל – תקנה 1ב(א).

יצחק כהן: נוח לי לענות לך, כי אתה מכיר את כל הסעיפים.

יצחק כהן: בתקנות חובת המכרזים נקבע עוד כי החלטה של גוף ציבורי לבצע התקשרות שלא בדרך של מכרז תתקבל לפי תקנות אלה לאחר בחינת האפשרות לערוך את ההתקשרות בדרך של מכרז, וככל שהדבר מוצדק וסביר בנסיבות העניין – תקנה 1ב(ד) לתקנות חובת המכרזים.

יצחק כהן: על פי התקנות והחוק מחויבת רמ"י לשקול תחילה את האפשרות והסבירות של מכירת נכסי רשות הפיתוח במכרז בטרם תחליט למכור אותם בפטור מחובת מכרז, גם כאשר קיימת תקנה המאפשרת למכור ללא מכרז.

יצחק כהן: תמיד העדיפות הראשונה היא מכרז.

יצחק כהן: אשר על כן, גם לו הייתה החלטת הממשלה קובעת זכות קדימה לדייר המוגן – והיא לא – הרי שהיא נסוגה מפני הוראות החוק, שהוא מאוחר להחלטת הממשלה.

יצחק כהן: זה תמיד גובר על זה.

יצחק כהן: שיקול הדעת של הרשות עוגן לאחרונה בנוהלי המכר של נכסי רשות הפיתוח, אשר הם בין היתר קווים מנחים להפעלת שיקול הדעת של רמ"י, רשות מקרקעי ישראל, בשאלת המכירה בפטור ממכרז.

יצחק כהן: כך, נקבע בנוהל מס' B35.17 מיום 9 באפריל 2018, בסעיף 3.4.3.8, כדלקמן: "במסגרת עסקת מכר ניתן למכור בפטור ממכרז לדייר מוגן זכויות בנייה בהיקף המאפשר בנייה של עד ארבע יחידות דיור נוספות, או עד 400 מ"ר זכויות בנייה נוספות – שטח עיקרי – ובלבד ששווי זכויות הבנייה הבלתי-מנוצלות, שטח עיקרי, הנכללות בעסקה, לא יעלה על סך של 3 מיליון ש"ח, לא כולל מע"מ.

יצחק כהן: בסמכות ועדת עסקות מסלול ירוק לדון ולאשר חריגה מכלל זה".

יצחק כהן: עד כאן תשובת רמ"י.

יצחק כהן: אם יש לך שאילתה נוספת, בבקשה.

יצחק כהן: דקה אחת, עוד תוספת אחת, ברשותך: אשר על כן, ובהתאם להוראות חוק חובת המכרזים ותקנותיו, מדיניות הרשות היא כי אין למכור בפטור ממכרז לדייר מוגן נכס מנכסי רשות הפיתוח כאשר היקף זכויות הבנייה הצמודות אליו עולה על 400 מ"ר, שטח עיקרי, ושווי הזכויות הנוספות עולה על 3 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: נציין, ברשותך, כי אומנם קיימת סמכות שבשיקול הדעת לסטות מהכלל האמור, אולם ברי כי במקרה דנן, שבו הדייר המוגן מחזיק בזכויות של כ-150 מ"ר בנוי בעוד המגרש הינו בשטח של כ-2.6 דונם, עם זכויות בנייה של עוד כ-30,000 מ"ר, ששוויין מוערך בכ-180 מיליון שקלים, אין זה מוצדק וסביר למכור לדייר המוגן נכס הכולל זכויות בניה בהיקף כה נרחב.

יצחק כהן: ולכן נוהלי רמ"י, כמו גם עקרונות דיני המכרזים הכלליים, מחייבים את הוצאת הנכס למכרז פומבי ולא מאפשרים למכור אותו בתנאים של פטור ממכרז.

יצחק כהן: לאור כל האמור לעיל, המכרז דנן פורסם לאחר הפעלת שיקול דעת ובהסתמך על תקנות חובת מכרזים ונוהלי רמ"י, ואין מקום לבטלו.

יצחק כהן: ונדגיש שוב כי זכויות המחזיק כדייר מוגן מוגנות על פי תנאי המכרז ועל פי דיני הגנת הדייר.

יצחק כהן: עד כאן, יקירי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אז אני גם, ברשותך, אדוני היושב בראש, אנצל את ההזדמנות להביע את הצער העמוק על האסון הכבד שנפל ביישוב פסגות – משפחת עטר – ובוודאי על הקולגה שלנו שהלך לעולמו, שאני לא הכרתי אותו די טוב, אבל מהדברים שנאמרו לאחר מותו ניתן באמת להתרשם שמדובר באדם צנוע, איש ישר, איש שפועלו היה רב בתחום העיסוקים שלו, ואני מבקש להביע את צערי.

יוסי יונה: לגבי המענה שנתת, אדוני סגן שר האוצר, אכן ציינת שלעיתים קיים שיקול הדעת הזה, וישנם מקרים שאכן, גם כאשר השטח שהוצע למכרז או מוצע למכרז הוא גדול יותר מ-400 מטרים, עמדה לרשות של רמ"י הסמכות בכל זאת להציע לאוחזים בנכס, קודם למכרז, גם כאשר אתה ציינת – ואני מקשיב היטב לדבריך – שמדובר בנכס ששוויו מאוד מאוד גדול.

יוסי יונה: אז נשאלת השאלה אם גם שם אין מקום בשיקול הדעת לכבד את עצם העובדה שאנשים התיישבו שם, פעלו שם, פיתחו שם, ועשו זאת במשך שנים ארוכות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר האוצר.

יצחק כהן: צריך להבין, צריך גם להפעיל common sense.

יצחק כהן: בהיקפים כאלה זה לא ציבורי ולא מתקבל על הדעת לעשות את התהליך ללא מכרז.

יצחק כהן: חוץ מההגבלה, כפי שציינתי, יש גם דברים שנראים – אתה אומר, הצדק צריך לא רק להיעשות, גם להיראות.

יצחק כהן: זה מוגזם מדי.

יצחק כהן: אז המחוקק תיחם את זה והתקנות תיחמו את זה לגבול השכל הטוב והסבירות.

יצחק כהן: אני לא חושב שזה רחוק מזה.

יצחק כהן: כדאי לשמור על זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה רגילה שהוגשה על ידי חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: מספרה 375, והנושא שלה: גרעינים תורניים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לחבר הכנסת שטרן הוא שר החקלאות ופיתוח הכפר, שהוא גם הממונה על הנושא, חבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: נא לעלות לדוכן, אדוני, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אלעזר שטרן, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת אלעזר שטרן שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום כ"ד בשבט התשע"ו, 3 בפברואר 2016.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, השאלה היא אליך, ברשותך: מה גבולות הביזיון שלנו כחברי כנסת שאנחנו צריכים לחכות לתשובה למעלה משנתיים?

אלעזר שטרן: כיוון שאני חושב שהשאילתות זה לא בשביל לתת פודיום לשרים, בשביל להלל את מה שהם עושים, אלא לענות.

אלעזר שטרן: בעיניי, כשמחכים לשאילתה שנתיים וחצי, זה ביזיון הכנסת, וצר לי מאוד, התשובה כבר לא מעניינת אותי.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: אילו היית פונה אליי כעבור 21 יום כשלא נענית, הייתי בהחלט שוקל להפוך את זה – – –

אלעזר שטרן: אני צריך לפנות?

אלעזר שטרן: שנתיים?

יולי יואל אדלשטיין: אז אני עונה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אני אישרתי גם לחברי כנסת שכרגע נמצאים במליאה שפנו אליי ואמרו:

יולי יואל אדלשטיין: כבר עבר חודש ולא נעניתי ועבר יותר זמן – אני הופך את זה לשאילתה דחופה, ואז השר מתייצב ועונה.

אלעזר שטרן: שנתיים, אדוני.

אלעזר שטרן: איזה תשובה יכולה להיות רלוונטית אחרי שנתיים וחצי, חוץ מאשר לתת במה?

יולי יואל אדלשטיין: חבל, כמו שאמרתי, שלא פנית אליי בזמן אמת ולא התרעת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אתה מעוניין להשיב?

אורי אריאל: לא.

אלעזר שטרן: אני יוצא.

אלעזר שטרן: אין לו מה להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה גם לשר על נכונותו להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: זה גם היה מאוד עוזר אילו, כשסוף-סוף עונים, כולנו היינו נמצאים במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: יכולתי לתקוף אז את הממשלה ביתר שאת, ולא לשמוע מן השרים שהח"כים רק מגישים שאילתות ולא מתעניינים בתשובות.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5740/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה, ברשותכם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון – ביטול קיצור מאסר לאסירים ביטחוניים), התשע"ט–2018.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, ויש כאן גם את תמיכת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לך הוא השר אורי אריאל, בשם שרת המשפטים.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני 13 שנים, ערב חג שמחת תורה, שני מחבלים, ערבים ישראלים, מוחמד חשאן וסמיר אבו-מוך, יימח שמם, חטפו את קטי דוד, השם ייקום דמה, ממקום עבודתה, ורצחו אותה באכזריות בלתי נתפסת.

עודד פורר: הם דקרו את קטי 28 דקירות בכל חלקי גופה, רוצצו את גולגולתה באמצעות כלי עבודה מברזל, השליכו אותה ביער ודרסו אותה הלוך ושוב עד שנפחה את נשמתה.

עודד פורר: הרצח הזה בוצע ממניעים אידיאולוגיים, משנאת יהודים ואנטישמיות, על רקע לאומני.

עודד פורר: המחבלים נתפסו ונגזרו עליהם מאסרי עולם, כמובן.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, ברור לכם שמאז אותו יום חיי משפחתה של קטי אינם חיים.

עודד פורר: אימא שלה נפטרה כשנה לאחר הרצח משברון לב.

עודד פורר: אביה חלה ומשותק היום ומרותק לכיסא גלגלים.

עודד פורר: ולפני חודשיים מקבלים בני המשפחה טלפון ממחלקת החנינות במשרד המשפטים, ומודיעים להם שוועדת השחרורים המליצה לקצוב לאסיר מוחמד חשאן את מאסר העולם ל-33 שנים, וזאת בשל התנהגות טובה בכלא.

עודד פורר: כלומר, אותו רוצח, אותה חיה דו-רגלית, תוכל לצאת לחופשות באופן מיידי, וכמובן, תוכל לבקש קיצור שליש, ובעוד תשע שנים תצא לחופשי לגמרי.

עודד פורר: אין לתאר את התחושה של בני המשפחה כשהם שומעים את ההודעה הזאת – כאילו בתם נרצחת שוב.

עודד פורר: אבל זו, אני חושב, גם תחושתנו שלנו.

עודד פורר: כשאנחנו רואים מחבלים שפועלים ממניעים לאומניים, מחבלים שמבצעים פעולת טרור, מקבלים הטבות בשל התנהגות טובה, אנחנו מבינים איזה מסר אנחנו משדרים למחבלים האחרים.

עודד פורר: ובעניין אחר – ב-16 ביוני בערב תקף מחבל שוטרת משמר הגבול בת 23, תקף אותה בסכין, ופצע אותה אנושות לפני שהוא נורה למוות וחוסל.

עודד פורר: רגעים אחדים לאחר הפיגוע, במקום אחר, שני פלסטינים חמושים באקדחים פתחו בירי על כמה שוטרי מג"ב אחרים ופצעו ארבע שוטרים לפני שנורו למוות.

עודד פורר: הנרצחת בפיגוע הייתה רב-סמל ראשון הדס מלכא, בת 23 במותה.

עודד פורר: שלושת המחבלים, תושבי הכפר דיר אבו משעל, השוכן ממערב לרמאללה, זוהו כעאדל חסן אחמד ענכוש ובראא אברהים סאלח טאהא, בני 18, ואוסאמה עטא בן ה-19.

עודד פורר: לפחות שניים מהמחבלים היו ידועים גם כפעילים בתא טרור מקומי ונכלאו בעבר בגין פעילות של מטעני חבלה והשלכת אבנים.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מדינת ישראל – ועדת השחרורים – החליטה לקצר את עונשם ולשחרר את שני הנהגים שהורשעו בהסעת המחבלים שביצעו את הפיגוע בשער שכם ורצחו את לוחמת מג"ב הדס מלכא, זיכרונה לברכה.

עודד פורר: לשמחתי, בית המשפט הפך את החלטתה של ועדת השחרורים, אבל בעצם ההחלטה יש מסר, והמסר שמעבירה ועדת השחרורים, שמעבירה מדינת ישראל, הוא מסר של: תעשו פיגועים – אחת מן השתיים: או שתשוחררו בעסקת חילופי שבויים כזאת או אחרת או שתשוחררו על שליש וננהג בכם כבכל האסירים האחרים, כשברור לחלוטין שאסירים ביטחוניים אינם אסירים רגילים; שפעולות טרור – גם בחקיקה אנחנו לא נוהגים בהן כפי שאנחנו נוהגים באסירים על רקע פלילי או רקע אחר.

עודד פורר: ומקרה אחר, אדוני היושב-ראש:

עודד פורר: לפני קצת יותר משנה אחד מיושבי הבית הזה החליט לנצל את החסינות הפרלמנטרית שניתנה לו כדי לבצע את תפקידו כחבר כנסת כדי לבצע פעולת טרור – כדי להבריח טלפונים לאסירים ביטחוניים שיושבים בכלא.

עודד פורר: ובתמימותו, עוד כשרוצים לעשות עליו חיפוש כשהוא נכנס לכלא, הוא אומר: מה פתאום?

עודד פורר: יש לי חסינות, אני חבר כנסת.

עודד פורר: הוא נכנס עם הטלפונים ומבריח אותם – וראינו כולנו את הסרטונים – לאסירים הביטחוניים, ונתפס על חם.

עודד פורר: לצערי, בעניין הזה מערכת אכיפת החוק החליטה להקל איתו ולבצע איתו הסדר טיעון, איפה שלא היה נדרש הסדר טיעון, ולהסכים איתו על שנתיים מאסר איפה שהיה מגיע מאסר ארוך יותר.

עודד פורר: יותר מזה, אדוני, השופט ביקר בפסק הדין שלו את הסדר הטיעון ואף טען שצריך לקצוב מאסר ארוך יותר על אותו מחבל, חבר הכנסת לשעבר באסל גטאס, אבל השופט רצה לכבד את עסקת הטיעון במסגרת מערכות היחסים עם התביעה, והוא קיבל רק שנתיים.

עודד פורר: חבר הכנסת גטאס החל לרצות את עונשו ביולי שנה שעברה, משמע שבעוד זמן קצר, לפחות לפי הניסיון שאנחנו רואים פה, הוא יהיה זכאי לקיצור שליש.

עודד פורר: הוא יוכל לבקש מוועדת השחרורים לקצר את העונש שלו בשליש, ובתוך שנה וכמה חודשים כבר יצא החוצה, אחרי שהוא גם אמר שמה פתאום?

עודד פורר: הוא לא ביצע עבירה; הוא לוחם חופש.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, כל בר-דעת מבין שאסירים ביטחוניים לא צריכים ליהנות מהזכות הזאת של להשתחרר על שליש.

עודד פורר: אני ביקשתי לקיים הליכי חקיקה מהירים.

עודד פורר: את הצעת החוק הזאת הגשתי מייד לאחר שוועדת השחרורים החליטה לשחרר את הסייענים ברצח הדס מלכא.

עודד פורר: אני שמח שכמובן, ההחלטה הזאת בוטלה בסופו של דבר, אבל באותו רגע הצעת החוק הזאת קיבלה פטור מחובת הנחה.

עודד פורר: אני רתמתי לא רק את חבריי לסיעה.

עודד פורר: גם חבר הכנסת מיקי זוהר מהליכוד ביקש להצטרף ולהוביל את הצעת החוק הזאת יחד איתי.

עודד פורר: ואני חושב שכל יושבי הבית הזה צריכים לקדם את הצעת החוק הזאת כמה שיותר מהר, כדי שלא נמצא את עצמנו עם המחבל הבא משתחרר על שליש, דוגמת המחבל באסל גטאס.

עודד פורר: אפשר להעביר את הצעת החוק הזאת, שהיא פשוטה בניסוחה ובמהותה, בתוך זמן קצר, בוודאי אם יש הסכמה של כל יושבי הבית.

עודד פורר: אני שמח שוועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק הזאת והיא מגיעה לכאן עם תמיכת ממשלה, אבל אני מצפה בהצעת החוק הזאת, חבריי, לתמיכה גם מהאופוזיציה.

עודד פורר: המאבק בטרור הוא לא מאבק של קואליציה בלבד; המאבק בטרור הוא מאבק של קואליציה ואופוזיציה גם יחד.

עודד פורר: לא יכול להיות, או אני לא יכול לדמיין אפילו, חבר כנסת שרואה את עצמו שותף למאבק הזה בטרור מרים את ידו נגד החקיקה הזאת, שכל משמעותה היא לא לאפשר לאותם רוצחים, לאותם אנשים שפלים, לאותן חיות, להשתחרר לפני הזמן.

עודד פורר: יש כאלה שיאמרו שלא משחררים אסירים ביטחוניים לפני הזמן, אבל דווקא מרכז המחקר והמידע של הכנסת, בדוח שהוא פרסם במהלך שנת 2017, מצא שבין 2014 ל-2016 שוחררו 200 אסירים ביטחוניים לפי תום ריצוי תקופת מאסרם.

עודד פורר: המשמעות היא שהם שוחררו על שליש, אולי על פחות, אבל שנוכה חלק ממאסרם והם שוחררו על תנאי.

עודד פורר: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, בהצעת החוק לקבוע שאסירים ביטחוניים לא יוכלו ליהנות משחרור על תנאי, ומרגע שהם לא יוכלו ליהנות משחרור על תנאי ומאסר על תנאי, לא יהיה אפשר לשחרר אותם על שליש, ואז נדע לפחות שאומנם תנאיהם של האסירים הביטחוניים בכלא טובים יותר ממה שהם צריכים להיות, והם נהנים מוועד ומדובר, וכשיש מונדיאל רוכשים להם חבילת ערוצים, אבל אתה יודע מה?

עודד פורר: אם יש להם כאלה תנאים טובים בכלא, אז לפחות שימצו את כל התקופה ושלא ישתחררו מוקדם יותר.

יולי יואל אדלשטיין: שיזכו להרבה מונדיאלים.

עודד פורר: מה שנקרא, שיראו עוד ועוד מונדיאלים.

עודד פורר: אני מקווה שגם את העניין הזה ימנעו מהם, אבל לפחות לא נצטרך להשפיל את מבטינו כשאנחנו מסתכלים על המשפחות השכולות שבאות לכאן וננסה להסביר למה המדינה משחררת מוקדם רוצחים, אלא נוכל להישיר מבט אל המשפחות השכולות ולהגיד להן: רוצח שקיבל את ימיו בכלא – הוא ימלא את ימיו בכלא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עודד פורר: אני מקווה, אדוני, שבקרוב גם נוכל להעביר פה את הצעת החוק שאנחנו מקדמים של עונש מוות למחבלים, שנוכל גם להישיר מבט למשפחות השכולות ולהגיד להן: גם הרוצחים הללו יהיו בני מוות, כפי שצריך להיות גם במערכת המשפט הישראלית.

עודד פורר: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, מחברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה כאחד, לתמוך בהצעת החוק הזאת ולקדם אותה מהר גם לקריאה הראשונה, השנייה והשלישית, כדי שנמנע מהמחבל הבא להשתחרר.

עודד פורר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: בשם שרת המשפטים, בשם הממשלה, ישיב השר אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: מכובדי היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש, ברשות מציע החוק וברשות היושב-ראש, לשלוח תנחומים – אני חושב שבשם כולנו – למשפחת אזולאי על מותו של השר דוד אזולאי, חבר ורע, איש חסד, איש אמיתי.

אורי אריאל: תנחומיי.

אורי אריאל: אני מבקש לשלוח גם תנחומים למשפחת עטר, לבני המשפחה הרחבה, כי משפחת עטר, לתדהמתנו, איננה איתנו.

אורי אריאל: אני אקריא את שמות המשפחה: יריב ושושי עטר, יעקב ישראל, בן 12, עטרת תפארת, בת 11, איילה, בת תשע, מוריה, בת שבע, ידיד, בן חמש, ואביגיל הצעירה, בת שלוש.

אורי אריאל: כולם, זיכרונם לברכה, ייטמנו היום בארץ ישראל.

אורי אריאל: ברשותכם, אני חוזר לחוק.

אורי אריאל: אני עונה בשם שרת המשפטים.

אורי אריאל: , של חבר הכנסת עודד פורר, מבקשת לשלול את האפשרות לשחרור על תנאי ממאסר מאסירים שנושאים עונשי מאסר בגין ביצוע עבירות ביטחוניות.

אורי אריאל: חוק שחרור על תנאי ממאסר, התשס"א–2001, קובע כי אסיר הנושא עונש מאסר של מעל שלושה חודשים ושנשא שני שלישים לפחות מתקופת המאסר שעליו לשאת – רשאי הגורם המוסמך להורות על שחרורו על תנאי מנשיאת יתרת מאסרו אם שוכנע כי האסיר ראוי לשחרור וכי שחרורו אינו מסכן את שלום הציבור.

אורי אריאל: לאסיר אין זכות קנויה לשחרור על תנאי ממאסר.

אורי אריאל: החלטה על שחרור על תנאי של אסיר מתקבלת לאחר שהגורם המוסמך השתכנע כי האסיר – ציטוט – ראוי לשחרור, וכי שחרורו אינו מסכן את שלום הציבור.

אורי אריאל: במקרים בעלי חומרה, שבהם שחרורו של האסיר על תנאי יפגע במידה חמורה באמון הציבור במערכת המשפט, באכיפת החוק ובהרתעת הרבים, משנוצר יחס בלתי סביר בין חומרת העבירה לבין תקופת המאסר שיישא האסיר בפועל אם ישוחרר, רשאית הוועדה להביא בחשבון גם נתונים אלה בהחלטתה.

אורי אריאל: עוד נקבע לגבי אסיר עולם כי ועדת שחרורים מיוחדת, בבואה להחליט בעניין שחרור על תנאי של אסיר עולם, תשקול גם אם חל באסיר שינוי ממשי מבחינת הבנת חומרת מעשיו ומבחינת מוכנותו להשתלב בחברה ולתרום לה.

אורי אריאל: המנגנון הקבוע בחוק והשיקולים שפורטו בו נועדו להבטיח כי רק אסירים שנמצאו מתאימים וראויים לכך יוכלו ליהנות מקיצור עונש המאסר, וכן כי גם שיקולים רחבים יותר הנוגעים לחומרת העבירה, להרתעת הרבים ולאמון הציבור במערכת המשפט עשויים להילקח בחשבון.

אורי אריאל: לא ישוחרר על תנאי מי שנשקפת מממנו סכנה לציבור או מי שלא שינה את דרכו ואינו ראוי לשחרור על תנאי.

אורי אריאל: אומנם הרוב המכריע של האסירים הביטחוניים אינו משולב בפעילות שיקום בבתי הסוהר, וממילא הדבר משפיע על סיכוייהם להשתחרר על תנאי מהמאסר.

אורי אריאל: זאת ועוד, הסיכוי של אסיר שאינו תושב ישראל להשתחרר על תנאי ממאסר הוא נמוך, בהיעדר אפשרות לפיקוח אפקטיבי על תנאי שחרורם.

אורי אריאל: יחד עם זאת, אני תומכת – אמירת השרה שקד – בהצעת החוק, לנוכח מאפייניה הייחודיים של העבריינות הביטחונית-אידיאולוגית, ואני סבורה שישנה הצדקה לנקוט מדיניות ענישה מחמירה יותר ביחס לקבוצה זו כהחלטת מדיניות.

אורי אריאל: אין שום היגיון שמדינה ריבונית המתקיימת תחת מתקפות טרור תאפשר שחרור על תנאי של מחבל רוצח טרם השלמת תקופת מאסרו.

אורי אריאל: לאור האמור, ובכפוף להחלטת ועדת השרים לחקיקה, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בהצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון – ביטול קיצור מאסר לאסירים ביטחוניים), התשע"ט–2018, בתמיכת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון – ביטול קיצור מאסר לאסירים ביטחוניים), התשע"ט–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 48 בעד, שבעה מתנגדים, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר – – –

יואב קיש: ועדת הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, עמדת הלשכה המשפטית היא שזו ועדת חוקה, אבל מכיוון שמבקשים גם ועדת הפנים, ועדת הכנסת תכריע בנדון.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה תיקבע בוועדת הכנסת ותכין את החוק לקריאה ראשונה, לאחר שהתקבל בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/4709/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשע"ח–2017, של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חברי הכנסת, ובמיוחד החברים ליד התאים ובתאים – אי-אפשר לשמוע שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': חברים וחברות – חבר כנסת לוין, חברת הכנסת קורן וכל שאר הבית – הצעת החוק שאנחנו מעלים כאן, שמעלים אותה מאז 1957, היא לא נעימה לאוזניים היהודיות, לא נעימה, מה לעשות, אבל היא חשובה יותר מכל הצעת חוק אחרת, כי היא מחזירה אותך למוסריות שאתה צריך לשמור עליה, וללמוד מהעבר שלך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, ב-29 באוקטובר, ביום שני, ציינו בכפר קאסם – ואני תושב כפר קאסם – את יום הזיכרון ה-62 לחללי טבח כפר קאסם.

עיסאווי פריג': באותו שבוע, או כמה ימים לפני כן, אדוני, יצא שהלך לעולמו יששכר שדמי, שהיה מפקד החטיבה באזור.

עיסאווי פריג': שדמי, כשנה לפני מותו, אמר לעיתונאי עופר אדרת ולהיסטוריון אדם רז כי המשפט שנערך למבצעי ואחראי הטבח בכפר קאסם, שבו הוא הורשע בעבירה משנית של הוראה לאכוף עוצר ללא מעצרים, היה וקבע ואמר את זה: היה משפט ראווה.

עיסאווי פריג': שדמי אמר את זה – אמר שהיה משפט ראווה כדי שניתן יהיה למנוע מזה להגיע להאג או לדרגים בכירים יותר במערכת.

עיסאווי פריג': זה היה בהארץ ב-12 באוקטובר.

עיסאווי פריג': זה מה שאמר מפקד החטיבה של המבצע.

עיסאווי פריג': שדמי, שידע שהוא עומד למשפט כדי שדרגים מעליו לא יצטרכו לתת את הדין, הוסיף ואמר: אני לא יכול להצדיק, לא בעקיפין ולא במישרין, את מה שקרה בכפר קאסם.

עיסאווי פריג': ההרשעה הזאת גם לא מנעה ממנו, כמובן, להתקדם בסולם הדרגות בצה"ל, וגם בחיים האזרחיים.

עיסאווי פריג': מה שאמר שדמי הוא מה שכל צעיר בכפר קאסם יודע, וזאת האמת.

עיסאווי פריג': ואני פונה אליכם, חבריי, ראש הממשלה: בסוגיית תימן, שחברת הכנסת מובילה את זה – נורית, חברת הכנסת נורית קורן, הובילה את זה באומץ ובצדק; רצתה לדעת מה עלה בגורל ילדי תימן.

עיסאווי פריג': עשרות שנים משפחות לא ידעו מה עלה בגורלם, והיא הלכה בנחישות, בנחישות, על הסוגיה, שמדברת אליה גם באופן אישי.

עיסאווי פריג': היא רוצה לדעת את האמת.

עיסאווי פריג': היא ביקשה את זה.

עיסאווי פריג': מה אמר ראש הממשלה?

עיסאווי פריג': ראש הממשלה אמר – תקשיבו, חברים – אמר בנושא תימן: עד לרגע זה אינני מבין מדוע החיסיון קיים.

עיסאווי פריג': אנחנו נבדוק את זה ונטפל בזה.

עיסאווי פריג': בעניין יהודי וילדי תימן, ראש הממשלה רוצה לחשוף את האמת ולהסיר את החיסיון.

עיסאווי פריג': כשזה מגיע לכפר קאסם או לאזרחים הערבים, המילים והכיוון משתנים.

עיסאווי פריג': מה קורה?

עיסאווי פריג': פורסם לאחרונה שראש הממשלה רוצה להאריך את תוקף החיסיון על המסמכים העוסקים בטבח דיר יאסין וכפר קאסם.

עיסאווי פריג': את החיסיון לילדי תימן – כן; כפר קאסם – לא.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': היה אז תירוץ.

עיסאווי פריג': התירוץ: שתושבי כפר קאסם או האזרחים הערבים לא ינקמו בשדמי או במי שמעורב בטבח.

עיסאווי פריג': התירוץ הלך לעולמו, אז מה נשאר?

עיסאווי פריג': מה נשאר?

עיסאווי פריג': ברגע שאני בא ומביא הצעת חוק כאן, חברים, אני דן: אם יש לה עלות תקציבית, יש עילה – אני צריך דיון תקציבי, אני רוצה הסכמת אוצר.

עיסאווי פריג': אבל מדובר בהצעת חוק שמבקשת שהמדינה תלמד את התלמידים שלה על מלחמותיה.

עיסאווי פריג': אז היה לי והיה לי, וההיסטוריה – הרגעים המביכים והטעויות הם חלק מההיסטוריה.

עיסאווי פריג': למה לא רוצים ללמד את זה ולהגיד את זה לילדים ולאזרחים?

עיסאווי פריג': אני חושב ושואל ומעלה, כי אתם לא רוצים, כך אני חושב, להנחיל לילדים היהודים שאנחנו רוצים להכניס את החברה הערבית לתוך כור ההיתוך של החברה הישראלית, כי ברגע שידעו את זה, יש בעיה.

עיסאווי פריג': מה אנחנו מבקשים?

עיסאווי פריג': מבקשים שמדינתי, מדינתי, תכיר: קרה אחת, שתיים, שלוש – זאת האמת.

עיסאווי פריג': היא כואבת, אבל נלמד אותה כדי שאני ארגיש בטוח.

עיסאווי פריג': ההיסטוריון אדם רז זה שנתיים מנהל מאבק עם בית הדין הצבאי לחשיפת האמת וחשיפת מסמכי תיק חפרפרת, שזו תוכנית הגירוש של הערבים מ-1956.

עיסאווי פריג': אני העדתי בבית הדין הצבאי.

עיסאווי פריג': כל הבקשה של אדם רז ושל תושבי כפר קאסם לגלות את המסמכים האמיתיים היא כדי שאנחנו נדע את האמת, כי ברגע שנדע את האמת – ברגע שאני אדע את האמת, חברים, אני ארגיש יותר בטוח; אני ארגיש יותר בטוח כי מגלים לי את האמת, אומרים לי את האמת כדי שהטעות לא תחזור על עצמה.

עיסאווי פריג': למה מפחדים מזה?

עיסאווי פריג': למה מפחדים מלגלות את המסמכים?

עיסאווי פריג': עברו 62 שנה, ומדינה עוצמתית, משגשגת, צומחת, דמוקרטית כמו מדינת ישראל – ממה יש לה לפחד?

עיסאווי פריג': ממה יש לה לפחד?

עיסאווי פריג': אני לא מבין אתכם.

אורן אסף חזן: אנחנו לא מפחדים – – – לעוות את ההיסטוריה.

עיסאווי פריג': אז לשם כך, חברים, אני חושב שלא שמאל ולא ימין.

עיסאווי פריג': אני לא מדבר על הצעת חוק שיש בה קואליציה–אופוזיציה; אני מדבר על הצעת חוק מוסרית, אנושית, אזרחית, שכל מי שחשוב לו לשמור על צלם האדם שבתוכו צריך לדעת את זה.

עיסאווי פריג': אני אגיד את זה מעבר לכך.

עיסאווי פריג': לפני שנתיים אמר השר לוין את זה: לא היה טבח בכפר קאסם.

עיסאווי פריג': זה שקר.

עיסאווי פריג': הינה, הוא אמר את זה.

עיסאווי פריג': ברגע שאומרים את האמת, השר לוין לא יגיד את זה, כי האמת תיאמר ותיחשף.

עיסאווי פריג': לשם כך, חברים, אני חושב שאחרי 62 שנה, מדינת ישראל חייבת לפנות לאזרחיה הערבים ולהגיד את האמת: קרה מה שקרה; להגיד מה ואיך זה קרה ולשאת באחריות הרשמית, עם כל המשתמע מכך, לאירועי טבח 1956.

עיסאווי פריג': זו חוזקתה של מדינה.

עיסאווי פריג': זו חוזקתה של מדינה, וזו לא חולשה.

עיסאווי פריג': ולשם כך אני פונה אליכם, חברים שלי, מהאופוזיציה וגם מהקואליציה: חברים, מה אנחנו מבקשים?

עיסאווי פריג': אני מבקש שהמדינה תפנה אליי כאזרח ותגיד לי: זאת האמת.

עיסאווי פריג': טעיתי.

עיסאווי פריג': אתה חלק מהחברה הישראלית.

עיסאווי פריג': אתה חלק מכור ההיתוך.

עיסאווי פריג': אני פונה: למה אתם פוחדים?

עיסאווי פריג': למה אתם שותקים?

עיסאווי פריג': למה אתם מסתירים?

עיסאווי פריג': כי הסתרה היא חלק מתהליך הכחשה.

עיסאווי פריג': אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': הצעירים והילדים בכפר קאסם לומדים, וגדלים על הזיכרון הזה.

עיסאווי פריג': הם זוכרים וימשיכו לזכור את זה.

עיסאווי פריג': אבל הם רוצים להיות גם חלק מחברה שמקבלת ומחבקת אותם.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/4710/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: להצעת החוק יש גם הצעה מוצמדת – הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשע"ח–2017, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק אותה הוא חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: ההצעה לא מוצמדת.

דב חנין: אלו שתי הצעות.

יולי יואל אדלשטיין: עברו 45 יום, וזה על המכסה שלכם.

דב חנין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: ירדנה, זה על המכסה, הוא אומר, ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אומר שזה על המכסה שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא אומר שזה על המכסה שלהם.

דב חנין: היא לא מוצמדת.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת הצעת חוק בשמי ובשם חבריי לסיעת חדש, הצעת חוק שאנחנו מגישים שנה אחרי שנה לכנסת.

דב חנין: במשך שנים רבות הגיש את הצעת החוק הזאת כאן חבר הכנסת לשעבר מוחמד ברכה.

דב חנין: בשנים האחרונות מגישה אותה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, והיום יש לי הזכות לעמוד בפניכם כאן ולנמק את הצעת החוק החשובה, המוסרית, הערכית, הכל-כך נכונה הזאת: הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו צריכים להזכיר בבית הזה שכאשר נעשה הטבח הנורא ההוא, כאשר אנשים שחזרו מיום עבודתם בחקלאות הגיעו לשערי כפר קאסם, חיילי משמר הגבול עצרו אותם, הורידו אותם מהמשאיות, מהמכוניות, עצרו אותם והעמידו אותם בשולי הכביש, ושם ירו בהם למוות.

דב חנין: שם רצחו אותם.

דב חנין: אירוע מחריד, מזעזע, נורא.

דב חנין: בית המשפט אמר עליו בזמנו: דגל שחור מתנופף מעל הפקודה להרוג אזרחים ככה.

דב חנין: אבל אני רוצה לומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, שבתחילת הדרך מסך כבד של סודיות, של הסתרה, של השתקה, כיסה או ניסה לכסות על הפשע הנורא הזה.

דב חנין: והיה זה התפקיד הפרלמנטרי של שני חברי כנסת בבית הזה, מאיר וילנר ותופיק טובי, ששברו בעזרת החסינות שלהם את מסך השתיקה והביאו לידיעת הציבור שנעשה פשע נורא בישראל, שנעשה רצח כזה, ובעקבות הגילוי הזה התחיל התהליך שהוביל למשפט ולהתחלת החשיפה של מה שקרה שם.

דב חנין: אבל, עמיתיי חברי הכנסת, כשאנחנו קוראים את הריאיון הקשה, המזעזע, של ישכה שדמי שפורסם בהארץ לפני זמן קצר, אנחנו מבינים שעד עצם היום הזה לא נחשפה בפני הציבור הישראלי כל האמת על מה שהיה שם.

דב חנין: ישכה שדמי, קצין בכיר בצבא, הבכיר ביותר שהועמד לדין, אלוף משנה, אומר בריאיון הזה שהמשפט שנעשה לו היה משפט של טיוח, כי מטרת המשפט הזה הייתה לטייח את העובדה שמעליו ניצב הרמטכ"ל משה דיין, ומעל הרמטכ"ל ניצב ראש הממשלה דאז דוד בן-גוריון.

דב חנין: המטרה של המשפט – ככה אנחנו מבינים מדבריו הקשים של שדמי – לא הייתה לחשוף את האמת אלא הייתה להסתיר ולטייח את האמת.

דב חנין: ועד עצם היום הזה, עמיתיי חברי הכנסת, מסמכים קריטיים שנוגעים למה שקרה בכפר קאסם וסביב הטבח בכפר קאסם עדיין לא התפרסמו לידיעת הציבור.

דב חנין: אחת הטענות שהושמעה הייתה שמעשה הטבח שנעשה בכפר קאסם היה חלק מתוכנית הרבה יותר גדולה, חלק מתוכנית שהייתה לנצל מצב של מלחמה בין ישראל לבין המדינות הערביות כדי לבצע גירוש, טרנספר, טיהור אתני של אזרחים ערבים ממדינת ישראל.

דב חנין: הטענה הקשה הזאת מתחזקת מאוד מאוד כאשר קוראים את עדותו של שדמי.

דב חנין: ואלה דברים, עמיתיי חברי הכנסת, שצריך לחקור ולחקור לעומק.

דב חנין: צודק חבר הכנסת פריג' כאשר הוא אומר שכמו שבצדק הוקמה כאן בכנסת ועדה לחקור את פרשתם היעלמותם, חטיפתם, של ילדי תימן, מזרח והבלקן, ונעשית עבודה חשובה בתחום הזה – בדיוק באותו אופן צריך לוודא שכל האמת בפרשת כפר קאסם מתפרסמת לציבור, ידועה לציבור, ונלמדים ממנה כל הלקחים.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הפצע של כפר קאסם לא נסגר, הוא לא נשכח והוא לא עבר.

דב חנין: בכל שנה ב-29 לחודש אלפים רבים, לפעמים עשרות אלפים מתושבי כפר קאסם וכל האזור, מתייצבים לתהלוכת אבל בכפר קאסם, תהלוכת זיכרון של ההרוגים, של הפצועים; בני משפחות מדברים, הדור הצעיר שומע על הסיפור הזה.

דב חנין: ומהתהלוכה הזאת מקומה של המדינה עדיין נפקד, והמדינה צריכה לבוא ולהתייצב ולקחת אחריות מוסרית, פוליטית, חברתית.

דב חנין: המדינה צריכה לחייב להכניס את לימוד הטבח הזה ולקחיו למערכת החינוך.

דב חנין: אנחנו בהצעת החוק מציעים שתוקדש שעת מחנך בתאריך הזה או בתאריך סמוך לציון הטבח ולהפקת הלקחים ממנו בכל בתי הספר במדינה.

דב חנין: אנחנו מציעים שהמדינה תתקצב את הנצחת זכר קורבנות הטבח בכפר קאסם.

דב חנין: זה לא עניין פרטי של מישהו; המדינה היא ששלחה את החיילים לשם, והמדינה היא שצריכה לקחת חלק בהנצחתם, כולל בצד התקציבי.

דב חנין: וכמובן, המדינה תחשוף סוף-סוף, אחרי כל כך הרבה שנים, את כל המסמכים, את כל האמת, כדי שנדע מה באמת קרה ואיך קרה שדבר כל כך איום ונורא התרחש בכפר קאסם.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת עוסקת כמובן ביצירת צדק היסטורי, כי אי-אפשר לעבור על פשע; אי-אפשר לעבור כך על רצח; אי-אפשר לעבור על זה שאזרחים נרצחים על ידי חיילים של מדינתם שלהם.

דב חנין: אי-אפשר לעבור על זה.

דב חנין: אבל האמת היא, עמיתיי חברי הכנסת, שהצעת החוק שלנו לא באה רק כדי לציין את העבר.

דב חנין: יש בסיפור הזה, בפרשה הזאת, לקח שהוא מאוד מאוד אקטואלי לישראל של שנת 2018, כאשר יש כאלה שחושבים שאין קווים אדומים ואין דגלים שחורים, ומותר להרוג, ורצוי לרצוח, וגם כשמדובר באזרחים או לא באזרחים דמם של ערבים מותר; הוא לא אדום מספיק ולא יקר מספיק.

דב חנין: לקח הדגל השחור של כפר קאסם חייב להישמע, חייב להידון, חייב להידון במערכת החינוך, וחייב להיות במרכז סדר-היום גם של הגוף המחוקק במדינת ישראל, הלוא היא הכנסת.

דב חנין: ואני רוצה, אדוני היושב-ראש, לסיים בטענה אלינו בכנסת.

דב חנין: בשנה שעברה, כשהעלינו את הצעת החוק הזאת פה, אמרו לנו: למה לכם להביא את הצעת החוק להצבעה?

דב חנין: בואו נהפוך אותה להצעה לסדר-היום, והנושא יגיע לוועדה, לוועדת החינוך, ואז חברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחבר הכנסת עיסאווי פריג' הסכימו להצעה הזאת.

דב חנין: מה קרה?

דב חנין: הועלתה דרישה שזה לא יגיע לוועדת החינוך אלא לוועדה אחרת, הנושא התגלגל לוועדת הכנסת, ועד עצם היום הזה – שנה עברה, וועדת הכנסת לא טרחה לדון בשאלה מה עושים עם הנושא הזה, והוא פשוט נקבר.

דב חנין: ולכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני חושב שהמנגנון הזה של העברה כהצעה לסדר-היום לא הוכיח את עצמו, ואנחנו צריכים להצביע.

דב חנין: ואני פונה אליכם, גם חברים בקואליציה: אל תצביעו בעד לטאטא את האמת מתחת לשטיח.

דב חנין: אותה גישה שהייתה בעבר של טיוח בנושא ילדי תימן, מזרח והבלקן עדיין שולטת בקואליציה, ואולי בעוד כמה מקומות בכנסת.

דב חנין: תצביעו בעד גילוי האמת, חשיפת האמת, לימוד הלקחים, הנחלת הלקחים, כדי שהמדינה הזאת תהיה צעד אחד לכיוון של יותר צדק ויותר שוויון.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: ישיב במשולב השר אורי אריאל, על שתי הצעות החוק.

יצחק וקנין: הצבעה תהיה נפרדת על כל הצעה.

יצחק וקנין: אדוני השר, עשר דקות לרשותך.

אורי אריאל: מכובדי היושב בראש, יהיה לך עודף מהעשר.

אורי אריאל: אני אומר את זה גם ליושב-ראש הקואליציה, שעסוק עם חבר הכנסת חזן.

אורי אריאל: תשובתי תסתיים בעוד שלוש דקות.

אורי אריאל: אני לא אעמוד פה לנאום נאומים.

אורי אריאל: חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה מיום 28 באוקטובר ונדחתה.

אורי אריאל: הצעות חוק דומות לזו עולות מדי שנה בשנים האחרונות על ידי חברי כנסת שונים לדיון בוועדת השרים לחקיקה ונדחות.

אורי אריאל: להלן הנימוקים לדחיית הצעת החוק: 1.

אורי אריאל: קביעת חיוב בדבר תוכניות לימודים לבתי הספר בדרך של חקיקה ראשית מהווה חריגה מהוראות סעיף 4(א) לחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953, שלפיו שר החינוך הוא בעל הסמכות לאשר את תוכניות הלימודים במערכת החינוך בהתאם להמלצתה של המזכירות הפדגוגית.

אורי אריאל: ככלל, תוכניות לימוד אינן נקבעות בחוק.

אורי אריאל: זהו נושא הנתון לשיקול דעתם של השר והדרג המקצועי המנחה את המערכת מעת לעת ועל פי הצורך, באמצעות הוראות שונות וחוזרי מנכ"ל.

אורי אריאל: דרך זו מאפשרת גמישות ורלוונטיות בתכנים על פי העיתים והצרכים.

אורי אריאל: 2.

אורי אריאל: תקצוב עמותה פרטית על ידי אוצר המדינה מהווה חריגה מהוראת סעיף 3(א) לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, שלפיו יש לתמוך במוסדות ציבור על פי קריטריונים שוויוניים, ידועים ופומביים.

אורי אריאל: 3.

אורי אריאל: אשר למימון אתר ההנצחה, הרי שלעניין זה קבועים הסדרים בחוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, התשנ"ח–1998, ואין סיבה דווקא במקרה זה לקבוע הוראת חוק מיוחדת לעניין זה.

אורי אריאל: 4.

אורי אריאל: באשר לדרישה לגילוי כל המסמכים, הרי שלעניין זה קבועים הסדרים לפי חוק הארכיונים, התשט"ו–1955, ותקנות הארכיונים, התש"ע–2010, וגם כאן אין עילה לסטות מההסדר הקיים דווקא במקרה זה ולקבוע הוראת חוק מיוחדת לעניין זה.

אורי אריאל: ככלל, יודגש כי השר, שר החינוך, רואה חשיבות בעיסוק בנושא ובמשמעויותיו.

אורי אריאל: הנושא נלמד במסגרת לימודי האזרחות לחטיבה עליונה, בפרק העוסק בשלטון החוק ובפקודה בלתי חוקית בעליל, בהרחבה.

אורי אריאל: יהודים וערבים כאחד לומדים על אודות האירוע עם הפנים לעתיד ועוסקים בערכים, כגון שוויון בשמירה על זכויות אדם וקדושת החיים.

אורי אריאל: למידת הנושא מהווה הזדמנות לשוחח על פיוס, ומנגד, להציג בפני הדור הצעיר דוגמאות חיוביות שהיו וישנן לבניית בסיס לחיים משותפים.

אורי אריאל: לאור האמור, ומאחר שהנושא מוצא ביטוי בתוכניות הלימודים, אני מציע לחבר הכנסת להוריד את ההצעה.

אורי אריאל: הממשלה והקואליציה מתנגדות לחוק, בהתאם לאמור לעיל.

אורי אריאל: תודה רבה.

יצחק וקנין: אדוני מתכוון להוריד את שתי ההצעות.

אורי אריאל: שתי ההצעות, כן, שתי ההצעות שעלו במליאה עכשיו.

יצחק וקנין: תודה לשר החקלאות ופיתוח הכפר, השר אורי אריאל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', יש לך שלוש דקות.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, מייד אחרי שהוא מסיים, אנחנו עוברים להצבעה, אם המציע השני לא יבקש לדבר.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, כבוד השר אריאל, עכשיו כשעליתי, אומר לי: דבר, אולי נשתכנע.

עיסאווי פריג': אני לא בטוח שאם הוא ישתכנע הוא יצביע בהתאם לשכנועו.

עיסאווי פריג': חברים, אני רוצה להזכיר לכם מה היה לפני שנה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת בגין, אתה תחשוב במקומי.

עיסאווי פריג': לפני שנה אותה הצעת חוק הייתה כאן, ואני הפכתי את זה להצעה לסדר-היום, בהסכמה.

עיסאווי פריג': שנה, שנה עברה, וועדת הכנסת מסרבת, ומתחמקת מלדון בה.

עיסאווי פריג': למה אתם מצפים מאיתנו אחרי שנה?

עיסאווי פריג': שאתם, ועדת חינוך ועדת הכנסת – אפילו לדון בה, לדון בה.

עיסאווי פריג': עדיין לא התקיים דיון.

עיסאווי פריג': ואתם מצפים מאיתנו, חברי עפר וכל החברים, שאני מאוד קרוב אליכם במחשבה, אתם מבקשים שזאת תהיה הצעה לסדר-היום – אין לי בעיה.

עיסאווי פריג': אבל במקומי, שנה לפני כן – ואיפה אנחנו, ולא שמענו אף אחד שדיבר על זה.

עיסאווי פריג': אני מאוד מצטער, אני לא יכול שזאת תהיה הצעה לסדר-היום, והיא תהיה הצעת חוק.

עיסאווי פריג': ואני פונה אליכם, חברים.

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם כאדם, אני פונה אליכם כאזרח, אני פונה אליכם כשכן, כעמית, כחבר, כבן למשפחה ששכלה שלושה מבניה – אח של סבא מצד אימא, ואח של סבא מצד האבא, ודוד פצוע, שלושה חללים – אני פונה אליכם כבן אדם, אני פונה אליכם כעיסאווי פריג', להכיר במה שהיה, ולקיים עליו דיון במערכות החינוך, ולקחת, ולהכיר באחריות המדינה.

עיסאווי פריג': זה יחזק אתכם.

עיסאווי פריג': אמרתי, מדינה שדנה במלחמותיה דנה גם ברגעים הקשים שהיו בתוך המלחמות האלה.

עיסאווי פריג': אל תברחו מהאמת.

עיסאווי פריג': אני רוצה להרגיש בטוח בתוך המדינה, והבטוח שלי – ברגע שאתם חושפים את האמת ומדברים עליה.

עיסאווי פריג': חברים, טעינו, קרה; בואו נדבר; בואו נעלה את זה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': מה קרה בדרום אפריקה?

עיסאווי פריג': ועדות הפיוס והאמת שהוקמו כדי לפייס בין אזרחי המדינה – למה שם עושים וכאן לא?

עיסאווי פריג': אתם, היהודים בדרום אפריקה עשו את זה, ודיברו על האמת בוועדות האמת ובוועדות הפיוס.

עיסאווי פריג': ואני מסתכל על הפנים שלכם.

עיסאווי פריג': אתם, היהודים הנרדפים, אתם בורחים מלדבר על האמת.

עיסאווי פריג': מה שכואב לכם כואב גם לי.

עיסאווי פריג': למה אתם עושים את זה?

עיסאווי פריג': מה זה ישנה לכם?

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם אחד-אחד, חבריי, אחד-אחד: דברו ותכירו באמת.

עיסאווי פריג': אל תסתירו את זה.

עיסאווי פריג': די להסתרה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: יש עוד שלוש דקות לעאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: גם היא הציעה הצעת חוק דומה, ויש לה אפשרות.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: חבריי הכנסת, מייד בסיום דבריה אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, יושב-ראש הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: כל שנה מאז שנבחרתי לכהן בכנסת ישראל אני מעלה את הצעת החוק הזאת, כהמשך של הצעות חוק דומות שהעלו בזמנו חבריי, מאז חבר הכנסת תופיק טובי, שחשף את הטבח הזה עם חבר הכנסת מאיר וילנר, עד כל החברים שכיהנו לפניי.

עאידה תומא סלימאן: ואני שואלת את עצמי איך יכול להיות שהמדינה תתייחס ותמשיך להתייחס שנה אחרי שנה לכאב האזרחים הערבים ולפשע שהתחולל בכפר קאסם בצורה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות – להתעלם מהאזרחים הערבים ומההשלכות של טבח כזה?

עאידה תומא סלימאן: בשנה שעברה עמדתי פה, והיו חברי כנסת שהתרעמו על זה שאמרתי שהטבח, מטרתו הייתה בסופו של דבר לזרוע פחד באוכלוסייה הערבית במשולש כדי לגרש אותם.

עאידה תומא סלימאן: התרעמו על זה שאמרתי.

עאידה תומא סלימאן: היום, אחרי הפרסומים של המחקר המקיף שנעשה על הטבח הזה, וההודעה שאפילו המשפט שנוהל נגד שדמי היה משפט ראווה, והמשפט המפורסם שלנו על הגרוש של שדמי – התברר שהפלחים הערבים, שזלזלו בהם, הבינו אותו מההתחלה.

אורן אסף חזן: אם היו מקשיבים להוראות, זה לא היה קורה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, שב במקומך.

יצחק וקנין: באמצע האולם אתה צורח.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה אחת:

עאידה תומא סלימאן: הכנסת הזאת החליטה על ועדה שתחקור את הנושא של היעלמות תינוקות מתימן – –

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע, חבר הכנסת אורן חזן.

עאידה תומא סלימאן: – – אבל מתעלמת מרצח ופשע שבוצע כלפי אזרחים שלה.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: מישהו אמר שהדם של אזרחי ותושבי כפר קאסם פחות אדום?

עאידה תומא סלימאן: מישהו אמר שהם לא בני אדם שווים?

עאידה תומא סלימאן: אבל כנראה, במיוחד עכשיו, בצל חוק הלאום, כנראה באמת חושבים שהדם של האזרחים הערבים הוא פחות אדום והוא פחות שווה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת על זה שבשנה שעברה חבר הכנסת ביטן, כשכיהן כיושב-ראש הקואליציה – חבר הכנסת ביטן, ביקשת בשנה שעברה שנהפוך את שתי ההצעות שלנו להצעות לסדר-היום, והבטחתם שיתקיים דיון בוועדת החינוך סביב הנושא הזה, אבל שנה שלמה ועדת הכנסת לא מצאה לנכון להכריע אם להעביר את זה לוועדת החינוך.

יצחק וקנין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אפילו הסכמים לא מקיימים.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן לעשות צדק.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, תודה.

יצחק וקנין: השאלה היא אם הממשלה מסכימה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בגין, אל תנהלו את הדו-שיח ביניכם.

יצחק וקנין: אנחנו נמצאים באמצע הדיון.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך לפני שאני מצביע, כן.

יצחק וקנין: נא לפתוח לו את המיקרופון.

עיסאווי פריג': אדוני, בשמי ובשם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אנחנו הופכים את שתי הצעות החוק להצעה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': שהנשיאות תעביר את זה עכשיו לוועדת החינוך, ושהיא תקיים את הדיון בהקדם.

יצחק וקנין: אדוני, יש פרוצדורה איך מעבירים דברים כאלה, וזה ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: אני לא יכול להתחייב לך שזה הנשיאות.

יצחק וקנין: אתם רוצים להצביע פה שזה עובר לוועדת חינוך?

יצחק וקנין: זה מוסכם על הקואליציה?

יצחק וקנין: מוסכם.

יצחק וקנין: איפה דודי אמסלם?

יצחק וקנין: חברים, אני לא יכול להתנהל בצורה כזאת.

יצחק וקנין: הוא יכול להיות ממלא מקום, אבל אני צריך לקבל תשובה.

יצחק וקנין: אני שואל – הינה, דודי אמסלם, אוקיי.

יצחק וקנין: דודי, זה מקובל עליכם שזה הופך להצעה לסדר-היום ועובר לוועדת חינוך?

דוד אמסלם: – – –

יצחק וקנין: אוקיי.

עיסאווי פריג': מה התשובה, אדוני?

עיסאווי פריג': לא שמעתי.

עיסאווי פריג': מקובל על הקואליציה שזה עובר לוועדת החינוך, אדוני – –

יצחק וקנין: לא ידעתי שאתה ממלא מקום.

עיסאווי פריג': – – אז מקובל עלינו שזה הופך להצעה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': אני מדבר בשמי ובשם – – –

יצחק וקנין: אם כן, תהיה הצבעה אחת בלבד על שתי הצעות לסדר-היום.

יצחק וקנין: הצבעה אחת בלבד.

עיסאווי פריג': מקובל עלינו.

עיסאווי פריג': תודה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת החוק כהצעה לסדר-היום, שתועבר לוועדת החינוך, בהסכמת יושב-ראש הקואליציה.

יצחק וקנין: הצבעה אחת בלבד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת חוק הנצחת זכרם של הקורבנות הופכת להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: מי בעד ומי נגד?

יצחק וקנין: גם השנייה.

יצחק וקנין: אמרתי שתיהן.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 61 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשע"ח–2017, ואת הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשע"ח–2017, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יצחק וקנין: 61 בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: שתי ההצעות הפכו להצעה לסדר-היום, ויועברו לוועדת החינוך להמשך דיון.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1645/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – תקציב התרבות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפר שלח, עשר דקות לרשותך, אדוני.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: אין נושא על סדר-היום הישראלי שהעיסוק של הקואליציה הנוכחית בו ושל שרה אחת בתוך הקואליציה, בממשלה הנוכחית, נגוע ביותר דעות קדומות, ביותר אי-הבנה של מהותה של הדמוקרטיה, ביותר אי-הבנה של מהותה של הממשלה ושל השלטון, מאשר נושא התרבות והאומנות.

עפר שלח: שרת האי-תרבות והאי-ספורט העומדת בראש המשרד האחראי לשני התחומים החשובים האלה, מיום כניסתה לתפקידה פועלת רק כדי לחבל בהם, כדי להעמיד אותם ככלי לשאיפותיה בפריימריז, לחנופתה לראש הממשלה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

מיקי לוי: לא שומעים אותך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אל תעזור לי.

יצחק וקנין: אני אטפל בעניינים.

יצחק וקנין: סדרנים.

יצחק וקנין: לא יכול להיות, מה שקורה פה.

יצחק וקנין: אביגדור, אני קורא לסדרנים.

יצחק וקנין: תעשו סדר.

יצחק וקנין: לא יכול להיות, מה שקורה פה.

יצחק וקנין: אי-אפשר לשמוע את הדובר.

עפר שלח: כמעט מדי שבוע אנחנו נחשפים למתקפות על אנשי התרבות, על מוסדות התרבות, על הכלל הבסיסי שאומר: תרבות היא מוצר צריכה ציבורי בסיסי.

עפר שלח: היא לא שונה במהותה מתחבורה, מחינוך, מרווחה, מביטחון, מבריאות – מכל שאר הדברים שההתאגדות שלנו כמדינה נועדה להעניק לנו.

עפר שלח: והדבר השני הוא שתרבות אינה כפופה לגחמותיו של שלטון, אינה נענית לצווים של שלטון ובטח לא לאיומים של שלטון, ומה שמפריד מדינות דמוקרטיות מתקדמות ממדינות חשוכות הוא בין השאר היחס שלהן לתרבות.

עפר שלח: בברית המועצות לשעבר – יש פה אנשים שהגיעו ממנה – אחד מגדולי המלחינים של המאה ה-20, דמיטרי שוסטקוביץ', היה נקרא מדי פעם אל הפוליטרוק, וזה היה טוען באוזניו שהסימפוניות שלו לא מספיק פטריוטיות בשבילו, והיה חוזר בזנב מושפל בין הרגליים כדי לחזור ולכתוב.

עפר שלח: ויש מחקרים אדירים על השפעת הלחץ הפוליטי הזה על המוזיקה של מי שהוא אחד מגאוני הרוח, ענקי הרוח, של המאה ה-20.

עפר שלח: בברית המועצות לשעבר אומנים שכתבו דברים, שקראו תיגר על הממשל, מצאו את עצמם במקומות רחוקים, בגולגים סגורים, מפני שבברית המועצות לשעבר היה נהוג המשפט:

עפר שלח: אם זה לא שלנו ואנחנו לא שולטים בו, אנחנו נדאג לזה בכוח.

עפר שלח: אז זה לא קורה במדינת ישראל ולא יקרה במדינת ישראל, אבל מה שקורה במדינת ישראל הוא הגרסה המקומית, העלובה, העמוקה, של הלך הרוח הזה, שבאה לידי ביטוי במשפטים: מה שווה לנו תאגיד אם אנחנו לא שולטים בו; שבאה לידי ביטוי בזה שכשדנו בחוק הקולנוע בסוף המושב הקודם של הכנסת ובתחילת המושב הנוכחי, בין לבין הודיעה שרת התרבות שאם חוק הקולנוע לא יעבור כרצונה – חוק שלא היה כמעט ויכוח בין אנשי המקצוע שעסקו בו כמה הוא פוגעני לענף מופלא כמו הקולנוע הישראלי, שמייצר יצירות מופלאות, שמייצג את ישראל בכבוד בעולם; שיושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, איש הקואליציה, אמר עליו שאלמלא לחץ קואליציוני הוא עצמו היה דואג להעיף אותו דרך החלון – שרת התרבות איימה שאם החוק הזה לא יעבור, היא תדאג שיקצצו בתקציבי הקולנוע, משום שהקולנוע, כמו כל התרבות, הוא לא משהו, כמו שאמרתי קודם, שהמדינה חייבת לתת לאזרחיה, והוא לא משהו שהמדינה מתקצבת ונותנת לאנשי המקצוע להוביל אותו מפני שכל התערבות פוליטית בתרבות היא התערבות מזיקה ומשחיתה; הוא משהו שאם אנחנו לא שולטים בו, אז למה אנחנו צריכים אותו?

עפר שלח: המגמה המסוכנת הזאת, שהולכת להימשך עם החוק שהולך לבוא בפנינו, המכונה "נאמנות בתרבות", שמלווה במסע של השמצה כנגד כל מי שעומד נגד זה, מסע של מי נאמן – יעמוד איתי; שמלווה בזה, בידיעה המוחלטת שהתרבות בישראל, כמו ברוב מדינות העולם, תלויה לחלוטין בתקצוב מדינתי.

עפר שלח: זה לא שהתרבות יכולה למצוא לה מקורות אחרים.

עפר שלח: האמירה הזאת שאומרת: כן, שיהיה פה חופש דיבור, שאנשים יגידו ויעשו, ויעלו מחזות ויעלו מוזיקה כמה שהם רוצים, אבל אנחנו לא נתקצב את זה – זו הרי זריית חול בעיניים.

עפר שלח: התרבות איננה יכולה לפרנס את עצמה ברוב המכריע של המדינות המתקדמות בעולם.

עפר שלח: ומתוך ראיית העולם הזאת, השלטון בכל המדינות המתקדמות האלה אומר:

עפר שלח: אני אתקצב את התרבות; אני אוביל את התרבות; התרבות היא מי שאני; התרבות היא מה שאני; התרבות היא בסיס לכוח שלי.

עפר שלח: אני רוצה לספר לך, חברת הכנסת רוזין, שאחרי הפיגוע הנורא שהיה בפריז נשאל שחקן קולנוע צרפתי נפלא בשם ז'אן רושפור מה צריכה להיות התגובה של צרפת על הפיגוע – שכמו אתם זוכרים היה בחלקו הגדול במועדון בטקלאן, שם ניגנו מוזיקה – והוא אמר:

עפר שלח: בתגובה לפיגוע אנחנו צריכים להכפיל את תקציב התרבות הצרפתי.

עפר שלח: למה?

עפר שלח: מפני שבצרפת מבינים – וגם בישראל רוב הציבור מבין – שתרבות היא הבסיס שעליו אנחנו בונים את העוצמה שלנו; שמדינה פתוחה שמדברת על הדברים, שמממנת גם דברים שמוציאים אותה מהדעת, שיש לה את העוצמה להתייצב בפני הביקורת הכי קשה כמו שהיא מופיעה בתרבות, זו מדינה חזקה.

עפר שלח: זה סוד העוצמה שלה; זה מה שמייצר את הכלכלה הפתוחה שלה, שאחר כך מממנת את העוצמה הפיזית שלה; זה מה שמחזיק את עוצמת הרוח שלה, שהיא לא פחות חשובה מהעוצמה הפיזית שלה.

עפר שלח: בשנות ה-70 הועלתה בתיאטרון הקאמרי הצגה בשם "מלכת אמבטיה".

עפר שלח: כתב אותה אחד מענקי הרוח של התרבות הישראלית ב-70 השנים שאנחנו חיים פה, איש ששמו מעורר ברחבי העולם יותר כבוד למדינת ישראל מאשר רוב המוסדות הישראליים – בכל העולם מציגים חנוך לוין; בכל העולם לומדים את חנוך לוין; בכל העולם חנוך לוין הוא סמל למה שישראל מסוגלת להוציא מתוך עצמה.

עפר שלח: "מלכת אמבטיה" הייתה הצגה שלא עומדת בשום קריטריון של אי-פגיעה בשלטון, ואפילו במה שנחשב ערך מאוד מקובל בחברה הישראלית.

עפר שלח: היא יצאה נגד המדיניות הישראלית; היא ביקרה בחריפות את הפעלת הכוח הישראלית.

עפר שלח: היו בה דברים – הייתי אז איש צעיר, ילד, ולא ראיתי את זה, אבל אני מניח שהיו שם דברים שאם הייתי רואה אותם הם היו מקוממים גם אותי.

עפר שלח: איש לא העלה בדעתו שלא לממן את התיאטרון הקאמרי כי הוא מציג את "מלכת אמבטיה".

עפר שלח: אלה הימים שבהם אנחנו נמצאים, ומכוחם באה הצעת החוק שאני מציג בפניכם עכשיו.

עפר שלח: זו הצעת החוק שבזמנים קודמים הועלתה על ידי מוסדות התרבות כחלק מהמשא ומתן על תקציב התרבות, ואמרה: במדינת ישראל, שתקצוב התרבות בה הוא זעיר לא רק ביחס למדינות שאליהן אנחנו נושאים את העיניים ואנחנו אומרים: כמוהן אנחנו רוצים להיות, או זאת משפחת המדינות שאנחנו משתייכים אליהן; ביחס לרוב מדינות העולם תקציב התרבות במדינת ישראל – ביחס לתוצר וביחס לתקציב המדינה – הוא זעיר, וכמובן, הוא לא בטוח – הוא נתון לגחמות של כל שר וכל שלטון.

עפר שלח: אי לכך, אומרת הצעת החוק, בתהליך המעוגן בחוק יעלה תקצוב התרבות בישראל עד שיגיע לשיעור של 1% מתקציב המדינה – מה שהוא הרבה הרבה, פי כמה וכמה, ממה שיש היום.

עפר שלח: אבל אני אומר לכם, הסיפור פה זה לא המספר; זה קודם כול העיגון של תקציב התרבות בחוק ככה שאי-אפשר לגעת בו על ידי כל שר מזדמן וכל שלטון מזדמן.

עפר שלח: וכן, זו העלאת תקציב התרבות, מפני שהתרבות הישראלית זה הייצוא הישראלי הכי טוב בעולם; מפני שכשתיאטרון גשר מופיע במוסקבה או התזמורת הפילהרמונית מופיעה בניו יורק או סופרים ישראלים זוכים בפרסים ברחבי העולם – –

נחמן שי: מחול, מחול, עפר.

עפר שלח: – – זאת עוצמה של ישראל.

נחמן שי: גם מחול.

עפר שלח: חס וחלילה, נחמן.

עפר שלח: יש דברים שקרובים אליי.

עפר שלח: אני מודה שמחול, בדרך כלל – אני רק נזכר בכאבי הגב שלי.

עפר שלח: זאת הבעיה.

עפר שלח: הדברים האלה הם עוצמתה של מדינת ישראל לא פחות מצה"ל ולא פחות משירותי הביטחון ולא פחות מהעוצמה הכלכלית הנהדרת שלנו.

עפר שלח: לכן הצעת החוק הזאת באה, ולכן הכנסת צריכה להצביע בעדה – כדי להודיע: אנחנו נגן על התרבות מהגחמות של השלטון במדינת ישראל.

עפר שלח: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: תשיב שרת התרבות והספורט חברת הכנסת והשרה מירי רגב.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, גברתי השרה.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד יושב-ראש הכנסת.

מירי רגב: חבריי חברי הכנסת, חבריי השרים, הצעת החוק הפופוליסטית שהגישו עפר שלח וחבריו, אין מאחוריה כלום ושום דבר.

נחמן שי: פופוליסטית?

מירי רגב: לכל היותר היא בגדר צ'ק ללא כיסוי; עוד הצעה ריקה ולא רלוונטית, המבקשת להתייחס לתקציב התרבות ב-2019, כאשר ידוע לו, לחבר הכנסת שלח, שתקציב המדינה כבר סגור ומסוגר.

מירי רגב: חבר הכנסת עפר שלח, במין פסאדה – כאילו מנסה לייצר לעצמו ולצייר את עצמו כמי שלוקח חסות על התרבות והאומנות בישראל – – –

תמר זנדברג: זה אשכרה כתוב לך, הדברים האלה?

מירי רגב: בוא נאמר את האמת לציבור.

מירי רגב: הצעה זו שבחרת להעלות כעת ובחיפזון נובעת מהמצוקה שלכם.

מירי רגב: קשה לכם לראות איך מדיניות שאני מובילה גרמה, תכל'ס, להרבה תוצאות בשטח.

מירי רגב: קשה לכם עם התוצאות וההצלחות בשטח, ואתם מנסים בכל מחיר לפזר הבטחות ולקשור לעצמכם כתרים לא לכם.

מירי רגב: רק לאחרונה קשה היה לכם לפרגן על ההצלחה שלנו לתקן את חוק הקולנוע ולהגדיל את התקציב שלו מ-80 מיליון ל-100 מיליון – – –

עפר שלח: אנחנו הגדלנו.

מירי רגב: אתם לא עשיתם כלום.

מירי רגב: אתם רק מדברים ומברברים.

מירי רגב: קשה לכם עם חוק הנאמנות בתרבות, שתכף נדבר עליו, שאין לו ולתרבות שום דבר, אז מה אתם עושים?

קריאות: – – –

מירי רגב: אתם מעלים הצעה שהנחתם ב-2016.

מירי רגב: מאז לא עשיתם כלום.

מירי רגב: אני אסביר לכם גם למה לא עשיתם כלום.

מירי רגב: האמת היא שהציבור לא מטומטם.

מירי רגב: אתה יודע מה?

מירי רגב: גם אנשי התרבות לא מטומטמים.

מירי רגב: תזכרו מי היה שר האוצר ב-2015.

מירי רגב: הממשלה הקודמת – שר האוצר: יאיר לפיד.

מירי רגב: מזכירה לכם, הוא מיש עתיד.

מירי רגב: האם הוא העלה את תקציב התרבות?

מירי רגב: לא.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מירי רגב: האם הוא הוסיף תקציב לתרבות?

מירי רגב: לא.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מיקי לוי: הוא לא היה שר האוצר.

מירי רגב: מה עשה יאיר לפיד?

קריאות: – – –

מירי רגב: מה עשיתם כששר האוצר היה יאיר לפיד?

מירי רגב: מה עשיתם?

מירי רגב: אפס תקציבים לתרבות.

מירי רגב: מה עשיתם?

מירי רגב: היה שר אוצר מיש עתיד.

קריאות: – – –

מירי רגב: האם הוא עשה משהו למען התרבות?

מירי רגב: הוא ייבש, ייבש את התרבות.

מירי רגב: האם הוא הוסיף שקל לתרבות?

מירי רגב: אפס לתרבות.

מירי רגב: אז יושב כאן עפר שלח ולא מתבייש לדבר על הוספת תקציב לתרבות.

מירי רגב: כשאתם הייתם בשלטון, לכאורה יחד איתנו, מה עשיתם לתרבות?

מירי רגב: כלום, כלום וכלום.

מירי רגב: מה אנחנו עשינו לתרבות?

מירי רגב: עכשיו נראה לכם מה עשינו לתרבות.

לאה פדידה: למה – – – בשקל – – –

מירי רגב: אתה יודע מה, זו צביעות.

מירי רגב: כמה בושה יכולה להיות לך לעמוד פה ולדבר על הוספת תקציב לתרבות, וכששר האוצר היה ראש המפלגה שלך, לא עשיתם כלום לתרבות.

מירי רגב: רבותיי, איזה אבסורד.

עפר שלח: – – – עוד פעם ועוד פעם, זה יהיה אמת.

מירי רגב: כמה צביעות יכולה להיות לאותם אנשים שעומדים כאן ומדברים בנפלאות התרבות, בנפלאות התקציבים, אבל כשהם היו אחראים לתקציב – כשהוא היה אחראי לאוצר, שום דבר הוא לא נתן לתרבות.

מירי רגב: אז אני אומרת לכם, חברים – – –

מיקי לוי: ב-2015 הוא לא היה שר אוצר – – –

מירי רגב: אז אני אומרת לכם, חברים, כשאני נכנסתי, לא רק שהיה קיפאון בתקציב – כשאתם הייתם אחראים לאוצר של המדינה, אם היו איזשהם פירורים, הם חולקו רק למדינת תל אביב.

מירי רגב: אז תגיד לי, עפר שלח, עד כמה צבוע אתה יכול להיות?

מירי רגב: נכנסתי וראיתי את ספר התקציב ולא האמנתי.

מירי רגב: לא האמנתי – איזה חוסר צדק, איזה חוסר ועיוותים בתקציב התרבות.

מירי רגב: מה עשיתם כשהוא היה שר האוצר?

מירי רגב: מה עשיתם?

מירי רגב: כמה כסף הבאת לתרבות?

מירי רגב: אפס.

מירי רגב: למה אתה לא עומד?

מירי רגב: יותר ממני?

מיקי לוי: יותר ממך.

מיקי לוי: יותר ממך.

מיקי לוי: יותר ממך – – –

מירי רגב: שוב מיקי.

מירי רגב: שוב מיקי.

יצחק וקנין: מיקי לוי, חבר הכנסת מיקי לוי, תשמור על הגרון שלך, ידידי.

מירי רגב: תכף נגיד כמה אנחנו הבאנו, כמה כסף אנחנו הבאנו לתרבות.

יצחק וקנין: חוץ מזה אני חושב שאתה מפריע לשמיעה.

מירי רגב: אנחנו הבאנו תוספות – אתם הבאתם אפס והקפאות, זה מה שאתם הבאתם.

מירי רגב: מילא, הייתה לכם קצת בושה, הייתם סותמים את הפה ויושבים בשקט.

מירי רגב: אבל אין להם בושה לבוא ולהגיד: למה אנחנו לא מביאים 1%, כשאני הגדלתי את התקציב למיליארד – אני, לא אתה; שר האוצר כחלון ואנחנו, לא אתה ויאיר לפיד.

מירי רגב: אתה לא מתבייש לעמוד פה ולדבר שטויות ושקרים.

מירי רגב: אבל אני החלטתי להעמיד לכם כל הזמן את המראה מול הפרצוף, את המראה המכוערת שאתה מנסה לייצג.

מירי רגב: אני אציג לכם מה אנחנו הבאנו בזמן שאתה, יד ימינו של שר האוצר לפיד, הבאת אפס.

מירי רגב: אפס ואפס – זה מה שהבאתם.

מיקי לוי: רבע, יותר משליש.

מירי רגב: אז בוא נראה מה אנחנו הבאנו מאז שאנחנו קיבלנו אחריות על התרבות ומה אתם לא הבאתם, עם האפס שלכם, לתרבות.

מירי רגב: אז אנחנו הבאנו בשלוש השנים האחרונות תקציב תרבות שגדל ב-33%.

מירי רגב: בשנת 2018 הצלחתי לראשונה להעביר את תקציב התרבות מעל רף מיליארד השקלים.

מירי רגב: שמעת, עפר?

מירי רגב: מעל רף מיליארד השקלים.

מירי רגב: מעולם לא חלמו על זה.

מירי רגב: וכשאתה היית אחראי לאוצר יחד עם יאיר לפיד עשית אפס והבאת אפס תקציבים לתרבות.

לאה פדידה: את עושה רעש של – – –

מירי רגב: הצלחנו להגדיל את התקציבים.

מירי רגב: ב-2015–2017 קמו 550 מוסדות תרבות חדשים, 50% מהם בפריפריה.

מירי רגב: מגזרים ומגדרים שהודרו לאורך שנים זוכים סוף-סוף לעדנה ולוקחים חלק בעוגה התרבותית.

מירי רגב: יהודה ושומרון – למעלה מ-420,000 תושבים, שזכו להתעלמות מכוונת, סוף-סוף מקבלים נתח מעוגת התרבות בישראל.

מירי רגב: הסיפורים של עיירות הפיתוח שלא שמעו עליהם סוף-סוף הולכים לקבל ביטוי בכל יישובי הפריפריה.

מירי רגב: התרבות בחברה החרדית עברה מהפכה, התרבות בחברה הערבית עברה מהפכה, ואתה מדבר על העלאת התקציב כשאתה, שהיית יד ימינו של שר האוצר, נתת אפס תקציבים לתרבות.

מירי רגב: איפה הבושה שלך?

מירי רגב: איפה הבושה?

מירי רגב: והצביעות שלך.

מירי רגב: אתה לא מתבייש לשבת פה ולדבר גבוהה-גבוהה על התרבות?

מירי רגב: כשיאיר לפיד היה שר אוצר הוא שם אפס תקציב בתרבות, אז אתה בא ומלמד אותי מה לשים בתרבות?

מיקי לוי: שמענו מה את עשית, איזה חלוקה את עשית.

מיקי לוי: רק בגללך – – –

מירי רגב: בטח שאני אגיד את זה.

מירי רגב: קשה לכם לשמוע את האמת, אז אני אחזור על האמת שוב.

מירי רגב: עומד כאן עפר שלח ומציע להעלות תקציבים לתרבות.

מירי רגב: הוא לא עשה כלום כששר האוצר היה יאיר לפיד.

מירי רגב: אני העליתי את התקציב ב-33%, ואתם לא מתביישים לבוא ולהגיד לנו מה לעשות.

מירי רגב: זאת הצביעות שלכם, זה חוסר היכולת שלכם לדייק בפרטים, זה חוסר היכולת שלכם לראות את העוגה כמו שהיא – לבוא ולהגיד לנו להגדיל תקציבים אחרי שאנחנו הגדלנו, וכשעפר שלח, יד ימינו של שר האוצר לפיד, לא עשה שום דבר.

מירי רגב: איזו בושה.

מירי רגב: איזו בושה.

מירי רגב: עפר שלח, כרגיל, שולח מילים ריקות על פני המים.

מירי רגב: יש מי שעושים – ועושים בתבונה – בממשלה הזאת, ממשלה אחראית ורצינית, שפועלת מתוך אחריות כלכלית – זה מה שאנחנו עשינו – ואחריות חברתית ואחריות לצדק תרבותי, וכשאתם יכולתם להעלות תקציבים לתרבות, לא העליתם.

מירי רגב: אפס תקציבים נתתם לתרבות.

מירי רגב: היחידים שהעלו את תקציב התרבות זה אנחנו, הליכוד.

מירי רגב: אנחנו העלינו את תקציבי התרבות.

מירי רגב: תתביישו לכם.

מירי רגב: ואני רוצה להגיד לך עוד משהו: חוק הנאמנות והתרבות לא מתייחס בכלל לעניינים של מהות התרבות.

מירי רגב: ההפך: תרבות – כן; חופש הביטוי – כן; אבל ההסתה – לא ולא.

מירי רגב: בשבוע הבא יובא לכאן החוק, לכנסת, ונרחיב את הדיבור בעניין הנאמנות והתרבות.

מירי רגב: החוק הזה יעבור, כמו חוק הקולנוע.

מירי רגב: אנחנו נמשיך לעשות – אתם תמשיכו לדבר ולהטעות את הציבור.

מירי רגב: אנחנו נמשיך לעשות, כי אנחנו עושים ופועלים.

מיקי לוי: – – – אין תרבות במדינה הזאת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אגיד לך דבר אחד: חבר הכנסת מזרחי, כל פעם שאתה צועק, מסובב את פניו, כי הוא חרד לתוף של האוזן.

יצחק וקנין: אני חושב שאני – – –

מירי רגב: אנחנו נמשיך לעשות ולתרום ולהשקיע ולהביא לצדק תרבותי וצדק חברתי, ואתם תמשיכו לדבר.

מירי רגב: ושיאיר לפיד יבוא עכשיו, יעמוד פה ויגיד כמה תקציבים הוא נתן לתרבות.

מירי רגב: אפס תקציבים לתרבות.

מירי רגב: ודרך אגב, לא הייתי אומרת את זה לולא עפר שלח העמיד אותנו עם הגב אל הקיר.

מירי רגב: לא הייתי עומדת על זה ולא הייתי אומרת את זה, אבל בגלל שעפר שלח מטעה ולא אומר אמת, הייתי חייבת אני להגיד את האמת.

מירי רגב: האמת היא שכשלפיד היה שר האוצר, הוא שם אפס תקציבים בתרבות הישראלית.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשרה מירי רגב, לשרת התרבות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יאיר לפיד, שלוש דקות לרשותך.

יאיר לפיד: השרה רגב, גם לשקר צריך לדעת, לא רק להגיד את האמת.

יאיר לפיד: עמדת פה על הדוכן ואמרת: אני רוצה להזכיר לכם מי היה שר האוצר ב-2015.

יאיר לפיד: ב-2015 שר האוצר היה משה כחלון, אני כבר לא הייתי שר האוצר יותר משנה, וב-2014 ראש הממשלה היה בנימין נתניהו, וב-2013 ראש הממשלה היה בנימין נתניהו ושרת התרבות הייתה מהליכוד, ומי שלא נתן תקציבים לתרבות זה הליכוד.

יאיר לפיד: כמה אפשר לשקר מהדוכן הזה?

מירי רגב: אתה נתת תקציבים?

מירי רגב: אתה, כשר האוצר, נתת תקציבים?

יאיר לפיד: עכשיו, מילא שאת לא מבינה בתרבות, את גם לא מבינה בלוח השנה?

יאיר לפיד: אני אקנה לך לוח שנה, תסתכלי עליו, תבדקי מה התאריכים, ותגידי אותם כמו שצריך.

מירי רגב: אתה נתת תקציבים?

מירי רגב: נתת תקציב?

יצחק וקנין: גברתי השרה.

יאיר לפיד: למה לעמוד פה ולשקר?

יאיר לפיד: את עכשיו גם עומדת כבר במליאה ומשקרת?

יצחק וקנין: גברתי השרה, זה לא הגון לעמוד ולצעוק ממקומך.

יצחק וקנין: אנא, שבי במקומך.

יאיר לפיד: מילא זה שזה לא נהוג לעמוד ולצעוק, זה לא נהוג לעמוד, לצעוק ולשקר – והכול באותה נשימה.

יאיר לפיד: ב-2015, שרת התרבות, אתם כבר הייתם פה בשלטון, ולא נתתם כלום חוץ מהצהרות ושקרים על הדוכן.

יאיר לפיד: זה כל מה שאת עשית מאז שאת שרת התרבות.

יאיר לפיד: עמדת פה ושיקרת על הדוכן.

יאיר לפיד: תודה רבה.

מירי רגב: אפס בתרבות.

מירי רגב: אפס בתרבות.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – תקציב התרבות).

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אני בתהליך של הצבעה.

יצחק וקנין: השרה מירי רגב.

יצחק וקנין: השרה מירי רגב ויאיר לפיד.

יצחק וקנין: אנא, רבותיי חברי הכנסת.

יואל חסון: היא גם לא יודעת את ההבדל בין רבע לשליש.

יצחק וקנין: רבותיי חברי הכנסת.

יואל חסון: הגיע הזמן שתוציא אותה.

יואל חסון: שתהיה השרה הראשונה שמוציאים מהאולם עם ההתנהגות הזאת.

יואל חסון: מילא היא לא מבדילה בין רבע לשליש, אבל שתתנהג כמו בן אדם.

יצחק וקנין: סיימתם, חברי הכנסת?

יצחק וקנין: הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – תקציב התרבות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 51 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – תקציב התרבות), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 51 מתנגדים, אפס נמנעים, 41 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3939/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הליך פסילה לכהונה של חבר מועצה), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת קארין אלהרר, עשר דקות לרשותך.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: שרים ושרות, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אתמול היה סוג של חגיגה לדמוקרטיה.

קארין אלהרר: מאות אלפי אזרחים מצפון ועד דרום ניצלו את יום החופש שהוענק להם, יום השבתון, כדי ללכת ולבחור בשני פתקים פשוטים: פתק לראש העיר ופתק לרשימה למועצה.

קארין אלהרר: הלכו אנשים, השקיעו מזמנם, שקלו בכובד ראש במי לבחור ומי ייצג אותם, את האינטרסים שלהם, במגרש הבית שלהם.

קארין אלהרר: מה שהאזרחים פחות יודעים זה שיש פתק צהוב, שהוא הפתק לראש העיר, ויש פתק לבן, והוא הפתק למועצה, והפרט הקטן הוא שבפתק למועצה ראש העיר יכול להדיח את חברי המועצה.

קארין אלהרר: הוא יכול פשוט להדיח אותם, למרות ההליך הדמוקרטי.

קארין אלהרר: מדהים ככל שזה נשמע, נבחר ציבור, שהציבור בחר בו, יכול לצאת מהמערכת על בסיס עילת מגורים או היעדרות מישיבות, ואף אחד לא יכול לעצור את זה.

קארין אלהרר: אף אחד לא יכול לבדוק מה היו המניעים של ראש העירייה – אם זה היה בטעות, אם בכוונה תחילה.

קארין אלהרר: אי-אפשר להגיד: רגע, אולי הייתה סיבה.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: סוג של מערב פרוע.

קארין אלהרר: השריף יכול לעשות מה שהוא רוצה.

קארין אלהרר: למעשה, במקרים שבהם חלילה מונע ראש העירייה ממניעים זרים, שבינם לבין האינטרס הציבורי לא קיים כל קשר או חיבור למציאות, אין מי שיבדוק, יבקר ויעקוב.

קארין אלהרר: מה ביקשתי בהצעת החוק הזאת?

קארין אלהרר: דבר פשוט: שההחלטה הזאת של ראש העיר, שעל פיו יישק דבר, תעבור עוד מסננת – של היועץ המשפטי; לא בעילות חדשות, רק בעילות האלה; לראות שיש שומר סף.

קארין אלהרר: אבל הממשלה הזאת לא מאמינה שהיועצים המשפטיים הם שומרי סף.

קארין אלהרר: מה פתאום?

קארין אלהרר: נעשה מה שרוצים.

קארין אלהרר: שומעת יועץ משפטי – חוטפת חום.

קארין אלהרר: אני לא מצליחה להבין למה, אני לא מצליחה להבין מדוע, אבל ככה זה בממשלה: יועץ משפטי?

קארין אלהרר: התשובה היא: לא.

קארין אלהרר: לכן אנחנו כאן היום.

קארין אלהרר: אני כן קוראת לכם להבין שמדובר בתיקון עיוות של ממש, תיקון קטן שיכול לשמור על הדמוקרטיה ולשמור על הבחירות של האזרחים.

קארין אלהרר: חבל שבגלל שצמד המילים "יועץ משפטי" לא נראה לקואליציה לא ניתן את המנגנון הזה.

קארין אלהרר: אני רוצה לנצל את הדקות שנותרו לי ולדבר על חוק שעולה כאן בהמשך היום – החוק של חברתי היקרה חברת הכנסת יעל גרמן, חוק הפונדקאות.

קארין אלהרר: יעל – שכנראה יצאה לרגע – אני רוצה להודות לה על שהיא בחרה לקחת את הנושא החשוב הזה ולהילחם בכל הכוח; שהיא נאבקת כאן, כמעט בכל מקום, בכל במה אפשרית, כדי לתקן את העוול ההיסטורי הזה שנעשה לאלפי זוגות חד-מיניים, זוגות שרוצים לממש את הזכות הכל-כך בסיסית והכל-כך אנושית הזאת להיות הורים ולהקים משפחה בלי הצורך למשכן איברי גוף.

קארין אלהרר: הגיע הזמן שראש הממשלה – שאני מבינה שאחרי הרבה מאוד מאבקים נזכה לראות אותו כאן בדיון 40 חתימות – הגיע הזמן שנפזר את מסך הערפל.

קארין אלהרר: כי בסרטונים הוא בעד; בחיים עצמם, דהיינו ההצבעות במליאה, הוא נגד.

קארין אלהרר: אז מאוד מסקרן לדעת מה יוליד היום הזה.

קארין אלהרר: אני חושבת שמדובר בקהילה שמשלמת את כל החובות, כמו כל אזרח ואזרחית במדינת ישראל; משלמים מיסים, משרתים בצבא.

קארין אלהרר: אנחנו נדאג לשנות את המצב האבסורדי הזה, שבישראל של 2018 פשוט אין לו מקום.

קארין אלהרר: בעניין הזה לא צריכות להיות חזיתות.

קארין אלהרר: זה לא אמור להיות עניין של אופוזיציה או קואליציה, אלא דבר שמאחד את כל קצוות הקשת הפוליטית.

קארין אלהרר: הגיע הזמן לסיים את האפליה, לשים קץ לאי-שוויון ולהעניק לכל משפחה באשר היא זכות להקים בית בישראל.

קארין אלהרר: תודה.

יצחק וקנין: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב-בראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת להעניק הגנה לחברי מועצות מקומיות, לדברי המציעים, מפני הליך פסילה לכהונה.

משולם נהרי: לדברי המציעים, הליך פסילת כהונתם של חברי מועצה הוא בלתי מאוזן, מאחר שהסמכות לפסול כהונה, כאמור, נתונה באופן כמעט בלעדי לראש העירייה.

משולם נהרי: לפי המציעים, הצעת החוק נדרשת מאחר שהעילות המפורטות בפקודת העיריות [נוסח חדש] ניתנות לפרשנות.

משולם נהרי: מאחר שהפסקת כהונתו של נבחר הציבור שלא בהליך בחירות, הוא מעשה קשה ביותר, יש להמעיט בשימוש בכלי זה ככל הניתן.

משולם נהרי: כיום, סמכותו של ראש העירייה להודיע לחבר מועצה על התפנות מקומו בשל היותו חבר מועצה פסול לכהן קבועה בסעיף 123א(א) לתקנות העיריות, וזו לשונה: "נראה לראש העירייה כי חבר המועצה פסול לכהן או שחדל לכהן מחמת שנעדר מישיבות המועצה כאמור בסעיף 123, ישלח לו ראש העירייה הודעה בדבר התפנות מקומו במועצה ויפרט בה את הסיבות לכך; ההודעה תישלח לחבר המועצה במכתב רשום לפי מענו הידוע לאחרונה והעתק ממנה יישלח במכתב רשום לממונה".

משולם נהרי: המציעים מבקשים לתקן את פקודת העיריות בנושאים העיקריים כלהלן: סעיף 123א – מוצע להוסיף חובה של קבלת אישורו של היועץ המשפטי לעירייה, וכן יידוע היועץ המשפטי לממשלה כאשר ניתנת הודעה על ידי ראש העירייה לחבר המועצה על עילת הפסילה לכהונה הנובעת ממקרים אלה:

משולם נהרי: חבר המועצה חדל להתגורר בתחום העירייה; הוכרז פסול דין; שוטר; עובד בשכר באותה עירייה; פושט רגל; מי שנידון למאסר ולא הודיע על כך לפי האמור בחוק הבחירות.

משולם נהרי: חובת יידוע היועץ המשפטי לממשלה תחול גם במקרה שבו הפעיל הממונה על המחוז את סמכותו להוציא לחבר המועצה הודעת פסלות, כאשר ראש העירייה אינו עושה זאת על אף דרישת הממונה ממנו לעשות כן.

משולם נהרי: כמו כן, מוצע ליתן גם ליועץ המשפטי לממשלה שדבר ההודעה על הפסלות מובא לידיעתו סמכות לבטל את ההודעה, אם התברר לו שלא התקיימו הנסיבות המחייבות את שליחתה.

משולם נהרי: סעיף 123א(ז) – הסמכת הוועדה לבחינת השעיה, הדנה כיום בהשעיית ראשי רשויות בשל הגשת כתב אישום על פי סעיף 19א לחוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם), התשל"ה–1975, לקבוע הסדר למניעת ניגוד עניינים של חבר מועצה אשר הוא עובד מדינה או עובד רשות מקומית אחרת בשכר, שעבודתו עלולה להביא לידי סתירה או אי-התאמה בין תפקידו זה לבין היותו חבר מועצה, לפי סעיפים 120(4) ו-120(6) לפקודת העיריות.

משולם נהרי: זאת, כתיקון למצב הקיים, שבו עצם קיומו של מצב כאמור מביא לפסילת חברותו של חבר המועצה.

משולם נהרי: לעניין ההוראה המבקשת לקבוע חובה של קבלת אישור היועץ המשפטי לעירייה בטרם הוצאת הודעת פסלות לחבר המועצה על ידי ראש העירייה במקרים המנויים בהצעה, נציין כי עילות הפסלות הנקובות הן טכניות בעיקרן, ואינן מצריכות בחינה משפטית מיוחדת.

משולם נהרי: לפיכך, יש ספק מדוע נדרשת הוראת חוק מפורשת המכפיפה את הפעלת הסמכות האמורה לקבלת אישור היועץ המשפטי לעירייה בטרם הודעה על פסלות כאמור.

משולם נהרי: לצד זאת, נכון לציין כי מבחינה מעשית, הניסיון מלמד שעל פי רוב, בעת קיום ספק, ועל רקע היות ההודעה נתונה לתקיפה משפטית על ידי חבר המועצה, ממילא יזדקק ראש העירייה להסתמך על חוות דעת משפטית של היועץ המשפטי לעירייה לצורך קביעת פסלות כהונתו של חבר המועצה.

משולם נהרי: לעניין הצורך המוצע ליידע את היועץ המשפטי לממשלה בדבר מכתב התראה לפני פסילת כהונתו של חבר המועצה, לצד מתן הסמכות ליועץ המשפטי לממשלה לבטל את ההודעה, אם התברר כי לא התקיימו הנסיבות המחייבות את שליחתה, יצוין כי כיום, המחוקק קבע כי הדרך להשיג על ההחלטה היא בפנייה לבית המשפט המוסמך.

משולם נהרי: לפיכך, ספק רב – ובין היתר בהתחשב בהפרדה הקיימת בין השלטון המרכזי לרשויות המקומיות ובאי-כפיפותן של הרשויות המקומית להנחיית היועץ המשפטי לממשלה – אם אכן נכון וקיים הצורך בהענקת סמכות זו ליועץ המשפטי לממשלה, מקום שבמצב החוקי הקיים ממילא נתונה לחבר המועצה האפשרות לתקוף ולהעמיד במבחן בית המשפט המוסמך את החלטת ראש העירייה, לפי סעיף 123א(ג)(1)

משולם נהרי: לפקודה, כאשר עילות הפסלות נכנסות לתוקף רק לאחר שניתנה לחבר המועצה אפשרות לפנות לערכאה שיפוטית, כדי שזו תבחן את טיב החלטתו ואת עילת הפסלות.

משולם נהרי: לעניין סעיף ניגוד העניינים המוצע בהוספת סעיף 123א(ז) לפקודה, המודל המוצע בהצעת החוק מבקש להסמיך את היועץ המשפטי לממשלה לפנות לוועדה לבחינת השעיה בגין שתי עילות פסלות, שבסיסן טוהר השירות הציבורי, על מנת שהוועדה האמורה תוכל להגיע להסדר המנסה ליישב בין התפקידים של חבר המועצה.

משולם נהרי: יובהר כי רכיב זה בהצעה מבקש למעשה לשנות באופן מהותי את ההוראות הנורמטיביות בפקודה, שלפיהן יש קושי מבני בכך שעובד מדינה ישמש גם כנבחר ציבור, ואת האיזון שלפיו – – לא שומעים כלום.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, סגן השר משיב, אבל לא שומעים אותו.

משולם נהרי: כבר נהייתי צרוד.

יצחק וקנין: כבודו ימשיך.

משולם נהרי: – – ואת האיזון שלפיו גם אם יש מצבים שניתן להתיר בהם קושי מבני זה, אין לעשות כן מקום שבו עבודתו של עובד המדינה עוסקת בענייני השלטון המקומי.

משולם נהרי: בנסיבות האמורות, שבהן יש חשש של ממש מפגיעה בטוהר השירות הציבורי, קובעת הפקודה כלל גורף.

יצחק וקנין: השר צחי הנגבי, יואל חסון, ידידי יושב-ראש הקואליציה, אתם עומדים באמצע האולם וזה מפריע לדובר.

משולם נהרי: אשר על כן, כשעובד מדינה שתפקידו בשירות המדינה נוגע גם לענייני השלטון המקומי מבקש להיות גם נבחר ציבור, קובעת הפקודה כי לא יוכל לכהן כחבר מועצה, ולא די בהסדר שלכאורה ינטרל את ניגוד העניינים הנקודתי המתקיים בעניינו.

משולם נהרי: לפיכך, לא עלה כי אכן נכון ונדרש התיקון המוצע בעניין זה.

משולם נהרי: לבסוף אוסיף ואציין כי מעבר לשאלה המהותית של קיום הצדקה להסדר האמור, הוועדה שאליה מפנים המציעים אינה רלוונטית, מאחר שמדובר – – איזה רעש.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אי-אפשר להמשיך לנהל את הדיון.

יצחק וקנין: הבחירות נגמרו.

יצחק וקנין: אנא מכם, תעשו את זה במקום אחר, לא פה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב אשר, מקלב, זה מפריע לדיון.

יצחק וקנין: אנא מכם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן והשרים ארדן וכץ.

משולם נהרי: – – מאחר שמדובר בוועדה אשר מומחיותה היא בחינת הראיות הלכאוריות אשר על בסיסן הוגש כתב האישום כנגד חבר המועצה ואת טיב כתב האישום, ועל בסיס זה לקבוע אם יש להשעות חבר מועצה מסוים, ואין ועדה זו עוסקת ונוגעת לבחינת הסדרי ניגודי עניינים.

משולם נהרי: מה איתם?

יצחק וקנין: שקט יש, רק אני מבין שאתה מחכה לאיזו הוראה של הקואליציה מה לעשות, כי זמנך תכף מסתיים.

משולם נהרי: ועדת – – –

קארין אלהרר: מה זה הדבר הזה?

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, מה זה הנוהל החדש הזה?

יצחק וקנין: אין נוהל.

יצחק וקנין: יש לו זמן.

יצחק וקנין: הוא יכול לעמוד פה עוד 14 שניות גם בלי לדבר.

קארין אלהרר: – – –

יצחק וקנין: בוודאי.

יצחק וקנין: אני אנהג בהתאם לתקנון.

משולם נהרי: ועדת השרים לענייני חקיקה, שדנה בנושא, החליטה להתנגד להצעת החוק, ועל כן אני מבקש מחברי הכנסת להתנגד לה.

לאה פדידה: אתה יכול להסביר למה – – – כי לא הבנתי כלום.

משולם נהרי: למה לא הקשבת?

משולם נהרי: את רוצה שאני אחזור?

יצחק וקנין: הסתיים הזמן.

משולם נהרי: אני מוכן לחזור.

יצחק וקנין: חיכית לשנייה האחרונה, חברת הכנסת לאה פדידה.

לאה פדידה: הקשבתי לו – – –

יצחק וקנין: אבל היית עושה את זה לפני כן, כדי שהוא ישיב לך.

משולם נהרי: את רוצה – אני אחזור ואני אגיד לך – – –

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, הסתיים הזמן.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: אני עובר להצבעה על הצעת החוק.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הליך פסילה לכהונה של חבר מועצה), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הליך פסילה לכהונה של חבר מועצה), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 35 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4404/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הגדרת הורים מיועדים וביצע הסכם מחוץ לישראל), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: הצעה דומה – לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: הנימוק שלך יהיה בנפרד, תשובה משולבת לשתי ההצעות, ואחרי כן הצבעה נפרדת על כל הצעה.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, אדוני.

איציק שמולי: תודה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, הזכות למשפחה היא מן הזכויות היסודיות הנתונות לכל אדם.

איציק שמולי: היא אחד היסודות המרכזיים של הקיום האנושי ומימוש נעלה של הטבע האנושי ורצון האדם בהגשמה ובהמשכיות.

איציק שמולי: זכות טבעית זו ניצבת, כפי שקבע בית המשפט העליון, "במדרגה נעלה במדרג זכויות האדם החוקתיות", אך היא נמנעת כבר יותר מ-20 שנה מקהילה שלמה – מהקהילה שלי – מאז נחקק בשנת 1996 חוק הפונדקאות.

איציק שמולי: החוק מאפשר לזוגות מסוג מסוים בלבד לממש את זכותם הטבעית להיות הורים, תוך קביעה של הסדרים שמטרתם למנוע פגיעה בפונדקאיות.

איציק שמולי: החוק הזה, במשך 22 שנה, אפשר להרבה מאוד זוגות סטרייטים להגשים את החלום שלהם להיות הורים, אבל באותה העת גזר על אחרים מאסר עולם של בדידות, של עלבון, של עריריות, וכל החטא הזה במקור של החוק – בקביעתו שהחוק מוחל על גבר ואישה.

איציק שמולי: גם בתיקון לחוק שביצעה הכנסת בשבועות האחרונים – בחודשים האחרונים – לא הייתה עבורנו כל בשורה.

איציק שמולי: עבור כמה נשים הייתה אומנם איזושהי התקדמות – לא עבור כולן, בגלל החובה לקשר גנטי בין האישה לבין היילוד – אבל למאות אלפי אזרחים אחרים בני ובנות הקהילה לא הייתה שום סיבה למסיבה.

איציק שמולי: למרות הפצרות היועץ המשפטי לממשלה, למרות המלצות ועדת מור יוסף, היינו סוג ב' בבית הזה ונותרנו סוג ב' – עבור הבית הזה וגם עבור הממשלה הזאת.

איציק שמולי: גם הצהרתו הריקה של ראש הממשלה – שעשה מאמצים עילאיים לבטל את הדיון היום; אנחנו מציעים לו לבוא ולהצביע על מה שהוא בסך הכול התחייב לעשות, לא פחות ולא יותר – גם ההצהרות הריקות שלו לא שינו שום דבר, והגיע הזמן למעשים, לא רק למילים.

איציק שמולי: מילים לבדן לא מספיקות כאן יותר, וגם לא אמפתיה.

איציק שמולי: הדרישה הבסיסית והאלמנטרית כאן היא שוויון, שוויון, שוויון.

איציק שמולי: זהו הדבר המתבקש לעשות לנוכח העובדה שפונדקאות לחד-מיניים בעולם היא כבר עובדה מוגמרת.

איציק שמולי: זה הדבר המתבקש לעשות לנוכח העובדה שפונדקאות מתאפשרת במדינת ישראל לאנשים מסוג מסוים.

איציק שמולי: זהו הדבר הראוי לעשות כשמדינת ישראל מגדירה את עצמה כדמוקרטיה ליברלית, עדיין.

איציק שמולי: בשני פסקי הדין האחרונים קבע בג"ץ באופן מפורש כי הדרה זו פסולה ועומדת בניגוד מוחלט, באופן מוחלט, לעקרונות חוקתיים במדינה.

איציק שמולי: הסיבה היחידה שבית המשפט נמנע עד כה מלהתערב בחקיקה היא רק מפני שביקש – באופן נאיבי ולא מציאותי, יש לומר – ביקש להעניק לבית הזה הזדמנות נוספת לתקן את החוק, תוך התעלמות מההרכב של הבית והאופי של הבית בשנים האחרונות.

איציק שמולי: ברור שהיום, 20 שנה אחרי, הציפייה הזאת, אין לה במה להיאחז יותר במבחן המציאות.

איציק שמולי: ואחד משניים צריך לקרות: או שהבית הזה, כפי שהבטיח ראש הממשלה, יתקן את המעוות, או שבית המשפט העליון יעשה זאת, ויפה שעה אחת קודם.

איציק שמולי: הדרישה לשוויון לא תיענה כנראה על ידי הבית הזה, והיא נדחית פעם אחרי פעם גם על ידי הממשלה, שמתייחסת לכל הדרישה הזאת בצורה די מחפירה.

איציק שמולי: מלכתחילה היה ברור שכנסת כל כך שמרנית וכל כך לאומנית, שלפעמים הגזענות פושה בה עוד ועוד, וזכויות האדם הן מושא ללעג ולמרמס על ידה – הכנסת הזאת והממשלה הזאת כנראה לא יביאו לתיקון העוול.

איציק שמולי: ואני כאן כדי לשקף לכם את מה שאומר אותו עוול, את מה שאתם גורמים למאות אלפי ישראלים לחוות – מאות אלפי ישראלים שקמים בבוקר, בכל מקום ובכל חברה בארץ הזאת, אוהבים את המדינה ורוצים הכי טוב בשבילה; תורמים לה בצבא ובשוק העבודה, מתנדבים, עושים, ובאמת פטריוטים אמיתיים של המדינה.

איציק שמולי: כל הבקשה שלהם – להיות הורים – נדחית פעם אחרי פעם בגלל מיעוט רדיקלי בבית הזה שחושב שיש לו את הזכות לקבוע מי ראוי יותר ומי ראוי פחות.

איציק שמולי: העוול הזה גורם להרבה מאוד ישראלים לנסוע לקצה השני של העולם, להתנתק מהמשפחה וממקום העבודה, במקום להיעזר במנגנוני הסיוע שמעמידה מדינת ישראל כאן, למי שעושה פונדקאות, דרך שירותים מופלאים, אדוני סגן שר הבריאות, בקופות החולים ובמקומות אחרים.

איציק שמולי: במקום להיעזר בדברים הללו, נאלצים לנסוע לקצה השני של העולם, להשכיב משכנתה של 600,000 שקל, כדי לממש בסופו של דבר את החלום שלהם להיות הורים – שלא לדבר על הצורך ללמוד את ספר החוקים של מדינה זרה.

איציק שמולי: כל הדברים האלה הם חסם בלתי אפשרי – בעיקר החסם הכלכלי – עבור רוב הקהילה הזאת.

איציק שמולי: לא ביקשנו מכם לאמץ אורח חיים שונה, ואנחנו לא מצפים מכם להוביל את מצעד הגאווה הבא.

איציק שמולי: כל מה שמבקשים מכם לעשות זה לתת זכויות שוות; להכיר באדם באשר הוא אדם, בערך של חֲיֵה ותן לחיות, של אהבת לרעך כמוך; להבין שלהיות שונה בארץ הזאת זה לא קללה ולא מחלה.

איציק שמולי: המדינה הזאת מתירה ליגאל עמיר, יימח שמו, להביא ילדים לעולם.

איציק שמולי: המדינה הזאת, הבית הזה, הכיר בזכותם של רוצחים ושל אנסים בכלא לעשות את הדבר הזה.

איציק שמולי: הממשלה הזאת עומדת חסרת אונים כש-15% מהילדים, שההורים שלהם הם לא הורים חד-מיניים – 15% מהילדים במדינת ישראל הם ילדים בסיכון.

איציק שמולי: ואתם אומרים לנו שאנחנו לא נהיה הורים מספיק טובים?

איציק שמולי: זה הזוי וזה מפלה וזה כואב.

איציק שמולי: זה כואב שמשרד הרווחה מתייחס לאפשרות שלילד הורים חד-מיניים יהיו מעמסה רגשית מיותרת, ורק לאחרונה, אדוני סגן שר הרווחה חתם על הסכם אימוץ עם רוסיה והדיר ממנו במכוון את הזוגות החד-מיניים, שלא יכולים לקחת חלק בחגיגה הזאת.

איציק שמולי: זה כואב כשרבנים, וגם אנשים בתוך הבית הזה, מפיצים דברי שטנה ובלע וזוהמה ורוצים להדביר קהילה שלמה כאילו היא מחלה.

איציק שמולי: זה כואב שהאפשרות לפונדקאות הייתה ונותרה סגורה בפנינו.

איציק שמולי: אנחנו מספיק טובים כדי לתת למדינה הזאת; אנחנו לא מספיק טובים כדי להיות חלק ממנה.

איציק שמולי: ואני אומר לכם, אפשר לחיות חיים גדושים ומלאים, אבל יש תמיד את המרכיב החסר הזה.

איציק שמולי: אצלכם המחשבה שמישהו קורה לכם "אבא" או "אימא" מהחדר השני היא כמעט טבעית.

איציק שמולי: אתם צריכים להבין שאצל רבים אחרים זה חלום רחוק ובלתי מושג.

איציק שמולי: והפתרון הוא פתרון מאוד מאוד פשוט – לתקן את החוק, לעשות את מה שהתחייבה הממשלה לעשות ולאפשר לכולם לקחת חלק בהליך הפונדקאות במדינת ישראל.

איציק שמולי: אנחנו מתייחסים בחקיקה הזאת גם לאפשרות לעשות את התהליך בחו"ל, כפי שקורה בחלק מהמקרים באימוץ, שמדינת ישראל מנצלת את כוחה כמי שיכולה לארגן ולהתקשר מול עמותות וארגונים בחו"ל, וגם לשמור על הישראלים שהולכים לעשות את התהליכים בחו"ל – גם נותנת להם סבסוד כלכלי ומגבילה את המחיר.

איציק שמולי: הדברים האלה צריכים להיות חלק גם מתהליך הפונדקאות, שכאמור, צריך להיות פתוח לכולם, כי אנחנו לא עיוורים – אנחנו מבינים שאם ייפתח פה התהליך לכולם, ואנחנו דורשים את זה, אז יכול להיות שהחלום, בגלל התור שייווצר, יתארך ויתארך, ולכן חייבים לשמר גם את האופציה של חו"ל.

איציק שמולי: אני רוצה לומר לסיכום, אדוני היושב-ראש, שבזכות פעילים וארגונים מאוד מאוד מסורים, שבהתחלה עמדו לבדם, חל שינוי דרמטי ביחסה של החברה הישראלית לזוגות בני אותו המין.

איציק שמולי: סוגים חדשים של משפחות חדשות, של תאים משפחתיים, נוצרו והפכו להיות עובדה קיימת, על אפם ועל חמתם של רבים, גם בגני הילדים וגם במשרד הפנים.

איציק שמולי: אלפי ילדים בישראל כבר גרים בתוך תאי משפחה חדשים שכאלה.

איציק שמולי: השינוי הזה צמח מלמטה, אף אחד לא יכול היה לעצור אותו, ובזכות הנחישות של אותם אנשים, שלנו, להיות הורים, אף אחד לא יוכל בסופו של דבר לעצור את השינוי הזה.

איציק שמולי: השינוי החברתי קורה, ושוויון בזכות להורות יקרה, ובסופו של דבר יהפוך להיות עובדה קיימת וברורה במדינת ישראל, איתכם או בלעדיכם.

איציק שמולי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4784/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: תעלה ותנמק הצעת חוק דומה, הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים והרחבת ההגנה והשמירה על האם הנושאת), התשע"ח–2017, חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: תנמק את הצעת החוק.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן, שלוש דקות לרשותך – עשר דקות, סליחה.

יצחק וקנין: זאת הצעה נפרדת, שלא הוצמדה.

יצחק וקנין: גם לך יש עשר דקות.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, נכבדיי השרים, חבריי וחברותיי היקרים, חברי הכנסת, על מה אנחנו מדברים?

יעל גרמן: על מה אנחנו מבקשים להצביע?

יעל גרמן: אנחנו מבקשים להצביע על נוסח שוויוני, שוויון בפני החוק, והלוא שוויון בפני החוק זה אחד העקרונות האלמנטריים של מדינה מתוקנת שרואה את עצמה כדמוקרטית.

יעל גרמן: ומה אנחנו מבקשים שיהיה בחוק?

יעל גרמן: אנחנו רוצים לשנות רק את הנוסחה שמדברת על הורים מיועדים, ואנחנו מבקשים שבהגדרה של הורים מיועדים יהיה כתוב: איש או אישה או שני בני אדם שהם בני זוג, תושבי ישראל, המתקשרים יחד עם אם נושאת לשם הולדת ילד.

יעל גרמן: ומה למעשה יש היום בחוק הלא-שוויוני, שנחקק לפני 22 שנה, ונעשה בו תיקון קטן לפני ארבעה חודשים?

יעל גרמן: כתוב בו שהורים מיועדים שהם בני זוג הם רק איש ואישה שהם בני זוג.

יעל גרמן: רק איש ואישה הם בני זוג.

יעל גרמן: גבר וגבר הם לא בני זוג; אישה ואישה הן לא בנות זוג; להם לא מגיע.

יעל גרמן: זה כל מה שאנחנו מבקשים – שינוי כל כך קטן, אלמנטרי וצודק.

יעל גרמן: ואני רוצה לשאול אתכם, תחשבו לרגע: האם היה עולה בדעתנו לקבל חוק שאומר שרק מי שנישא בנישואים אורתודוקסיים זכאי להיקשר בפונדקאות?

יעל גרמן: או אולי רק מי שהתגייר כהלכה – רק הוא זכאי להתקשר בפונדקאות?

יעל גרמן: הרי כשאני אומרת לכם את זה זה נשמע לכם אבסורד ואתם יודעים שזה לא הגיוני, אז מדוע אנחנו מוכנים לקבל את הנוסח הקיים?

יעל גרמן: מדוע אנחנו מאפשרים למיעוט בכנסת – שאני מכבדת את אמונתנו ואני מבינה שהוא מתנגד לחוק, אבל הוא עדיין מיעוט – מדוע אנחנו מאפשרים לו לקבוע לנו מי זכאי להיות הורה וכיצד?

יעל גרמן: הדיון על הפונדקאות נגוע בכוחנות פוליטית, בציניות ובאכזריות.

יעל גרמן: אני יודעת ואתם יודעים שהרוב שיושב כאן בכנסת, כמו כנראה גם הרוב שנמצא מחוץ לכנסת, רוב הציבור תומך בשוויון זכויות לקהילה הגאה.

יעל גרמן: ראינו את זה בהפגנה הגדולה של 80,000.

יעל גרמן: כמה פעמים יצאו 80,000 לכיכר ועמדו וצעקו בעד שוויון?

יעל גרמן: כמה פעמים?

יעל גרמן: בודדות הפעמים שבאמת אנשים יצאו.

יעל גרמן: הם יצאו, ולא רק הקהילה הגאה, ולא רק המשפחות של הקהילה הגאה, אלא כלל הציבור, שהתרעם והתקומם על האי-צדק, יצא ואמר: מגיע לקהילה הגאה שוויון זכויות ומגיע להם להיות הורים בפונדקאות.

יעל גרמן: רק לפני כמה שבועות שמענו שהחרדים לא יפרשו מהממשלה אם חוק הגיוס יעבור.

יעל גרמן: הממשלה וראש הממשלה ידעו לעמוד על שלהם.

יעל גרמן: היה מי שהתקפל – וטוב שהוא התקפל – והממשלה נשארת, וכנראה שאם חוק הגיוס יבוא לפה, הוא גם יעבור בחקיקה.

יעל גרמן: אז מדוע אתם לא מוכנים לעמוד מול אלו שלא חושבים כמונו, שאמונתם שונה?

יעל גרמן: ואנחנו מכבדים אותה.

יעל גרמן: מדוע אתם לא מוכנים לעמוד גם בנושא הזה ולומר: אנחנו דורשים שוויון זכויות לקהילה הגאה?

יעל גרמן: מדוע אתם נכנעים לכוחנות של מיעוט?

יעל גרמן: ועוד מעיזים לקרוא לזה דמוקרטיה.

יעל גרמן: ואיזה ציניות מצד ראש הממשלה.

יעל גרמן: אני רוצה לקרוא לכם כמה ציטוטים שלו, רק מהשנה.

יעל גרמן: ב-16 ביולי, יולי 2018, הוא הסריט סרטון שבו הוא אמר את הדברים הכול-כך מרגשים האלה: "לאימהות יחידניות יש זכות להליך פונדקאות, אבל לאבות יחידניים אין זכות כזאת.

יעל גרמן: זה פשוט לא הוגן, וצריך לתקן את זה", אמר ראש הממשלה ביולי 2018.

יעל גרמן: הודעתי לחבר הכנסת אוחנה, חברי הטוב, היום בישיבת סיעת הליכוד, שאני אתמוך בתיקון החוק שהוא יגיש – אמר, אבל לא הגיש.

יעל גרמן: אמיר, אם היית מגיש את זה אנחנו לא היינו מגישים, לא איציק ולא אני.

אמיר אוחנה: הגשתי.

יעל גרמן: והיינו כל כך מאושרים אם באמת הייתה הסכמה להצביע בעד החוק שלך.

אמיר אוחנה: את יודעת שהגשתי, כן?

יעל גרמן: אבל זה לא פה, ואתה יודע שאין לזה סיכוי.

יעל גרמן: ב-9 באוקטובר – סליחה, ב-29 בספטמבר 2018 נאם נתניהו נאום חוצב להבות באו"ם, וכך אמר: במזרח התיכון, שבו לעיתים קרובות מתייחסים לנשים כאל רכוש, מיעוטים נרדפים והומוסקסואלים נתלים למוות, ישראל בולטת כדוגמה בוהקת של חופש והתקדמות.

יעל גרמן: איזה חופש?

יעל גרמן: איזו התקדמות?

יעל גרמן: איזה חוק למען הקהילה הגאה הכנסת הזאת, בראשותך, בנימין נתניהו, העבירה?

יעל גרמן: לא אימוץ; לא נישואים אזרחיים; לא מניעה ואיסור של טיפולי המרה; לא פונדקאות; אפילו לא נגד קריאות גנאי הומופוביות במגרשי הכדורגל.

יעל גרמן: לא, לא, לא, לא.

יעל גרמן: אז על מה אתה מדבר?

יעל גרמן: אבל ב-9 באוקטובר 2018, ממש לפני פחות מחודש, בכינוס עיתונאים, נשאל בנימין נתניהו אם כפי שדיווח, חוק הפונדקאות לזוגות גאים יעלה בסופו של דבר או לא יעלה, למרות שאמר שיתמוך בו.

יעל גרמן: ראש הממשלה השיב: נראה במה מדובר.

יעל גרמן: אני אפילו לא יודע במה מדובר.

יעל גרמן: מה, אתה באמת לא יודע?

יעל גרמן: גם זה משעמם אותך?

יעל גרמן: גם זה לא מעניין אותך?

יעל גרמן: והתשובה היא: כן.

יעל גרמן: זה לא מעניין אותך.

יעל גרמן: ושוב אני רוצה לשאול את השאלה המתבקשת: מדוע, אדוני ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, מדוע אתה בוחר להיכנע לשותפים פוליטיים שמבזים ופוגעים ומשפילים קהילה של עשרות אלפי בני אדם ואת בני משפחותיהם וחבריהם, שמונים מאות אלפי בני אדם?

יעל גרמן: הרי כל הצהרה שלך נוטעת תקווה בליבותיהם, אבל זאת תקוות שווא שמתפוצצת ומביאה לאכזבה.

יעל גרמן: בעיניי, זו אכזריות.

יעל גרמן: כשאתה אומר: אני אתמוך בתיקון, אתה מעורר תקווה, אתה מעורר תקווה בליבותיהם של אלפי גברים – כמו איציק שמולי שלנו, שעמד כאן ודיבר – גברים שחולמים על ילד משלהם.

יעל גרמן: כשאתה מורה להצביע נגד החוק אתה גוזל מעשרות אלפי בני אדם את החלום שלהם להביא ילד לעולם, לגדל אותו, להביא לכך שיעשירו את עולמו, שיעשיר את עולמם, להעניק לו מעצמם, להביא לכך שיעניק הוא להם, ליצור איתו תא משפחתי, שזה אחד הדברים הבסיסיים שכל אחד מאיתנו רוצה.

יעל גרמן: מה אנחנו רוצים?

יעל גרמן: בן זוג או בת זוג, וילד וילדה, ובכך הרבה אנשים מגיעים לאושרם.

יעל גרמן: אבל כשאתה מונע מאותם עשרות אלפי אנשים את החלום הזה, אתה גוזל חלק מטעם החיים שלהם.

יעל גרמן: אז היום, חברים יקרים, אני רוצה לפנות אליכם.

יעל גרמן: החרדים לא ישנו את דעתם.

יעל גרמן: זו דעתם, וכמו שאמרתי, אני בטוחה שאנחנו מכבדים אותה.

יעל גרמן: זה בסדר גמור.

יעל גרמן: אבל הם מיעוט.

יעל גרמן: קרוב לוודאי שהחרדים גם יישארו בקואליציות כאלה ואחרות.

יעל גרמן: אם לא נעמוד על זכותנו להצביע בהתאם למצפוננו, להביא צדק ושוויון – אם לא נעמוד על כך היום, לא נעמוד על כך בכלל.

יעל גרמן: אז אני קוראת לכם: הצביעו עכשיו.

יעל גרמן: יש לנו הזדמנות לעשות צדק.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: ישיב במשולב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, עשר דקות לרשותך.

יעקב ליצמן: לכל הצעה?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אתה משיב במשולב, זה עשר דקות על שתיהן.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: יש לי עשר לכל אחת.

יצחק וקנין: אם הייתם אומרים שאתם רוצים, אז היית עונה על כל הצעה בנפרד.

יצחק וקנין: יש לך עשר דקות.

יעקב ליצמן: לא משנה.

יעקב ליצמן: לא משנה.

יצחק וקנין: זה מה שביקשתם.

יעקב ליצמן: אין לי אפילו עשר דקות.

יצחק וקנין: בכל מקרה, אני חושב שעשר דקות יספיקו לך.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: שתי הצעות החוק – אני נגד, כמובן.

איילת נחמיאס ורבין: למה כמובן?

יעקב ליצמן: אני אגיד שתי מילים על הצעות החוק, ואני רוצה – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הוגשה לי בקשה להצבעה שמית מהמציעים, ולכן – דרך אגב, זה רק על ההצעה שלך, חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: הראשונה תהיה הצבעה אלקטרונית והשנייה תהיה הצבעה שמית.

יעקב ליצמן: בחודש יולי האחרון עברה בקריאה שנייה ושלישית הצעה ממשלתית לתיקון חוק ההסכמים לנשיאת עוברים, המוכר כ"חוק הפונדקאות".

יעקב ליצמן: ההצעה נכתבה בעמל רב, תוך תיאום בין כל משרדי הממשלה הרלוונטיים, ונדונה לעומק במהלך כמה דיונים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד שתי מילים בקשר לכל הצעת החוק הזאת.

יעקב ליצמן: הייתה ממשלה, גברתי, גרמן, שהחרדים לא היו בה בקואליציה.

יעקב ליצמן: את אמרת שהם יהיו בכל הקואליציות.

יעקב ליצמן: את הצעת, שרת הבריאות, כשאף חרדי לא היה בתוך הקואליציה.

יעקב ליצמן: היו לך שנתיים לעשות משהו; לא עשית כלום.

יעל גרמן: אתה טועה.

יעל גרמן: העברנו את החוק.

יעל גרמן: העברנו את החוק.

יעקב ליצמן: שום דבר לא עשית במשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: שום דבר.

יאיר לפיד: אולי תפסיק עם השקר הטיפשי הזה?

יאיר לפיד: אולי תפסיק עם השקר הטיפשי הזה?

יאיר לפיד: שקרן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יעקב ליצמן: תפסיק לבלבל את הראש.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יאיר לפיד: מספיק – – – בכל מקום.

יעקב ליצמן: לפיד, תפסיק לשקר לציבור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת לפיד.

יעקב ליצמן: כל אחד אומר שאתה שקרן פתולוגי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת לפיד, זה לא הגון ולא מכובד.

יעקב ליצמן: לא מספיק שעשית זיופים בתארים שלך; לא שירת בצבא.

יעקב ליצמן: איפה היית כל השנים?

יצחק וקנין: לא, חברת – שבי במקומך.

יאיר לפיד: אתה שקרן.

יעקב ליצמן: אין לך שום תואר.

יעקב ליצמן: שיקרת לכולם.

יעל גרמן: אתה שקרן.

אמיר אוחנה: אדוני, מי שמשקר זה לא הם.

יצחק וקנין: רבותיי.

יעקב ליצמן: שקרן פתולוגי אתה.

יעקב ליצמן: שיקרת בתארים, שיקרת בכל הדברים שעשית.

יעקב ליצמן: לא שירת בצבא.

יעקב ליצמן: מה אתה בא לבלבל את הראש כאן?

יאיר לפיד: קצת עצוב, אחרי שהפסדת בכל מקום.

יאיר לפיד: היה קשה להפסיד בערד אתמול.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת – – –

יאיר לפיד: ידעתי שתבוא עצבני, מר ליצמן.

יעל גרמן: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן, את לא יכולה לעמוד ולצעוק.

יעל גרמן: אבל השר לא יכול לעמוד ולשקר.

יצחק וקנין: אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר פעם ראשונה ופעם שנייה.

יצחק וקנין: שבי במקומך.

יצחק וקנין: אפשר להעיר הערות ביניים, אבל לא בצורה שאת עושה את זה.

יעל גרמן: אני אגיב על זה.

יצחק וקנין: שבי במקומך.

יצחק וקנין: שבי במקומך.

יצחק וקנין: ודרך אגב, את יכולה שלוש דקות אחרי כן לעלות ולענות, ולענות על כל מה שסגן השר אומר.

יצחק וקנין: כרגע אני לא אאפשר לך להפריע לו.

יעל גרמן: אחרי כן אני אעלה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני מצטט את יעל גרמן: שינוי כל כך קטן.

יעקב ליצמן: הגברת גרמן הייתה שנתיים שרת הבריאות.

יעקב ליצמן: היא לא ידעה לעשות שינוי כל כך קטן.

יעקב ליצמן: מה עשית שנתיים?

יאיר לפיד: ערד.

יעקב ליצמן: איפה היית שנתיים?

יאיר לפיד: למה הפסדת בערד?

יעקב ליצמן: מה עשית שם?

יצחק וקנין: יאיר, יאיר.

יעקב ליצמן: גם אתה כשר האוצר לא עשית כלום שם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת לפיד, אבל יש לכם אפשרות לענות לו.

יעקב ליצמן: הדיור, מע"מ – איפה נכשלת?

יעקב ליצמן: מה עשית לציבור?

יעקב ליצמן: תראה את שר האוצר הנוכחי, כמה שהוא חברתי.

יעקב ליצמן: איפה עשית?

יעקב ליצמן: מה עשית כאן?

יעקב ליצמן: שום דבר לא עשית במשרד האוצר.

יעקב ליצמן: כל הזמן רק לריב עם החרדים – את זה אתה יודע.

יעקב ליצמן: אז אתה כוכב בטלוויזיה, אז מה?

יעקב ליצמן: מה עשית?

יעקב ליצמן: ואני אומר לך, גרמן: מה עשית במשרד הבריאות?

יעקב ליצמן: אפילו שיניים, טיפולי שיניים – החזרת לאוצר 80 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: איזה מין חוצפה זו.

יעקב ליצמן: ואת באה להגיד לי עוד דברים קטנים שסך הכול לא עשית?

יאיר לפיד: מי שואל אותך?

יאיר לפיד: מי ביקש ממך ומי שאל אותך מה אנחנו עשינו?

יעקב ליצמן: יש לי בבית הזה זכות כמוך, ואל תנבל את הפה נגדי.

יאיר לפיד: מה אתה אומר?

יאיר לפיד: מי מנבל את הפה?

יאיר לפיד: אתה שומע את עצמך?

יעקב ליצמן: אל תבלבל לי בראש.

יעקב ליצמן: יש לי זכויות כאן לא פחות ממך, ואל תבלבל את הראש, ואל תשקר כאן כל הזמן.

יעקב ליצמן: אל תבלבל לי בראש.

יעקב ליצמן: אל תבלבל לי בראש.

יאיר לפיד: סע לערד.

יאיר לפיד: מי שואל אותך?

יאיר לפיד: אנחנו לא מפחדים ממך.

יעקב ליצמן: אתה שקרן.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת לפיד – תקשיבו, תקשיבו, אני – – –

יאיר לפיד: גם מעל הדוכן הוא משקר.

יצחק וקנין: לא לא, יש איזה סדר שאני לא אפר אותו.

יעקב ליצמן: שיקרת בתארים.

יעקב ליצמן: שיקרת בתארים.

יעקב ליצמן: לא היה לך תואר כאן.

יצחק וקנין: יש לכם אפשרות, בסיום דבריו של השר, לעלות לשלוש דקות.

יצחק וקנין: תענו.

יצחק וקנין: אבל אתם משסעים את דבריו, כל מילה שהוא אומר.

יצחק וקנין: גם אם זה לא מוצא חן בעיניכם – – –

יעקב ליצמן: גם את החוק שעבר לא העברתם כשהייתם בשלטון.

יעקב ליצמן: שרת הבריאות, שנתיים לא עשתה כלום.

יעקב ליצמן: ולכן, אני האחרון שאקבל דעות ממפלגת לפיד.

יעקב ליצמן: האחרון.

יאיר לפיד: גם אנחנו ממך.

יעקב ליצמן: אני האחרון שאקבל דעות.

יאיר לפיד: גם אנחנו ממך.

יעקב ליצמן: אני האחרון שאקבל דעות.

יעקב ליצמן: אחרון אחרון.

יעקב ליצמן: תתחילו לעשות משהו בשלטון.

יעקב ליצמן: ולכן, רבותיי, אני מציע – זה גם כך שמית, לא?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: ההצבעה הראשונה היא הצבעה אלקטרונית, והשנייה – שמית.

יעקב ליצמן: לאור האמור לעיל, בהתחשב בהצעה הממשלתית שעברה בקריאה שנייה ושלישית, אבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק.

יעקב ליצמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הבריאות יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן – שמולי, אתה רוצה לומר משהו?

יצחק וקנין: יעל גרמן.

יצחק וקנין: אם כן, חברת הכנסת יעל גרמן, שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: רק אני רוצה שקט, כי אני רוצה שכולם ישמעו.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט, מירב בן ארי.

יצחק וקנין: נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: בצדדים, נא לשמור על השקט.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: חבריי וחברותיי, אני מאוד אשמח אם גם סגן השר יאזין לתשובתי.

יעל גרמן: זו לא הפעם הראשונה שסגן השר עומד כאן ומשקר במצח נחושה.

יעל גרמן: אדוני סגן השר ליצמן, כשאנחנו היינו בממשלה, בלעדיך, העברנו את חוק הפונדקאות בקריאה ראשונה, ורק מפני שלא הספקנו להעביר את זה בשנייה ושלישית אנחנו נמצאים כאן היום.

ציפי לבני: שוב היה לו פוטש בראש.

יעל גרמן: ואני רוצה לומר לך, אדוני סגן השר: אני לא חושבת שאתם צריכים להיות מחוץ לממשלה.

יעל גרמן: אני חושבת שהחרדים הם חלק ממדינת ישראל.

יעל גרמן: הם צריכים להיות בממשלה, אבל הם לא צריכים לקבוע לרוב את אורח חייו, והם צריכים להיות מספיק צנועים להאמין באמונתם ולתת לרוב להאמין באמונתו.

יעל גרמן: ואם רק תסתפקו בחופש הצבעה ולא בכפייה, הרי שהיום נוכל לעשות את הצדק שלא נעשה עד כה ולהצביע בעד שוויון לקהילה הגאה.

יעל גרמן: ואני מצפה ממך להתנצלות על השקר הגס, שזו לא הפעם הראשונה שאתה אומר אותו.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו נצביע על ההצעה הראשונה, הצעתו של חבר הכנסת איציק שמולי, בהצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הגדרת הורים מיועדים וביצוע הסכם מחוץ לישראל), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 49 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הגדרת הורים מיועדים וביצוע הסכם מחוץ לישראל), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 41 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים והרחבת ההגנה והשמירה על האם הנושאת), התשע"ח–2017, של חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו משתתף אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד משה מזרחי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד דן סידה – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – נגד לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – בעד

יצחק וקנין: נא להקריא שוב את שמות חברי הכנסת שלא הצביעו בהצבעה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח שרן השכל – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח דן סידה – נגד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת טלי פלוסקוב – בעד איוב קרא – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: יש חברי כנסת באולם שלא הצביעו?

מיכל רוזין: אני.

יצחק וקנין: מיכל רוזין.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) מיכל רוזין – בעד

יצחק וקנין: יש חבר כנסת נוסף שלא הצביע והיה נוכח במליאת הכנסת?

יצחק וקנין: לא, אין.

יצחק וקנין: תמה ההצבעה.

יצחק וקנין: נא להגיש לי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה על הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים והרחבת ההגנה והשמירה על האם הנושאת):

יצחק וקנין: בעד – 42, מתנגדים – 49.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4036/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום הורה נוסף), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת מרב מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תנמק את הצעת החוק חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: מזל טוב, חבריי וחברותיי.

מרב מיכאלי: מזל טוב.

מרב מיכאלי: מורן ילדה בן בכור מהמם ויפה תואר, יהונתן.

מרב מיכאלי: מורן המאושרת ניגשת לפקידת הרישום של משרד הפנים לרשום את הילד.

מרב מיכאלי: היא לא נשואה, מורן.

מרב מיכאלי: היא ניגשת לפקידה עם דוד ואומרת לפקידת הרישום שהוא האבא.

מרב מיכאלי: דוד מאשר שהוא האבא.

מרב מיכאלי: הוא נרשם כאבא והם הולכים הביתה שמחות ושמחים וטובי לב לעבר הלילות ללא שינה שמצפים להם בבית.

מרב מיכאלי: אממה?

מרב מיכאלי: דוד הוא לא האבא הביולוגי של יהונתן.

מרב מיכאלי: דוד גם לא נשוי למורן.

מרב מיכאלי: אומנם הוא חי איתה באושר ועושר שנים ארוכות, אבל בגלל בעיה באיכות הזרע יהונתן נולד מתרומת זרע.

מרב מיכאלי: כלומר, דוד לא נשוי למורן, הוא לא האבא הביולוגי של יהונתן, ובכל זאת הוא נרשם כאבא שלו בלי בעיה, ויהונתן הולך הביתה עם שני הורים רשומים.

מרב מיכאלי: באותה מחלקה עצמה: מזל טוב, רווית ילדה בן בכור יפה תואר, מיכאל.

מרב מיכאלי: גם רווית לא נשואה, גם מיכאל נולד מתרומת זרע, וההורה השני שלו הוא לא ההורה הביולוגי שלו אבל הוא מי שרווית חיה איתו באושר ועושר עד עצם היום הזה, שנים ארוכות.

מרב מיכאלי: אבל ההורה הזה לא יכול להירשם כאבא של מיכאל כי זה לא הוא; זה היא.

מרב מיכאלי: קוראות לה אורלי.

מרב מיכאלי: ולמרות שהיא בדיוק באותו מעמד ובדיוק באותו מצב של דוד, הוא יכול להירשם כאבא, והיא לא יכולה להירשם כעוד אימא.

מרב מיכאלי: אגב, הסיפור של רווית ואורלי הוא אמיתי.

מרב מיכאלי: הילד, לא קוראים לו מיכאל, הוא מחוץ לסיפור הזה, אבל הן מנהלת כבר יותר משנתיים מאבק על הרישום של אורלי כהורה נוספת לילד שלהן, לבן הבכור.

מרב מיכאלי: זאת האפליה הצבועה והבלתי-נסבלת של רישום הורים והורות מתרומת זרע בישראל.

מרב מיכאלי: עכשיו, תנו לי להפנות את תשומת ליבכם לסעיף שאותו אני מבקשת לתקן.

מרב מיכאלי: זה סעיף 21 בחוק מרשם האוכלוסין, ובו כתוב: "שם האב כשהאישה פנויה" – פנויה, כלומר לא נשואה.

מרב מיכאלי: ביום אחר נדבר על המשמעות של אישה פנויה, המינוח הזה, אבל כתוב בסעיף הזה: "שם אביו של ילד שנולד לאישה פנויה יירשם על פי הודעת האב והאם כאחד, או על פי פסק דין של בית משפט או בית דין מוסמך".

מרב מיכאלי: זאת אומרת, האישה יכולה לבוא, בדיוק כמו מורן ודוד, ולהגיד: הוא האבא, והוא יירשם כאבא.

מרב מיכאלי: החוק הזה הוא משנת 1965, חברות וחברים.

מרב מיכאלי: בשנת 1965 לא הייתה תרומת זרע, בשנת 1965 לא הייתה מודעות לזכויות הקהילה, ובכלל לקיומם של זוגות להט"ביות ולהט"בים וכו', אבל מה שהיה זה רצון עז של המחוקק – אז הוא היה באמת באופן הרבה יותר הומוגני מחוקק – רצון עז של המחוקק שלילדה או לילד יהיו שני הורים.

מרב מיכאלי: הבית הזה, כשהוא העביר את החוק הזה בשנת 1965, רצה שגם אם האישה לא נשואה, יכול לבוא בן הזוג שלה, או אדם אחר – לא כתוב פה בן זוג; כתוב: "יירשם לפי הודעת האם והאב".

מרב מיכאלי: לא כתוב אב ביולוגי.

מרב מיכאלי: כתוב: "יירשם לפי הודעת האם והאב", ההורה השני של הילדה או הילד.

מרב מיכאלי: מה שעושה ממשלת ישראל, ולכן, למרבה הצער, כנסת ישראל, כבר הרבה שנים – היא לא מסכימה לתת לילדות ולילדים את הזכות הבסיסית כל כך, שפשוט יהיה להם עוד הורה או הורה.

מרב מיכאלי: הכנסת והממשלה האלה מונעות מילדות וילדים את היכולת לזה שיהיו להם שני הורים רשומים.

מרב מיכאלי: זה פשוט דבר מדהים.

מרב מיכאלי: בעצם, הפעולה שאתן עושות ועושים ממש סותרת את הרעיון המרכזי של הסעיף הזה בחוק.

מרב מיכאלי: עכשיו מה?

מרב מיכאלי: הנוהל היה שהיה צריך לעבור אימוץ.

מרב מיכאלי: זוגות בני ובנות אותו מין, גם רווית ואורלי, היו צריכות להעביר את הבן הבכור שלהן – אורלי הייתה צריכה לעבור הליך אימוץ.

מרב מיכאלי: בעקבות מאבק ארוך ופניות חוזרות שלי ליועץ המשפטי לממשלה הקודם יצאה הנחיה חד-משמעית שלו שלא צריך לעבור תהליך אימוץ, ומספיק צו הורות.

מרב מיכאלי: אבל, חברות וחברים, א.

מרב מיכאלי: גם צו הורות הוא מהלך מפלה, משום שזוגות סטרייטים, כשהאבא איננו האבא הביולוגי ואיננו נשוי לאם, לא צריכים צו הורות.

מרב מיכאלי: וצו הורות הוא תהליך יקר, והוא תהליך פולשני, והוא בודק דברים שהורות והורים רגילים לא צריכים לבדוק, ואין כל סיבה שבני ובנות אותו מין כן יצטרכו לבדוק.

מרב מיכאלי: אבל גם בצו ההורות הממשלה הזאת נאבקת.

מרב מיכאלי: גם את צו ההורות הזאת הממשלה הזאת לא מיישמת, ולא מעניין אותה הדברים שאמרו – למשל השופט העליון סלים ג'ובראן, שהדגיש את האפליה הקשה כלפי בני ובנות אותו מין, ואמר בצורה מפורשת שהמדיניות הממשלתית היא שמעצבת את הזוג ההטרוסקסואלי כטבעי כביכול, ויוצרת חזקת אמיתות להורות והורים הטרוסקסואלים, תוך שהיא מעצבת את ההורות של בני ובנות זוג מאותו מין כמין הורות בספק; משהו חשוד, שדורש איזו מתנה מיוחדת של המדינה, איזה מין הכרה שתודה רבה באמת אם המדינה נותנת אותה.

מרב מיכאלי: אומר השופט ג'ובראן בצורה מפורשת: זאת תפיסה שאין לקבלה.

מרב מיכאלי: יש בה פגיעה עמוקה בכבוד ובשוויון ובזכות החוקתית של כל אדם לחיי משפחה.

מרב מיכאלי: בבתי המשפט, כשנותנים צו הורות, כבר גם אומרים דברים יותר מפורשים, למשל: יש לצמצם ככל הניתן את הפער בין המציאות המעשית, שבה בת הזוג היא האם בפועל של הילד, היא מגדלת אותו, היא ההורה שלו – בין המציאות המעשית לבין ההכרה המשפטית בהורות.

מרב מיכאלי: ברור שבדומה לכל ילדה או ילד שנולד במסגרת תא משפחתי זוגי, במעמד הלידה האם יכולה לציין את שם ההורה הנוסף של הילד, יהא מינו אשר יהא, ולהביא להכרה משפטית במעמדו או במעמדה של ההורה הזאת.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, הדברים הם כל כך פשוטים וברורים.

מרב מיכאלי: באמת מה – תסלחו לי על הביטוי –כואב לכם?

מרב מיכאלי: מה כואב לכם?

מרב מיכאלי: בהצעת החוק שאני הגשתי כבר בכנסת הקודמת מוצע לתקן את הצעת החוק כך שההורה השני יוכל או תוכל להירשם.

מרב מיכאלי: לא כתוב: בני ובנות זוג מאותו מין, חלילה, שלא תהיה, אדוני היושב-ראש, הכרה בחוק הישראלי במשהו שההלכה מתחלחלת ממנו כל כך, למרות שבינינו, נשים מסוללות זה משהו שאפילו המסגרת המורחבת של ההלכה מכילה.

מרב מיכאלי: אבל גם את זה אתם לא מסוגלות ומסוגלים להעביר?

מרב מיכאלי: ניסוח כל כך פשוט, לא מתריס, לא בעייתי – גם את זה אתם לא מסוגלים, את הדבר הבסיסי, לתת לילדות וילדים?

מרב מיכאלי: לתת להם את שני ההורות וההורים שמגדלים אותם?

מרב מיכאלי: אדוני, אני רוצה לספר לך שגם אחרי שניתנה הנחיית יועץ, הממשלה הזאת נאבקת בזוגות שמבקשים לרשום את הילדות והילדים שלהם.

מרב מיכאלי: למשל, המדינה ביקשה תצהיר מאישה שהיא לא הורשעה בעבר בעבירות מין או אלימות.

מרב מיכאלי: זאת אישה שיש לה חמישה ילדות וילדים קודמים שהיא מגדלת, אבל לפתע, בשביל להירשם כאימא של הילדה של בת הזוג שלה, היא נדרשת להביא הוכחות שהיא איננה מסוכנת.

מרב מיכאלי: איפה הייתם בחמשת הילדות והילדים הקודמים שלה?

מרב מיכאלי: בגלל שהם ביולוגיים אז היא לא יכולה להיות מסוכנת להם?

מרב מיכאלי: למה כשמדובר בילדה של בת הזוג שלה היא כן תהיה מסוכנת?

מרב מיכאלי: בתי משפט לענייני משפחה דורשים מנשים לספק הוכחות לקיום הקשר ביניהן ולקשר האותנטי שיש להן עם ילדות וילדים.

מרב מיכאלי: אני רואה שהזמן שלי תם, אז אני רוצה לספר לך, אדוני, שהמדינה תוקעת את העקבים שלה נגד הזוגות ההומואים והלסביות כל כך עמוק, שעכשיו, כשרווית ואורלי מתעקשות בבית המשפט, אז המדינה הודיעה שמעכשיו גם אבות הטרוסקסואלים, גברים הטרוסקסואלים, יצטרכו להתחייב שהם האב הביולוגי, זאת אומרת, הם יצטרכו להצהיר אם זו תרומת זרע או לא אחרי שהילדה או הילד נולד.

מרב מיכאלי: זה להעביר עכשיו את כל המערכת למין הודאה פומבית מבישה כזאת: אני כן האב ביולוגי, אני לא האב הביולוגי.

מרב מיכאלי: ידרשו מהם להצהיר את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, גברים יצטרכו לעבור את המעמד המשפיל הזה, או להיות בעצם עבריינים ולשקר במעמד הזה.

מרב מיכאלי: אדוני, מדובר בהתעמרות שערורייתית שחייבת להיפסק.

מרב מיכאלי: אני אחזור ואגיד: מדובר בנוסח ממש לא בעייתי.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מרב מיכאלי: אני ממש מקווה שתמצאו לנכון להעביר אותו.

מרב מיכאלי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: ישיב סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי.

מאיר כהן: אדוני, עשר דקות, עד עשר דקות.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת ליצור סוג חדש של הורות – –

מרב מיכאלי: לא.

משולם נהרי: – – באמצעות הרישום במרשם האוכלוסין, אף שלא מדובר בהורות ביולוגית ולא בהורות על סמך צו אימוץ או צו הורות – –

מרב מיכאלי: – – –

משולם נהרי: – – וקובעת כי מקום שבו מדובר בתרומת זרע, על פקיד הרישום יהיה לרשום כהורה גם את בן הזוג או בת הזוג של ההורה הביולוגי, וזאת על סמך הודעה בלבד, ולא על סמך הליך משפטי של אימוץ או של צו הורות פסיקתי אשר יכונן את ההורות המשפטית, כפי שנפרט להלן.

משולם נהרי: סעיף 21 – שהזכרת אותו – לחוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה–1965, קובע כי "שם אביו של ילד שנולד לאישה פנויה יירשם על פי הודעת האב והאם כאחד, או על פי פסק דין של בית משפט או בית דין מוסמך".

משולם נהרי: פסיקת בית המשפט העליון קבעה כי הסעיף מדבר על רישום אבהות ביולוגית, וזאת במובחן – –

מרב מיכאלי: לא נכון.

מרב מיכאלי: לא נכון.

משולם נהרי: – – מרישום האבהות המשפטית הקבועה בסעיפים 20 ו-20א לחוק – רישום על סמך צו אימוץ או צו הורות.

משולם נהרי: בבג"ץ 6483/05 מוחמד קעדאן נגד משרד הפנים נפסק כי פסק דין של בית דין השרעי אשר ניתן על סמך הצהרה בלבד וקבע אבהות של אזרח ישראלי על ילד שנולד לתושבת אזור, אין בו כדי לחייב את פקיד הרישום, וזאת, בהסתמך על כך שהאבהות הנרשמת במרשם היא אבהות ביולוגית, ולא די בהצהרה לעניין זה.

משולם נהרי: "רישום פרטי ילדים במרשם אמור לשקף הורות ביולוגית של אם ואב לילדיהם" – זה מה שאומר בית המשפט.

משולם נהרי: "זוהי תכלית המרשם בהיבט זה, כעולה ממקבץ הוראות החוק שיפורטו בהמשך.

משולם נהרי: פועל יוצא מכך הוא, כי הוכחת הורות ביולוגית על פי תפיסת חוק המרשם נתפסת כעניין עובדתי הניתן להוכחה באמצעים ראייתיים אובייקטיביים, ובכלל זה בדרך של בדיקה מדעית.

משולם נהרי: נוכח זאת, פרטי ההורות – האבהות והאימהות כאחד – נמנים עם אותם פרטים שרישומם במרשם מהווה ראייה לכאורה לאמיתותם, משהם ניתנים לבחינה אובייקטיבית באמצעים מוכרים.

משולם נהרי: לאור משמעות הרישום בעניין זה, המהווה ראיה לכאורה לאמיתות תוכנו, מוטלת על פקיד הרישום אחריות להבטיח את נכונות הרישום, ככל שהדבר מצוי בהישג ידו".

משולם נהרי: לכן, כשמדובר בבני זוג גבר ואישה, מקום שבו לפקיד הרישום יש יסוד להניח כי האבהות המוצהרת בפניו אינה אבהות ביולוגית, עליו להפנות את המבקשים לבית המשפט לענייני משפחה או לשם הוכחת האבהות הביולוגית – בדרך כלל באמצעות בדיקה גנטית – או לשם הגשת בקשה לצו אימוץ או צו הורות כשמדובר בהליך של פונדקאות לפי חוק ההסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד), התשנ"ו–1996.

משולם נהרי: קל וחומר כשמדובר בבנות זוג מאותו מין: כאשר ברור לפקיד הרישום כי לא מדובר באבהות ביולוגית של בת הזוג, על פקיד הרישום לסרב לרשום על סמך הצהרה.

משולם נהרי: יצוין כי בכל הנוגע לתרומת זרע אנונימית מבנק הזרע, בפברואר 2015, ובהיקש מן ההסדר שנקבע לעניין פונדקאות חוץ לארץ – –

מאיר כהן: חברים בצד שמאל, שקט.

מאיר כהן: אנא מכם, חברים.

משולם נהרי: – – הודיע היועץ המשפטי לממשלה במסגרת עמדתו באמ"ץ 12-13־27740, משפחה רמת גן, כי יכול להסכים למתן צו הורות פסיקתי גם לבני זוג או בנות זוג של מי שהביאו לעולם ילד בהליך של הפריה מתרומת זרע אנונימית.

משולם נהרי: התנאים שהוצבו להסכמת היועץ המשפטי לממשלה למתן צו הורות פסיקתי בנסיבות אלו נשאבו מהצעת חוק הכרה בהורות בן זוג לילד שנולד מתרומת זרע, התשנ"ד–2014, שעקרונותיה גובשו, ותואמו בזמנו בין משרדי הממשלה הרלוונטיים לבין חברת הכנסת מרב מיכאלי, שהייתה המציעה.

משולם נהרי: הצעתה המקורית של חברת הכנסת מיכאלי הייתה דומה להצעה זו, והממשלה התנגדה לרישום על סמך הודעה ועמדה על הסדרת ההליך ליצירת קשרי הורות מבחינה מהותית.

משולם נהרי: הצעת חוק הכרה בהורות בן זוג לילד שנולד מתרומת זרע, התשע"ד–2014, בסופו של דבר לא קודמה.

משולם נהרי: הצעה זו מבקשת שלא לקיים את ההליך המשפטי הנדרש כדי לכונן את ההורות המשפטית, ומטילה את האחריות לקבלת ההודעה וביצוע הרישום על פקיד הרישום, לפי חוק מרשם האוכלוסין.

משולם נהרי: בכך, ההצעה יוצרת סוג הורות של "בן זוג ההורה", שאינו מעוגן בחקיקה מהותית כלשהי או בפסק דין מהותי של בית משפט לענייני משפחה אשר יכונן את ההורות, והיא מתבססת רק על הודעה של ההורה הביולוגי שפלוני הוא בן זוגה או פלונית היא בת זוגה.

משולם נהרי: בעניין זה יצוין כי המלצות הוועדה הציבורית להסדרה חקיקתית של נושא הפריון וההולדה בישראל מתייחסות להליך הנדרש לכינון קשרי הורות ורישום פרטי ההורים כשמדובר בהליכי פונדקאות בישראל או בחו"ל ובתרומת מטען גנטי.

משולם נהרי: ההצעה שבנדון עומדת בניגוד להמלצות הוועדה, אשר לפיהן הרישום במרשם ייעשה על סמך צו הורות של בית המשפט לענייני משפחה, ושבנסיבות מסוימות יידרש אפילו צו אימוץ.

משולם נהרי: בית המשפט לענייני משפחה הדן בבקשה לצו אימוץ או צו הורות הוא המוסמך לבחון את כלל הנסיבות, ובראשן טובת הילד, ומשמעות קבלת ההצעה היא עקיפת הליכים אלו כשמדובר בתרומת זרע מבנק הזרע.

משולם נהרי: יצוין כי משרד הבריאות הפיץ לפני כשנתיים תזכיר חוק להסדיר את פעולתם של בנקי הזרע על סמך המלצות ועדת מור יוסף, והתזכיר הוא בשלבי תיאום מתקדמים בין משרדי הממשלה כהכנה לטיוטת חוק ממשלתית.

משולם נהרי: הצעה זו מנוגדת לעמדת המדינה כפי שהיא מתבטאת בתזכיר, אשר קובע: הייתה נתרמת הזרע נשואה – הזכויות והחובות הקיימות בין הורים ושאר קרוביהם יהיו קיימות בין בעלה של נתרמת הזרע לבין הילד שייוולד.

משולם נהרי: דהיינו, ההצעה הממשלתית היא כי רק בנסיבות של תרומת זרע מבנק הזרע לבני זוג, איש ואישה נשואים, יהיו קיימות בין בעלה של הנתרמת לבין הילד שייוולד הזכויות והחובות הקיימות בין הורים לילדיהם, ולא בנסיבות של ידועים בציבור, בין שהם איש ואישה ובין שהם בנות זוג מאותו מין.

משולם נהרי: בכל הנוגע לבני זוג שאינם נשואים, עמדת המדינה היא כי נדרש הליך משפטי לשם כינון ההורות של בני הזוג.

משולם נהרי: נזכיר כי שאלת הצורך בעריכת הליך משפטי לכינון ההורות בנסיבות של תרומת זרע מבנק הזרע תלויה ועומדת בפני בג"ץ בשני הליכים נפרדים, בג"ץ 4635/16 בעניין וייסלברג ובג"ץ 2984/17 בעניין מלכי, שניהם בנסיבות של בנות זוג מאותו מין.

משולם נהרי: שם הודענו כי פקיד הרישום לא יוכל לרשום אימהות של בת זוג של האם הביולוגית על סמך הודעתן בלבד, ולכן נדרש הליך משפטי בבית משפט לענייני משפחה אשר יכונן את ההורות.

משולם נהרי: עניין זה נוגע גם בסוגיית נוסח הודעות לידת החי ותעודות הלידה, אשר אנחנו עומדים על הנוסח שלהן, שמתייחס לאם ולאב, ולא לשתי אימהות או שני אבות – –

מאיר כהן: אני מבקש, בצד שמאל, אי-אפשר כך, סדרנים.

מאיר כהן: אני אוציא אתכם החוצה.

מאיר כהן: כל מי שלא חבר כנסת יצא החוצה.

מאיר כהן: אי-אפשר כך.

משולם נהרי: – – ואשר גם בנוגע אליהם תלויים ועומדים הליכים נפרדים בפני בית המשפט העליון – בג"ץ 7978/16 בעניין סיראי ואח' ובג"ץ 1344/17 בעניין אלרועי-שדה.

משולם נהרי: בשולי הדברים נציין כי בכל הנוגע לתנאים המהותיים להסכמת בא כוח היועץ המשפטי לממשלה – –

מאיר כהן: אדוני, נא לסיים.

משולם נהרי: – – למתן צו הורות פסיקתי, בימים אלה עומדות להיות מוגשות לשר הרווחה המסקנות וההמלצות של צוות מקצועי שמונה לבקשת היועץ המשפטי לממשלה לבחינת התנאים שהוצבו למתן ההסכמה לצו.

משולם נהרי: זה הדבר החשוב.

משולם נהרי: הצוות לא הוסמך להמליץ בעניינים שבסמכות שר הפנים או רשות האוכלוסין וההגירה, אך לבקשת היועץ המשפטי לממשלה, היו בו חברים הן מהלשכה המשפטית והן מאנשי המקצוע בתחום המרשם, וזאת על מנת שההיבטים הנוגעים לניהול הרישום לאחר מתן הצו או ההתייחסות למבקשים שאינם תושבי ישראל יהיו בפני הצוות.

משולם נהרי: כמובן שכל ההמלצות מתבססות על כך שיש הכרח לכונן את ההורות בצו של בית המשפט, ולא ניתן לרשום במרשם האוכלוסין קשרי הורות ללא הליך משפטי כאמור.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

משולם נהרי: אני ממש מסיים.

מאיר כהן: לא, אדוני, אתה כבר 11 דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: עוד משפט.

משולם נהרי: אך כאמור, ההצעה הזאת מבקשת לייתר את ההליך המשפטי הנדרש כבר עתה ולקבוע כי די יהיה בהצהרה בפני פקיד הרישום.

משולם נהרי: לאור כל הטעמים שפורטו לעיל, החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה כי המשך הדיון בהצעת החוק של המציעים יידחה בחודשיים.

משולם נהרי: משבחרו המציעים להעלות את הצעת החוק היום – –

מאיר כהן: אדוני.

משולם נהרי: – – בניגוד להחלטת ועדת השרים, כאמור, אני מבקש להתנגד להצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ובכן, היות שהממשלה מתנגדת, גברתי המציעה, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: אני מבקש גם מהשרים להקפיד על עשר דקות.

מרב מיכאלי: אדוני סגן השר נהרי, לא אני יוצרת הורות חדשה; זאת הורות קיימת, חיה ובועטת מהרבה מאוד סוגים, ולא משנה כמה תמשיכו לטמון את הראש שלכם בתוך החול, גם למה שקורה בתוך הקהילות שלכם.

מרב מיכאלי: זה לא ישנה את המציאות שההורות הזאת הולכת ומתפשטת, קיימת בכל מקום, בכל מגזר בחברה הישראלית, והיא הורות טובה ומיטיבה לא פחות מכל הורות אחרת.

מרב מיכאלי: ואני אפנה אותך שוב למילותיו של שופט העליון.

מרב מיכאלי: אתה ציטטת מבית המשפט העליון מה שנוח לך, אבל השופט סלים ג'ובראן אמר:

מרב מיכאלי: צריך לצמצם את הפער בין המציאות המעשית, שבה בת הזוג היא האם בפועל של הילד, לבין ההכרה המשפטית בה, וצריך לאפשר שבמעמד הלידה היא תירשם בתור אם.

מרב מיכאלי: ואמר השופט סלים ג'ובראן שהמדיניות הממשלתית היא שעושה את האפליה בין זוג כאילו טבעי והורות כאילו אמיתית לבין הורות נחשדת בכל מיני חשדות, שמחייבת כל מיני בדיקות מחפירות ומשפילות.

מרב מיכאלי: אבל אני עוד פעם רוצה להגיד שני דברים מרכזיים: החוק המקורי, שמאפשר להורות להירשם לפי הודעת האם והאב, לא אומר "ביולוגי", ומטרתו היא לאפשר לילדות ולילדים שיהיו להם שני הורים.

מרב מיכאלי: ואתם באים למנוע מילדות וילדים את הזכות הבסיסית לזה שיהיו להם שני הורים, וזה לא משנה מאיזה מין.

מרב מיכאלי: אתם מתעללים לא רק בבני ובנות מאותו מין, לא רק בחברות וחברי הקהילה, אלא גם בילדות ובילדים שלהם, ואתם כל כך הולכות והולכים אחורה בממשלה הזאת, שעכשיו אתם הולכים להתעלל גם באבות סטרייטים שנאלצו להשתמש בתרומת זרע בשביל להיות אבות.

מרב מיכאלי: זה מה שעכשיו אתם עושים.

מרב מיכאלי: ולסיום, אדוני, עם כל הכבוד, בניגוד למה שאמרת, הצעת החוק שלי, שהוגשה בכנסת הקודמת, עברה ועדת שרים של הממשלה הקודמת, היא התקבלה בוועדת השרים של הממשלה הקודמת, אבל אז השר אורי אריאל הגיש עליה ערר.

מרב מיכאלי: מה מעניין?

מרב מיכאלי: שאיילת שקד, שהייתה חברת כנסת בכנסת הקודמת, הייתה בעד הצעת החוק הזאת, אבל היום, כשרת המשפטים שיושבת בראש ועדת שרים לענייני חקיקה – איך להגיד?

מרב מיכאלי: פתאום היא משרתת אינטרסים חשוכים, ארכאיים ובאמת מתעללים, ופשוט לא מאשרת את ההצעה הזאת.

מרב מיכאלי: זאת האמת ואין בלתה.

מרב מיכאלי: תסתכל לילדות ולילדים של אימהות ואבות בעיניים ותגיד להם: אין לכם זכות שההורים שלכם יהיו רשומים בתור ההורים שלכם.

מרב מיכאלי: זה מה שאתם אומרים.

מרב מיכאלי: זה מה שאתם עושים.

מרב מיכאלי: אין לכם דרך להתחמק מזה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנא מכם.

מאיר כהן: להזכירכם, אנחנו מצביעים על הצעת חוק מרשם אוכלוסין (תיקון – רישום הורה נוסף), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק מרשם אוכלוסין (תיקון – רישום הורה נוסף), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 36, נגד – 48, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק נדחתה.

מאיר כהן: הודעה של מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 38), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 126) (פיקוח על תשלום דמי נסיעה באוטובוסים), התשע"ט–2018; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 24) (טיפול בפסולת בניין), התשע"ט–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/2026/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצעת חוק נישואין אזרחיים בישראל, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: תשיב על הצעת החוק שרת המשפטים איילת שקד.

שלי יחימוביץ': חבריי חברי הכנסת מדגל התורה – מי נמצא כאן?

שלי יחימוביץ': אני רואה את גפני, את מקלב, את יעקב אשר.

שלי יחימוביץ': קודם כול – וזה הולך להתקשר להצעת החוק שלי בענייני נישואין אזרחיים – אני רוצה לברך אתכם, וגם את עצמי וגם אותנו, מפלגת העבודה, על כך שאתמול ניצחה בניצחון גדול ומרשים בבחירות לראשות עיריית חיפה עינת קליש, הודות לקואליציה באמת מופלאה של כמה מפלגות שהתייצבו מאחוריה, ובהן גם אתם.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד לכם.

שלי יחימוביץ': התרומה שלכם לניצחונה הייתה באמת באמת משמעותית.

שלי יחימוביץ': זה משהו שניסו כל הזמן לטפול עליה כאיזו אשמה, והיא לא התביישה בזה לרגע אחד.

שלי יחימוביץ': היא אמרה: ילד הוא ילד הוא ילד, בין שהוא חילוני ובין שהוא חרדי, בין שהוא ערבי ובין שהוא יהודי, בין שהוא גבר ובין שהוא אישה, וכן הלאה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': עכשיו כבר מותר לגלות, אני מקווה – כי שמעתי שאפילו ברדיו אתם מספרים על זה בגילוי לב; שמעתי את ירח טוקר מספר על כך ברדיו – שלפני כשנה וחצי באתם אליי עם סקרים על חיפה וביקשתם ממני להתמודד לרשות עיריית חיפה.

שלי יחימוביץ': ואני הסתכלתי על הסקרים, ואמרתי: בסדר, אני מובילה, אבל יש לכם שם מועמדת הרבה יותר טובה ממני; היא טבעית, היא צמחה מהשטח; היא לא איזה כוכב שביט שמצניחים על עיר.

שלי יחימוביץ': ואתם, בתבונת

שלי יחימוביץ': כם הרבה, החלטתם באמת, בסופו של יום, לתמוך בה.

שלי יחימוביץ': עכשיו, כשבאתם אליי, ידעתם מי אני – ידעתם שאני תומכת בנישואים אזרחיים, ידעתם שאני ידידת הקהילה הגאה, ידעתם שאני תומכת בשוויון בין בני אדם; ידעתם גם כמובן שאין בליבי ולו שמץ של שנאה כלפי הציבור החרדי, ובעיניי אכן, כפי שאמרה עינת קליש, כולם שווים, וילד הוא ילד הוא ילד.

שלי יחימוביץ': ולכן, אני שואלת, ולא רק אתכם – גם את חברי הכנסת של ש"ס, שתמכו בי, באישה, לראשות ההסתדרות והתייצבו מאחוריי, תוך שהם מכירים את עמדותיי – – –

מאיר כהן: אני מבקש שקט.

מאיר כהן: חברת הכנסת מועלם, אנא ממך.

מאיר כהן: סליחה, גברתי.

שלי יחימוביץ': אני מזכירה את זה בגלל שהדברים האלה מרגשים אותי.

שלי יחימוביץ': זו פריצת דרך סמויה.

שלי יחימוביץ': היא קורית מתחת לפני השטח.

שלי יחימוביץ': הדברים האלה לא היו קורים לפני חמש שנים.

שלי יחימוביץ': ולכן, כן יש שינוי משמעותי מאוד, גם בציבור הדתי וגם בציבור החרדי, ביחס לתפיסות שהן מתקדמות ונאורות והן היו בעבר נחלתו של הציבור החילוני בלבד, אבל היום הן בהחלט נחלתו של הציבור המסורתי ושל הציבור הדתי ושל הציבור החרדי.

שלי יחימוביץ': אני רואה גם בתמיכה שלכם בקליש, גם בכך שהצעתם לתמוך בי ועוד כהנה וכהנה – אני רואה בזה סוג של התקדמות לקראת החלטה, בקונסנזוס, על כך שיהיו נישואים אזרחיים במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': עכשיו, ממה נפשכם?

שלי יחימוביץ': נישואים אזרחיים לא פוגעים כהוא זה בנישואים כדת משה וישראל.

שלי יחימוביץ': הם לא עומדים בסתירה בכלל.

שלי יחימוביץ': בכלל.

שלי יחימוביץ': הם יהיו, על פי הצעת החוק הזאת לפחות, שהיא הצעת חוק מאוד יסודית וסדורה – הגשנו אותה כמה וכמה פעמים, הנחנו אותה, והיא לא צלחה בגלל ההרכב הקואליציוני של הבית הזה, ואגב, לא רק בגלל המפלגות החרדיות והדתיות; גם הליכוד לא שש להעביר את הצעת החוק הזאת.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': הרי רוב הציבור רוצה בה.

שלי יחימוביץ': במה היא מפריעה?

שלי יחימוביץ': במה היא מחבלת בחייו של מישהו?

שלי יחימוביץ': הזכות של שני בני אדם שהכירו זה את זה ונפשו של האחד נקשרה בנפשו של השני, ולא משנה מה דתם, מה מעמדם ומה מינם – הזכות לממש חיי נישואים ולחיות יחד באהבה וברעות, ואולי גם להוליד ילדים, אם הם ירצו, היא זכות אנושית ואזרחית בסיסית, והיא אינה ניתנת היום לרבים מאזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': זה בעצם, במידה רבה – בעיקר נישואי גאים – נהיה סוג של מבחן נאורות בעולם המערבי.

שלי יחימוביץ': הרבה מעבר לאקט עצמו, זה מסמל פתיחות, קבלת האחר, סובלנות, דמוקרטיה, כיבוד זכויות דת ואיש באמונתו יחיה, בלי לפגוע באף אחד אחר.

שלי יחימוביץ': בכל העולם יותר ויותר מדינות מאפשרות נישואי בני זוג מאותו מין.

שלי יחימוביץ': נישואים אזרחיים הם בכלל דבר שהוא בסיסי לחלוטין, הוא יומיומי; הוא לא דורש איזשהו דיבייט ציבורי.

שלי יחימוביץ': ובמדינת ישראל, למרבה הצער, למרות שאזרחי מדינת ישראל הם אזרחים נאורים וחופשיים שמקבלים את השונה – ואנחנו רואים את זה שוב ושוב – בישראל המצב חמור פי כמה מאשר ברוב המדינות המערביות.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל במדד חופש הנישואים אנחנו נמצאים במקום הנמוך ביותר בעולם – יחד עם איראן, יחד עם אפגניסטן ויחד עם ערב הסעודית.

שלי יחימוביץ': זאת המדינה שראש הממשלה מתגאה בנאורותה כשהוא נואם בחו"ל, בכך שהיא gay friendly, בכך שאנחנו דמוקרטיה מערבית.

שלי יחימוביץ': שימו לב: בחופש הנישואים אנחנו יחד עם הנחשלות והמפגרות שבמדינות.

שלי יחימוביץ': זה לא סביר, זה לא הגיוני; אין לזה הצדקה, לא מוסרית ואפילו לא קואליציונית ואפילו לא דתית.

שלי יחימוביץ': קרוב ל-700,000 איש בישראל אינם יכולים להינשא.

שלי יחימוביץ': אנחנו כמובן מדברים על פסולי חיתון, על מנועי חיתון דתי, כשאחד מבני הזוג הוא ספק יהודי, על בני זוג מדתות שונות, על בני זוג מאותו מין, אבל יש גם הרבה מאוד יהודים כשרים שאינם רוצים להינשא באמצעות הרבנות.

שלי יחימוביץ': הם בוחרים לעשות את זה מבחירתם החופשית.

שלי יחימוביץ': הם אינם שונאי דת, הם אינם שונאי חרדים, ובכל זאת הטקס הזה לא מתאים להם, ואין להם שום אופציה אחרת להתחתן במדינתם שלהם אלא בטקסים אלטרנטיביים שהם מייצרים לעצמם, או לחלופין, להוציא ממון רב ולנסוע לחו"ל ולהתחתן בנישואים אזרחיים.

שלי יחימוביץ': אני נמצאת בכל כך הרבה חתונות כאלה.

שלי יחימוביץ': אגב, הרבה פעמים מבקשים ממני לחתן, לערוך את טקס הנישואים.

שלי יחימוביץ': אני אף פעם לא מסכימה; איכשהו אני מרגישה שזה גדול ונשגב מהיכולות שלי.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שרבים מחבריי עושים את זה.

שלי יחימוביץ': רבים מבקשים ממני לעשות זאת, ואני תמיד מסרבת.

שלי יחימוביץ': ואני שואלת: למה?

שלי יחימוביץ': למה לעזאזל הם לא יכולים לסור לעירייה באחת הערים הגדולות בישראל ולהתחתן שם?

שלי יחימוביץ': מה יקרה?

שלי יחימוביץ': שערה משערות ראשו של מי תיפול אם אנשים פשוט יוכלו לבחור איך הם מתחתנים?

שלי יחימוביץ': סבל וייסורים רבים כל כך ייחסכו מזוגות שאינם יכולים להינשא בישראל.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת – ואני לא אפרט אותה – למרות שהיא מאוד יסודית, ויש בה פרטים רבים, בסך הכול מציעה מסלול נוסף, מוכר על פי חוק במדינת ישראל, לנישואים אזרחיים למי שחפצים בכך.

שלי יחימוביץ': היא מקנה סמכות לשר המשפטים, לשרת המשפטים, לקבוע בתקנות את ההליך והטפסים הדרושים לביצוע הליכי רישום הנישואים.

שלי יחימוביץ': היא קובעת שעריכת נישואים אזרחיים תהיה בסמכות רשמי הנישואים האזרחיים ושהשר ימנה רשם נישואים אזרחיים ראשי, והוא ימנה את הרשמים האחרים.

שלי יחימוביץ': מסלול הגירושים יהיה זהה למסלול הנישואים.

שלי יחימוביץ': זה יהיה מסלול אלטרנטיבי.

שלי יחימוביץ': הוא לא יפגע כהוא זה, כפי שכבר אמרתי, בנישואים על פי דת משה וישראל.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שנהוג להפוך את הנושא הזה לנושא לעומתי בין חילונים לחרדים.

שלי יחימוביץ': הדבר ממש ממש לא כזה, ואני כן מאמינה, אני כן מאמינה שבהידברות נכונה, בנפילת חומות, בהתחשב בשינויים המפעימים שמתרחשים מתחת לפני השטח, שבהם פתחתי את דבריי, אני מאמינה שאנחנו נוכל להגיע לקונסנזוס בבית הזה בדבר נישואים אזרחיים לאזרחי מדינת ישראל, בין שהם אדם כזה או אחר, בין שהם בני אותו מין, ובין שסתם חשקה נפשם בנישואים אזרחיים.

שלי יחימוביץ': הדבר הזה לא מאיים על איש, לא מאיים על חייו של איש, על אורח חייו של אף אחד.

שלי יחימוביץ': הוא קורה ממילא בפועל כל הזמן.

שלי יחימוביץ': זו המציאות.

שלי יחימוביץ': לא תוכלו לבלום אותה.

שלי יחימוביץ': תוכלו רק להכיל אותה ולקבל שיש בישראל מי שבוחרים לנהל את חייהם אחרת.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: ישיב, בשם שר שרת המשפטים, שר הרווחה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: יש לו עשר דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני משיב בשם שרת המשפטים, אז חברתי האמיתית שלי, את לא יכולה להתווכח איתי.

חיים כץ: אני רק מקריא, אני לא מביע פה את דעתי, לחלוטין.

שלי יחימוביץ': מה דעתך?

חיים כץ: את לא מבקשת שאני אענה לך לפני כולם.

חיים כץ: אחר כך.

שלי יחימוביץ': למה לא?

חיים כץ: אוקיי, אז הצעת חוק נישואין אזרחיים בישראל, התשע"ה–2015, של – –

שלי יחימוביץ': אדוני השר, באמת.

שלי יחימוביץ': אתה יכול לקרוא – – – אני באמת שואלת את דעתך האישית.

חיים כץ: שנייה.

חיים כץ: – – של חברת הכנסת שלי יחימוביץ מבקשת לכונן מוסד של נישואים וגירושים אזרחיים בישראל שיהיה פתוח לכול, ואשר סמכות השיפוט הייחודית לדון בו תהיה מסורה לבית המשפט לענייני משפחה.

חיים כץ: באופן זה תינתן לבני הזוג הזכות לבחור להינשא במסגרת דתית או במסגרת אזרחית, ומסלול הגירושין ייקבע על פי הדרך שבה בחרו להינשא.

חיים כץ: במצב שבו זוג נישא גם בנישואים אזרחיים וגם בנישואים דתיים, הגירושים ייערכו בבית הדין הדתי של העדה הדתית שאליה הם משתייכים, ואילו העניינים הנובעים מהגירושים יידונו בבית המשפט לענייני משפחה.

חיים כץ: הצעת החוק מבקשת ליצור שינוי מדיניות מהותי בנוגע למצב המשפטי הקיים כיום בישראל ונוגדת את ההסכמים הקואליציוניים הקובעים שלא לשנות את הסטטוס קוו בענייני דת ומדינה אלא בהסכמת כל סיעות הקואליציה.

חיים כץ: ההצעה אינה מקובלת על כלל מפלגות הקואליציה, ויש סיעות המתנגדות לה; יש סיעות המסכימות לה.

חיים כץ: בנוסף, ועדת השרים החליטה לדחות את הדיון בעניין ההצעה, וטרם נקבעה עמדת ממשלה.

חיים כץ: מאחר שהמציעה החליטה להעלות את ההצעה בכל זאת, על פי תקנון לעבודת הממשלה, עמדת הממשלה היא להתנגד להצעה.

חיים כץ: לאור האמור לעיל, אני קורא לחברי הכנסת להתנגד להצעה.

חיים כץ: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: האם גברתי מוותרת?

מאיר כהן: אם כך, אנחנו, בבקשה, עוברים להצבעה.

קריאה: שמית.

מאיר כהן: שמית?

מאיר כהן: הוגשו טפסים?

מאיר כהן: הממשלה לא צריכה.

מאיר כהן: שמית?

מאיר כהן: אני חוזר.

מאיר כהן: יושב-ראש הקואליציה, שמית?

מאיר כהן: גברתי מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: אם כן, נערוך הצבעה שמית על הצעת חוק נישואין אזרחיים בישראל, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מאיר כהן: גברתי, אנא הקריאי את השמות.

מאיר כהן: הצבעה שמית, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – לא משתתף אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח אילן גילאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח משה מזרחי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד דן סידה – נגד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח סאלח סעד – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – נגד לאה פדידה – בעד רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – בעד

מאיר כהן: אנא תקראי שוב בשמות חברי הכנסת שלא ענו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת טלי פלוסקוב – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – בעד איוב קרא – אינו נוכח מיקי רוזנטל – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

מאיר כהן: האם יש באולם חבר או חברת כנסת שלא קראו בשמם?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אם כן, ההצבעה תמה, גברתי.

יעקב מרגי: מוזס.

מאיר כהן: סליחה, חבר הכנסת מוזס.

מאיר כהן: קראו בשמך, חבר הכנסת מוזס.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אתה באולם, הצבעת, ותמה ההצבעה.

מאיר כהן: הצבעת לפני.

מאיר כהן: זה בסדר.

רוברט טיבייב: – – –

מאיר כהן: ההצבעה תמה, אדוני.

מאיר כהן: אתה רוצה לבדוק אם הצבעת או לא הצבעת?

מאיר כהן: שנייה, תן למזכירה לסיים ונבדוק.

מאיר כהן: בכל מקרה, ההצבעה תמה.

מאיר כהן: להלן התוצאות: 45 נגד הצעת החוק, 41 בעד הצעת החוק.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק נישואין אזרחיים בישראל, התשע"ה–2015, נדחתה על ידי הכנסת.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/5294/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – גירושים אזרחיים לבני זוג בני אותו מגדר), התשע"ח–2018.

מאיר כהן: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת מיכל בירן, ותשיב בשם הממשלה השרה איילת שקד.

מאיר כהן: גברתי.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני יודעת שנתניהו מאוד אוהב לחשוב על עצמו כמר ביטחון, אבל נראה לי שהכינוי שיותר יתאים הוא אולי "מר מִסְמוסון".

מיכל בירן: בסוף, כשהוא רואה את כיכר רבין מלאה בהמוני אדם שהגיעו למחות נגד האפליה של הקהילה הגאה, הוא משקשק, הוא ממסמס.

מיכל בירן: הוא מבטיח כל מה שצריך רק כדי שההמונים יפסיקו לצעוק את קריאות הזעם שלהם בכיכרות.

מיכל בירן: הוא יבטיח כל דבר.

מיכל בירן: כבר אז, כשהוא הבטיח לחבר הכנסת אמיר אוחנה, שיושב כאן, שהוא יביא תיקון לחוק הפונדקאות, לא האמנתי – לא כי יש לי כדור בדולח, אלא סתם כי אני פשוט מכירה את נתניהו לא מאתמול.

מיכל בירן: ומאז אנחנו שומעים רצף של מסמוסים.

מיכל בירן: אפילו היום הם העזו לנצל ניצול ציני את מותו העצוב של השר אזולאי, זיכרונו לברכה, בניסיון להשתמש בטיעון הזה כדי לדחות את הדיון היום.

מיכל בירן: בסוף, אחרי כל הסרטונים, אחרי כל ההבטחות, מה מונע היום מנתניהו, מה מונע מהקואליציה, מה מונע מחברי הקואליציה – כשהם יושבים בסלון עם חלק מהחברים שלהם, אני בטוחה שהם מסכימים להצעות הנפלאות שהעלינו כאן היום, אבל בסוף הם מצביעים נגד.

מיכל בירן: הטיעון שאני הכי אוהבת זה הטיעון שזה לא טבעי, כאילו ש"זה לא טבעי" מעיד על משהו.

מיכל בירן: גם ניתוח לב פתוח הוא לא טבעי, וגם לטוס לארצות הברית – – –

חיים כץ: טבעי, טבעי.

חיים כץ: עברתי, אני יכול להגיד לך שזה טבעי.

מיכל בירן: גם לטוס לארצות הברית זה לא טבעי, וגם לא ציינו את זה בתנ"ך, אבל אף אחד, לא אתה ולא אף אחד אחר, לא מסרב לטוס לארצות הברית, ולא, חלילה, אם צריך, לעבור ניתוח לב פתוח בטיעון המשונה של "לא טבעי".

מיכל בירן: החוק שאני מביאה כאן היום הוא בעצם גרסה צרה מאוד של מה שהעלתה קודם חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ששמה על השולחן את מה שפשוט צריך להיות כאן, ובאמת, זה חוק נישואים אזרחיים.

מיכל בירן: נפלא מבינתי למה אתם מתנגדים להצעת חוק הטובה שלה ולגרסאות השונות שעלו כאן במהלך השנים.

מיכל בירן: כשאני רואה את המצב האבסורדי שבו אחותי התחתנה בישראל עם רב רפורמי ולא מכירים בנישואים שלה, ואח שלי התחתן בעירייה בניו יורק ומכירים בנישואים שלו – לא חבל?

מיכל בירן: לא עדיף לקרב את האנשים?

מיכל בירן: שיתחתנו פה, בבית, עם הקהילות שלהם, עם רב, מאשר לשלוח אותם לעשות את זה בניכר.

מיכל בירן: אבל בענייננו כאן, הצעת חוק שהגשתי – בה נוצר דווקא מצב אבסורדי.

מיכל בירן: הרי גם זוג של סטרייטים שהתחתנו בנישואים אזרחיים בחו"ל ורשמו אותם, כשהם רוצים להתגרש, לא משנה איפה הם התחתנו, לא משנה מה אמונותיהם, לא משנה מה השקפת עולמם, בסוף שולחים אותם להתגרש ברבנות.

מיכל בירן: אבל מה קורה עם זוג של אנשים בני אותו מגדר שהתחתנו במדינות שמאפשרות את זה, ובחלק מן המקרים, כמו שקורה לחלק מהזוגות, לא מעט, בישראל, הגיעו למסקנה שהם לא רוצים להמשיך ולחיות יחד חיים משותפים?

מיכל בירן: איפה הם אמורים להתגרש?

מיכל בירן: את הסטרייטים שולחים לרבנות.

מיכל בירן: מה עושים עם הזוגות הגאים שהרבנות לא מכירה בהם ובנישואים שלהם?

מיכל בירן: דווקא כאן נוצר איזשהו פתח, ובו מתמקדת הצעת החוק שלי, והיא באה לאפשר גירושים גאים.

מיכל בירן: הרבה מדינות מאפשרות לזוגות גאים להתחתן אצלן למרות שהזוג הטרי איננו מאזרחי אותה מדינה, אבל כשמגיעים לגירושים זה הרבה יותר מסובך.

מיכל בירן: רוב המדינות מאפשרות להתגרש אך ורק לאזרחים שלהם.

מיכל בירן: זה מביא אותנו שוב למה קורה בפועל.

מיכל בירן: בית המשפט, בג"ץ, ב-2012, התייחס למוטיב של תיאוריית האי-הכרה, ואמר שהסמכות של המערכת הדתית המשפטית תפקע בכל הקשור בישות משפטית, לרבות מוסד, קשר, הליך או מבנה משפחתי שאינו מוכר על ידי המערכת הדתית המשפטית, ויעביר אותו לאזרחית.

מיכל בירן: זאת אומרת, אמר בג"ץ: בכל נושא שהמערכת הדתית המשפטית בכלל לא מכירה בו – כמו במקרה הזה; היא לא מכירה בקיומם של הנישואים של זוג בעלי אותו מגדר – הרי מן הסתם, באופן טבעי, המערכת האזרחית צריכה לטפל בגירושים.

מיכל בירן: אני הייתי רוצה לקוות שבאמת יהיו פה נישואים אזרחיים ושכל זוג יוכל לבחור מה האופן ומה השיטה שבה הם רוצים לממש את הקמת המשפחה שלהם, אבל לפחות בינתיים אפשר להתחיל מזה.

מיכל בירן: מה שבג"ץ קבע כבר בתקדים – הגיע הזמן להסדיר אותו בחקיקה.

מיכל בירן: זוג מאותו מגדר שהתחתנו בחו"ל, ומדינת ישראל לכאורה לא מכירה בנישואים שלהם אבל בסוף רושמת אותם כזוג נשוי, נותנת להם את ההטבות הכלכליות כזוג נשוי – ההצעה שלי בסך הכול מבקשת שגם יאפשרו להם להתגרש כאן, בבית הדין למשפחה, ולא רק במחטף, ולא על הדרך, ולא כי ככה יוצא, אלא פשוט להסדיר את זה באופן ברור ומסודר בחקיקה ראשית.

מיכל בירן: ועל הדרך, אם כבר אנחנו עושים את התיקון הזה, יש בכך מן הסתם גם הכרה מלכתחילה, כי אם בית המשפט למשפחה, יש לו סמכות לדון בגירושים, אז הרי, מן הסתם, מדובר בנישואים שאותם באים להתיר, וזה גם עוזר לחזק את הקונספט של נישואים בין בני אותו מגדר.

מיכל בירן: על שום כל הסיבות האלה, ועל שום זה שבסוף – כשאתם מסתכלים לתוך הלב שלכם כולכם יודעים שההצעה הזאת היא רק מתבקשת.

מיכל בירן: בסוף, כשאנשים באים לתת למדינה, אף אחד לא עושה את החשבון של עם מי הם הולכים למיטה.

מיכל בירן: הם משלמים מיסים, והם הולכים לצבא, והם עושים כל מה שאזרחים מצופים לעשות כאן.

מיכל בירן: כשהמדינה צריכה לקחת מהם זכויות, היא תמיד מוצאת איך לעשות את זה.

מיכל בירן: והיא למדה להכיר בתאים המשפחתיים החדשים, אבל איכשהו, כשמגיע הזמן להתייחס לאנשים כשווים, לתת להם זכויות, אז היא נזכרת שהם לא שווים בפני החוק; שהם כמעט במעמד של תת-אזרח.

מיכל בירן: הדבר הזה בסוף ישתנה, כי הוא חייב להשתנות.

מיכל בירן: חבל שאתם מורחים את הזמן.

מיכל בירן: חבל שאתם מתעללים במשפחות ובאנשים שמנסים היום להקים כאן את משפחתם, בכל ההסדרים שעומדים לפנינו.

מיכל בירן: התיקון הזה לא משנה את כל הסטטוס קוו.

מיכל בירן: הוא קטן.

מיכל בירן: למי שממילא אתם לא מכירים בנישואים שלהם והם לא יכולים להתגרש במערכת הדתית, ברבנות – לפחות תנו להם להתגרש בבתי הדין למשפחה.

מיכל בירן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, בשם הממשלה, תשיב השרה.

מאיר כהן: אני חוזר: בשם הממשלה, תשיב שרת המשפטים.

מאיר כהן: גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – גירושין אזרחיים לבני זוג בני אותו מגדר), של חברת הכנסת מיכל בירן ואחרים, מבקשת לקבוע כי התרת נישואין של בני זוג בני אותו מגדר שהתחתנו מחוץ למדינת ישראל תהיה בשיפוטו של בית המשפט לענייני משפחה.

איילת שקד: ככלל, התרת נישואין בישראל נתונה לסמכות בתי הדין הדתיים בהתאם לדין הדתי של בני הזוג, אולם כאשר מדובר בבני זוג שהם בני עדות דתיות שונות, החוק מסמיך את בית המשפט לענייני משפחה.

איילת שקד: הצעת החוק עוסקת במצב שבו זוג מבני אותו מגדר נישאו במדינה זרה, נרשמו בישראל במרשם האוכלוסין כנשואים בהתאם לפסיקת בג"ץ ומבקשים התרת נישואין.

איילת שקד: בפסק דין שניתן בבית המשפט לענייני משפחה בשנת 2012 נקבע שמקום שבו בית הדין הרבני לא מכיר בתביעה הבאה לפתחו, כמו במקרה שבו עוסקת הצעת החוק, יתיר בית המשפט לענייני משפחה את הנישואין.

איילת שקד: וכך נכתב בפסק הדין: "עינינו הרואות, כי במקרה בו קובע בית הדין הדתי כי לפי הדין אין צורך בגירושין – – – הסמכות נתונה לבית המשפט לענייני משפחה – ולא לבית הדין הדתי – לדון בבקשה להתרת הנישואין".

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת למעשה לעגן את ההסדר שנקבע כבר בפסק הדין.

איילת שקד: ההצעה לא נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה.

איילת שקד: בהתאם לקבוע בסעיף 66(ה) בתקנון לעבודת הממשלה, עמדת הממשלה היא להתנגד להצעה שלא הובאה לדיון בפני הוועדה.

איילת שקד: נוסף לזה, בפועל, אנחנו כבר יודעים שזה קורה בהתאם לפסיקה.

איילת שקד: לפיכך, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

איילת שקד: אני רוצה לנצל את היום הזה שאנחנו נמצאים אחרי הבחירות המוניציפליות, קודם כול – – –

קריאה: – – –

איילת שקד: גם היום צריך להיות יום שבתון?

קריאה: – – –

איילת שקד: מה?

איילת שקד: לא, לא.

איילת שקד: קודם כול, אני רוצה לברך את המפלגות, אני יודעת שחלקנו היינו שותפים יותר בבחירות המוניציפליות, חלקנו פחות.

איילת שקד: בכל אופן, אני אשמח לשמוע את דעתכם בנוגע ליום השבתון.

איילת שקד: האם נכון שהמדינה תשלם בין 1.5 מיליארד שקל ל-2 מיליארד שקל?

איילת שקד: תחשבו.

איילת נחמיאס ורבין: אני נגד, והצעתי שזה יהיה כנגד הצבעה.

איילת שקד: לא, כנגד הצבעה זה מסובך.

איילת שקד: אבל אני חושבת שבשביל 4% שעלינו באחוזי ההצבעה, למרות שזה חשוב ויפה – – –

מרב מיכאלי: – – – אם סיימת לענות למה את לא יורדת?

איילת שקד: אני רוצה לדבר על זה.

איילת שקד: מתי יש לי הזדמנות לדבר?

מרב מיכאלי: – – –

מאיר כהן: חברות, יש לשרה עשר דקות.

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, יש לשרה עשר דקות, והיא רשאית לדבר עד עשר דקות.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מרב מיכאלי: – – – זה לא ראוי.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

איילת שקד: זה ראוי מאוד.

מרב מיכאלי: – – –

איילת שקד: זה נושא מאוד חשוב ומשמעותי.

מרב מיכאלי: – – –

איילת שקד: אני עניתי על ההצעה.

איילת שקד: חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני רואה שאת מדברת איתי דרך הטוויטר.

איילת שקד: תמשיכי לדבר איתי דרך הטוויטר.

איילת שקד: חברי הכנסת, אני חושבת שאנחנו צריכים לשקול בכובד ראש את נושא השבתון.

איילת שקד: אני יודעת שזה אולי לא פופולרי להגיד את זה, כי אזרחי המדינה בוודאי נהנו מעוד יום חופש, אבל צריך לנהוג כאן באחריות, ולהגיד אם זה נכון שבבחירות לרשויות המקומיות יהיה יום חופש, מה גם שבשאר העולם – כפי שנאמר לי, טרם בדקתי את זה בעצמי – בשאר העולם זה לא מקובל.

איילת שקד: ואני חושבת שהכנסת – זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה – שהכנסת צריכה לחשוב.

איילת שקד: מה אתה חושב על זה?

איילת שקד: זה אתה הגשת?

איילת שקד: אבל זה מסובך.

מאיר כהן: מי שיצביע יקבל יום חופש, כן.

איילת שקד: עזוב, זה מסובך.

איילת שקד: אני לא מבינה, למה צריך יום חופש?

איילת שקד: מי שרוצה להצביע לא יכול ללכת להצביע?

איילת שקד: בכל העולם זה נהוג ככה.

עמיר פרץ: – – –

איילת שקד: הבחירות הארציות זה משהו אחר.

איילת שקד: שמע, זה מהות הדמוקרטיה הישראלית.

עמיר פרץ: – – –

איילת שקד: אבל בסוף אתה צריך לעשות איזון.

איילת שקד: קודם כול, זה בסדר להשקיע כסף בשביל דמוקרטיה, זה לגמרי לגיטימי, אבל בסוף צריך לעשות איזון, אם נכון לשלם את המיליארד וחצי שקל האלה תמורת 4% הצבעה.

איילת שקד: תחשבו ש-44% מהמדינה לא באו להצביע, וסתם קיבלו יום חופש.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא סתם.

קריאה: מה זה "סתם קיבלו"?

איילת שקד: מי שלא בא להצביע.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא סתם.

חיים כץ: ראיתם מה קרה עם העובדים הזרים?

איילת שקד: אתה יודע שהיו צריכים לשלם עליהם 200%?

איילת שקד: זה נשמע הגיוני?

חיים כץ: – – –

איילת שקד: לא הגיוני.

חיים כץ: אלו שאין להם זכות הצבעה באו.

עודד פורר: – – –

איילת שקד: לא, עודד.

איילת שקד: זה מסובך.

איילת שקד: תעלה הצעה שמבטלת את יום החופש, ונדבר על זה.

איילת שקד: אתם קולטים שחקלאים היו צריכים לשלם לעובדים זרים בלי זכות הצבעה 200%?

איילת שקד: מה זה?

איילת שקד: איפה נשמע דבר כזה?

יואל חסון: אז תתקנו את זה.

איילת שקד: את זה צריך לתקן בשביל החקלאים, ללא ספק.

נחמן שי: את רוצה לבטל את השבתון?

איילת שקד: אני מעלה את זה לדיון.

איילת שקד: אני חושבת שזה דבר – – –

לאה פדידה: לבטל.

איילת שקד: הינה, בבקשה, חברת הכנסת לאה פדידה אומרת שצריך לבטל.

חיים כץ: לא תהיה – – –

איילת שקד: מה זה "לא תהיה"?

איילת שקד: על מה?

לאה פדידה: – – – 19 שנה – – –

חיים כץ: מי שישלם 100%, לא תהיה לך ברירה.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: בגלל זה, זה או להשאיר את זה ככה או לבטל לחלוטין את יום החופש.

חיים כץ: זו בדיחה.

חיים כץ: לא תהיה אכיפה.

איילת שקד: ברור.

איילת שקד: נכון.

לאה פדידה: מי שירצה להצביע – יצביע.

איילת שקד: אני מסכימה איתך.

חיים כץ: – – – יהיה יותר מהר.

עמיר פרץ: – – – גם היום – – –

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: אני רואה שהדעות פה מגוונות, בין אופוזיציה לקואליציה.

מאיר כהן: תצטרכי למשוך את – – –

איילת שקד: מה?

מאיר כהן: תצטרכי למשוך – – –

איילת שקד: מה אתה חושב על זה?

איילת שקד: זה טמטום, לא?

איילת שקד: בתור ראש עיר לשעבר.

מאיר כהן: ודאי.

איילת שקד: ברור.

איילת שקד: מה?

איילת שקד: אפשר להגיד את דעתך או לא?

איילת שקד: בקול רם.

מאיר כהן: אמרתי.

איילת שקד: אמרת?

איילת שקד: הינה, גם סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מאיר כהן, שהיה בעצמו ראש עיר, חושב שזה מיותר.

איילת שקד: ואני אומרת, גם אני חושבת שזה מיותר.

איילת שקד: טוב.

מאיר כהן: לגמרי.

מאיר כהן: אם כן, תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת בירן, יש לרשותך שלוש דקות, כי הממשלה מתנגדת.

מיכל בירן: – – –

מאיר כהן: אז תחליטי.

מיכל בירן: מוותרת.

מאיר כהן: מוותרת.

מאיר כהן: ובכן, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – גירושים אזרחיים לבני זוג בני אותו מגדר).

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: ומי מפהק?

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – גירושים אזרחיים לבני זוג בני אותו מגדר), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

מאיר כהן: 38 בעד, 43 מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין נדחתה על ידי הכנסת.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/4297/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אם כך, אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה בעד בן משפחה נכה), של חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב.

מאיר כהן: ינמק חבר הכנסת יעקב אשר.

מאיר כהן: הצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת אשר.

מאיר כהן: אדוני, מחכים לך.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבין שמי שאמור לענות לי – סגן שר האוצר.

מדובר על סגן שר הפנים; זה דבר שקשור לרשויות המקומיות ולהנחה בארנונה.

זה גם היה הסיכום בוועדת שרים.

אציג בשתי מילים את הצעת החוק, שיכול להיות שאנחנו יכולים לחסוך אותה; תלוי, לפי התשובה.

אדוני ודאי יודע, כראש עיר, שבמשפחה שבה יש ילד נכה או אחד מבני הבית נכה, יש הנחה אוטומטית של 33% בגין הנכה על אותה דירה.

אך דא עקא, לא עלינו, לא עליכם, שאם יש שני נכים בבית, ההנחה נשארת 33%, על אחד.

הצעת החוק שלי באה לדבר על כך שבמקרה שיש יותר מנכה אחד, ה-33% יחולו על כל נכה ונכה שקיים בבית, עד 90% הנחה על כל הדירה, שזה המקסימום בהנחות.

אין 100%.

זו הצעת חוק חברתית וטובה ממדרגה ראשונה.

משיחות שהיה לי עם משרד הפנים, עם שר הפנים הרב אריה דרעי, השר אמר לי שהוא לא צריך להעביר את זה בחקיקה – הוא יכול להעביר את זה בתקנות, ואכן, הוא אמר לי שהמשרד קיבל החלטה שזה יעבור בתקנות.

הדברים האלה נאמרו גם בוועדת שרים.

לכן, ביקשתי כרגע לדחות את ההצבעה, אבל הבנתי שסגן שר הפנים יענה.

הרב כהן, סגן שר האוצר, אני מבין שאתה עונה לי?

יצחק כהן: – – –

מאיר כהן: הוא דוחה, ובתנאי שזה יהיה בתקנה.

היה סיכום, כי נציג השר בוועדת השרים אמר שהשר הולך לתקן תקנה.

הוא אמר: לא צריך חוק בשביל זה.

יצחק כהן: אם הוא אמר.

אז אני רוצה שסגן שר הפנים יגיד את זה, כי אני לא ביקשתי הצבעה, אני דוחה את ההצבעה.

מבחינתי, אני גם מוכן – – –

יצחק כהן: אני מוסמך לענות רק בשם שר האוצר.

אז אני אבקש תשובה; לא רק הצבעה במועד אחר, אלא גם תשובה.

מאיר כהן: אני לא בטוח.

אדוני היושב-ראש, רק אגיד לך, סגן השר כהן – בעצם גם אתה יודע, כאחד שיש לו ניסיון מוניציפלי:

משפחה שיש בה ילד נכה אחד מקבלת 33% אוטומטית, בלי ועדות, בלי שום דבר; צריכה להביא את המסמכים וכו'.

אם יש שני ילדים – נשאר רק 33%.

ההצעה שלי אומרת שעל כל נכה יהיו 33%, עד גג של 90% הנחה.

היה לנו סיכום עם שר הפנים – ונמצא פה סגן השר משולם נהרי, שיצא כרגע – שהוא יעביר את זה בתקנות.

אם כך, אדוני היושב-ראש, אבקש לדחות את התשובה ואת ההצבעה למועד אחר, אם תסכים הקואליציה; אם גם אתה תסכים.

מאיר כהן: האם יושב-ראש הקואליציה נמצא כאן?

מאיר כהן: נציג הקואליציה?

מאיר כהן: האם – –

דוד – – –

מאיר כהן: – – נציג הקואליציה מסכים לדחייה בתשובה והצבעה?

תשובה והצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: אוקיי.

אני מבקש שעד אז תגבשו את הדברים, משרד האוצר ומשרד הפנים.

תיפגשו באחד – הרב איציק כהן – –

מאיר כהן: אני מציע שגם – – –

– – אני בטוח שתפגוש גם את שר הפנים וגם את סגן שר הפנים באחת ממסיבות ההודיה שיש לכם על ההצלחה הגדולה בבחירות.

שאפו גם לכם – גם לדגל התורה וגם לש"ס.

יצחק כהן: – – –

מזמור לתודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, תשובה והצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא היעדר שירותים רפואיים לעשרות אלפי תושבים ערבים בנגב << הלסי >>

מאיר כהן: ואנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 11060, בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא היעדר שירותים רפואיים לעשרות אלפי תושבים ערבים בנגב.

מאיר כהן: ינמק את ההצעה לסדר-היום חבר הכנסת טלב אבו-עראר.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת ליצמן.

מאיר כהן: אדוני.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, ברצוני להעלות כאן נושא חשוב, והוא הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא היעדר שירותים רפואיים לעשרות אלפי תושבים ערבים בנגב.

טלב אבו עראר: לצערי הרב, החוק למתן שירותים רפואיים לכלל האזרחים במדינה אינו חל על עשרות אלפים מתושבי הנגב הערבים.

טלב אבו עראר: התינוקות והילדים הבדואים בנגב הינם דוגמה לאוכלוסייה ייחודית הזקוקה לדגש מיוחד בתחום בריאות הציבור.

טלב אבו עראר: רובה המכריע של האוכלוסייה נמצא במעמד סוציו-אקונומי נמוך, ואוכלוסייה זו סובלת מבעיות נוספות, כגון קושי בנגישות של שירותי בריאות ותשתית סביבתית לקויה.

טלב אבו עראר: למרות הבקשות החוזרות ונשנות שלנו ממשרד הבריאות והפניות לקופות החולים השונות להכניס שירותים רפואיים ליישובים הבלתי-מוכרים ולהביא לפתיחת תחנות מד"א בקרבת מקום ליישובים אלו, וגם מרכזים לאם והילד, לצערי הרב הדבר לא צלח – דבר שמונע ממאות ילדים לקבל את החיסונים הנדרשים.

טלב אבו עראר: אני יודע, אפשר להבין שמדובר כאן על מדיניות שננקטת מצד המדינה – –

מאיר כהן: סגן השר כהן, בבקשה, הוא מדבר בנושא בריאות של ילדים בדרום.

מאיר כהן: צריך להתייחס לזה בכבוד.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

טלב אבו עראר: – – כלפי יישובים שהם בתחום המדינה, תחום הארץ הזאת, ומי כמוך, מכובדי היושב-ראש, יודע ומכיר את האוכלוסייה המוחלשת הזאת.

טלב אבו עראר: יישובים בלתי מוכרים, מאז קום המדינה – המושג הזה מובן לכולם וידוע לכולם.

טלב אבו עראר: כמה ביקשנו להכיר ביישובים, ואנחנו ממשיכים לבקש להכיר ביישובים האלה, אבל איך אפשר שלא להכיר באדם?

טלב אבו עראר: איך אפשר שלא להכיר בבני אדם שמונים עשרות אלפים?

טלב אבו עראר: נטולי זכויות בסיסיות – בריאות, וגם חינוך, וגם רווחה, מים וחשמל.

טלב אבו עראר: אני מדבר על אלה שהם לא מוכרים.

טלב אבו עראר: אדם שלא מוכר במדינה דמוקרטית, בכל העולם – לא ידענו ולא שמענו.

טלב אבו עראר: רק בישראל.

טלב אבו עראר: היישובים האלה קיימים מאז קום המדינה, וחלק מהם אפילו לפני קום המדינה, והם עדיין מתקשים לקבל שירותי בריאות נאותים.

טלב אבו עראר: יש לציין שביישובים אלו אין תחבורה ציבורית שיוצאת מהיישובים או נכנסת אליהם, ולכן בימי הגשם תושבי היישובים האלה מנותקים מכל העולם.

טלב אבו עראר: בימי הגשם מתקשים התושבים האלה לצאת לקבלת שירות רפואי.

טלב אבו עראר: דוחות שונים, מכובדי היושב-ראש, מצאו כי אוכלוסיית הילדים הבדואים בנגב סובלת מהפרעות גדילה, תת-משקל וחסרים תזונתיים שעלולים לגרום לפגיעות קשות.

טלב אבו עראר: בנוסף, שיעור תמותת התינוקות הבדואים בנגב הוא הגבוה ביותר בארץ.

טלב אבו עראר: כמו כן, הדוחות מזהירים כי מחסור בכוח אדם בטיפות החלב במגזר הבדואי עלול להוביל לכך שפחות תינוקות ונשים הרות יימצאו במעקב ויקבלו טיפול והדרכה בנושא קידום בריאות, כי ידוע כי 40% מהאוכלוסייה הבדואית בנגב עדיין מתגוררים בכפרים בלתי מוכרים, שאינם נהנים משירותים מוניציפליים תומכי בריאות, כגון אספקת מים וחשמל סדירים, דרכים סלולות, סילוק שפכים, פינוי אשפה וחיבור לרשת טלפונים.

טלב אבו עראר: ילדים הינם אוכלוסייה רגישה במיוחד, וניתן להניח שהיעדר שירותים אלה יפגע בראש ובראשונה בבריאותם.

טלב אבו עראר: על הממשלה להפעיל תוכנית או תוכניות לעידוד תזונה נכונה, לעידוד הנקה, ולספק תשתיות כמו מים וחשמל, סילוק שפכים ופינוי אשפה שיסייעו לקדם את בריאות האוכלוסייה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, אני מאמין שהאזרחים האלה שגרים ביישובים בלתי מוכרים זכאים לכל הזכויות שזכאי להן כל אזרח במדינת ישראל.

טלב אבו עראר: הגיע הזמן לשנות מדיניות – לשנות מדיניות כלפי האזרחים האלה.

טלב אבו עראר: כל התופעות השליליות באוכלוסייה הבדואית – המדינה אחראית להן; כל העוני, אפילו הפשיעה שאנחנו רואים – יש השתוללות שם במגזר הבדואי בנגב – כל זה נובע מזה שהם לא מוכרים.

טלב אבו עראר: לא רק היישוב לא מוכר, אלא האדם שמתגורר שם לא מוכר; אין טיפול בו.

טלב אבו עראר: למה לא להקים תוכניות עידוד לאוכלוסייה הזאת, שבאמת יהיה אפשר שהאזרח, התושב הבדואי הזה, ירגיש שהוא חי במדינה שמטפלת בו ואכפת לה ממנו?

טלב אבו עראר: מספיק שהוא ידע שהוא גר ביישוב בלתי מוכר, או שהוא לא מוכר, ושהמדינה ממשיכה להתעלל בו – זו התעללות של המדינה באזרחיה הערבים הבדואים בנגב מכל הבחינות.

טלב אבו עראר: האוכלוסייה הבדואית היא אוכלוסייה שרוצה ומעוניינת לחיות בשלום, לחיות בכבוד, להשתלב בחברה.

טלב אבו עראר: רוצים שהם יתקדמו וגם יגיעו להישגים, אבל אם אין להם שירותי בריאות, שירותי רפואה, לפעמים הזקן, שהוא זקן בגיל 60, 70, 80, נאלץ לצאת לבאר שבע – – –

מאיר כהן: לא, אמרת זקן, אז חשבתי על עצמי.

טלב אבו עראר: אתה לא זקן.

טלב אבו עראר: אתה עוד צעיר.

מאיר כהן: 60, 70.

טלב אבו עראר: בן 60 עד 65, בוא נגיד שעד 70 אפשר להגיד שהוא עדיין צעיר.

טלב אבו עראר: אפילו זקן בדואי בגיל 80 נאלץ לנסוע לבאר שבע כדי לקבל טיפול.

טלב אבו עראר: האם זה מקובל?

טלב אבו עראר: זה הגיוני?

טלב אבו עראר: זה מכובד?

טלב אבו עראר: זה מתאים למדינה דמוקרטית?

טלב אבו עראר: ככה המדינה מתנהגת כלפי כל אזרחיה?

טלב אבו עראר: היו הרבה דיונים בוועדה שהייתה בראשותו של מיקי זוהר – איך קוראים לה?

טלב אבו עראר: ועדת הצדק החלוקתי – –

מאיר כהן: כן.

טלב אבו עראר: – – שבוטלה.

טלב אבו עראר: אני לא יודע למה בוטלה.

טלב אבו עראר: בוטלה.

טלב אבו עראר: דנו בזה וסוכם בין כל מרכיבי הקואליציה אפילו, גם של הוועדה, שאפילו ביישוב בלתי מוכר – יהיו שם מוסדות מדינה, חינוך, רווחה ובריאות.

טלב אבו עראר: עד שנמצא פתרון לכל אלה, ליישובים הבלתי-מוכרים – אז יהיה אפשר לחשוב מה השינוי שיהיה.

טלב אבו עראר: אבל בינתיים אי-אפשר להמשיך שנים על גבי שנים עם מצב כזה, בלי שירותי בריאות, בלי חינוך, בלי רווחה, ולהגיד שבאמת המדינה שומרת על אזרחיה.

טלב אבו עראר: לא נכון.

טלב אבו עראר: אי לכך, אנחנו פונים לחברי הכנסת המכובדים, הנכבדים, לתמוך בוועדת החקירה הזאת.

טלב אבו עראר: מי שתומך – תומך ברווחתו ובבריאותו של התושב הבדואי בנגב.

טלב אבו עראר: מי שמתנגד לוועדת החקירה הזאת – מתנגד גם שהבדואי יזכה לקבל או יקבל שירותי בריאות.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת ליצמן.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: לאחר מכן תיערך הצבעה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משרד הבריאות פועל רבות לחיזוק השירותים בפריפריה בכלל ושל התושבים הבדואים בנגב בפרט.

יעקב ליצמן: במחוז הדרום של משרד הבריאות נעשות פעולות רבות המכוונות להנגשה של השירות ולהעלאת כיסוי החיסונים לכל תינוקות וילדי המחוז, כולל, כמובן, האוכלוסייה הבדואית.

יעקב ליצמן: בהקשר זה אציין כי אירוע הפוליו בשנת 2013 הינו דוגמה המוכיחה שילדים בדואים בדרום מחוסנים היטב במשך שנים רבות, ועובדה היא שאף אחד לא חלה בפוליו, למרות ההדבקה הנרחבת.

יעקב ליצמן: ישנה פריסה רחבה מאוד של תחנות טיפות חלב המשרתות את האוכלוסייה הבדואית.

יעקב ליצמן: היקף הפריסה גבוה מזה הקיים בכל מקום אחר במדינה.

טלב אבו עראר: סליחה, כבוד היושב-ראש, אני לא מבין ולא שומע.

טלב אבו עראר: אני רוצה להבין.

טלב אבו עראר: אתה קורא מהר.

יעקב ליצמן: הרמקול אולי לא עובד.

יעקב ליצמן: אני אחזור, אוקיי?

יעקב ליצמן: יותר טוב?

יעקב ליצמן: ישנה פריסה רחבה מאוד של תחנות טיפות חלב המשרתות את האוכלוסייה הבדואית.

יעקב ליצמן: היקף הפריסה גבוה מזה הקיים בכל מקום אחר במדינה, בשיעור של טיפת חלב אחת לכל 10,000 באוכלוסייה.

יעקב ליצמן: במחוז דרום פועלת גם ניידת ייחודית למתן חיסונים לאוכלוסייה הבדואית בפזורה, ועבודת הניידת לא רק שלא הופסקה, אלא פעילותה אף הורחבה.

יעקב ליצמן: יותר אחיות יוצאות לחסן תינוקות ופעוטות שאינם מגיעים לחיסונים ומקדישות יותר שעות לעבודת הניידת.

יעקב ליצמן: בנוגע לשירותי בריאות לתלמיד, השירות לתלמיד ניתן תחילה על ידי חברה חיצונית ונכשל.

יעקב ליצמן: כאשר קיבלנו את השירות למשרד הבריאות במרס 2012, כיסוי החיסונים במחוז הדרום עמד על כ-30%.

יעקב ליצמן: כיום הוא עומד על מעל 90%, הן לתלמידי השנתון והן לתלמידי השנתון הקודם.

יעקב ליצמן: פנינו לשירותי בריאות כללית, אשר הינה המבטחת העיקרית באזור הנגב.

יעקב ליצמן: לטענת קופת החולים, ישנה פריסה רחבה של שירותים בנגב, בכללם ביישובים השייכים לחברה הבדואית, ובפריסה 44 מרפאות ראשוניות ביישובי החברה הבדואית.

יעקב ליצמן: בנוסף לכל הפעילויות הרחבות שמבצע משרד הבריאות, כאמור לעיל, פועל המשרד מאז ספטמבר 2017 כדי לגבש תוכנית ממשלתית רב-שנתית ונרחבת לטיפול בפערי הבריאות ושירותי הבריאות בין יהודים לאוכלוסייה הערבית.

יעקב ליצמן: מדובר בתוכנית המגובשת במשותף עם משרד האוצר ועם המשרד לשוויון חברתי – הרשות לפיתוח חברתי-כלכלי של המיעוטים.

יעקב ליצמן: יש הסכמה במסגרת הסכם בריאות-אוצר האחרון לכך שבמהלך 2018 התוכנית תוגש להחלטת הממשלה.

יעקב ליצמן: במסגרת תוכנית זו תהיה התייחסות לפריסת שירותי בריאות וזמינותם, להיבטים של שנות החיים הראשונות, למניעה ולטיפול בילדים, וכן להגברת זמינות אמבולנסים ועוד.

יעקב ליצמן: אני מציע להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

מאיר כהן: אדוני יכול להציע שזה יעבור, כשזאת הצעה לוועדת חקירה, רק לוועדת הכנסת, והיא מחליטה לאיזו ועדה זה יעבור.

יעקב ליצמן: אז אם ככה, אני ארחיב קצת.

מאיר כהן: מכינה כתב מינוי.

מאיר כהן: כן, ודאי.

נחמן שי: כן, תרחיב קצת.

נחמן שי: תדבר על תוצאות הבחירות.

יעקב ליצמן: איזה בחירות?

יעקב ליצמן: בירושלים אתה עדיין לא יודע.

מאיר כהן: סליחה, אדוני, אתה מסכים להפוך להצעה לסדר-היום?

מאיר כהן: האם אדוני מסכים להעביר את זה כהצעה לסדר-היום?

יעקב ליצמן: לדעתי כן.

יעקב ליצמן: כן.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: בבקשה.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: היות שהמציע מציע להעביר את זה כהצעה לסדר-היום, אני מסכים, וההצעה תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת כהצעה לסדר-היום.

יעקב ליצמן: תודה.

מאיר כהן: השר מציע, והמגיש, חבר הכנסת טלב אבו עראר, אתה מקבל, ומעביר את זה כהצעה לסדר-היום, ונדון בה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: אנחנו נערוך הצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על כך שההצעה לסדר-היום בנושא:

מאיר כהן: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא היעדר שירותים רפואיים לעשרות אלפי תושבים ערבים בנגב הופכת להצעה לסדר-היום.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד? ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 52 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 52 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לסדר-היום עברה לדיון בוועדת הבריאות.

מאיר כהן: הודעה לסגן המזכירה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 15), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר רשלנות ואי-אכיפת דיני בטיחות בבנייה בחיזוק מבנים << הלסי >>

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 11062, בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר רשלנות ואי-אכיפת דיני בטיחות בבנייה בחיזוק מבנים.

מאיר כהן: ינמק חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: ישיב שר העבודה חיים כץ.

מאיר כהן: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, תאונות עבודה בבניין הן כבר מכת מדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה שמנסים בוועדות בכנסת, בביקורים בשטח, גם לדחוף את השר, את המשרד שלו, לעשות פעולות כדי לטפל בנושא הזה, הכול עומד במקומו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתחילת השנה יש כבר 37 הרוגים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול נפטר מישהו שנפצע לפני שבוע מנפילה מגובה.

חיים כץ: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני מעדכן אותך: זה 37.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהנושא של האנשים הוא לא סטטיסטיקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל בן אדם זה עולם ומלואו, משפחה וכל החיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אפילו אם אנחנו נוכל לצמצם באחד, זה מעשה שאנחנו צריכים לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום נפצעו, כבוד השר – עוד שני פצועים קשה ועוד קשה ובינוני מנפילה מגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק היום הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני התכוונתי היום למקד את הנושא בחיזוק מבנים לרעידת אדמה, מה שנקרא תמ"א 38.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אדבר על דברים אחרים, אבל זה העיקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הכוונה בחיזוק המבנים האלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאנשים לא ייפגעו בגלל רעידת אדמה; לחזק אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המבנים האלה הם מבנים ישנים, מלפני 1980, ויש בהם קומת עמודים מפולשת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש סכנה ברעידת אדמה, במקרה של קריסה, אבל אנשים מקבלים היתר בנייה, והנושא הזה הופך להיות נושא עסקי, והוא ממש, כבוד השר, מתחת לרדאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרשות המקומית לא מקיימת מה שהיא צריכה לקיים – אני אפרט – והמשרד שלך, משרד העבודה, לא עושה את העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לדוגמה, רק לפני כמה ימים, במבנה בקריות שהתחילו בעבודה לחזק אותו, התקרה קרסה, התקרה של המבנה הקיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע למה, כבוד היושב-ראש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אין שם מנהל עבודה, אין מהנדס, אין מפקח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם עשו את החפירה כדי לעשות את היסודות, ואז חשפו את הביסוס של המבנה הקיים, והתקרה הקיימת קרסה, במקום לחזק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יש לנו עוד מעבר לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עושים בחיזוק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עושים מעטפת קשיחה, מוסיפים מרחבים מוגנים, חדרי ביטחון, מוסיפים גם מרפסות ומוסיפים עוד קומות – שזו התמורה שהקבלן מקבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לרוב, המבנים האלה הם בחזית של כביש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צמוד להם יש קווי חשמל מתח גבוה עיליים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, אחד התנאים להתחיל את העבודה בהיתר בנייה הוא להוריד קווי חשמל מתח גבוה, להפוך אותם לתת-קרקעיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנייה מתחילה, ומשרד העבודה לא מבקר, לא רואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרשות המקומית לא עושה כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים מתחשמלים ומתים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השנה כבר שניים התחשמלו ומתו במבנה תמ"א; מתחילת השנה כבר שניים, אחד בהרצליה ואחד בקריית אונו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא עושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יש לנו עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מנהלי עבודה לא נמצאים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשני המבנים אתה לא מוצא מנהל עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני ביקרתי באתרים, כבוד השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין מנהל עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו בשלט הזה אתה לא רואה את השם של מנהל העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אחראי לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא צריך לחקור דבר כזה – איך בונים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך עושים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מנהל העבודה אפילו לא נמצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, במבנים האלה לרוב האנשים יותר מבוגרים, והם ממשיכים לגור באותם מבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמצעי הבטיחות מאוד לקויים, וגם מסכנים את החיים – גם של העובדים, גם של הדיירים וגם של עוברי האורח, של מי שעובר בכביש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב הנתון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני שבועיים, כבוד השר, התפטר ארז מימון, שהוא ראש מינהל בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היה אחרי ריבוי התאונות – – –

מאיר כהן: איפה הוא ראש מינהל בטיחות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: במשרד העבודה.

חיים כץ: משרד העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

חיים כץ: לא האוצר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העבודה, העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה התפטר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: התפטר בגלל ריבוי – – –

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: איל בן ראובן – שאלתי אותו אם הוא צריך להתפטר, אז הוא אמר שהוא צריך להתפטר, אז הוא התפטר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב, איל יענה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברי איל יענה לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שהיה, המקרה הזה – בוא לא נבזבז את הזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שהיה שם, באותו יום שהוא התפטר, כבוד השר, באותו היום שהוא התפטר נהרגו שלושה, ויום לפני כן נהרג עוד אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-24 שעות נהרגו ארבעה בני אדם.

חיים כץ: זו לא הסיבה שהוא התפטר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא צחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אגיד לך – אני רק אצטט אותו, מה שהיה בתקשורת, ציטוט, במירכאות, וזה חשוב, ועל זה צריך לתת תשובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הוא אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לחצים רבים לקדם אג'נדה תקשורתית בגבול הלא-חוקי על חשבון אג'נדה מקצועית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתכן, משפט כזה של מי שהיה אחראי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מחייב חקירה.

חיים כץ: כל אחד שהולך אומר מה שהוא רוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא כל מה שהוא רוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו התחלנו לעבוד איתו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו שיש ניצנים ושאולי תהיה התקדמות, אבל האג'נדה הזאת צריכה מענה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו – אנוכי, חברי איל בן ראובן ואלי אלאלוף – מבקרים באתרים ורואים את המצב של הפיגומים, ומתריעים ומבקשים לאמץ את התקן האירופי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקן האירופי הוא יותר בטוח; אנשים פשוט לא נופלים – רק אולי מי שמתכוון להתאבד, או תקלה טכנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הפיגומים של היום, גם איך שמתקינים אותם, איך שהם בונים אותם ואיך שהם מבקרים אותם ואיך שמקבלים אותם – כי מנהל העבודה חותם על הקבלה שלהם רק כדי להתחשבן; הוא לא יוצא ולא בודק אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם המפקח לא עובר ולא רואה ולא בודק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביקשנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקן הזה קיים, הוא נמצא בארץ מ-2014, אבל משום מה לא מאמצים אותו ולא מתרגמים אותו, כבוד השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא עדיין בשפה האנגלית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מבקש שאנשים יבינו את זה בשפה האנגלית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם וולונטרי, גם לא מחייב וגם באנגלית.

מאיר כהן: זה התקן של – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה התקן האירופי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נמצא בארץ.

מאיר כהן: ואנחנו מחויבים בו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו עוד לא מחויבים, והדרישה שלנו היא להיות מחויבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אדבר גם על הנקודה הזאת בשני משפטים אחר כך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השר ביקש שיהיו עיצומים כספיים, והסכמנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יש הצעת חוק, איל, שהכסף הזה ילך לכיוון של הבטיחות – הדרכות, לתת לאנשים להבין מה קורה.

איל בן ראובן: השר תומך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השר תומך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב, אתה יודע מה, זו בשורה טובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל השר הוא חלק מממשלה.

איל בן ראובן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הוא חלק מהממשלה.

איל בן ראובן: השר הזה תומך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה – יש פה כמה שרים: למה לא להעלות את זה לישיבת ממשלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: העליתי את זה כמה פעמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: "בוני הארץ", כבוד השר, מדברת על זה שצריך לקנוס את העובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם "בוני הארץ", כשעובד מתעצל, לא מספק את הסחורה, לא נותן את כמות העבודה שהוא צריך לתת, פונה לשר, או שהוא יכול להעניש אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם אתה לא מקיים אמצעי בטיחות, הקבלן הוא שצריך לדאוג שהוא יעשה את העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש ועדת חקירה שתבדוק את התנהלות משרד העבודה והרווחה, ומאחוריו – הממשלה, בנושא בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדרכות או מעקב אחריהן – לסינים, לפי החוזה, כשמייבאים אותם, יש חובה לקיים סדנאות והדרכות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא בטוח שעושים את זה, אבל זה נמצא בחוזה שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא עושים את זה לעובדים הפלסטינים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אכיפת חוק, ולא כניעה לקבלנים; סוגרים ואפילו לא מוודאים שתיקנו לפי התקנות אחרי שמישהו נהרג, ופותחים להם מחדש אחרי יומיים, אחרי החוק, שעמלנו רבות עד שזה בוצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתקשורת פורסם שכבוד השר מתכוון להביא את נושא הפיגומים לאישור הכנסת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לדעת למה עד היום זה לא בא.

חיים כץ: את מה?

חיים כץ: את מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של הפיגומים, התקן האירופי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה עד היום זה לא בא לאישור?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לך לוחות זמנים לאישור הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם מתכוונים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה על סדר-היום שלכם, שבאים יומם ולילה כדי לאשר אותו?

חיים כץ: ועדת חקירה תבדוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם אתם באים להכריז הכרזה זו כדי להשתיק את ההסתדרות, שהכריזה על סכסוך עבודה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם ההסתדרות כן תקיים את סכסוך העבודה, האם תוודא שמשרדך קיים משהו מהנושאים שהם ביקשו, או שגם זה עוד משחק שאני לא יודע לאן יוביל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הנושא, כבוד השר, מחייב ועדת חקירה, כי אנחנו דנים בחיי אדם, בחיי משפחות, בחיי ילדים שמחכים בבית לאבא שלהם שיחזור, והם לא יודעים בוודאות אם הוא חוזר או לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים לדעת מה אתם מתכוונים לעשות ואם אתם עושים את העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה בסדר העבודה שלכם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לזה מקום גבוה בסדר העבודה, או שזה עוד סתם נושא לתקשורת – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – שאנחנו רק מצהירים הצהרות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הקמת ועדת החקירה הפרלמנטרית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב, בשם הממשלה, שר העבודה והרווחה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: חאג' יחיא, אני עונה לך.

חיים כץ: ישבתי והקשבתי לך.

חיים כץ: אני אחכה לך.

חיים כץ: לך, שב.

חיים כץ: יריב, יריב, למה לא ניתן לו ועדת חקירה פרלמנטרית על הנושא?

חיים כץ: זה יכול להיות מעניין.

חיים כץ: אני בעד, דרך אגב.

חיים כץ: מה אתה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

חיים כץ: לא שומע.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, למען האמת, כשאמרת שאתה רוצה לבדוק את משרד העבודה והרווחה בחקירה פרלמנטרית בנושא, אני אגיד לך את האמת, אני בעד.

חיים כץ: אני הייתי בשמחה נותן לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

חיים כץ: תן לי.

חיים כץ: הקשבתי.

חיים כץ: אתה רוצה תשובות?

חיים כץ: ואללה, אני אתן לך תשובות.

חיים כץ: הקשבתי לך.

חיים כץ: אני בעד, כי הייתי מביא את איל בן ראובן – אני לא מכיר אותו מלפני זה; אני מכיר אותו מאז היותי שר, מהכנסת האחרונה.

חיים כץ: תשאל אותו מה נעשה במשרד העבודה והרווחה – שהוא בראשותי אולי שנתיים – בנושא הבנייה.

חיים כץ: כשאני באתי היו 22 תקנים וקיבעון של תקנות והחלטות.

חיים כץ: קראתי לדרג המינהלי ואמרתי: איזה אמצעי ענישה יש לנו – ואללה, תסתכל.

חיים כץ: אני מחכה להם.

חיים כץ: אחמד טיבי, תגיד לי, לא מעניין אותך הפועלים הערבים שנופלים?

חיים כץ: אני עונה לך עכשיו.

אחמד טיבי: מעניין, מעניין אותנו – – –

חיים כץ: אז תקשיב.

אחמד טיבי: – – – כביש 444 – – –

חיים כץ: מה יותר חשוב?

חיים כץ: בטיחות בעבודה.

אחמד טיבי: – – –

חיים כץ: אה, זה נכון.

חיים כץ: גם זה חשוב.

חיים כץ: מן הון להון, חברי חאג' יחיא, שאלתי אותם למה אין תקנות, למה הם לא כותבים תקנות; כמה תקנות יש לכם לכתוב?

חיים כץ: אמרו לי: 100 לערך.

חיים כץ: אמרתי: תגידו לי, אתם נורמליים?

חיים כץ: כמה זמן זה ייקח?

חיים כץ: אמרו לי: שבע שנים.

חיים כץ: אמרתי: בואו נגיד שעברו השבע שנים ואתם מביאים 100 תקנות לוועדת העבודה והרווחה – ואני הייתי יו"ר, ואני יודע – ואללה, 90% מזה לא עובר.

חיים כץ: למה אתם לא כותבים שלוש תקנות בחודש?

חיים כץ: מביאים שלוש תקנות, שתיים יעברו, ולאט-לאט תתקנו.

חיים כץ: וכתבנו תקנות על קנסות ונגיעה בסגירת אתרים – טיפה יותר ממה שהיה; כי לפני זה היה מגיע פקח באוטובוס, בא לאתר – הקבלן היה מגרש אותו, הוא היה הולך לבית משפט, לוקח חמש שנים, והקבלן היה מקבל 5,000 שקל קנס.

חיים כץ: היה צוחק.

חיים כץ: הכנסנו מתודולוגיה של קנסות, ואז התברר שעל 18,000 או 14,000 אתרים יש לי 17 מפקחים.

חיים כץ: 22 תקנים פתוחים – אף אחד לא רצה לעבוד; אף מהנדס לא רצה לבוא לעבוד ב-5,000 שקל.

חיים כץ: ניסיתי להכניס אותם להסכם קיבוצי.

חיים כץ: אתה מדבר על ההסתדרות – ניסיתי להכניס אותם להסכם קיבוצי – אין דרגות; לא היה אפשר להקפיץ להם דרגות.

חיים כץ: כולם בחוזים אישיים.

חיים כץ: קראתי להם, העברתי את כולם לחוזים אישיים, בהקפצות שכר.

חיים כץ: עשינו קורס, לקחנו מפקחים מנושאים אחרים והעברנו לבנייה.

חיים כץ: הטלנו 5 מיליון בקנסות, או משהו כזה, והקבלנים מערערים.

חיים כץ: ואתה לא יודע להביא את הכסף, כי התחנות עובדות לאט.

חיים כץ: עשינו תוכנית עבודה: קודם כול שלחנו את הגברת שהייתה בראש המינהל הביתה והבאנו את ארז מימון.

חיים כץ: חאג' יחיא, תסתכל אליי, אני עונה לך.

חיים כץ: ארז מימון איש טוב, עם ידע, עם יכולת ביצוע נמוכה, כי לפני שלושה או ארבעה או חמישה חודשים, משהו כזה, אמרתי לו – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

חיים כץ: תקשיב טוב למה שאני אומר לך.

חיים כץ: אתה רוצה להקשיב או שאתה רוצה לדבר?

חיים כץ: אמרתי לו: תעשה את התקנות של הפיגומים.

חיים כץ: קח את התקן האירופי.

חיים כץ: עד שהוא הלך הוא לא עשה את זה.

חיים כץ: אולי זו אחת הסיבות שהוא הלך.

חיים כץ: מחר כנראה התקנות יעברו ל-RIA; RIA זה תגובות של הציבור לפני שמעבירים לוועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: אם הוא היה נשאר, עוד שנה זה לא היה מגיע.

חיים כץ: ההסתדרות הכריזה על סכסוך עבודה על עבודת הקבלנים.

חיים כץ: אני מקווה שהם לא יעשו שביתת אזהרה של יום אחד; שיעשו שביתה עד שנקבל תקנים, כי אני כתבתי להם מכתב תשובה, וכתבתי להם, ככה – בשבילך: אם לקחתם חלק מתוכנית העבודה שלי, חלק, ואתם מעתיקים ורוצים לקבל קרדיטים, אז בואו אליי, תגידו.

חיים כץ: קחו קרדיטים.

חיים כץ: קחו, לא מפריע לי.

חיים כץ: קחו קרדיטים.

חיים כץ: אז אין שיתוף פעולה.

חיים כץ: היום גם דיברתי פעמיים עם אבי.

חיים כץ: הוא שלח לי פה לשולחן את הדרישות שהוא דורש לתיקון.

חיים כץ: שיביא תקנים.

חיים כץ: ביהודה ושומרון אין בכלל פיקוח.

חיים כץ: אתה יודע למה?

חיים כץ: כי נתנו לי תקן אחד.

חיים כץ: אמרתי שבתקן אחד אני לא רוצה להיות אחראי; אני לא יודע לעשות בתקן אחד.

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: לא רוצה שתפילו עליי אחריות על כל יהודה ושומרון.

חיים כץ: תקן אחד, אז אין שם פיקוח.

חיים כץ: שההסתדרות תביא – אנחנו מדברים על 108 תקנים – נגדיל את הפיקוח.

חיים כץ: התקנות על הפיגומים – אני מקווה שמחר יצאו לתגובות לציבור, ואז נעשה תקנות על רשתות, שיהיו רשתות.

חיים כץ: לצערי, אתה מסתובב באתרים ורואה את הפועלים.

חיים כץ: ואללה, הצחוק האחרון שלי – ראיתי פועל הולך עם כובע ועטוף, עם רתמה, והרתמה לא קשורה לשום מקום.

חיים כץ: ואללה, על מי אתה עובד?

חיים כץ: אתה יודע למה הם עושים את זה?

חיים כץ: כי הפעלנו ארבע חברות של רחפנים.

חיים כץ: ארבע חברות של רחפנים.

חיים כץ: המכרז, התהליך – באנו ועשינו יותר ממה שנעשה ב-70 שנה.

חיים כץ: אתה בא לשנות ראש, אתה בא לשנות צורת עבודה – ואללה, זה לא נעשה ביום אחד.

חיים כץ: זה לא נעשה ביום אחד.

נחמן שי: מה זה הרשתות?

חיים כץ: רשתות על הפיגומים, כמו באירופה – רשתות שיוכלו לבלום נפילה, שלא תיפול מלמעלה למטה.

נחמן שי: – – –

חיים כץ: כן.

חיים כץ: שמים לכל הבניין.

נחמן שי: ואז מה, אי-אפשר ליפול?

חיים כץ: כשאתה תיפול, אתה יכול ליפול קומה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על זה אני צועק שלוש שנים.

חיים כץ: אתה בסדר שאתה צועק.

חיים כץ: תקשיב, יכול להיות שאיבדת את המטבע בחדר אחר, איבדת את המטבע בחדר אחר, ואתה בא אליי בגלל שהדלת פתוחה.

חיים כץ: אתה צועק שלוש שנים – אני בקושי שנתיים בתפקיד.

חיים כץ: מה לעשות, נו.

חיים כץ: בכל אופן, אנחנו במשרד נעשה כמיטב יכולתנו.

קריאה: – – –

חיים כץ: יכול להיות.

חיים כץ: נעשה כמיטב יכולתנו.

חיים כץ: ורואים שינויים דרמטיים.

חיים כץ: אני מקווה מאוד – ובזה אני אסיים – שנקבל גם את האישור לסגור אתרים ל-30 יום ומעלה על הפרות בטיחות גסות, ואולי גם ניתן קנסות לפועלים שלא יקשרו את עצמם ברתמה – לא קנסות גדולים, 100–200 שקל; שאותו פועל ישמור על החיים שלו, שיפחד שזה יעלה לו 200 שקל.

חיים כץ: וזה לא בא לי מהקבלנים, כי אני לא יושב איתם.

חיים כץ: לא שהם מוקצים.

קריאה: – – –

חיים כץ: למה?

חיים כץ: אני הולך ללמד אותו.

חיים כץ: הוא רוצה ועדת חקירה פרלמנטרית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – התשובה שלך מאשרת שצריך ועדת חקירה – – –

חיים כץ: אי לכך, אם אתה רוצה להשתתף עם ההסתדרות ולקחת קרדיט שגרמת לבדיקה – תבוא אליי, אני אתן לך קרדיט.

חיים כץ: אני אתן לך קרדיט שעשית, ורצית, וניסית, והכול בסדר.

חיים כץ: אנחנו גם נוציא רישיונות למנופאים, זה בתהליך – שיהיה להם רישיון פלסטיק, שלא יוכלו לזייף.

חיים כץ: וכן הלאה וכן הלאה.

חיים כץ: לכן, אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את בקשתו של חבר הכנסת חאג' יחיא, שהיא על נושא חשוב, אבל הבקשה לא במקומה.

חיים כץ: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – התשובה שלך מאשרת – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע יכול לשבת במקומו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הצעה לסדר-היום על הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר רשלנות ואי-אכיפת דיני בטיחות בבנייה בחיזוק מבנים, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 18 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 43 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 18 בעד, 43 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה נדחתה.

יולי יואל אדלשטיין: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ברגע שראש הממשלה יופיע נעבור למה שמכונה אצלנו "דיון 40 חתימות" – האפליה המבישה של הממשלה את הקהילה הלהט"בית בחוק הפונדקאות.

קריאה: אדוני ראש הממשלה מאחר?

יולי יואל אדלשטיין: סביר להניח.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הדיון מזמן לא התקיים, אז אני מזכיר: חבר הכנסת יאיר לפיד יפתח, בשם האופוזיציה, עם נאום של עד עשר דקות – כשיגיע ראש הממשלה, ברור.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יתקיים דיון סיעתי לפי הזמן שנקבע לכל סיעה וסיעה.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון יימשך כשעה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן אנחנו נשמע את ההתייחסות של ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מייד אחריו תעלה ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: בזמן הדיון גם ראש הממשלה וגם ראש האופוזיציה נמצאים על פי התקנון במליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חושב שמיותר אפילו להזכיר שבמהלך הדברים של ראש הממשלה וראש האופוזיציה אנחנו כלל וכלל לא נפריע לדוברים – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – כמו גם ודאי לא נפריע לחבר הכנסת יאיר לפיד להציג את הנושא.

קריאות: – – –

מוסי רז: אולי נתחיל בהצעות לסדר-היום?

תמר זנדברג: מה קורה – – –

יואל חסון: איפה ראש הממשלה?

יואל חסון: האם ראש הממשלה מפחד לבוא לתת תשובות?

יואל חסון: ראש הממשלה בטוח בעצמו.

תמר זנדברג: מה עושים עכשיו?

יואל חסון: 40 מנדטים, 50 מנדטים, 60 מנדטים – – –

תמר זנדברג: מה עושים עכשיו, אדוני היושב-ראש?

יואל חסון: אתם רוצים לעשות מעגל אהבה?

תמר זנדברג: מה עושים עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: מחכים להתחלת הדיון.

יואל חסון: ראש הממשלה יואיל לכבד את הכנסת ולהגיע בזמן?

קריאות: – – –

יואל חסון: מה אנחנו אמורים לעשות – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מציע שירה בציבור, כי אם אני אתחיל לשיר אנשים יברחו, ולא יהיה לנו קוורום כאן לקיום הדיון.

תמר זנדברג: זה לא מכבד אותנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה ממש לא, נו, אבל מה את רוצה שאני אעשה?

יולי יואל אדלשטיין: שנעבור לנושא אחר?

בנימין נתניהו: אני מתנצל, אדוני – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאוד יעילים בכנסת, אז סיימנו קצת לפני 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ראש הממשלה נמצא, ראש האופוזיציה נמצאת, ואנחנו מזמינים את חבר הכנסת יאיר לפיד להציג את הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני ראש הממשלה, לא מעט רגעים של שפל ראיתי בשתי הקדנציות שאני כבר פה חבר כנסת, אבל היומיים-שלושה האחרונים היו שיא חדש, כי ראש הממשלה ולשכתו עשו כל שביכולתם כדי למנוע את הדיון הזה.

יאיר לפיד: פעם אחרי פעם צלצלו וניסו להגיד לנו: אולי נדחה, אולי נבטל – –

בנימין נתניהו: – – –

יאיר לפיד: – – אולי נבטל, אולי נדחה, אנחנו לא יכולים – –

יהודה גליק: – – –

יאיר לפיד: – – אנחנו לא יכולים.

יאיר לפיד: אדוני ראש הממשלה, אני מציע שתבדוק את הלשכה שלך.

יהודה גליק: – – – ראש הממשלה הרג את שר הדתות – – –

יאיר לפיד: השיא, השיא היה כשצלצלו אתמול ואמרו: תראו, אנחנו מבקשים מכם לדחות, מפני שיש ישיבת אבל מיוחדת על מותו של אדם טוב, שכל הבניין הזה אבל על מותו, השר דוד אזולאי – באמת, יהודי יקר, ואני מנצל את ההזדמנות לשלוח מפה תנחומים למשפחתו, תנחומים לכל סיעת ש"ס, משפחת ש"ס.

יאיר לפיד: ואז אמרו: אבל אנחנו רוצים לעשות ישיבת אבל מיוחדת בשעה של הדיון הזה – שאנחנו כבר שלושה ימים מנסים להתחמק ממנו, ראש הממשלה – – –

בנימין נתניהו: – – –

יאיר לפיד: לא, אל תגיד לא.

יאיר לפיד: אלה העובדות.

יאיר לפיד: שלושה ימים ניסיתם לברוח – –

בנימין נתניהו: – – –

יאיר לפיד: – – ואז ניסיתם לקבוע את ישיבת האבל על מותו של השר דוד אזולאי, יהודי יקר, בדיוק לשעה הזאת.

יאיר לפיד: אמרנו לכם: למה?

יאיר לפיד: יש עוד 23 שעות רק ביממה הזאת.

יאיר לפיד: אתם רוצים – תעשו את הדיון ב-16:30.

יאיר לפיד: אין בעיה, נקזז את כולכם.

יאיר לפיד: הצענו לכם לעשות את הדיון ב-18:00.

יאיר לפיד: לשכתך אמרה, אדוני ראש הממשלה: הוא לא יכול, הוא צריך להתכונן לנסיעה לאלבניה.

יאיר לפיד: אמרנו להם: הנסיעה לאלבניה היא מחר.

יאיר לפיד: למה הוא צריך להתכונן אליה היום?

יאיר לפיד: אמרו לנו: לא, זה נסיעה ביטחונית מאוד חשובה.

יאיר לפיד: היא כל כך חשובה שביטלת אותה, אתה לא נוסע מחר לאלבניה.

יאיר לפיד: נכון, אדוני ראש הממשלה?

בנימין נתניהו: אני נוסע, אבל לא לאלבניה.

יאיר לפיד: אתה נוסע, אבל לא לאלבניה, אז אתה לא צריך להתכונן לנסיעה ביטחונית מאוד חשובה לאלבניה.

יאיר לפיד: נכון?

בנימין נתניהו: אתה תשמע על הנסיעות שלי – – –

יאיר לפיד: אני בטוח שאני אשמע על הנסיעות שלך, אנחנו שומעים עליהן כל הזמן, אבל את הדיון הזה לא רצית לקיים.

יאיר לפיד: והסיבה שלא רצית לקיים את הדיון הזה, והסיבה שהייתם מוכנים להגיע לשפל הזה – של להשתמש בישיבת האבל על מותו של אדם טוב – היא בגלל ציטוט אחד: הציטוט, אדוני ראש הממשלה, שלא רצית שמישהו יזכיר לך; הציטוט שהרי ידעת שאני אעמוד פה ואצטט, וזה הציטוט שלך.

יאיר לפיד: אתה אוהב שמצטטים אותך על הדוכן, נכון, אדוני ראש הממשלה?

יאיר לפיד: בסך הכול אלה דבריך, אז אני אקריא את דבריך מילה במילה מתוך סרטון שאתה עשית – הציטוט שלא רצית שיהיה פה במליאה: "לאימהות יחידניות יש זכות לתהליך פונדקאות", אתה אמרת, "אבל לאבות פונדקאים אין זכות כזאת.

יאיר לפיד: זה פשוט לא הוגן", אמר ראש הממשלה בקולו העבה והסמכותי.

יאיר לפיד: "וצריך לתקן את זה.

יאיר לפיד: לכן הודעתי לו" – הודעתי לו זה לחבר הכנסת אוחנה, שיושב פה – "היום בישיבת סיעת הליכוד שאני אתמוך בתיקון החוק שהוא יגיש".

יאיר לפיד: לא עברו 48 שעות, וחוק הפונדקאות – תיקון החוק – הוגש והיה פה במליאה.

יאיר לפיד: ואתה, אדוני ראש הממשלה, שמתהדר בזיכרונך, נכנסת הנה למליאה והצבעת נגד התיקון לחוק שאומר שלאימהות יחידניות יש זכות להליך פונדקאות, אבל לאבות פונדקאים אין זכות כזאת וזה פשוט לא הוגן וצריך לתקן את זה.

יאיר לפיד: למה?

יאיר לפיד: מפני שכרגיל, נכנעת לחרדים.

יאיר לפיד: כי כשאתה פוגש אותם, כניעתך – אומנותך; כמו שנכנעת בחוק הגיוס, כמו שנכנעת בחוק המרכולים, כמו שנכנעת בלימודי הליבה, כמו שנכנעת בכל דבר שעלול לסכן במעט את הקואליציה שלך.

יאיר לפיד: רק בדרך שברת את ליבם של אלפי זוגות צעירים שכל מה שהם רוצים זה להיות הורים.

יאיר לפיד: כל מה שהם רוצים זה להיות אבא.

יאיר לפיד: אתה אבא, אדוני ראש הממשלה; אני אבא; כל בן אדם שנמצא פה יש לו הזכות להיות אבא.

יאיר לפיד: אתה לא הסכמת להצביע כדי שאנשים צעירים יהיו אבא, וחבריי עידן רול והראל סקעת צריכים לנסוע לחוץ לארץ בשביל הזכות הבסיסית הזאת לגדל ילד – להחזיק תינוק על הידיים בלילה, להחליף חיתול, לשים מוצץ ולהאכיל.

בנימין נתניהו: אני – – –

יאיר לפיד: ואני שואל אתכם, חבריי חברי הכנסת, מן הקואליציה, ואני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה: מה אכפת לכם?

יאיר לפיד: מה זה עניינכם?

יאיר לפיד: למה לא אכפת לכם כשאתם שוברים את ליבם של אנשים צעירים שרוצים להיות הורים?

יאיר לפיד: למה זה לא נראה לכם חשוב?

יאיר לפיד: במה זה היה משנה את חייכם אם הייתם מצביעים בעד?

יאיר לפיד: הם היו עוזבים את הקואליציה?

יאיר לפיד: באמת, אדוני ראש הממשלה, אתה פוליטיקאי ותיק.

יאיר לפיד: אתה פוליטיקאי כל כך ותיק, שאתה ואני יודעים שאתה מקשיב גם עכשיו כשאתה מעמיד פנים שאתה לא, כי את הטריק הזה המצאנו ביחד.

בנימין נתניהו: – – –

יאיר לפיד: אני שמח לשמוע שאתה מקשיב, כי אם אתה מקשיב, אז אני אגיד לך עוד משהו שאני יודע עליך: זה אפילו לא נגד סולם הערכים שלך; אתה אפילו לא חושב שזה לא בסדר שלאבא ואבא יהיה תינוק.

יאיר לפיד: רק בסולם הערכים שלך יש דבר אחד שהוא הרבה הרבה מעבר לרעיון שלאנשים יש זכות להיות הורים, וזה הרעיון שיש לך זכות להיות ראש ממשלה – מבחינתך לתמיד, כי השרידות הפוליטית היא מעל כל דבר, כי בסוף לא נותרה עצם אידיאולוגית אחת בגופך.

יאיר לפיד: הכול פוליטיקה; הכול עיסוק בעצמך; הכול השאלה איך לקשור את העניבה היום בבוקר.

יאיר לפיד: היו לנו פעם ויכוחים על ערכים, לך ולי.

יאיר לפיד: הרי אנחנו מכירים יותר מ-20 שנה.

יאיר לפיד: היום אין עם מי להתווכח.

יאיר לפיד: זה אפילו לא מצב שאני עומד פה ומנהל מולך ויכוח אידיאולוגי עמוק על השאלה מהי משפחה אלטרנטיבית, או למה לאמיר אוחנה יש זכות להיות אבא כמו לכל אדם אחר בבניין הזה, או לעידן שם, למעלה, או לכל הקהילה שמסתכלת עליהם.

יאיר לפיד: אין טעם לנהל את הוויכוח הזה, כי אין לך ערכים שאתה רוצה להגן עליהם או לא להגן עליהם.

יאיר לפיד: לא נשאר.

יאיר לפיד: והיות שאני מכיר אותך יותר מ-20 שנה זה בעצם עצוב, כי אני זוכר אותך אחר; אני זוכר אותך מוכן, גם פה בבניין, להילחם על דברים שאתה מאמין בהם, לקחת בכל זאת סיכון פוליטי – וזה סיכון פוליטי קטן מאוד במקרה הזה – מתוך רצון לעשות טוב לאנשים אחרים.

יאיר לפיד: במקום זה יש לנו קואליציה שמורכבת בעצם מצד אחד – מאנשים שאני לא מסכים לאף מילה שהם אומרים, אבל לפחות יש להם אידיאולוגיה, ומצד שני אתה מנהיג חבורה של ציניקנים שכבר לא אכפת לה משום דבר.

יאיר לפיד: גם את התרגיל הזה ששולחים מישהו שיעמוד וידבר איתך, כאילו, המצאנו ביחד, וגם לזה אף אחד בבניין הזה לא מאמין.

יאיר לפיד: אני אומר מפה, מהדוכן: אחרי שניבחר נעביר את חוק הפונדקאות; נעביר את ברית הזוגיות; נעביר שוויון מלא לקהילה הלהט"בית.

יאיר לפיד: ותתבייש לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד, שפתח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לדיון סיעתי.

יולי יואל אדלשטיין: ראשונת הדוברים היא חברת הכנסת סתיו שפיר, מן המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

סתיו שפיר: תודה, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: ראש הממשלה, אני רואה שגם כשאתה יושב פה אתה עסוק, אבל אולי כדאי שפעם אחת תנסה – – –

בנימין נתניהו: אני יכול לשמוע אותך.

בנימין נתניהו: אני שומע אותך, אני שומע את הנואמים, אבל תנו לי את הקרדיט שאני יכול – –

לאה פדידה: – – –

סתיו שפיר: אני בטוחה.

סתיו שפיר: אבל מה שאנחנו רוצים זה לא רק שתשמע.

בנימין נתניהו: – – שאני יכול לעשות במקביל עוד כמה דברים.

בנימין נתניהו: אני מקשיב.

סתיו שפיר: מה שאנחנו רוצים, ראש הממשלה, זה לא רק שתשמע; אנחנו רוצים שתשנה.

סתיו שפיר: אנחנו רוצים שפעם אחת תשב כאן ותאמר את האמת.

סתיו שפיר: פעם אחת.

סתיו שפיר: לפני שלושה חודשים אמרת כאן, במליאה, בזמן שהעברתם עוד חוק מפלה, מסית, בעייתי – ישבת כאן במליאה ואמרת לנו: אל תדאגו, מייד בפתיחת המושב אנחנו נעביר חוק אחר.

סתיו שפיר: אנחנו נשנה, יהיה פה שוויון.

סתיו שפיר: והלכת, וכרגיל בנאומים שלך באנגלית לקהילה באמריקה סיפרת על השוויון הנהדר שהקהילה הלהט"בית נהנית ממנו פה.

סתיו שפיר: איזו צביעות וכמה שקרים.

סתיו שפיר: כמה שקרים ראש הממשלה יכול לספר כאן, במליאה, ולציבור הישראלי, פעם אחר פעם, בלי להתבייש, בזמן שבחוץ, ברחובות, ההסתה משתוללת; כשבני ובנות הקהילה הגאה עדיין לא יכולים ללכת בביטחון ברחוב בכל רחבי הארץ בגלל מדיניות מפלה ובגלל הסתה עקבית ומתמשכת, שלא מפסיקה.

סתיו שפיר: וראש הממשלה מגיע לכאן והדבר שהוא דורש זה פרגון: למה לא מפרגנים לי?

סתיו שפיר: בוא אני אספר לך – אף שאתה מתחמק מלהקשיב, עד שהכריחו אותך להגיע לכאן למשכן, לכנסת, להשיב על כמה שאלות – על ההסתה והאיומים והקללות שכל אחד ממבקריך סופג יום-יום; על המילים ואיומי הרצח שאנחנו חוטפים בגלל ההסתה הממוקדת שלך.

סתיו שפיר: ומילא אנחנו, אנחנו נבחרי ציבור, חברי כנסת, אבל ראשי ארגונים ועמותות, אנשים שדואגים לאזרחים המוחלשים ביותר בחברה, סופגים את האיומים האלה, שמגיעים מאוהדיך יום-יום.

סתיו שפיר: ולא רק הם; בני הקהילה הגאה, אזרחים ערבים במדינת ישראל, כל מי שמבקר אותך בתקשורת, שופטים ושופטות שעושים את עבודתם, פקידי ממשלה ושומרי סף שעושים את עבודתם, הרמטכ"ל – שרק השנה שמענו את הצווחות: גדי, גדי, תיזהר, רבין מחפש חבר.

סתיו שפיר: ההסתה הזאת שבה אוהדיך משתמשים, בשליחותך, עליה ורק עליה אתה חייב לקום לכאן פעם אחת ופשוט להתנצל.

סתיו שפיר: אותם ארגונים קיצוניים, כולל ארגונים שבית המשפט הישראלי אמר שיש להם סממנים פשיסטיים, ושאתה יום-יום שולח אנשים לתרום להם ולחזק אותם – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

סתיו שפיר: – – עליהם – אותם אתה צריך לעצור.

סתיו שפיר: ואני רק אומר, אם תרשה לי, במילה נוספת – הזמן קצר מכדי להגיד את כל הדברים שצריך להגיד כאן, ברגעים הנדירים האלה שראש הממשלה מואיל בטובו להגיע למליאה: אתה מנהיג ומוביל את המדינה כבר הרבה מאוד שנים.

סתיו שפיר: אני שואלת את עצמי מה אתה משאיר אחריך מלבד פירורים והריסות של שנאה; חברה קרועה לגזרים.

יריב לוין: הוא עוד לא משאיר, הוא עוד פה להרבה שנים – – –

סתיו שפיר: במדינת ישראל החזקה, הנהדרת, היקרה, שיכולה להיות כל כך הרבה, ראש הממשלה מנצל את כוחו והשפעתו רק לדבר אחד – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סתיו שפיר: – – לקרוע, לשסע את החברה הישראלית לגזרים ולקחת אותנו אחורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סתיו שפיר: להשאיר פה חברה שונאת במקום חברה חזקה.

סתיו שפיר: ישראל חזקה ממך והיא תנצח אותך, וצריך שזה יקרה כמה שיותר מהר.

סתיו שפיר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא להקפיד על הזמן.

דב חנין: זה לא לפי הסדר, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קורן.

יולי יואל אדלשטיין: לרשותה של חברת הכנסת נורית קורן עד חמש דקות.

נורית קורן: אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, שרים, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הבמה ולדבר.

נורית קורן: בשבוע שעבר חשפתי מסמך חשוב מאוד, שנמצא בתוך חומרי החקירה של ועדת כהן-קדמי.

נורית קורן: ועדת החקירה כהן-קדמי אספה מסמכים שדיברו על גזלת הרכוש של יהודי תימן.

נורית קורן: נמצא מכתב של שר החוץ בזמנו, משה שרת, שכותב את המכתב לשר הדתות ואומר לו: קהילת יהודי תימן השאירה את הרכוש בנמל התעופה לפני שהם עלו למטוס, כי אמרו להם שהמטוס לא יעלה, והורידו מעליהם תכשיטים, בגדים ואת כל ספרי התורה.

נורית קורן: לעדה התימנית יש מסורת גדולה של ספרי תורה מאוד עתיקים ויקרי ערך.

נורית קורן: הם הגיעו לארץ באוניות, אמרו לכולם שהם יקבלו את הרכוש כשהם יגיעו לארץ, אבל כשהרכוש הגיע לארץ, הם לא קיבלו את הרכוש.

נורית קורן: אמרו להם שאונייה אחת טבעה; אמרו להם שאונייה אחת הגיעה לאילת ואונייה שנייה הגיעה לנמל יפו; ביימו שרפה, שכל תכולת המחסן נשרף – ובקיצור, אף אחד לא קיבל את הרכוש.

נורית קורן: ועכשיו, כשאני נוברת בכל המסמכים – שאדוני ראש הממשלה, אתה פתחת אותם, והסרת את החיסיון מעל כל חומרי החקירה של ועדת כהן-קדמי – כשאני רואה את המכתב הזה, שקושר ישירות, ישירות, את ממשלת מפא"י לנושא הזה של לקיחת הרכוש, גזלת הרכוש – בעצם יש לנו כאן

נורית קורן: פעם ראשונה, פעם ראשונה שיש לי מסמך שאומר במפורש, שאפילו – אני קוראת פה מתוך המכתבים שנשלחו מהג'וינט אל י' רפאל ממחלקת העלייה של הסוכנות, והוא אומר שאת הספרים צריך לקחת ולהביא אותם למקום אחר.

נורית קורן: ואפילו שהם שייכים – – –

יואל חסון: זה לא הדיון בכלל.

יואל חסון: זה לא הדיון.

נורית קורן: אפילו שהם שייכים – – –

לאה פדידה: את מדברת על התימנים הלהט"בים?

נורית קורן: אפילו שהם שייכים לאנשים פרטיים, אפשר לקחת אותם ולתת אותם לספרייה הלאומית – – –

לאה פדידה: – – – היושב-ראש.

לאה פדידה: כמה – – –

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאת אף פעם לא עולה לדוכן ומדברת לא על הנושא – לא קרה עוד דבר כזה בשנותייך הרבות בכנסת – אז בכל זאת, קצת סבלנות לאחרים שעושים את זה.

נורית קורן: אני רוצה לצטט שורה אחת ממכתבו של שר החוץ משה שרת, שלימים הפך להיות ראש הממשלה שלנו, לשר הדתות, והוא אומר לו: "אין לי ספק כי משרד הדתות הוא המוסד היחיד המוסמך לטפל באוצר זה ולהביאו אל נחלתו ומנוחתו".

נורית קורן: ואני אומרת לכם, ואני שואלת: איך יכול להיות שרק הוועדה שלי עכשיו מגלה את כל הניירת הזאת?

נורית קורן: כל הדברים האלה הונחו בידי ועדת חקירה ממלכתית שרק טייחה.

נורית קורן: ואני אומרת לכם שלכאורה, יש כאן באופן חד-משמעי קשר בין מוסדות המדינה ובין ממשלת מפא"י, על כל העוול שנגרם ליהודי תימן.

נורית קורן: אני רוצה לומר לכם, לא פלא שכרגע מכון יד בן צבי וגם הספרייה הלאומית הודיעו שברשותם 450 ספרים והם מוכנים להחזיר אותם.

נורית קורן: אדוני ראש הממשלה, אני פונה אליך: אנחנו צריכים לתקן את העוול ההיסטורי שנעשה.

נורית קורן: הגיעה העת.

נורית קורן: עכשיו בראש הסוכנות עומד בוז'י הרצוג, שהוא נצר לממשלת מפא"י, ואולי עכשיו הוא יתנצל בפני יהדות תימן ויחזיר את הספרים.

נורית קורן: ואדוני ראש הממשלה, אני רוצה לבקש ממך: על שולחנך מונחת הצעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

נורית קורן: הגיעה העת לטפל בנושא פרשת ילדי תימן ובכל הרכוש שנגזל מיהדות תימן.

נורית קורן: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, מטעם הרשימה המשותפת, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שבע דקות לרשות אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, המילה החשובה בדיון הזה היא המילה הראשונה: אפליה.

דב חנין: המילה הזאת היא לא רק המילה הראשונה בדיון הזה; היא מילת הדגל של הממשלה שלך, אדוני ראש הממשלה.

דב חנין: לאפליה שאתם מקדמים יש המון קורבנות.

דב חנין: היום אנחנו עוסקים בקהילות הלהט"ב, בגברים שלא יכולים להיות הורים, בגלל האפליה שאתם יוצרים, אבל אפשר לדבר על אפליות נוספות:

דב חנין: אפשר לדבר על האפליות של הפריפריות החברתיות, אפשר לדבר על האפליות של יוצאי אתיופיה, וכמובן, על אפליית האזרחים הערבים.

דב חנין: יש שני סוגים של קורבנות אפליה: יש את המסומנים, למשל האזרחים הערבים.

דב חנין: הם קורבנות אפליה מסומנים – הם נוהרים לקלפיות, הם נתפסים על ידיכם ומוצגים על ידיכם לא כאזרחים אלא כאויבים.

דב חנין: יש, אדוני ראש הממשלה וחבר הכנסת אקוניס שיושב לידו – –

אופיר אקוניס: השר.

דב חנין: – – יש גם את השקופים.

דב חנין: יש את קורבנות האפליה השקופים, אלה שאתם בכלל לא רואים אותם, אלא רק ברגע שצריך לעשות בהם שימוש מניפולטיבי לצורכי חוץ, כמו בני קהילות הלהט"ב.

דב חנין: זו הפוליטיקה שלכם.

דב חנין: הרומאים אמרו: divide et Impera – הפרד ומשול.

דב חנין: אתה, אדוני ראש הממשלה, שִכללת את הנוסחה הזאת: הפרד והפלה, הסת, שקר ומשול.

דב חנין: ואתה, אדוני ראש הממשלה, חושב שזו נוסחה מנצחת.

דב חנין: אז יש לי חדשות בשבילך, וגם השר אקוניס יוכל לאשר אותן: העם בארץ הזאת יותר חכם מזה, והוא יצא מהמלכודת הזאת שאתה טומן לכולנו.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, אני מציע לך לשים לב ולקרוא בתשומת לב את תוצאות הבחירות אתמול.

דב חנין: אתה, אדוני ראש הממשלה, היית בתל אביב.

דב חנין: אתה באת לתמוך באופן אישי בקמפיין הגזעני של הליכוד: זה אנחנו או הם.

דב חנין: זה היה הקמפיין המביש של רשימת הליכוד בתל אביב.

אופיר אקוניס: זה אנחנו או הוא – זה הקמפיין שלכם.

אופיר אקוניס: רק אומר.

דב חנין: השר אקוניס, אתה יודע בדיוק למה אני מתכוון, ואתה גם יודע בדיוק למה הליכוד בתל אביב-יפו התכוון כשהוא אמר: זה אנחנו או הם.

דב חנין: אז אם כן, אדוני ראש הממשלה, תושבי תל אביב-יפו נתנו לקמפיין שלכם תשובה מוחצת: הליכוד בתל אביב-יפו קיבל מנדט אחד.

דב חנין: זו נקודת השפל הכי נמוכה של הליכוד בכל ההיסטוריה של העיר הזאת.

דב חנין: אגב, אתם לא לבד.

דב חנין: כל המסיתים והגזענים הובסו בתל אביב, וקודם כול בדרום תל אביב.

דב חנין: רשימתה של שפי פז, שאתה טורח להיפגש איתה מדי פעם, בכלל לא עברה את אחוז החסימה; בדרום תל אביב התוצאות הן חד-משמעיות.

דב חנין: אנחנו העיר בראשות אסף הראל, רשימה של שמאל חברתי, יהודי-ערבי, היא כוח מוביל בהמון קלפיות בדרום תל אביב.

דב חנין: מי שתייצג את דרום תל אביב במועצת עיריית תל אביב זו שולה קשת, יושבת-ראש ועד שכונת נווה שאנן, אותה אישה, אדוני ראש הממשלה, שאתה סירבת – ועדיין מסרב – להיפגש איתה למרות שהיא המייצגת של דרום תל אביב.

דב חנין: היא שמובילה את מאבקי התושבים שם, מאבקי התושבים למען החיים עצמם: נגד התחנה המרכזית המסרטנת, נגד מציאות חוסר הביטחון וההזנחה ונגד הגירוש, גם של מבקשי המקלט וגם של תושבי השכונות גבעת עמל, שכונת הארגזים, כפר שלם ושכונות נוספות.

דב חנין: אנחנו או הם – הקמפיין שלכם, ההרסני והגזעני בתל אביב אמר – אז מול חוק הלאום תושבי יפו ותל אביב נתנו תשובה מוחצת: "אנחנו או הם" זה אנחנו, ביחד, יהודים וערבים, יפו ותל אביב, מזרחיות ותושבות מרכז העיר, פעילות שלום ושוויון, אקטיביסטיות ואקטיביסטים.

דב חנין: אלפים רבים מאוד הצביעו לרשימה היהודית-ערבית, שהפכה לסיעה חזקה מאוד ומרכזית במועצת העירייה החדשה.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, פוליטיקת ההסתה, ההפרדה, ההפחדה שלכם, היא פוליטיקה שתיכשל.

דב חנין: היא פוליטיקה שתיכשל מכיוון שהאנשים רוצים תשובות על הבעיות האמיתיות.

דב חנין: הם רוצים תשובות על משבר הדיור.

דב חנין: אנחנו עוד זוכרים, אדוני ראש הממשלה, את המחאה החברתית ב-2011 על מחירי הדירות, גם לשכירות וגם לקנייה.

דב חנין: מה קרה מאז למחירי הדירות תחת הנהגתך?

דב חנין: עלו פי שניים.

דב חנין: אתה חושב שאנשים שכחו את זה?

דב חנין: אתה חושב שאנשים ויתרו על פתרונות לבעיות הדיור?

דב חנין: אנשים רוצים תשובות אמיתיות על המצוקות של השכונות, על המשבר של מערכת הבריאות, התורים בבתי החולים, הזקנה שממשיכה לשכב במסדרון, כשלי התחבורה הציבורית, שאתם ממשיכים ומזניחים אותה לאורך כל כך הרבה שנים.

דב חנין: כן, אדוני ראש הממשלה, אני יודע שכל הנושאים האלה של החיים עצמם ממש משעממים אותך.

דב חנין: אתה בעולמות אחרים; אתה מעל זה.

דב חנין: אתה ממש לא רואה את האנשים באוטובוסים, כי מזמן לא נסעת באוטובוס; אני מעז להגיד שבשנה האחרונה בטוח לא נסעת באוטובוס.

דב חנין: אם היית נוסע ברכבת לא רק בנסיעות חגיגות, היית רואה שגם שם אנשים צפופים עד כדי סכנת חיים.

דב חנין: אז אדוני ראש הממשלה, אולי הבעיות של האנשים משעממות אותך, אבל האמת היא שאתה הולך ומתקרב לרגע שבו אתה פשוט תימאס על האנשים שאתה משעמם אותם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, מטעם יש עתיד, עד שש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: עליזה לביא – שש דקות, כתוב לי.

עליזה לביא: אמרו לי שלוש.

יולי יואל אדלשטיין: זו טעות, כי יש גם את עופר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: זה שלוש דקות, עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי לארג' איתך.

יולי יואל אדלשטיין: אילו טלפונים אני אקבל על השימוש במילה לארג', אוי אוי אוי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

עליזה לביא: הייתי שמחה להמשיך ולחייך, אבל הדיון שלנו כאן הוא דיון עצוב, דיון שההשלכות שלו הן מאוד גדולות ומשמעותיות.

עליזה לביא: ואני שואלת אותך, אדוני היושב-ראש:

עליזה לביא: בדיון הזה שביקשנו – ואותך בטח, אדוני ראש הממשלה: למי להאמין – לראש הממשלה שבסרטון מבטיח הבטחות שיפעל לתקן עוול ולהביא לשוויון זכויות, או לראש ממשלה שבכל דרך מנסה למנוע מאיתנו לקבל תשובה על ההבטחה שלך שניתנה?

עליזה לביא: על מה אנחנו מדברים?

עליזה לביא: אנחנו מדברים על זכויות – זכויות להיות הורים, שמגיעות לכולן ולכולם.

עליזה לביא: אפליה קשה מנשוא.

עליזה לביא: אני לא מדברת על דיון תיאורטי, ובטח לא דיון אקדמי.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על חברים שלנו כאן, בבית הזה, שרוצים להיות הורים; על חברים שלנו, חברים של הילדים שלנו, שמבקשים גם הם להיות הורים, להחזיק תינוק, תינוקת, על פי הדרך שלהם ועל פי הבנתם.

עליזה לביא: אז למה לא לאפשר את שוויון הזכויות הזה?

עליזה לביא: אני מבינה שאתה לכוד בקואליציה שלכאורה המקום ההלכתי מנווט אותה.

ציפי לבני: איזה לכוד?

ציפי לבני: זאת בחירה – – –

עליזה לביא: כן, אבל על מה אנחנו מדברים?

עליזה לביא: על קואליציה שכאילו אתה מחויב, אבל הרי בתוך-תוכך היית נמצא במקום אחר.

עליזה לביא: אבל אתה, אדוני, ראש ממשלה, ובקואליציה שלך חבר כנסת נאלץ לעזוב את הכנסת כי הוא בסך הכול הלך לחתונה של האחיין שלו – האחיין שלו, שהתחתן עם בן הזוג שלו, והוא הלך, והוא כיבד את אחותו, והוא כיבד את המשפחה, אבל במפלגה שלו אמרו לו: לך הביתה.

עליזה לביא: חברנו היקר יגאל גואטה, חבר הכנסת לשעבר, שילם בכיסאו על אהבת אדם ועל אהבת משפחה ועל ערכים, ערכי משפחה, שאני מקווה שהם גם הערכים שלך, כי אנחנו כולנו משפחה אחת.

עליזה לביא: אז איך לבוא ולמנוע את מה שצריך להבין שצריך לתת שווה בשווה לכולם?

עליזה לביא: הרי הבטחת את זה.

עליזה לביא: יצאת, הקלטת את עצמך, תיעדת את עצמך והבטחת.

עליזה לביא: והינה, אנחנו רואים שעוד יום עובר ועוד יום חולף, אבל תשובה אין.

עליזה לביא: אבל אני רוצה לדבר אל הלב שלך ולדבר על המקום של החמלה, אם היא קיימת בך.

עליזה לביא: הזכות להיות הורים היא זכות של כולם וכולן.

עליזה לביא: כולם וכולן.

עליזה לביא: אולי תבוא ותגיד, בשם הקואליציה שלך, איזשהו דיון הלכתי.

עליזה לביא: אז אני רוצה לומר לך שהשאלה היא הרבה יותר רחבה, ורוצה להציב פה במרכז את החמלה, ולבקש ממך לא להיות במקום הזה שאתה ממקם את עצמך – במקום השיפוטי, שכאילו מי ששונה או לא מתאים לערכים ולנורמות שאתה הצבת בתוך הקואליציה שלך, לא מגיע לו שוויון זכויות.

עליזה לביא: אז כן, מגיע לו שוויון זכויות, וכן, אסור להמשיך לשפוך את הדם שלו באכזריות.

עליזה לביא: אדוני ראש הממשלה, יש לך הזדמנות פה לענות בסוף הדיון הזה.

עליזה לביא: נתנו לך את האפשרות לבוא ולחזור בך מכל מסכת הדרך הקשה הזאת שבה מובל הנושא הזה פה, בכנסת ישראל, ומכל מעשי הלוליינות הווירטואוזית הזאת של לבוא ולהתחמק מעצם הדיון, ובכל התשובות – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

עליזה לביא: – – הבאמת-עלובות.

עליזה לביא: אז אני רוצה לומר מילה אחת, ברשותך – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, כבר – –

עליזה לביא: – – ברשותך, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: – – מזמן נגמר הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

עליזה לביא: אז מילה אחרונה: אני מקווה מאוד, אדוני ראש הממשלה, שתיתן לנו פה תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי, מטעם כולנו, עד חמש דקות לרשותך.

מירב בן ארי: לי כתוב שש דקות.

מירב בן ארי: אני אדבר שלוש.

יולי יואל אדלשטיין: אני הולך לפי הרשימה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: אדוני ראש הממשלה, השרים, כנסת נכבדה, האמת היא שהתלבטתי אם לעלות, כי בכל זאת אני מהקואליציה, והיום נפלו כמה הצעות.

מירב בן ארי: אני תמכתי, אבל ההצעות נפלו.

יואל חסון: מהאופוזיציה, התכוונת.

מירב בן ארי: כן, כן.

מירב בן ארי: נראה לי שהבנת.

מירב בן ארי: נראה לי שאתה כבר בשלב שאתה מבין למה אני מתכוונת.

מירב בן ארי: הבית שלי הוא גם בית של הקהילה הגאה – אב בתי, שאני מאוד אוהבת ומאוד גאה בו.

מירב בן ארי: ובכלל, הנושא של הפונדקאות הוא נושא שחשוב לי.

מירב בן ארי: הייתי מעורבת בחוק, בניגוד לרוב מי שיושב כאן.

מירב בן ארי: ישבנו בוועדה, דיברנו על החוק החשוב הזה, ואני וחברי חבר הכנסת אמיר אוחנה הגשנו את החוק שלנו, שבעוד חודש אמור לעלות לוועדת השרים, אבל למרות זאת בחרתם להעלות את זה היום – החלטה שלכם.

מירב בן ארי: כשיגיע הזמן – יגיע.

רויטל סויד: למה חודש?

מירב בן ארי: ככה.

מירב בן ארי: כי לכל חוק יש 45 יום.

מירב בן ארי: זה משהו חדש לך, חברת הכנסת סויד?

מירב בן ארי: לא, נכון?

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: עכשיו, אני רוצה – – –

רויטל סויד: – – אנחנו יודעים מצוין – – – טוב שיש תירוצים – – –

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אז בואי, יש לי חדשות בשבילך: קצת קשה לקבל פטור מחובת הנחה כשאין הסכמות בקואליציה.

מירב בן ארי: אז בזמן שאתם מעלים את החוק, אנחנו ישבנו – אגב, גם עם השרה גילה גמליאל, נכון, חבר הכנסת אוחנה?

מירב בן ארי: ועכשיו אנחנו מנסים להגיע לאיזשהן הסכמות.

מירב בן ארי: אבל אני חייבת מילה אחת על צביעות.

מירב בן ארי: נורא נוח כל היום לבוא ולהעלות חוקים ולהביך את האופוזיציה.

מירב בן ארי: זה הכי קל.

מירב בן ארי: האמת, גם לי מאוד קל להצביע בעד – – –

יואל חסון: את נורא מבולבלת היום – – –

מירב בן ארי: יואל, אבל נראה לי שאתה מבין.

מירב בן ארי: אמרתי שנורא קל – – –

יואל חסון: – – –

מירב בן ארי: אז נורא קל להביך את הקואליציה.

יואל חסון: – – – הציבור לא מבין אותך – – –

מירב בן ארי: אוקיי, אז אני אסביר לך משהו שאתה, שנמצא שנים בכנסת, לצד מפלגה שהייתה פה גם בכנסת הקודמת – אני רוצה להגיד לך מה אני עשיתי בשנתיים וחצי האלה, בזמן שאתם מעלים עוד חוקים ועוד חוקים.

תמר זנדברג: – – –

מירב בן ארי: לא קרב קרדיטים.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו, חברת הכנסת זנדברג – – –

תמר זנדברג: – – –

מירב בן ארי: תני לי לדבר.

מירב בן ארי: אתם לא נותנים לי לדבר.

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר לך מה הממשלה הזאת עשתה בזמן שאתם מעלים חוקים, אוקיי?

מירב בן ארי: דברים שיכולתם לעשות ולא עשיתם.

מירב בן ארי: אז הינה, שאלת – –

תמר זנדברג: – – –

מירב בן ארי: – – אני אתן לך – לא, אני אחלק ציונים – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לא דוח-שיח, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: – – ואני אגיד לך בדיוק מה היה כאן בשנתיים.

מירב בן ארי: את יודעת שיש תוכנית לאומית ללהט"בים של 11 מיליון שקלים?

מירב בן ארי: את יודעת שחוש"ן ואיגי, ששנים – –

תמר זנדברג: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לא דו-שיח, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא דו-שיח.

מירב בן ארי: – – ששנים עבדו וקוששו תרומות, היום הם מקבלים תקציב מהמדינה ונכנסים לתוך בתי הספר?

מירב בן ארי: עזבי, זה לא דו-שיח, אז אני אפנה לכולם.

מירב בן ארי: ארגונים – – –

עפר שלח: – – – אנחנו בכנסת הקודמת – – –

מירב בן ארי: תגיד לי, כמה כסף נתתם לחוש"ן ואיגי בכנסת הקודמת?

מירב בן ארי: כמה?

מירב בן ארי: ישבתם בממשלה בלי חרדים – –

עפר שלח: – – – אני ופירון – – –

מירב בן ארי: – – בלי חרדים, אפילו את בתי הספר – לא הצלחתם להכניס כסף.

מירב בן ארי: על מה אתה מדבר?

עפר שלח: – – –

מירב בן ארי: 600 בתי ספר – –

עפר שלח: – – –

מירב בן ארי: – – בתי ספר, את ה-20,000 שקל שנתתם להם לקושש – עזוב.

עליזה לביא: – – – על מה את מדברת?

מירב בן ארי: זה לא יעזור.

יואל חסון: – – – אנחנו פרגנו לך – – – אנחנו פרגנו – – – למה את – – –

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: אני אסביר לך למה.

מירב בן ארי: כי אני רוצה לומר – סליחה, חבר הכנסת חסון – – –

יואל חסון: אבל מי בא אלייך בטענות?

מירב בן ארי: אבל סליחה, בטח שאתם באים.

מירב בן ארי: בוודאי.

מירב בן ארי: אתם באים בטענות לממשלה.

מירב בן ארי: אני רוצה – – –

יואל חסון: – – – ראש הממשלה – – – עם כל הכבוד – – – 40 חתימות – – – ראש הממשלה שהבטיח, עשה סרטון, טרח – – – ושיקר.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יואל חסון, אם הדיון הוא על הקהילה הגאה – אבל אני לא יכולה לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: את יכולה.

יולי יואל אדלשטיין: אני צריך גם להתנצל בפני חברת הכנסת תמר זנדברג על שהתערבתי.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה גם חברת הכנסת מירב בן ארי נהנית לנהל את הדיאלוג, אז אני לא אתערב יותר.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: את כן.

יולי יואל אדלשטיין: את פונה לחברי כנסת – הם עונים לך.

מירב בן ארי: אני לא – אוקיי.

מירב בן ארי: אז אני – – –

יואל חסון: אנחנו עונים בדרך כלל כשפונים אלינו.

מירב בן ארי: האמת היא שלא פניתי אליך.

מאיר כהן: מירב – – –

יולי יואל אדלשטיין: דברי.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא יפריע לך.

מאיר כהן: מירב, הנשמה שלך במקום טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן, תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר מילה על הקהילה הגאה, ומה שאני רוצה לומר זה נכון לדיון על הפונדקאות.

מירב בן ארי: אבל אנחנו כל הזמן, כל הזמן, שומעים ביקורת על ההתנהלות של הקואליציה, ולכן כן היה לי חשוב לומר על החינוך, על הרווחה, שצעירים בני 18 שנזרקו מהבית במשך שנים.

מירב בן ארי: והינה, בשנה שעברה פתחנו – לפני שלושה חודשים – הוסטל בחולון, שצעירים להט"בים אחרי גיל 18 יכולים לבוא ולקבל טיפול של שנה.

מירב בן ארי: ושלטר, שפתחנו בתל אביב לפני חודשיים, שגם הוא במשך שנים – איפה הייתם?

מירב בן ארי: איפה הייתם?

מירב בן ארי: מה, לא היו צעירים להט"בים בני 18 שנזרקו מהבית?

מירב בן ארי: אז אנחנו כן פתחנו הוסטל ושלטר.

עפר שלח: – – – למה לא – – –

תמר זנדברג: מי פתח את ה"לב" בתל אביב?

מירב בן ארי: "הלב" באלפסי – את רוצה לספר לי על "הלב"?

מירב בן ארי: את רוצה לספר לי על "הלב"?

מירב בן ארי: היחידה שפרגנה בדיון על הזנות למאיר כהן זו אני, אז אל תיתני לי טיפים על "הלב".

תמר זנדברג: – – – פרגנת ואמרת, מה זה?

מירב בן ארי: תגידי, מה – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברת הכנסת מירב בן ארי, הזמן תם.

תמר זנדברג: – – –

מירב בן ארי: אדוני, הפריעו לי לאורך כל הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, הוספתי דקה.

יולי יואל אדלשטיין: כבר סיימת גם את הדקה הנוספת.

מירב בן ארי: הפריעו לי לכל אורך הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: נו, בסדר.

מירב בן ארי: אני, סליחה – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מירב בן ארי: אני אגיד משפט סיכום: אין כאן קרב של קרדיטים.

תמר זנדברג: – – –

מירב בן ארי: יש כאן התנהלות של קרוב לשלוש שנים של פעילות למען הקהילה, ואת זה רציתי לומר.

מירב בן ארי: חבל שכל הזמן התעסקת איתי במי נתן יותר, והקרדיט דרך אגב – הוויכוח לא בא רק ממני.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי, שדיברה מטעם סיעת כולנו.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

קריאה: באמת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני ראש הממשלה, ולפנות אליך, לאחר שב-3 בינואר השנה עמדת כאן מעל במת הכנסת וסיפרת על ניחום האבלים שהיה לך בבית משפחת סלומון.

עודד פורר: סיפרו לך כיצד שחט המחבל את בני הבית, שחט וצחק.

עודד פורר: סיפרת, ואני מצטט אדוני, אני שמעתי את הדברים.

עודד פורר: אני כבר ראיתי כמובן דברים מזעזעים בחיים שלי – כך אמרת – אבל הזדעזעתי ואמרתי שיש מצבים, מצבי קיצון, שאנשים מבצעים פשעים איומים ולא מגיע להם לחיות.

עודד פורר: מגיע להם מלוא כובד העונש.

עודד פורר: ואמרתי שאנחנו נשנה את החוק.

עודד פורר: אנחנו תומכים בשינוי החוק למצבים הללו.

עודד פורר: אדוני ראש הממשלה, חודש לאחר מכן כבר פסק בית המשפט בעניינו של אותו מחבל, ובדעת מיעוט ביקש השופט סגן אלוף דב גלבוע להטיל עונש מוות על המחבל ששחט את בני המשפחה.

עודד פורר: שינוי החוק, אדוני, לכך שניתן יהיה להטיל עונש מוות ברוב רגיל ולא פה אחד כמתבקש זה צו השעה שעלינו לקדם אותו.

עודד פורר: אבל לא יכול להיות, אדוני ראש הממשלה, שמאז שהבטחת את העניין, מאז שהבטחת לקיים דיון בקבינט, לא התקיים הדיון בנושא.

עודד פורר: לא דאגת לקידום הנושא.

עודד פורר: במקביל, אני חייב לומר לך שעם כל הכבוד לממשלה, הכנסת סוברנית לחוקק.

עודד פורר: הצעת החוק הועברה לוועדת החוקה של הכנסת, אבל נראה שדווקא בוועדת החוקה יש מעצור בנשק, ונראה שדווקא הבית היהודי לא מצליח לקדם את החוק שם, למרות שגם בעיניהם הוא חשוב מאין כמוהו.

עודד פורר: אמרה שרת המשפטים, שיושבת כאן, שרק עונש מוות ימנע שחרור רוצחים, אבל משום מה דווקא הוועדה בראשות חבר הכנסת סלומינסקי תוקעת את החוק כבר שנה.

עודד פורר: אדוני, בבוסטון, בירת השכלה והליברליות, שבוודאי אתה מכיר, ידעו לפסוק עונש מוות על המחבל מהפיגוע במרתון באפריל 2013.

עודד פורר: ואתמול, שלושה ימים לאחר הרצח המזוויע בבית הכנסת עץ החיים בפיטסבורג – שלושה ימים בלבד, תראו איך המערכת שם עובדת מהר – כבר הגישו כתב אישום נגד הרוצח, נגד המחבל, וגם הודיעה התביעה בארצות הברית שהיא תדרוש עונש מוות כנגד אותו מחבל.

עודד פורר: ארצות הברית הגדולה מצליחה להגיש כתב אישום תוך שלושה ימים, לדרוש עונש מוות, כי זאת הדרך לטפל בכאלה מחבלים.

עודד פורר: הגיע הזמן ליישם גם כאן את העניין.

עודד פורר: במקום שוועדות השחרורים יודיעו למשפחות קורבנות הטרור שהחליטו לקצוב את עונשם של רוצחים דוגמת רוצחי קטי דוד, השם ייקום דמה, הגיע הזמן שפשוט יודיעו למשפחות מה מועד ביצוע עונש המוות לאותן חיות דו-רגליות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עודד פורר: אני מסיים, אדוני.

עודד פורר: הצלחנו היום להעביר בקריאה טרומית את הצעת החוק שלי, שתמנע מהמחבלים להשתחרר.

עודד פורר: אבל אני פונה אליך לסיום, אדוני ראש הממשלה – אחת מן השתיים: או שתקדם מיידית בקבינט את שינוי המדיניות בנושא, או שתורה לבית היהודי להפסיק לתקוע את הצעת החוק הזאת בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עודד פורר: רק תקדם את הנושא.

עודד פורר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

התחלת קודם.

אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה קודם כול, אדוני היושב-ראש, לפתוח במותו הטרגי של ידידנו, חברנו, השר דוד אזולאי, איש ישר דרך, שנועם הליכותיו היה מופת ודוגמה לאנשי ציבור.

אדוני ראש הממשלה, האזנתי לדוברים הקודמים.

התחילו עם נושא אחד והגיעו לרצח רבין; או-טו-טו היו מגיעים גם לרצח ארלוזורוב.

לכל הדיונים האלו יש מטרת אחת; היא לובשת צורה ופושטת צורה.

אדוני ראש הממשלה, אתה יודע מה המטרה?

בנימין נתניהו: אני חושב שכן.

אז תרשה לי לנסות להבין גם כן.

המטרה זו אתה וממשלתך; וזה גם לגיטימי, כי זו אופוזיציה, וזה בסדר.

ומאחר שאני חושב שהממשלה הזאת טובה מאוד לעם ישראל, ועושה מה שלא עשו ממשלות אחרות במשך עשורים האחרונים, לא נותר לי אלא לאחל לך שתמשיך בעבודתך הברוכה.

לך בכוחך זה והושעת את ישראל.

אבל אם אנחנו כבר משוחחים, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה להתייחס לנושא שבעת הקמת הממשלה אתה העלית בפני השותפים הקואליציוניים, והוא קידום פסקת ההתגברות.

יש נושאים והחלטות ממשלה בקבינט בנושאים מדיניים רגישים, ביטחוניים רגישים, חברתיים רגישים, שבהם יש צורך במנגנון חוקתי שישתמשו בו במשורה, ואשר יפתור את הבעיות של היחסים בין הגוף המחוקק, שנבחר על ידי העם – השר אקוניס, תן לי לנצל את הדקה וחצי האחרונה – שיפתור את הבעיות של היחסים בין הגוף המחוקק, הנבחר על ידי העם, ובין הגוף השופט, שנבחר בידי קומץ אנשים.

ההצעה שעומדת על הפרק עכשיו בפסקת התגברות ספציפית בנושא בעיית המסתננים היא לא מקובלת.

לא יכול להיות שבגלל התנגדות של השר כחלון או של מפלגת כולנו יבוא מישהו ויאמר שהוא חושב שבית המשפט הוא יותר – – –

אלעזר שטרן: – – – קואליציה – – –

הרב שטרן, לא אמרתי על הרבנות כלום, אז למה אתה מתעורר?

אלעזר שטרן: – – – הרבנות.

אתה רואה אותי – אתה רואה רב, אה?

אלעזר שטרן: – – –

אל תסתכל בקנקן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אשר, צריך לסיים.

כן, אני מסיים.

אני אקח רק את השניות הללו.

לא יכול להיות שתבוא מפלגה, אדוני ראש הממשלה, ותגיד שבית המשפט הוא מעל בית המחוקקים, חוץ מחוק אחד שבו קשה לעמוד, אולי, בלחץ שלו, וגם הוא נכון.

זה חוק שכולנו מבינים שצריך לעזור בסוגיה הזאת, אבל זאת צביעות.

אי-אפשר לבוא ולומר: פסקת התגברות ספציפית למשהו אחד ולא למגוון דברים מצומצם שהחברה צריכה אותו.

לכן, אני חושב שאסור לקדם את פיסקת ההתגברות הספציפית, ולקדם את פסקת ההתגברות כפי שהופיעה בהסכם הקואליציוני שנכתב על ידי הליכוד בזמנו.

תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: ראש הממשלה, אני תמיד אומרת שאתה מקשיב לנו בדיון 40 חתימות, אז אנא, השר אקוניס, אל תפריע לראש הממשלה להקשיב.

מיכל רוזין: לפני כמעט ארבע שנים, בתחילת 2016, נערך פה, בכנסת, בפעם הראשונה יום הזכויות לקהילה הגאה, שגם אני, כיושבת-ראש שותפה, יזמתי פה, בכנסת.

מיכל רוזין: ובאותו מעמד עלית לכאן, ראש הממשלה, ונאמת נאום של שני משפטים: אמרת שכל אדם נברא בצלם אלוהים, המשכת ואמרת שהתפיסה הזאת הגיעה מהיהדות לפני אלפי שנים, ושעלינו לחיות לפי העיקרון הזה יום-יום.

מיכל רוזין: קיבלנו, ואמרנו: אוה, הינה אמירה.

מיכל רוזין: מפה באמת תצא הבשורה.

מיכל רוזין: אבל לצערנו, ארבע שנים עברו – וכלום, אין שינוי בזכויות הלהט"ב בישראל ואף חמור מכך – המצב רק הולך ומורע: משרד הפנים מתעלם מפסקי דין שניתנו על ידי בית המשפט ולא רושם אימהות בזוגיות לסבית כהורה נוסף לילדים שלהם; הרבנות מונעת קבלת היתר חיתון מילד של אימא שחיה בזוגיות עם אישה.

מיכל רוזין: עדיין, כמו שאנחנו יודעים, נמנעת מהם הזכות להתחתן, לאמץ ילדים ולהביא ילדים לעולם בתהליך פונדקאות בישראל.

מיכל רוזין: והציבור אמר את דברו.

מיכל רוזין: מאות אלפים יצאו לרחובות.

מיכל רוזין: הקהילה הלהט"בית, באמת, לא בשאלת פונדקאות כן או לא, קיבלה תמיכה אדירה בציבור, שאמרו: אנחנו רוצים שתהיה להם הזכות להקים משפחות בישראל ולהיות שווים.

מיכל רוזין: ואתה הבטחת באותו סרטון פייסבוק לתמוך, ולצערנו הרב הצבעת נגד.

מיכל רוזין: עוד הבטחה שלא התקיימה.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה לפנות אליך בדבר אחר, כי לא רק עניין קידום הזכויות לנגד עינינו; גם האמירות הלהט"בופוביות הקיצוניות, המסיתות, שנשמעות השכם והערב מפי רבני ערים, מנהיגים דתיים, נבחרי ציבור פה, בכנסת, ובממשלה, שכולם מתפרנסים מתקציבי אזרחי ואזרחיות ישראל, ועל כך אתה שותק.

מיכל רוזין: ופה קולך צריך להישמע.

מיכל רוזין: כי אמירות קשות שמדברות עליהם כסוטים; שישראל לא צריכה להיות מובילת הסטיות בעולם; שהם צריכים ללכת לפסיכיאטר; שצריך לרגום אותם באבנים; שתופעת ה"להט"ביסטן" צריכה לעבור; שעוד קוראים להם שוב סוטים ומדברים על כך שהם מתכון לחיסול העם היהודי – זה הכול ציטוטים של סגני שרים ושרים ורבני ערים ורבני מכינות קדם-צבאיות.

מיכל רוזין: ואסור לגייס אותם לצבא, כי הם מפריעים לצבא להילחם.

מיכל רוזין: האמירות האלה עוברות בשקט מצידך.

מיכל רוזין: קולך נדם, ואתה, כראש ממשלה, צריך להשמיע קול בדבר הזה.

מיכל רוזין: לא רק לפעול – אני חושבת ששרת המשפטים צריכה לפעול נגד האמירות האלה, כי יש פה הסתה, אבל לא ייתכן שבאמת, אתה עומד בעולם ומספר ומשוויץ אפילו כמה אנחנו ליברלים ופתוחים ומקבלים את הקהילה הגאה, אבל בסוף, על מה אנחנו מתגאים?

מיכל רוזין: על זה שגברים הומוסקסואלים צריכים להגיד תודה שלא זורקים אותם מגגות – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מיכל רוזין: – – כמו במדינות אחרות?

מיכל רוזין: אז באמת, הגיע הזמן שיהיה לנו על מה להשוויץ ובמה להתגאות, ושתאמר בריש גלי שחברי וחברות הקהילה שווים בפני החוק וראויים להיות שווים בני שווים במדינת ישראל.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אתה יודע, בזה הרגע יושבים פה ובבית הרבה מאוד אנשים שצופים בך, והם צופים בך והם מלאי אכזבה, כי הם יודעים – – –

קריאות: רויטל, לא שומעים.

רויטל סויד: אני אתחיל מהתחלה.

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה, בזה הרגע יושבים פה ובבית וביציע הרבה מאוד אנשים שצופים בך.

רויטל סויד: הם צופים בך והם מלאי אכזבה, והם יודעים שיש רק בן אדם אחד שמפריד בינם לבין החלום שלהם, והבן אדם הזה הוא אתה.

רויטל סויד: והחלום שלהם הוא הדבר הכי בסיסי שאפשר לייחל לו: לזכות במה שיש לך ולי ולרוב חברי הבית הזה – להיות הורים; שכשהם חוזרים כל יום הביתה יהיה שם זה שיחבק אותם; שתהיה להם משפחה.

רויטל סויד: ואתה, אדוני ראש הממשלה, משחק אותה.

רויטל סויד: אתה משחק אותה אלוהים – אתה רוצה להתערב במי יכול ומי לא יכול להביא ילדים.

רויטל סויד: אז אני שואלת אותך: איך זה מרגיש לך לשחק אותה ככה?

רויטל סויד: איך זה נראה לך?

רויטל סויד: כי לי נראה שהתאהבת בתפקיד הזה, והתאהבת בו בהרבה מאוד תחומים.

רויטל סויד: והיום זה רק אתה – אתה שעומד מול ניתאי, גיא, עודד ועוד רבים אחרים ומונע מהם את זה, והם לא יכולים לחבק ילד קטן, את "הבן יקיר לי אפרים" שלהם, זה שיקרא להם אבא.

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה, תחשוב לשנייה על הבחור הזה שיושב עכשיו בבית, זה שצופה בך עכשיו והוא מרותק למסך.

רויטל סויד: הוא לא מסתכל עליי והוא לא מסתכל על אף אחד אחר פה; הוא מסתכל רק עליך; הוא מסתכל על ראש הממשלה שלו.

רויטל סויד: ומה אתה אומר לו?

רויטל סויד: מה המסר שאתה מעביר לו היום?

רויטל סויד: תישאר בארון.

רויטל סויד: אל תצא.

רויטל סויד: תמשיך לפחד.

רויטל סויד: תמשיך להנציח את הסטטיסטיקה – לא זאת של הסקרים שאתה כל כך אוהב ומכיר אלא זאת של אובדנות בקרב נוער להט"בי; זאת שהיא לא משעממת – או אולי אותך היא משעממת; זאת שמסתתר מאחוריה דם, כאב, דמעות ושברון.

רויטל סויד: כל מה שהוא היה רוצה שתגיד עכשיו, אותו נער, זה שתעלה אחרינו פה לדוכן ותגיד: אני ראש הממשלה גם שלך, ומגיע לך להיות שווה לכל אחד אחר בקרב הזה של החיים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

רויטל סויד: אני לא מפקיר אתכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

רויטל סויד: אבל אתה, אתה אפילו לא מרים את הראש.

רויטל סויד: אתה משלב ידיים, קורא בספר, מדבר עם אקוניס, קורא ספר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

רויטל סויד: למען השם, אדוני ראש הממשלה, תרים את הראש ותסתכל להם בעיניים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

רויטל סויד: אדוני, אני הפסקתי באמצע.

רויטל סויד: אני מבקשת להמשיך, כי הייתי צריכה להרים את הסטנד, ואני ממש מסיימת.

יולי יואל אדלשטיין: את כבר סיימת לפני דקה.

רויטל סויד: עוד כמה זמן תמשיך לשחק אותה?

רויטל סויד: מה עם האימוץ לזוגות חד-מיניים?

רויטל סויד: רישום שווה להורות?

רויטל סויד: פונדקאות?

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא להתחיל נושאים חדשים.

רויטל סויד: וטיפולי המרה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אין מישהו אחר מהסיעה שלך – אה, יש מישהו, אז אני אקזז פשוט מן הזמן שלהם, אם את רוצה.

רויטל סויד: אני לא רוצה שתקזז, אדוני, אבל אני מבקשת שתאפשר לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: זהו.

רויטל סויד: אוקיי.

רויטל סויד: אני מסיימת.

רויטל סויד: אז עוד שנייה, אדוני, אתה תוציא את הסרטון ואת המצלמה – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, מספיק.

רויטל סויד: – – ואתה תסתכל עליה, ואתה תגיד לנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, אני מוריד פשוט את הזמן של הדובר הבא.

רויטל סויד: לא, אדוני, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אם זו החלוקה לארבע דוברים, אני לא מוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מוכן.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, נא לרדת.

יולי יואל אדלשטיין: את מדברת כבר חמש דקות כשיש לך שלוש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

רויטל סויד: המשפט האחרון שלי אליך, אדוני ראש הממשלה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, לא.

יולי יואל אדלשטיין: היה לך שלוש פעמים משפט אחרון.

רויטל סויד: – – כבן של היסטוריון, של פרופסור בן-ציון נתניהו: תעשה היסטוריה.

רויטל סויד: תפסיק את האפליה.

רויטל סויד: תפסיק את ההסתה.

רויטל סויד: תאפשר לאנשים האלה, שיושבים פה, בקהל, להיות הורים.

רויטל סויד: תפסיק לעשות את מה שאתה עושה נגד כל דבר.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זה פשוט לא יכול להיות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פשוט לא נאפשר את חלוקת הזמן לסיעות.

רויטל סויד: תעשה עכשיו את מה שצריך לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לרדת מן הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר, חברים, אם ככה זה יהיה, פשוט לא נאפשר חלוקה, או שאני אקזז את הזמן מן הדובר הבא.

קריאה: כל הכבוד – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפר שלח, עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עפר שלח: תודה רבה, אדוני.

עפר שלח: ראש הממשלה, אני בראשית דבריי רוצה להודות לך, כי בימים האחרונים אני הייתי המושא של חלק מהתרגילים שלשכתך עשתה בשביל להתחמק מהדיון הזה, ואני רוצה להגיד לך שמאז שהגעתי לפוליטיקה, מידה רבה של אבסורד יש בך; הומור קצת פחות.

עפר שלח: אז על מה שעשתה הלשכה שלך בימים האחרונים אמר מאיר אריאל: כמו ששמה צחקנו, לא בכינו שנים.

עפר שלח: לעניין עצמו, אמרו כאן לפניי חבריי, ואני לא אחזור על זה: מה שווה המילה שלך ומה שווה הסרטון שלך בפייסבוק.

עפר שלח: אני רוצה להזכיר מה שווה האצבע שלך.

עפר שלח: בקדנציה הקודמת אתה היית ראש הממשלה.

עפר שלח: יש עתיד הייתה חברה בקואליציה, חברתי יעל גרמן הייתה שרת הבריאות.

עפר שלח: העברנו את חוק הפונדקאות בקריאה ראשונה – עם הקהילה הלהט"בית בפנים.

עפר שלח: הקואליציה כולה הרימה יד – גם השר ארדן, שמקשיב לי בעניין – לטובת העניין.

עפר שלח: והשר ארדן, שהוא פה יותר שנים ממני – הרבה יותר שנים ממני – יזכיר לך בוודאי, אם אתה לא בקיא, שחוק שעבר בקריאה ראשונה, אפשר להחיל עליו דיון רציפות ולהביא אותו לכנסת הזאת ולהעביר אותו.

עפר שלח: ככה שאם אתה תומך בחקיקה שרוצה להעביר חבר הכנסת אוחנה, ואם אתה תומך בחקיקה שרוצה להעביר חברת הכנסת מירב בן ארי, לא צריך לעשות כלום.

עפר שלח: דין רציפות.

עפר שלח: אני מבטיח בשם חבריי באופוזיציה שאנחנו נצביע בעד.

עפר שלח: קריאה שנייה וקריאה שלישית – אני מבטיח שאנחנו נצביע בעד.

עפר שלח: אתם הוכחתם, בחוקים אחרים, שגם בהם האצבע שלך חזרה לאחור, כמו חוק הגיוס וחוק לימודי הליבה – אתם הוכחתם שאתם יודעים להעביר חוק נורא חשוב גם בשש שעות – אם ליצמן דורש; אם דרעי מתנה את זה כתנאי.

עפר שלח: אותו דבר אתם יכולים לעשות עם חוק הפונדקאות מחר בבוקר.

עפר שלח: אבל אז נראה את ליצמן, נראה את דרעי, נראה את האצבע שלך.

עפר שלח: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת איציק שמולי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: חבריי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה – אדוני ראש הממשלה, ברשותך, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שהשר אקוניס יושב לידך, ובעניינים אחרים של שנאה ופילוג – אנא בקש ממנו לחתום על המינוי של פרופ' יעל אמיתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה יהיה מאוד מאוד מאוד מכובד.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה על ניצול המעמד לצורך העניין הזה, אבל זה שאתם שניכם נמצאים במליאה – זה מתבקש.

איילת נחמיאס ורבין: חברים יקרים מהקהילה – – –

אופיר אקוניס: מה הקשר – – –

איילת נחמיאס ורבין: חברים יקרים מהקהילה הנהדרת הזאת – אדוני השר, אדוני השר, אני בזכות דיבור, אני מצטערת שזה מפריע לך.

איילת נחמיאס ורבין: אולי זה לא נעים, אבל זאת האמת, כי גם זה קשור לפילוג ושנאה.

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: ממש לא.

איילת נחמיאס ורבין: חברים יקרים, המעורבים בחברה הישראלית, ולצערי גם המקופחת – אנחנו עומדים כאן היום, ראש הממשלה, כי אתה, אתה עצמך, הבטחת לתקן את חוק הפונדקאות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הבנת את האפליה.

איילת נחמיאס ורבין: ואתה יודע מה, אדוני ראש הממשלה?

איילת נחמיאס ורבין: אני מאמינה לך.

איילת נחמיאס ורבין: אבל פתאום עשו לך "בה" פוליטי ונבהלת.

איילת נחמיאס ורבין: תנסה פעם לעשות את הדבר הנכון, אדוני ראש הממשלה, כי זו תחושה נפלאה.

איילת נחמיאס ורבין: גדלתי בתל אביב, אדוני.

איילת נחמיאס ורבין: זאת הזדמנות טובה לשלוח ברכות לראש העיר שלנו, חולדאי, שימשיך לשמור באדיקות על הצביון שלה, של הבחירה החופשית.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לפני 35 ו-40 שנה, אדוני ראש הממשלה, להיות הומו, לסבית, ומי בכלל חשב על טרנסים אז – מי יכול היה לדמיין שבכלל יש אנשים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני זכיתי לגדול במקום קצת צבעוני, אדוני ראש הממשלה, וכך הכרתי את ניר ועודד.

איילת נחמיאס ורבין: הם היו זוג כשעוד בכלל לא ידעו שיש זוגות כאלה, והם כולם באמת התחבאו.

איילת נחמיאס ורבין: והזוגות האלה היו כרוכים אחד אחרי המשפחה של השני, כי היה ברור שהם לא יוכלו להקים משפחה משל עצמם.

איילת נחמיאס ורבין: הם היו המשפחה אחד של השני.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד עוד לעניין הפעוט הזה – אדוני ראש הממשלה, כהורה אתה בטוח מבין את זה – לעניין הפעוט הזה של הכמיהה למשפחה, כי גם אני ובעלי לא הפכנו הורים בקלות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לשתף אותך, אדוני, בכמה סיפורים של אנשים שחיים כאן, כמו ליעד ועופר, יניר וצ'יקו, יגאל ודור, של א', של איציק; אולי אתה מכיר אותו – איציק שמולי.

איילת נחמיאס ורבין: הוא ידבר אחריי.

איילת נחמיאס ורבין: התאומים של ליעד ועופר נולדו טרם זמנם, בתאילנד, ונלחמו לעלות על טיסה, כשהילדים לבדם, הרחק.

איילת נחמיאס ורבין: יגאל ודור, אדוני ראש הממשלה, קצינים בצבא, בקרבי, הרימו ידיים ועברו מישראל לפני שלושה חודשים, כי כאן הם לא יכולים לאמץ.

איילת נחמיאס ורבין: יניר וצ'יקו עברו חצי עולם כדי ללדת ילד יהודי, אדוני ראש הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אלה הדברים שלהם – ילד יהודי.

איילת נחמיאס ורבין: א' הביא לעולם תאומות, ובקושי יצאו, תוך כדי רעידת אדמה בנפאל.

איילת נחמיאס ורבין: כמה הוא היה מפוחד.

איילת נחמיאס ורבין: ויש גם את ירין, היועץ שלי לשעבר, שהיום עובד עם ראשת האופוזיציה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת איזה הורה ירין יכול להיות, אבל כנראה שלא תהיה לו הזדמנות בקרוב.

איילת נחמיאס ורבין: האנשים הנהדרים האלה, אדוני ראש הממשלה, שפעם החברה לא אפשרה להם להגדיר את עצמם כמשפחה, ראויים לזכות הזאת ולזכויות האחרות בכלל.

איילת נחמיאס ורבין: אני ממש מבינה את התחושה הזאת, אדוני ראש הממשלה, של הכמיהה, שאתה לא יכול, כי גם אני לא יכולתי, אבל הייתה לי דרך, כי אני אישה ואני נשואה – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: – – והיה לי פתרון רפואי.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי שלושה ילדים, אדוני ראש הממשלה, ממש מגניבים.

איילת נחמיאס ורבין: אז עכשיו בוא נחזור לסרטון המפורסם שלך, ובבקשה, אדוני, תעשה את הדבר הנכון.

איילת נחמיאס ורבין: הם לא צריכים להתחנן, האנשים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מסובך.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יואב קיש.

איציק שמולי: אדוני ראש הממשלה, אני מכבד אותך, אדוני ראש הממשלה, אבל יש לי בקשה אחת אליך היום.

איציק שמולי: אני מבקש שתסתכל לי בעיניים, אדוני ראש הממשלה, ותאמר לי שאני לא מספיק טוב כדי להיות אבא במדינה הזאת.

איציק שמולי: הזכות למשפחה, אדוני ראש הממשלה, היא זכות טבעית.

איציק שמולי: היא אמורה להיות כזאת.

איציק שמולי: במשך 22 שנה אלפי אנשים במדינת ישראל זכו להגשים את החלום שלהם להיות הורים.

איציק שמולי: באותו הזמן בדיוק מאות ואלפי אנשים אחרים נידונו למאסר עולם של בדידות, של עלבון ושל אפליה.

איציק שמולי: אתה הבטחת, אדוני ראש הממשלה, והיום החוק נפל פעם נוספת.

איציק שמולי: בשבילך היינו סוג ב' ונותרנו סוג ב'.

איציק שמולי: אתה הבטחת, ואתה חייב, חייב לקיים.

איציק שמולי: מילים ואמפתיה וחיבוקים לא יעזרו פה יותר.

איציק שמולי: אנחנו דורשים שוויון, שוויון, שוויון.

איציק שמולי: לא רק בשבילנו, אדוני ראש הממשלה – קודם כול בשביל המדינה.

איציק שמולי: זו דמוקרטיה ליברלית; היא אמורה להיות כזאת.

איציק שמולי: בית המשפט העליון, פעמיים ואולי יותר, אמר שיש פה אפליה פסולה.

איציק שמולי: אתה עומד בראש המערכת הביצועית במדינת ישראל – אתה צריך לתקן את העוול הזה.

איציק שמולי: העוול הזה זועק לשמיים, מכיוון שיש פה מאות אלפי אזרחים טובים במדינה הזאת, שקמים כל יום בבוקר, אדוני ראש הממשלה, ורוצים הכי טוב בשביל המדינה הזאת, הולכים לצבא, משרתים אותה, תורמים לה, עושים את הכול כדי שהמדינה הזאת תהיה המדינה הכי טובה בעולם.

איציק שמולי: אבל במדינה הזאת, במדינה הזאת, אדוני ראש הממשלה, אנחנו מספיק טובים כדי לתת ולתרום; אנחנו לא מספיק טובים כדי להיות חלק ממנה.

איציק שמולי: ואני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה, מה זה אומר להיות בתוך – או לנסות בכלל לעבור את החסם של הפונדקאות.

איציק שמולי: זה אומר לנסוע לקצה השני של העולם, אדוני ראש הממשלה, להשכיב משכנתה של חצי מיליון שקל, להתנתק מהעבודה ומהמשפחה, ללמוד את ספר החוקים של מדינה זרה, ובסופו של דבר אולי, אולי, אולי זה מצליח.

איציק שמולי: אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה – אני רוצה שתסתכל לי בעיניים ותגיד לי איך במדינה הזאת יגאל עמיר יכול להיות אבא ואני לא.

איציק שמולי: איך טרוריסטים ואנסים בכלא יכולים להתייחד ולממש את החלום שלהם להורות ואני לא.

איציק שמולי: למה אני צריך לשבת פה בדיון בדמעות בגלל שיש עריצות בתוך הקואליציה הזאת שחושבת שאני שווה פחות.

איציק שמולי: אדוני ראש הממשלה, לא ביקשו ממך להוביל מצעד גאווה וגם לא לאמץ אורח חיים שונה.

איציק שמולי: ביקשו ממך רק דבר אחד: לקבל, ולכפות על הקואליציה שלך עיקרון אחד פשוט – שיקבלו כאן אדם באשר הוא אדם; את העיקרון של "אהבת לרעך כמוך"; את העיקרון של "חיה ותן לחיות".

איציק שמולי: זה הכול מונח כאן לפניך, ואנחנו מבקשים ודורשים ומצפים, מאות אלפי אנשים במדינת ישראל, לעשות את המעשה המתבקש ולאמץ את השוויון בפונדקאות ובאימוץ.

איציק שמולי: המחנה הציוני אימץ חבילה של חוקים שיכולה להביא את השוויון הזה, אבל בסופו של דבר זה הכול בידיים שלך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איציק שמולי: אנחנו דורשים שוויון, אדוני ראש הממשלה, לא שום דבר פחות, כי אנחנו, אדוני ראש הממשלה, לא שווים פחות.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו נשמע את ראש הממשלה ואת ראש האופוזיציה.

קריאה: מרגש.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

יואב קיש: איציק שמולי ידידי, אני רוצה להגיד לך משהו מאוד פשוט וחשוב לי גם שתשמע.

יואב קיש: אני, איציק, איציק, מסכים ואני בעד התיקון לחוק הפונדקאות שיכלול גם גברים.

יואב קיש: זה צודק, זה נכון; בעיניי אין שאלה.

יואב קיש: אבל אני רוצה לספר לך סיפור, איציק, על בחור שהכרתי ושמו עידו, בחור גאה שרצה להביא ילד, ולאחר התלבטות קשה וארוכה הלך להליך של הורות יחד עם אישה לסבית, חתם על הסכם, וגם הצליחו להביא ילד לעולם.

יואב קיש: אחרי שהילד הגיע לעולם הם התחילו להיות לפי ההסכם.

יואב קיש: לקח בערך חצי שנה עד שאותה שותפה לדרך החליטה שאותו אבא לא מתאים לה, ולצורך העניין ההסכם לא שווה את הנייר שהוא חתום עליו.

יואב קיש: עד כדי כך.

יואל חסון: אתה יודע, זה קורה גם לסטרייטים.

יואל חסון: מה זה קשור – – – אתה התגרשת.

יואב קיש: חברים, אני רוצה להגיד לכם, אני לא הבעיה.

יואב קיש: הבעיה היא שלכם.

יואב קיש: איך יכול להיות ששלוש שנים אתן מנהלות מאבק על הגב של הילדים נגד ביטול חזקת הגיל הרך?

יואב קיש: טוענים שילד חייב אימא.

יואב קיש: מישהו בכלל רוצה לקחת את הילדים מהנשים?

יואב קיש: אבל לאבות אתם לא נותנים להיות אבות.

יואב קיש: אתם לא נותנים לאבות.

איילת נחמיאס ורבין: – – – למה אתה לא יכול להגיד לעניין?

יואב קיש: עכשיו אתם אומרים: שני גברים, ואפילו גבר אחד, יכולים ויש להם זכות להביא ילדים לבד בפונדקאות, אבל אתן צבועות.

יואב קיש: רויטל סויד, מרב מיכאלי, מיכל רוזין, עליזה לביא, אתן צבועות.

רויטל סויד: במה אנחנו צבועות?

יואב קיש: אתן נלחמות נגד האבות.

יואב קיש: למה כשזה עם אישה הוא לא יכול לגדל את הילד שלו?

יואב קיש: למה שם אתם מונעים ממנו את הזכות שלו להיות אבא?

יואב קיש: פשוט גועל נפש, הצביעות הזאת.

מיכל רוזין: מי מונע – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יואב קיש: אתם מדברים על צביעות?

יואב קיש: היא אצלכם בדם.

קריאה: מי מונע – – –

קריאה: – – –

יואב קיש: כמה צבועות אפשר להיות?

יואב קיש: כמה שקר?

יואב קיש: כמה כזב?

יואב קיש: פשוט לא ייאמן.

יואל חסון: – – – מי מונע את זה ממנו?

יואב קיש: עכשיו אני חייב להגיד לכם: המאבק הזה הוא לא מאבק של גברים ונשים.

יואב קיש: יש תמיכה רבה בתיקון גם אצל נשים.

יואב קיש: נשים רבות – השרה גילה גמליאל – ונשים – – –

רויטל סויד: אתה הופך את הכול לגברים ונשים.

יואב קיש: אתן עשיתן את זה.

יואב קיש: את, חברת הכנסת סויד – –

רויטל סויד: אתה הופך – – –

יואב קיש: – – לקחת ואמרת לאבא שהוא בגירושין שהוא לא יכול להיות אבא.

רויטל סויד: אני אמרתי את זה?

יואב קיש: את אמרת, כן.

רויטל סויד: אתה לא מתבייש?

רויטל סויד: אתה מסיט את הנושא.

רויטל סויד: אתה מנסה לעזור לראש הממשלה – – –

יואב קיש: יש לילד הזה אימא, ואתם מפעילים דיקטטורה באופוזיציה להתנגד להצעות חוק שלי כי אתן רוצות שכולם ישירו את השיר שלכם.

יואב קיש: פשוט בושה וחרפה.

איילת נחמיאס ורבין: למה אצלכם זה – – –

רויטל סויד: – – – לעזור לראש הממשלה.

מיכל רוזין: – – –

יואב קיש: בושה וחרפה.

יואב קיש: אתן צבועות.

יואב קיש: אתן לוקחות ויכוח אחד שטוב לכם, וויכוח אחר, שהוא לא פחות אמיתי – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: אין לכם זכות לרמוס את האבות.

יואב קיש: אני לא אתן לרמוס את האבות, ואתם תפסיקו להשתיק את הקואליציה בדיקטטורה של אופוזיציה.

קריאה: – – – מה שאתה אומר?

רויטל סויד: – – –

יואב קיש: אני לא יכול ככה.

רויטל סויד: – – – את ראש הממשלה, באמת.

רויטל סויד: מה, אתה חושב שתסיט את הנושא?

מיכל רוזין: – – –

יואב קיש: דיקטטורה של האופוזיציה.

יואב קיש: ואני רוצה לענות לחברת הכנסת גרמן וחברי סיעת יש עתיד.

יואב קיש: בואו נעשה רגע סדר, בסדר?

יואב קיש: בואו לא נתווכח על עובדות.

יואב קיש: בכנסת הקודמת, השרה גרמן, היית שרת הבריאות, אז, חברת הכנסת גרמן.

יואב קיש: הושבעת לתפקיד במרס 2013, לדעתי.

יואב קיש: הגשת את הצעת החוק לשינוי חוק הפונדקאות שנה וחצי אחרי, באוקטובר 2014, נכון?

יואב קיש: אמת.

יואב קיש: אז על עובדות אנחנו לא מתווכחים.

יואב קיש: אם העוול כל כך נורא, איפה היית שנה וחצי?

יואב קיש: לא בער לך לתקן את זה?

יואב קיש: לא בער לך לתקן?

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: אז אני אגיד לך איפה היית.

יואב קיש: אז אני אגיד לך איפה היית.

יואב קיש: הייתה לך קואליציה, הייתה לך קואליציה והתמהמהת, והשיקולים – כמו שגם היום, אני מודה, יש שיקולי קואליציה–אופוזיציה שמונעים ממני לעשות גם מה שאני רוצה.

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: אז אני רוצה להגיד לך, השרה גרמן: גם אתם הייתם כבולים אז.

יואב קיש: ואני אומר לכם, לסיכום, אני אומר לכם בצורה הכי ברורה, ואני אומר את זה לכל הצבועות באופוזיציה, כן, אני רוצה להגיד לכם: כל עוד אתם דורשים משמעת קואליציונית נגד חזקת הגיל הרך, אז אני אומר לכם: אתן צבועות.

יואב קיש: ההצעה הזאת לא – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, רק שנייה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, החומר במליאה מחולק רק על ידי הסדרנים, ורק באישור יושב-ראש הכנסת או מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

רויטל סויד: אתה חושב שאתה מסיט את הדיון מהאש – – –

יואב קיש: לא מסיט את הדיון.

יואב קיש: האמת כואבת לך.

יואב קיש: הצביעות שלך צועקת לשמיים.

רויטל סויד: – – –

יואב קיש: עומדת פה בלי בושה, עומדת פה – – –

רויטל סויד: זו לא האמת, ואתה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואב קיש: עומדת פה בלי בושה, באה ונלחמת על הזכות של אבא להיות אבא, כשאבא שיש לו ילד – אתם לוקחים לו את הילדים, לא נותנים לו לראות אותם, פוגעים בו.

יואב קיש: איפה הזכויות שלהם?

יואב קיש: הם לא משפחה, נכון?

קריאה: – – –

יואב קיש: הם זבל לנגד עיניכם.

יואב קיש: פשוט בושה.

יואב קיש: פשוט בושה.

קריאות: – – –

יואב קיש: אני ראיתי צביעות בבית הזה, אבל כשזה מגיע למקום הזה זה מגעיל.

יואב קיש: מגעיל.

קריאה: תתבייש.

יואב קיש: תתביישו.

רויטל סויד: אתה מסית.

יואב קיש: תתביישו על ניצול ציני, גועלי ונמוך – ניצול ציני, גועלי ונמוך של אבות, של גברים שרוצים להיות אבות.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לאה פדידה, אני קורא גם אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאה: – – – את הנושא.

יואב קיש: אתם לוקחים כאב אמיתי של אבות, כאלה שרוצים להיות אבות, ואתם לא מסתכלים לאותם אבות שיש להם ילדים בעיניים.

קריאה: – – –

יואב קיש: אתן לוקחות מהם את הילדים.

יואב קיש: פשוט חוצפה.

יואב קיש: זו האמת, ועם זה קשה לך להתמודד.

קריאות: – – –

יואב קיש: אני אומר לכם, אני מודה שאני תומך בהצעה הזאת, אבל כל עוד אתם תמשיכו עם הצביעות ולא תצביעו על ביטול חזקת הגיל הרך, אני יכול להגיד לכם שהצביעות היא בצד שלכם.

יואב קיש: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

רויטל סויד: אולי משהו על הקהילה הגאה?

רויטל סויד: על האבות?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מי שמעוניין לשמוע את התייחסות ראש הממשלה ואת ראש האופוזיציה ישב, תשב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, אני מזמין אותך להתייחס לנושא הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיפריע ודאי יצטרך לעזוב את האולם.

יואב קיש: כשיש אבות עם ילדים, הן לא סופרות אותם ממטר.

מיכל רוזין: – – –

קריאה: מה אתה – – –

אה >> קריאה: שנתיים גם זה מוגזם.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש לשמור על שקט במהלך הנאומים עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: את מי אני שומע כאן בצד הזה?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין.

יואל חסון: נשתדל שלא להיכנס לקונסוליה.

קריאה: איזה בדרן.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זהו?

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הערות.

יולי יואל אדלשטיין: מעכשיו כל הערה תהיה קריאה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, אני דווקא כן הקשבתי.

בנימין נתניהו: יש לי את היכולת גם לעיין בכמה דברים וגם להקשיב.

בנימין נתניהו: הקשבתי במיוחד לנאום או לדברים המרגשים של חבר הכנסת שמולי, וגם לכם.

בנימין נתניהו: אומנם יש כאן כישרון מיוחד – של כולם, אני חייב להגיד – לשרבב נושאים נוספים, וגם אותם שמעתי, אבל אני לא אתייחס לכולם.

בנימין נתניהו: אני דווקא בפתח דבריי מבקש להתייחס ליום האתמול, שהוא יום של שמחה ועצב.

בנימין נתניהו: מצד אחד, ראינו את הדמוקרטיה במיטבה בדמות הבחירות לרשויות המקומיות – אני אגע בכך קצרות – אבל מנגד, ידענו גם שני אירועים כואבים שאני יודע שהם נגעו ללב כולנו: ראשית, האסון הנורא בכביש 90 שבו נהרגו שמונה בני משפחה אחת, משפחת עטר מהיישוב פסגות: זוג הורים וששת ילדיהם הקטנים.

בנימין נתניהו: זה קורע לב.

בנימין נתניהו: אני מבקש להביע בשם כולנו, אני יודע, את ההשתתפות שלנו בצער המשפחה.

בנימין נתניהו: אני מפציר בכל הנהגים על הכביש: גלו אחריות.

בנימין נתניהו: סעו בזהירות.

בנימין נתניהו: שמרו על החיים.

בנימין נתניהו: האירוע השני שציער אותנו אתמול עד מאוד הוא פטירתו של השר דוד אזולאי, זיכרונו לברכה.

בנימין נתניהו: אנחנו ליווינו את דוד במחלתו הקשה.

בנימין נתניהו: ייחלנו להחלמתו.

בנימין נתניהו: דיברנו עם בנו, ינון, שהחליף אותו כאן, אבל לדאבון הלב הוא הלך מאיתנו בטרם עת.

בנימין נתניהו: דוד אזולאי הטביע חותם על החיים הציבוריים שלנו הן כחבר כנסת חרוץ ומסור הן כשר שפעל במקצועיות רבה ומתוך שליחות עמוקה בתחום שבסמכותו.

בנימין נתניהו: היה לו לב חם מאוד, ובלב החם הזה הוא כבש את הלב של כולנו, בצניעות שלו, ביחס מאיר הפנים שהיה לכל אדם.

בנימין נתניהו: אלה אינם דברים שאני אומר כאן פרופורמה.

בנימין נתניהו: כל אחד מכם יודע, כל אחת מכן יודעת, שהדברים הללו אמיתיים ומייצגים אותו.

בנימין נתניהו: הוא גם השאיר מורשת חשובה של חקיקה – אני אתייחס לזה בישיבה, ישיבת הממשלה המיוחדת לזכרו – והוא יחסר לנו מאוד בבית הזה.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אני שומע לא מעט אמירות שבאות מצד האופוזיציה, כולל היום, על הרס הדמוקרטיה בישראל, על קץ החיים הדמוקרטיים במדינה.

בנימין נתניהו: האמירות הללו מופרכות.

בנימין נתניהו: הן עומדות בסתירה מוחלטת למה שראינו אתמול ברחבי הארץ – חגיגת בחירות דמוקרטית לרשויות המקומיות; בחירות חופשיות, עממיות, תוססות, בכמה מקרים גם מפתיעות.

בנימין נתניהו: אני מאוד אוהב את מארק טוויין, גדול הסופרים של ארצות הברית במאה ה-19, לדעתי גם במאה ה-20; זה לוקח אותנו עד היום.

בנימין נתניהו: אז בפרפרזה על דברי מארק טוויין, שאמר "השמועות על מותי היו מוגזמות למדי", אני חושב שהשמועות על מות הדמוקרטיה אינן רק מוגזמות – הן פשוט נטולות כל בסיס.

בנימין נתניהו: אני מברך את ראשי הערים, המועצות והיישובים שזכו לאמון הציבור.

בנימין נתניהו: חלקם צעירים, חלקם ותיקים.

בנימין נתניהו: בתל אביב נבחר לכהונה נוספת רון חולדאי.

בנימין נתניהו: מעניין שבתל אביב זה מאוד טרנדי לבחור במועמד מנוסה פעם אחר פעם, פעם אחר פעם ועוד פעם.

קריאה: בגלל שהוא טוב.

יואל חסון: הוא נבחר אישית.

בנימין נתניהו: כל הכבוד, רון.

יואל חסון: זו בחירה אישית.

בנימין נתניהו: ממש טרנדי.

בנימין נתניהו: טרנדי.

יואל חסון: זו לא שיטה פרלמנטרית.

יואל חסון: זה לא אותו דבר.

בנימין נתניהו: טרנדי, אין ספק.

בנימין נתניהו: בחיפה – גם מרים פיירברג, רוביק דנילוביץ', יחיאל לסרי, יחיאל זוהר, צבי גוב-ארי.

קריאות: – – –

יואל חסון: אף אחד לא שם פתק "בנימין נתניהו" בקלפי, אתה יודע את זה.

יואל חסון: שמו מח"ל.

בנימין נתניהו: בסך הכול ציינתי שזה מאוד טרנדי.

בנימין נתניהו: זה מאוד יפה.

בנימין נתניהו: אני מאוד מעריך את זה.

יואל חסון: אולי תרוץ לעירייה כלשהי.

בנימין נתניהו: לעומת זאת – – –

איתן כבל: תרוץ לעיריית ירושלים.

בנימין נתניהו: לעומת זאת, בחיפה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – – שתי קדנציות, אדוני.

בנימין נתניהו: לעומת זאת, בחיפה נבחרה המועמדת החדשה, עינת קליש-רותם.

בנימין נתניהו: שמעתי שהיא אדריכלית – זה קרוב לליבי – אדריכלית טובה, ואני מברך גם אותה.

בנימין נתניהו: אני מברך את כולם, ואנחנו נעבוד ביחד בכל הערים, בלי קשר לזהות מפלגתית, וזה נעשה וימשיך להיעשות.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר, גם כיושב-ראש הליכוד, שאני מרוצה מאוד מהתוצאות; לא בכל מקום.

בנימין נתניהו: לא רק שהליכוד שמר על כוחו, הוא גם הגדיל אותו בחברי מועצה; בבדיקה אחרונה שעשיתי – ביותר מ-20%, אבל זה עוד לא הסוף.

בנימין נתניהו: נכון שיש גם אכזבות, למשל בירושלים, שבה חברי השר זאב אלקין לא נבחר.

בנימין נתניהו: גם זה קורה בפוליטיקה – זה קורה גם בכנסת, דרך אגב – אבל אנחנו ממשיכים קדימה בכל הכוח בעשייה נמרצת, וגם בהישגים חסרי תקדים.

בנימין נתניהו: כל הזמן שואלים: מה אתה משאיר אחריך?

בנימין נתניהו: קודם כול, אני לא מתכוון להשאיר כל כך מהר, אבל אנחנו משאירים הרבה דברים בפיתוח הארץ, בפיתוח היחסים הבין-לאומיים שלנו, בהתעצמות, בהרבה הרבה דברים.

בנימין נתניהו: הייתה פה היום שרת החוץ של קנדה, והיא דיברה.

בנימין נתניהו: צריך להקשיב איך היא דיברה על ישראל ואיך אחרים מדברים.

בנימין נתניהו: היה פה סגן נשיא סין בשבוע הקודם – לשמוע מה הוא אומר על ישראל.

בנימין נתניהו: הייתי גם בעומאן, וצריך לשמוע מה הם אומרים על ישראל.

בנימין נתניהו: הם חושבים – –

לאה פדידה: – – – בקריית שמונה.

בנימין נתניהו: – – שאנחנו עושים פה הרבה דברים גדולים.

בנימין נתניהו: באשר לנושא הדיון היום – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני לא היחיד שהעליתי נושאים לדיון, אז אני מבקש – – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אבל אני יכול להגיד שאני מנסה לענות גם על חלק מהדברים – לא על כל הדברים שהעליתם, כי הם רבים מדי, אבל ביחס לנושא הדיון היום, את העמדה העקרונית שלי בנוגע לפונדקאות עבור אבות יחידניים כבר הבהרתי בעבר.

קארין אלהרר: מה עם המעשה, ההצבעה?

בנימין נתניהו: וזה באמת לא עניין של ימין ושמאל.

בנימין נתניהו: לפני הכול, זה עניין אישי.

בנימין נתניהו: עניין אנושי.

בנימין נתניהו: גם עניין אישי וגם עניין אנושי.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לכם שרעייתי ואני סייענו במקרים רבים לגברים ונשים מהקהילה הלהט"בית.

בנימין נתניהו: אולי שכחתם, אבל באפריל 2018, בזמן רעידת האדמה בנפאל, אנחנו פעלנו רבות – – –

איילת נחמיאס ורבין: 2015.

בנימין נתניהו: ב-2015, סליחה.

בנימין נתניהו: פעלנו רבות מול גורמי הסיוע השונים בהטסתם לאזור האירוע והבאתם ארצה של התינוקות שנולדו בהליך הפונדקאות.

בנימין נתניהו: אני אפילו שוחחתי על כך – – –

סתיו שפיר: אולי תענה לעניין?

סתיו שפיר: אתה עושה טובות?

סתיו שפיר: זו זכותם המלאה.

בנימין נתניהו: תכף.

בנימין נתניהו: שאלתם על הנושא, ואני מדבר על הנושא.

בנימין נתניהו: אני מציע לכם לדבר בעניין הזה עם אנשים ששהו ברעש האדמה בנפאל עם תינוקות בני שבוע, ובתוך כמה ימים הצלחנו, בעזרת שרי ממשלה – גם בעזרתך, שר הבט"פ – להביא אותם ארצה שלמים ובריאים.

בנימין נתניהו: ביקשתי מחבר הכנסת אמיר אוחנה לגבש הצעת חוק שניתן יהיה להעבירה בין כל שותפות הקואליציה.

בנימין נתניהו: הצעת החוק תעלה, אני מבין, במהלך החודש הבא לוועדת השרים לחקיקה.

בנימין נתניהו: ואני שמעתי את הדברים שלכם, וגם את הסיפורים של זוגות רבים – גם גברים רבים – והזדהינו עם הרצון שלהם להביא ילדים לעולם, להקים משפחה.

בנימין נתניהו: זה הרצון שלהם וזה גם הרצון שלי.

בנימין נתניהו: ואני אומר לכם את האמת הפשוטה: אני תומך בכך, אבל עד לרגע זה אין לנו את הרוב הדרוש בקואליציה כדי להעביר את החוק.

רויטל סויד: יש לך איתנו.

בנימין נתניהו: כשיהיה לנו הרוב הזה – –

איציק שמולי: יש לך רשת ביטחון.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – נעביר את החקיקה – –

יואל חסון: אם אתה בעד, יש לך רוב בכנסת.

בנימין נתניהו: – – ותודה רבה לכם.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא ימין ושמאל.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נעביר את החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה.

קריאות: – – –

יואל חסון: יש רוב בכנסת.

יואל חסון: תביא את זה להצבעה, יש לך רוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

רויטל סויד: – – – פה.

יואל חסון: זה זלזול באינטליגנציה.

רויטל סויד: זה זלזול.

יואל חסון: יש פה רוב.

יואל חסון: אתה יודע שיש לכם רוב.

קריאות: – – –

יואל חסון: תגיד את האמת – זאת ההישרדות שלך.

יואל חסון: זה לא הקואליציה, זה ההישרדות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אתם לא מאפשרים לחברת הכנסת לבני להתחיל את הנאום.

ציפי לבני: אדוני ראש הממשלה, חבריי חברי הכנסת, גם אני רוצה להשתתף בצערה של הכנסת כולה ושל משפחת אזולאי עם פטירתו של אדם טוב, שליח ציבור נאמן.

ציפי לבני: הצער הזה משותף לכולנו, אבל בזה הסתיים המכנה המשותף היחיד בין מה שיש לי לומר למה שאתה אמרת כאן.

ציפי לבני: אתה יודע, התחלת לדבר על הדמוקרטיה אתמול, וזה שוב מעיד עד כמה אתה חף מכל הבנה של מהי דמוקרטיה.

ציפי לבני: דמוקרטיה זה לא רק לאפשר לאנשים להצביע בקלפי.

ציפי לבני: אני לא יודעת אם נולדת בלי המצפן הזה שמבין שדמוקרטיה זה מערכת של ערכים שכוללת שוויון וזכויות, או שהשארת את הדבר הזה בפתח לחדר ראש הממשלה.

ציפי לבני: דמוקרטיה זה לא רק זה שאנשים מצביעים, ועל זה אנחנו נלחמים עכשיו.

ציפי לבני: אני גם מוכרחה לומר – וזה קשור, כי זה שרמזת עם החצי חיוך הזה: הינה, נבחר בתל אביב אדם עם ניסיון רב, חשבתי איך אתה חושב: הינה, אני והוא.

ציפי לבני: רק שהוא עושה טוב לתל אביב – אתה עושה רע למדינת ישראל.

ציפי לבני: לכן הוא נבחר, ולכן אתה לא תיבחר שוב.

מרדכי יוגב: זה מה שחושב המיעוט שאת מייצגת.

מרדכי יוגב: רוב העם חושב אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוגב.

ציפי לבני: אבל עכשיו בוא נדבר – – –

אופיר אקוניס: איזה עומק טיעונים.

ציפי לבני: בוא נדבר, אדוני ראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר אקוניס.

אופיר אקוניס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: השר אקוניס, אתה מפריע כרגע.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוטי יוגב, נתחיל לקרוא לסדר?

יולי יואל אדלשטיין: לא ראוי.

ציפי לבני: אבל בוא נדבר, אדוני ראש הממשלה – כי בדרך כלל זה מדהים איך אתה מדבר על הצביעות של העולם, אבל לעולם אתה לא מסוגל לראות את הדבשת שלך – נדבר עכשיו על הצביעות.

ציפי לבני: כי במדינת ישראל יש אזרחים, בני אדם – כן, חלקם יושבים כאן איתנו – שרוצים להיות הורים, להפוך למשפחה, לשמוע את המילה "אבא", לחבק את התינוק או את התינוקת, לגדל אותם במדינת ישראל.

ציפי לבני: זה מה שהם רוצים, אבל מה שאתם אומרים להם בכל הצבעה והצבעה כאן הוא שיישארו ברצון.

ציפי לבני: ניסית לברוח מהדיון הזה, זאת האמת, אבל לא נתנו לך, כי הגיע הזמן.

ציפי לבני: מאחר שאתה עושה את הפרצוף הזה באופן קבוע אז אני פשוט מעדכנת אותך שביקשו מטעמך כמה פעמים שלא לקיים את הדיון היום.

ציפי לבני: אבל הוא לא ידע, שוב.

ציפי לבני: אבל הגיע הזמן, אדוני ראש הממשלה, שתסתכל להם בעיניים – לא בסרטון, לא דרך עדשת המצלמה – ותגיד להם למה אתה מונע מהם את הזכות להיות הורים.

ציפי לבני: והעיקר, ביבי, העיקר שתפסיק לשקר.

ציפי לבני: הרי השיא היה שאמרת בסרטון הזה שבניגוד למה שדווח – ככה, שוב, בסוגריים, נכניס לתקשורת – אני, כך אמרת, אני מאוד עקבי.

ציפי לבני: האמת היא, ביבי, שאתה עקבי, אבל רק בדבר אחד: ביכולת לשקר בלי למצמץ; לשקר כשאתה יודע שלא תקיים.

ציפי לבני: זאת אומרת, מה חשבת לעצמך כשהתיישבת מול המצלמה – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – שמת את האיפור והבטחת להם שהם יוכלו להיות הורים כשאתה יודע שזה לא יקרה?

ציפי לבני: כי אתה בחרת את הקואליציה הזאת.

ציפי לבני: כשאתה פיטרת את יאיר לפיד ואותי מהממשלה, אחרי שחוק הפונדקאות עבר בקריאה ראשונה בכנסת – אבל גם כאן שיקרת – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – כי גם אז היה לך את תעתועי ה"פוטש" של אז, אבל אחר כך החלטת שזה היה בעצם חוק ישראל היום.

ציפי לבני: אני מקווה שבעניין הזה, לפחות במשטרה, אתה אומר את האמת, למרות שגם בזה אני לא בטוחה.

קריאות: – – –

ציפי לבני: אז אני חוזרת לסרטון ההוא.

ציפי לבני: הרי אמרת אז שזה לא פשוט, וזה לא הוגן, וצריך לתקן, וזה הדבר הנכון לעשות, וכך גם נפעל.

ציפי לבני: אבל כשהבטחת הרי ידעת שהעניין הזה של חד-מיניים הוא לא טבעי לשותפים הטבעיים שלך.

אורן אסף חזן: – – –

ציפי לבני: וזאת הבעיה כולה.

ציפי לבני: בבחירה שלך בין מה שאתה הגדרת כדבר הנכון, ועניין לא הוגן, לבין פוליטיקת ההישרדות שלך, תמיד תמיד תמיד פוליטיקת ההישרדות שלך תנצח.

ציפי לבני: והגיע הזמן פשוט לדבר בינינו לבין עצמנו ובינך לבין הציבור אמת – כי אפשר, דרך אגב, להתנגד לפונדקאות, אבל אי-אפשר לתת לחלק כן ולחלק לא.

ציפי לבני: אז בוא רגע נתחיל בזה שתשתחרר מהפוזה הזאת שאתה לובש לפני נאום ולפני סרטון, ותגיד להם – תגיד להם כאבא – למה אתה מונע מהם להיות אבות.

ציפי לבני: זה יהיה לא נעים, אבל אני חושבת שזה עדיף.

אורן אסף חזן: – – –

ציפי לבני: אבל אני חושבת שזה עדיף, כי להעלות את התקווה הזאת, כשהם ראו את ההבטחה הזאת – –

יואב קיש: למה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קיש, אתה דיברת חמש דקות על זה.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

ציפי לבני: – – וחלק כבר אמרו לעצמם: הינה, אנחנו יכולים להפסיק לחסוך – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, חבר הכנסת קיש.

ציפי לבני: – – וחלק כבר אמרו לעצמם:

ציפי לבני: אנחנו יכולים להפסיק לחסוך את כל הסכום הבלתי-נתפס הזה שנדרש מאיתנו כדי לעשות תהליך בחו"ל.

ציפי לבני: והם אמרו: הינה, נחכה, או-טו-טו, אמיר כבר ינסח את החוק, וכולם יצביעו בעד – איך התקווה הזאת מתנפצת על קרקע המציאות הפוליטית שלך.

אורן אסף חזן: ציפי – – –

ציפי לבני: הרי הם לא מעניינים אותך; אולי משעממים, כמו רבים מאזרחי ישראל.

ציפי לבני: אבל זאת קהילה נהדרת להשתמש בה כדי לספר על ישראל הליברלית.

ציפי לבני: וזה נכון, רק שכל מה שהממשלה שלך מייצגת הוא בדיוק ההיפך מליברליות.

ציפי לבני: וזה לא רק השותפים הטבעיים.

ציפי לבני: הרי הליכוד, שנולד כמפלגה לאומית וליברלית – הלאומית הפכה ללאומנית, הליברלית נמחקה לגמרי, ולכן אתם ממשיכים להצביע כאן – –

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, מספיק.

ציפי לבני: – – לא רק נגד הצעות החוק.

מרדכי יוגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוטי יוגב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

ציפי לבני: ולכן – – –

מיכל רוזין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נו, נו.

מיכל רוזין: – – – ראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, זה לא הדובר הנכון.

אורן אסף חזן: – – – שהידים – – –

ציפי לבני: ולכן אתה תמשיך וחבריך ימשיכו להצביע כאן לא רק נגד החוק לפונדקאות להומואים, ולא רק נגד ברית הזוגיות, או נישואין שיאפשרו להם לחיות כאן כמשפחה, אלא נגד הוספת המילה "שוויון" – כי שוויון זה גדול עליכם; אתם לא יכולים להכיל את זה.

ציפי לבני: ולכן גם תצביעו נגד מגילת העצמאות, כפי שהצבעתם נגד החוק שקובע שוויון לכל אזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: וזאת בדיוק הנקודה.

אורן אסף חזן: את ממנה אנשים בלי בחירות – דמוקרטיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ציפי לבני: אני רוצה לומר את זה גם לחבריי חברי הקהילה הלה"טבית.

ציפי לבני: זה עניין של מי שמוכן ומאמין בשוויון, שהשקפת עולמו ליברלית; אלה שיביאו את החוקים האלה, אלה שיצביעו בעדם.

ציפי לבני: והסיפור של זה לא פוליטי ולא מפלגתי, והניסיון לחשוב שאולי מתישהו זה יסתדר – זה לא.

ציפי לבני: עם הממשלה הזאת זה לא יסתדר.

ציפי לבני: והוא לא כלוא, ראש הממשלה, עם הבחירה הזאת בממשלה הזאת; זאת הבחירה שלו.

ציפי לבני: ולכן, אם אתם רוצים שינוי, תצביעו עבורו, כן, כי רק הצד הזה של הכנסת, הצד הזה – זה הצד שיאבק למען שוויון, גם לכם, ולא רק לכם.

אורן אסף חזן: – – –

ציפי לבני: כי הממשלה – לא.

ציפי לבני: אני ראיתי את הדאגה אחרי רעידת האדמה בנפאל, שזה בסדר גמור, ועלתה כאן עוד חברת כנסת וסיפרה על תקציבים.

יואב קיש: – – –

ציפי לבני: זה מזכיר לי את הניסיון של ביבי לקנות את הדרוזים בכמה תקציבים בלי לתת להם שוויון.

יואב קיש: – – – שוויון.

ציפי לבני: ועל זה אנחנו נאבקים.

יואב קיש: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, זאת כבר קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד מעט תצא מן האולם.

אופיר אקוניס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר אקוניס, נו, אתה שר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה תיקנת מישהו, בצדק: אני שר, לא חבר כנסת.

ציפי לבני: ולומר שכל אדם נברא בצלם זה נכון, אבל זה לא מספיק, כי הממשלה הזאת לעולם לא תתרגם את זה למעשים, כמו שהם ימשיכו לומר שיש בתפילה – יש בתפילה "עושה שלום במרומיו", אבל הם לא יעשו אותו.

ציפי לבני: מי שרוצה שינוי צריך לתמוך בסוכני השינוי בבית הזה, באלה שמאמינים באופן עמוק ואמיתי בשוויון ובדמוקרטיה ויש להם ערכים ליברליים.

ציפי לבני: ורק הם – רק אנחנו נעשה את השינוי הזה.

ציפי לבני: וראש הממשלה, אחרי שתאמר את האמת לקהילה הלה"טבית, בוא תסתכל רגע דרומה ותאמר את האמת גם לתושבי רצועת עזה ולתושבי עוטף עזה הישראלים; תאמר להם את האמת – שבעצם אתה לא יודע לשנות עבורם את המציאות לטווח ארוך, ושבעצם יותר נוחה לך הסיטואציה של חמאס קצת מוחלש בעזה; ותאמר להם את האמת – שהשקט שאתה עכשיו עובד עליו הוא רק עד הפעם הבאה.

ציפי לבני: ואחרי זה תלך ותאמר את האמת גם לחברי הליכוד – שבעצם אי-אפשר להביס במבצע צבאי את החמאס, ושצריך גם מהלך מדיני, ושטעיתם כולכם שהבטחתם למוטט, להרוס ולהשמיד; ושבעצם אתה בימים האלה פועל כדי שישלמו כסף לטרוריסטים עצמם – לחמאסניקים; לא למשפחות השאהידים, אלא לאלה ששולחים אותם.

ציפי לבני: ובמקום להאשים ולהסית נגדנו, תגיד פעם אחת את האמת – שאנחנו אלה שצודקים.

ציפי לבני: ואז, רק אז, תנסה שוב להיבחר.

גלעד ארדן: – – –

ציפי לבני: אבל אתה מפחד לומר את האמת, כי השקרים האלה שלך הם שקרים של פחדנות, ולא של מנהיגות.

ציפי לבני: אתה אחראי לפיתוח תרבות השקר בישראל, ולא רק בפוליטיקה.

ציפי לבני: ולכן, כשאריק שרון פעם אמר שהוא לא יודע אם להאמין לידך הימנית או השמאלית – היום כבר ברור שאי-אפשר להאמין לאף אחת מהם.

ציפי לבני: אז הגיע הזמן שנתחיל לדבר אמת, וננהל בינינו את הוויכוח הנוקב הזה, ואז נלך לבחירות כשהאמת על השולחן של שני הצדדים של הבית הזה, ואז התוצאה, לפחות, התוצאה תהיה נקייה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאמרתי גם בפתיחת הישיבה, כולנו כואבים את מותו של ידידנו השר דוד אזולאי, זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: בתום השלושים, בתיאום עם המשפחה, אנחנו ודאי שנקיים כאן טקס קצר לזכרו, כפי שאומר גם התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לפני שבוע וחצי הלך לעולמו עוד אחד מן החברים, חברי הכנסת לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להזכיר את חבר הכנסת לשעבר מתתיהו דרובלס, שהלך לעולמו בשבוע שעבר.

יולי יואל אדלשטיין: נכבד את זכרו בקימה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: מתתיהו – מתי – דרובלס היה אדם שגילם בחייו את תקומת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: כשהיה בן עשר הוא הוכנס יחד עם משפחתו לגטו ורשה, והיה עד לרגעי השפל והאימה שעברו על עמנו.

יולי יואל אדלשטיין: בתושייה רבה הוא הצליח לברוח מהגטו עם שני אחיו הקטנים, ואז החל ללכת בדרך מפותלת וארוכת שנים, עד שהגיע בסופו של דבר לארץ ישראל, משאת חייו.

יולי יואל אדלשטיין: דרובלס מילא תפקידים ציבוריים רבים, היה מעמודי התווך של תנועת בית"ר וכיהן כחבר הכנסת השביעית והשמינית כחלק מסיעות גח"ל והליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: את עיקר זמנו ואת עיקר מרצו השקיע מתתיהו דרובלס בפיתוח ההתיישבות בארץ ישראל, במיוחד בנחלת האבות ההיסטורית ביהודה ובשומרון.

יולי יואל אדלשטיין: כראש החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית הוא יזם, הקים, תמך וסייע בבנייתם של עשרות רבות של יישובים, שכיום הם היסודות היציבים לחיבור המחודש בין ישראל לארצו.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של חבר הכנסת לשעבר דרובלס ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סיימנו את הדיון, ואנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם שמי שמצביע בעד – הוא בעד אישור של התייחסות ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע נגד – הוא מתנגד להודעת ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד הודעת ראש הממשלה – 47 נגד – 38 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 47 בעד, 38 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת אישרה את הודעת ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: << הלסי >> רצח יהודים בבית הכנסת בפיטסבורג בארצות הברית << הלסי >>

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 11033, 11036, 11037, 11041, 11051, 11052 ו-11054, בנושא: רצח יהודים בבית הכנסת בפיטסבורג, בארצות הברית.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות חבר הכנסת אברהם נגוסה, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים וחבריי חברי הכנסת, אני מבקש להביע את תנחומיי לחבר הכנסת ינון אזולאי ולמשפחת אזולאי על פטירתו של אביו, השר לשירותי דת דוד אזולאי, זיכרונו לברכה.

אברהם נגוסה: השר אזולאי כיהן כחבר כנסת 22 שנים, והאיר פנים לכל אדם; צנוע, אהוב ואהוד על ידי כל חברי הכנסת ועובדיה.

אברהם נגוסה: הוא היה פוליטיקאי שהיה מחובר לכל שבטי ישראל.

אברהם נגוסה: בין השנים 2001 ו-2003 דוד אזולאי עמד בראשה של ועדה שקידמה את עלייתם של יהודי אתיופיה השוהים במחנות באתיופיה.

אברהם נגוסה: הוועדה שבראשותו המליצה, והממשלה קיבלה החלטה, והאחים שלנו עלו למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: הוא היה ידיד אמת של יהודי אתיופיה.

אברהם נגוסה: יהי זכרו ברוך.

אברהם נגוסה: הרצח המזעזע שקרה בבית הכנסת בפיטסבורג ביום שבת, 27 באוקטובר, זעזע את כל יהודי העולם.

אברהם נגוסה: אני מבקש להביע את תנחומיי ל-11 משפחות הנרצחים בבית הכנסת עץ החיים בפיטסבורג, ומאחל החלמה מהירה לפצועים.

אברהם נגוסה: הסיוט של כל יהודי – להיות מותקף בבית כנסת בשבת בבוקר בעודו מתפלל.

אברהם נגוסה: ביום שני קיימנו דיון בוועדת העלייה והקליטה בהשתתפות יושב-ראש הסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: אנחנו עמדנו שם דקת דומייה לזכרם של הנרצחים, השם ייקום דמם.

אברהם נגוסה: יהי זכרם ברוך.

אברהם נגוסה: ליבנו עם משפחות הנרצחים.

אברהם נגוסה: מדובר ברצח אכזרי ביותר, שכל מדינות העולם חייבות לגנות אותו.

אברהם נגוסה: מדובר במתקפה הקשה ביותר נגד יהודים בהיסטוריה האמריקנית.

אברהם נגוסה: מדובר באירוע האנטישמי הקשה ביותר שפקד את ארצות הברית.

אברהם נגוסה: 2% מאוכלוסיית ארצות הברית הם יהודים.

אברהם נגוסה: ארצות ברית הייתה המדינה הראשונה בעולם שהנהיגה כבר בסוף המאה ה-18 שוויון זכויות מלא ליהודים.

אברהם נגוסה: יהדות ארצות הברית היא הקהילה היהודית הגדולה השנייה בעולם אחרי היהדות בישראל.

אברהם נגוסה: לפי הערכות של גורמים, חיים היום בארצות הברית כ-6 מיליון יהודים – רפורמים, אורתודוקסים וקונסרבטיבים.

אברהם נגוסה: יהודי ארצות הברית תומכים במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: 3,500 בתי כנסת פזורים בארצות הברית, ומתקיימות בהם תפילות ואירועים מיוחדים בכל ימות השנה.

אברהם נגוסה: האנטישמיות אינה חדשה בארצות הברית, אך האנטישמיות בארצות הברית הייתה תמיד מוגבלת ליחידים ולקבוצות קטנות בחברה האמריקנית, בעוד מרבית החברה האמריקנית קיבלה את היהודים בזרועות פתוחות לתוך החברה, שקידשה את ערכי השוויון וההפרדה בין דת למדינה.

רויטל סויד: נא לסיים.

אברהם נגוסה: בשעה קשה זו עלינו כחברי כנסת, כתושבי מדינת ישראל, לחבק, לעטוף את קהילת פיטסבורג.

אברהם נגוסה: עלינו לדאוג שכל יהודי באשר הוא יוכל לקיים את תפילתו ללא חשש.

אברהם נגוסה: חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להצביע ולהעביר את הנושא הזה לדיון בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.

רויטל סויד: חבר הכנסת נחמן שי, ולאחר מכן – חבר הכנסת מוסי רז.

נחמן שי: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את האורחים ביציע, נציגי התנועה הקונסרבטיבית שהצטרפו אלינו.

נחמן שי: אני רוצה מפה לשלוח תנחומים גם למשפחת אזולאי על מותו של אבי המשפחה, ולמשפחת עטר – שאין מי שיקבל את התנחומים שלנו, כי הם אינם איתנו.

נחמן שי: אולי המשפחה המורחבת.

נחמן שי: ההתקפה החמורה ביותר בהיסטוריה היהודית בארצות הברית לא יכולה להסתיים רק במילים ובדברים שייאמרו בבית הזה או במקומות אחרים.

נחמן שי: האירוע הזה הוא אירוע מכונן, שיטביע את חותמו על חייה של הקהילה היהודית שם שנים רבות קדימה, וחייב להיות גם ציון דרך ביחסים בינינו לבין יהודי התפוצות.

נחמן שי: הינה הדברים שהם צריכים לעשות: הם צריכים להגן על עצמם, והם יגנו על עצמם, אני אומר לכם, ואני אומר לכם שבתוך זמן קצר מאוד בכל בית כנסת בארצות הברית יעמדו שומרים מזוינים, חמושים.

נחמן שי: העידן הזה שיש רק אבטחה מבחוץ ולא מבפנים, כמו שאחדים מאיתנו מכירים, הסתיים.

נחמן שי: תהיה אבטחה חמושה ויהיו שומרים כל העת בתפילות, ולא רק על בתי הכנסת – גם על בתים אחרים.

נחמן שי: אבל זה לא מסתכם בזה.

נחמן שי: זה רק לטווח קצר.

נחמן שי: לטווח ארוך הקהילה היהודית וארצות הברית כולה חייבות לעקור את נגע האנטישמיות מן היסוד.

נחמן שי: הנחש הזה חי וקיים בהרבה מקומות בעולם, לצערנו הרב, ומדי פעם הוא מרים את ראשו.

נחמן שי: ארצות הברית יכולה ומסוגלת לקפד את ראשו.

נחמן שי: היא יכולה.

נחמן שי: האחריות מתחילה בנשיא, שאמר דברים חשובים בנושא הזה, ואני חושב שהוא מסתייג ממנו בכל דרך שהיא.

נחמן שי: הוא יפעל, והממשל, והרשויות הפדרליות, והמדינות, והערים – כל אחד בדרכו ובסמכויותיו להילחם באנטישמיות.

נחמן שי: לצערנו יש עלייה גבוהה, גדולה, במעשי האנטישמיות, עד 70% בשנה האחרונה.

נחמן שי: אלה הנתונים.

נחמן שי: וארצות הברית, שיש בידיה כוחות ויכולת, היא תעשה את זה.

נחמן שי: אלה הציפיות שלנו ממנה.

נחמן שי: אבל מה אנחנו יכולים לעשות, מדינת ישראל?

נחמן שי: אנחנו צריכים לעמוד לצידם.

נחמן שי: אנחנו צריכים להבין שיש לנו אחריות לעם היהודי כולו, בכל מקום.

נחמן שי: אולי אנחנו לא יכולים לשלוח את המוסד או את השב"כ או איזושהי סמכות שלטונית אחרת, אבל אנחנו יכולים לסייע להם במישור הבין-מדינתי.

נחמן שי: אנחנו צריכים לדרוש מכל מדינה ומדינה בעולם לפעול נגד האנטישמיות.

נחמן שי: בשביל זה יש מדינת ישראל.

נחמן שי: לפעמים אנחנו מתבלבלים, אנחנו לא מבינים.

נחמן שי: מדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי – על זה כל הבית הזה מסכים.

נחמן שי: אז מה אנחנו יכולים לעשות?

נחמן שי: את זה אנחנו יכולים לעשות – קודם כול לתת לכל יהודי ויהודי את התחושה, את ההרגשה ואת הידיעה שהמדינה הזאת היא המדינה שלו, ולא רק בסיסמאות; גם בפעולה אמיתית, מעשית.

נחמן שי: ואנחנו צריכים לחבק ולהכיר – ואני כמעט מתבייש שאני צריך להגיד את זה – ביהדותם של האנשים האלה, כי גם מפה וגם במעגלים של רבנים ואנשי דת במדינת ישראל היו הסתייגויות.

נחמן שי: שמענו את הדבר המגוחך הזה: איפה הפשע אירע?

נחמן שי: מה זה "איפה הפשע אירע"?

נחמן שי: בבית כנסת.

נחמן שי: ומי היו האנשים שנוכחו שם אם לא יהודים?

נחמן שי: ולאן הם באו?

נחמן שי: לטקס היהודי ביותר שיכול להיות: ברית מילה.

נחמן שי: לברית מילה הם באו, להכנסתו של ילד, של תינוק בן שבעה ימים, בבריתו של אברהם אבינו.

נחמן שי: ועל זה הם מערערים.

נחמן שי: בשביל זה אנחנו פה, בשביל זה נבחרנו – כדי שנוציא מפה את הבשורה.

נחמן שי: הם ואנחנו זה עם אחד.

נחמן שי: בנט אמר את זה.

נחמן שי: הוא אמר: אחים אנחנו.

נחמן שי: אדוני השר, אם אחים אנחנו, אז תוביל אתה מפה, אתה, שר התפוצות, הכרה מוחלטת בזכויות, במעמד, של כל הזרמים האלה ביחד.

נחמן שי: אני רוצה, חברות וחברים, לשלוח מפה תנחומים לכל המשפחות, לאותם אנשים יקרים שנקברים עכשיו יום-יום בפיטסבורג: ברניס סיימון בת ה-84 וסילבן סיימון בן ה-86, ססיל רוזנטל בן ה-54 ואחיו דייוויד רוזנטל בן ה-54, רוז מלינגר בת ה-97, ניצולת שואה, ג'ויס פיינברג בת ה-75, ריצ'רד גוטפריד, 65, ג'רי רבינוביץ, בן 66, דניאל שטיין, בן 71, מלווין ווקס, בן 88, אירווינג יאנגר, בן 69.

נחמן שי: תהיה נשמתם צרורה בצרור החיים.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

רויטל סויד: חבר הכנסת מוסי רז, ולאחר מכן – חבר הכנסת דב חנין.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברות הכנסת, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לקבל בברכה את נציגי התנועה המסורתית-קונסרבטיבית, וביניהם אמילי לוי שוחט, לשעבר יושבת-ראש התנועה המסורתית-קונסרבטיבית בישראל, וד"ר יזהר הס, מנכ"ל התנועה המסורתית.

מוסי רז: בשבת אירע טבח נורא על רקע אנטישמי בארצות הברית, מדינה שאולי חשבנו, אולי היו כאלה שחשבו, שדבר כזה לא יכול לקרות בה; טבח על רקע אנטישמי – רצחו אנשים בגלל שהם יהודים, ונאמר קודם, במהלך טקס ברית המילה.

מוסי רז: הטבח הנורא הזה הוא אומנם חריג, הוא קיצוני ביותר; אנחנו מאמינים ומקווים שלא יקרה עוד.

מוסי רז: אבל הוא איננו מנותק ממעשים שקורים בארצות הברית בתקופה האחרונה, מהעלייה הדרמטית – אמר פה קודם חבר הכנסת נחמן שי – של כ-70% מאז שנבחר טראמפ לנשיא ארצות הברית.

מוסי רז: ולא ניתן לנתק את העלייה הדרמטית הזאת באנטישמיות ממדיניותו של הנשיא ומהרוח בארצות הברית – רוח של שנאה לזרים.

מוסי רז: במקום שבו יש שנאה לזרים, בסוף ייפגעו גם יהודים, וכך קרה גם שם.

מוסי רז: אני לא חושד בנשיא שהוא אנטישמי, אבל כן, המדיניות שלו מובילה למעשים אנטישמיים.

מוסי רז: הרוצח המתועב, לפני שביצע את המעשה הזה, כתב פוסט על היהודים שעוזרים למבקשי המקלט, ולכן צריך לפגוע בהם – כמו שיש פה כאלה שכותבים פוסטים מהסוג הזה.

מוסי רז: ואנחנו מחבקים את כל יהדות ארצות הברית ואומרים לכולם מכל הזרמים: אנשים אחים אנחנו.

מוסי רז: אבל זה גם אומר שכשאנחנו אומרים את זה אנחנו מתכוונים שכשאתם באים לכאן, לא משנה מאיזה זרם אתם, אנחנו רוצים לאפשר לכם להתחתן בדרככם, אנחנו רוצים לאפשר לכם להתגרש, אם תחליטו להתגרש, בדרככם, להתפלל בדרככם, להתגייר בדרככם; לא להתנשא עליכם, כי אחרת איזה מין אנשים אחים אנחנו?

מוסי רז: אם אנחנו רוצים לעשות את הדבר הזה, זה תפקידנו עכשיו, כדי לאחות את הקרע שמתחיל להיווצר בעם היהודי, וגם את הקרע שעלול להיווצר בינינו לבין ארצות הברית, דווקא בגלל שאנשים מהסוג הזה, אנטישמים, עלולים אולי לתמוך במדינת ישראל, אבל הם אינם תומכים בעם היהודי.

מוסי רז: והדבר הזה – אנחנו רואים אותו שוב ושוב; רואים דברים עכשיו גם בברזיל, ואנחנו עלולים לראות את זה שוב על רקע שיח השנאה המתפתח בעולם.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

רויטל סויד: חבר הכנסת דב חנין, ולאחר מכן – חבר הכנסת אורי מקלב.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, אני מקדם בברכה את נציגי התנועה המסורתית שמכבדים אותנו בנוכחותם, ואני רוצה להצטרף לתנחומים הקשים והכבדים של חבריי חברי הכנסת לבני משפחות הנרצחים ברצח האנטישמי האכזרי שהתרחש בבית הכנסת עץ החיים בפיטסבורג.

דב חנין: התמונות שהגיעו מזירת הפיגוע הזה, גברתי היושבת-ראש, הן תמונות קשות, והמעשה הנפשע הזה של רצח אנשים שבאו להתפלל עם משפחותיהם והקהילה שלהם הוא תמרור אזהרה זועק לגבי הסכנות שנשקפות למיעוטים בארצות הברית בעידן טראמפ, כולל היהודים.

דב חנין: ארגוני הקהילה היהודית בארצות הברית מזהירים כי מאז בחירת טראמפ לנשיאות חלה עלייה תלולה במספר ההתנכלויות לאנשים חובשי כיפות, במספר מקרי הוונדליזם בבתי קברות יהודיים ובמספרן של התבטאויות גזעניות ואנטישמיות ברשתות החברתיות.

דב חנין: לפי התבטאויות של הרוצח, הארגון שהיה על הכוונת שלו הוא ארגון יהודי אמריקאי שמסייע לפליטים.

דב חנין: אנטישמיות, שיח שנאה ושנאת זרים הם תופעות שהולכות יד ביד ומזינות אחת את השנייה, וגם האירוע המחריד בבית הכנסת הוא רק ביטוי נוסף לצמיחתה של אנטישמיות בצד אסלאמופוביה בחברה האמריקאית, חלק מגל גזעני מסוכן ואלים שמטופח בתקופת נשיאותו של טראמפ.

דב חנין: אותו נשיא הרי אמר לפני חצי שנה שאולי הפשעים נגד יהודים לא נובעים מאנטישמיות, אלא מישהו עושה את זה כדי לגרום לאחרים להיראות רע.

דב חנין: בדיוק דברים כאלה אמר בעבר ראש הקו קלוקס קלאן, דיוויד דיוק – שהוא, אגב, תומך מושבע של טראמפ.

דב חנין: הנשיא טראמפ מעודד את הימין הקיצוני בגלוי, שמותר להם להשתולל באלימות.

דב חנין: הוא גילה סלחנות בקיץ שעבר כלפי הניאו-נאצים שדרסו מפגינים נגד גזענות וזעקו: יהודים לא יחליפו אותנו.

דב חנין: זה היה האירוע בשרלוטסוויל.

דב חנין: ואז הוא אמר לאנשים האלה שצעקו יהודים לא יחליפו אותנו: יש ביניהם אנשים טובים, הייתה אלימות משני הצדדים.

דב חנין: הוא אמר ליהודים בארצות הברית: אתם לא תומכים בי כי אני לא צריך מכם כסף.

דב חנין: אבל מה שמטריד אותי, גברתי היושבת-ראש, זה היחס הסלחני של ממשלת ישראל הנוכחית לאנטישמיות הזאת של טראמפ והחבורה שסביבו.

דב חנין: אתם נותנים carte blanche לנשיא שמטפח אנטישמיות כי הוא אוהב את הימין הישראלי, הוא תומך בכיבוש והוא תומך במדיניות חסרת האחריות של הממשלה הזאת, שמובילה אותנו לעימות נוסף במזרח התיכון.

דב חנין: אז אתם עושים שני חטאים במחיר אחד: גם מובילים אותנו לצרות, אבל יחד איתנו מובילים לצרות את כל יהודי העולם, שאתם לא מגינים עליהם ומגינים על האנטישמים שמאיימים עליהם.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

רויטל סויד: חבר הכנסת אורי מקלב, ולאחר מכן – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, רצח של יהודים בכל מקום שהוא, ועל רקע אנטישמי ברור, אסור שיסיח את דעתנו לנושאים צדדיים בתוך הנושא הזה.

אורי מקלב: אין ספק שהרצח הזה הוא רצח אנטישמי.

אורי מקלב: לא צריך חקירת משטרה; לא צריך לחקור אם האדם היה שפוי בדעתו או לא שפוי בדעתו.

אורי מקלב: אדם שנכנס וצועק: כל היהודים צריכים למות, ומעלה לפני זה גם את הדעות שלו בעניין הזה, בא לרצוח יהודים בגלל שהם יהודים.

אורי מקלב: וכל אחד שנרצח בגלל שהוא יהודי הוא יהודי שנרצח על קידוש השם.

אורי מקלב: כך אנחנו רואים את זה, כל אחד ואחד.

אורי מקלב: במשרפות באושוויץ לא חיפשו איפה הוא מתפלל, האם הוא התפלל; רצחו את כולם בגלל שהם יהודים.

אורי מקלב: בזה אנחנו צריכים להתמקד ועל זה אנחנו צריכים להגביר ולחזק את המאבק בעניין הזה, ולא להסיט אותו לנושאים אחרים.

אורי מקלב: וכל ההפגנות נגד טראמפ במקרה הזה, 1,000 איש, זה להסיט את הרצח והמלחמה לנושאים פוליטיים.

אורי מקלב: וזה לא הנושא הפוליטי.

אורי מקלב: הנושא הוא יהודים שנרצחים כיהודים, וזה לא משנה איפה זה נעשה, גם אם זה נעשה במסעדה או בהתכנסות אחרת, כשהמטרה היא יהודי.

אורי מקלב: אין ספק, במבחן התוצאה של שמונה שנרצחו – – –

יעל כהן-פארן: אבל הם נרצחו בבית כנסת.

יעל כהן-פארן: הם נרצחו בבית כנסת בתפילת שבת בבוקר.

יעל כהן-פארן: למה אתם לא מסוגלים להודות בזה?

יעל כהן-פארן: מה הבעיה?

רויטל סויד: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, יש לך אחר כך הבעת עמדה.

רויטל סויד: בבקשה, תני לו להמשיך.

אורי מקלב: תראי איך שגם את מנסה להסיט את הנושא כדי להכניס את בית הכנסת.

רויטל סויד: חברת הכנסת פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: כי אתה אומר במסעדה.

יעל כהן-פארן: איך אתה לוקח את זה לשם?

יעל כהן-פארן: איך אתה לוקח את זה לשם?

יעל כהן-פארן: במסעדה הם נרצחו?

אורי מקלב: אני הרי חוזר ואומר: במקום לחזק את דבריי, במקום לראות ולהסכים, את שוב מנסה לראות את הקוטביות ולהסיט את זה למקומות אחרים, שלא שייכים בכלל לנושא של רצח יהודי באשר הוא יהודי.

יעל כהן-פארן: אבל זה אתם.

אורי מקלב: שם צריך להתמקד המאבק שלנו; שם היהודים צריכים להגן את ההגנה; שם צריך באמת לעשות את הפעולות שלנו.

אורי מקלב: זה משנה לנו עכשיו אם הפגינו נגד טראמפ?

אורי מקלב: איפה זה היה?

אורי מקלב: ואם זה לא היה בית כנסת ולא היה מקום מרכז יהודי, ואם זה היה מסעדה, זה בסדר?

אורי מקלב: זאת הבעיה?

אורי מקלב: אנחנו צריכים להתמקד.

אורי מקלב: אנחנו מסיחים את הדעת.

אורי מקלב: על מה יש ויכוח בכלל?

אורי מקלב: יש ויכוח?

נחמן שי: – – –

אורי מקלב: אז למה אתה אומר רבנים?

אורי מקלב: הרי זה בכלל לא נכון.

אורי מקלב: אני לא מגן על רבנים, אבל למה אתה אומר שנכון שאני מחזיק במה שאמר כאן הרב הראשי בעניין?

יעל כהן-פארן: גם אתה עכשיו.

אורי מקלב: זה – 1.

אורי מקלב: ויותר מזה – הנושא הזה של מלחמה באנטישמיות, בוודאי בארץ, בהזדהות – ולתגבר ולהוביל את המאבק באנטישמיות, באנטישמיות המתגברת – מבחינתנו היא הולכת למקומות אחרים, לשיח אחר, במקום להתרכז במוקד, בדבר הזה, כשכולנו צריכים להיות בדעה אחת ויחד מאוחדים במלחמה באנטישמיות.

אורי מקלב: ובוודאי כשזה נעשה בזמן שיש ברית, שעל זה נאמר: דמים בדמים נגעו.

רויטל סויד: תודה לחבר הכנסת מקלב.

רויטל סויד: חבר הכנסת שטרן, ולאחר מכן – חבר הכנסת יואב בן צור.

אלעזר שטרן: חברי חבר הכנסת מקלב, תכננתי להתרגש מהקריאה שלך לאחדות בזמן הזה.

אלעזר שטרן: להתאחד, צריכים להתאחד, אמרת; צריכים להתאחד.

אלעזר שטרן: צריכים להתאחד.

אורי מקלב: – – – המאבק באנטישמיות.

אלעזר שטרן: אל תבחר את הזירות במה להתאחד ובמה להפריד.

אלעזר שטרן: אתה לא תבחר.

אלעזר שטרן: אתם, שמול הקונסרבטיבים תוקעים חיץ בינם לבין העם היהודי, אתם לא יכולים עכשיו לבוא ולהגיד לנו: נתאחד רק סביב האנטישמיות של כמה שנרצחו שם בגלל שהם יהודים.

אלעזר שטרן: אני באמת לא רוצה כאילו להרוויח, אבל כבר במוצאי שבת, אני רוצה שתדע את זה, אמרתי שלצד הכאב הגדול ומעל הכול של הרצח הזה, מזל שהרוצח המתועב הזה, רוברט באוורס, לא שמע מה מתרחש בבניין הזה סביב מתווה הכותל.

אלעזר שטרן: יכול להיות שאז הוא לא היה הולך לבית כנסת קונסרבטיבי.

אלעזר שטרן: הוא היה שומע שבכותל, אפילו בקצה, במקום שאתה בחיים לא התפללת – בחיים לא התפללת שם ואף חבר כנסת חרדי שיושב פה לא התפלל שם – גם שם לא רוצים לתת מקום לרפורמים ולקונסרבטיבים, שמא יחשבו שהם יהודים לכל דבר ועיקר.

אלעזר שטרן: אני אומר, יושבת פה אמילי לוי שוחט, יושבת-ראש התנועה המסורתית לשעבר, ומנכ"ל התנועה – ראיתי אותו קודם – יזהר הס.

אלעזר שטרן: אנחנו מכבדים אותם; לא עובדים אצלם, אבל הם יהודים כמונו לכל דבר ועיקר.

אלעזר שטרן: כשאנחנו מדירים אותם מהכותל, גם מהמקום ההוא, שלא ניזכר בהם רק כשחס וחלילה נרצחים יהודים.

אלעזר שטרן: כבר נאמר כמה פעמים, ואני לא רוצה לחזור על זה, מי לא עשה הבחנה בין יהודים ליהודים – למה אנחנו כן עושים.

אלעזר שטרן: והקרע הזה עם העם היהודי, כששר התפוצות נוסע לשם למוחרת – אני במקומו לא הייתי נוסע, אני אומר את האמת; הייתי מתבייש.

אלעזר שטרן: הרי מתווה הכותל זה בידיים שלו.

אלעזר שטרן: הוא לא פחות חשוב מעמונה, עמונה, עמונה, עמונה.

אלעזר שטרן: עמונה.

אלעזר שטרן: גם הוא חבר בקואליציה, כמו החרדים, שמתנגדים למתווה הכותל, בגלל הרשתות החברתיות שלהם.

אלעזר שטרן: אז אם יש שר תפוצות בישראל, הוא לא שר תפוצות רק כשנרצחים יהודים; הוא שר תפוצות גם כשיהודים רוצים להיות קשורים לכל מקום בארץ הזאת כמו כל יהודי אחר.

אלעזר שטרן: לכן אני קראתי ואני קורא שוב לראש הממשלה, כמו בדיון הקודם.

אלעזר שטרן: אין מה לעשות.

אלעזר שטרן: יש בקואליציה הזאת מיעוט שכופה את דעתו על רוב.

אלעזר שטרן: רוב מוחלט של הציבור בישראל היה רוצה, גם במקרה הזה, לתת לזרמים ביהדות את המקום במתווה הכותל – שגם הוא פשרה גדולה, ויפה שהם ויתרו.

אלעזר שטרן: ואני קורא כאן לראש הממשלה: אם הגיור מורכב לך מדי, מתווה הכותל הוא מאוד פשוט.

אלעזר שטרן: תיישם אותו מחר בבוקר.

אלעזר שטרן: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

רויטל סויד: חבר הכנסת יואב בן צור.

רויטל סויד: לאחר מכן ישיב בשם שר התפוצות השר אורי אריאל.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אני שולח תנחומים למשפחתו של רעי, השר לשירותי דת, הרב דוד אזולאי, זכר צדיק לברכה.

יואב בן צור: כואב להזכיר את אחד מוותיקי ש"ס בלשון עבר.

יואב בן צור: זה המקום להגיד שוב ושוב:

יואב בן צור: איבדנו נבחר ציבור אדיר; איש של אנשים; איש של עשייה; איש שצעד במסלול של אהבת ישראל וענווה גם ברגעים הקשים יותר.

יואב בן צור: אני רוצה למסור שוב נחמה גם למשפחת עטר, משפחה שהלכה לעולמה ברגע אחד, משפחה שלמה.

יואב בן צור: המקום ינחם אותם בתוך שאר אבלי ציון וירושלים ולא נוסיף לדאבה עוד.

יואב בן צור: מי ייתן וייפסק הקטל הנורא הזה בדרכים.

יואב בן צור: חבריי חברי הכנסת, אירוע הירי הנורא שאירע בפיטסבורג – טרוריסטים שונאי אדם מזרע עמלק רצחו את אחינו רק בשל היותם יהודים.

יואב בן צור: זו לא הפעם הראשונה שעמנו משמש מטרה ניידת לאויבים אכזריים, אך מהמקום הכואב הזה, העולם צריך להתעורר ולהפסיק ללטף את חיות הפרא של הטרור – טרור המכוון להשמיד את מדינות העולם הנאורות ולשעבד עולם שלם, עולם גדול, למלחמת דת במציאות של כת המקדשת את המוות על פני השלום.

יואב בן צור: אני רוצה למסור את תנחומי למשפחות הנרצחים, ה' ייקום דמם, שבעזרת ה' לא נוסיף עוד לדאבה.

יואב בן צור: מהעצב הזה, ברשותכם, חבריי חברי הכנסת, אני יוצא לנקודת אור, נקודה של תקווה.

יואב בן צור: בהזדמנות זו אני מבקש לברך את נציגי ש"ס ברשויות המקומיות על הישגים מרשימים, על האמון שהציבור נותן בנו, על המשך דרכו של מרן, הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה.

יואב בן צור: רעי וידידי יושב-ראש תנועת ש"ס ושר הפנים הרב אריה דרעי, תודה לך על ההנהגה הנחושה והאחראית בדרך להישג הזה.

יואב בן צור: שהקדוש ברוך הוא יברך וישמור אותך.

יואב בן צור: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

ישראל אייכלר: ישיב השר אורי אריאל, שר החקלאות, במקום שר התפוצות נפתלי בנט, שנמצא בחו"ל.

אורי אריאל: מכובדי היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, הרצח שהיה בפיטסבורג, ארצות הברית, זעזע את כולנו.

אורי אריאל: נדמה לי שהוא זעזע גם אזרחים רבים בכל העולם.

אורי אריאל: זהו רצח מתוך אנטישמיות, מתוך רצון לפגוע בבני אדם כי הם יהודים – כן, יהודים שנמצאים בבית הכנסת בטקס ברית המילה, שקראנו עליו לפני ימים אחדים בפרשת השבוע, הברית בין הקדוש ברוך הוא לאברהם אבינו, לעם ישראל לדורותיו, מאז ולתמיד.

אורי אריאל: אני, אנחנו, משתתפים באבלן של משפחות הקהילה, ושולחים איחולי החלמה מהירה ומלאה לפצועים.

אורי אריאל: בבניין הארץ תנוחמו.

אורי אריאל: אכן, אלה אחינו ממש, בלי אבל, בלי חבל, בלי הסתייגויות, כן, וצריך, כפי שאמרו קודמיי, אחדות.

אורי אריאל: אחדות היא לא אחידות, ומי שחושב שזה אותו הדבר, שיסתכל על הבית הזה.

אורי אריאל: יושבים פה 120 איש נבחרים, ורבות המחלוקות.

אורי אריאל: כל זמן שהמחלוקות הן לשם שמיים, סופן להתקיים.

אורי אריאל: השר נפתלי בנט, שר התפוצות, טס לקהילה כנציגה של המדינה על מנת להיות עם הקהילה ברגעים של משבר, לחזק ולהעביר מסר של אחדות, ערבות הדדית ותמיכה מטעם מדינת ישראל.

אורי אריאל: במהלך ביקורו נפגש השר עם מנהיגי קהילות בארצות הברית כדי לדון באתגרים שמציבה להם האנטישמיות וביכולת של ישראל לסייע בנושא.

אורי אריאל: משרד התפוצות הוציא משלחת, בשיתוף ארגון איחוד הצלה, כדי לסייע לנפגעי החרדה והטראומה מהפיגוע הקשה.

אורי אריאל: ככלל, משרד התפוצות פועל להיאבק באנטישמיות באמצעים רבים, ובהם כמה פרויקטים מרכזיים: העלאת המודעות להסתה אנטישמית ברשת; חינוך למאבק באנטישמיות; הנגשת חקיקה והכשרה של פעילים ומי שעשוי להיות בתפקידי מפתח במאבק באנטישמיות.

אורי אריאל: אנחנו נמשיך לפעול כדי למגר את התופעה.

אורי אריאל: כל ישראל ערבים זה לזה.

אורי אריאל: לסיום אומר ואוסיף: אחינו, אחינו אתם.

אורי אריאל: אנחנו פונים וקוראים לכם: בואו למדינת ישראל לגור, בואו לבקר.

אורי אריאל: בכל מקרה, אנחנו איתכם.

ישראל אייכלר: מה מציע כבוד השר?

אורי אריאל: להסתפק בתשובה שלי.

ישראל אייכלר: להסתפק בתשובה.

אברהם נגוסה: ועדת העלייה והקליטה.

אורי אריאל: סליחה.

אורי אריאל: אני מסכים לוועדה.

ישראל אייכלר: לוועדת העלייה והקליטה?

אורי אריאל: כן.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: הוא מציע להעביר לוועדת העלייה והקליטה.

ישראל אייכלר: יש הבעת דעה נוספת לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

ישראל אייכלר: דקה.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: כן, יש, בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריה – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: אדוני השר, חבריי חברות וחברי הכנסת, אין ספק שהאירוע בשבת היה קשה, וכולם מנחמים ומחבקים את הקהילות.

יעל כהן-פארן: אין ספק שכולם מכירים בכך שהם היו יהודים ולכן נפגעו, ושזו הייתה פעולה אנטישמית איומה ונוראה.

יעל כהן-פארן: אבל צריך לשים על השולחן את זה שיש כאן חוסר קבלה של הקהילה שבה קרה האירוע שאותם נפגעים יצאו ממנה.

יעל כהן-פארן: אפילו הרבנים הראשיים – וגם כאן

יעל כהן-פארן: אחד מחברי הכנסת – לא מסוגלים להגיד שזה היה בית כנסת שבו התקיים הפיגוע הנורא הזה.

יעל כהן-פארן: ומכאן המקום להגיד: בואו נתאחד.

יעל כהן-פארן: בואו נעשה את הדברים אחרת.

יעל כהן-פארן: בואו ניקח את האירוע הזה לאחד את העם היהודי.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר לכם, בשניות הספורות שנותרו לי, שבאותה שבת אני הייתי באנגליה בהזמנה של הקהילה המסורתית.

יעל כהן-פארן: אני גם חברה בקהילה המסורתית.

יעל כהן-פארן: הייתי באוקספורד בבית כנסת מדהים וייחודי בעולם, שבו שוהים תחת גג אחד אורתודוקסים, קונסרבטיבים ורפורמים ליברלים, יושבים ביחד לקידוש אחרי התפילה כל אחד באזור שלו, במתחם שלו, ומתפללים.

יעל כהן-פארן: זה יוצר קהילה.

יעל כהן-פארן: הם לא מתפללים ביחד, כל אחד מתפלל בדרכו, ויוצרים קהילה אחת.

יעל כהן-פארן: זאת הדרך שאני חושבת שהיהדות צריכה ללכת בה.

יעל כהן-פארן: ואנחנו, מדינת ישראל – כל העולם היהודי נושא אלינו עיניים, ולא מוכן לקבל את ההדרה של הקהילות הרפורמית והקונסרבטיבית כאן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יעקב מרגי, הבעת דעה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, לא הייתי מבקש הבעת דעת נוספת אילו לא הייתי צורך למחות על השימוש הציני.

יעקב מרגי: יש פה דיון בכותרת הצעה לסדר-היום בנושא רצח יהודים בבית הכנסת בפיטסבורג, ארצות הברית.

יעקב מרגי: כל הדיון נסב מעט על האנטישמיות, והכול על הפלגנות בתוך החברה הישראלית.

יעקב מרגי: אם זה היה קורה במציאות אחרת, היינו חוטפים פה על הראש.

יעקב מרגי: סליחה, מי שחבר כנסת מכיר את הכלים הפרלמנטריים שיש ברשותו.

יעקב מרגי: אם הוא רוצה לדבר על הקטע של הכרה בזרמים כאלה או אחרים ביהדות, שיבקש הצעה לסדר-היום בנושא.

יעקב מרגי: זה שימוש ציני בפטירה.

יעקב מרגי: כן, אף אחד לא יטיף לנו מוסר, ואני כן יכול להזדהות, ולהצטער, ולגנות, ולבקש לרדוף את האנטישמים בארץ ובעולם, וזה עדיין לא קשור לדיון הפנימי שיש לנו בתוך החברה הישראלית.

יעקב מרגי: אני נפגעתי בשם הנספים מהשימוש הציני – ולהביא את המחלוקת הזאת באמצע הימים שיושבים עליהם שבעה ואבלים על פטירתם וחרדים מעוצמת האנטישמיות שמשתוללת בעולם.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

ישראל אייכלר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העלייה והקליטה של הכנסת.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

ישראל אייכלר: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, הנושא יעבור לדיון בוועדת העלייה והקליטה של הכנסת.

ישראל אייכלר: << הלסי >> השיטפונות מצאו אותנו מופתעים ומשותקים, כבישים נסגרו, ילד טבע בנחל סמוך בין ערד לכסייפה << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: השיטפונות מצאו אותנו מופתעים ומשותקים, כבישים נסגרו, ילד טבע בנחל סמוך בין ערד לכסייפה, מס' 11053 ו-11070.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, כל חורף – ואני כתושב הנגב רוצה לומר לכם, כל חורף – יש תחושה שהחורף מפתיע אותנו.

יעקב מרגי: במיוחד אם יש כמה גשמים במדינת ישראל, אנחנו בהפתעה גמורה, כאילו אנו לא מכירים את עונות השנה.

יעקב מרגי: ואני שואל: האם זה חייב לקרות כל שנה או כל שבר ענן שיעבור מעל האזור שלנו?

יעקב מרגי: ואנחנו רואים את השיטפונות בנחלי הנגב.

יעקב מרגי: נכון, לעיתים אלו כמויות אדירות שהערוצים לא יכולים להכיל, אבל לא הכול בגלל הרוחב או העומק של ערוצי הנחלים בנגב.

יעקב מרגי: אני חושב שצריכה להיות הכנה לכך: הכנת הקיבולת; פינוי אדמה מתוך הערוצים; פינוי אדמת סחף מתוך הערוצים – לקדם את הרעה והאסונות, כי לא ייתכן שבכל שבר ענן אנחנו נשמע שתושב כזה או אחר מהפזורה הבדואית או נוסע דרכים נסחף לתוך ואדיות.

יעקב מרגי: רק בשנה שעברה כולנו הצטערנו והזדעזענו ממה שקרה בנחל צפית.

יעקב מרגי: אני חושב שכאן המקום למי שאחראי לנחלים.

יעקב מרגי: אם אין כתובת אחראית לכך, צריך לייצר אותה, שתהיה הכנה כלשהי.

יעקב מרגי: אני כבר לא מדבר על רחובות הערים שהופכים להיות לנחלים זורמים, אם יש רק שבר ענן קטן.

יעקב מרגי: זה הפך להיות מחזה שכיח במחוזותינו.

יעקב מרגי: אני חושב שזה לא נכון.

יעקב מרגי: מדינה מפותחת יכולה לטפל בניקוזים שבה.

יעקב מרגי: כנ"ל חברת החשמל – לטפל בתשתיות.

יעקב מרגי: לעיתים קרובות כל ברק או כל גשם, משקעים מרמה מסוימת מובילים באזורים מסוימים להפסקות חשמל.

יעקב מרגי: זו הקריאה שלי בהצעה לסדר-היום.

יעקב מרגי: בדקה שנותרה לי אני רוצה לשתף אתכם בצער העמוק על פטירתו של חברנו לסיעה חבר הכנסת הרב דוד אזולאי, שהיה יותר מחבר.

קריאה: השר.

יעקב מרגי: השר, היה חבר כנסת.

יעקב מרגי: השר דוד אזולאי, זיכרונו לברכה.

יעקב מרגי: הוא היה כאח לי.

יעקב מרגי: שיתפנו רבות בשיחות נפש, בדברים משותפים.

יעקב מרגי: זכיתי להכיר אדם נוח לבריות, אדם רגיש מאוד לזולת, מכיר טובה לכל אחד ואחד.

יעקב מרגי: אני אקח סוגיה אחת שהוא התמיד בה: הוא התמיד בביקור אסירים בבתי הסוהר.

יעקב מרגי: אני לא יודע כמה מחבריי חברי הכנסת זכו ב"חוויה", נקרא לה, במירכאות כפולות, של ביקור בבתי הסוהר.

יעקב מרגי: ב-15 שנותיי בכנסת זכיתי לבקר ארבע פעמים בבתי הסוהר.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שאחרי כל ביקור הייתי צריך יומיים-שלושה לצאת מההוויה הזאת, נפשית.

יעקב מרגי: אם אני לא טועה, דוד אזולאי, זיכרונו לברכה, בתקופות כהונותיו השונות בכנסת עבר את המספר 100.

ישראל אייכלר: הוא היה אבי האסירים.

ישראל אייכלר: כך קראו לו.

יעקב מרגי: הוא עבר את המספר 100.

יעקב מרגי: ולא תחשבו שהוא הלך לבקר רק אנשים מכובדים, עד כמה שאפשר לקרוא מכובד למי שבבתי הסוהר.

יעקב מרגי: כל מי שפנה אליו ורצה עזרה ורצה ביקור – ירד כיו"ר ועדה לבדוק וללמוד את התנאים של האסירים.

יעקב מרגי: זה אחד מהענפים שלו.

יעקב מרגי: לעיתים הייתי שואל אותו – ובזה אני אסיים, ברשותך, אדוני היושב-ראש: רבי דוד, לאן אתה הולך?

יעקב מרגי: הוא אומר לי: אני הולך לנחם את המשפחה מאתמול.

יעקב מרגי: שאלתי: אתה מכיר אותם?

יעקב מרגי: אומר לי: לא.

יעקב מרגי: כנ"ל פצועים מאסונות.

יעקב מרגי: מתמיד גדול בניחום אבלים, בביקור חולים וביקור אסירים, מעבר למידה הענקית שלו של ההבלגה ולהעביר על מידותיו – היה מעביר על מידותיו, תכונה שהייתה מעוררת קנאה.

יעקב מרגי: יהי זכרו ברוך.

יעקב מרגי: תהי נשמתו צרורה בצרור החיים.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

ישראל אייכלר: תשובת שר החקלאות ופיתוח הכפר אורי אריאל.

אורי אריאל: מכובדי היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, הצעה של חבר הכנסת מרגי, ידידי, וגם חבר הכנסת ינון אזולאי, שאינו יכול להיות איתנו בגלל פטירת אביו, הרב, השר דוד אזולאי, יהי זכרו ברוך.

אורי אריאל: שאלתי למה ההצעה הזאת עוברת אליי, בתור מה.

אורי אריאל: אמרו לי: נספה ילד בדואי באחד השיטפונות.

אורי אריאל: אמרתי: חברים, זו לא סיבה מספיק טובה, אבל אני אתייחס, זה בסדר.

אורי אריאל: יש סיבה יותר טובה: אצלנו במשרד יש רשות ניקוז שיש לה חלק באחריות לניקוז הנחלים שהזכיר יושב-ראש ועדת החינוך חבר הכנסת מרגי, ואנחנו פועלים בה בתקציבים של עשרות מיליוני שקלים, אכן, להסדיר את הנחלים לפני בוא הגשמים.

אורי אריאל: יש תורה שלמה, ואנחנו מקפידים עליה, מתוך הידיעה והרצון לזהירות לפני האסון ולא אחרי.

אורי אריאל: בהקשר של הבדואים אני הוריתי, כשהגיעה התחזית על אפשרות לשיטפונות, להכין בכוננות את הצוותים השונים של הרשות להסדרת הבדואים.

אורי אריאל: עם זאת, צריך לומר שלא כולם באזור ההוא גרים במקומות מורשים, מוסדרים.

אורי אריאל: אין קשר לניקוז; זו בנייה לא חוקית, במקומות שזו סכנה רבה, ויש לנו אסונות רבים גם בתחום השיטפונות, גם בנהיגה, גם בחשמל, כי הבנייה היא לא לפי תקן וכדומה.

אורי אריאל: רשות הניקוז אצלנו עושה מאמצים גדולים, כפי שציינתי.

אורי אריאל: בין השאר, הבאנו הצעת חוק שאנחנו לא מצליחים לסיים אותה מזה שנתיים ימים, למרות שתיאמנו את זה עם כל משרדי הממשלה, כי ברגע האחרון השלטון המקומי החליט שלא מספיק לנקז את כל מה שרצינו, עם תקציבים וכל מה שהכנו, אלא הוא רוצה שנתחייב גם על ניקוז בתוך הערים.

אורי אריאל: זו תוכנית של מיליארדים שאין לה שום סיכוי להתבצע.

אורי אריאל: יש בה רק נזק, כי מה שהיינו יכולים לבצע וכבר מוסכם על רשויות הניקוז בארץ – על משרד הפנים ועל אחרים, משרד האוצר – אנחנו לא מגיעים.

אורי אריאל: אנחנו יודעים שהמשטרה סגרה צירי תנועה; אנחנו יודעים – למרות שזו לא אחריותנו, אני אומר דברים ידועים.

אורי אריאל: התחזית הופצה בכלים שונים, בכל כלי התקשורת, בכל השפות, שיש חשש לשיטפונות, ולמרות כל זה קרה אסון עם הילד ההוא בפזורה הבדואית.

אורי אריאל: אנחנו כמובן מצירים, שולחים תנחומים למשפחה, ובעיקר – נמשיך לפעול כדי לקדם את הנושא הזה של הניקוז, וגם כמובן למנוע אסונות, וגם כדי לתפוס את מי השיטפונות ולהשתמש בהם להחדרה למי התהום ולהשקיה, ואני מקווה מאוד שנצליח לקדם את זה באופן משמעותי מאוד.

אורי אריאל: אנחנו עובדים על זה כל הזמן, באופן רצוף, גם עכשיו וגם תוך כדי החורף.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: אני מציע להסתפק בתשובה.

אורי אריאל: תודה.

ישראל אייכלר: מסתפק?

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: השר הציע להסתפק בתשובה, אז אנחנו מסתפקים בתשובה.

ישראל אייכלר: << הלסי >> חשש כבד מהיעדר פיקוח ובקרה ממשלתיים אחר מתקני הטיפול בתוצרת אסדות הגז המוקמים במרחב הימי מול יישובי חוף הכרמל << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעות הבאות – הצעות לסדר-היום מס' 11001, 11029 ו-11061, בנושא: חשש כבד מהיעדר פיקוח ובקרה ממשלתיים אחר מתקני הטיפול בתוצרת אסדות הגז המוקמים במרחב הימי מול יישובי חוף הכרמל.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריו – חבר הכנסת משה גפני וחברת הכנסת מיכל בירן, וישיב שר האנרגיה יובל שטייניץ.

ישראל אייכלר: אדוני יכול לעלות לבמה.

מיקי לוי: זה קצר.

ישראל אייכלר: בבקשה.

מיקי לוי: בעיקרון, העברתי את השאילתה הזאת לכבוד השר, לשר יובל שטייניץ.

מיקי לוי: האסדות הן לאורך קו החוף, ומרחקן מהחוף הוא 7 קילומטר.

מיקי לוי: אני מודע לכל ההליכים שבוצעו עד עכשיו, כולל ההליכים המשפטיים.

מיקי לוי: ובכל זאת, אני בא להביע את זעקתם של אותם תושבים שגרים לאורך החוף ומודאגים מהתוצרים של אסדות הגז, שמסכנים את בריאותם.

מיקי לוי: אני גם מודע לטענה אחרת, שלכאורה ההפעלה של חשמל, במסגרת הפעלה של פחם, מזיקה אף יותר.

מיקי לוי: ובכל זאת, אני דיברתי ושוחחתי עם השר, ואמרתי לו שאותם אזרחים שפנו אליי באו ביקשו להביע את זעקתם בפני איזושהי ועדה של הכנסת כדי להמחיש את הדאגה שלהם לבריאותם ולבריאות הילדים.

מיקי לוי: ובכל זאת, אני מניח שהשר יעלה ויגיד שהנושא הזה עבר את כל הערכאות, ויאריך בדבריו, ודבריו של השר יובל שטייניץ הם דברי טעם, אבל בכל זאת אני מבקש מהשר, וגם מהשותפות שלי להצעה הזאת – אנחנו נשלחנו לכאן על ידי אזרחים, אזרחים בחרו בנו, ואותם אזרחים ביקשו להביע את זעקתם, ואני כבר מבקש מהשר להעביר את זה לוועדת הכלכלה, כדי שנוכל לדון בזה בניחותא.

מיקי לוי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, אני כבר רואה מה יענה – – –

ישראל אייכלר: הסדר הוא שאת עולה פה.

מיכל בירן: נכון, נכון.

מיכל בירן: אז למה – – –

ישראל אייכלר: זו בחירה שלו.

מיקי לוי: אני טעיתי.

מיכל בירן: בלבלת אותנו עם השאילתות.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני כבר רואה מה השר הולך להגיד – שעשיתם מאמצים רבים ועשיתם בדיקות, אבל בסוף אין איך לשחק עם זה.

מיכל בירן: דבר ראשון, יש תקלות כמעט בכל דבר, וכשזה קורה 10 קילומטרים מהחוף, ההשפעה של זה והנזק שהתושבים שגרים שם יצטרכו לספוג יהיו הרבה הרבה יותר גדולים מאשר 120 קילומטר מהחוף.

מיכל בירן: בסופו של דבר, כשמסתכלים על תמר מול חופי אשקלון, ושם זה 22 קילומטר, ועל הפליטות והחומרים המסרטנים שם – לפי דוח של המשרד להגנת הסביבה, לא תיאוריות קונספירציה ברשת, אמרו שזה היה פי עשרות מונים מבז"ן, וזה ב-22 קילומטר.

מיכל בירן: איך המסקנה יכולה להיות שצריך שזה יהיה יותר קרוב?

מיכל בירן: בסוף, אתם לא מצליחים לעצור את הזיהום בחיפה, בשום מקום.

מיכל בירן: בסוף, המדינה, אין לה מספיק שיניים.

מיכל בירן: בואו נדבר ונגיד את האמת.

מיכל בירן: הסיבה האמיתית שאתם מדברים על אסדה כל כך קרובה לחוף זה כי לא חשבתם על זה בזמן.

מיכל בירן: כי החוק שאתם משנים עכשיו, של האזורים הימיים – ואני מברכת על כך – בעצם היה צריך לעשות את זה כבר לפני כמה שנים, להתכונן להגעת האסדה, והיינו במקום שבו זה ברור שאפשר לעשות את זה 120 קילומטר מהחוף, כי זה היה כל כך הזוי.

מיכל בירן: בדרך כלל אני מאשימה את נובל, אבל זה אפילו לא הם שביקשו את זה מכם.

מיכל בירן: גם התושבים וגם הם היו בסדר עם אסדה יותר רחוקה, ואתם המצאתם שזה חייב להיות קרוב לחוף.

מיכל בירן: עוד לא מאוחר מדי.

מיכל בירן: הצעת החוק הזאת כבר מתקדמת, שלא נדבר על זה שכל פיפס וכל הצעת חוק שפתאום עולה לכם לראש בשביל לתת הטבות מס לראש הממשלה, בצ'יק צ'ק מעבירים אותה.

מיכל בירן: אז נכון, ההצעה הזאת מורכבת, וצריך לראות שבאמת כל הגופים נשמעים, אבל היא כבר בתהליך די מתקדם.

מיכל בירן: פשוט, תסיימו את תהליך החקיקה שלה.

מיכל בירן: עדיין לא מאוחר; אפשר להרחיק את האסדה.

מיכל בירן: בסוף, את המחיר, מי שמשלם זה התושבים, ובמקום לחכות עד שיהיה אסון – ואז מה תגיד?

מיכל בירן: מה תגיד?

מיכל בירן: מה תענה בוועדת החקירה שתהיה שם?

מיכל בירן: ואין, בסוף, בכל דבר יש פאלטות, בכל דבר יש סיכוי שתקרה טעות או שיקרה מחדל, אבל פה הנזק, הוא יהיה כזה שפשוט יהיה מאוד מאוד קשה לתקן אותו, ובמקרה חמור זה גם יכול לעלות בחיי אדם.

מיכל בירן: אני מבקשת ממך לחשוב על זה מחדש.

מיכל בירן: עדיין לא מאוחר – לחכות שהצעת החוק תסיים את תהליך החקיקה, מה שיאפשר לעשות פיקוח באזורים ימיים גם ב-120 קילומטר מהחוף, וזה בסוף הפתרון הכי נכון וראוי.

מיכל בירן: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחברת הכנסת בירן.

ישראל אייכלר: ישיב שר האנרגיה, השר יובל שטייניץ, בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, חברות הכנסת, לפעמים יש מאבקים אזרחיים שפוטנציאל הנזק שלהם עשוי להיות איום ונורא, ויש לעיתים אנשים – גם בתקשורת, גם חברי כנסת, שתומכים בזה כי זה מאבק, אז אפשר להתבטא, בלי לתת את דעתם מה עלולות להיות התוצאות.

יובל שטייניץ: והמאבק הזה בחוף דור – אני רק אזכיר מה היו התוצאות של הפאזה הקודמת של המאבק הזה ב-2010–2011.

יובל שטייניץ: האסדה של תמר הייתה אמורה לקום ביבשה בכלל, כחמישה-שישה קילומטר בתוך היבשה מקו החוף.

יובל שטייניץ: דרך אגב, רק לידיעת הצופים, בעולם המערבי, אם אני לוקח את אירופה וצפון אמריקה ביחד – את אירופה פלוס ארצות הברית וקנדה – יש בערך 10,000 אסדות או מתקנים לטיפול בגז טבעי.

יובל שטייניץ: 10,000.

יובל שטייניץ: 9,000 מתוכם, הרוב המכריע, כ-90%, הם בכלל ביבשה, במרחקים, לעיתים, של כמה קילומטרים, ולעיתים אפילו של כמה מאות מטרים מבתים ויישובים.

יובל שטייניץ: אני לא מדבר על העולם השלישי; אני מדבר על מדינות כמו הולנד, בריטניה, דנמרק, ארצות הברית, קנדה; המדינות המתוקנות בעולם.

יובל שטייניץ: אלפי אסדות – רובן המכריע ביבשה, במרחקים של לעיתים קילומטרים ספורים, ולעיתים כמה מאות מטר מיישובים.

יובל שטייניץ: כ-1,000 אסדות בערך מצויות בים, רובן בטווחים של 3-2 קילומטר עד 16-15 קילומטר ומיעוטן בלב ים.

יובל שטייניץ: אז אסדת תמר הראשונה – רצו להקים אותה באמת באזור חוף הכרמל, כחמישה-שישה קילומטר בתוך היבשה.

יובל שטייניץ: רצו להקים אותה בזמן המהיר ביותר כדי להחליף דלקים מזהמים – פחם, מזוט וסולר בתחנות הכוח – שהורגים, הורגים את אזרחי ישראל.

יובל שטייניץ: לפי ה-OECD, בכל שנה מתים בישראל בין 2,000 ל-2,500 איש מזיהום אוויר.

יובל שטייניץ: זה פי שבעה מבתאונות דרכים.

יובל שטייניץ: מה קרה במאבק האזרחי הקודם, באותו אזור, חלק על ידי אותם אנשים?

יובל שטייניץ: אז הם באמת פעלו לפני ההחלטות, והצליחו להשפיע כך שירחיקו מהם את האסדה – גם שירחיקו אותה קודם כול ללב ים, וגם מול אשקלון.

יובל שטייניץ: צינור הקונדנסט – שזה נפט קל אבל שם מבהיל – נכנס לאשדוד, עיר עם 300,000 תושבים.

יובל שטייניץ: צדק היסטורי.

יובל שטייניץ: במקום באזור חוף דור עם 30,000 תושבים, זה באשדוד עם 300,000, הקונדנסט.

יובל שטייניץ: התוצאה: שנה וחצי התעכב הפרויקט.

יובל שטייניץ: הגז שהיה צריך להגיע לישראל מתמר, מהשדה הקודם שפותח, בינואר 2012 – – –

מיכל בירן: – – – כי אתם לא מחברים אותם.

מיכל בירן: את מי אתה מאשים בכלל?

יובל שטייניץ: הגז שהיה צריך להגיע ב-2012 – –

מיכל בירן: בגללם המפעלים לא מחוברים?

יובל שטייניץ: – – החל להגיע רק באמצע 2013.

יעל כהן-פארן: אבל אתה יודע שכל מה שאתה אומר – השר הקודם עוזי לנדאו ברך – – –

יובל שטייניץ: אני מציע שתקשיבו לי.

יעל כהן-פארן: – – – כי בזכותם קיבלנו גז – – –

יובל שטייניץ: אני מציע שתקשיבו לי.

יובל שטייניץ: היה עיכוב של שנה וחצי.

יעל כהן-פארן: זה לא נכון.

יובל שטייניץ: שנה וחצי עיכוב.

יובל שטייניץ: הגז היה אמור להתחיל להגיע בתחילת 2012.

יובל שטייניץ: השר עוזי לנדאו אמר שבגלל המאבקים זה היה מתעכב, ולכן טוב היה להרחיק את זה.

יעל כהן-פארן: הוא הודה על המאבקים, שבזכותם – – –

יובל שטייניץ: הגז היה צריך להגיע בתחילת 2012 – הגיע באמצע 2013 – –

יעל כהן-פארן: – – –

ישראל אייכלר: יש לך זכות הבעת דעה תכף.

ישראל אייכלר: תגידי את זה אז.

יובל שטייניץ: – – כי אותם אנשים נאבקו מאבק אזרחי so called נגד אסדה ביבשה, למרות שיש אלפים כאלה בארצות הברית, קנדה ואירופה.

יובל שטייניץ: אבל בקנדה אפשר, באמריקה אפשר, בהולנד אפשר, בבריטניה אפשר אסדות ביבשה; בישראל צריך להרחיק לים.

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: ככה.

יובל שטייניץ: ככה

יעל כהן-פארן: כי אנחנו צפופים.

יעל כהן-פארן: כי אנחנו צפופים.

יובל שטייניץ: התוצאה הייתה – אני נותן פה את המספרים – שבגלל שגם התפוצץ צינור הגז ממצרים, ובכלל נשארנו בלי גז, והגז מתמר התעכב בשנה וחצי, שרפנו קרוב ל-16 מיליון טון תוספת של דלקים מזהמים – פחם בחדרה ואשקלון ומזוט וסולר בתחנות כוח בכל הארץ.

יובל שטייניץ: 16 מיליון טון פחם, מזוט וסולר שחררו תוספת זיהום אוויר נוראית.

יובל שטייניץ: 8 מיליון אזרחים נשמו רעל מיותר, תוספת לזיהום האוויר, בגלל המאבק הזה של אותם תושבים בחוף דור שהעדיפו שהאסדה תהיה מול אשקלון, וצינור הקונדנסט – באשדוד.

יובל שטייניץ: גם מחיר החשמל היה צריך לעלות ב-40%, ופרסנו את זה על שלוש שנים, ב-15%.

יובל שטייניץ: בגליל המערבי, בגלל עשר שנים של מאבק NIMBY, לא הוקם מתקן התפלה שהחליטו עליו ב-2008.

יובל שטייניץ: אילו היה מוקם, אז יכולנו עכשיו להימנע מקיצוץ המים – הקטן, אומנם, אבל שנעשה בשנה האחרונה בחקלאות, כי זה עוד 100 מיליון קוב.

יובל שטייניץ: עשר שנים כל אחד אומר: זה טוב שיש התפלה, אבל לא לידי.

יובל שטייניץ: שימו את זה שם.

יובל שטייניץ: החליטו להעביר לשם, אז אמרו: גם שם לא, שימו שם, ושם.

יובל שטייניץ: בקיצור – אין.

יובל שטייניץ: בנגב אנחנו מנסים לפתח חשמל מהשמש, חשמל סולרי, אז באים קיבוצים ומושבים, וגם בדואים, ואומרים: אנחנו לא רוצים את קווי המתח הגבוה לידינו.

יובל שטייניץ: אבל אם אי-אפשר להעביר את החשמל, אז אי-אפשר לבנות על חשמל מהשמש, על חשמל סולרי.

יובל שטייניץ: אז מה קורה?

יובל שטייניץ: 8 מיליון אנשים.

יובל שטייניץ: היכולת להביא גז טבעי וחשמל מהשמש ומגז טבעי – כשהפחם מזהם פי 50 מהגז הטבעי את האוויר שאנחנו נושמים, פי 50 – 8 מיליון אנשים שבויים במאבקים האלה, ואנחנו ממשיכים לשרוף פחם, מזוט וסולר בגלל שבכל מקום אומרים: לא פה – לא פה אסדת גז, לא פה מתקן התפלת מים, לא פה קו מתח גבוה.

יובל שטייניץ: זה טוב שעושים את זה, אבל לא לידינו.

יובל שטייניץ: ולצערי, יש חברי כנסת – מאחר שיש בוחרים בכל מקום כזה, ולפעמים בוחרים בעלי השפעה, שגם מצטרפים למאבקים האלה בלי באמת להבין או לדעת מה קורה.

יובל שטייניץ: לשמחתי, הארגונים הירוקים המרכזיים בישראל – החברה להגנת הטבע, רשות שמורות טבע ואדם טבע ודין, שלושת הגדולים – –

יעל כהן-פארן: זה גוף ממשלתי, הרשות.

יובל שטייניץ: – – לא הצטרפו למאבק הזה, ותומכים במיקום האסדה 10 קילומטר מהחוף ומתנגדים להרחקתה ללב ים – –

יעל כהן-פארן: בגלל שהם לא גופים ימיים.

יובל שטייניץ: – – כלומר הפופוליזם, הפופוליזם – –

יעל כהן-פארן: הפופוליזם שלך הוא בשמיים.

יעל כהן-פארן: לא להאמין.

יובל שטייניץ: – – הפופוליזם לא תפס את כולם.

יובל שטייניץ: יש פה עוד כמה אנשים רציניים.

יובל שטייניץ: יש פה גם כמה חברי כנסת ירוקים שלא הצטרפו למאבק הזה, אבל יש כאלה שלא יכלו לעמוד בפיתוי:

יובל שטייניץ: – אולי יש פה כמה קולות.

יובל שטייניץ: לחצו עליהם.

יובל שטייניץ: חלק אמרו לי שלחצו עליהם.

יובל שטייניץ: עכשיו אני רוצה לומר מה היה סדר הדברים כשקיבלו את ההחלטה.

יובל שטייניץ: קודם כול, הגורם המרכזי שדרש שאסדת לווייתן תהיה 10 קילומטר מהחוף זה מערכת הביטחון וצה"ל.

יובל שטייניץ: במשרדי יש מסמך של 30 עמודים שמסביר שאפשר להגן גם על אסדה ב-120 קילומטר, אבל רמת ההגנה, גם מפני טילים ועוד יותר מפני טרור, היא בינונית מינוס ב-120 קילומטר מ וגבוהה מאוד ב-10 קילומטר, שאז כל מערכות ההגנה בפני טילים – שרביט קסמים, חץ, כיפת הברזל וגם אמצעים נוספים – מספקים הגנה.

יובל שטייניץ: ויותר חשוב, בגלל שזה במים הטריטוריאליים, אוניות זרות מלוב, מאיראן ומכל מדינה אחרת לא יכולות להתקרב לאסדה הזאת.

יובל שטייניץ: לכן צה"ל דרש – הוא דרש שגם כריש ותנין יהיו קרובות לחוף, אבל דרש שלפחות אחת מהאסדות הללו, שכל מערך האנרגיה ואספקת החשמל שלנו יהיו תלויים בהן, תהיה קרובה לחוף, ולאור הדרישה הזאת של צה"ל ומערכת הביטחון התקבלה ב-2014 החלטה למקם את האסדה הזאת 10 קילומטר מהחוף.

יובל שטייניץ: זה היה ב-2014.

יובל שטייניץ: בתחילת 2016 התחיל התכנון ההנדסי המפורט של האסדה.

יובל שטייניץ: בתחילת 2017 התחילה בניית האסדה.

יובל שטייניץ: היא הושלמה בספטמבר, לפני כחודשיים, בטקסס, בהשקעה של מיליארד דולר.

יובל שטייניץ: אני יכול לבשר לכם כאן

יובל שטייניץ: שבתוך חודשיים – האסדה מורכבת משני החלקים – החלק הבסיסי של האסדה יגיע לארץ וימוקם במרחק 10 קילומטר מהחוף.

ישראל אייכלר: תודה.

יובל שטייניץ: רגע, לא סיימתי.

ישראל אייכלר: אה.

ישראל אייכלר: לא, פשוט השתכנענו.

יובל שטייניץ: הוגשו שישה בג"צים.

יובל שטייניץ: הוגשו שישה בג"צים.

יובל שטייניץ: נדחו כולם.

יובל שטייניץ: נדחו כולם בבג"ץ.

יובל שטייניץ: בג"ץ קבע שכל התהליכים היו כהלכה, כולל האישורים הסביבתיים, כולל המעורבות של משרד הבריאות, המשרד לאיכות הסביבה.

יובל שטייניץ: כל התהליכים נבדקו והכול היה כהלכה.

יובל שטייניץ: עכשיו אני רוצה לומר דבר אחד: אם חלילה וחס היינו מעכבים את הפרויקט הזה – שהיה, דרך אגב, מתמוטט.

יובל שטייניץ: מי שחושב שאפשר עכשיו לזרוק לפח אסדה של מיליארד דולר ולבנות אסדה אחרת, למים עמוקים, טועה.

יובל שטייניץ: אבל בכל מקרה, גם אם היה אפשר, לא היה אפשר להחליף את הפחם אם לא הייתה לפחות אסדת גז אחת בקרבת החוף, מוגנת כמו שצריך, בהגנה מקסימלית כמו שצה"ל דורש.

יובל שטייניץ: התוצאה הייתה, אם חס וחלילה היינו מבטלים את האסדה הזאת היום – גם הסכם הגז עם ירדן היה קורס, אז כל הפרויקט היה מתבטל בכלל, אבל אפילו בלי זה, במקום לבטל את התחנה הפחמית בחדרה – שאני הולך לסגור אותה בתוך שלוש שנים, והתחנה הפחמית בחדרה לבד מזהמת יותר מכל 20 תחנות הגז בישראל כפול שלוש – במקום לסגור את המפגע הנוראי הזה, שבאמת הורג את כולנו, ובראש וראשונה את תושבי זיכרון וחדרה והסביבה, ישראל הפכה למקום הראשון בעולם שבו נאבקים נגד הגז, שהמשמעות – למרות שלא אומרים את זה, כי אומרים: אפשר גם אחרת – המשמעות היא להישאר ולהידפק עם הפחם ועם זיהום האוויר הנורא הזה.

אורי אריאל: יש ישיבת ממשלה.

יובל שטייניץ: אני כבר מסיים.

יובל שטייניץ: לכן, לא כל מאבק הוא אותו מאבק, וגם כשנאבקים צריך גם היגיון ושכל.

יובל שטייניץ: דרך אגב, רק מבחינת הסיכונים, 10 קילומטר מהחוף – שמעתי את חברת הכנסת מיכל בירן: מה יקרה אם יהיה פיצוץ או תקלה?

יובל שטייניץ: אני רוצה לספר לגברת שאולי היא לא יודעת, אבל אם תיסעי היום שם תראי מול חברת חשמל, במרחק 10 קילומטר, ספינה ענקית של LNG – Liquid Natural Gas – גז טבעי דחוס.

יובל שטייניץ: היא עומדת שם כגיבוי.

יובל שטייניץ: כל עוד יש לנו רק אסדה אחת אנחנו צריכים גיבוי למערכת.

יובל שטייניץ: עכשיו, שימו לב טוב לנתון הבא: כמה גז יהיה באסדה לעומת הספינה, כשהאסדה תחליף את הספינה?

איתן ברושי: יש פה עוד נושאים שמחכים.

יובל שטייניץ: בכל רגע נתון בספינה יש פי 3,000 יותר גז מאשר באסדה, כי הספינה היא מאגר גז דחוס.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, במקרה של פגיעה או פיצוץ, הספינה היא כמו 3,000 אסדות ביחד.

יובל שטייניץ: ועדיין אנשים לא מפגינים נגד הספינה אלא נגד האסדה.

יעל כהן-פארן: כי היא תלך מפה מתישהו.

יובל שטייניץ: היא לא תלך מפה כל עוד לא תהיה אסדה, וגם בשעת חירום, את האסדה סוגרים ונועלים יותר מהר מאשר את הספינה.

יובל שטייניץ: הספינה, גם אם רוצים לסלק אותה בשעת חירום, לוקח לה שעה להסתלק.

יובל שטייניץ: האסדה בתוך דקות נסגרת ואין בה גז.

יובל שטייניץ: גם מבחינת הקונדנסט, באסדה יהיה 10 טון של החומר הזה, שהוא כמו נפט – נפט קל.

יובל שטייניץ: בספינה, במכל הדלק שלה – בספינה הספציפית הזאת – יש 4,500 טון סולר.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, הסיכון שאם יקרה משהו ויישפך לים, אם הספינה תתפוצץ, יפגע בה טיל – היא ספינה ענקית, היא קבועה במקום – זה פי 400.

יובל שטייניץ: בכל תחנת דלק יש בין 10 טון ל-100 טון בנזין או דיזל, ותחנות הדלק הן לא בטווח 10 קילומטר בים אלא בין היישובים, בין הבתים – גם בחוף דור, גם בזיכרון.

יובל שטייניץ: בכל ספינה שנכנסת לנמל חיפה או אשדוד, נקשרת לרציף בלב העיר חיפה, בלב העיר אשדוד, במכל הדלק של ספינה בינונית עד גדולה יש בין 1,000 ל-6,000 טון מזוט או סולר.

יובל שטייניץ: וכאן, אם היינו מקבלים את העיקרון שמסוכן להחזיק 10 טון של חומר דומה באסדה במרחק 10 קילומטר, אז אי-אפשר להכניס שום ספינה יותר, שום ספינה – לא תיירות, לא ספינת צובר, לא ספינת מכולות לאשדוד או אילת או חיפה, כי כאן אתה לוקח כמה אלפי טון של חומר דומה, ולא שומר את זה בטווח ביטחון של 10 קילומטר בים אלא קושר את זה לרציף בחיפה, לרציף באשדוד, לרציף באילת.

יובל שטייניץ: לכן, במאבק צריך בסוף בסוף גם להיות היגיון, וצריך להסתכל מה טובת הכלל.

יובל שטייניץ: גם טובת האזור מחייבת זירוז פרויקט לווייתן, ולא דחייה שלו בשנים או ביטול שלו, כדי לחדול מהפחם ומהדלקים המזהמים; אבל בעיקר – טובתם של 9 מיליון ישראלים, שהמאבק הזה מאיים עליהם, כי כולנו נצטרך להמשיך לנשום יותר ויותר אוויר מזוהם אם לא נקדם את החלפת הפחם והדלקים המזהמים בגז טבעי.

יובל שטייניץ: אין מתווה גז אחר, אין אסדה אחרת, אין פרויקט לוויתן אחר, וכל מי שמנסה לומר לכם שיש אלטרנטיבה – בכלל ובשלב הזה – חבל.

יובל שטייניץ: אני מוכן להציג בוועדת החוץ והביטחון את הדוחות של צה"ל על הגנת האסדות, למה הם דורשים שזה יהיה 10 קילומטר מהחוף, אחרת אסור להסתמך על זה כמקור מרכזי לאנרגיה.

ישראל אייכלר: לא כדאי להרחיב.

יובל שטייניץ: זה אפשר – זה מתאים לוועדת החוץ והביטחון.

יובל שטייניץ: לכן, אין אלטרנטיבה.

יובל שטייניץ: או שאנחנו רוצים לנשום אוויר הרים נקי וצלול גם בזיכרון, גם בחוף דור, גם בחדרה, גם בירושלים ובכל הארץ, או שנעשה את האיוולת הזאת ורק נדחה בכמה שנים – כשהמשמעות היא לבטל, או סכנת ביטול לפחות – את הפרויקט הזה שבזכותו גם תושבי האזור שם ינשמו אוויר נקי, כי הגז מציל חיים, והפחם – –

מיכל בירן: פעם אחרונה שבאת לאיים זה היה על שכר המינימום, ושום דבר מהאיומים שלך לא – – –

יובל שטייניץ: – – הפחם ממש הורג.

יובל שטייניץ: ומה שאמרה כאן חברת הכנסת מיכל בירן הוא חסר שחר.

יובל שטייניץ: אני דואג לבריאות האזרחים שם הרבה יותר ממך, ולכן אני סוגר את חדרה – את הפחם – –

מיכל בירן: – – –

יובל שטייניץ: – – דבר שאת לא חלמת עליו לפני כמה שנים, שיבוא לכאן שר אנרגיה ויודיע שבתוך שלוש שנים הוא סוגר את התחנה הפחמית הראשונה ובתוך עשר שנים הוא מפסיק את השימוש בפחם בישראל.

יובל שטייניץ: אני עושה את זה, לא את.

יובל שטייניץ: למה אני סוגר את הפחם?

יובל שטייניץ: כי אני באמת דואג לבריאות אוכלוסיית ישראל, ולא כמוך, לפופוליזם זול וחסר שחר.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכבוד השר.

יובל שטייניץ: אני מציע להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

יובל שטייניץ: שם יוכלו להציג בצורה יותר מפורטת את הדוחות של צה"ל שמחייבים את קירוב האסדה לחוף.

מיכל בירן: אנחנו רוצים ועדה שנוכל להשתתף בה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מיקי לוי, לאן אתה רוצה?

ישראל אייכלר: ועדת חוץ וביטחון?

מיקי לוי: כלכלה.

ישראל אייכלר: כלכלה.

ישראל אייכלר: שניכם רוצים כלכלה.

ישראל אייכלר: לפני ההצבעה, השאלה היא אם אני מצביע על מה שהשר אומר או על מה שחברי הכנסת מבקשים.

קריאה: להעביר את זה לוועדת הכנסת.

ישראל אייכלר: אם כך, זה יעבור לוועדת הכנסת, אבל לפני שנצביע – זכות הדעה האחרת.

איתן ברושי: אני רוצה להיכנס לנושא שלי.

ישראל אייכלר: מה אני אעשה?

ישראל אייכלר: תבקש מהגברת פארן שתקצר.

יעל כהן-פארן: אני אקצר.

יעל כהן-פארן: אדוני השר, בסוף יולי עמדתי כאן

יעל כהן-פארן: באותו נושא ובאותה הצעה לסדר-היום, והמליאה של הכנסת החליטה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יעל כהן-פארן: הסיבה שעדיין לא נערך דיון בוועדת הפנים, לדברי יושב-ראש הוועדה, זה שאתה, אדוני השר, מתנגד לכך.

יעל כהן-פארן: קודם כול, אני שואלת: אם אתה כל כך בטוח בדברים שאתה עומד ואומר כאן וקורא לנו פופוליסטים, ואתם הכי טובים ועושים את הדברים הכי נכונים, אז בוא, למה אתה מונע דיון?

יעל כהן-פארן: למה אתה לא רוצה שיהיה דיון?

יעל כהן-פארן: אם הכול נכון, בוא תשכנע.

יעל כהן-פארן: יבואו התושבים, יגידו את דבריהם – תשכנעו אותם שהם טועים.

יעל כהן-פארן: אולי כולנו נצא מהדיון בהבנה שהם טועים, וגם הם יבינו שהם טועים, ואולי המאבק ייפסק.

יעל כהן-פארן: אני מבינה שכואב לך שמפגינים וזה לא עושה טוב לתדמיתך כשר אנרגיה שסוגר תחנות פחמיות – ועל זה אני מברכת אותך.

יעל כהן-פארן: אבל בוא, יש הרבה מאוד מידע שאין לכם; יש ניתוחי סיכונים שלא עשיתם – –

ישראל אייכלר: כל זה יהיה בוועדה.

יעל כהן-פארן: – – ואולי אתם משלימים אותם היום.

יעל כהן-פארן: בואו נעשה על זה דיון, ותפסיק למנוע דיון בוועדות הכנסת.

יעל כהן-פארן: תודה.

ישראל אייכלר: אז אנחנו עכשיו נעביר את ההצעה לסדר-היום לוועדת הכנסת אם אתם תצביעו בעד, והיא תחליט לאיזו ועדה זה יעבור.

ישראל אייכלר: מי בעד ההעברה לוועדת הכנסת?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

ישראל אייכלר: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת הכנסת, והיא תחליט איזו ועדה תדון.

ישראל אייכלר: << הלסי >> אפליה בין ערים ומועצות אזוריות בהטבות המס ומפת העדיפות הלאומית << הלסי >>

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: אפליה בין ערים ומועצות אזוריות בהטבות המס ומפת העדיפות הלאומית, מס' 901, 10929, 10985 ו-10988.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים, סגני שרים, במגבלות הזמן אני אומר שיש אפליה לא מוצדקת, לא מובנת, בין המרחב הכפרי והמועצות האזוריות ליישובים העירוניים בכל מה שקשור לתנאים הנובעים מקו העימות בצפון – 9 ק"מ מגבול לבנון והחיזבאללה – וקו ה-7 ק"מ מגבול רצועת עזה והחמאס.

איתן ברושי: לשם דוגמה, אתן את נהריה, שרק לאחרונה אישרנו בה שיפור משמעותי בתנאים.

איתן ברושי: שני שלישים – איפה סגן השר?

ישראל אייכלר: הוא פה.

ישראל אייכלר: הוא פה.

איתן ברושי: שתדע מה להשיב, אדוני סגן השר.

איתן ברושי: שני שלישים מנהריה הם מעבר לטווח של 9 ק"מ.

איתן ברושי: שני שלישים.

איתן ברושי: עיני לא צרה, אבל כל נהריה מקבלת את ההטבות של קו העימות, גם אם היא רחוקה מרחק גדול מיישובים כפריים כמו להבות הבשן וגונן בגליל העליון, או קיבוץ עברון ליד נהריה, או ברצועת עזה – דורות, ברור חיל ויישובים נוספים שהם בטווח שמשתמע מהיותם בקוו העימות.

איתן ברושי: למשל, בתי הספר הם בקווי העימות וקווי האש, ולמשל מרכזי היום לקשישים, מרכזי השירותים, המועצות האזוריות.

איתן ברושי: לכן אני בא ואומר: לקראת סוף השנה הקרובה, סוף 2018, שיחולו שינויים במפות ההטבות והעדיפויות הלאומיות והטבות המס, שיש לזה משמעות גדולה מאוד לכל אחד ואחד – ואין כאן משקל לעיר שנותנת שירותים; זאת הטבה אישית, אבל יש כאן אפליה בוטה – לרבות יישובים שבונים ממ"דים בעובי של קו עימות, אבל הם מחוץ לטווחי הסיוע של המדינה.

איתן ברושי: אנחנו באים ואומרים שדין היישובים הכפריים באזורים שבהם אנחנו מדברים – אזורי עימות ועדיפות לאומית – הוא כמו דין שכונות, למשל בנהריה או בקריית שמונה.

איתן ברושי: לכן, צריך להחיל את הכללים שמתחייבים מאזורי עימות ועדיפות לאומית על כלל היישובים, גם אם לא כולם בתוך ה-7 או ה-9 ק"מ, אבל כולם מושפעים מהאזור, שהוא אזור עדיפות ואזור עימות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר, נוסף לכך, שהפערים בין היישובים באזורים החשובים הללו יוצרים יחסים מתוחים ופגיעה ביישובים שהם בטווחים קצרים לעיתים, והם לא נהנים מאותן הטבות שיש להן תרומה גדולה לצמיחה, לגידול ולהתחדשות של האזורים הלא-פשוטים.

איתן ברושי: בעצם הימים האלה, כשישראל מאוימת גם בצפון וגם באזור רצועת עזה, כשכולם נותנים מחמאות אבל כשזה מגיע להמחאות אז הידיים סוגרות על הכיסים של האוצר, צריך לומר שזה לא מספיק לתת דברי עידוד ומחמאות; צריך לתת את התנאים, שיהיה אפשר לקיים חיים תקינים, עם ביטחון כלכלי, ביטחון חברתי וחוסן באותם אזורים שהמדינה מגדירה אותם כאזורי עדיפות לאומית וחשובים ממדרגה ראשונה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

איתן ברושי: לכן אני אבקש להעביר את הנושא הזה לוועדת הכספים ולומר שלפני סוף השנה – כך התחייב גם היושב-ראש גפני – תיבחן מחדש השאלה של האיזון הנכון בין יישובים עירוניים שחלות עליהם ההטבות, גם אם הם מחוץ לאזורי עדיפות, לבין יישובים כפריים שנפגעים מהבחנה לא נכונה.

איתן ברושי: דין יישובים במועצה אזורית כדין שכונות ביישוב עירוני: דין עברון כדין נהריה – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

איתן ברושי: – – דין להבות הבשן וגונן כדין קריית שמונה ודין דורות וברור חיל כדין שדרות.

איתן ברושי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

ישראל אייכלר: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ידידי היקר ברושי, אני אתן תשובה ארוכה על הצעה קצרה.

ישראל אייכלר: אתה לא חייב להקריא את הכול.

ישראל אייכלר: הוא רק רוצה את הסכמתך.

איתן ברושי: אנחנו נקבל את זה בכתב, אם אתה רוצה.

יצחק כהן: טרחת וחיכית, וקראו לי לחזור לתת לך תשובה.

איתן ברושי: הינה, אני מחכה.

יצחק כהן: אני אעשה את זה טלגרפית, בסדר?

יצחק כהן: מה שאתה מציע בעניין אפליה בין ערים למועצות אזוריות בהטבות המס ומפת העדיפות הלאומית – הנושא הזה נדון אין-סוף פעמים, וכנראה שיידון אין-סוף פעמים.

יצחק כהן: החלוקה הכי צודקת בעולם – מה החלוקה הכי צודקת בעולם?

יצחק כהן: כל חלוקה שלא תעשה, תמיד יהיו טענות.

יצחק כהן: יש חלוקה אחת שכולם מסכימים שהם קיבלו יותר מדי.

יצחק כהן: אתה יודע מהי?

יצחק כהן: שחילקו שכל.

יצחק כהן: כשחילקו שכל, אף אחד לא בא בטענות שהוא קיבל פחות; הפוך – כל אחד טוען שהוא קיבל יותר מהאחרים.

יצחק כהן: על כל פנים, כל חלוקה שלא תהיה, תמיד לא תצא מגדר המחלוקת.

יצחק כהן: המחוקק קבע כלל שלפיו לא מחלקים יישוב לעניין הזכאות להטבות, מכיוון שאין אפשרות תפעולית לבחון אם כל בית וכל דירה נמצאים בתוך או מחוץ לגבולות אזור הפריפריה או קו גבול עימות.

יצחק כהן: לא כך העניין לגבי היישובים המאוגדים במועצות אזוריות.

יצחק כהן: כל יישוב, הגם שהוא משתייך למועצה אזורית, עדיין מהווה ישות מוגדרת עם גבולות ברורים וזהות יישובית.

יצחק כהן: פריסה גיאוגרפית של מועצה אזורית רחבה בהרבה מזו של ערים שתושביהן זכאים להטבות מס.

יצחק כהן: בחוק קיימת הגבלה של גודל היישוב המזכה, לכן לא מדובר בערים גדולות.

יצחק כהן: לפיכך, קיים שוני מהותי, אדוני היושב-ראש, בין עיר לבין מועצה אזורית, ואין שום אפליה בהתייחסות שונה אל דברים שונים.

יצחק כהן: יתרה מזו, ידידי חבר הכנסת ברושי, אפליה עלולה להיווצר דווקא כאשר יישוב שאיננו זכאי להטבות בשל מיקומו או דירוגו הסוציו-אקונומי או כל סיבה אחרת נהנה מהטבות מס רק מכיוון שיישובים אחרים במועצה שלו זכאים להטבות מס, זאת בעת שיישוב אחר בעל מאפיינים זהים אך משתייך למועצה אזורית אחרת לא יזכה להטבות מס.

יצחק כהן: זה באמת קשה מאוד לעשות את החלוקה הזאת, אבל בסוף נעשתה חלוקה, והמחוקק התייחס לזה, ועבדו כל כך קשה – גם הוועדות שאתה ישבת בהן עבדו על זה קשה – ויש תוצאה.

יצחק כהן: אם כל פעם נשנה את הפורמולה, לעולם לא נגיע לשום מקום.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אני – – –

ישראל אייכלר: אתה מסכים להעביר לוועדת הכספים?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני חושב שאפשר להסתפק בהצעתי.

איתן ברושי: לוועדת כספים.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני אומר להסתפק.

ישראל אייכלר: איתן, אתה מסתפק בתשובתו?

איתן ברושי: לא, מה פתאום?

יצחק כהן: חבריי מסתפקים?

איתן ברושי: לא.

איתן ברושי: אנחנו בעד ועדת כספים.

מיכאל מלכיאלי: אני מסתפק.

יצחק כהן: אתה מסתפק.

יצחק כהן: השתכנעת, נכון?

מיכאל מלכיאלי: אני השתכנעתי.

יצחק כהן: אתה מסתפק.

יצחק כהן: איציק, השתכנעת?

יצחק כהן: היושב-ראש השתכנע?

איתן ברושי: לא, לא.

איתן ברושי: ממה השתכנע – – –

יצחק כהן: נתתי תשובה.

ישראל אייכלר: נעשה הצבעה?

יצחק כהן: נתתי תשובה, תשובה ממצה.

יצחק כהן: אי-אפשר לדון בעניין הזה עד סוף כל הדורות.

יצחק כהן: צריכים לחתוך, אתה מבין?

איתן ברושי: וקנין, אתה מייצג את ההתיישבות.

איתן ברושי: אתה מקבל את זה?

ישראל אייכלר: אם כך, נעשה הצבעה?

ישראל אייכלר: תודה רבה, כבוד סגן השר.

ישראל אייכלר: אנחנו יכולים להצביע.

קריאה: לא שומע – – –

ישראל אייכלר: אני אומר, אנחנו עושים הצבעה.

איתן ברושי: המזכיר – – –

ישראל אייכלר: המזכיר שואל אם אתה מסתפק בתשובת השר או שאתה רוצה הצבעה, לוועדת כספים.

איתן ברושי: התשובה היא לא.

איתן ברושי: אני מבקש דיון בוועדת הכספים, להעביר את הנושא לוועדת הכספים.

ישראל אייכלר: אה, או דיון במליאה או הסרה, אומר לי המזכיר.

איתן ברושי: הדיון בוועדת הכספים מוסכם גם ככה.

איתן ברושי: תדבר בקול, לא שומע.

ישראל אייכלר: ברגע שהשר לא הסכים, אין הצעה כזאת, אומר לי המזכיר, ולכן הדיון הוא במליאה.

ישראל אייכלר: אתה רוצה שיהיה דיון במליאה?

איתן ברושי: תגיד יותר בקול.

איתן ברושי: אני לא שומע.

ישראל אייכלר: אני שואל: האם לעשות הצבעה לקיים דיון במליאה או הסרה מסדר-היום?

איתן ברושי: להסיר מסדר-היום אני לא מסכים.

איתן ברושי: אם אין אלטרנטיבה, אז שיהיה במליאה.

ישראל אייכלר: שיהיה דיון במליאה.

ישראל אייכלר: מי בעד דיון במליאה?

יצחק כהן: אם נגד – מסירים.

ישראל אייכלר: אם נגד – אז מסירים; אם בעד – יהיה דיון במליאה.

איתן ברושי: בעד.

איתן ברושי: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ישראל אייכלר: אחד בעד, שניים נגד.

ישראל אייכלר: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 11055, בנושא: תושבי הדרום החיים באימה ובאיום טרור מפגינים בתל אביב תחת הכותרת: די לאוזלת היד, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אין תשובת שר, אז אנחנו נשמע את דבריו של חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, כשהגשתי את ההצעה הזאת לסדר-היום עוד תכננתי לדבר עליה, אבל אני רוצה לנצל את הבמה ולדבר על פטירתו של השר לשירותי דת הרב דוד אזולאי.

מיכאל מלכיאלי: נכון, אולי התכוננו, ידענו שהוא במצב לא טוב; בחודש האחרון הוא היה מורדם.

מיכאל מלכיאלי: אבל ככה אתמול, באמצע עבודת יום הבחירות מגיעה ההודעה, ממש בשורת איוב, על פטירתו של השר.

מיכאל מלכיאלי: אני זכיתי לעבוד כיועץ צמוד שלו כשנתיים במשרד לשירותי דת, והוא הצליח לשנות לי את המושג מה זה פוליטיקאי; מה זה אדם שהגיע לשררה וקיים בעצמו, הלכה למעשה, מה זה "עבדות אני נותן לך ולא שררה אני נותן לך".

מיכאל מלכיאלי: אחד הוויכוחים התמידיים שהיו לי עם השר אזולאי, ויכוחים תמידיים, כל הזמן: אתה שר, אתה עושה דברים – לך תתראיין לתקשורת, תדבר, תוציא דוברות.

מיכאל מלכיאלי: יש עיתונים שרוצים לשמוע ממך, יש אנשי תקשורת שרוצים לראיין אותך, יש לך במות חשובות.

מיכאל מלכיאלי: שום דבר.

מיכאל מלכיאלי: מלכיאלי, אל תעשה כלום.

מיכאל מלכיאלי: חבל על הזמן.

מיכאל מלכיאלי: לא מחפש את הפרסום.

מיכאל מלכיאלי: מאבק יומיומי על כל דבר, וזה משגע.

מיכאל מלכיאלי: אתה אומר: תשמע, אבל אם אתה לא תדבר על זה, מישהו אחר יקטוף, ייקח.

מיכאל מלכיאלי: לא מזיק לי.

מיכאל מלכיאלי: הקדוש ברוך הוא יודע מה עשיתי ומה לא עשיתי.

מיכאל מלכיאלי: בגלל שהוא היה כזה, אני רוצה לספר על אחד הדברים המהפכניים ביותר שהוא עשה, וזה היה מהדברים הראשונים שכשהוא נכנס למשרד הוא אמר לי: מלכיאלי, את זה אני הולך לעשות.

מיכאל מלכיאלי: אצלי זה נשמע קצת דמיון, איך אפשר ליזום וליישם דבר כזה, אבל בעקשנות ששייכת רק לו, הוא עשה את זה.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: תראה, יש הרבה אנשים שיש להם, לא עלינו, פטירה בבית, אדם מת, אז יש אנשים שיודעים להתארגן – יש את הרב, את הגבאי.

מיכאל מלכיאלי: אבל לא כל משפחה מסוגלת, ואז, בתפר הזה נכנסים אנשים שאינם כשרים, ולצערנו, מדי פעם אנחנו שומעים בתקשורת סיפורים על אנשים שלקחו מהם יותר מדי כספים.

מיכאל מלכיאלי: ואז הוא אמר לי: אני אקים רשות; כמו שיש טלפון 100, 101, 102, 103, אני אקים טלפון שהוא יטפל בכל הנפטרים, ואני אקרא לזה כוכבית 120.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי לו: תראה, איפה תמצא את המספר?

מיכאל מלכיאלי: ואיך תיישם את זה – עלויות ומשרד האוצר?

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: אני איישם את זה.

מיכאל מלכיאלי: והוא התחיל בעבודת נמלים: קודם כול לתפוס את המספר; שנית – להשיג תקציב לזה.

מיכאל מלכיאלי: והיום זה קיים.

מיכאל מלכיאלי: אין-סוף משפחות שמגיעות לזמן הקשה והכואב, במקום להתחיל למצוא חברת קדישא וקברנים ומועצה דתית – יש טלפון שעושה להם את כל העבודה.

מיכאל מלכיאלי: דבר נוסף – מהימים הראשונים הוא אמר:

מיכאל מלכיאלי: אני לא מוכן לסבול שבלניות, שעושות עבודת קודש, וקברנים, יעבדו בהתנדבות.

מיכאל מלכיאלי: הוא הסתכל על תלושי השכר שלהם: 1,000 שקל, 1,200 שקל.

מיכאל מלכיאלי: אדם חוזר הביתה עם תלוש משכורת של 1,000 – והם עובדים בשבת, עובדים בחגים.

מיכאל מלכיאלי: בזמן שעם ישראל יושב בסעודה, אז בלניות, נשים צדקניות, לא בבית, וקברנים, בלילות, ובמוצאי שבתות, הולכים וקוברים – באיזה שכר?

מיכאל מלכיאלי: היום יש מועצות דתיות שמסתמכות על מתנדבים, וכשמתנדב לא יכול, אז יש הלנת המת עשרות ומאות פעמים; יעידו על זה כל חברות הקדישא.

מיכאל מלכיאלי: והלך ועשה מלחמות קשות מאוד עם האוצר להשיג עוד כסף, וברוך השם.

מיכאל מלכיאלי: אבל הוא כל הזמן אמר לי: זה לא מספיק.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: אני מתבייש בזה – אני מתבייש שאני שר לשירותי דת ועובדים שלנו מקבלים כזה שכר.

מיכאל מלכיאלי: היינו פעם בכנס של ראשי מועצות דתיות.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר להם: תראו, אני לא הולך לדאוג לשכר שלכם – והוא מדבר איתם – לא דואג לשכר שלכם.

מיכאל מלכיאלי: אדאג לשקופים האמיתיים, לחלשים.

מיכאל מלכיאלי: קיים בעצמו: כל הבורח מן הכבוד, הכבוד רודף אחריו.

מיכאל מלכיאלי: שמעתי, אם אדם בורח מהכבוד כל הזמן, אז מתי הכבוד יתפוס אותו?

מיכאל מלכיאלי: הרי כל הזמן הוא בורח.

מיכאל מלכיאלי: אז בשעה שאדם מת ונפטר, הוא מפסיק לברוח – אז הכבוד תופס אותו.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהקונסנזוס שיש סביבו – ימין, שמאל, דתיים, חילונים, לא משנה – הוא דמות מופת; צניעות, אדם שהשררה לא העבירה אותו על דעתו; אדם שיכול לנהוג בעצמו, בשביל לא להטריח את הנהג; לעשות קניות בעצמו, כדי לא להטריח אנשים.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו, אדם שמגיע לשררה לפעמים מתרגל שעושים בשבילו ומארגנים לו ומסדרים לו, אבל לא, מרום מקומו הוא אומר: לא, אני יודע להסתדר לבד.

מיכאל מלכיאלי: ההתבטלות לדברי חכמים, ההתבטלות לרבנים – הפגישה האחרונה שלי איתו לפני כחודש וחצי כשהוא היה בהכרה הייתה בבית החולים הדסה.

מיכאל מלכיאלי: הוא דיבר בערגה על הרב עובדיה יוסף.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: עוד מעט יום השנה לפטירה שלו.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר:

מיכאל מלכיאלי: אני מתגעגע לימים שהיינו באים אחרי תפילת שחרית, עולים לרב, מדברים, מתייעצים.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר: איפה הימים האלה?

מיכאל מלכיאלי: היה דבוק בכל נשמתו ברב לופס, הרב של עכו.

מיכאל מלכיאלי: כל הזמן היה מדבר.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לסיים בעוד דבר.

מיכאל מלכיאלי: אני התלוויתי אליו לסיור בוותיקן.

מיכאל מלכיאלי: זה היה אחרי שנשרפה איזושהי כנסייה, והיה הרבה רעש בעולם למה לא מגנים וכו'.

מיכאל מלכיאלי: כל הדרך הוא אמר לי: אני רואה את עצמי שליח של העם היהודי – ללכת ולמסור מחאה, ולהגיד מהי דרכה של תורה, ומה התורה, ומה הדת היהודית מצווה.

מיכאל מלכיאלי: הוא ראה את זה בשליחות, ושליחות אמיתית.

מיכאל מלכיאלי: אני רואה שבעזרת השם יעמוד בתפילה על עם ישראל, עלינו, ושבלכתו – באמת דמותו תחסר לנו – יהיה לנו סניגור טוב בשמיים.

מיכאל מלכיאלי: רציתי להקדיש את הדברים האלה לעילוי נשמתו.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מלכיאלי.

ישראל אייכלר: אין תשובת שר, ואנחנו סיימנו את הדיון היום.

מיכאל מלכיאלי: לוועדה, לוועדה.

ישראל אייכלר: אתה רוצה להעביר לוועדה?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אתה מסתפק בדברים שלך.

ישראל אייכלר: תסיים עם דברים טובים, כמו שאמרת, שבעזרת השם יקיצו וירננו שוכני עפר.

ישראל אייכלר: תם סדר-היום.

ישראל אייכלר: הישיבה הבאה תתקיים – – –

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: הוא מסתפק.

ישראל אייכלר: לא, אז לא.

ישראל אייכלר: אז הוא מסתפק.

ישראל אייכלר: תם סדר-היום.

ישראל אייכלר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ז בחשוון התשע"ט, 5 בנובמבר 2018, בשעה 16:00.

ישראל אייכלר: ישיבה זו נעולה.