ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 366, 2018-10-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ג בחשוון התשע"ט, 22 באוקטובר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 33), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 5) (תיקון) (דחיית מועד התחילה), התשע"ט–2018; הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון מס' 2), התשע"ט–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/5749/20 וכלה בהצעת חוק פ/5758/20: הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – תוקפו של חוק חורג בעניין מסתננים), מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – הרחבת תחולת ההגדרה העצמית הלאומית במדינת ישראל לעדה הדרוזית), מאת חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב, עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון – ביטול הסדרי שחרור על תנאי למבצעי מעשי טרור), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – עישון בבית משותף הפוגע בשכנים), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת יהודה גליק; הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון – הגדרת עבירת מין), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק-יסוד: השוויון (תיקוני חקיקה), מאת חברי הכנסת סאלח סעד, לאה פדידה, רוברט טיבייב, יעל כהן-פארן, איל בן ראובן, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, רויטל סויד, יואל חסון, איציק שמולי, איתן כבל, איתן ברושי ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ בין-ארצי), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, יוליה מלינובסקי, רועי פולקמן, יוסי יונה, מיכל בירן, נחמן שי, איתן ברושי, איילת נחמיאס ורבין, דב חנין, איימן עודה, תמר זנדברג, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, איל בן ראובן, מרב מיכאלי, יעל גרמן, קסניה סבטלובה, איציק שמולי, סתיו שפיר, יואל חסון ומיכל רוזין; הצעת חוק העונשין (תיקון – נסיבות רפואיות), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת רויטל סויד; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת נשיאת לוחית זיהוי באופניים ממונעים ובקורקינט ממונע), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת יעקב אשר; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – חסינות בפני דין פלילי), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי על פי סעיף 96(ד) לתקנון הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת זוהיר בהלול, שנכנסה לתוקפה ביום ט' בחשוון התשע"ט, 18 באוקטובר 2018, נמחק שמו מהצעות חוק שהיה שותף להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונח היום על שולחן הכנסת דוח ביקורת שנתי של מבקר המדינה 69א, וכן הערות ראש הממשלה לדוח זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו על שולחן הכנסת הודעת שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל על מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יצחק וקנין ואיתן ברושי בנושא: קריסת חקלאים בענף הפטם.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איתן ברושי, עפר שלח ואחמד טיבי בנושא: קיצוץ של 22% בתקציב 2019 של מכון וולקני.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אכן, כפי שגם שמענו ממזכירת הכנסת, לאחר נאומים בני דקה אנחנו נשמע את הצהרת האמונים של חבר הכנסת החדש-ישן משה מזרחי, אבל בינתיים אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: משהו קרה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אנחנו נעשה ניסיון נוסף.

יעל כהן-פארן: לנו זה הצליח.

איל בן ראובן: אצלנו זה עבד.

יעל כהן-פארן: אצלנו זה עבד.

יולי יואל אדלשטיין: זה עבד בסוף?

יולי יואל אדלשטיין: עבד.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נקווה שזה אכן עבד בסוף, ולכן נבקש מחבר הכנסת אורי מקלב לפתוח היום נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אכן עבד.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, הבוקר התבשרנו בשורה לא טובה: ספר תורה נשרף והושלך לפח.

אורי מקלב: גבאי בית הכנסת הגדול בעיר חדרה הזדעזע לאחר שגילה את ספר התורה השרוף כשהוא מושלך לפח אשפה.

אורי מקלב: הצער גדול.

אורי מקלב: המשטרה חוקרת את נסיבות האירוע.

אורי מקלב: אומנם יש עיתונים כמו יתד נאמן והמודיע ששמו את שרפת ספר התורה בכותרת הראשית, אבל אני לא חושב שיש חשיפה גדולה לשרפת ספר התורה, ובמקומות אחרים לא דיברו על כך.

אורי מקלב: אני חושב שיש חובה שלנו להביע זעזוע מעצם שרפת ספר התורה, וזה לא משנה כרגע מי עשה את זה ולמה הוא עשה את זה.

אורי מקלב: גם במקרה שמדובר באדם מעורער בנפשו, עצם שרפת ספר התורה, שהוא הספר הקדוש ביותר לעם ישראל במשך אלפי שנים, שבכל שבוע מיליוני אנשים קוראים בו; לא קיים תקדים לקדושה לספר כמו שיש לספר התורה, שהוא קדוש לעם היהודי, שהאותיות שלו נכתבות אות-אות עם קולמוס, עם דיו, על קלף מיוחד.

אורי מקלב: לא מצאנו שספר חוקים של עם, של מדינה, אוגדים אותו, מכבדים אותו, כותבים אותו באמת בהרבה דינים ובצורה של לשם ייחוד מסוים, מיוחד – לכתוב את ספר התורה כדי להפוך אותו קדוש מאז יצירתו, מאז יצירת הקלף ומאז עיבודו, ולאחר מכן, כשמכניסים ספר תורה, השמחה מאוד מאוד גדולה, ועם אירוע מיוחד, כמעט כמו כלה, כמו כלה לחופתה.

אורי מקלב: ואנחנו היום נמצאים במדינת ישראל וספר תורה נשרף.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להגיד שאנחנו צריכים להצטער, וכולנו צריכים להצטער.

אורי מקלב: גם כשמוצאים מישהו שנהרג ליד העיר, או שמת ליד העיר, זקני העיר אומרים: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

אורי מקלב: אין חשש שהם שפכו, אבל לא מספיק עשו, לא מספיק הצטערו.

אורי מקלב: לכל הפחות שביחד, כקולקטיב, נביע צער על שרפת ספר התורה, ספר שקדוש לעם ישראל.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: חבריי וחברותיי, כידוע לכם, לאחרונה אנחנו שומעים על התפרצות של כמעט מגפת חצבת.

יעל גרמן: לכאורה, כל אחד שעבר חצבת אומר: אה, עברתי את זה, זה לא נורא, אבל האמת היא שבחצבת ישנם סיבוכים שעלולים להביא אף למוות.

יעל גרמן: אני לא נמצאת כאן כדי להפחיד.

יעל גרמן: אני חושבת שרופאים יכולים בהחלט לבוא ולומר מהן תופעות הלוואי המסוכנות של חצבת.

יעל גרמן: אני נמצאת כאן אחרי שאנחנו דנו היום בוועדה על המשמעות של המחלה, ואני מבקשת מכל ההורים ללכת ולחסן את ילדיהם.

יעל גרמן: אישית אני נגד חוק שיכריח את ההורים לחסן, אבל אני גם חושבת שיש בזה חוסר אחריות לא לחסן את הילדים, ולגרום לכך שילדים אחרים שנמצאים בגן או בבתי הספר עלולים להידבק.

יעל גרמן: אז אנא, לכו להתחסן, ואני מבקשת גם מהרבנים באזורים חרדיים ודתיים בבני ברק ובירושלים, ששם נמצאו באמת ריכוזים של הידבקויות בחצבת, לבוא ולקרוא לכולם ללכת ולהתחסן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לאחרונה יש הגברה של החרמת דחפורים, משאיות, מכוניות וקנסות גבוהים שעוסקים בבנייה ביישובים הערביים, בשל החוק שהתקבל בכנסת על החמרת הענישה, הקנסות המינהליים הכספיים וחילוט רכבים.

אחמד טיבי: אני חושב שאלה עונשים כבדים מדי, חמורים, שמיועדים בעיקר נגד החברה הערבית והיישובים הערביים.

אחמד טיבי: חברי טלב אבו עראר ואני, וגם סעיד, דנו בנושא הזה גם בוועדה, ופנינו ליועץ המשפטי לממשלה מנדלבליט כדי להקפיא את העונשים האלה, ואם לא, אנחנו ניאלץ לפנות לבג"ץ בעניין זה.

אחמד טיבי: מדובר בעונש קשה, שפוגע במחייתם ובהכנסתם של אנשים, נהגים, בעלי הכלים הכבדים האלה, ויש להתחשב בכך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איל בן ראובן.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לא מזמן ביקרתי בכפר רג'ר.

אכרם חסון: אני לא יודע אם היושב-ראש מכיר את הכפר.

אכרם חסון: זה כפר שנמצא בגבול – –

יולי יואל אדלשטיין: מכיר.

אכרם חסון: – – שבין לבנון לבין ישראל.

אכרם חסון: החלק הישראלי מוכר מאז 1982 כמועצה מקומית.

אכרם חסון: לצערי הרב, חסרים שם עוד הרבה פרויקטים שיכולים לשרת את האוכלוסייה, ואנחנו מנסים לעזור להם בנושא מסנן למערכת המים בעלות מיליון שקל, הקמת אולם ספורט.

אכרם חסון: אבל מה שמפריע לי – ראש המועצה תמיד התלונן על זה שאין תיבות דואר.

אכרם חסון: רשות הדואר לא התקינה תיבות דואר בתוך היישוב.

אכרם חסון: אני פניתי ליושב-ראש ההנהלה ולמנכ"ל הדואר, ולצערי הרב, עד עצם היום הזה אזרחי הכפר הזה, שמונה כ-2,600 תושבים, אין להם איך לקבל את הדואר.

אכרם חסון: ולכן, חשוב מאוד שאנחנו נעלה את הנושא הזה, נלחץ על הדואר, וסוף-סוף, אזרחי ישראל שמוכרים מאז 1982 יקבלו את השירות שמגיע להם.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ירדן והשלום איתה הם נכס אסטרטגי עליון למדינת ישראל.

איל בן ראובן: הודעת המלך עבדאללה על דרישתו לקבל בחזרה שטחים בצופר ובאי השלום בנהריים בוודאי מעוררת תדהמה ודאגה.

איל בן ראובן: בנימה אישית, אני מוכרח לומר שבשבילי האי הזה הוא גם זיכרון כואב לשבע הבנות שנרצחו באי הזה בהיותי מפקד הגזרה.

איל בן ראובן: אני רוצה להעלות כאן את תהייתי באשר להפתעה ולמה שנראה כהיתקלות בנושא.

איל בן ראובן: אם היה ברור ששנה לפני ירדן יכולה להודיע על אפשרות של התנגדות להמשך החכירה, אזי היה נדרש תהליך מקדים שינסה למנוע את הכרזתו של המלך, שברור שתהיה לו בעיה קשה לחזור בו מדבריו.

איל בן ראובן: דבריה של סגנית השר ששמעתי אתמול, שנתחיל לעסוק בנושא הזה אתמול, מעוררים גם הם דאגה רבה.

איל בן ראובן: אני מצפה ממשרד החוץ לקיים תחקיר וללמוד איך לא נופלים לסיטואציה שכזאת, שנראה על פניו שלא טופלה כראוי, ומשמעויותיה האסטרטגיות יכולות להיות דרמטיות.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יש כל כך הרבה נושאים לדבר עליהם, אבל אני רוצה לנצל את הדקה הזאת למשהו שאני מחזיק בבטן כבר כמה ימים בעקבות כתבה של אחד, ז'וז'ו אבוטבול, שהיה מאוד נחמד לראות איך הוא ניצל, באמת, מהתקף לב.

אורן אסף חזן: שמחתי לראות שהוא בין החיים, שמחתי לראות שהוא שורד ושמחתי גם לראות שהוא מקבל במה – עד לאותו משפט הזוי, מקולקל, גזעני, שהוא בא ואמר עלינו, בני עדות המזרח, על המרוקאים: אנחנו לא העיפרון הכי חד בקלמר.

אורן אסף חזן: גבר, אתה לא חלק מהקלמר.

אורן אסף חזן: אתה משתכנז, אתה מתלקק, אתה רוצה לקבל במה בתקשורת, אתה מסמל את הגזענות של 2018, ואם לא היית חולה ולא היית עדיין בבית חולים הייתי פותח עליך פה הרבה יותר גדול.

אורן אסף חזן: רבותיי, לעדות המזרח – לעולי מרוקו, לעולי טריפולי ולשאר העדות המדהימות, מכל ארצות ערב והאסלאם, יש תרומה ענקית לבניין מדינת ישראל, יש תרומה ענקית לחברה בישראל.

אורן אסף חזן: כל מי – ולא משנה באיזה צבע הוא, מאיזה עדה הוא – שיבוא וינסה לקחת את זה מאיתנו הוא גזען, הוא חשוך, הוא שחור, הוא מגעיל, הוא שפל, ואין לו מקום לא בתקשורת ולא בקרבנו.

אורן אסף חזן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: אנחנו נמצאים בישורת האחרונה לפני הבחירות לרשויות המקומיות, שיתקיימו בעוד כשבוע ימים.

סעיד אלחרומי: אני קורא מכאן למתמודדים בכל המקומות לשמור על איפוק ולשדר מסרים של אחדות ואחווה וחגיגה של הדמוקרטיה.

סעיד אלחרומי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אנחנו בשבוע האחרון לפני הבחירות לרשויות המקומיות.

סעיד אלחרומי: אני קורא לכל המועמדים בכפרים הערביים ובערים הערביות להתאזר בסבלנות ובמתינות ולהפיץ רוח של אחווה ואחדות בין כל התומכים והנציגים.

סעיד אלחרומי: אנו רוצים חגיגה דמוקרטית שנתגאה בה בכל כפרינו וערינו.

סעיד אלחרומי: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

אורן אסף חזן: איך נעזור לך אם לא תדבר בעברית?

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו נשמע את חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותיי, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אדוני היושב-ראש, היום חוק היסטורי, מס' 9 כאן בסדר-היום, חוק איסור צריכת זנות בפעם הראשונה, חוזר למליאה לקריאה ראשונה.

עליזה לביא: אני רוצה לבקש מכל החברות והחברים להישאר ולתמוך בהצעת החוק החשובה הזו.

עליזה לביא: זאת הצעת חוק מצילת חיים.

עליזה לביא: בפעם הראשונה מדינת ישראל תעביר בקריאה ראשונה, ובתקווה שתושלם במהרה החקיקה בוועדה, ונחזור לכאן ונאמר כולנו: די לצריכה של הזנות במדינת ישראל, ונצרף לכך גם את כל מה שקשור לעולם החינוך ולשיקום של נשים וגברים שנמצאים על הרצף.

עליזה לביא: זאת לא בחירה.

עליזה לביא: זה כשל של מדינה, כשל חברתי, ואנחנו חייבים וחייבות כולנו להתגייס ולהיות במקומות הללו, וכך להצטרף למדינות מערביות שכבר החליטו מזמן שהן אומרות די לצריכת הזנות.

עליזה לביא: ואני חוזרת ומבקשת מכולכם להישאר עד סוף סדר-היום ולתמוך בהצעת החוק החשובה.

עליזה לביא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר, חברת – על מי הכרזתי?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני, סליחה, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: נפל דבר היום.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו, התרגלנו בפסיקות של בג"ץ, כאלה או אחרות, לניתוק המוחלט שלו מרצון העם, והיום אנחנו רואים את בג"ץ מתערב שוב בהחלטה דמוקרטית של רצון תושבים בעיר אלעד – ופסל מועמד, מועמד של רוב העיר, ממש רוב העיר, שרצה מועמד מסוים.

מיכאל מלכיאלי: בג"ץ, בגלל טענות פרוצדורליות של הגשה, של זמן, דברים שהיה אפשר בנקל לפתור, החליט באופן שרירותי ולא חכם לפסול את המועמד שלו.

מיכאל מלכיאלי: אני, בכוונתי להגיש הצעת חוק שתפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.

מיכאל מלכיאלי: לא ייתכן שבגלל בעיות של דקות ושל שעות רצון התושבים לא יבוא לידי ביטוי.

מיכאל מלכיאלי: ואני הייתי קורא לבג"ץ להפסיק להתערב בהחלטות של העם, לתת לעם לומר את דברו, כי זה רצון העם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: ממשלת נתניהו ממשיכה לנקוט מדיניות של נישול מקרקעות, עקירת יישובים ערביים, הריסת בתים, וההחלטה הזאת – שכל העולם עוקב אחריה – לפינוי תושבי ח'אן אל-אחמר.

טלב אבו עראר: אלה בדואים שגורשו על ידי הצבא בשנות ה-50 מיישוב תל ערד בנגב, וישבו במקום הזה.

טלב אבו עראר: המקום הזה הוא שטח כבוש, קרקע פלסטינית; אין לישראל בכלל שום זכות שם.

טלב אבו עראר: ולכן היה מן הראוי לפנות ולעקור התנחלויות שהן בלתי חוקיות, בניגוד לחוק הבין-לאומי.

טלב אבו עראר: כל הקהילה הבין-לאומית פונה לישראל – –

ענת ברקו: – – – יישובים.

טלב אבו עראר: – – ודורשת להפסיק את – –

ענת ברקו: – – – על כל גבעה שבא לכם.

טלב אבו עראר: – – ההתנחלויות; להפסיק את ההחלטה האומללה, הגזענית הזאת – –

ענת ברקו: לא יאומן.

ענת ברקו: – – לפנות את תושבי ח'אן אל-אחמר.

ענת ברקו: מתיישבים על אדמות מדינה – – –

טלב אבו עראר: זה הצדק, זו הבקשה העולמית, ואנחנו מקווים שממשלת תפסיק ותבטל את ההחלטה ההזויה הזאת.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול התבשרנו שעיתון ותיק במדינת ישראל, עיתון ישראלי לכל דבר, עיתון בשם "וסטי", שיוצא לאור בשפה הרוסית, לא יודפס עוד, לא ימשיך להיות מודפס, וככה ינותק עוד צינור שמחבר ישראלים דוברי רוסית – ובמיוחד המבוגרים שבהם, שאינם שולטים בשפה העברית – לישראליות, לחיים עצמם.

קסניה סבטלובה: הצינור הזה ינותק.

קסניה סבטלובה: עכשיו, אנחנו רואים כבר, כן, עברה יממה – לא קמה צעקה רבתי במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: לא באו להגנת העיתון לא עיתונאים ולא עורכים, וגם לא אזרחים רגילים מן השורה, שהיו ככה רועמים והיו מתרגשים מאוד אם היה מדובר בחינוכית, בערוץ 10, בעצם בכל ערוץ אחר, כל כלי תקשורת אחר.

קסניה סבטלובה: אנחנו היינו כבר שומעים פה מהומה: איך קורה דבר שנופל עיתון במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: זה לא דבר פשוט, רבותיי.

קסניה סבטלובה: אנחנו כולנו יודעים שיש משבר באמצעי תקשורת ההמונים.

קסניה סבטלובה: זו תופעה עולמית, זו לא רק תופעה ישראלית.

קסניה סבטלובה: יחד עם זאת, כאן אנחנו אומרים שאנחנו מדינת עלייה.

קסניה סבטלובה: אנחנו מקבצים סביבנו כל הזמן עוד ועוד קהילות שבאות לכאן, חלקן נמצאות פה והיו פה מאז ומעולם, והרבגוניות של ישראל תלויה בזה שאנחנו ניתן את האפשרות לכל הקהילות האלה להתחבר למדינת ישראל, לחיים בה, לישראליות עצמה.

קסניה סבטלובה: אני הגשתי היום הצעה דחופה לסדר-היום – לצערי הרב, היא לא אושרה – בנוגע לעניין של עיתון וסטי.

קסניה סבטלובה: אני עדיין מקווה שהכנסת תואיל ותדון, ותמצא את האופן הראוי לדון בעניין החשוב הזה, כי מדובר פה בפגיעה באמת בעשרות אלפי אנשים, ישראלים, כמוני, כמוכם, כמו כל אחד מכם, שיישארו בלי כלי מאוד חשוב לקבלת המידע על מה שקורה במדינה שלנו, חיבור לחיים עצמם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, היום מתפרסמות תוצאות הבחינה הממשלתית לסיעוד, ואני מברך את מאות הבוגרים שעברו את הבחינה היום, שקיבלו את התוצאות – במיוחד מאות הערבים שעברו את אותה בחינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני כמה חודשים גם הייתה בחינה ממשלתית לרופאים והתפרסמו התוצאות, והיה רוב, מאות רופאים ערבים שקיבלו את האישור לעסוק ברפואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרופאים האלה והאחיות והאחים האלה מטפלים בכל האזרחים, ולרוב הם עובדים בבתי חולים, וברור שרוב האוכלוסייה היא יהודית, אז רוב המטופלים שלהם הם יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה נגיד להם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה, היהודי שמוכן להפקיד את הבריאות שלו בידי אותו ערבי, שהוא יטפל בו, שייתן לו את החיסונים המתאימים, שייתן לו את התרופות המתאימות, שיטפל בו עד שיבריא – האזרח הזה הוא לפי חוק הלאום אזרח סוג ב'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אתה רוצה לצפות מאזרח סוג ב' לעשות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני חושב שהגיע הזמן שתתעשתו בממשלה הזאת – ולדעת ששוויון אזרחי לכל האזרחים זה המינימום שבמינימום לתושבי המקום, למיעוט יליד של המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עודד פורר.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, בדקות אלו ממש מתפרסם דוח מבקר המדינה 69א, ובדוח יש מסמך מאוד קשה וביקורת מאוד חריפה על רשות המים ועל הידרדרות משק המים.

יעל כהן-פארן: כולנו יודעים שחמש שנות בצורת מאחורינו.

יעל כהן-פארן: אנחנו בתחילת שנה שאנחנו מקווים שהיא לא תהיה שנת בצורת, אבל היה ואולי תהיה שנה שחונה, אנחנו נהיה אחרי שש שנות בצורת.

יעל כהן-פארן: מצב משק המים נוראי.

יעל כהן-פארן: היום התקיימה גם ישיבת שדולה, שדולת המים, בראשותי, ביחד עם חברות הכנסת עליזה לביא ונורית קורן, ובאמת לא ידענו שהיום יפורסם דוח מבקר כזה על משק המים.

יעל כהן-פארן: מה שאני רוצה לומר מכאן זה שהממשלה וכולנו כאן בכנסת צריכים לקחת בצורה הרבה יותר משמעותית את הדחיפות להציל את משק המים, כי המים זה החיים שלנו כאן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, הבוקר קיבלתי מכתב ממשפחתה של קטי דוד, השם ייקום דמה.

עודד פורר: לפני 13 שנה, בערב שמחת תורה, שני מחבלים ערבים ישראלים, מוחמד חשאן וסמיר אבו מוך, יימח שמם, חטפו את קטי ממקום עבודתה ורצחו אותה באכזריות בלתי נתפסת.

עודד פורר: הם דקרו אותה 28 דקירות סכין בכל חלקי גופה, רוצצו את גולגולתה באמצעות כלי עבודה מברזל, השליכו אותה ביער ודרסו אותה הלוך ושוב עד שנפחה את נשמתה.

עודד פורר: הם ביצעו את הרצח הזה רק בשל היותה יהודייה.

עודד פורר: המחבלים נתפסו ונגזר עליהם מאסר עולם.

עודד פורר: אני לא אתאר את מה שמתארת משפחתה של קטי שעבר עליהם בתקופה הזאת.

עודד פורר: אבל לפני כחודשיים התבשרה המשפחה בשיחה טלפונית ממחלקת החנינות במשרד המשפטים שוועדת השחרורים המליצה לקצוב לאסיר מוחמד חשאן את מאסר העולם ל-33 שנים, וזאת בשל התנהגות טובה בכלא.

עודד פורר: כלומר, הוא יתחיל לצאת לחופשות באופן מיידי, ולאחר קיצור שליש בעוד תשע שנים אותו רוצח יצא לחופשי.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק שלי שתמנע קיצור שליש לאסירים ביטחוניים הונחה בפני ועדת השרים רק אתמול.

עודד פורר: לצערי, נדחה הדיון בה, בתחושה שהוא הולך להידחות שוב ושוב בכל מיני אמתלות משפטיות כאלה ואחרות, כדי שחס וחלילה לא יאושר.

עודד פורר: אני קורא כאן לחברי הבית: צריך לעצור את הפארסה הזאת של אסירים ביטחוניים שאחרי תקופה קצרה מוצאים את עצמם משוחררים מהכלא – שליש, תחת התנהגות טובה.

עודד פורר: הם יכולים להתנהג נהדר בין כותלי בתי הסוהר, אבל מה שהם עשו הוא בלתי נסלח, ולא כזה שיכול לאפשר לשחרר אותם מוקדם מהזמן.

עודד פורר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר לכם שאלימות נגד נשים היא לא רק בעיה של נשים – ומשום מה היא הפכה להיות בעיה של נשים.

ענת ברקו: מתחילת השנה נרצחו 20 נשים, ובטעות קוראים לתופעה הזאת "אלימות במשפחה".

ענת ברקו: זו לא אלימות במשפחה.

ענת ברקו: פרופ' דפנה יזרעאלי, זיכרונה לברכה, נהגה לומר שזו פשוט אלימות של גברים כלפי נשים.

ענת ברקו: ואז, למעגלים האלה – הילדים שחווים את האלימות בתוך המשפחה הופכים גם הם להיות גברים מכים.

ענת ברקו: זה חוצה מגזרים, זה חוצה דתות, זה חוצה מעמדות.

ענת ברקו: והתופעה הזאת היא סמויה מן העין, לא יודעים, וגם ילדים משתתפים במנגנון ההסתרה של אלימות כלפי נשים.

ענת ברקו: אני חושבת שצריך להגביר את האכיפה, לשים קץ להתעללות הזאת, וכשנשים באות ומגישות תלונות – להתייחס לתלונה בשיא הרצינות ולספק להן הגנה.

ענת ברקו: גורמי החינוך צריכים להיות ערים לשינוי בהתנהגותם של ילדים שחווים אלימות בבית או נוכחים באלימות כלפי בנות זוג.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: ואדוני, באמת להגביר גם את המודעות בקרב נשים לבקשת עזרה, כי הן קורבנות, ואפשר לסייע להן כדי לעצור את הרצח הבא.

ענת ברקו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, חוק הנאמנות בתרבות הולך להיות בושה גדולה בספר החוקים של מדינת ישראל.

נחמן שי: הממשלה נגררה – אולי השרה לחצה, אולי אחרים, אני לא יודע.

נחמן שי: נאמנות ותרבות הן לא מאותה משפחה.

נחמן שי: נשמת אפה של התרבות – וגם של הדמוקרטיה – היא החופש ליצור ולייצר כל מה שעולה בדמיונו של אדם.

נחמן שי: את זה מדינת ישראל צריכה להבטיח לכל מי שיוצר תרבות בתחומה, ולסייע מכספי הציבור.

נחמן שי: כמו שהכספים מגיעים מכל הציבור, גם התמיכה צריכה להגיע לכל הציבור.

נחמן שי: ככה זה עובד בדמוקרטיה.

נחמן שי: ייתכן שדברים מסוימים אינם מוצאים חן בעיניה של ממשלה אחת, ומחר – לא בעיניה של ממשלה אחרת, ולכן גם שרים לא צריכים להיות ממונים על כך, ולכן זה לא הקריטריון שלהם.

נחמן שי: אני לא מגן על הסתה ואני לא מגן על פגיעה באדם זה או אחר משום סיבה שהיא על פני כדור הארץ, והדברים האלה מכוסים בחוק.

נחמן שי: תנו לתרבות לפרוח, כי זה אחד הדגלים היפים ביותר שמדינת ישראל יכולה להניף.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בסוף החודש הזה יתקיימו הבחירות לרשויות המקומיות בארץ.

מסעוד גנאים: הבחירות האלה – ואני מדבר, למשל, על החברה הערבית – בדרך כלל המצב הוא טוב; אנחנו לא רואים חיכוכים או קטטות או ירי.

מסעוד גנאים: יש בכמה מקומות, שהם מעטים מאוד, תופעות מאוד שליליות, כמו קטטות, חיכוכים ואפילו ירי, אבל זה אחוז קטן מאוד.

מסעוד גנאים: אני רוצה לקרוא לכל האזרחים, במיוחד בחברה הערבית: שיהיו בחירות שקטות, מכובדות, ושכל אחד יכבד את המחנה השני, ולשמור על שלום הבית החברתי ועל היחסים הטובים בין כל האזרחים והתושבים, כי בסוף כולם בני עם וחברה ויישוב אחד וכולם שכנים וקרובי משפחה.

מסעוד גנאים: בסוף כולם צריכים לקבל את כללי המשחק הדמוקרטי ולכבד את החלטת הרוב.

מסעוד גנאים: (אומר בערבית: בשפה הערבית אומר:

מסעוד גנאים: בסוף חודש זה עלינו ליישם הלכה למעשה את הביטוי: הבחירות – יום, והקִרבה בין האנשים – יום-יום.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

עאידה תומא סלימאן: אתמול, עם כניסתו של הממונה החדש על שוק ההון מר ברקת, משה ברקת – החליט לפטר את הנהגת שעבדה עם הממונה הקודמת, כי הוא פחד שיעלילו עליו, ולא היה נוח לו להישאר כנראה עם אישה במקום סגור הרבה זמן.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה – והיום פניתי לשר האוצר בבקשה להקפיא את המינוי שלו, לזמן אותו להליך משמעתי, כי המסר שיוצא מאמירה כזאת הוא מאוד מאוד מסוכן – גם כלפי הנשים המתלוננות על הטרדות מיניות כאילו הן כולן מעלילות, ודבר שני, מי שיש לו בעיה להישאר באותו מקום עם אישה ולא לשלוט בעצמו, אז שיורחק מהציבור, כי הוא סכנה לציבור.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאישה, מקומה בכל מקום.

עאידה תומא סלימאן: כהוכחה לכך, אני מאוד שמחה לדבר גם על משהו טוב שקורה בימים האלה.

עאידה תומא סלימאן: זה הוגש לשר האוצר, ואני מקווה שיפעל למענו.

עאידה תומא סלימאן: היום התבשרנו שיש בחורה ערבייה צעירה שקוראים לה שהד עבוד משפרעם.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד גאה לדעת שהיא הערבייה הראשונה שמכהנת כקפטן בהפועל פתח תקווה לכדורסל, שבליגת-העל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש בשורות כאלה טובות שאנחנו נמצאות בכל מקום, ואנחנו צריכות להתקומם כשמנסים לדחוק אותנו הצידה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: דוח חשוב של ארגון 15 דקות מדרג את הערים לפי תחבורה ציבורית, ומסתבר, שלא במפתיע, ש-70% מהיישובים בארץ מקבלים שירות מתחת לממוצע.

דב חנין: אני רוצה לציין לטובה את העיר שנמצאת במקום הראשון מבחינת שירותי התחבורה הציבורית, וזו נצרת עילית.

דב חנין: אז מגיעה להם הערכה, ואני מקווה שעוד ערים ילכו בדרך הזאת.

דב חנין: בין הערים הגדולות חיפה נמצאת במקום הראשון, וגם לה מגיעות ברכות.

דב חנין: לעומת זאת יש בעיות ביישובים ערביים, בפריפריה, ויש כאן מקום להרבה דרישות מהממשלה בתחום הזה, אבל גם לדרישות מראשי הרשויות המקומיות.

דב חנין: לפעמים ראשי הרשויות המקומיות לא מספיק לוחצים, ולפעמים אפילו למרבה הצער הם בולמים מהלכים שהממשלה אפילו תקצבה אותם, של קידום תחבורה ציבורית.

דב חנין: למשל בעיר תל אביב-יפו, העיר הגדולה והחשובה, משרד התחבורה תקצב שלושה נתיבי תחבורה ציבורית שיכולים לצאת לדרך, וראש העירייה עוצר אותם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: אז כאשר אזרחי ישראל יוצאים להצביע ביום הבחירות לרשויות המקומיות – ואני מקווה שיצאו להצביע בהמוניהם – אני קורא להם לחשוב גם על התחבורה הציבורית ולהצביע בעד מי שמקדם אותה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת סאלח סעד.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תחילה אני רוצה להצטרף לקריאתו של חבר הכנסת אורי מקלב ולהביע מורת רוח משרפת ספר התורה בבית הכנסת הגדול בחדרה.

פנינה תמנו: לעניין שלשמו ביקשתי לדבר, מהבוקר אני מתקשה שלא לשמוע באוזני את צלילי ילדה פעוטה, אולי בגיל שלוש, בפתח תקווה, אשר צוות הגן בחר, כדי להענישה, להשאיר אותה מחוץ לדלת הגן, כאשר היא בכוחה הדל מנסה להיכנס לתוך הגן, ורק היא נותרה בחוץ והיא בוכה ובוכה במשך דקות ארוכות.

פנינה תמנו: אז אומנם היום יעלה החוק לפיקוח המעונות אשר יזמה חברתי חברת הכנסת קארין אלהרר ואשר עבדנו עליו קשה בוועדה לזכויות הילד, אבל בסופו של דבר, רק בזכות שכנה ערנית שצילמה את הילדה זה הגיע לכותרות והנושא הזה יטופל.

פנינה תמנו: צריך שכולנו נאחד כוחות, בין שזה בית המשפט, שיתחיל להחמיר את הענישה, גם בפן העונשין וגם בפן האזרחי, בין שהבית הזה, שיוציא חקיקה שיותר ויותר מחבקת ומחזקת את הילדים ואת חסרי הישע, ובין שזה הציבור, שצריך להיות ערני לשלומם של ילדינו.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה, אדוני.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, נמצאים איתנו כאן היום תלמידי בית ספר התיכון בבית ג'ן.

סאלח סעד: אני רוצה לברך אתכם גם על זה שאתם נמצאים כאן, אבל יותר על זה שאתם מקור לגאווה של בני העדה הדרוזית ומדינת ישראל.

סאלח סעד: אתם שומרים על המקום הראשון כבר חמש שנים בבגרויות בישראל; אתם מקום ראשון בתוצאות הבגרות בישראל.

סאלח סעד: על זה אני רוצה להגיד לכם: אתם מקור לגאווה של כולנו, גם התושבים של בית ג'ן וגם התושבים הדרוזים, אבל גם כל אזרחי ישראל.

סאלח סעד: אני רוצה לברך גם את חברי הטוב, קרוב משפחה שלי שהוא בן דוד שלי, המנהל הפדגוגי שנמצא איתם, ג'לאל סעד.

סאלח סעד: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סאלח סעד.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש מן הנוכחים לפחות לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של זוהיר בהלול, שנכנסה לתוקפה ביום חמישי, ט' בחשוון תשע"ט, 18 באוקטובר 2018, בא במקומו חבר הכנסת משה מזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את משה מזרחי לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה מזרחי, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת ואתה תשיב: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

משה מזרחי: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

משה מזרחי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אתה ודאי מוזמן לומר כמה דברים לכנסת.

משה מזרחי: תודה רבה.

משה מזרחי: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה מזרחי: חברי הכנסת, חברותיי חברות הכנסת, שאלו אותי אם אני מתגעגע, אדוני היושב-ראש, ואני מודה שאחרי ששמעתי את ראש הממשלה בפתיחת מושב החורף וגיליתי מפיו שעברנו עשור מופלא שלא היה כמותו מקום המדינה, לא ידעתי את נפשי, אני אומר את האמת.

משה מזרחי: לא ידעתי שאנחנו כאלה.

משה מזרחי: הייתי נבוך.

משה מזרחי: הרגשתי מנותק.

משה מזרחי: התלבטתי עם עצמי: אם זה המצב, איזה טעם יש לחזור, אדוני היושב-ראש, ולהיות חלק מהמיעוט המשמיץ?

משה מזרחי: אם זה כך, צריך, כמו בתרבות – שלום, גברתי השרה.

משה מזרחי: תודה על התעודה ששלחת לי.

גילה גמליאל: ברוך שובך.

משה מזרחי: אם זה כך, כמו בתרבות – לחוקק חוק שיאסור עלינו את החמיצות ויחייב אותנו בפרגון וישריין לנו את ראש הממשלה לעשור המפואר הבא.

משה מזרחי: הייתי בטוח שכל זה קרה מאז שאני עזבתי כאן, אדוני היושב-ראש, ובזמן שאני ישנתי בעיות היסוד נפתרו.

משה מזרחי: מעולם החברה הישראלית לא הייתה מאוחדת יותר, פטריוטית יותר, דמוקרטית יותר ויהודית יותר על פי חוק.

משה מזרחי: כן, הקמנו את הבית הלאומי לעם היהודי סוף-סוף.

משה מזרחי: בזמן שישנתי ראש הממשלה ושריו המקצוענים – לא את, גילה – גזרו סרטים ברחבי הארץ.

משה מזרחי: עשרות רכבות פרצו לדרך, ובהן עשרות אלפי נוסעים מאושרים, שבעי רצון, מפרגנים; מעולם הפריפריה לא הייתה קרובה יותר למרכז.

משה מזרחי: בזמן שישנתי מאות מיטות, רופאים ואחיות נוספו לבתי חולים, חדרי מיון קדמיים בפריפריה נחנכו, רפואה חינם.

משה מזרחי: בזמן שישנתי, בתוך שש שנים יושמו יעדי ועדת אלאלוף – זוכרים?

משה מזרחי: יש דבר כזה.

משה מזרחי: העוני מוגר.

משה מזרחי: איפה הוא?

משה מזרחי: איפה אתה?

משה מזרחי: איכה?

איילת נחמיאס ורבין: יושב פה אלאלוף.

משה מזרחי: שש שנים.

משה מזרחי: קיצרו לך את הפז"ם.

משה מזרחי: בזמן שאני ישנתי, במגזר הערבי נפתחו תחנות משטרה כמו פטריות אחרי הגשם, עשרות אלפי פריטי אמל"ח נתפסו ורף האלימות ומספר מקרי הרצח ירדו לשפל שלא היה כמותו.

משה מזרחי: אלפי צעירים ערבים מתדפקים על דלתות השירות הלאומי ורוצים להתגייס למשטרת ישראל.

משה מזרחי: בזמן שישנתי ראש הממשלה והממשלה הובילו את המאבק בשחיתות הממאירה את חיינו, ודחקו אותה לשוליים.

משה מזרחי: בזמן שישנתי האינטרס הציבורי הדיר את המושחתים מחיינו.

משה מזרחי: ובזמן שאני ישנתי טוהר הכפיים של נבחרי הציבור הפך לעילא, דוגמה ומופת לעולם השלישי.

משה מזרחי: הביטחון בשמיים, השלום בפתח, וכן, מיליונים עדיין צובאים על נתב"ג.

משה מזרחי: אני מבין למה ראש הממשלה כועס על כולנו – העשור הטוב ביותר, ראש ממשלה שלא היה לנו כמותו, ועדיין רק 30% חושבים שהוא מתאים.

משה מזרחי: מיעוט מנותק של 70% חושבים שלא.

משה מזרחי: כפויי טובה.

משה מזרחי: ואז הינה, באתי הנה, עדיין ישן – ההפתעה מרה, מפח נפש.

משה מזרחי: שוב חוק הגיוס ונטל השוויון; שוב חוק הגיור והריב עם יהדות התפוצות; הפליטים, המהגרים, מבקשי עבודה – איך שלא תרצו – עדיין זרוקים בדרום תל אביב; שוב עזה בוערת והדרום עולה באש; האיראנים כבר על הגדרות, ופוטין – הוא עושה לנו בית ספר; שוב חוקי הנאמנות, והפעם התרבות על הכוונת – מי לנו, מי לצרינו.

משה מזרחי: תחלקו אותנו, קדימה: פטריוטים ובוגדים.

משה מזרחי: אה, כן, הינה, הזכרנו את ועדת אלאלוף; זה עניין ממש שולי וזניח.

משה מזרחי: איפה תוכנית העשור שלך?

משה מזרחי: 1.8 מיליון עניים, ומתוכם 842,000 ילדים עניים.

משה מזרחי: אתם מקשיבים למספר, אזרחי מדינת ישראל, שמתפזרים?

משה מזרחי: חלקם אנשים עובדים.

משה מזרחי: גם להם היה עשור מופלא.

משה מזרחי: כמה זמן, חברים, הקדשתם לילדים הרעבים האלה?

משה מזרחי: כמה זמן אתם הקדשתם לקידום חקיקה מקדמת שחיתות, להגנה על המושחתים ולניסיונות החקיקה לקעקע ולסרס את מערכת אכיפת החוק?

משה מזרחי: כמה לילדים הרעבים וכמה לדברים האלה?

משה מזרחי: כואב להגיד את זה.

משה מזרחי: כן, חזרתי, וקשישים, גמלאים, נכים, ניצולי שואה – כאילו לא עזבתי – נזרקים שוב מתחת לגלגלים בלי לרחמים.

משה מזרחי: דז'ה וו.

משה מזרחי: באטרף הזה, אדוני היושב-ראש, של חקיקה בלתי נתפסת לקעקע את שלטון החוק ואת השוויון בפני החוק, אז שיסלח לי – תסלח, לי אדוני ראש הממשלה, שאתה לא פה: אם לא יהיה כלום, אין כלום ולא יהיה כלום, למה אתה זקוק בזמן חקירה לחוק הצרפתי?

משה מזרחי: ולמה לקראת המלצות אתה זקוק לחוק ההמלצות?

משה מזרחי: ולמה עכשיו לקראת כתב אישום – אם יהיה, כן?

משה מזרחי: אנחנו מאחלים אחרת, אולי, אבל אם יהיה – למה אתה צריך להיות חסין מעל לחוק ולהיות חסין מפני העמדה לדין?

משה מזרחי: ואם יש הקלטות במקרה בתיקי החקירה, אז אנחנו נביא את חוק ההקלטות.

משה מזרחי: מזל שלא מצאו דנ"א כראיה באחד מתיקי ה-1000, כי אחרת מישהו פה היה מציע חוק לפסול את ראיות הדנ"א.

משה מזרחי: מה קורה לנו?

משה מזרחי: מה, השתגענו פה?

משה מזרחי: בזה אנחנו משקיעים את כל מה שיש?

משה מזרחי: בגלל כמה אנשים אתם רוצים להשאיר פה חורבות של שלטון החוק?

משה מזרחי: אני רוצה להגיד מילה ליועץ המשפטי לממשלה כמי שהיה שם, בצומת ההוא:

משה מזרחי: חקר האמת יכול להיות בור בלי תחתית כשרוצים בכך, ולטובת והעם והחשודים הבכירים בפלילים – איך אמרו גדולי משפטנינו?

משה מזרחי: אמת ויציב – יציב עדיף, רבאק.

משה מזרחי: וכל אלה שיושבים פה, עם כל תהליכי החקיקה, שוויון בפני החוק – כבר בספר ויקרא: "לא תִשא פני דל", נכון, גברתי היקרה?

משה מזרחי: "ולא תהדַר פני גדול".

משה מזרחי: אני רוצה לסיים בנימה אישית.

משה מזרחי: יושבים כאן אחי הבכור יוסי ואחי האומן הנפלא אורי, ולידם כמו-אח, האומן המופלא, הפסל שמואל בן עמי.

משה מזרחי: אני מזכיר אותם כאן, שיהיו לי בריאים עד 120, והם באו לכבד אותי, והם היו לי דמות האב, יעקב, שנפטר כאשר אני הייתי בכיתה א'.

משה מזרחי: אימי, בלהה, זיכרונה לברכה, גידלה שמונה ילדים.

משה מזרחי: הגדול שבהם היה יוסי, שייבדל לחיים ארוכים, אחרי צבא, והקטן היה בן שלוש.

משה מזרחי: והיא, בעזרתם – אלה שהיו לי לאב – גידלה אותנו למופת בימים שהמדינה שלנו עצמה הייתה על הברכיים, לא היה לה לתת, ואנחנו הבנו את זה.

משה מזרחי: וככה גידלה אותנו אימי עזת הנפש, בעזרתם, להיות אזרחים תורמים ומועילים.

משה מזרחי: אנחנו מדינה עשירה.

משה מזרחי: אנחנו לא צריכים שככה יגדלו היום ילדים – נכון, מר אלאלוף?

משה מזרחי: 842,000 רעבים לא צריכים לגדול כך.

משה מזרחי: אנחנו יכולים אחרת.

משה מזרחי: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה מזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, אין מחיאות כפיים, משפחה יקרה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מבינים את ההתרגשות, אבל לא מוחאים פה כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: דקה לחיבוקים ונישוקים, ואז חבר הכנסת שמולי ביקש לברך את – – –

מיכל רוזין: נקודת אור בשלהי הכנסת העשרים.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

מיכל רוזין: נקודת אור בשלהי הכנסת העשרים.

קריאות: מזל טוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מזרחי, שב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי יעלה לברכו מעל דוכן הנואמים.

עיסאווי פריג': ואלכ, השתפרת בנאומים.

מיקי לוי: תותח-על.

מיקי לוי: תותח-על.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: ובאמת מעומק הלב, חברי משה מזרחי, חבר הכנסת משה מזרחי, זכות נעימה מאוד, מכיוון שאתה לי ולהרבה בבית הזה סוג של מורה, סמל ליושרה, לניקיון כפיים, להליכה בתלם ולשמירה על האינטרס הציבורי הטהור.

איציק שמולי: חבר הכנסת מזרחי חוזר לבית הזה, וכפי ששמתם לב, הוא חוזר עם הרבה מאוד חן, הרבה מאוד חדות והרבה מאוד נוכחות, ודומה שבאמת אין מועד טוב יותר.

איציק שמולי: בתקופה שבה ההנהגה נוקטת לשון ופעולה של שיסוי ושל פילוג ושל הסתה, דרוש בבית הזה, חברי חבר הכנסת משה מזרחי, אומץ לב ציבורי; דרושים אנשים שידברו אמת גם כאשר זה לא משתלם פוליטית.

איציק שמולי: בתקופה שבה קברניטים נכנסים ויוצאים מחדרי החקירות דרושים בבית הזה, חברי חבר הכנסת מזרחי, אנשים שיש להם יושרה וניקיון כפיים.

איציק שמולי: כאשר בתקופה שבה אנחנו נמצאים מקודמת חקיקה רעה, מפלה, גזענית, מתלהמת, מקודמים מהלכים שקוראים תיגר על שלטון החוק ועל שומרי הסף, כל ביקורת היא בוגדנות, שוויון ודמוקרטיה הם כבר רק שמאלנות, דרושים אנשים בבית הזה, חברי חבר הכנסת משה מזרחי, שפיהם וליבם שווים, שמחויבותם הבלעדית והעליונה היא לציבור ולציבור ששלח אותם, לאינטרס הציבורי.

איציק שמולי: וכשאני מסתכל עליך, חברי ומורי, אני רואה בך את כל אלו: אדם ישר, אדם שבמשך כל תחנות חייו הציבור הוא שעומד לנגד עיניו – הרצון לקום בבוקר ולשרת אותו ולתת לו ולתרום לו בצורה הישרה ביותר, בצורה האמיתית ביותר, בצורה הנעלה ביותר.

איציק שמולי: את רוב הדברים על משה מזרחי אתם יכולים לקרוא בגוגל.

איציק שמולי: אני מברך גם את המשפחה היקרה – זכיתם ביהלום של ממש – אבל אני אספר לכם כמה דברים שלא ידעתם על משה מזרחי.

איציק שמולי: כטברייני, הוא פיתח מומחיות מיוחדת להכין דגים – אני חושב שזה דג אמנון – בפלפל אדום חריף אש, בדיוק בדיוק כמו אישיותו החדה והנועזת.

איציק שמולי: אומנם אתם מכירים אותו בגוגל כראש אגף חקירות חזק ואימתני, אבל למעשה הוא מגדל בבית ארנבון קטן בשם נבי, וזה מראה משהו על הרגישות האין-סופית שלו.

איציק שמולי: בדרך כלל אנשים מסתפקים בכלבים, בחתולים.

איציק שמולי: אתה תמיד הולך לאקסטרים.

איציק שמולי: זה מזכיר לי גם, משה, כמה בקדנציה הקודמת קידמת כאן חקיקה לא טריוויאלית בכלל – עבור מיעוטים, עבור נשים, עבור הנשים שקולן אינו נשמע – לא פעם ולא פעמיים בבית הזה.

איציק שמולי: משה מזרחי הוא צייר ואומן בחסד עליון.

איציק שמולי: הוא מציג בתערוכות – אני חושב שבתקופת השינה שלך, כפי שהגדרת אותה – בכל הארץ, ציורים מרהיבים, ציורים צבעוניים, שבאמת מרחיבים את הלב.

איציק שמולי: ואני מאחל לך, חברי חבר הכנסת משה מזרחי, שאתה תחזיק עוד הרבה הרבה שנים במכחול שקובע ומצייר את ציור חיינו כאן, במדינה הזאת, בבית הזה, כי הכנסת הזאת, העם הזה והמדינה הזאת זקוקים לאנשים כמוך שיכתיבו וינהיגו ויובילו.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי, על דבריך החשובים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו ודאי מברכים את הח"כ החדש משה מזרחי, ועוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: מייד נתחיל לעבוד.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/795; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' ל"ב, ישיבה 356, עמ' 30235; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק עידוד תרומות מזון, התשע"ט–2018, לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תציג את ההצעה חברת הכנסת מירב בן ארי, בשם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: גברתי השרה, כנסת נכבדה, הצעת חוק עידוד תרומות מזון, התשע"ט–2018.

מירב בן ארי: אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת החוק החשובה הזאת.

מירב בן ארי: הצעה זו מקורה במיזוג של הצעות חוק פרטיות של חברי הכנסת אורי מקלב, חיליק בר, משה גפני, אורלי לוי אבקסיס ומוטי יוגב.

מירב בן ארי: אני רואה רק את אורי.

מירב בן ארי: בישראל קיימות אוכלוסיות לא מעטות שסובלות מאי-ביטחון תזונתי.

מירב בן ארי: גופים רבים שעוסקים בתחום המזון, כמו מסעדות, אולמות אירועים, חדרי אוכל במפעלים, רשתות שיווק ובתי מלון, נמנעים לעיתים מלתרום עודפי מזון שנשארים ברשותם בשל החשש שתוטל עליהם אחריות פלילית או נזיקית אם ייגרם נזק מהמזון שנתרם.

מירב בן ארי: בשל החשש הזה אוכל רב ואיכותי נזרק ומתבזבז, אף שניתן להעבירו, באיכות טובה, למי שנזקק לכך.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שגם אני, במסגרת סיורים של שדולת כחול-לבן – הינה חברת הכנסת נחמיאס ורבין, שמכירה אותה היטב – נמצאת בהרבה סיורים.

מירב בן ארי: באחד מהם הגעתי לסיור של לקט ישראל, שיחד עם מתנדבים רבים פועלים להצלת המזון ותורמים אותו לנזקקים.

מירב בן ארי: המנכ"ל של לקט – אהלן, היי, אתם עושים עבודה חשובה מאוד.

מירב בן ארי: כל הכבוד לכם.

מירב בן ארי: בצדק רב אתה יושב פה, בקהל, כי זה הרבה בזכותכם, הצעת החוק הזאת.

מירב בן ארי: בהצעת החוק שלפני

מירב בן ארי: כם מוצע להבהיר את המצב המשפטי, ואם תורם מזון פועל לפי הוראות הדין ולא מתרשל, הוא לא יישא באחריות נזיקית או פלילית.

מירב בן ארי: הבהרה דומה נעשית גם לגבי ארגונים לחלוקת מזון שעוסקים בהובלה, החזקה או חלוקה של תרומות מזון.

מירב בן ארי: גם כאן יש עמותות נפלאות, ואני ביקרתי גם אותן.

מירב בן ארי: גם ארגונים אלה לא יישאו באחריות נזיקית ופלילית אם הם מילאו אחר הוראות הדין ולא התרשלו.

מירב בן ארי: אנו מקווים כי הבהרה זו תקטין את החשש של תורמי מזון פוטנציאליים ותגדיל את תרומות המזון לנזקקים.

מירב בן ארי: מנגד, ההצעה מבטיחה כי המזון שייתרם יהיה באיכות טובה ויישמרו לגביו כל הוראות הדין שמבטיחות הגנה על בריאות הציבור.

מירב בן ארי: בנוסף, על מנת לעודד תרומות מזון, החליטה הוועדה להוסיף הוראה שלפיה אחת לשנה יעניק שר הבריאות אות הוקרה לחברות וגופים שתורמים מזון, וכל זאת על פי קריטריונים שהוא יקבע.

מירב בן ארי: ההצעה כמובן אושרה בוועדה פה אחד.

מירב בן ארי: אין לה הסתייגויות.

מירב בן ארי: אני מבקשת מכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

מירב בן ארי: לפני שאני ארד אני רוצה לומר שהצעת החוק הזאת, במשך שנים – כמה זמן אתה בכנסת, חיליק?

יחיאל חיליק בר: מהכנסת התשע-עשרה כבר.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: איפה שולי?

מירב בן ארי: גם שולי.

מירב בן ארי: חשוב לומר – שנים לא התקדמה, ובזכות יו"ר הוועדה, שנתן לי את הכבוד להקריא את החוק – אבל אני מנצלת את המקום כדי להודות לך: בזכות הדחיפה שלך, הצוות הנהדר של ועדת העבודה והרווחה, שחלק נמצאים גם פה, הצוות שלך, החוק הזה, שהוא חוק היסטורי וחוק חשוב – ואני אומרת את זה פה לכל החבר'ה שנמצאים כאן אבל גם לאלה שבבית: זה חוק חשוב מאוד, שעושה כל כך הרבה דברים טובים, מעבר לעזרה ולתרומה לנזקקים.

מירב בן ארי: גם בעצם סוף-סוף אפשר לתרום מזון, שיגיע למקומות הנכונים, אבל לא חלילה יטיל אחריות נזיקית או פלילית על מי שבסך הכול רוצה לתרום.

מירב בן ארי: אני קוראת לכם להצביע בעד.

מירב בן ארי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי, בשם יושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף.

ישראל אייכלר: אני חושב שלכבוד לכנסת שאין הסתייגויות ויש הסכמות על חוק לתרומות מזון.

ישראל אייכלר: אבל יש מי שביקשה זכות דיבור – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

ישראל אייכלר: בבקשה, חמש דקות.

שולי מועלם-רפאלי: אחר הצוהריים טובים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, חבריי השרים.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק שעליה נצביע בדקות הקרובות, שאותה הובלתי בכנסת הקודמת יחד עם חיליק ואורלי, ביוזמת ארגון לקט ישראל, וקודמה בכנסת הזאת בכל הכוח על ידי חבר הכנסת אורי מקלב ויושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף עד להבאתה לנקודת הסיום, נוגעת, לעניות דעתי, לתפיסה שרואה בערבות ההדדית את אחד מבסיסי הקיום של מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אני מברכת על קידומה ושמחה מאוד על עבודה משותפת יחד עם משרד המשפטים כדי להגיע לנקודת הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: ספר דברים, חברים, מצווה עלינו, ואני מצטטת: "כי יהיה בך אביון – – – לא תאמץ את לבבך – – – כי פתֹח תפתח את ידך לו".

שולי מועלם-רפאלי: אנו מצֻווים לא להקשות אתת ליבנו ולתת.

שולי מועלם-רפאלי: ובהמשך ספר דברים התורה אף מגדילה ומצווה עלינו את הציווי הזה: "לא תראה את חמור אחיך או שורו נֹפלים בדרך והתעלמת מהם הקם תקים עמו".

שולי מועלם-רפאלי: לא רק שאנו מצווים בנתינה, אנו מצווים גם לא להתעלם מכל מי שנקרה בדרכנו וזקוק לעזרה.

שולי מועלם-רפאלי: את הנתונים שהציגה כבר חברתנו מירב בן ארי, על מאות אלפי אנשים במדינת ישראל שחיים באי-ביטחון תזונתי מצד אחד, ומצד שני טונות של אוכל, עוד בשדות, ומזון שכבר מוכן, שמרקיבים, תפתור הצעת החוק הזאת, בעזרת השם.

שולי מועלם-רפאלי: הסיבה העיקרית שהמוסדות לא תרמו את האוכל עד היום הייתה חשש מתביעות, כמו שנאמר, מזה שנטל ההוכחה היה עליהם.

שולי מועלם-רפאלי: בהצעת החוק הזאת התקדמנו לזה שאנחנו פוטרים אותם מאחריות פלילית או נזיקית, כי הכול נעשה מכוונה טובה, הכול נעשה לפי הכללים של הובלת מזון, שכבר קבענו אותם בתחילת הכנסת הזאת בשעות הרבות שישבנו על חוק המזון.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק הזאת פותחת פתח למאות ארגונים וחברות שיש ברשותם מדי יום עודפי מזון טובים וראויים, ושאינם לוקחים כרגע חלק בתרומת מזון בשל חוסר הוודאות שהם היו בה עד היום, והיום הדבר הזה יתוקן.

שולי מועלם-רפאלי: על פי ההערכות, חברים, הצעת החוק שתיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל תשלש את היקף תרומות המזון, תרחיב את הפעילות של הצלת המזון, וזו הזדמנות אדירה לכולנו לתת מענה נוסף לחוסר הביטחון התזונתי ולצמצם עוד פער בפערים החברתיים במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: זו הזדמנות, ואנו מצרפים את מדינת ישראל למדינות הרבות שכבר הסדירו את הנושא בחוק, לטובת המאבק בבזבוז המזון ולצמצום הפערים בחברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, גידי, ענת, על שותפות, ובעזרת השם, נמשיך לעשות ולהצליח.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אנחנו יכולים לגשת מייד להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–4 – 48 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

ישראל אייכלר: תוצאות ההצבעה: 48 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל – חוק עידוד תרומות מזון.

ישראל אייכלר: אני רוצה לתת לשני אנשים שעבדו קשה על – – –

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, אפשר להוסיף אותי?

לאה פדידה: אני פספסתי את ההצבעה.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, מה עם שלישית?

ישראל אייכלר: חברת הכנסת פדידה רוצה – – – היא לא הצביעה.

ישראל אייכלר: וחבר הכנסת טיבייב, אני מצרף אותך לפרוטוקול.

ישראל אייכלר: השם שלך זכור לטובה.

ישראל אייכלר: טיבייב זה טוב.

יחיאל חיליק בר: קריאה שלישית, אבל קריאה שלישית.

ישראל אייכלר: עכשיו נעשה הצבעה בקריאה שלישית.

ישראל אייכלר: רק רגע.

ישראל אייכלר: אנחנו מצביעים בקריאה שלישית.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: עכשיו כולם יכולים להצביע.

ישראל אייכלר: לא נצטרך להוסיף.

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 48 נגד – אין נמנעים – אין חוק עידוד תרומת מזון, התשע"ט–2018, נתקבל.

ישראל אייכלר: בעד, בעד.

ישראל אייכלר: אני יכול להגיד את זה, כי כולם בעד.

יוסי יונה: הרב אייכלר, לא הספקתי.

ישראל אייכלר: 48 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: גם פרופ' יוסי יונה, חבר הכנסת, רוצה לצרף את תמיכתו.

ישראל אייכלר: עכשיו ניתן לשניים מאלה שפעלו בחוק להגיד תודה – חבר הכנסת אורי מקלב וחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

ישראל אייכלר: אבל כמה אתה צריך, דקה או שתיים?

אורי מקלב: כשתשמע מילה אחת מיותרת, תפסיק אותי.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: יש לו זכות, אבל הוא רוצה זכות מצומצמת, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אין לנו – סדר-היום ארוך.

אורי מקלב: אני אתחיל בתודות.

אורי מקלב: אני אתחיל בתודות, וצודק יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף שיש את מי לברך, ואתה בראש אלה שצריך לברך אותם, שנכנסת לעניין, קידמת את זה והבאת את זה כהצעת החוק הראשונה במושב החורף, כספתח, משהו שנותן רווחה ושינוי בכל הטיפול בעודפי מזון.

אורי מקלב: למנהלת הוועדה הגב' ענת כהן שמואל וצוות הוועדה; ליועצת המשפטית עו"ד ענת מימון וצוות הייעוץ המשפטי, שעשו עבודה רבה וחשובה מאוד; לשרת המשפטים וליועץ שרת המשפטים גיל ברינגר; לחברת הכנסת שולי מועלם – הצעת חוק שלך במקור, וכפי שאני חוזר ואומר, לא היית איתנו, לא כיהנת בתחילת הקדנציה, ואני ראיתי את זה כהצעת חוק שחשוב לקדם, ואנחנו המשכנו בזה, ואת שותפה לכל אורך הדרך; לעוזרי דוד זוהר; לארגון לקט ישראל ולמנכ"ל גידי כרוך, שנמצא פה; כל העמותות והארגונים שמטפלים בזה; האישים הרבים מחוץ לעמותות וארגונים, כאלה שהיו בכירים מאוד מאוד במערכת הפוליטית, בכירים במשק, שתמכו וסייעו בקידום הצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך ולחברים, קודם כול לחבר הכנסת מזרחי, שדיבר, שהוא רואה את הקשישים ואת הגמלאים והנכים והעניים באותו מצב – הינה, באת בכבודך, חבר הכנסת מזרחי, מחדש, והינה, אנחנו עשינו שינוי.

אורי מקלב: אבל אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, מעטים הם החוקים המושלמים.

אורי מקלב: מעטים הם.

אורי מקלב: אם אתה מיטיב למשל עם אחד, אתה מחסיר אולי מהשני; אתה מיטיב עם הצרכן – יכול להיות שאתה מקשה על היצרן; אתה מיטיב עם העובד – יכול להיות שאתה מכביד על המעביד.

אורי מקלב: אבל חוק שהוא בעצם – גם חוק ממשלתי, נניח, משרד הבריאות, שאתה נותן, מיטיב עם נכים, אבל זה כסף שעולה למערכת, כספים שלנו שאנחנו מוציאים.

אורי מקלב: אבל זה חוק שכל-כולו בא להציל מזון שהיה מושלך, לצערנו, לאשפה והיה נאבד.

אורי מקלב: את החלק הזה, את המזון הזה, שלא היה לזה שום דבר – שאף אחד לא היה נהנה ממנו, וזה לא גורם לשום הכבדה ולשום קושי לאף אחד, אנחנו באמת נותנים את האפשרות לחלק את המזון הזה, לתת אותו לאנשים שזקוקים לו, שמשוועים לאוכל מזין, אוכל משביע, אוכל בריא.

אורי מקלב: צריך להגיד שלא מדובר, אדוני, בשיירי אוכל.

אורי מקלב: לא מדובר על שיירי אוכל.

אורי מקלב: מדובר באוכל שדקה לפני 16:00 עוד נמכר ב-100 או ב-150 שקל לקילו, והינה, הגיעה השעה והמטבח או הקייטרינג נסגר, או שהיה אירוע שבוטל, או הכינו יותר מדי.

אורי מקלב: בתי מלון, מפעלים, שיש להם עודפי מזון יכולים לתת אותו בראש שקט.

אורי מקלב: כמו שצוין כאן, לא מדובר בכסף קטן; מדובר בסכומים אדירים, בסכום שמגיע הרבה מעל מיליארד שקל.

אורי מקלב: הרבה מעל מיליארד שקל.

אורי מקלב: מדובר באמת בעזרה מאין כמוה, שאין כמותה, והכול ממה?

אורי מקלב: מבל תשחית.

אורי מקלב: בל תשחית – אמרנו בוועדה כמה פעמים – זה לא ציווי כלכלי, זה ציווי ערכי ועקרוני, וזריקת מזון זה לא רק חבל על הכסף אלא השחתת מזון וזה השחתת הנפש – כשמשחיתים מזון זה משחית את הנפש.

אורי מקלב: וראינו את העם כולו רוצה לא לזרוק את האוכל הזה ורוצה לתת אותו.

ישראל אייכלר: תודה.

אורי מקלב: אדוני, אני רק רוצה להגיד לך מילה אחת, אני אומר לכולנו: תם ולא נשלם.

אורי מקלב: באמת, היינו יכולים לחוקק את החוק הזה לפני כמה שנים.

אורי מקלב: חיכינו שאולי נעשה אותו יותר מושלם, אבל בעצם הצעת החוק הזאת היא להגיע לתכלית, והתכלית היא לעודד ולהרבות את תרומת המזון בישראל.

אורי מקלב: היו חסמים בהטלת סנקציה או בהטלת אחריות.

אורי מקלב: יש כאן אמירה מאוד מאוד חזקה שאומרת לאנשים: צאו ותרמו.

אורי מקלב: אנחנו מקווים שנצטרך להרחיב את אותן עמותות ואת הארגונים הנפלאים האלה, שמובילים את המזון, מקבלים, מרכזים ומובילים אותו בצורה השמורה ביותר; שאנחנו נזדקק להרבה הרבה יותר בגלל שיהיה מי שיתרום, ולא בגלל שיהיה מישהו שצריך לקבל אותם.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת חיליק בר, ואחר כך – היושב-ראש אלי אלאלוף, שהייתה לו הזכות לעשות את זה, ואחרי זה – הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: איפה גידי, פה? וענת.

יחיאל חיליק בר: אני כל כך כל כך כל כך שמח, באמת, שסוף-סוף – אתם יודעים מה עברנו.

יחיאל חיליק בר: אני כל כך שמח שסוף-סוף הצלחנו להעביר את החוק הזה, שיזמנו כבר בכנסת הקודמת, ועבר כל כך הרבה מהמורות וקשיים ומכשולים.

יחיאל חיליק בר: תכף גם נודה למי שעזר.

יחיאל חיליק בר: בכנסת הקודמת יזמתי אותו יחד איתכם, עם חברת הכנסת אורלי לוי ועם שולי מועלם, ובכנסת הזאת – עם ידידי חבר הכנסת אורי מקלב, שבאמת עשה עבודה מדהימה.

יחיאל חיליק בר: הגדירה את זה מירב בן ארי כחוק היסטורי, ואני מסכים איתך.

יחיאל חיליק בר: זה ממש מהפכה בתחום הצלת ותרומת מזון בישראל.

יחיאל חיליק בר: החוק החברתי החשוב הזה, אני רואה בו מהפכה של ממש, ואחרי שנים של עבודה, החוק הזה מסדיר סוף-סוף את תחום הצלת ותרומת המזון בישראל; מסיר את עננת התביעה, שהפחידה כל כך הרבה גורמים וגופים, מעל תורמי המזון.

יחיאל חיליק בר: חשוב שאזרחי ישראל ידעו: קרוב ל-20%, 20% מאוכלוסיית ישראל חיה באי-ביטחון תזונתי; מעל מחציתם באי-ביטחון תזונתי ניכר – כך לפחות לפי דוח הביטוח הלאומי של 2015.

יחיאל חיליק בר: בכל שנה, ידידי, נזרקים כ-1.2 מיליון טון בשווי של 8 מיליארד שקלים של מזון ראוי למאכל לפח.

יחיאל חיליק בר: אתם יודעים כמה ארוחות ערב זה למשפחות זקוקות, לאותם ילדים רעבים שדיברו עליהם?

יחיאל חיליק בר: ולכן, הצעת החוק הזאת היא מהפכה.

יחיאל חיליק בר: היא גם מצילה מזון, היא גם מונעת בזבוז, גם מעבירה אותו למי שידם אינה משגת.

יחיאל חיליק בר: זו מהפכה של ממש – אני מסיים – ששמה את ישראל בשורה הראשונה בתחום הזה לצד המדינות.

יחיאל חיליק בר: ואני באמת אסיים בלהגיד תודה לחבר הכנסת אורי מקלב, לחברת הכנסת אורלי לוי, לשולי מועלם, לארגון לקט ישראל בראשות גידי כרוך וענת המקסימים והמדהימים, שגרמו לנו לא להתייאש.

יחיאל חיליק בר: ביחד איתם עשינו ביחד מעשה ענק.

יחיאל חיליק בר: גידי וענת, אתם שותפים שאני מאחל לכל אחד.

יחיאל חיליק בר: ולך, אדוני, יושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף, תודה מיוחדת על הישיבות, על השעות אצלך במשרד.

יחיאל חיליק בר: גם כשהיועצים המשפטיים הערימו קשיים, אמרת להם: זה יקרה, ובזכותך זה קרה.

יחיאל חיליק בר: אז באמת, תודה לך, יושב-ראש הוועדה אלאלוף, ובאמת, בשורה טובה לעם ישראל ולחברה בישראל היום.

יחיאל חיליק בר: אני מאוד מתרגש שזה קרה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אני מזמין את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת אלי אלאלוף להגיד דברי תודה.

ישראל אייכלר: כולם אומרים לך תודה, אז אתה עכשיו צריך להגיד לאחרים.

אלי אלאלוף: א.

אלי אלאלוף: אני מודה לחברי הכנסת על היוזמה שלהם, וזה נפל בחלקי להביא אותה לסיום.

ישראל אייכלר: אפשר קצת שקט בצד שמאל?

אלי אלאלוף: אז קודם כול לך, חיליק, למקלב, לאורלי, שאני לא רואה אותה, לשולי, למירב – באמת לכולכם תודה, כי זה בזכותכם שהעסק הזה קיים, שהחוק הזה עבר.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות במיוחד ללקט.

אלי אלאלוף: לא נתנו לכם מתנה; הטלנו עליכם אחריות אדירה.

אלי אלאלוף: באמת, כל הכבוד שהסכמתם ונאבקתם כדי לקבל אחריות.

אלי אלאלוף: זה סמל האחריות החברתית.

אלי אלאלוף: אתם הסמל של האחריות החברתית, גם האישית וגם הארגונית.

אלי אלאלוף: כי הבעיה לא נגמרת בזה שיש חוק.

אלי אלאלוף: מעכשיו ההוכחה היא כמעט כולה עליכם.

אלי אלאלוף: אני בטוח שאנחנו, חברי הכנסת, ואנחנו באופן אישי, נוכל להמשיך ולעמוד לרשותכם.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין פה את המהפך האמיתי – ההתנהגות של משרד המשפטים.

אלי אלאלוף: ואני רוצה לברך אותם, כי כשהתחלנו את המשא ומתן איתם הייתה נוקשות שלא הייתה מובנת, נוקשות "מקצועית", במירכאות, שלא הייתה אנושית.

אלי אלאלוף: ואני שמח, באמת, וגם בזכותכם, אנשי לקט, שבסוף נמצא הפתרון יחד עם משרד המשפטים, והחוק הזה הובא בהסכמתו המלאה.

אלי אלאלוף: זאת אומרת שכשמתאמצים, מוצאים פתרון.

אלי אלאלוף: ראש האדם הוא כדי לייצר דברים חדשניים לטובת האזרח, ובמיוחד החלש.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שכל המזון הזה הוא לא רק לעניים, ולקט יודע להסביר את זה, כי חלק גדול זה עבור אנשים שאינם יכולים לתפקד והמערכת הממשלתית אינה יכולה להגיע אליהם.

אלי אלאלוף: וזה – שנבין את זה, זה לא עניין של עוני; זה עניין של נגישות של שירותים לאוכלוסייה שלא יכולה למלא את הצרכים שלה, לתפקד בצורה אופטימלית, ולכן יש פה – תוציאו את המושג עניים ומזון.

אלי אלאלוף: העניים, לא כולם זקוקים למזון; זקוקים לדברים אחרים.

אלי אלאלוף: אני רוצה גם לציין דבר אחד: אוי ואבוי לנו אם המהלך הזה מחליף את הממשלה.

אלי אלאלוף: לא להחליף את הממשלה.

אלי אלאלוף: הממשלה חייבת לספק במוסדות ובמסגרות מסוימות.

אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות להיות בצומת של קרן רש"י כשהתחלנו את מפעל ההזנה.

אלי אלאלוף: היום המדינה מספקת 358,000 – זה המספר שקיבלתי ממנכ"ל משרד החינוך לפני כמה שבועות.

אלי אלאלוף: אוי ואבוי אם המספר הזה ירד ולא ימשיך להיות המספר הממשלתי.

אלי אלאלוף: הממשלה מחויבת לספק לילדים שלה בכל המסגרות רווחה ובריאות ותעסוקה וחינוך, את השירותים האלה.

אלי אלאלוף: תודה רבה לכולכם.

ישראל אייכלר: תודה ליושב-ראש הוועדה.

ישראל אייכלר: אנחנו נסיים את החוק הזה עם עוד דקה אחת לחבר הכנסת חאג' יחיא, כדי להביע תודה, חבר ועדת העבודה והרווחה שהיה שותף בדיונים.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

אורן אסף חזן: כולם יכולים לעלות לדבר?

אורן אסף חזן: אני לא מבין, אדוני היושב-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים, כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מברך על החוק, והאמת, זה חוק היסטורי, ובמיוחד לאוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עסקתי בנושא הזה, אני פניתי לאנשים שיספקו את המזון לנזקקים, ויש לנו עמותות שעובדות על זה, ואני תרמתי בתחום הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו – אתן דוגמה – באוכלוסייה הערבית 52% מתחת לקו העוני, והמזון הזה שנזרק – הם מנצלים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מספקים את המנה החמה לאותם אנשים שידם לא משגת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מברך אותך, אלי, על הנחישות ועל הקצבת הזמן, כי החוק הזה, היה אפשר למרוח אותו הרבה זמן, וזה שידעת את החשיבות שלו וקידמת אותו – רק צריך להודות לך על זה, כי גם זה מאוד חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני אומר, אני מכיר את החברים שלי בטייבה מעמותת סובול א-סלאם – דרכי שלום, זה השם שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש להם אנשים – לא רק מי שתרם את המזון; יש גם אנשים שבאים, מקבלים אותו, מכניסים אותו לתוך הקופסאות, מכינים אותו, מנות חמות, מכניסים אותו למקפיא ומחלקים אותו לפי רשימות למוחרת בבוקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את זה מקרוב, ולכן אני מודה, כי אחרי הרבה אירועים באולמות זורקים את האוכל הזה לפח, וזה חשוב שיגיע לאנשים שזקוקים לו.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

ישראל אייכלר: [נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה, התשע"ד–2013.

ישראל אייכלר: יציג את הצעת הוועדה יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

ישראל אייכלר: בבקשה, חבר הכנסת כבל.

ישראל אייכלר: אני סוגר את הרשימה של הדוברים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אדוני השר, רשמות פרלמנטריות, הצעת החוק המדוברת נדונה בכנסת בקריאה הראשונה ביום י"ט בשבט התשע"ד, 20 בינואר 2014, והועברה לוועדת הכלכלה ביום י"ח בכסלו התשע"ו, 30 בנובמבר 2015.

איתן כבל: הוחל על ההצעה דין רציפות בהתאם לחוק רציפות הדיון בהצעת החוק, התשנ"ג–1993.

איתן כבל: מטרתה של הצעת החוק היא תיקונים שונים בפקודת התעבורה, ובכלל זה בהסדרי האכיפה, נוכח שינויים שונים שהתרחשו בשנים האחרונות: שינויים חברתיים כגון תנודות בהרגלי צריכת האלכוהול, שינויים טכנולוגיים ושינויים פיזיים בתשתיות הדרכים, שינויים משפטיים בעלי אופי חוקתי במשפט הפלילי ושינויים בטכנולוגיות תהליכי העבודה המשמשים לאכיפה.

איתן כבל: ועדת הכלכלה קיימה דיונים רבים ומעמיקים בהצעת החוק, הן בכנסת התשע-עשרה והן בכנסת זו.

איתן כבל: במהלך דיונים אלה קיבלה הוועדה מידע רב והתעוררו שאלות כבדות משקל, וצפוי כי יידרשו עוד כמה דיונים כדי להשלים את הליך החקיקה בהצעת החוק.

איתן כבל: עם זאת, בשל החשיבות הרבה שמייחסת הוועדה למלחמה בקטל בדרכים בכלל ולמלחמה בנהיגה בשכרות בפרט, מוצע לפצל את הצעת החוק להצעות חוק נפרדות כך שחלק אחד מההצעה יכלול את סעיף 37(1)(ב)(1) בעניין החזקה בנוגע להימצאות אלכוהול בגופו של נבדק פרק זמן כמפורט לעיל שקדם לשעת ביצוע הבדיקה ואופן סתירת חזקה זו, והחלק האחר יכלול את יתר סעיפי הצעת החוק.

איתן כבל: הכנסת מתבקשת לאשר החלטה זו.

איתן כבל: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת דב חנין ביקש לדבר, וחבר הכנסת אורן חזן סוגר את הרשימה.

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: אה, סליחה, אחרי זה אתה תקריא.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אנחנו תומכים בהצעת הפיצול שהביאה ועדת הכלכלה.

דב חנין: אבל אני ביקשתי את רשות הדיבור כדי להתריע בפני הכנסת על אחד המהלכים המסוכנים, המדאיגים, הבעייתיים ביותר שמקודמים היום על ידי הממשלה המסוכנת הזאת.

דב חנין: הכוונה שלי היא להצעת החוק שמבקשת להפוך את מינוי היועצים המשפטיים למשרדי הממשלה למינויים פוליטיים.

אורן אסף חזן: טוב מאוד.

אורן אסף חזן: טוב מאוד.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן.

דב חנין: בוועדת החוקה, חוק ומשפט התקיים דיון מאוד רציני בעניין הזה – –

ישראל אייכלר: יש לך זכות דיבור, חבר הכנסת חזן.

דב חנין: – – התקיים דיון מאוד רציני בעניין הזה.

דב חנין: הגיעו בכירי המשפטנים, פרופסורים מהאוניברסיטה, שופטים לשעבר בבית המשפט העליון, שופטים מחוזיים בדימוס, מומחים מכל הכיוונים, אנשי ארגונים אזרחיים שעוסקים בדמוקרטיה, והתריעו על הסכנות שבמהלך הזה.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך ששובר את המפרקת של הייעוץ המשפטי המקצועי במדינת ישראל.

דב חנין: אני אמרתי בדיון הזה בוועדת החוקה, על הצעת החוק של הפיכת מינוי היועצים המשפטיים למינויים פוליטיים, שאם היה מגיע לארץ, או לעולם שלנו, אדם מכוכב אחר, הוא היה שואל: איפה הבעיה כאן?

דב חנין: האם יש לנו מציאות של משפטנים שמתפרעים ועושים מהומות?

דב חנין: המציאות היא בדיוק הפוכה – מי שמתפרע, מי ששובר את הנורמות אצלנו הם שרי הממשלה, הפוליטיקאים שמאבדים, ואיבדו, קווים אדומים.

דב חנין: חלק משרי הממשלה האלה אפילו חשודים בעבירות פליליות חמורות ביותר.

דב חנין: את המתקפה הזאת שהממשלה מקדמת אנחנו צריכים לראות בהקשר רחב.

דב חנין: זו איננה רק מתקפה על המשפטנים; זו מתקפה על המשפט, כי המשפט עצמו מפריע היום לאלה שאיבדו נורמות, עברו עבירות ושוברים את כל הקווים האדומים.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, כאשר מדברים על מתקפות על המשפט מבינים שמדובר בסכנות, סכנות קשות.

דב חנין: זו לא הפעם הראשונה שזה קורה.

דב חנין: מרבים אצלנו להזכיר את המדינות שבהן מתקפות כאלה קרו באמצע המאה ה-20.

דב חנין: אבל אני רוצה להזכיר דווקא את אמצע המאה ה-19, שבה נאמר המשפט: La légalité nous tue על ידי מי שהיה אז ראש ממשלת הרפובליקה הצרפתית אודיו בארו בינואר 1849.

דב חנין: הוא אמר את המשפט הזה בתקופה שבה הרפובליקה שנוצרה במהפכת 1848 כורסמה, ובסופו של דבר הפכה לקיסרות.

דב חנין: זה גם מה שקורה אצלנו: יש מי שרוצה את הרפובליקה להפוך לקיסרות.

דב חנין: יש קיסר, ויש גם מועמדת לקיסרית.

ישראל אייכלר: תודה, אדוני הקיסר.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, משפט אחרון.

דב חנין: באותו מקום שבו הוזכר המשפט הזה של בארו, נאמר על ידי מרקס שההיסטוריה חוזרת פעמיים – בפעם הראשונה היא טרגדיה ובפעם השנייה היא פארסה.

דב חנין: במקרה שלנו, עמיתיי חברי הכנסת – –

ישראל אייכלר: הוא אמר קומדיה.

דב חנין: – – אני חושש שהמציאות היא הפוכה – –

אורן אסף חזן: – – – ההיסטוריה חוזרת?

אורן אסף חזן: אתם אף פעם לא נבחרים.

דב חנין: – – מה שמתחיל בפארסה עלול להסתיים בטרגדיה.

דב חנין: ולכן, את החוק המסוכן הזה חייבים וצריך לעצור ביחד.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורן חזן, אחרון הדוברים לפני ההצבעה.

אורן אסף חזן: חברי היושב-ראש, כמה כיף לראות אותך מנהל את הישיבה.

אורן אסף חזן: תראה איזה חיוך העלית לי על הפנים.

אורן אסף חזן: עם ישראל אוהב אותך.

אורן אסף חזן: רק משפט אחד לנואם הקודם: הוא צודק, ההיסטוריה באמת מרבה לחזור על עצמה, ולכן, אלה שיושבים כאן, אדוני היושב-ראש, לעולם לא ינהלו שוב את המדינה.

אורן אסף חזן: הם נוטים להפסיד פעם אחר פעם אחר פעם.

אורן אסף חזן: הציבור פשוט מאס בהם.

אורן אסף חזן: ומכאן אני מחבר את זה לנאום.

ישראל אייכלר: אל תערב אותי בזה.

אורן אסף חזן: לא, לא, לא, אני אמרתי.

אורן אסף חזן: אני.

אורן אסף חזן: אתם – עזוב, אל תיתן לי לענות לך על זה.

אורן אסף חזן: אנחנו ביחסים טובים.

אורן אסף חזן: טוב, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: חבריי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, אורחים, אורחות מנשים עושות שלום – לצערי, שלום לא יהיה פה בקרוב, אבל כל הכבוד על המאמץ.

אורן אסף חזן: אני רוצה להתרכז בדקות האלה לא בעניין שעליו אנחנו נצביע בעוד רגע אלא בעניין חמור, מטריד, מדאיג, תופעה בוגדנית של ממש, חתירה תחת מדינת ישראל, קריאה והסתה ברורה נגד חיילי צה"ל, נגד המדינה, של אחד, חגי אלעד שמו, מנכ"ל תנועת "בשקר" – תנועה של שקרנים, שכל מה שהם עושים מהבוקר עד הלילה הוא רק כדי להרוס את מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אז אני אתחיל מהסוף, בבקשה, כדי שיהיה ברור.

אורן אסף חזן: תקשיב לי, אדון ליצן קטן: לא אתה ולא שכמותך לא מסוגלים לפגוע במדינה, לא מסוגלים להרוס את המדינה, לא מסוגלים לפגוע בחיילים.

אורן אסף חזן: אבל – והאבל הזה הוא גדול – על המעשים שלך אין סליחה.

אורן אסף חזן: על הפגיעה שלך במדינת ישראל אתה צריך לשלם את המחיר.

אורן אסף חזן: ולא – – –

יחיאל חיליק בר: על מי אתה מדבר?

אורן אסף חזן: על חגי אלעד, מנכ"ל בצלם; בוגדני, פושטק של ממש, שמנצל את הכסף האנטישמי שמממן אותו כדי לפגוע במדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אבל הוא זה לא הסיפור, ידידי יואל חסון.

אורן אסף חזן: הסיפור הוא שלצידך בספסלי האופוזיציה יושבים חברי וחברות כנסת שמבחינתם ההתנהלות הבוגדנית, הנפשעת, הפסולה, הארורה, של אותו – אני לא רוצה אפילו לקרוא לו אדם, לא מגיע לו בכלל שנכנה אותו כך – אידיוט בחליפה נראית לגיטימית.

אורן אסף חזן: היום אני נוסע ושומע בבוקר את יושבת-ראש מפלגת שרץ, סליחה, מרצ, שאומרת בלי להתבייש: זה לגיטימי.

אורן אסף חזן: אנחנו נלחמים כאן במדינה נגד הצבא, נגד הכיבוש הנורא – אין דבר כזה כיבוש; עם אינו כובש בארצו; שחררנו את שלנו – וזה לגיטימי שהוא הולך ומתריס נגד המדינה בחו"ל.

אורן אסף חזן: אז אני מסכם ואומר – כיוון שהתעסקנו בלדבר אחד עם השני ולא בעיקר – דבר פשוט: הפעולות האלה הן פעולות נפשעות.

אורן אסף חזן: על הפעולות האלה צריך לשלם את המחיר.

אורן אסף חזן: אני קורא לציבור בישראל: מי שפוגש את חגי אלעד, שירים לי טלפון, או ישלח לי הודעה בפייסבוק.

אורן אסף חזן: אני רוצה לקבל אותו עם אזיקים בשדה התעופה.

אורן אסף חזן: אני אפגיש אותו מקרוב – –

ישראל אייכלר: תודה.

אורן אסף חזן: – – עם המשטרה, כי מקומו של הבוגדני הקטן והשפל הזה הוא מאחורי סורג ובריח – –

ישראל אייכלר: תודה.

אורן אסף חזן: – – בטח שלא בנמלי תעופה בעולם.

אורן אסף חזן: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכלכלה – 37 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכלכלה בדבר חלוקת הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 112), התשע"ד–2013, נתקבלה.

ישראל אייכלר: הצעת ועדת הכלכלה אושרה – 37 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: עכשיו רשות הדיבור ליושב-ראש ועדת הכנסת מיקי מכלוף זוהר, בבקשה.

ישראל אייכלר: הודעה.

): חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות כדלקמן: הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת רכב מנועי, בהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים ובהצעת חוק עבודת נשים – ועדת הרפורמות – תדון בהצעת חוק שירותי תשלום, התשע"ח–2018.

): ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת איתן ברושי בנושא:

): הלבנת המאחזים ביהודה ושומרון מובילה את ישראל למדינה דו-לאומית.

): יש לי עוד הודעה, על חילופי גברי – היא לא פה.

): בוועדת הפנים, במקום חבר הכנסת זוהיר בהלול יכהן חבר הכנסת רוברט טיבייב.

): תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ישראל אייכלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1255); נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לדיון על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 61) (מאגר צרכנים להגבלת שיחות שיווק מרחוק), לקריאה ראשונה.

ישראל אייכלר: יציג את הצעת החוק שר הכלכלה והתעשייה חבר הכנסת אלי כהן.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שאנחנו מעלים היום – גם של משרד הכלכלה, גם של חברתי השרה לשוויון חברתי, השרה גילה גמליאל – זאת הצעת חוק שקידמנו במשותף במטרה למנוע את התופעה של האגרסיביות של חברות טלמרקטינג.

אלי כהן: לא אחת נחשפנו במהלך השנים האחרונות לחברות טלמרקטינג שפועלות בצורה צינית, מוכרות לאנשים מוצרים שהם לא צריכים, מוכרות דברים במחירים מנופחים, ולמעשה אנחנו מביאים כאן בשורה צרכנית לכלל אזרחי ישראל, שלא ייפלו בנושא הזה לעוקצים.

אלי כהן: ראינו לא מעט מקרים של פגיעה באזרחים תמימים.

אלי כהן: אותם אנשים שנופלים בידי אותן חברות על ידי מכירה אגרסיבית בטלפון לא רק ניזוקים כספית, אלא עוברים בנושא הזה גם פגיעה נפשית לא פשוטה, שגורמת להם צער.

אלי כהן: הצעת החוק הזאת עושה דבר מרכזי אחד: מקיימת דבר של סחר הוגן.

אלי כהן: למעשה, במסגרת הצעת החוק יוקם מאגר, וכל אחד יוכל לבוא, להירשם באותו מאגר, ויחסוך מעצמו שיחות מיותרות וימנע מעצמו עוגמת נפש.

אלי כהן: אני מתאר לעצמי שאנחנו לרוב נוכל לרשום אוכלוסיות חלשות לאותו מאגר.

אלי כהן: הם יוכלו להירשם באופן אישי או באמצעות שירותים שאני בטוח שגם השרה גמליאל, גם משרד הכלכלה וגם הרשות לסחר הוגן והגנת הצרכן, יוכלו בנושא הזה לבוא, להיות ולקבוע.

אלי כהן: הקמת המאגר תנוהל לפי ההוראות, לפי החוק, בתיאום עם משרד המשפטים, על מנת שהדברים יהיו ויישמרו בצורה באמת איכותית וראויה.

אלי כהן: אני חושב שהדבר הזה, לצד צעדים נוספים שאנחנו מקדמים בנושא הזה, יסייע למנוע את הפגיעה באוכלוסיות קשישים.

אלי כהן: גם למהלכים אחרים שותפה השרה גמליאל, וגם חבר הכנסת איציק שמולי, בנושא של חברות כרטיסי האשראי.

אלי כהן: אנחנו בסופו של דבר ניצור כאן מעין כיפת ברזל שתגן בנושא הזה על אותן אוכלוסיות.

אלי כהן: אני בהחלט רוצה לומר תודה לשרה גמליאל על השותפות המלאה בקידום הצעת החוק הזאת.

עיסאווי פריג': איך תמנע שימוש מסחרי או לא תקין במאגר – – –

אלי כהן: עוד פעם.

עיסאווי פריג': איך תמנע בעתיד שימוש מסחרי או לא תקין במאגר שאתה נותן לרשות לצרכן?

אלי כהן: אז רק תרשה לי, ברשותך, קודם כול להשלים את הברכות לשרה גמליאל, שהייתה בנושא הזה שותפה מלאה.

אלי כהן: עשינו את הדבר הזה ביחד, תוך תקצוב, ואני חושב, השרה גמליאל, שגילינו כאן בנושא הזה את הרגישות החברתית להורים שלנו, לאנשים המבוגרים – להגן עליהם, ושאנחנו נראה פשוט בנושא הזה פחות תופעות.

אלי כהן: ולכן, יישר כוח.

גילה גמליאל: תודה.

אלי כהן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', המאגר הזה ינוהל בצורה קפדנית ביותר.

אלי כהן: יש, אגב, חוק שמדבר על הנושא של איך קמים מאגרים, מה השמירה עליהם, איך הכניסה, ולכן – גם לאחר אישור החוק בקריאה שנייה ושלישית ייקבעו תקנות, ואני מניח – אם אני לא טועה, אתה חבר ועדת הכלכלה, אז אני מניח ששם אתם תראו את התקנות, תוכלו לבוא, תוכלו לראות, תוכלו לאשר, אבל הדבר הזה יהיה בצורה בהחלט מהימנה.

אלי כהן: אז אני בנושא הזה רוצה היום לקרוא לכם: זה לא חוק של קואליציה ואופוזיציה, זה חוק של הסכמה, ואני קורא לכל חברי סיעות הבית לתמוך פה אחד בהצעת החוק החשובה הזאת.

אלי כהן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לשר אלי כהן.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4631/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: להצעת החוק הזאת הוצמדו שני חוקים – של חבר הכנסת מיקי רוזנטל ושל חבר הכנסת איציק שמולי.

ישראל אייכלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיקי רוזנטל להגיש את הצעת החוק המוצמדת שלו.

יואל חסון: מה ההצבעה?

יואל חסון: על מה להצביע?

ישראל אייכלר: לא, לא הצבעה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: אדוני השר כהן, תשמע, שמעתי אותך מדבר בלהט, וזה בסדר גמור, ואני מברך אותך על קבלת הצעת החוק, אבל יחד עם זה היה צריך להגיד בכנות שחצי שנה לפני שמשרד הכלכלה דיבר על החוק הזה, אני ישבתי עם אנשי משרד הכלכלה – –

אלי כהן: בשמחה.

מיקי רוזנטל: – – והצעתי את החוק הזה.

מיקי רוזנטל: אני לא אריב איתכם על הקרדיט – מה, אני ילד קטן?

מיקי רוזנטל: אבל אתה יודע מה?

מיקי רוזנטל: גם אני לא המצאתי את זה.

מיקי רוזנטל: בחוק האמריקני יש אתר אינטרנט שנקרא Don't call us.

מיקי רוזנטל: ראיתי את זה שם, וחשבתי שטוב לאמץ את זה גם בארץ.

מיקי רוזנטל: זה מאפשר לאנשים שהטלפון שלהם הוא ביתם, כמו שביתם היה מבצרם בעבר – צריך להגן על הטלפון שלהם מפני הטרדות.

מיקי רוזנטל: מטרידים את האנשים בלי סוף בבקשת תרומות, בבקשות אחרות, בחברות באיגודים, בעניינים.

מיקי רוזנטל: כחלק ממהלך כולל אני כבר יזמתי, והחוק התקבל, שגם ארגונים שאינם למטרות רווח לא יוכלו להציף אותנו בדואר ספאם, וכחלק מהמהלך הזה גם יזמתי את החוק הזה, שאומר שאסור להתקשר לאנשים שמבקשים במפורש להירשם במאגר, שהם מסרבים שיתקשרו אליהם.

מיקי רוזנטל: אני שמח שהמשרד אימץ את זה.

מיקי רוזנטל: עם קצת פרגון אפילו היה לי עונג רב להודות לך, אדוני שר הכלכלה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4699/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: עכשיו לחבר הכנסת איציק שמולי, שגם לו יש הצעת חוק מוצמדת להצעת החוק הזאת.

ישראל אייכלר: שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: חברי השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני כמובן רוצה לברך אותך, השר אלי כהן, על היוזמה הזאת, וכמובן את חברי מיקי רוזנטל, שבאמת, כמו הרבה יוזמות טובות שלו, ככה, הוא הרוח החיה מאחורי הרעיון.

איציק שמולי: אני חושב, אלי, שהדבר המיוחד שאתה הבאת איתך למשרד הכלכלה זה ההחלטה שלך לקחת את הגוף הזה, הרשות להגנת הצרכן, ולהפוך אותו לגוף שהוא פרואקטיבי.

איציק שמולי: הגוף הזה יותר לא יושב על הגדר ומחכה לתלונות הצרכנים.

איציק שמולי: כאשר יש תופעה מכוערת, שלוקחים את דור המייסדים של המדינה הזאת, את האוכלוסייה המבוגרת, והופכים אותה לטרף קל להונאות ולרמיות ולכל שיטות השיווק הנכלוליות שמפילות אותם בפח, ובסופו של דבר משאירים אותם עם חובות והתחייבויות של אלפי ועשרות אלפי שקלים, אני חושב שתפקידה של הממשלה ותפקידה של הכנסת לייצר חקיקה שמגינה בצורה טובה יותר, על האוכלוסייה המבוגרת במיוחד, ואין שום ספק שבחודשים האחרונים אנחנו מתחילים לעשות צעדים מאוד מאוד נחושים בעניין הזה.

איציק שמולי: צריך להגיד מילה טובה, בוודאי לממשלה, שמרימה את הכפפה, לך, השר אלי כהן, לך, השרה גילה גמליאל, על זה שהנושא הזה באמת מקבל משנה תוקף של חשיבות, והכנסת והממשלה מתאחדות ומתלכדות כאן ומקדמות ביחד חקיקה שהתכלית שלה זה להגן על האזרחים הוותיקים.

איציק שמולי: המצב הזה שבו אזרחים ותיקים, מפילים אותם בפח פעם אחרי פעם – אם זה בטלפון, אם זה באינטרנט, אם זה בדוכן בקניון; הם באים לקבל שירות מסוים או לקנות משהו קטן מאוד מאוד ספציפי, ובסופו של דבר הם יוצאים עם התחייבויות שהם לא מסוגלים להשתחרר מהן במשך 36 או 48 חודשים, שבסיומם יש גם חיובים של אלפי ועשרות אלפי שקלים – המציאות הזאת הולכת להיפסק.

איציק שמולי: המציאות הזאת חייבת להיפסק, ואנחנו נפסיק אותה – אנחנו נפסיק אותה בעזרת חקיקה כמו החקיקה הזאת; אנחנו נפסיק אותה בעזרת חקיקה כמו החקיקה של כרטיסי האשראי, שבפעם הראשונה מכניסה את חברות האשראי, מורידה אותן מהגדר, ותחייב אותן לעצור תשלומים ברגע שיש חברות שעושות את הדברים האלה באופן שיטתי.

איציק שמולי: והמהלך המשלים זה כמובן החמרת הענישה מול מי שעושה את זה, גם אם הוא מחליף כובעים ומחליף חברות.

איציק שמולי: אני מאוד מאוד מקווה שנצליח, אדוני היושב-ראש, לקדם את החקיקה הזאת באופן מהיר ובאופן נחרץ.

איציק שמולי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

ישראל אייכלר: אני סוגר את רשימת הדוברים.

ישראל אייכלר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018, שהחזירה הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

נאזם בדר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: (קריאה ראשונה)

ישראל אייכלר: (הצעת חבר הכנסת מיקי רוזנטל)

ישראל אייכלר: (הצעת חבר הכנסת איציק שמולי)

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים בהצעת חוק הגנת הצרכן.

ישראל אייכלר: ראשונת הדוברים – עאידה תומא סלימאן, ואחריה – תמר זנדברג.

ישראל אייכלר: עיסאווי, אתה רשום.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: ביומיים האחרונים היו הרבה חדשות ושינויי דעה בנושא ח'אן אל-אחמר.

עאידה תומא סלימאן: פתאום שמענו שהקבינט החליט לדחות את הפינוי בכוונה להגיע להסכם מסוים בינם לבין התושבים שנמצאים בח'אן אל-אחמר.

עאידה תומא סלימאן: הסיפור של ח'אן אל-אחמר הוא סיפור שאנחנו מלווים כבר תקופה מסוימת, מתחילת הבעיה, כאשר הוחלט לפנות את התושבים.

עאידה תומא סלימאן: ביקרנו במקום, הכרנו את האנשים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר מכירים את הילדים שהולכים להרוס להם את בית הספר, ואנחנו יודעים איך הם מרגישים, ואנחנו יודעים גם באיזה תנאים הם נמצאים במקום שהם קוראים לו בית, לאחר שגורשו מהבתים האמיתיים שלהם, שהתקיימו ליד או מעל האדמות שהיום מסביב לדימונה, איפה שיש להם מעל 35,000 דונם שהיו בבעלות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: ח'אן אל-אחמר נמצא במקום הזה כבר 60 שנה, מעל ל-60 שנה.

עאידה תומא סלימאן: הילדים ואפילו המבוגרים שם לא מכירים בית אחר חוץ מח'אן אל-אחמר.

עאידה תומא סלימאן: הם הציעו איזשהו סוג של פשרה לממשלת ישראל, והיא סירבה בתוקף.

עאידה תומא סלימאן: כנראה שאותה ממשלה, כששמעה חוות דעת מבית המשפט הבין-לאומי שאומר בצורה הכי ברורה שפינוי ח'אן אל-אחמר הינו פשע מלחמה, קצת נרתעה, קצת אולי חושבת עוד פעם, אבל מלכתחילה ממשלת ישראל, ממשלת נתניהו, הייתה צריכה להבין, והיא יודעת טוב מאוד, שפינוי ח'אן אל-אחמר והריסת ח'אן אל-אחמר זה פשע מלחמה.

עאידה תומא סלימאן: אבל ההחלטה היא החלטה פוליטית גרידא, שלא תהיה לנו אשליה.

עאידה תומא סלימאן: זאת החלטה פוליטית-מדינית שמטרתה לבתר את הגדה המערבית לצפון ולדרום ולנתק אותה טוטלית מירושלים המזרחית, וגם למנוע כל אפשרות של התפתחות של רעיון הקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: כמה עוולות אפשר לבצע כדי ללכת בתוכנית מדינית של קבוצה מסוימת?

עאידה תומא סלימאן: לא במקרה זה השיח שהולך ומתפתח סביב ח'אן אל-אחמר.

עאידה תומא סלימאן: ח'אן אל-אחמר זה אכן בעיה אנושית – –

ישראל אייכלר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – אבל הוא גם פשע מלחמה, והוא בעיה פוליטית, בעיקר.

ישראל אייכלר: תודה לחברת הכנסת סלימאן.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

ישראל אייכלר: תמר זנדברג מוותרת.

ישראל אייכלר: מיכל רוזין – מוותרת.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יואל חסון – –

יואל חסון: מוותר.

ישראל אייכלר: – – מוותר.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת עליזה לביא – מוותרת; מירב בן ארי – מוותרת.

ישראל אייכלר: עבד אל חכים חאג' יחיא.

עיסאווי פריג': תעלו את הרשימה.

ישראל אייכלר: להגיד הלאה?

ישראל אייכלר: אחריו – יהודה גליק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא עולה על הצג שם, הרשימה של הדוברים.

ישראל אייכלר: אה.

ישראל אייכלר: תגיד למזכיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גם אני אדבר על ח'אן אל-אחמר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שיש ישיבת קבינט זה אומר שהנושא הוא לא ביטחוני, כי מאז ומתמיד הם יושבים שם, אלא הנושא הוא מדיני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן היה הקבינט הביטחוני-מדיני, כי היו הרבה מקומות שהרסו בתים ולא שאלו אף אחד; פינו אנשים ממקומם ולא שאלו אף אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בזה שעכשיו הם רוצים לפנות אותם והקבינט דן בזה, זה ברור מה כיוון החשיבה ומה המשמעות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כדאי שאנשים יבינו, גם אנשים מחוץ לכנסת, מהצד האטום של הימין, ישמעו גם ויבינו מה זה ח'אן אל-אחמר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תושבי ח'אן אל-אחמר גורשו מבתיהם באזור ערד בנכבה, ב-1948.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם התיישבו באותו מקום – בדואים לא נכנסו למחנות פליטים, אלא התיישבו במקום – על קרקע פרטית של אנשים שאף פעם לא ביקשו מהם לפנות אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו קרקע של אנשים שלא ביקשו שמישהו יפנה אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו קרקע פרטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז שהם נמצאים שם עד 67' הם היו קיימים באותו מקום, מהתקופה הירדנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא יכול לבוא ולהגיד: הם באו עכשיו, אחרי הכיבוש ב-67', אלא הם נמצאים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קיבלת אנשים במקום – אסור לך לבוא להזיז אותם ולבוא להגיד: יש להם היתרי בנייה או אין להם היתרי בנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה, אתה נכנס לכל מקום באזור שכבשת ואתה בודק למי יש היתר בנייה ומי הנפיק אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, העקירה היא פשע מלחמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העקירה – פשע מלחמה, וזה מה שאומרים בכל העולם: אתם מבצעים עוד פשע מלחמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיזה פלא, שרת המשפטים באה כאילו בידיים נקיות:

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא ניתן גושפנקה לבנייה ללא היתר, לעבירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רגע, ומה עם כל ההתנחלויות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם כל המאחזים, שיצא דוח עב כרס כזה שהם לא חוקיים וצריך לפנות אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם חוק ההסדרה, שתמכתם בו והבאתם אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי הם אפילו לא נמצאים על קרקע של אנשים שמבקשים, במקום אחר, אלא בחוק ההסדרה – קרקע שהבעלים שלהם באים ואומרים: זו הקרקע שלנו, אנחנו מבקשים שיפנו אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא רוצים לפנות אותם, ואז מביאים חוק, חוק כזה שאסור בשום פנים ואופן שיחול על שטח כבוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והיא באה ואומרת: גושפנקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי קיום הבית היהודי, קיום הממשלה הזאת – רוצה לתת גושפנקה לכל ההתנחלויות, לכל הגזילה של הקרקע הפלסטינית, לכל המצב שקיים בשטחים הכבושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שהכוונה היא מדינית, כי הם רוצים להפסיק את הרצף של הגדה המזרחית כדי למנוע הקמתה של מדינה פלסטינית; רוצים לעשות קנטונים בצפון ובדרום, וח'אן אל-אחמר עושה את הרצף הערבי-הפלסטיני שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולכן, הנושא הזה הוא לא יישום חוק ולא דאגה לחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בימין רוצים להישען על ההחלטה של הבג"ץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בג"ץ, היה אסור לו לפסוק כאילו זה נמצא בתוך שטחי מדינת ישראל ויש היתר או אין היתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שטח כבוש, והיה צריך להביא בחשבון את החוק הבין-לאומי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל פה עכשיו נשענים: בג"ץ החליט, יש אפשרות לפנות ואנחנו רוצים לפנות, ודנים ומתווכחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אותו בג"ץ, כשהוא החליט לפנות מתנחלים מקרקע פרטית, הם רצו לתקוף אותו ב-D9, רצו להגיע עם D9 על בית המשפט העליון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני לא יודע, כי הם לא אמרו, אם הם היו נותנים אפשרות לפנות את בית המשפט העליון מיושביו או שהיו הורסים אותו עם ה-D9 על יושביו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הגיע הזמן להפסיק, כי הגלגל יסתובב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להתראות.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יהודה גליק, ואחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

ישראל אייכלר: אם הוא לא יהיה – רויטל סויד.

יהודה גליק: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, שימו לב, אגב, למרות שהעברנו את חוק הלאום, עדיין שני הדוברים הראשונים הם מהמפלגה המשותפת, זאת אומרת, אין פה עדיין אפליה.

יהודה גליק: חברים, החוק הזה הוא חוק נכון.

יהודה גליק: אני רוצה לברך מכאן את השרה לשוויון חברתי גילה גמליאל, שהובילה את החוק הזה למען האזרח, כדי שלא ינצלו את האזרחים – ואת שר הכלכלה אלי כהן – כדי להגן על האזרחים.

יהודה גליק: ומכאן, מניצול אחד לניצול אחר.

יהודה גליק: חבריי וחברותיי, זה עתה חזרתי מח'אן אל-אחמר.

יהודה גליק: רבותיי, אין ניצול גדול מזה.

יהודה גליק: יש שם 40 נפשות, שלושה בתי אב.

יהודה גליק: מנצלים אותם.

יהודה גליק: הם מתים לזוז משם.

יהודה גליק: באים לשם נציגי הרשות הפלסטינית, נציגי האיחוד האירופי, משכנעים אותם, משתמשים בהם, מנצלים אותם כדי להילחם, כדי לקבוע עובדות.

יהודה גליק: אדוני חאג' יחיא, חבר הכנסת, לא היה אף אזרח בח'אן אל-אחמר לפני 1975.

יהודה גליק: כל הצילומים בידינו.

יהודה גליק: הראשונים הגיעו ב-1975, והרוב הגיעו בשנות האלפיים.

יהודה גליק: אני מברך את ראש הממשלה, שאתמול אמר שני דברים: קודם כול, ייעשה מאמץ שהפינוי לא יהיה בכוח; אנחנו אף פעם לא רוצים פינוי בכוח.

יהודה גליק: אבל מצד שני הוא אמר: המקום הזה יפונה.

יהודה גליק: רבותיי, אנשים בעלי ערכים נבחנים כשלא נוח להם.

יהודה גליק: אני עמדתי כאן, מעל לדוכן הזה, כשבג"ץ קיבל את ההחלטה השגויה לפנות את עמונה.

יהודה גליק: קראתי לחבריי בעמונה, אמרתי להם: קבלו את הדין.

יהודה גליק: התקיפו אותי, אמרו לי: שמאלני, יפה נפש.

יהודה גליק: אמרתי: יש חוק.

יהודה גליק: צריך לכבד את החוק.

יהודה גליק: לא יכול להיות שאחרי שוויתרנו על שטח A וויתרנו על שטח B, בשטח C, שבשליטה ישראלית – גם שם הרשות הפלסטינית תעשה הכול כדי להשתלט על השטח הישראלי, כדי לעצור את 1E, שזה שטח יהודי.

יהודה גליק: והגיע הזמן שהממשלה כבר תתחיל את הבנייה שם, הבנייה היהודית להרחבת וחיבור מעלה אדומים לירושלים, ואחת ולתמיד להפסיק את הגזרה, את האיוולת הזאת, השגויה הזאת, הפוגענית הזאת, באוכלוסייה הפלסטינית, הרעיון ההזוי הזה של להקים מדינה פלסטינית.

יהודה גליק: חברים, תושבי ח'אן אל-אחמר מנוצלים על ידי גורמי שמאל, על ידי האיחוד האירופי ועל ידי הרשות הפלסטינית.

יהודה גליק: הגיע הזמן לומר מה שראש הממשלה אמר: המקום יפונה.

יהודה גליק: וצריך לקבוע לזה זמן, וכמובן, לעשות כל מאמץ שזה יהיה בשלום.

יהודה גליק: רק משפט אחד אחרון: בני המשפחה שלהם כבר נמצאים באבו דיס; מאות משפחות מהג'האלין נמצאים כבר באבו דיס.

יהודה גליק: אין שום סיבה שהם לא יצטרפו לשאר בני המשפחה שלהם.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת גליק.

ישראל אייכלר: עכשיו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי; אני לא רואה אותו; חברת הכנסת רויטל סויד – אני לא רואה; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת רוברט טיבייב – לא רואה; לאה פדידה – מוותרת; טלב אבו עראר – איננו; אמיר אוחנה – איננו; יעל כהן-פארן – איננה.

ישראל אייכלר: דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה לפתוח בברכה לנציגות תנועת נשים עושות שלום.

דב חנין: כמו בכל יום שני, לאורך הרבה הרבה הרבה זמן, הן מלוות אותנו כאן, בכנסת, נמצאות במליאה.

דב חנין: כאשר נפתח הדיון היו פה עשרות נשים, ועכשיו נשארו נציגות, והן יושבות ביציע כדי להזכיר לנו שהאתגר הגדול, המשמעותי, ההיסטורי, החשוב ביותר שעומד בפנינו הוא אתגר השלום.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אם לא נתקדם לשלום נידרדר למלחמה.

דב חנין: זה כל כך ברור, זה כל כך צפוי וזה כל כך כואב.

דב חנין: וכבר בשבוע שעבר עמדנו ברגעים מסוימים בתחושה שהינה, הינה, הינה, אנחנו מתגלגלים למלחמה נוספת, נוראה ומיותרת כקודמותיה.

דב חנין: אבל אדוני היושב-ראש, זה מה שקורה: כאשר לא מתקדמים – מידרדרים; כאשר לא הולכים לשלום, פונים למלחמה.

דב חנין: והממשלה הזאת לא הולכת לשלום.

דב חנין: אפילו את הסכמי השלום שנחתמו בעשורים הקודמים היא מערערת.

דב חנין: ראו למשל את מה שקורה בהסכם עם ירדן.

דב חנין: מה שקורה בסוגיית היחסים בין ישראל לירדן זה תוצאה ישירה של יחסה של ממשלת נתניהו לסוגיית השלום; זו תוצאה ישירה של יחסה לשאלה הפלסטינית; זו תוצאה ישירה של מדיניות ההתנחלות, שממשיכה להיות מקודמת גם בעצם הימים האלה.

דב חנין: וזה ההקשר שבו אנחנו צריכים לראות גם את עניין ח'אן אל-אחמר, אותו יישוב ערבי-בדואי קטן שהממשלה מתעקשת להרוס כדי לפנות שטח נוסף להתנחלויות.

דב חנין: זו האמת.

דב חנין: אין סיבה אחרת לפנות את ח'אן אל-אחמר מיושביו; אין סיבה להרוס את הבתים הדלים של האנשים שחיים שם; אין סיבה אחרת להרוס את בית הספר האקולוגי המקסים שנמצא שם.

עודד פורר: – – – בג"ץ – – –

דב חנין: הסיבה היחידה היא הרצון לגזול את כבשת הרש ולהגדיל התנחלויות.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, המאבק הזה נגד גירוש תושבי ח'אן אל-אחמר הוא לא רק מאבק למען צדק לתושבי המקום הזה, הוא מאבק נגד מדיניות התנחלויות, שמסכנת את העתיד של כולנו.

דב חנין: וזה, המאבק הזה, משרת לא רק את האינטרסים של הפלסטינים אלא גם את האינטרסים של הישראלים, כי לשני העמים יש אינטרס במדיניות אחרת, בהליכה לכיוון אחר, בהליכה לשלום במקום הידרדרות למלחמה.

דב חנין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת ורבין – איננה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, 23 שנה עברו מאז רצח רבין, ומבחינת מנהיגי הימין הישראלי נראה שתם הפרק הממלכתי ואפשר להתחיל בשכתוב ההיסטוריה.

סאלח סעד: לא הייתה הסתה מימין לפני רצח רבין – זה מה שאומרים.

סאלח סעד: רצח רבין לא היה פוליטי.

סאלח סעד: תגידו, אתם רציניים?

סאלח סעד: אני מבין את הרצון של חברי הכנסת והשרים מימין להתנער מההיסטוריה, בתור אלה שהיה להם חלק בלתי מבוטל באותה הסתה, כולל מפלגת השלטון של היום והעומד בראשה, אבל המינימום שבמינימום זה שיהיה לכם קצת כבוד למשפחת רבין.

סאלח סעד: קם לו היום חבר כנסת צוציק, חצוף שכזה, ילד מגודל, שגדל ממש באותה ערוגה שהצמיחה את הרוצח, ודרש בלי בושה שמשפחת רבין לא תנאם באזכרה.

סאלח סעד: אז אני אומר לו: לא.

סאלח סעד: לא יהיה כזה דבר.

סאלח סעד: אז אני פונה לאותו חבר כנסת: מי אתה רוצה שינאם – יגאל עמיר, אולי?

סאלח סעד: אני הכרתי את רבין אישית.

סאלח סעד: אני לעולם לא אשכח את פגישתי איתו בבית אבי המנוח בבית ג'ן.

סאלח סעד: חצי שנה לפני הרצח ההוא הוא הגיע אלינו הביתה לקבל את "יקיר העדה הדרוזית".

סאלח סעד: כמה צניעות הייתה לאיש הזה, כמה נועם היה לו.

סאלח סעד: אני נזכר במשפט אחד שאמר – באותו רגע הוא קיבל טלפון מקלינטון, נשיא ארצות הברית, נכנס ל-20 דקות לאיזה חדר וחזר, ואז הוא אמר: רבותיי, זה בשביל השלום, זה למענכם.

סאלח סעד: גם בתקופה הקשה שהוא עבר תמיד הוא חשב על האנשים, חשב על האזרח הקטן.

סאלח סעד: זאת הייתה תקופה קשה מאוד של הסתה מכוערת: קריאות "רבין בוגד", "רבין רוצח", דין רודף, פולסא דנורא, שרפת דמותו ברחבי העיר, תמונה בכאפיה, תמונה במדי קצין אס.

סאלח סעד: אס.

סאלח סעד: אתם בכלל מבינים במה מדובר?

סאלח סעד: גיבור ישראל, משחרר ירושלים, המצביא בניצחון המפואר של מלחמת ששת הימים, אותו הלבישו במדים של נאצים.

סאלח סעד: ומחנה הימין, במקום לגנות בכל פה ולצאת חוצץ, רכב על הגל, רכב על הגל הזה, רכב על הנמר, על הנמר הזה, כל הדרך אל הקלפי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

סאלח סעד: אני מסיים במשפט אחד.

סאלח סעד: אז נכון, היו נסיבות מקילות.

סאלח סעד: אף אחד לא האמין שזה יסתיים כך, ברצח.

סאלח סעד: זה הימם את כולנו כאיש אחד, ימין ושמאל.

סאלח סעד: אני פונה לימין בעיקר: רבותיי, רבין היה ראש הממשלה, שר הביטחון והרמטכ"ל של ששת הימים, איש שאי-אפשר לשכוח אותו לעולם.

סאלח סעד: לא נסלח לעולם.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת סאלח סעד.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חברת הכנסת נאוה בוקר, ואם לא תהיה פה – יוסי יונה.

ישראל אייכלר: שלוש דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לברך על הצעת החוק הזאת.

נחמן שי: אני לא רואה פה את שר הכלכלה, אבל את השרה לשוויון חברתי אני רואה, ואני רוצה לברך את שניהם על היוזמה המשותפת – הלוואי שירבו הצעות חוק כאלה – ולהודות, כמובן, לשני חבריי לסיעה, לאיציק שמולי ולמיקי רוזנטל.

נחמן שי: באמת התחברות יפה, חיונית, חשובה, שתביא, אני מקווה, אור לבתיהם של רבים.

נחמן שי: אני קיבלתי רק לפני ימים אחדים פנייה של משפחת שיין, שמגלגלת לפניי מקרה מסחרר של התחייבות שקיבלה האם, גב' שילה שיין, מחברה מסחרית, והיא מתארת בדיוק את מסע הייסורים שהיא עברה: התחייבות טלפונית שהייתה מוגזמת מהרגע הראשון; אחר כך מתחילות להגיע החשבוניות ומתחילים להגיע חיובים והסכומים הולכים וגדלים; אחר כך גם מגיעים שישה ארגזים של מוצרים שהגברת לא הזמינה, והחשבונות צומחים והולכים; היא שלחה לחברה מכתב ביטול – לא הצליחה לקבל תשובה; חיפשה, מצאה כתובת אחרת, שוב שלחה לחברה, הסוכן התכתב איתה, כעס עליה, אמר לה שיש לו הקלטה של השיחה; הבטיחו לה שיבואו לאסוף את המוצרים – לא הגיעו; טענו כל מיני דברים.

נחמן שי: בסוף אנחנו פנינו – משרדי, עוזרי ניר, פנה לחברה ואמר להם: חברים, אתם עושים פה מעשה שלא ייעשה.

נחמן שי: אני שמח שההתערבות שלו, שלנו, עזרה, והחברה הודיעה לנו שהעניין בא על מקומו בשלום.

נחמן שי: אני עדיין מחכה לאישור מהמשפחה הזאת.

נחמן שי: תראו, הזקנים, המבוגרים, חסרי הישע, הם טרף קל.

נחמן שי: הם נופלים בקלות קורבן.

נחמן שי: אבי, זיכרונו לברכה, מילא את ביתנו בכל מיני שטויות ששכנעו אותו לקנות, ואמרו לו שזה זיל הזול וכדאי לו וכו'.

נחמן שי: אנחנו אחר כך היינו באים וצוחקים, אבל אלה לא היו סכומים גדולים, ואהבנו מאוד את אבא, אז סלחנו לו.

נחמן שי: אבל זה לא יכול להיות.

נחמן שי: התופעה הזאת צריכה להיעקר מהשורש.

נחמן שי: צריך לתת לכל אדם בצורה ברורה ובהירה את ההחלטה – להחליט מה הוא או היא רוצים, וכמובן לא להיכנס בכלל לתוך המעגל הזה ולהימנע מכל הרכש הזה מרחוק, שיש בו הרבה מרכיבים של הטעיה ושל עושק, כפי שקראנו לזה.

נחמן שי: את זה אני מקווה שהחוק הזה יפסיק.

נחמן שי: וכמו שאני מכיר, אם יהיה חוק והחוק הזה יהיה אפקטיבי, אז באופן טבעי גם היוזמות כלפי אותם אזרחים ותיקים יצטמצמו מאוד, ואני מקווה שניחלץ מהצרה הזאת ושנוכל לרשום לעצמנו עוד "וי" אחד בשיפור מעמדם של האזרחים הוותיקים במדינת ישראל.

נחמן שי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

ישראל אייכלר: נאוה בוקר; יוסי יונה; מאיר כהן – מאיר כהן פה?

ישראל אייכלר: לא; אכרם חסון; עמר בר-לב – מוותר; מרב מיכאלי – איננה; ענת ברקו – איננה; חיליק בר – מוותר; אברהם נגוסה – מוותר; עיסאווי פריג' – איננו; חיים ילין – איננו – – –

עיסאווי פריג': נוכח.

אורן אסף חזן: עיסאווי פה.

ישראל אייכלר: עיסאווי נמצא ועולה.

ישראל אייכלר: יעלה ויבוא.

אורן אסף חזן: אני פה, אני גורם מאזן, אל תדאג.

ישראל אייכלר: אחריו – חיים ילין.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, אני רציתי להתייחס לנושא קצת אחר.

עיסאווי פריג': היום נודע לנו – נודע לי, לפחות – שבעוד שבוע וחצי תהיה, כמו בכל שנה, עצרת רבין, יום הזיכרון, שמחזיר אותנו אחורה לימים אפלים.

עיסאווי פריג': אתמול היינו בבית הנשיא, השתתפנו באזכרה לרבין, ושמענו דברים מצמררים מנכדתו של יצחק רבין, נעה.

עיסאווי פריג': אבל מה ששמעתי ומה שהבנתי – ושאלתי את עצמי כמה וכמה שאלות, והגעתי למסקנה, פחות או יותר, מה אנחנו צריכים לשאול את עצמנו ברגע ששומעים את ההסתה של השרה מירי רגב, שטוענת יום ולילה שהימין לא הסית לרצח רבין בזמן – –

אורן אסף חזן: אתה לא יכול להגיד שכל הימין גרם לרצח רבין.

עיסאווי פריג': – – בזמן שמארגני – –

אורן אסף חזן: די לשקר הזה.

עיסאווי פריג': – – בזמן שמארגני העצרת – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, די לשקר הזה.

אורן אסף חזן: עוד שקר ערבי.

עיסאווי פריג': – – בזמן שמארגני העצרת – – –

ישראל אייכלר: קריאת ביניים – יצאת ידי חובה.

עיסאווי פריג': תראה, אורן, ביקשו ממני sick לרגל חזרתך לאולם, מה זה עושה.

עיסאווי פריג': אני לא רציתי לתת sick – אתה חבר כנסת וצריך לתת לך חופש ביטוי להגיד מה שאתה רוצה, אבל להפריע ולהיות זר באולם זה לא מתאים לך – – –

אורן אסף חזן: לא להפריע, זה הבית שלי פה.

אורן אסף חזן: פה אני לא זר.

עיסאווי פריג': תלמד מההרחקה ותלמד מהעונש ותקשיב.

אורן אסף חזן: הלו, זה הבית שלי פה.

עיסאווי פריג': תקשיב, תקשיב – – –

יפעת שאשא ביטון: יש לנו חוק חשוב – – –

אורן אסף חזן: מה קשור לחוק?

אורן אסף חזן: למה להאשים את כל – – –

עיסאווי פריג': זה שמארגני עצרת רבין – – –

יפעת שאשא ביטון: לא מאשים – – –

עיסאווי פריג': זה שמארגני עצרת רבין מנסים וחושבים להדיר את מרצ מלהופיע – –

אורן אסף חזן: עיסאווי – – –

ישראל אייכלר: אתה יכול להירשם לדיונים הבאים ולדבר על מה שאתה רוצה בזמן שלך.

ישראל אייכלר: אל תפריע.

עיסאווי פריג': – – בעצרת ולהגיד את האמת בשם – הם רוצים – – –

אורן אסף חזן: אני רוצה לנאום בעצרת רבין.

אורן אסף חזן: תיתנו לי?

ישראל אייכלר: אם אתה רוצה להירשם – – –

עיסאווי פריג': אורן – אדוני היושב-ראש, היו לנו כמה חודשים שקט.

עיסאווי פריג': מה קורה פה?

אורן אסף חזן: היה לכם משעמם.

אורן אסף חזן: למה אתם כולכם – – –

ישראל אייכלר: אני אגן עליך רגע.

יפעת שאשא ביטון: אורן, די – – –

עיסאווי פריג': די כבר.

עיסאווי פריג': אל – – –

ישראל אייכלר: אורן, תקשיב, יש לך אפשרות להירשם בנאומים הבאים – – –

אורן אסף חזן: נרשמתי.

יפעת שאשא ביטון: הוא עולה, הוא עולה לדבר.

עיסאווי פריג': באמת, אי-אפשר.

ישראל אייכלר: אם אתה רשום אז בבקשה לא להפריע אף פעם.

אורן אסף חזן: מה, אף פעם?

עיסאווי פריג': תמצא דרך אחרת לשמוע אותי.

ישראל אייכלר: אף פעם היום.

עיסאווי פריג': די, אורן, תפסיק.

אורן אסף חזן: ביקשתי דבר יפה, אבל.

עיסאווי פריג': חברים, זה שמארגני העצרת חושבים, או מנסים לחשוב, להדיר את מרצ כדי שחס וחלילה נגע השמאלניות לא ידבק בעצרת – חברים, אני אומר לכם: מרצ הייתה שותפה לרבין.

עיסאווי פריג': מרצ זו הדרך.

עיסאווי פריג': חברי הכנסת ואנשי מרצ היו על הבמה בזמן – – –

ישראל אייכלר: תודה.

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': תגיד לו תודה רבה.

עיסאווי פריג': נו, אתה נותן רוח גבית לאורן חזן.

עיסאווי פריג': אז אני אומר: חבר כנסת חזן, ברוכים הבאים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': עוד לא התחלתי ואתה משתיק אותי.

עיסאווי פריג': באמת.

עיסאווי פריג': חברים, נו, באמת.

ישראל אייכלר: עיסאווי, אני לא מצפה שתגיד לי את זה – –

עיסאווי פריג': אני מאוד מצטער, אדוני, אבל – – –

ישראל אייכלר: – – ולכן אני מבקש שתגיד משפט סיום ולרדת.

עיסאווי פריג': אז אני אומר שמרצ זו הדרך, ומי שמתבייש מהמילה "שמאלן" או "שלום", אין לו מקום בתוך המחנה.

עיסאווי פריג': מרצ היא חלק מהעניין, היא חלק מהעצרת, היא תהיה שם, והיא תוביל אותה.

ישראל אייכלר: תודה.

עיסאווי פריג': היה כך, וכך זה ימשיך.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ישראל אייכלר: חיים ילין נמצא?

ישראל אייכלר: עפר שלח; מיקי לוי – מוותר.

אורן אסף חזן: עיסאווי, אפילו מהמחנה זרקו אתכם.

ישראל אייכלר: נורית קורן – איננה.

אורן אסף חזן: אפילו מהמחנה זרקו אתכם.

ישראל אייכלר: קסניה סבטלובה – –

עיסאווי פריג': ואלכ, תשתוק.

ישראל אייכלר: – – נמצאת – –

עיסאווי פריג': תשתוק.

אורן אסף חזן: רציתי להרים לך, להגיד לך: תקשיב – – –

ישראל אייכלר: – – אחרונת הדוברים, ואחר כך אנחנו הולכים להצבעה.

אורן אסף חזן: עיסאווי, עיסאווי.

ישראל אייכלר: הוא לא רשום פה.

אורן אסף חזן: אני רשום, אני רשום, נרשמתי.

ישראל אייכלר: לא, אתה רשום בשני.

אורן אסף חזן: נרשמתי לכולם, סליחה, סליחה.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: לא, לא, לא.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: נרשמתי לכולם.

ישראל אייכלר: נאזם, למה אני לא רואה את זה?

ישראל אייכלר: רשמת אותו?

ישראל אייכלר: רשמה אותו?

ישראל אייכלר: אז יש לך זכות דיבור.

אורן אסף חזן: תודה, אדוני היושב-ראש, אני אוהב אותך.

אורן אסף חזן: אנא בחיבכ, אחי.

ישראל אייכלר: ראיתי אותך רשום אחר כך.

ישראל אייכלר: בבקשה, קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: תודה, כבוד היושב-ראש.

קסניה סבטלובה: אני מקווה שהסאגה הסתיימה שם בשלום, של נרשמים כאלה ואחרים.

קסניה סבטלובה: אני רוצה לדבר דווקא על עניין ההפתעה.

קסניה סבטלובה: אמרנו אחרי מלחמת יום הכיפורים שחשוב לנו לא להיות מופתעים יותר בקטע צבאי או בקטע מדיני, שאנחנו צריכים להיות מוכנים לכל מיני תרחישים.

קסניה סבטלובה: והינה, פתאום באה ההחלטה של מלך ירדן עבדאללה השני בדבר האי-הארכה של נספח חוזה השלום בעניין ההחכרה של צופר ונהריים, אי השלום, לישראל לתקופה נוספת.

קסניה סבטלובה: ואומרת סגנית השר ציפי חוטובלי: הופתעתי, הופתעתי.

קסניה סבטלובה: הפתעה.

קסניה סבטלובה: באמת, מי יכול היה לדעת?

קסניה סבטלובה: מי יכול היה לנחש שהדברים בעצם יתפתחו בצורה כזאת?

קסניה סבטלובה: מי יכול היה לדעת שאחרי הפגנות סוערות שהיו בעמאן, אחרי המתיחות שהייתה בין בית המלוכה לממשלה שלנו, התבטאויות פוגעניות כאלה ואחרות, ואפילו רמיזות לכך שאולי ישראל תנסה לפעול למען הסעודים, החברים החדשים – אני יודעת תמיד שהחברים הישנים, כאלה שיש להם ותק, תמיד עדיפים על כל חבר חדש, אבל כנראה שאצלנו בממשלה רואים את הדברים אחרת.

קסניה סבטלובה: אחרת כיצד אפשר להסביר את הידיעות על כך שישראל היא שתקדם את זה שבעצם הסעודים יהיו הגורם השולט בהר הבית ולא הממלכה ההאשמית?

קסניה סבטלובה: מי שחשב שכל הדברים האלה פשוט לא ישפיעו ואפשר יהיה להמשיך בידידות הנפלאה הזאת ובצילומים ב-two shot כזה, שבנימין נתניהו יושב ליד המלך עבדאללה והכול בסדר והכול מתנהל על מי מנוחות – אז לא.

קסניה סבטלובה: אז לא.

קסניה סבטלובה: מי שלא הבין שמה שהיה אתמול, ההחלטה הזאת שבאה מעמאן, זאת קריאת השכמה, קריאת השכמה לאלה ששאננים מדי – לא בהקשר של הסכמים שעוד לא נחתמו, או אולי לא ייחתמו לעולם, אי-אפשר לדעת, אלא לגבי הסכמים שכבר כן נחתמו, לגבי השותפים שלנו לשלום היום, ירדן ומצרים.

קסניה סבטלובה: אתם חושבים שזה יימשך ככה לנצח?

קסניה סבטלובה: אתם חושבים שאפשר יהיה לנתק את הסוגיות האלה של שלום בילטרלי מול מצרים, ירדן ומדינות ערביות נוספות מהעניין הפלסטיני?

קסניה סבטלובה: אתם באמת חושבים שאפשר יהיה לחתום על כל מיני הסכמים באבו דאבי או בריאד או במקומות אחרים ולהתעלם מכל מה שקורה בעזה וברמאללה?

קסניה סבטלובה: אז אתם חולמים.

קסניה סבטלובה: זה חלום רע שאנחנו נמצאים בתוכו.

קסניה סבטלובה: בעצם, מה שקורה בפועל, אנחנו רואים כיצד הממשלה מוותרת מיוזמתה על נכסים שלנו, שהדם של החיילים שלנו נשפך למענם, גם בהקשר של חוזה השלום עם מצרים, גם בהקשר של חוזה השלום עם ירדן.

קסניה סבטלובה: כן, העניין הפלסטיני מחובר לכל הדברים האלה.

קסניה סבטלובה: אתם לא תוכלו לנתק אותו.

קסניה סבטלובה: ואם כן תמשיכו במדיניות הזאת – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: מסיימת, משפט אחרון.

קסניה סבטלובה: – – אז אתם תראו שאנחנו יורדים מנכסינו מהר מאוד בעולם הערבי.

קסניה סבטלובה: כל הסיפורים האלה על מזרח תיכון חדש, על כך שכל העולם הערבי נפתח בפנינו, הכול חלוימס – יש מילה נפלאה ביידיש, חלוימס – ולא יותר מזה.

ישראל אייכלר: תודה.

קסניה סבטלובה: אז אנחנו לא נרשה שהדברים האלה יקרו.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

ישראל אייכלר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אורן חזן, ואחר כך תשיב השרה לשוויון חברתי גילה גמליאל.

מרב מיכאלי: חלוימס, את צודקת.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, אורן.

אורן אסף חזן: חברי היושב-ראש, כנסת נכבדה, בחלקה, אורחים ואורחות יקרים, רגע אחד להשיב לדבריו של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אורן אסף חזן: עיסאווי, אתם צריכים לשאול את עצמכם למה גם המחנה שלכם בעט אתכם מחוץ למחנה.

אורן אסף חזן: אבל אתה יודע מה, אני מסכים איתך.

עיסאווי פריג': אורן, אורן.

אורן אסף חזן: צריך לתת לכם לדבר בעצרת.

עיסאווי פריג': אורן.

אורן אסף חזן: צריך לתת לכם לדבר.

עיסאווי פריג': תאמין לי, אתה משעמם.

עיסאווי פריג': זהו.

אורן אסף חזן: מה זה, זה סטנד-אפ?

לאה פדידה: וגם לא מעניין.

אורן אסף חזן: זה סטנד-אפ – – – כאילו או סטנד-אפ במליאה?

אורן אסף חזן: אדוני, הם גוזלים לי מהזמן.

אורן אסף חזן: אני אוסיף בסוף.

עיסאווי פריג': אני אגיד – – –

אורן אסף חזן: אני אענה לך רק משהו אחד.

אורן אסף חזן: תקשיב, וזה משעמם, משעמם.

אורן אסף חזן: משעמם, משעמם, זה לא משנה.

אורן אסף חזן: לפני חמש דקות עמדת כאן ואמרת: כנסת חזן.

אורן אסף חזן: מה יותר טוב מזה?

אורן אסף חזן: אבל תקשיב, עיסאווי, אתה צודק.

לאה פדידה: – – – סמוטריץ.

אורן אסף חזן: צריך לתת לכם לנאום בעצרת, צודק.

אורן אסף חזן: אבל אתה יודע משהו?

אורן אסף חזן: גם אני רוצה לנאום בעצרת לזכרו של רבין, אז בוא תעזור לי.

אורן אסף חזן: ואני קורא מכאן למארגני העצרת לתת גם לי לנאום בעצרת.

אורן אסף חזן: גם אני רוצה לעלות ולדבר על רצח רבין.

אורן אסף חזן: גם אני רוצה לעלות ולעשות סוף לפארסה המקולקלת, כאילו כל הימין רצח את רבין.

אורן אסף חזן: בוא, הינה, קח את סמי סחבק, הסמן הכי ימני של הכנסת – אמרו לי: מישהו מימינך.

אורן אסף חזן: אמרתי: מימיני יש רק קיר.

אורן אסף חזן: בוא, אני רוצה לבוא ולדבר נגד הסתה, נגד גזענות, נגד רצח פוליטי, נגד הרצח הפוליטי של יצחק רבין, בלי להתעסק בדרך הכושלת שלו, בלי להתעסק בהסכמי אוסלו הארורים.

אורן אסף חזן: אתה יודע איפה הבעיה, עיסאווי?

אורן אסף חזן: אתם מ-פ-ח-דים.

אורן אסף חזן: אתם משתמשים בטקטיקות של מפא"י – מה שלא רואים לא קיים.

אורן אסף חזן: אנחנו נגיד מה אנחנו רוצים, נספר את אותם סיפורים, ומתישהו הם יהפכו לאמת.

אורן אסף חזן: אבל אתה יודע מה הבעיה, עיסאווי?

אורן אסף חזן: שהציבור מאס בכם.

אורן אסף חזן: הציבור לא מאמין לכם.

אורן אסף חזן: הציבור לא מטומטם.

אורן אסף חזן: אתם המטומטמים; אתם, שחושבים שהציבור מטומטם.

אורן אסף חזן: הציבור כבר לא מטומטם.

אורן אסף חזן: אתה רוצה שאני אסביר לך עוד משהו, עיסאווי?

אורן אסף חזן: ביום שאתה תעמוד במילה שלך ותעשה איתי כנס משותף בכפר קאסם אז אני אולי אאמין לך.

אורן אסף חזן: אני מקווה שאף אחד לא ישים לי שם סכין בגב.

אורן אסף חזן: אתה יודע, לא על כולם אפשר לסמוך; אין בכולם אמון שם, אין ויכוח.

אורן אסף חזן: אבל עיסאווי, במקום לחייך מתחת ליד שלך – אני רואה אותך מחייך מפה, עם ערוץ הכנסת החדש.

אורן אסף חזן: שימו לו מצלמה על הפנים, תראו את החיוכים.

אורן אסף חזן: אתם יודעים למה הוא מחייך?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אתה יודע למה הוא מחייך?

אורן אסף חזן: כי גם עיסאווי פריג', חבר שלי – –

עיסאווי פריג': יאללה, יאללה.

אורן אסף חזן: – – חבר שלי, גם הוא יודע את האמת.

אורן אסף חזן: אח שלי, תקשיב טוב.

יפעת שאשא ביטון: – – – אורן.

אורן אסף חזן: אנחנו לא רצחנו את רבין – בזה אני מסכם.

אורן אסף חזן: אנחנו לא רצחנו את רבין.

אורן אסף חזן: אנחנו מגנים ומוקיעים אלימות מכל סוג שהוא.

אורן אסף חזן: הלוואי שחבריך למפלגה וחברי הכנסת, חברי הרשימה החמאסית המשותפת, היו מגנים אלימות ופיגועים וטרור נגד העם היהודי כמו שאנחנו מגנים אלימות סתם.

ישראל אייכלר: תודה.

אורן אסף חזן: ועוד משהו, עיסאווי, תקשיב טוב לסחבק.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: זה בפעם הבאה.

אורן אסף חזן: קח אותי איתך – מבטיח לך שיהיה לך עתיד טוב יותר.

אורן אסף חזן: תודה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

ישראל אייכלר: תסכם את הדיון השרה לשוויון חברתי חברת הכנסת גילה גמליאל.

ישראל אייכלר: תסכם.

מירב בן ארי: למה צריך?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעד, כולם.

ישראל אייכלר: אין לך פריימריז, מה?

מירב בן ארי: לא – – –

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהיא לא רוצה.

ישראל אייכלר: היא רוצה.

ישראל אייכלר: למה היא לא רוצה?

גילה גמליאל: ערב טוב לכולם ולכולן, לכבוד היושב-ראש.

גילה גמליאל: חברות וחברי הכנסת, בשנים האחרונות הולכת וגואה תופעה מכוערת שבמסגרתה אזרחים ותיקים נופלים קורבנות לשיטות מכירה אגרסיביות באמצעות הטלפון.

גילה גמליאל: עולם הצרכנות הולך ומתפתח.

גילה גמליאל: היום ניתן לבצע עסקאות באמצעים רבים ומגוונים, החל בעסקאות פנים אל פנים, דרך עסקאות טלפוניות וכלה בעסקאות ברשת, באינטרנט.

גילה גמליאל: אנחנו נמצאים כאן, גם אני וגם השר אלי כהן, גם חבר הכנסת איציק שמולי, בניסיונות רבים לפתור כבר את הבעיה של העושק של האזרחים הוותיקים.

גילה גמליאל: ואני אומרת לכם שכבר קידמנו בעבר הרבה חוקים בכנסת – חוק הספאם וחוקים נוספים – בניסיון למנוע את אותה מכה, מכה קשה פשוט, של עושק ואלימות כנגד אזרחים ותיקים.

גילה גמליאל: גם חברי חבר הכנסת מיקי רוזנטל הוא אחד מהמחוקקים של החוק הזה.

גילה גמליאל: עם העלייה בתוחלת החיים הולך ועולה גם שיעורם של האזרחים הוותיקים הצורכים שירותים ומוצרים בדרכים אלו.

גילה גמליאל: לצד זאת, חלה התפתחות בצורת השיווק שבה פועלים תאגידים פרטיים ביחס לצרכנים השונים, תוך מיקוד שיטות שיווק במאפיינים ייחודיים לאוכלוסיות השונות – לענייננו, אזרחים ותיקים, וזה גם אנשים עם מוגבלויות.

גילה גמליאל: בשיחות הללו נגררו הקשישים לתרמית שבה מוכרים להם מוצרים מיותרים באלפי שקלים, ולעיתים בעשרות אלפי שקלים.

גילה גמליאל: בחלק מהמקרים אותם אזרחים ותיקים נפלו קורבן בשל היותם בודדים או חסרי גב משפחתי.

גילה גמליאל: אותם אזרחים מתקשים לעמוד אל מול שיטות שיווק אגרסיביות, ומהווים מטרה קלה לאותם נוכלים.

גילה גמליאל: במחקר שנערך באוניברסיטת חיפה נמצא ש-47% מאוכלוסיית האזרחים הוותיקים דיווחו שהופעל עליהם לחץ למתן כספים.

גילה גמליאל: אתם שומעים את המספרים?

גילה גמליאל: חצי מההורים שלנו נפלו קורבן ללחץ נפשי למתן כספים בניגוד לרצונם.

גילה גמליאל: 30% מהקשישים דיווחו שנגרמו להם הוצאות כספיות מוגזמות.

גילה גמליאל: רבע מהקשישים העידו שנלקחו מהם כספים בניגוד לרצונם.

גילה גמליאל: אי-אפשר להישאר אדישים לנוכח עומק התופעה המחרידה הזאת.

גילה גמליאל: אני לא מצליחה לעכל כיצד אנשים מוכנים לשדוד לאור יום את ההורים והסבים של כולנו עבור בצע כסף.

גילה גמליאל: כשרה בממשלה וכנציגה בממשלה, ביחד עם השר אלי כהן, החלטנו לעצור את התופעה הנוראית הזאת, ומייד ובאופן גורף לקדם גם את הליך החקיקה וגם צעדים נוספים בממשלה.

גילה גמליאל: אנחנו כאן, במהלך היום הזה, נקדם את החוק, והחוק הזה יקבע באופן חד-משמעי ש"אל תתקשרו אליי" – זה בדיוק יהיה המסר שבו משפחות ואזרחים ותיקים יוכלו לרשום את עצמם באותו מאגר, וכל חברה שלא תהיה, צרכנית, יהיה אסור לה מלכתחילה לפנות לכל אותם מספרי טלפון שיהיו רשומים במאגר.

גילה גמליאל: מי שיעזו לעשות זאת יעברו עבירה פלילית, ואנחנו נדאג שהם ישלמו את מיטב כספם בקנסות, ואת הכסף הזה – להחזיר לכל אותם גורמים.

גילה גמליאל: חברי השר אלי כהן, אני רוצה להודות לך ולמשרדך על שיתוף הפעולה למיגור התופעה של עושק קשישים.

גילה גמליאל: הצעת החוק הממשלתית, ביחד עם הצעות החוק של חברי הכנסת שהוגשו כאן היום – אנחנו נדאג לבוא ולהפסיק את עושק האזרחים הוותיקים שלנו; ניתן להם מענה בחוק – מענה בחוק לאותה פרצה שבה אותן חברות באות לפגוע בצורה קשה מאוד.

גילה גמליאל: בנוסף לזה, בשבועות הקרובים אנו נקדם בממשלה את התוכנית הלאומית לטיפול בעוקץ האזרחים הוותיקים שלנו שעליה אנחנו עמלים בימים אלו, ולשמה העמדתי 15 מיליון שקלים מכספי משרדי.

גילה גמליאל: במסגרת התוכנית אנחנו נטפל בחמישה מישורים על מנת לסיים את מעשי הנוכלות לאלתר.

גילה גמליאל: אנחנו נביא גם לשינויים בחקיקה, כפי שאנחנו עושים היום.

גילה גמליאל: בנוסף, נכשיר סיוע משפטי.

גילה גמליאל: אנחנו נקדם את המוקד לאזרחים ותיקים שיקבל את הפניות, ונרכז אותן על מנת להראות היכן העושק בדיוק נמצא, ונדאג גם לקמפיין הסברה, ונדאג להעביר היום את החוק המשותף הזה, "אל תתקשרו אליי".

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, זה מאגר שייתן בדיוק את המענה לכלל האוכלוסייה, ובפרט לאזרחים ותיקים, להימנע ממתקפות שיווק טלפוני ומשיחות טורדניות מאותן חברות טלמרקטינג.

גילה גמליאל: החוק ייכנס לתוקפו ממש כמה שבועות לאחר מכן, וזה ייתן את המענה האמיתי ואת הפתרון המתבקש על מנת לתת את הסיוע גם למשפחות, גם לאזרחים ותיקים וגם לאנשים עם מוגבלויות.

גילה גמליאל: אז אני באמת רוצה להודות לכל הנוגעים בדבר – לכל חבריי חברי הכנסת שהגישו את הצעת החוק ולשר אלי כהן.

גילה גמליאל: ולכל מי שנמצא כאן היום – להצביע בעד החוק הזה, על מנת לתת לאזרחים שלנו את "והדרת פני זקן".

גילה גמליאל: תודה רבה.

ישראל אייכלר: הממשלה תומכת בשלושת החוקים.

גילה גמליאל: הממשלה בהחלט הסכימה לצרף את כל החוקים.

גילה גמליאל: כמובן שהתנאי, כרגיל, זה שהם יצמידו את עצמם להצעת החוק הממשלתית, ואת כל ההצעה עצמה הם יקדמו באישור שני המשרדים – המשרד לשוויון חברתי ומשרד הכלכלה.

גילה גמליאל: אם זה מקובל על כל חברי הכנסת, בהחלט, אנחנו מפרגנים לכל חברי הכנסת שלקחו את היוזמה להצטרף לחוק הממשלתי.

גילה גמליאל: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אם כן, בשעה טובה אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 61) (מאגר צרכנים להגבלת שיחות שיווק מרחוק), התשע"ט–2018.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: נא להצביע.

ישראל אייכלר: קריאה ראשונה.

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 61) (מאגר צרכנים להגבלת שיחות שיווק מרחוק), התשע"ט–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ישראל אייכלר: 49 בעד, אין מתנגדים.

ישראל אייכלר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: נצביע שוב, על הצעת החוק של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור על שיווק טלפוני למספר הרשום במאגר "אל תתקשרו אליי"), התשע"ח–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ישראל אייכלר: 48 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: גם הצעת החוק של חבר הכנסת רוזנטל התקבלה.

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו נצביע על הצעת החוק של חבר הכנסת איציק שמולי באותו עניין.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור על שיווק טלפוני למספר הרשום במאגר "אל תתקשרו אליי"), התשע"ח–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ישראל אייכלר: 48 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: גם הצעת החוק הזאת של איציק שמולי התקבלה בקריאה ראשונה, וכך, שלוש הצעות החוק של תיקון – איסור על שיווק טלפוני למספר הרשום במאגר "אל תתקשרו אליי" יועברו לוועדת הכלכלה להשלמת חקיקה.

ישראל אייכלר: [מס' מ/1250, פ/1800/20, פ/ 1670/20; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' ל"ג, ישיבה 359, עמ' 31017, חוב' י"א, ישיבה 294, עמ' 25976, חוב' ט"ו, ישיבה 306, עמ' 26908; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018.

ישראל אייכלר: לקריאה שנייה ושלישית.

ישראל אייכלר: הצעת החוק קיבלה פטור מחובת הנחה.

ישראל אייכלר: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש הוועדה המיוחדת לזכויות הילד חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

ישראל אייכלר: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מודה שאני מתרגשת כאילו זה יומי הראשון כאן, במשכן, בתחושה שבשביל ימים כאלה אני נמצאת כאן.

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת להביא לפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018.

יפעת שאשא ביטון: הצעת חוק זו היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית עם הצעת חוק פרטית שיזמתי יחד עם חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי כנסת נוספים ועם הצעת חוק פרטית שיזמה חברת הכנסת קארין אלהרר עם קבוצת חברי הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: מטרתו של החוק המוצע היא לקבוע בחקיקה הסדר כולל לעניין רישוי ופיקוח על מעונות יום שבהם שוהים שהות יומית שבעה פעוטות לפחות שטרם מלאו להם שלוש שנים, וזאת לשם הבטחת ביטחונם האישי, הגנה על שלומם, על זכויותיהם ועל כבודם של הפעוטות השוהים במעונות, כדי לקדם את התפתחותם, להבטיח מתן תנאים נאותים, וכן סביבה חינוכית וטיפולית הולמת לפעוטות אלה, תוך מילוי צורכיהם הגופניים, הרגשיים, החברתיים והחינוכיים.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, כדאי שתקשיב.

יפעת שאשא ביטון: זה חוק היסטורי.

ישראל אייכלר: אני דואג שזה יעבור בשלום, אז אני – – –

יפעת שאשא ביטון: יעבור בשלום, בעזרת השם.

יפעת שאשא ביטון: ההסדר החוקי הקיים כיום לעניין רישוי של מעונות היום לפעוטות ופיקוח עליהם הוא חוק הפיקוח על מעונות, התשכ"ה–1965.

יפעת שאשא ביטון: בפועל, היקף האכיפה והפיקוח של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מכוחו של חוק הפיקוח משנת 1965 הוא מצומצם, וחל בעיקר במישור החוזי, רק על מעונות יום שמפעיליהם קיבלו הכרה באמצעות סמל מעון וחתמו על הסכם הפעלה עם המשרד.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק המונחת לפניכם, חבריי, אוסרת על כל אדם להפעיל מעון יום לפעוטות שבו שוהים שבעה פעוטות לפחות, אלא אם כן ניתן לו רישיון להפעלת אותו מעון.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק קובעת את התנאים לקבלת רישיון הפעלה למעון יום, ובהם היעדר עבר פלילי רלוונטי של מפעיל המעון ושל עובדיו, עמידה בכל התנאים שייקבעו בתקנות, השתתפות של המחנכים והמטפלים במעון בהדרכה בנושא עזרה ראשונה לפעוטות, ותנאי נוסף הוא שאין סיכון לשלומם של הפעוטות שישהו במעון היום.

יפעת שאשא ביטון: החוק מחייב את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים להתקין תקנות בעניין תנאים לפעילותו של מעון יום, ובין היתר תקנות לגבי תקן עובדי המעונות והכשרתם ואמצעי בטיחות של מתקנים ושירותים.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה קבעה כי תקנות ראשונות בעניין זה יובאו לאישור הוועדה בתוך שנה מיום פרסומו של החוק.

יפעת שאשא ביטון: בהצעת החוק הממשלתית שהובאה לוועדה הוצע לקבוע כי החוק ייכנס לתוקף רק בתחילת שנת הלימודים שלאחר יום כניסתן לתוקף של התקנות הראשונות, ובלבד שחלפה שנה לפחות בין התקנת התקנות לבין תחילת שנת הלימודים.

יפעת שאשא ביטון: עוד הוצע בהצעת החוק הממשלתית כי החוק יחול בהדרגה לגבי מעונות יום לפעוטות, לפי מספר הפעוטות השוהים בהם, כך שבשלב הראשון החוק יחול רק על מעונות שבהם שוהים לפחות 28 פעוטות, בשלב השני – 18, וכך הלאה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שינינו את זה.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה לזכויות הילד סירבה לקבל את ההסדר שהוצע על ידי הממשלה וקבעה כי החוק המוצע ייכנס לתוקף כבר ב-1 בספטמבר הקרוב, ללא תלות בהתקנת התקנות, והוא יחול על כלל מעונות היום לפעוטות שבהם שוהים שבעה פעוטות לפחות.

יפעת שאשא ביטון: החל ממועד זה המשרד יעניק אישור ראשוני למעונות יום לפעוטות שיעמדו בתנאים שנקבעו לעניין זה.

יפעת שאשא ביטון: לצורך מתן האישור הראשוני ייבדקו כל התנאים שנקבעו בחוק המוצע כתנאי למתן רישיון הפעלה קבוע, למעט עמידה בתנאים שייקבעו בתקנות, ובנוסף, תיבדק התאמתו של המקום לשהייתם של פעוטות כך שאינו מהווה סכנה לשלומם של הילדים השוהים בו.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה אפשרה לממשלה לקבוע החלה הדרגתית של הוראות התקנות, אך לא של החוק, בהתאם להסדר שייקבע בתקנות ויובא לאישור הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: אומנם באשר למעונות ששוהים בהם פחות משבעה ילדים לא קיימת חובת רישוי לפי החוק המוצע, אך ניתנה סמכות לפעול כלפיהם אם נשקפת סכנה של ממש לפעוטות השוהים בהם.

יפעת שאשא ביטון: סעיף נוסף בהצעת החוק מחייב הקמת מרשם שיעמוד לעיון הציבור באינטרנט ואשר יכלול פרטים לגבי מעונות יום שניתן להם רישיון הפעלה, או שהרישיון שברשותם בוטל, כך שכל הורה יוכל לדעת לגבי מעון היום לפעוטות שאליו הוא רוצה לשלוח את ילדו אם המעון קיבל רישיון הפעלה ואם הרישיון הוא בתוקף.

יפעת שאשא ביטון: אציין כי הוועדה הוסיפה להצעת החוק סעיף שמחייב את בדיקת העבר הפלילי של כל עובד חדש או נותן שירותים חדש הבא במגע ישיר או מתמשך עם הפעוטות במעון היום.

יפעת שאשא ביטון: החוק המוצע נותן כלים רבים בידי המשרד כדי לפקח ולאכוף את הוראותיו, כגון צווי הפסקה מינהליים ושיפוטיים, סמכויות פיקוח, עיצומים כספיים, הוראות עונשיות, וכן מתן סמכות להיעזר בגורמים פרטיים שאינם עובדי מדינה או עובדי רשות מקומית.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה כי הוראותיו אכן ייאכפו כדי להגן על הפעוטות השוהים במעון.

יפעת שאשא ביטון: כיוזמת החוק וכיו"ר הוועדה לזכויות הילד אני כמובן אעקוב אחר מילוי הוראות החוק.

יפעת שאשא ביטון: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קוראת לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יפעת שאשא ביטון: אבל לפני כן, חברים יקרים, בנימה אישית.

יפעת שאשא ביטון: אם אתם זוכרים, ביום האחרון של המושב הקודם אנחנו נלחמנו כאן, במליאה, כדי להביא את הצעת החוק לאישור בקריאה ראשונה.

יפעת שאשא ביטון: הצבענו עליה ב-04:00 וקצת, וכולם שאלו אותי: מה הלחץ?

יפעת שאשא ביטון: נצביע עליו בשבוע הראשון אחרי שנחזור לכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אני ביקשתי לעשות זאת כדי שאנחנו נוכל לעבוד במהלך כל הפגרה ולהביא את הצעת החוק, כפי שאנחנו עושים עכשיו, לקריאה שנייה ושלישית כבר בתחילת המושב, ואכן עשינו את זה; עמדנו בהבטחה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אבל עשינו את זה בזכות ההירתמות יוצאת הדופן של כל השותפים, של משרדי הממשלה, של ההורים, של הארגונים, וכמובן, של צוות הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: אומנם מראשית הקדנציה נלחמתי כדי לקדם חוק זה, אך לצערי רק עם מותה של יסמין וינטה, זיכרונה לברכה, והלחץ הציבורי של ההורים שבא בעקבותיו, הצלחנו לשכנע את הגורמים הרלוונטיים לצאת למהלך חשוב זה.

יפעת שאשא ביטון: חברים, יסמין וינטה חתמה בדמה את החובה לקידום חוק זה ולקידום חוק המצלמות, שאותו נמשיך לקדם בשבועות הקרובים.

יפעת שאשא ביטון: זהו רק הצעד הראשון במהפכה שיש לעשות כאן בגיל הרך, ובשלב זה התמקדנו בביטחון האישי של הילדים כדי לוודא מי הידיים שבהן אנו שמים את ילדינו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות באופן אישי ובהתרגשות רבה לשר האוצר משה כחלון, שנרתם מיידית למהלך והקצה את המשאבים הדרושים; לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ; לנציגי משרד העבודה והרווחה; לנציגי משרד האוצר; לנציגי משרד המשפטים; לנציגי משרד הבריאות; לשלטון המקומי; להורים היקרים שיצאו והשמיעו את זעקתם ברחובות, ובמיוחד אלה שליוו אותנו לאורך כל התהליך והדיונים, אסנת, רועי, ענת דייגי – שבעצמה איבדה את בנה בפעוטון ועד היום לא יודעת מה באמת סיבת המוות; המועצה לשלום הילד; הקואליציה לחינוך מלידה; נציגי הגנים הפרטיים; נציגי ארגוני המעונות המפוקחים; חברי וחברות הכנסת שלקחו חלק בתהליך, ובמיוחד חברתי היקרה חברת הכנסת קארין אלהרר, שהייתה שותפה אמיתית בכל הדיונים; כמובן, לשמרית שקד, היועצת המשפטית של הוועדה, שעשתה ימים ולילות ועוד לילות ועוד לילות כדי לחבר בין כולם, ולא נחה עד הרגע הזה ממש; למנהלת הוועדה תמי ברנע, על העבודה בתנאים – באמת, אנחנו חייבים לך עכשיו קצת נחת.

יפעת שאשא ביטון: וכמובן, אחרונים חביבים – הצוות היקר שלי, צוות היועצים, שגם להם לא הייתה פגרה.

יפעת שאשא ביטון: הם עבדו בתנאי לחץ ובצורה מאוד מאוד אינטנסיבית בכל החודשים האחרונים, ואני בהחלט חייבת לכם גם כמה רגעים של חסד, אז תודה רבה גם לכם.

יפעת שאשא ביטון: אני לא סתם – אני בדרך כלל לא מפרטת את הכול, אבל באמת חשוב לי שתדעו כמה קשה עבדנו בחודשים האחרונים, כל השותפים, ושימו לב כמה שותפים יש למהלך ההיסטורי הזה, כדי שנעמוד כאן היום בכנסת ונצביע בקריאה שנייה ושלישית.

יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה גם לכם, ושיהיה לנו בהצלחה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

ישראל אייכלר: זכות הדיבור, בקשת רשות דיבור, לחברת הכנסת קארין אלהרר.

ישראל אייכלר: עד חמש דקות.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי וחברותיי חברי הכנסת – – –

יחיאל חיליק בר: בעד.

ישראל אייכלר: תמשיכי, תמשיכי, זה בסדר.

קארין אלהרר: למה, יש הצבעה?

ישראל אייכלר: תמשיכי, תמשיכי, זה בסדר.

קארין אלהרר: אני לא – הרבה פעמים עומדים כאן מעל הדוכן ואומרים שעושים היסטוריה ומדובר ברגע היסטורי ממש.

קארין אלהרר: אבל כן, גם הפעם – רגע היסטורי.

קארין אלהרר: לפני שלוש וחצי שנים פנו אליי מהמועצה לשלום הילד ונתנו לי ביד את ההצעה לפיקוח על מעונות היום.

קארין אלהרר: היה ברור שצריך לשים סוף למצב הזה.

קארין אלהרר: התחושה הייתה שכל אחד יכול לפתוח פעוטון, לשים שלט, וזהו, זה נגמר; כל אחד יכול להיות שם, בכל מקום, בכל תנאי.

קארין אלהרר: וזה אבסורד, כי הילדים הקטנים שלנו, מגיע להם הטוב ביותר.

קארין אלהרר: הסיפורים השנה לצערי לא הפסיקו להגיע: גננת שסטרה לילדים, מטפלת שהשפילה אותם, סייעת שטלטלה, ישבה עליהם, הכתה אותם, הטיחה אותם, סגרה אותם בחדר חשוך, קיללה וכו'.

קארין אלהרר: בתוך כל אלו היו מצויים הורים חסרי אונים, שחשים תסכול, ולפעמים – אדוני היושב-ראש, זה פשוט לא מכובד.

ישראל אייכלר: מבקשים שקט, בבקשה, גם משמאל, גם מהמרכז וגם מהימין.

ישראל אייכלר: שקט.

קארין אלהרר: ולפעמים, בלי שום הצדקה, ההורים חשו גם אשמה.

קארין אלהרר: השיא הגיע, לצערי, במוות מיותר כל כך.

קארין אלהרר: אבל היום באמת התחלנו מהלך ארוך.

קארין אלהרר: זה רק החלק הראשון, אבל זה מהלך שחיכו לו למעלה מעשר שנים.

קארין אלהרר: עשר שנים מנסים בכנסת ישראל לחוקק את החוק הזה, והינה הגיע היום.

קארין אלהרר: הדבר נולד מתוך הצעות חוק, אבל בעיקר מתוך הזעקה הגדולה של ההורים שיצאו לרחובות, והם היו לב-ליבו של השינוי.

קארין אלהרר: חשוב לי להבהיר שהעבודה כאן לא תמה.

קארין אלהרר: יש עוד הרבה מה לעשות, ואני שבה ואומרת את מה שאמרתי לא אחת בוועדה: אם לא יהיו תקנות – יש חוק נהדר; אם לא יהיו תקנות זה פשוט לא יקרה, ולכן, גם במעמד הזה אני קוראת לשרים לשנס מותניים ולעבוד במרץ כדי שהתקנות יותקנו.

קארין אלהרר: אני רוצה, במקום לעלות אחר כך לתודות, לנצל – –

ישראל אייכלר: שקט, בבקשה, נו.

קארין אלהרר: – – לנצל את שתי הדקות שנותרו לי ולהודות לכל מי שנכח בישיבה: קודם כול, למי שהובילה את הכול ביד רמה, לחברתי חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

קארין אלהרר: היא ויתרה על הפגרה שלה ושל כולנו, הגענו, והיא ניהלה דיונים מעמיקים שבהם נשמעו כולם.

קארין אלהרר: זה לא מובן מאליו.

קארין אלהרר: תודה יפעת.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות לאיחוד הגנים הפרטיים – זה לא פשוט לבוא לחדר שבו כולם באים ואומרים: אתם לא בסדר – וגם להגיד שיש הרבה מאוד גננות מצוינות וסייעות מעולות, והחוק נועד להתמודד עם מה שלא בסדר, אבל להודות במיוחד לעו"ד קרן איוס; הדבר הזה לא היה קורה בלי ההתגייסות שלכם.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות לצוות הוועדה: עו"ד שמרית שקד, על העבודה – באמת, טרטרנו אותה כל הזמן.

קארין אלהרר: אם היא לא הייתה, החוק הזה לא היה יוצא לפועל.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, לצוותים ממשרדי הממשלה; תשמעו, זה לא פשוט להגיע לחדר שבו כולם אומרים: תעשו הכול כדי שזה יקרה, והם עשו הכול וזה קרה.

קארין אלהרר: לסיום אני רוצה להקדיש החוק הזה לשני ילדים, יסמין וינטה ז"ל ודויד דייגי, שאנחנו לא יודעים בדיוק מה קרה שם, ואני רוצה לקוות שהחוק הזה ימנע את המקרה הבא, למנוע את הדבר הזה.

קארין אלהרר: אני רוצה לבסוף להודות לצוות שלי, שבלעדיו, כרגיל, שום דבר לא קורה – לרחל בן דוד, לליאור יעקבי, לדניאל גולד ולמעיין בן הרוש.

קארין אלהרר: תודה רבה לכולם, ותצביעו בעד.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

אחמד טיבי: תודה, קארין.

ישראל אייכלר: אנחנו עוד מעט, עוד מעט ניגש לקריאה שנייה, ואחרי זה – קריאה שלישית.

מירב בן ארי: מצביעים?

קריאה: – – –

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: רק שאלתי, לא – – –

יואל חסון: עוד לא הייתה הצבעה.

מירב בן ארי: אנחנו כבר ניגשים להצבעה על הצעת חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות התשע"ט–2018, בקריאה שנייה, ואחר כך – קריאה שלישית.

מירב בן ארי: מי בעד?

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: מי נמנע?

מירב בן ארי: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–79 – 53 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–79 נתקבלו.

פנינה תמנו: תוסיף את קארין אלהרר, לפרוטוקול.

ישראל אייכלר: 53 הצביעו בעד – – –

קריאה: תוסיף את קארין.

ישראל אייכלר: אה, אז אני מוסיף את קארין אלהרר.

ישראל אייכלר: אז זה 54 בעד, אפס נגד ואחד נמנע.

אלי אלאלוף: – – –

ישראל אייכלר: את יושב-ראש ועדת הרווחה אלי אלאלוף אני מוסיף לפרוטוקול – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם אותי.

ישראל אייכלר: גם את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

ישראל אייכלר: ועכשיו אנחנו ניגשים לקריאה השלישית, ושכולם יעמדו לפני העמדות, ולהצביע: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 56 נגד – אין נמנעים – 1 חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018, נתקבל.

ישראל אייכלר: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה ושלישית ותיכנס לספר החוקים.

ישראל אייכלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1248); נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 4), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

ישראל אייכלר: תציג את הצעת החוק השרה לשוויון חברתי חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת.

ישראל אייכלר: אני סוגר את רשימת הדוברים אחר כך.

גילה גמליאל: יופי, מעולה.

גילה גמליאל: הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 4), התשע"ח–2018.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב, התשע"ו–2016, מסדיר את ענף הרכב בישראל על תחומיו השונים, ובכלל זה ייצור רכב, ייבוא רכב, סחר ברכב, ייצור, ייבוא וסחר במוצרי תעבורה, מתן שירותי תחזוקה לרכב ושמאות רכב.

גילה גמליאל: מטרת החוק הינה הסדרת השירותים בענף הרכב, תוך הבטחת רמה מקצועית הולמת של נותני השירותים, שמירה על בטיחות הרכב, הגנה על שלום הציבור ובטיחותו, מתן שירות סדיר וזמין למקבלי השירות, קיומם של תנאים הולמים במקומות מתן השירותים וקידומה של תחרות בענף הרכב והגנת הצרכן.

גילה גמליאל: טרם חקיקתו של החוק, ההסדרה של ענף הרכב נעשתה באמצעות חמישה צווי פיקוח שהוצאו מכוח חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, התשי"ח–1957.

גילה גמליאל: כדי לוודא שהסדרת ענף הרכב תמשיך לחול עד להתקנת הסדרים חדשים מכוח החוק, הותקן סעיף 247 לחוק, שעניינו שמירת תוקפם של צווי הפיקוח ושל הוראות נוהל שנקבעו מכוחם ופורסמו באתר האינטרנט של המשרד, עד לשינויים או ביטולם לפי דין, עד לכניסה לתוקף של הוראות אחרות במקומם או עד שנתיים מיום התחילה, לפי המוקדם.

גילה גמליאל: מאז כניסת החוק לתוקף, ביום ט"ז בתשרי התשע"ז, 18 באוקטובר 2016, פעל משרד התחבורה והבטיחות בדרכים להשלמת התקנת חקיקת המשנה לפי חוק, במטרה להבטיח את יישומו של החוק בצורה מלאה ככל הניתן, וכן לעמוד בלוחות הזמנים להשלמת מטלה זו כפי שנקבעו בסעיף 247 לחוק.

גילה גמליאל: עקב היקפו הרחב של החוק, המחזיק 253 סעיפים, וריבוי חקיקת המשנה שיש להתקין מכוחו, דרוש למשרד זמן נוסף להשלמת התקנת חקיקת המשנה ופרסומה.

גילה גמליאל: כדי למנוע מצב של ריק סטטוטורי ביחס לתחומי הפעילות המוסדרים בצווי הפיקוח שלפי סעיף 247 לחוק, העתידים לפקוע ביום ט' בחשוון התשע"ט, 18 באוקטובר 2018, מוצע להאריך את תקופת תוקפם של צווי הפיקוח ככל שאלה לא ישונו או יבוטלו, או כל עוד לא ייכנסו לתוקפן הוראות אחרות במקומן בעניינים המוסדרים בהם, בשנה נוספת, עד ליום י"ט בתשרי התש"פ, 18 באוקטובר 2019.

גילה גמליאל: במהלכה ישלים המשרד – משרד התחבורה – את התקנת חקיקת המשנה לפי החוק ואת פרסומה.

גילה גמליאל: לאור האמור, מוצע לתקן את סעיף 247 לחוק כך שתוקפם של צווי הפיקוח והוראות הנוהל שנקבעו מכוחם יעמוד עד תום שלוש שנים מיום התחילה.

גילה גמליאל: זוהי בקשתו של שר התחבורה, שפונה לחברי וחברות הבית הזה לתמוך בהצעת החוק הממשלתית.

גילה גמליאל: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשרה גילה גמליאל.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

ישראל אייכלר: יואל חסון – –

יואל חסון: מוותר.

ישראל אייכלר: – – מוותר; אמיר אוחנה – איננו; מיכאל מלכיאלי – איננו; עיסאווי פריג' – –

עיסאווי פריג': מוותר.

ישראל אייכלר: – – מוותר; דב חנין, דב חנין מוותר?

ישראל אייכלר: אני רושם את זה בפרוטוקול.

ישראל אייכלר: דב חנין – מוותר; איציק שמולי – מוותר; מיכל רוזין – איננה.

ישראל אייכלר: מאיר כהן – – –

מאיר כהן: אני רוצה.

ישראל אייכלר: מיכל רוזין – מוותרת.

ישראל אייכלר: מאיר כהן רוצה לעלות.

ישראל אייכלר: בבקשה, יעלה ויבוא.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת הנכבדים – אורן, אל תדבר בטלפון, כי אני רוצה להגיד משהו.

אורן אסף חזן: אשתי.

מאיר כהן: אל תדבר בטלפון.

אורן אסף חזן: לא, אשתי לפניך.

מאיר כהן: אתה צודק.

מאיר כהן: אני רוצה להמשיך דברים שאמרת, למרות שבדרך כלל אני מתווכח איתך מעל הדוכן הזה.

מאיר כהן: אבל ביום שישי הייתה כתבה שקצת קוממה אותי, דווקא בגלל שאני מאוד נזהר מקטלוגים ומאמירות בוטות כלפי קבוצה זו או אחרת.

מאיר כהן: אני בראש ובראשונה מאחל לז'וז'ו אבוטבול בריאות, אבל יחד עם זה ראינו מה קורה כשאנשים, כמו איזה בלון הליום, מתנפחים ומאבדים שליטה.

מאיר כהן: ואיש שצמח מתוך שורותינו, איש פשוט – היה מה שהיה, התקשורת הישראלית נתנה לו באמת הזדמנות לפרוח, והוא עשה את זה לא רע – מרשה לעצמו לעמוד בפריים טיים בערוץ 2 ולהגיד את הדבר הבא: אנחנו, בני העדה המרוקאית – כנראה שקורה משהו לאנשים שנוח להם לדבר על עצמם, אבל דבר על עצמך, אל תכליל את כל העדה.

מאיר כהן: הוא אומר: אנחנו, בני העדה המרוקאית, לא העיפרון הכי מחודד.

מאיר כהן: אבל ניחא.

מאיר כהן: הדבר שמאוד הכעיס אותי – כשהוא אמר: אנחנו, בני העדה המרוקאית, לא העיפרון הכי מחודד – בסדר, מותר, אנחנו שומעים את זה.

מאיר כהן: אבל מה שהכעיס אותי ומה – אורן, ברגע שהוא אמר את הדבר השני, אני ראיתי את דמותו של אבי ואת דמותם של כל אלה שעבדו במפעלים, במחצבות, עבדו קשה, וכל שקל היה לילדים שלהם, למערכת החינוך.

מאיר כהן: הוא אמר שם משהו נורא.

מאיר כהן: הוא אומר: אנחנו, המרוקאים, ברגע שאנחנו מקבלים כסף, במקום לשלוח את הילדים ללמוד אז אנחנו עושים חאפלות.

מאיר כהן: עכשיו, זה בטל בשישים אילו זה לא היה נאמר בחדשות, כשדני קושמרו מנשק אותו על הלחי בסוף.

מאיר כהן: יואו, מה הוא אמר, הגיבור – ככה הוא אמר, כן.

מאיר כהן: הולכים ומנשקים אותו.

מאיר כהן: אז אני אומר לך, ז'וז'ו אבוטבול: הרבה פעמים פגשתי אותך, ואפילו מצאת חן בעיניי.

מאיר כהן: היה זהיר בלשונך.

מאיר כהן: תמצא את הזמן, כי אני תובע את עלבונם – אני תובע את עלבונם של הרבה מאוד אנשים מרוקאים ותוניסאים וכאלה ואחרים, ופולנים ורומנים, שעסקו כולם בחינוך הילדים שלהם.

מאיר כהן: ושנהיה זהירים כשאנחנו מזכירים את האבות שלנו, את המשפחות שלנו, את אלה שבאמת בנו את הארץ; וזה לא רק מרוקאים, וזה לא רק פולנים.

מאיר כהן: כל אחד שמרשה לעצמו ללעוג ולנסות לתת ציונים – באמת, היה זהיר.

מאיר כהן: אני מקווה, ז'וז'ו, שתמצא את ההזדמנות – וכמו שאני מכיר אותך – להתנצל, כי אני תובע את עלבונם.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: יישר כוח, מאיר.

אורן אסף חזן: יישר כוח.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

ישראל אייכלר: מירב בן ארי – מירב בן ארי איננה.

ישראל אייכלר: טלב אבו עראר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אחריו – תמר זנדברג.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מנתוני דוח סיכום שירותי בריאות לתלמידים לשנת הלימודים הקודמת עולה כי קיימים פערים משמעותיים בין המרכז לפריפריה בכל הקשור בחינוך לבריאות.

טלב אבו עראר: על פי הנתונים, רק 16% מילדי כיתות א' עד ט' במחוז דרום זכו לשיעורים ופעילויות בנושא בריאות.

טלב אבו עראר: במחוז הצפוני, שבו מתגוררים לפחות כמיליון וחצי, רק 48% מתלמידי היסודי והחטיבה קיבלו שיעורים ותכנים של חינוך לבריאות.

טלב אבו עראר: אל מול המספרים הללו ניצבים יתר האזורים והמחוזות עם שיעורי חינוך לבריאות גבוהים.

טלב אבו עראר: במחוז תל אביב – 92.2%; במחוז ירושלים – 93.6%.

טלב אבו עראר: ואני שואל: הרי כאן ילדים, ילדי הארץ, בצפון, במרכז, בפריפריה, בדרום – למה האפליה הזאת?

טלב אבו עראר: הילדים חשובים לכולנו.

טלב אבו עראר: ובעיקר במחוז הדרומי, ובעיקר בחברה הבדואית – שם חסרים הרבה דברים, לא רק שיעורים לחינוך לבריאות, אלא חסרים לנו שם שירותי בריאות, וצריך להנגיש את השירותים הללו לאזרחים הבדואים המתגוררים ביישובים הבלתי-מוכרים, בעיקר.

טלב אבו עראר: לכן, מכובדי היושב-ראש, זה הזמן שהממשלה הזאת תבין ותתקן את המצב.

טלב אבו עראר: מה שחשוב זה הבריאות לכל אזרח ואזרח – לילדים בדרום, בצפון או בכל מקום אחר.

טלב אבו עראר: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

ישראל אייכלר: תמר זנדברג – איננה.

ישראל אייכלר: איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: חבריי חברי הכנסת, הייתי רוצה להקדיש את הנאום שלי כולו ליסמין וינטה ולילדים המדהימים של כולנו שנמצאים במעונות היום, ולברך את חברתי יפעת שאשא ביטון ואת חברתי קארין אלהרר, שבאמת הקדישו אנרגיה יוצאת דופן על מנת שהחוק הזה יעבור מהר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני בכל זאת – ברשותכם, בגלל חשיבות העניין, ובקושי רב, אני רוצה לומר – חוזרת לאירועי יום האתמול.

איילת נחמיאס ורבין: ואירועי יום האתמול – יום הזיכרון לרבין תמיד באופן קיצוני מעורר רגשות קשים, מעורר זיכרונות קשים.

איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי השבוע בפעם הראשונה, הודיתי – אנחנו, לפחות אלה שעבדו איתו ואולי עוד אנשים נוספים, מרגישים את עצמנו פוסט-טראומטיים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מרגישים שהייתה הסתה מטורפת לפני הרצח; חוסר זהירות משווע.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שכל הימין רצח, ממש לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שקבוצה קטנה, מוסתת ומשולהבת הסיתה כנגד ראש הממשלה, קראה לו בוגד, קראה לו צורר, עשתה לו את המוות.

איילת נחמיאס ורבין: ואני עושה כל מה שאני יכולה היום – הגדירו את זה היום בבוקר, חברי מאיר כהן היושב-ראש, הגדירו את זה הבוקר שאני מנסה להיות סיכת הביטחון בחברה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שנתיים נשאתי כאן נאום ביום השנה לרצח רבין ובו אמרתי לראש הממשלה: אתה לא עושה מה שאני מצפה מראש ממשלה; המדיניות שלך שונה מהמדיניות שאני הייתי רוצה שתהיה, אבל אתה ראש הממשלה שלי גם.

איילת נחמיאס ורבין: בשנה שעברה הוא נאם נאום פיוס לאומי.

איילת נחמיאס ורבין: באתי אליו אחרי הנאום, הושטתי לו יד ואמרתי לו: אדוני ראש הממשלה, אם אתה מתכוון לכך ברצינות, אני חיילת שלך בצבא הזה של האיחוד הלאומי, כי זה יותר חשוב מכל אג'נדה אישית של מישהו מאיתנו פה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לקח את לחיצת היד שלי – שעליה, אני אומרת לך, אני לא מתביישת להגיד, שילמתי מחיר פוליטי אצלי במחנה, כי מה פתאום אני מאמינה לראש הממשלה?

איילת נחמיאס ורבין: אני, אין לי מנהג כזה, אוטומטית לא להאמין לשרים וראשי ממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא גדלתי כך, אגב; אני גדלתי בצילו של רבין, זה החינוך שלי.

איילת נחמיאס ורבין: אנשי ציבור אמורים להוביל את האנשים שלהם, וברמה העקרונית אני משתדלת להאמין להם.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בסופו של דבר הוא לקח את לחיצת היד הזאת ואת הנאום שלו בשנה שעברה, ולצערי הרב, הפך אותו לכלום.

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא מחפש איך לפלג ואיך להפריד, אבל השורש בג"ד נשמע בבית הזה יותר מדי, והוא לא נשמע מהשמאל לימין, הוא נשמע מהימין לשמאל.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם, בכל פעם שאני שומעת מילת הסתה או טון של הסתה כלפי מישהו מהימין, לא רק כלפי ראש הממשלה, אני יוצאת כנגד זה בלי להתבלבל, תוך תשלום מחירים פוליטיים אישיים, אבל ככה אני חושבת שאני צריכה לנהל את הפוליטיקה שלי.

איילת נחמיאס ורבין: ככה אני חושבת.

איילת נחמיאס ורבין: אולי, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, במידה מסוימת זה אחד הדברים שרק אני יכולה לעשות, כי הרבה שנים לא הייתי מסוגלת לדבר בצורה כזאת ולא הייתי מסוגלת להיות הגשר.

איילת נחמיאס ורבין: אז בגלל שאני כל כך מתאמצת, אני מבקשת מכם, שאתם כל כך כועסים פה בימין על מה שהיה אתמול:

איילת נחמיאס ורבין: תנסו רגע לנטרל את הכעס שלכם ורגע להקשיב למה שאנחנו מנסים להגיד, וכן, עם כל הקושי, לנסות להקשיב גם למה שיונתן בן ארצי ונועה רוטמן אמרו.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר בקשה אחת לי אליכם: את הילדים והנכדים של יצחק רבין אל תשפטו, כי כשהם קמים בבוקר הם יודעים רק דבר אחד: את סבא שלהם רצחו פה בגלל הדעות שלו.

איילת נחמיאס ורבין: אני עושה כל מה שאני יכולה כדי שרצח פוליטי כזה, שמתדפק על הדלת של כולנו, לא יקרה פה יותר.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה לך, גברתי.

מאיר כהן: מסעוד גנאים, בבקשה.

אורן אסף חזן: אולי אפשר להגיד גם שלא כל הימין רצח.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: לא תמיד יש ערבים כאלה כאן

עליזה לביא: בימי שני בכנסת שאנחנו מחוקקים חוקים של תיקון עולם.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לחברותיי חברות הכנסת שאשא ביטון וקארין אלהרר וכל מי שהיה שותף בקיץ הזה בתיקון המאוד-חשוב.

עליזה לביא: אני מדברת גם כסבתא, גם כאימא וגם כחברת כנסת על הילדים והנכדים שלנו, חסרי הישע.

עליזה לביא: אחד הדברים ששכחנו, לגבי הילדים והנכדים של כולנו – איך אנחנו שומרים ומפקחים עליהם.

עליזה לביא: החוק הזה פורץ דלת פלדה שהייתה נעולה; לכאורה לא ראינו.

עליזה לביא: וזו רק התחלה – התחלה של מהפכה שצריך להוביל כאן.

עליזה לביא: עוד מעט, ההצעה הבאה תטפל בסוגיה שגם בה אנחנו מתקנים עולם, מול נשים וגברים על רצף הזנות, חסרי ישע.

עליזה לביא: עליתי לכאן לדבר כי ראיתי שם את האימא שאיבדה את הילד שלה באחד מהמעונות פורצת בבכי לאחר שעברה ההצבעה והחוק אושר כאן במליאה.

עליזה לביא: אנחנו הרבה מאוד פעמים שוכחים שאנחנו כאן נציגי ציבור למי שאין בכוחו לבטא את הכאב ואת הצער.

עליזה לביא: ולעמוד כאן, בין הצעה על הילדים והנכדים שלנו, שהם באמת חסרי ישע, ולפני הצעה שעוסקת בילדים, נשים, גברים, שמצאו את עצמם על רצף הזנות, ואנחנו כחברה באים ומתקנים – זה באמת רגע מאוד מאוד מרגש והיסטורי, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: ומי שכן נשאר היום במליאה, יש לו את הזכות לתמוך בהצעות מתקנות חיים ומביאות תיקון עולם.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, כבודו.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, השבוע כולם דיברו על ההסתה בעקבות התאריך של רצח רבין, יום הזיכרון, ואני חושב שהבעיה המרכזית בשיח הציבורי הישראלי שגורמת לכל הצרות במדינה הזאת זה ההכללה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, עמדת פה קודם על הבמה ודיברת על העניין של ההכללה של כל העדה.

ישראל אייכלר: היום בוועדת הבריאות של הכנסת דנו בבעיה אמיתית של חצבת שיש היום בציבור בקרב התינוקות.

ישראל אייכלר: בזמננו כל הילדים היו חולים בחצבת, ונהיינו מחוסנים, אבל היום, ברוך השם, נותנים חיסונים, ואין כמעט את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: לאחרונה פשטה מגפת החצבת שוב, ומה שקרה בוועדה – היה צריך להיות דיון ענייני על בעיה, איך פותרים אותה, איך מונעים את הסבל הנורא של ילדים ואיך קוראים לאנשים להתחסן; עמדה חברת כנסת ואמרה שהרבנים החרדים אשמים במגפה הזאת, כי הם אומרים להורים לא לחסן את הילדים.

ישראל אייכלר: אני חושב שמאז עלילות האבעבועות השחורות, שכילו מאות אלפי אנשים באירופה – אני חושב שזו הייתה המחלה שכילתה הכי הרבה אנשים בהיסטוריה.

ישראל אייכלר: כולם אמרו שהיהודים הם המפיצים את האבעבועות השחורות והם מרעילי הבארות, ולא היה מי שיוכל למנוע את האמונה הזאת שהאמינו כל תושבי אירופה, שהיהודים מפיצים את האבעבועות השחורות.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שיש היום הרבה הורים טבעונים שהם נגד החיסונים.

ישראל אייכלר: אני מכיר אחד כזה שהילד שלו נפגע לפני 20 שנה מחיסון והוא עד היום נכה 100%, וההורים חושבים שזה נהיה מהחיסונים שהוא קיבל כתינוק.

ישראל אייכלר: אנחנו כן מחסנים את כל הילדים.

ישראל אייכלר: כי הסיכונים שבאי-חיסון יותר גדולים מהסיכונים שבחיסון.

ישראל אייכלר: אנחנו לא מכחישים את הסכנות שבחיסון.

ישראל אייכלר: אז מישהו יעז להגיד על הציבור הטבעוני הזה והצמחונים האלה שהם מפיצים את המחלה והם אשמים?

ישראל אייכלר: לבוא ולהגיד בחוצפה שהרבנים והחרדים הם המפיצים את מחלת החצבת?

ישראל אייכלר: אם הייתה אומרת את זה מישהי שמכירה, הייתי אומר שהיא עושה את זה בכוונה.

ישראל אייכלר: אמרה את זה מישהי שלא מכירה אפילו עשרה חרדים בסביבה.

ישראל אייכלר: היא אומרת את זה כי זה השיח הציבורי.

ישראל אייכלר: וזו הבעיה המרכזית בשיח הציבורי בכל הנושאים, אם זה בעלילות החצבת ואם זה בדברים אחרים.

ישראל אייכלר: המאפיינים – שכל החברה הישראלית היא חברת מיעוטים, כל אחד יש לו את הסטיגמה והחותמת הזאת שאפשר להחתים ולהכתים אותו, שהאנשים האלה גורמים לזה והם גורמים לזה.

ישראל אייכלר: זו הסכנה הגדולה ביותר שבהסתה.

ישראל אייכלר: צריך ליצור שיח שאומר: אף פעם לא הכללה.

ישראל אייכלר: אתה רוצה לתקוף מישהו?

ישראל אייכלר: תהיה מספיק אמיץ ותגיד מי זה.

ישראל אייכלר: אתה רוצה לתקוף משהו?

ישראל אייכלר: תתקיף.

ישראל אייכלר: אבל אל תדבר בהכללות על ציבורים, אל תדבר בהכללות על עדות, אל תדבר בהכללות על דתות או על אמונות, על דעות והשקפות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איל בן ראובן; חבר הכנסת עפר שלח.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד, ואחריה – חברי הכנסת יעל גרמן ויוסף ג'בארין.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, היום ניהלנו דיון בוועדת חוקה על חוק היועצים המשפטיים.

רויטל סויד: זוכרים את החוק הזה, שהגיע היום שוב לוועדת חוקה?

רויטל סויד: ישבנו שם ובאופן מדהים היו שתי עמדות למשרד המשפטים: עמדה אחת – עמדת השרה, ועמדה אחת – עמדת היועץ המשפטי לממשלה.

רויטל סויד: אתם מבינים?

רויטל סויד: מגיע חוק לוועדת חוקה על כך שיועצים משפטיים יוכלו להיות יועצים משפטיים שהשר יכול למנות, בוא נקרא לזה כך.

רויטל סויד: יש איזו ועדה, אבל המנכ"ל הוא שקובע את החברים, ובפועל השר ממנה.

רויטל סויד: והיועץ המשפטי לממשלה מתנגד לחוק עד כדי כך שצריך להגיע נציג מיוחד שיבהיר את עמדת השרה.

רויטל סויד: ואני שאלתי: מה היה מקולקל שצריך לתקן?

רויטל סויד: עמדה שרת המשפטים באחד הדיונים הקודמים ואמרה: היועצים המשפטיים שלי הם בסדר גמור, וכך גם ברוב המשרדים.

רויטל סויד: אז מה צריך לתקן?

רויטל סויד: תסבירו לנו מה הבעיה.

רויטל סויד: מה הבעיה שצריך לתקן?

רויטל סויד: ויצא המרצע מן השק.

רויטל סויד: מה שהם רוצים, בממשלה הזאת, בקואליציה הזאת, זה לא באמת יועצים משפטיים.

רויטל סויד: הם רוצים "יס מנים"; הם רוצים, כמו שיש נאמנות בתרבות, נאמנות גם במשרד המשפטים.

רויטל סויד: עכשיו, עם כל הכבוד, יועץ משפטי, כל מה שהוא צריך לעשות זה רק להוציא לפועל את מדיניות השר, ואם השר פועל בהתאם לחוק, אז אין שום בעיה.

רויטל סויד: הבעיה מתחילה כשהמדיניות היא בניגוד לחוק; הבעיה מתחילה כאשר רוצים להעביר חקיקה או מדיניות שהיא אנטי-חוקתית או אנטי-דמוקרטית, ואז היועצים המשפטיים, שהם שומרי הסף, הם שבאים ומגבילים.

רויטל סויד: וזה מתיישב מעולה עם האג'נדה שהולכת נגד בית המשפט העליון ונגד בג"ץ ותוקפת אותם; זה מתיישב מעולה עם האג'נדה שרוצה להחליש את שומרי הסף, רוצה להחליש את שלטון החוק.

רויטל סויד: אנחנו לא ניתן לכם להעביר את החוק הזה.

רויטל סויד: לא ניתן לכם להעביר חקיקה שפוגעת בשומרי הסף – –

אורן אסף חזן: איזה חוק?

אורן אסף חזן: איזה חוק?

רויטל סויד: – – שפוגעת ביועצים המשפטיים, כדי שתוכלו להמשיך ולהעביר את כל מה שהוא אנטי-חוקתי ואנטי-דמוקרטי.

רויטל סויד: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה – לא נמצאת; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי, חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

מאיר כהן: כבודו.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: בתל אביב נפתח היום ויתנהל עד יום חמישי בבוקר, תתנהל העצרת הכללית של הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה.

נחמן שי: זה כינוס שנתי חשוב מאוד של 400 קהילות, גדולות וקטנות, שאחת לחמש שנים מקיימות את הכינוס בישראל; מדי שנה הן מקיימות אותו בארצות הברית.

נחמן שי: אתמול נפגשנו בבית הנשיא עם נציגים שלהם, והם העלו במלוא החומרה את הנושאים שמעסיקים אותם מאוד ומעסיקים אותנו הרבה פחות: זה הקרע, זו ההתרחקות, זה המשבר הערכי שיש להם ביחס לישראל, בעיקר לדור הצעיר של יהדות ארצות הברית, שמרגיש הרבה פחות קשור למדינת ישראל על הרקע של ערכים.

נחמן שי: המדינה קצת ברחה להם.

נחמן שי: הערכים המובילים השולטים במדינת ישראל היום אלה לא הערכים שהם חונכו עליהם, הערכים שהם גדלו איתם והערכים שיצקו את הבסיס להזדהות שבינם, שבין יהדות ארצות הברית, לבין ישראל.

נחמן שי: מחר הם הגיעו לכנסת ויהיה מפגש פה.

נחמן שי: אני חושב שבמידה מסוימת חבל, חבל מאוד שהאירוע הזה לא קיבל את החשיפה הראויה בציבוריות, כי אני מאמין שאנחנו צריכים לא רק לייחס חשיבות רבה לנושא הזה, אלא גם לחשוב על הגישה שלנו.

נחמן שי: אתה, היושב-ראש, היית איתנו בביקורים, שוחחת איתם והיית חשוף לשיח הזה שיש בינם לבינינו, ולסדרי העדיפויות השונים לגמרי שלהם ושלנו ולנקודות המפגש הנדירות.

מאיר כהן: וזה נראה כמו שני עלמות.

נחמן שי: זה נראה כמו שני עולמות – אני מצטט אותך.

נחמן שי: כן, בהחלט.

נחמן שי: אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב לגמרי אחרת על מערכת היחסים הזאת ולשנות את הפרדיגמה שמנהלת אותם.

נחמן שי: זה לא שהם ממשיכים לתת לנו כסף או סיוע כזה או אחר; זה מה מדינת ישראל, עם קרוב ל-9 מיליון תושבים, עם תל"ג, ותמ"ג, והייטק, וכל ההישגים שלנו, עושה למענם.

נחמן שי: זה לא יכול להיות חד-צדדי וזה לא צריך להיות חד-צדדי.

נחמן שי: המדינה הזאת, שרוצה ומעוניינת בעתידו של העם היהודי, כי היא המדינה של העם היהודי, חייבת להשקיע בקהילות היהודיות בצפון אמריקה, גם אם הן אמידות, בחלקן, ובכלל בעולם היהודי.

נחמן שי: אנחנו צריכים לחשוב לא מה הם עושים בשבילנו אלא מה אנחנו עושים בשבילם.

נחמן שי: ואני קצת מצטער שהשיח הזה לא עובר בציבור הישראלי, ואני מקווה שאולי בעקבות הכינוס הגדול הזה בכל זאת ייפתח פה דיון מהותי על היחסים שבין ישראל לבין התפוצות.

נחמן שי: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת גליק, ואחריו – חבר הכנסת רוברט טיבייב.

אורן אסף חזן: רוברט, קראו לך.

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: גליק קודם.

יהודה גליק: הוא עוזר היושב-ראש?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: בבקשה.

יהודה גליק: קודם כול, אני מבקש להגיד שאני מסכים לכל מילה שאמר פה עכשיו חברי נחמן שי.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, גברתי המזכירה, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, חבריי, לפני 23 שנה נרצח ראש ממשלה בישראל על ידי יהודי.

יהודה גליק: עד היום אני מתקשה להוציא את המילים האלה מהפה שלי.

יהודה גליק: אחרי אלפיים שנה הקמנו מדינה לעם היהודי, וראש הממשלה של המדינה הזאת נרצח על ידי יהודי.

יהודה גליק: מדינת ישראל עשתה כראוי: קבעה יום זיכרון ממלכתי, יום זיכרון שכל המדינה מתייחדת סביב העובדה שפה, בארץ ישראל, רצח יהודי את ראש הממשלה.

יהודה גליק: מה גדולה הבושה.

יהודה גליק: מה גדולה הבושה שדווקא מפלגתו של אותו ראש ממשלה מבזה אותו, מבזה את הכנסת, מבזה את היום הזיכרון הממלכתי הזה.

יהודה גליק: הגדיל לעשות היום יושב-ראש המפלגה, גבאי, ואמר: הלוואי שלא תבואו.

יהודה גליק: רבותיי, לאן הגענו?

יהודה גליק: לנצל את יום הזיכרון הממלכתי לחסל חשבונות עם ראש הממשלה?

יהודה גליק: למי זה טוב?

יהודה גליק: יושבים פה חברי כנסת לשעבר, מהשמאל ומהימין, ומתביישים.

יהודה גליק: בשביל זה באנו?

יהודה גליק: כך נראה יום זיכרון ממלכתי – יום חשבון פוליטי קטנוני מול ראש הממשלה?

יהודה גליק: אתם לא מתביישים?

יהודה גליק: אין לכם כבוד לכנסת הזאת, למדינה הזאת?

יהודה גליק: רבותיי, אם אתם תמשיכו ככה, בעוד כמה שנים באמת אתם תהיו פה לבד.

יהודה גליק: אתם תהיו פה – אני כבר לא מדבר – – –

איציק שמולי: תירגע.

איציק שמולי: תירגע.

יהודה גליק: אל תפריע לי, אל תפריע לי, אל תפריע לי.

יהודה גליק: אני כבר לא מדבר על כך שלפני שבועיים היה פה יום זיכרון ממלכתי שביזיתם אותו והחרמתם אותו, כי מה?

יהודה גליק: כי אם הממשלה – אם מקבלים החלטה שלא מוצאת חן בעיניכם – מחרימים.

יהודה גליק: עזבו, לא משנה.

יהודה גליק: אבל יום זיכרון ממלכתי זה היום להתחשבן?

יהודה גליק: למה לא להיות ממלכתיים?

יהודה גליק: רבותיי, כמה השקענו מאמץ בחברה שלי לשכנע את הציבור שלמרות שחלקנו על דרכו של יצחק רבין וחשבנו שבגללו נהרגו אלפי אנשים, אף על פי כן יש קו אדום; אף על פי כן עשינו חשבון נפש; אף על פי כן אמרנו שיש קו אדום שלא עוברים אותו.

יהודה גליק: אז ביום זיכרון ממלכתי אתם מחללים את המדינה?

יהודה גליק: לא מתביישים?

לאה פדידה: וואו, איזה חשבון נפש.

יעל כהן-פארן: הגזמת.

יעל כהן-פארן: הגזמת.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

אורן אסף חזן: איזה חשבון נפש עשינו?

אורן אסף חזן: למה, אנחנו רצחנו את רבין?

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בואו נירגע.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבייב, בבקשה.

מאיר כהן: חבר הכנסת גליק, תיגש ושתה כוס מים, כי אני חושב שהתרגשת מאוד.

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, אני זוכר את היום הזה ממש.

רוברט טיבייב: הייתי בארץ שנה.

רוברט טיבייב: וכמו שאנחנו רגילים, שהגענו מרוסיה, אם היה דבר כזה שם, כנראה הייתה מהפכה, אבל פה הכול כאילו המשיך בדרכו.

רוברט טיבייב: כשאנחנו מזכירים את ראש הממשלה רבין, ברור שלכל אחד ואחד יש את התחושות שלו.

אורן אסף חזן: אין כמו התחושות שלכם.

רוברט טיבייב: ועכשיו שמעתי את אורן חזן – אמר שאנחנו הולכים לדרך של מפא"י.

רוברט טיבייב: הלוואי.

רוברט טיבייב: כל מפלגות הימין לא מגיעות לקרסוליים, לקרסוליים של מפא"י.

אורן אסף חזן: מה הלוואי?

אורן אסף חזן: פנקס אדום?

אורן אסף חזן: אפליה?

אורן אסף חזן: מה הלוואי?

אורן אסף חזן: זה מה שאתה מצפה?

מאיר כהן: אורן, תאפשר לו לדבר, בבקשה.

רוברט טיבייב: כי מי שבנה את המדינה זה מפאי, מי שנלחם זה מפא"י, מי שעשה זה מפא"י, ומי שלא נתן סנטימטר של אדמה זה מפא"י.

אורן אסף חזן: אמר פעם בגין – – –

רוברט טיבייב: אתם כביכול הימנים מדברים גבוהה, אבל כל מה שהגדרתם, זה הליכוד.

רוברט טיבייב: עובדות.

רוברט טיבייב: אתה לא יכול להתווכח על עובדות.

רוברט טיבייב: חבל.

רוברט טיבייב: באמת חבל שהצד השמאלי, מפלגת העבודה, שכחה מה זה מפא"י.

אורן אסף חזן: שכחו מה זה להיות שמאל.

מאיר כהן: אורן, תן לו לדבר, נו.

מאיר כהן: אתה עולה עוד מעט.

מאיר כהן: תרשום.

רוברט טיבייב: לאורן מותר.

אורן אסף חזן: במקום לעלות לדבר על דברים רציניים, אני צריך להשיב להם.

אורן אסף חזן: אתה מבין מה הבעיה?

מאיר כהן: תרשום את זה ותעלה להגיד.

רוברט טיבייב: אורן, אתה לא יכול לא להסכים על העובדות.

רוברט טיבייב: אתה לא יכול.

רוברט טיבייב: אתם אומרים שאתם ימין.

אורן אסף חזן: אני ימין.

אורן אסף חזן: לא כולם פה ימין.

רוברט טיבייב: אתם יותר שמאל ממפא"י.

רוברט טיבייב: עובדתית.

אורן אסף חזן: מפא"י היו ימנים.

אורן אסף חזן: אני אמרתי שאני ממשיך דרכו של בן-גוריון.

אורן אסף חזן: אני לא מתבייש.

רוברט טיבייב: אבל לפחות למפא"י הייתה דרך.

לאה פדידה: הצלחת לבלבל אותי.

לאה פדידה: מי מפא"י?

לאה פדידה: מי ימין?

לאה פדידה: מי ליכוד?

רוברט טיבייב: למפא"י לפחות הייתה דרך.

רוברט טיבייב: לליכוד אין דרך.

אורן אסף חזן: אתה עזבת את המפלגה שלך למה אתה יודע – – –

רוברט טיבייב: אחת הסיבות שעזבתי את המפלגה, אגב – יש לי ויכוח אידיאולוגי גם איתך.

אורן אסף חזן: מצדיע לך.

רוברט טיבייב: אל תצדיע לי, בבקשה.

רוברט טיבייב: זה עושה לי רע.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבייב, אתה מנהל שיח, וזה זמנך.

מאיר כהן: אם יש לך משהו להגיד, בבקשה.

מאיר כהן: חבל, כי השיח הזה – אני משער שהתאמצת ואתה רוצה להגיד.

רוברט טיבייב: אני מקבל את זה, כבוד היושב-ראש.

רוברט טיבייב: אני מקבל את זה, ואנחנו נמשיך.

רוברט טיבייב: באמת על הדברים – אני רוצה להזכיר פה את יום העלייה.

רוברט טיבייב: בשבילי זה באמת חשוב.

רוברט טיבייב: חבל שהאולם היה ריק.

רוברט טיבייב: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שזה יום הציונות של מדינת ישראל, וחבל שכנסת ישראל התייחסה ליום החשוב הזה עם האולם הריק.

רוברט טיבייב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה לך, חבר הכנסת טיבייב.

מאיר כהן: נאוה בוקר, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

מאיר כהן: בבקשה, הגברת בוקר.

אורן אסף חזן: תוכל להקדים אותי?

אורן אסף חזן: אגיד לך מה, עד שאני אגיע לענות, כולם יברחו מהמליאה.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: יש אחרי זה חוק איסור הזנות, שהוא חוק חשוב.

מאיר כהן: אף אחד לא ילך.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתם יודעים, אפשר להגיד על רבין דברים רבים.

נאוה בוקר: הוא הוביל את תהליך אוסלו הארור, שעלה בחייהם של אלפי ישראלים, אבל רבין גם היה לוחם ומפקד, ומגיל צעיר הוא לבש מדים, ופעל להגנתה של מדינת ישראל.

נאוה בוקר: זאת המורשת שלו שאני בוחרת לזכור.

נאוה בוקר: אבל לצד אירועי הזיכרון, לצערי, יש גם פסטיבל השקר הגדול, הפסטיבל שאומר שביבי הסית לרצח רבין.

נאוה בוקר: והיו גם כאלו שעמדו כאן על הדוכן הזה בלי בושה ושיקרו.

נאוה בוקר: ממחזרים כאן שקר ישן.

נאוה בוקר: לכן, חברים יקרים, אני אציג בפניכם את האמת, והאמת היא שנתניהו מעולם לא הסית לרצח רבין.

נאוה בוקר: להפך.

נאוה בוקר: הוא גינה וקרא למפגינים לחדול לקרוא את המילה "בוגד".

לאה פדידה: מה את אומרת – – –

סתיו שפיר: אפילו על זה לשקר – – –

נאוה בוקר: אגב, יש שקר נוסף שהשמאל עושה בו שימוש – שנתניהו עמד במרפסת וראה את המפגינים עם דפי A4.

לאה פדידה: – – –

סתיו שפיר: – – – משקרים כל הזמן.

נאוה בוקר: תגידו לי, איך הוא יכול לראות ממרום הקומה שהוא היה בה ילדים עם דפי A4?

נאוה בוקר: על מה אתם מדברים?

יעל כהן-פארן: – – –

נאוה בוקר: להפך.

נאוה בוקר: הוא גם גינה אותם ואמר שאלו כרזות תועבה.

נאוה בוקר: מה קרה, האמת כואבת?

קריאה: – – –

נאוה בוקר: קשה לכם לשמוע את האמת?

סתיו שפיר: איך את מעיזה כך?

נאוה בוקר: אבל הנרטיב השקרי הזה מתאים לכם.

נאוה בוקר: כן, בהחלט.

נאוה בוקר: מתאים לכם מאוד.

יעל כהן-פארן: – – –

סתיו שפיר: – – – לא כדאי שתבטלו אותם?

נאוה בוקר: לכם, לאנשי השמאל, מאוד נוח לשכוח, שרבין היה זה שכינה את המתנחלים סרטן, ושהוא אמר שההתנחלויות זה מקום מחורבן.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: הוא אמר שמתיישבי רמת הגולן לא מעניינים אותו.

איציק שמולי: – – –

נאוה בוקר: כן, שכתוב ההיסטוריה זה דבר מאוד אופייני לשמאל בישראל, אבל אני אומרת לכם את האמת: אתם פשוט שקרנים.

נאוה בוקר: אני רוצה לשאול אתכם: זו המורשת שרבין הותיר לכם?

איציק שמולי: זו המורשת – – –

נאוה בוקר: זה הלקח שלמדתם?

נאוה בוקר: אתם מתיימרים להיות ממשיכי דרכו של רבין, אבל מה, לא למדתם את הלקח החשוב ביותר.

איציק שמולי: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי.

נאוה בוקר: הוא מפריע לי.

מאיר כהן: אנא ממך.

לאה פדידה: – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת פדידה, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: אל תפריעי לה.

נאוה בוקר: היום השמאל עוסק בהסתה נוראה כלפי נתניהו, הסתה נוראה שבעתיים מזו שהייתה לפני רצח – –

יעל כהן-פארן: – – –

נאוה בוקר: – – הייתה קיימת בתקופה של רצח רבין.

יעל כהן-פארן: – – –

נאוה בוקר: תגידו לי, איפה הייתם כשפרסמו תמונה של ראש הממשלה עם חבל תלייה?

נאוה בוקר: איפה הייתם כשפרסמו אותו במדי נאצי, או בדמותו של היטלר?

יעל כהן-פארן: – – –

נאוה בוקר: איפה הייתם כשהייתה הגיליוטינה באותה הפגנה איומה?

נאוה בוקר: תגידו לי, ולמה לא דיברתם כשנעה רוטמן כותבת שאולי ברצח נתניהו יהיה יום חופש?

נאוה בוקר: את זה קל לכם לשכוח.

יעל כהן-פארן: – – –

נאוה בוקר: אף אחד מכם לא פוצה פה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

נאוה בוקר: מעניין מאוד.

יעל כהן-פארן: כמה שקרים.

נאוה בוקר: רק לפני כמה ימים אשת תקשורת בכירה טענה שהימין רצח את רבין.

מאיר כהן: חברת הכנסת בוקר.

שולי מועלם-רפאלי: נעה רוטמן לא כתבה את זה.

נאוה בוקר: זה מה שאני ראיתי בפייסבוק, אגב.

נאוה בוקר: אני מאוד מקווה שאני טועה.

נאוה בוקר: אם אני טועה – – –

יעל כהן-פארן: הכול שקרים.

מאיר כהן: חברת הכנסת בוקר, את סיימת?

מאיר כהן: זה שלוש דקות.

מאיר כהן: אאפשר לך עוד עשר שניות, בבקשה.

נאוה בוקר: משפט אחרון.

נאוה בוקר: חברים, במקום להמשיך ולהאשים את מחנה הימין כולו, להאשים מחנה שלם ברצח שביצע אדם מתועב אחד, אני ממליצה לכם להתחיל להסתכל פנימה ולעשות חשבון נפש.

נאוה בוקר: תגלו אחריות, לפני שיהיה מאוחר מדי.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אתם צריכים לעשות חשבון נפש.

מאיר כהן: יעל פארן, תודה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא.

מאיר כהן: אוי, סליחה, יוסף.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני פונה לנאוה בוקר ולחברות וחברי כנסת אחרים שנמצאים כאן מהימין ואני אומר לכם מהי התחושה שלי לגבי חלק ניכר מהצעות החוק, שכולן בעצם נופלות תחת הקטגוריה הזאת של נאמנות.

יוסי יונה: ממעקב אחרי החקיקה הזאת, אחרי החוקים הללו, ברור שהחוקים הללו יוצרים עבורנו נזק אדיר בעולם.

יוסי יונה: זה ברור.

יוסי יונה: ואז אני תוהה, ואני אומר: תגידו, החבר'ה האלה רואים מה קורה בחוץ?

יוסי יונה: האם הם רואים מה עושה לנו חוק הלאום?

יוסי יונה: האם הם רואים שדימויה של מדינת ישראל בעולם נפגע בגלל חוק הקולנוע?

אורן אסף חזן: מה אתה מדבר שטויות?

אורן אסף חזן: זה מה שפוגע בנו?

יוסי יונה: האם הם רואים עד כמה דימויה של מדינת ישראל נפגע – –

אורן אסף חזן: – – –

יוסי יונה: – – אחרי הניסיונות המגוחכים לרדוף את הסטודנטית האמריקאית לארה אל-קאסם?

אורן אסף חזן: זרוק אותה מפה.

אורן אסף חזן: זרוק אותה מפה.

יוסי יונה: ואז אני אומר: הם כן רואים.

יוסי יונה: הם רואים, אבל מה העניין?

יוסי יונה: זה לא אכפת להם בכלל.

יוסי יונה: הם מוכנים להקריב את האינטרסים של מדינת ישראל בעולם כדי לנגח אותנו – –

אורן אסף חזן: לא, אתה.

יוסי יונה: – – כדי לנגח את כל מי שלא מסכים איתם, ואז הם יוצרים את ההבחנה באמת הנוראית בין אנחנו לבינם, בין ידיד לבין אויב, בין נאמן לבין בוגד, כי זה משתלם בקלפי.

יוסי יונה: הם מוכנים להקריב את האינטרסים של מדינת ישראל בעולם כי זה משתלם בקלפי.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: אורן, אורן, זהו.

מאיר כהן: מותר להעיר, אבל לא לעשות נאום מקביל.

מאיר כהן: בבקשה.

יוסי יונה: וזה הדבר הנורא ואיום שאנחנו רואים למול עינינו הכואבות, המשתאות, התמהות, איך הגוף הזה שקורא לעצמו פטריוט, נאמן למדינת ישראל, פוגע באינטרסים שלנו כל יום.

יוסי יונה: הרי מה יצא לכם?

יוסי יונה: מה יצא לכם מהסיפור הזה של הסטודנטית האמריקאית?

יוסי יונה: כלום.

יוסי יונה: זה רק פגע בנו בחו"ל.

יוסי יונה: מה יצא לכם מהרדיפות הללו?

יוסי יונה: כלום.

יוסי יונה: מה יצא לכם מחוק הקולנוע?

יוסי יונה: כלום.

יוסי יונה: כלום לא יצא לכם.

יוסי יונה: איפה זה יצא לכם?

יוסי יונה: לצערי, מאוד יכול להיות שזה יצא לכם בקלפי, אבל במחיר של פגיעה אנושה בדימוי של מדינת ישראל, שכולנו חרדים לה ואוהבים אותה, ואתם פוגעים בה יותר מכל אחד אחר.

יוסי יונה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אכרם חסון – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

אורן אסף חזן: – – – במקום שתתעסקו בלהוכיח לציבור מה אתם שווים, אתם רק מנסים לבנות את עצמכם על הגב שלנו.

אורן אסף חזן: תצלמו את הכנסת טוב.

אורן אסף חזן: אתם תראו אותה רק בתמונות.

אורן אסף חזן: בתמונות אתם תראו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני אדבר על נושא שדיברתי עליו בשבוע שעבר בנאום בן דקה, אבל לא היה מספיק זמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני צריך להרחיב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הוא מרכז אלבירוני לרובוטיקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המרכז הזה מרכזו בטייבה, יש בו תלמידי בתי ספר ערבים מכל הארץ, והוא מתחרה על המקום שלו במדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא התחיל ב-2015, ובכל השנים האלה הוא היה במקום הראשון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא השתתף בתחרות בין-לאומית ב-2015, 2016, 2017 וגם ב-2018.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בארבע השנים האלה שלוש פעמים הוא היה במקום הראשון ופעם אחת – במקום השלישי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השנה זה היה בסין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-20 באוגוסט חזרו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני שחזרו, עם מקום ראשון, עם גביעים, עם הרובוטים שהם בנו, הילדים האלה, ועם שמחת חיים – הם קיבלו מקום ראשון עולמי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועל זה אני מברך אותם קודם כול, ושירבו כמותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדריך שלהם התקשר לנציג של אל על בארץ והסביר לו את העניין הזה, ואמר לו שייתנו להם יחס טוב; שיכול להיות שיהיה להם משקל יתר, ושיתחשבו בזה – הם ילדים, מה ישלמו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי זה כל הרובוטים שהם בנו, וגביעים, ויכול להיות שיש חריגה פה ושם במשקל, וביקש שיקבלו יחס טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עשה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כאילו שהוא המליץ לו לטפל בהם בכל המשמעות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם עיכבו אותם, הם שפכו, לקחו את התיקים שלהם, שפכו את התיקים, וכך הם שברו גביעים, שברו רובוטים, ואפילו חפצים עברו מתיק אחד למשנהו; חקירות, נכנסו לעצמות שלהם, לחיים שלהם, עיכבו אותם, את המדריך שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רבע שעה – – –

מאיר כהן: כשהם חזרו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשהם חזרו מסין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה אנשי אל על, זה אנשי מדינת ישראל – אנשים שהמדריך שלהם ויסאם יאסין ביקש שהם יקבלו יחס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי שואל: אם הם היו יהודים, ראש הממשלה היה מתפאר, היה מתקשר, מברך; שר המדע והטכנולוגיה היה מתקשר ומברך, אולי היה מקבל את הפנים שלהם בשדה התעופה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זו ההשפעה של חוק הלאום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זו שנאה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה מה שמצווים עליהם לבצע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הם צריכים להשפיל את הערבים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הכיוון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני בא ואומר: אנחנו נמשיך עם ההצטיינות שלנו; אנחנו נמשיך עם המיוחדות שלנו; אנחנו נמשיך להיות הבולטים, המצטיינים, אלה שיהיו במקום הראשון, על אף הממשלה הימנית הזאת, למרות כל הגזענים, למרות כל היחס הגזעני הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שהמדריך, רבע שעה אחרי זמן הטיסה ישחררו אותו לטיסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת בר-לב, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם אתה יודע, אבל אני אגרונום.

עמר בר-לב: ידעת?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: לא.

עמר בר-לב: יפה.

עמר בר-לב: אז לפני למעלה מ-30 שנה הייתי אגרונום.

עמר בר-לב: עבדתי בתחנת הניסיונות בערבה, והשטחים שעיבדנו היו השטחים שמעבר לקו הירוק, בירדן.

עמר בר-לב: אני מדבר עוד לפני הסכם השלום.

עמר בר-לב: שנים אחרי זה חזרתי לצה"ל – אגב, חזרתי, השתחררתי וחזרתי עוד פעם – ומצאתי את עצמי חלק מהוועדה הצבאית שעשתה משא ומתן עם הירדנים על הסכם השלום.

עמר בר-לב: ואחד הדברים החשובים שהיינו צריכים להשיג זה שאותם שטחים חקלאיים בערבה, וגם בעמק הירדן, שהם למעשה מעבר לקו הירוק, יישארו במסגרת ההסכם בשטחנו.

עמר בר-לב: זה היה מאמץ גדול, אבל הירדנים בסופו של דבר הסכימו, ודאגנו לזה, וזה קרה.

עמר בר-לב: ו-24 שנים אחרי זה, כאילו באיזה צירוף מקרים, אתמול, יום הזיכרון לרצח רבין, הודיעו הירדנים שהם בעוד שנה הולכים לבטל את הסעיף בהסכם הזה.

עמר בר-לב: 24 שנים מחזיק השלום עם ירדן, מחזיק מעמד; 24 שנים של שיתוף פעולה ביטחוני הדוק, ואת זה אני יכול לאשר גם בתור חבר ועדת החוץ והביטחון; 24 שנים של שקט מבורך; 24 שנים שבהן הירדנים שמרו על כל תג ותג בהסכם.

אורן אסף חזן: לא הכול היה שקט.

אורן אסף חזן: היו פיגועים קשים.

עמר בר-לב: אז אם כל כך טוב, למה הם ביטלו את זה?

עמר בר-לב: אז כמובן נשאלת השאלה: מה איתנו?

עמר בר-לב: האם מאז פריצת הדרך והיוזמה של רבין עשינו משהו שהוא מעבר לחובתנו, משהו בהקשר של השלום עם ירדן, היחסים, שהוא מעבר להסכם?

עמר בר-לב: מה עשה ראש הממשלה נתניהו בעשור הנפלא שהוא ראש ממשלה שהוא דיבר עליו?

עמר בר-לב: מה הוא עשה לגבי היחסים עם הירדנים?

עמר בר-לב: אז אני אגיד לכם מה קרה בתקופת שלטונו.

עמר בר-לב: על פי ההסכם, הווקף הירדני אחראי להר הבית, ולפני בערך שנתיים ישראל כמעט הפירה את הסכם השלום עם ירדן, כי חברי כנסת עלו והתפללו בהר הבית, שזה בניגוד להסכם.

עמר בר-לב: מה לעשות?

עמר בר-לב: אנחנו חתמנו על זה.

אורן אסף חזן: אתה מדבר על הח"כים הערבים, נכון?

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עמר בר-לב: שלא לדבר על זה – – –

אורן אסף חזן: עמר, אתה מדבר על הח"כים הערבים?

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עמר בר-לב: שלא לדבר על זה ששנה אחרי זה, בפרשת המגנומטרים – –

קריאות: – – –

עמר בר-לב: – – חברת הכנסת מועלם, את בוודאי מכירה את פרשת המגנומטרים המבישה – –

מאיר כהן: חבריה, אני מבקש.

אורן אסף חזן: אתם מבישים.

עמר בר-לב: – – שאתם, הממשלה שלכם שמה מגנומטרים ואחרי שבועיים הורידה אותם.

אורן אסף חזן: – – –

שולי מועלם-רפאלי: עמר, מעולם אדם לא אמר דבר והיפוכו באותו משפט עד הרגע הזה.

עמר בר-לב: שלא לדבר על האירוע שבו מאבטח ישראלי הרג בשוגג אזרח ירדני, והוא התקבל אצל ראש הממשלה בכבוד – צילום שהתפרסם בכל העולם.

עמר בר-לב: אם זו לא יריקה בפרצופו של המלך עבדאללה, מה זאת יריקה?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אורן אסף חזן: עמר, צריך לחנך את הירדנים מחדש.

עמר בר-לב: אז אולי אולי, אז אולי בגלל התחושה – עוד שני משפטים, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: עוד משפט אחד.

עמר בר-לב: אז אולי זו בכלל התחושה הכללית שהצטברה בממלכה במשך שנים רבות, שביבי מקרין שהוא יכול לסובב אותם על האצבע, כי הרי גם פוטין וגם טראמפ מונחים אצלו על כף היד – –

אורן אסף חזן: היו"ר, נגמר לו הזמן.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

עמר בר-לב: – – והוא יכול לעשות כל דבר.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

עמר בר-לב: אז בסופו של דבר הגיע החשבון.

עמר בר-לב: זה לקח לירדנים 24 שנים.

עמר בר-לב: הייתה להם סבלנות, ולצערי, הגיע החשבון.

אורן אסף חזן: תגיד, בצד של מי אתה?

אורן אסף חזן: עמר, בצד של מי אתה?

מאיר כהן: חבר הכנסת בר-לב, תודה לך.

עמר בר-לב: ואני מאוד מקווה – משפט אחרון.

אורן אסף חזן: עמר, בצד של מי אתה, עמר?

עמר בר-לב: אני מאוד מקווה שראש הממשלה יתנער מהזחיחות שלו – –

אורן אסף חזן: עמר, אתה אזרח ישראלי או ירדני?

עמר בר-לב: – – ויפעל לכך שהירדנים לא יבטלו את הסעיף הזה בהסכם.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

עמר בר-לב: תודה רבה.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, אתה יכול לשאול אותו אם הוא אזרח ישראלי או ירדני?

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי – לא נמצאת; חברת הכנסת ענת ברקו – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיליק בר.

מאיר כהן: אני יצאתי מגדרי בשביל לאפשר לך לדבר, אבל זה בניגוד לתקנון.

מאיר כהן: שלוש דקות זה שלוש דקות, חבר הכנסת בר-לב.

מאיר כהן: אני יודע שרצית להגיד את הדברים, אבל צר לי, תקפידו על מסגרת הזמן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, אני לא רציתי לדבר, אבל שמעתי את חברת הכנסת נאוה בוקר ופשוט נמאס מהקשקשת המסיתה, המגעילה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אלאלוף, אתה יודע מה – – –

אלי אלאלוף: אז למה אתה מתייחס אליה?

יחיאל חיליק בר: כי אי-אפשר שלא להתייחס לקבוצת הצרחנים האלה, שאני אפילו לא אזכיר את שמם – יש פה איזה אחד שצורח, חושב שהתגעגענו אליו אחרי חצי שנה – שלא אכפת להם להקריב על מזבח האינטרסים האישיים שלהם שום דבר.

אורן אסף חזן: תגיד לי, לא שמעו עליך בתקשורת עד שתקפת אותי.

אורן אסף חזן: פתט.

יחיאל חיליק בר: שמעתי אותך.

יחיאל חיליק בר: שמעתי אותך.

מאיר כהן: זהו, אורן.

אורן אסף חזן: – – – חודשים לא ראו – – –

יחיאל חיליק בר: שמעתי אותך.

יחיאל חיליק בר: שמעתי אותך.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: לך, לך, לך תשלח – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה ממך.

אורן אסף חזן: זה מה שאתה מסוגל.

יחיאל חיליק בר: לך תשלח את הבולדוג-פודל שלך, "הצל", לכתוב עליי עוד פוסט.

יחיאל חיליק בר: אני מאוד מתרגש.

אורן אסף חזן: זה מה שאתה מסוגל.

יחיאל חיליק בר: אני מאוד מתרגש.

אורן אסף חזן: זה מה שאתה מסוגל.

יחיאל חיליק בר: אתה מבין, אני לא אקבל הטפת מוסר מסרסורים לשעבר.

יחיאל חיליק בר: אני לא אקבל הטפת מוסר מסרסורים לשעבר.

אורן אסף חזן: אני מרחם עליך.

יחיאל חיליק בר: מי שסרסר בנשים כנראה שקל לו לסרסר גם בשנאה.

אורן אסף חזן: אולי אבא שלך סרסור?

אורן אסף חזן: אולי אבא שלך סרסור?

אורן אסף חזן: אולי אשתך – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן.

מאיר כהן: חבר הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אתה סרסור קטן של שנאה, זה מה שאתה.

יחיאל חיליק בר: ואני לא מתרגש ממך ולא מהפוסטים נאצה שלך ולא מהפודל שלך, "הצל" הזה, שכותב עליי פוסט כל שני ורביעי.

אורן אסף חזן: אתה מסכן.

אורן אסף חזן: אתה מסכן.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן, תחזור למקומך.

מאיר כהן: אני מבקש להחזיר אותו למקומו.

אורן אסף חזן: אתה פתט, אתה פתט.

אורן אסף חזן: אתה לא מסוגל לעשות כלום.

יחיאל חיליק בר: אגב, אתה יכול להגיד לחבר שלך, "הצל" – –

אורן אסף חזן: אתה גם תראה את הכנסת הבאה מהטלוויזיה.

יחיאל חיליק בר: – – שכל מה שהוא עשה זה להיות בצל של סאבלימינל – –

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן, אתה בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: – – ששמעתי שהוא רוצה לחזור לעשות מוזיקה.

יחיאל חיליק בר: תגיד לו שלצרוח שנאה וללקק לך כל היום זה לא טוב למיתרי הקול.

אורן אסף חזן: טוב, בסדר, בסדר.

אורן אסף חזן: הלוואי שהיה לך רבע ממנו.

אורן אסף חזן: הלוואי שהיה לך רבע ממנו.

יחיאל חיליק בר: תגיד לו שללקק לך כל היום ולצרוח שנאה זה לא טוב למיתרי הקול.

אורן אסף חזן: ואלכ, שניים וחצי אנשים עוקבים אחריך ברשתות.

אורן אסף חזן: המשפחה שלך לא עוקבת אחריך.

מאיר כהן: אורן חזן, אני מצטער, אבל אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מאיר כהן: אני יודע שאתה – תהיה לך זכות לענות לו.

מאיר כהן: אתה צודק, אבל תעלה לענות.

מאיר כהן: תהיה לך הזכות לענות לו.

יחיאל חיליק בר: אני לא מתרגש ממך, אני לא מתרגש ממנו ואני לא מתרגש מהשנאה שלך.

יחיאל חיליק בר: אתה בן אדם שמסית לאלימות.

יחיאל חיליק בר: הסתָ השבוע לרצח.

יחיאל חיליק בר: אתה פשוט ביזיון.

יחיאל חיליק בר: אתה סרסור של שנאה.

יחיאל חיליק בר: אתה מגעיל אותי.

יחיאל חיליק בר: אתה בושה לבית הזה, אורן חזן.

יחיאל חיליק בר: וגם אם יש לך איזה קבוצת צרחנים שעושים לך לייקים, שתדע שאתה ליצן ותמיד תיזכר בהיסטוריה כליצן, כשום דבר רציני – לא כמחוקק ולא כמנהיג.

יחיאל חיליק בר: אני מפחד רק מדבר אחד – מהילדה הקטנה שלך, שתגדל ותראה איזה סרסור של שנאה אבא שלה היה, ומה הוא עשה בחברה הישראלית בשביל לפלג.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: חיליק.

יחיאל חיליק בר: אתה, שכל כך אוהב את ישראל, גורם למלחמת אחים, משסה אחד בשני, מסרסר בשנאה.

אורן אסף חזן: אתה לא אח שלי.

יחיאל חיליק בר: אני גאה לא להיות אח שלך.

אורן אסף חזן: לא בטוח שאתה יהודי.

יחיאל חיליק בר: אני גאה לא להיות אח שלך.

מאיר כהן: אני לא רוצה להוציא אותך – –

יחיאל חיליק בר: אני יותר יהודי ויותר ציוני ממה שתהיה אי פעם.

מאיר כהן: – – אז אנא ממך, זהו.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה מעצבן אותך?

יחיאל חיליק בר: שאני לא מתרגש ממך ואתה לא מעניין אותי.

מאיר כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: וכמו שאמר ראש הממשלה: אתה משעמם אותי.

מאיר כהן: חבר הכנסת.

יחיאל חיליק בר: הוא לא נתן לי לדבר.

יחיאל חיליק בר: עליתי לדבר על משהו אחר.

מאיר כהן: חיליק, חיליק, אמרת את הדברים שלך.

יחיאל חיליק בר: אבל רק שתדע, אורן חזן, אורן חזן, אתה ליצן, אתה קרקס.

מאיר כהן: חיליק, תודה.

אורן אסף חזן: היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: אתה אפס מאופס.

מאיר כהן: חיליק, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: וכל ההסתה שלך נגדי השבוע ונגד אחרים, והקריאה שלך לאלימות ולרצח, עוברת, עוברת אל כל מי שיש לו מעט כבוד לחברה הישראלית.

מאיר כהן: סגן יושב-ראש הכנסת חיליק בר, אני מבקש ממך להפסיק.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה שאחד המטומטמים שמעריצים אותך לא ייקח ברצינות את הדבר שלך ויפגע באנשים בגלל ההסתה הפרועה שלך.

מאיר כהן: חיליק, חיליק, תודה רבה.

מאיר כהן: תודה.

יחיאל חיליק בר: אתה בושה לבית הזה, וכדאי שתדע את זה.

יחיאל חיליק בר: אפס.

מאיר כהן: חיליק, חיליק בר, תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: רד למטה.

אורן אסף חזן: רד למטה.

יחיאל חיליק בר: הוא לא נתן לי לדבר מילה אחת.

יחיאל חיליק בר: אתה לא עצרת אותו.

מאיר כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: ואתה לא עצרת אותו.

מאיר כהן: הוא בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אני שלוש דקות עונה לו.

אורן אסף חזן: עם הפה הזה אתה מנשק את אשתך בלילה?

יחיאל חיליק בר: לך, תסרסר במשהו.

יחיאל חיליק בר: לך, לך.

יחיאל חיליק בר: לך תסרסר במשהו.

אורן אסף חזן: וואי, וואי, וואי.

יחיאל חיליק בר: סרסורון קטן.

אורן אסף חזן: בסדר.

יחיאל חיליק בר: – – –

אורן אסף חזן: תסיר את החסינות.

יחיאל חיליק בר: – – –

מאיר כהן: לאה, סליחה, חברת הכנסת לאה.

אורן אסף חזן: תסיר את החסינות.

אורן אסף חזן: אתה גבר, לא? יש לך ג'ורה בפה.

אורן אסף חזן: תסיר את החסינות.

יחיאל חיליק בר: אתה סרסורון קטן.

מאיר כהן: אורן חזן, אתה בקריאה שנייה, ואני מנסה לא להוציא אותך.

יחיאל חיליק בר: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת נגוסה, בבקשה.

מאיר כהן: אתה מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת פדידה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הגיע הזמן שיגידו לך את זה.

יחיאל חיליק בר: אתה בושה לבית הזה, לחברה – – –

מאיר כהן: חיליק, קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: אתה תאונת עבודה של הליכוד, ואני מקווה שככה תישאר בזיכרון.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: אוי אוי אוי.

אורן אסף חזן: נקווה שאשתך עוקבת אחריך.

לאה פדידה: בסוף יתברר שאתם מאותה מפלגה.

יחיאל חיליק בר: זאת רמה של בית – – –

לאה פדידה: כי אמרת שאתה ממשיך דרכו של בן-גוריון.

מאיר כהן: את לא אמורה לעלות כאן ולפתוח משולש.

אורן אסף חזן: חיליק, אתה אפילו לא נבחרת.

אורן אסף חזן: שוריינת.

יחיאל חיליק בר: אתה אפס.

יחיאל חיליק בר: אתה צריך להיות ליצן בקרקס.

מאיר כהן: אורן, אני אוציא אותך.

מאיר כהן: עוד משפט ואני מוציא אותך.

מאיר כהן: חיליק, גם אתה צריך להפסיק.

מאיר כהן: זהו, נגמר.

מאיר כהן: אני מבקש ממך.

יחיאל חיליק בר: הוא לא נתן לי לדבר.

יחיאל חיליק בר: בריון.

מאיר כהן: מספיק.

מאיר כהן: זהו.

מאיר כהן: מסתבר שאתם יותר חברים, אבל – נחמד לכם.

יחיאל חיליק בר: מה זה חברים?

יחיאל חיליק בר: אל תיתן לו מחמאות.

יחיאל חיליק בר: אני בוחר את החברים שלי היטב.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני לא חבר שלו.

מאיר כהן: אתה צודק.

מאיר כהן: סליחה, סליחה.

מאיר כהן: בבקשה, פדידה.

מאיר כהן: בבקשה.

יהודה גליק: חבר'ה, תריבו בחוץ, בבקשה.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת פדידה.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אומלל העם שיושב עכשיו ומסתכל עלינו, על כל ארבע השעות האחרונות שהיינו כאן.

לאה פדידה: אם אלה פני החברה, אז אנחנו בצרות.

לאה פדידה: שמאל–ימין, ימין–שמאל, שמאל–ימין.

לאה פדידה: לא בכדי יש לנו יד ימין ויד שמאל.

לאה פדידה: נו, באמת.

לאה פדידה: האם כל הרעש והצעקות האלה זה להסתיר את האיוולת והדברים הלא-משמעותיים, הלא-ראויים והשקריים שאמר לנו ראש הממשלה בנאום שלו, כדי להסיט את זה לוויכוח בינינו?

לאה פדידה: הרי מה הוא בא ואמר?

לאה פדידה: אמר ראש הממשלה: אין פערים יותר בפריפריה.

לאה פדידה: בוקר טוב, אדוני ראש הממשלה.

לאה פדידה: היום הגיע לשולחני מחקר שביקשתי מהממ"מ.

לאה פדידה: למה?

לאה פדידה: כי מחר אני משיקה שדולה לקידום מעמד האישה בפריפריה.

לאה פדידה: 40% מהנשים בצפון מובטלות, מרוויחות פחות.

לאה פדידה: והפער בין תל אביב לצפון הוא ענק.

לאה פדידה: ולא, אדוני ראש הממשלה, אין פערים.

אורן אסף חזן: שתדע לך שאתה לא בסדר.

לאה פדידה: לא, אתה לא מפריע לי עכשיו, אורן.

מאיר כהן: לא, אורן, אתה יושב במקומך.

מאיר כהן: אתה תכף עולה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אתה תכף עולה.

לאה פדידה: אני בטוחה שחבר הכנסת דודי אמסלם צריך לבדוק במצודת זאב אם החברות שלו בתוקף, כי הוא אמר שהוא ממשיך את דרכו של בן-גוריון.

לאה פדידה: אולי הוא שכח להחזיר את הפנקס האדום.

מוסי רז: הו, עכשיו נזכרתי את מי הוא מזכיר לי.

לאה פדידה: ראית מה הוא אמר?

לאה פדידה: אני יכולה להמשיך, כי זה היה ב-passion של – – –

אורן אסף חזן: אולי נגיד שאשתו זונה?

יחיאל חיליק בר: די, תוציא אותו כבר.

יחיאל חיליק בר: תוציא אותו כבר.

יחיאל חיליק בר: באמת, יש גם גבול, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תעיף אותו כבר.

לאה פדידה: אני רוצה להבין, הנושא שלי לא מספיק חשוב, חבר הכנסת אורן חזן?

לאה פדידה: לך לא מפריע שהנשים בפריפריה סובלות?

אורן אסף חזן: מאוד מפריע לי.

לאה פדידה: אז בבקשה, אל תפריע לי בנאום שלי.

אורן אסף חזן: תתעסקי בעיקר – – –

לאה פדידה: אל תפריע לי.

אורן אסף חזן: קדימה.

לאה פדידה: אז זה שאמר שנמחק הפער – אז אין מילת קסם כזאת.

לאה פדידה: כי מחר, מי שיגיע לשדולה ויראה את התוצאות של הממ"מ ויראה את הפער הגדול בנשים עובדות ובמובטלות ובנשים שלא מגיעות לשכר בין הצפון לתל אביב, יזיל דמעה בבית הזה ויגיד שאנחנו נלחמים מלחמות סרק ולא עושים את העבודה שלנו – ואלה ששלחו אותנו מסתכלים עלינו בטלוויזיה ובזים לנו – במקום לטפל בצמצום הפערים, במקום להגיד: אנחנו סוגרים את הפערים באמת.

לאה פדידה: הרי איך אתה רוצה שאישה בפריפריה תצא לעבודה?

לאה פדידה: התחבורה – איננה; גם לחבר אותה למרכז עם רכבות מעופפות – אין; אין תשתיות לטיפול בילדים; אין שכר הוגן.

לאה פדידה: בואו ותסתכלו כמה קשיים יש לאישה בכלל, אבל לאישה בפריפריה בפרט.

לאה פדידה: ולא בכדי הפערים בין תעסוקת גברים לתעסוקת נשים הם הכי גדולים בצפון.

לאה פדידה: אתם יודעים איפה הכי פחות?

לאה פדידה: תנחשו.

לאה פדידה: ביהודה ושומרון.

לאה פדידה: ולמה?

לאה פדידה: כי הגברים עולים שם להתפלל ולא לעבוד.

לאה פדידה: אנחנו צריכים לדאוג לצמצום פערים אמיתי.

לאה פדידה: שמאל וימין זה לא עוזר לאנשי הפריפריה.

לאה פדידה: בואו נטפל בהם.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: מיקי לוי, בבקשה – מוותר; נורית קורן, גברתי – לא נמצאת; קסניה סבטלובה, גברתי – מוותרת.

מאיר כהן: אורן חזן, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: ואני כבר מראש מבקש להוריד את הטונים.

אורן אסף חזן: לא, אבל אני רוצה אחרי זה זכות דיבור להגיב לו.

מאיר כהן: לא, אתה עכשיו תעלה.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: מגיע לי – – –

מאיר כהן: אתה עכשיו תגיד מה שאתה – – –

אורן אסף חזן: לא, מה זאת אומרת?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: שלוש דקות, זה מה שאתה מקבל.

אורן אסף חזן: אבל סליחה, יש תקנון.

מאיר כהן: אני אתן לך, בבקשה, עוד כמה שניות.

מאיר כהן: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: מה זה?

יחיאל חיליק בר: אז אני גם רוצה זכות דיבור.

יחיאל חיליק בר: מה זה?

אורן אסף חזן: תהיה בשקט.

קריאה: לא, גם אל תיתן לו זכות דיבור אחרי זה.

מאיר כהן: חיליק, חיליק, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, פרצופה השפל של המדינה.

אורן אסף חזן: אני לא אזכיר אפילו את שמו, כי הוא לא ראוי.

אורן אסף חזן: אני רק אספר לכולכם דבר אחד מדהים.

אלי אלאלוף: אורן, אורן, יש לי בקשה.

אורן אסף חזן: אני מבקש שלא להפריע לי.

אורן אסף חזן: אם תלכו ותבדקו בתקשורת תגלו שהאלמוני הזה, הפעם האחרונה שמישהו דיבר עליו בתקשורת הישראלית הייתה כאשר הוא קילל אותי, והפעם הנוספת, כעבור עשרה חודשים, שדיברו על האלמוני הזה בתקשורת הישראלית הייתה כאשר הוא ניסה לקלל אותי.

יחיאל חיליק בר: אני אשלח לך לקט תקשורת.

יחיאל חיליק בר: אני אשלח לך לקט תקשורת.

יחיאל חיליק בר: אתה – – –

אורן אסף חזן: אני לא איכנס לשפת הביבים הנמוכה.

יחיאל חיליק בר: אני אשלח לך לקט תקשורת.

אורן אסף חזן: אני מבין, אדוני היושב-ראש, שיש פה כמה אנונימיים.

יחיאל חיליק בר: וכל פעם שאני מופיע בתקשורת זה על משהו אמיתי.

יחיאל חיליק בר: זה לא על שנאה, זה לא על גועל, זה לא על הסתה.

אורן אסף חזן: יש פה כמה אנונימיים שהם פשוט מקנאים.

אורן אסף חזן: אני מבין שהם מקנאים.

מאיר כהן: חיליק, חיליק, חיליק, אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: אני אעשה לו מה שהוא עשה לי.

מאיר כהן: חיליק, אבל אי-אפשר.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: אי-אפשר להגיע למצב שמה שאתם מבקשים שלא יעשו אנחנו עושים.

יחיאל חיליק בר: אבל למה הוא עשה לי את זה – – –

מאיר כהן: אנא ממך.

יחיאל חיליק בר: אבל הוא שקרן.

מאיר כהן: הוא היה בקריאה ראשונה ושנייה.

מאיר כהן: בוא, נימנע מלהוציא חבר'ה.

מאיר כהן: אם צריך – – –

יחיאל חיליק בר: אז שידע שאני מופיע על דברים אמיתיים, לא כמוהו על הסתה ושקרים.

אורן אסף חזן: טוב, בסדר.

אורן אסף חזן: אני מבקש שהאנונימיים לא יפריעו לי.

יחיאל חיליק בר: יאללה, קשקש, קשקש.

אורן אסף חזן: אני שמח לגלות שוב שאני המוציא לאור.

אורן אסף חזן: כל איזה אנונימי ולא רלוונטי מיותר פה בכנסת שרוצה לקבל קצת תקשורת צועק: אורן חזן.

יחיאל חיליק בר: אפס.

יחיאל חיליק בר: אתה אפס.

יחיאל חיליק בר: אתה אפס.

מאיר כהן: חיליק, חיליק.

מיכל בירן: אתה גאה בזה.

מיכל בירן: כשעושים גוגל על סרסור יש אורן חזן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, שמע, זה לא מעליב אותי.

מאיר כהן: תפסיקו.

יחיאל חיליק בר: אם מורידים מהגוגל שלך את המילים הסתה, סרסור ושנאה, אין עליך שום ידיעה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבר דקה.

מאיר כהן: חיליק.

אורן אסף חזן: אני שותק.

אורן אסף חזן: אני ממתין בסבלנות.

יחיאל חיליק בר: תראה לי חוק אחד – – –

מאיר כהן: חיליק, אתה סגן יושב-ראש הכנסת.

אורן אסף חזן: סגן של – – –

מאיר כהן: אני לא רוצה חלילה להוציא אותך.

מאיר כהן: תפסיק.

יחיאל חיליק בר: לא, אני עונה לו.

מאיר כהן: תפסיק.

אורן אסף חזן: שים לב, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה גברתי – אה, אדוני.

אורן אסף חזן: דקה בדיוק.

אורן אסף חזן: דקה בדיוק.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אורן אסף חזן: לא, היום זה לגיטימי – מגדר נהיה רלוונטי.

מאיר כהן: דבר.

מאיר כהן: דבר.

אורן אסף חזן: אני אחזור עוד פעם לענייננו.

אורן אסף חזן: אני אחזור עוד פעם לענייננו.

אורן אסף חזן: זו מחמאה אדירה לגלות שהח"כים המיותרים האלה, אלה שיראו את הכנסת הבאה מבעד למרקע – אתה יודע, הם לא ייעלמו רק הם; כל המפלגה שלהם בדרך להיעלם.

אורן אסף חזן: ההוא שעומד בראש, שלא החליט מיהו, מהו, כמה ולמה, עוד רגע מוחק אותם מאחוז החסימה.

אורן אסף חזן: אבל עצם העובדה שיש לכם שלוש דקות, ובמקום לעלות לכאן ולדבר על ענייני דיומא, במקום להילחם בשביל החלשים, במקום להילחם בשביל עם ישראל, אתם מקללים ומכפישים – זו השיטה.

אורן אסף חזן: אנשים קטנים שעושים אולי צל גדול כשהשמש שוקעת.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה, היושב-ראש?

אורן אסף חזן: גם במקרה הזה אני לא בטוח.

אורן אסף חזן: זה לא מפריע לי.

אורן אסף חזן: זה לא פוגע בי.

אורן אסף חזן: אני רק תוהה לפעמים אם האנשים האלה ישנים עם עצמם טוב בלילה כשהם יודעים שעם ישראל שלח אותם לכאן, לכנסת, וחוץ מלנדנד את הכיסא עם כמה קילוגרמים עודפים בגלל בורקסים – –

יחיאל חיליק בר: אתה משעמם אותנו, אורן.

אורן אסף חזן: – – הם לא עושים שום דבר.

יחיאל חיליק בר: ההסתה שלך משעממת אותנו.

אורן אסף חזן: אני יכול להגיד לכם רק דבר אחד.

יחיאל חיליק בר: תביא דברים מעניינים.

אורן אסף חזן: שמח שעם ישראל מלווה אותי.

יחיאל חיליק בר: אתה משעמם אותנו.

אורן אסף חזן: שמח על מאות אלפי העוקבים שיש לי ברשתות.

יחיאל חיליק בר: אתה משעמם אותנו.

אורן אסף חזן: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, יש לי יותר לייקים בפוסט אחד ממה שיש לשני הברברנים האלה בכל הרשת ביחד.

אורן אסף חזן: ואלכ, עם ישראל יודע את האמת.

אורן אסף חזן: אבל אתה רוצה שאני אגיד לך עוד משהו, אדוני היושב-ראש?

אורן אסף חזן: תעודת העניות היא לא רק להם – היא לכנסת, אדוני היושב-ראש, כי כאשר הבמה הזאת ניתנת לאנשים מיותרים, הם באמת מבזבזים את משאבי הציבור.

יחיאל חיליק בר: תעודת העניות היא לכנסת שסרסור של שנאה יושב בה ופועל בה.

אורן אסף חזן: הם שווים בדיוק – שים לב, אני ממתין.

אורן אסף חזן: לא מגיב.

יחיאל חיליק בר: זו באמת תעודת עניות לכנסת, אדוני.

מאיר כהן: חיליק, בבקשה.

מאיר כהן: חיליק, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: זו בושה לכנסת.

קריאות: – – –

מאיר כהן: חבריא, תודה לכל אלה שעוזרים לי בניהול הישיבה.

מאיר כהן: אני מודה לכם.

יחיאל חיליק בר: תאונת עבודה שלא תקרה יותר.

מאיר כהן: חיליק, אתה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: זה מה שהוא עשה לי.

מאיר כהן: אתה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אני אוציא אותך מכאן.

מאיר כהן: בבקשה, המשך.

אורן אסף חזן: אני אזכיר עוד פעם שבניגוד לדובר המיותר – שמעולם לא נבחר, שמונה ומעולם לא נבחר – נבחרתי – –

יחיאל חיליק בר: אתה משעמם אותנו, אורן.

אורן אסף חזן: – – כדת וכדין בבחירות דמוקרטיות – –

יחיאל חיליק בר: נבחרתי יותר פעמים מאשר תיבחר בחיים שלך.

אורן אסף חזן: – – על ידי אלפי מתפקדי הליכוד, ששלחו אותי לייצג אותם.

יחיאל חיליק בר: נבחרתי יותר פעמים מאשר תיבחר בחיים שלך.

יחיאל חיליק בר: אל תשקר.

אורן אסף חזן: אבל יש פה – אדוני היושב-ראש, לא בשביל משהו.

אורן אסף חזן: אותי קראת – כיבדתי.

אורן אסף חזן: הם לא רוצים לכבד – תפעיל את הסמכות שלך.

מאיר כהן: לא, אין לי.

מאיר כהן: אתה מדבר עוד עשר שניות ויורד, זהו.

אורן אסף חזן: לא, אדוני היושב-ראש, אין בעיה, אז תיתן לי זכות להגיד שוב.

מאיר כהן: אורן, אתה מדבר כבר שלוש דקות ו-40 שניות.

אורן אסף חזן: שלוש דקות ו-20, מתוכן שתי דקות נבחו פה מהיציע.

מאיר כהן: קדימה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עם ישראל כולו, אני יכול להגיב ולסכם רק במשפט אחד: הח"כים המיותרים, אלה שאף אחד לא מכיר, אלה שהולכים ברחוב ואף אחד לא אומר להם שלום, אלה שאפילו אצלם בבית לא מזהים אותם, הם יכולים להמשיך לפגוע – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – לקלל – סליחה, לקלל – –

יחיאל חיליק בר: עדיף שלא יהיה כלום מאשר שיכירו אותנו על מה שמכירים אותך.

אורן אסף חזן: – – להכפיש, להעליב.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני וחבריי – –

מאיר כהן: אורן.

אורן אסף חזן: – – נמשיך להנהיג את המדינה – –

מאיר כהן: תודה.

אורן אסף חזן: – – על אפכם ועל חמתכם.

יחיאל חיליק בר: עלק להנהיג את המדינה.

אורן אסף חזן: נמשיך לחוקק חוקים – –

יחיאל חיליק בר: הינה, הוא כבר מנהיג את המדינה, אתה מבין?

אורן אסף חזן: – – נמשיך לדאוג לציבור – –

מאיר כהן: תודה רבה, אורן.

אורן אסף חזן: – – ואתם לאט-לאט, בדיוק כמו מפא"י ההיסטורית – –

יחיאל חיליק בר: אתה מנהיג את עמוד הפייסבוק שלך, זה מה שאתה מנהיג.

אורן אסף חזן: – – תיעלמו מהנוף – –

מאיר כהן: אני מבקש.

אורן אסף חזן: – – והמציאות; תיעלמו לנו מהחיים – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – כאילו מעולם לא הייתם.

יחיאל חיליק בר: אתה מגלומן.

מאיר כהן: אני לא רוצה – – –

אורן אסף חזן: אני מסיים.

אורן אסף חזן: משפט אחד.

מאיר כהן: לא לא לא, עכשיו אתה מסיים.

יחיאל חיליק בר: רד, רד, יא מסית.

אורן אסף חזן: כי אתם יודעים למה?

מאיר כהן: זהו.

אורן אסף חזן: כי האמת היא אחת, והיא נמצאת אצלנו.

אורן אסף חזן: אנחנו באים מאהבה ומלאים באהבת חינם.

יחיאל חיליק בר: אתה מחרחר מלחמה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני מבקש ממך.

אורן אסף חזן: בעוד אתם מלאים בשנאה – –

יחיאל חיליק בר: אתה מסית קטן ועלוב.

יחיאל חיליק בר: אתה מסית קטן ועלוב.

אורן אסף חזן: – – ולא שווים אפילו את הכיסא – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אתה מסית קטן ועלוב.

אורן אסף חזן: – – שעליו אתם יושבים.

מאיר כהן: אורן.

אורן אסף חזן: ואדוני האנונימי – –

מאיר כהן: אני מבקש לסגור את – – –

אורן אסף חזן: – – בפעם הבאה שאתה מנשק את אשתך – –

מאיר כהן: אני מבקש לסגור את המיקרופון.

מאיר כהן: סליחה.

אורן אסף חזן: – – סגור טוב-טוב את הפה המקולקל שלך.

מאיר כהן: לסגור את המיקרופון ולהוריד אותו.

מאיר כהן: אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: אם מורידים מהגוגל שלך את המילים סרסור, מסית ושנאה, לא מקבלים שום תוצאה.

מאיר כהן: חיליק.

יחיאל חיליק בר: לא חוק, לא ועדה.

יחיאל חיליק בר: אתה איש קטן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, תוציא כבר – – –

מאיר כהן: חיליק.

מאיר כהן: חיליק.

אורן אסף חזן: אותי כבר היית מוציא.

מאיר כהן: שב במקומך, חיליק.

יחיאל חיליק בר: – – – מביש.

מאיר כהן: טוב, חברים – – –

יחיאל חיליק בר: אתה מביש.

אורן אסף חזן: לא, אתם.

אורן אסף חזן: אתם.

אורן אסף חזן: אתם אסופה של אנשים קטנים.

מיכל בירן: אורן, אתה פסיכופת, ואתה מפריע.

מיכל בירן: די.

מיקי לוי: – – –

מאיר כהן: מיקי לוי.

יעל כהן-פארן: אתה – – –

אורן אסף חזן: כולכם ביחד לא יכולים – – –

מיכל בירן: אתה פסיכופת.

מיכל בירן: פסיכופת.

מאיר כהן: סליחה, עוד לא התחלת את זכות הדיבור שלך.

מאיר כהן: אני רוצה, ברשותכם, להגיד משפט אחד.

מאיר כהן: אני מבקש מכם להירגע.

מיכל בירן: אני מעדיפה לדבר על נושא אחר.

מאיר כהן: זה זמן שבטל.

מאיר כהן: אני מבקש מכם, כל אחד ישמור על כבודו של השני, ולא משנה כן מוצא חן, לא מוצא חן.

מאיר כהן: נשמעו כאן אמירות משני הצדדים שלא מקובלות.

מאיר כהן: לא רציתי להוציא החוצה.

מאיר כהן: אני אפסיק כל נאום שבו תהיינה התבטאויות מהסוג הזה.

מאיר כהן: אנא מכם.

מאיר כהן: צופים עשרות אלפי אנשים בדבר הזה.

מאיר כהן: זה מיותר.

יחיאל חיליק בר: נכון, זה באמת עצוב – – –

מאיר כהן: זהו, חיליק.

מיכל בירן: הם יודעים.

מיכל בירן: האנשים שצופים שמו לב שהוא פסיכופת – –

מאיר כהן: בבקשה גברתי, שלוש דקות.

מיכל בירן: – – גם בלי שאמרתי את זה.

מאיר כהן: סליחה, תחזרי בך.

מאיר כהן: מספיק, נו, באמת.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, נו, באמת.

מיכל בירן: אני רוצה לדבר על נושא אחר.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

אורן אסף חזן: – – – מה זה הדבר הזה?

מאיר כהן: סליחה, אתה יכול להגיב, אבל שב.

מאיר כהן: בזמנך, בצורה מסודרת.

מאיר כהן: יש נהלים.

מאיר כהן: בבקשה.

מיכל בירן: היום שמענו שוב ששר האוצר משה כחלון מוכן ללכת על הקונספציה של פסקת התגברות צרה, רק בעניין המסתננים.

מיכל בירן: אני, מאז שזה שוב עלה היום, לא יכולה שלא לחשוב על זה.

מיכל בירן: אנחנו נמצאים בתקופה של רצח רבין.

מיכל בירן: כולם אומרים: איך לא אמרנו, איך לא ידענו, איך שתקנו.

מיכל בירן: יש כאלה שאומרים שאלה עשבים שוטים.

מיכל בירן: אבל התשובה שלי היא שעשבים שוטים לא גדלים בחממה.

מיכל בירן: וכשאני רואה את שר האוצר משה כחלון – שבאמת, הוא אדם חכם; אני חושבת שיש לו כוונות טובות; אני חושבת שהוא מנסה כמיטב יכולתו, ואני לא אומרת את זה על הרבה אנשים במערכת הפוליטית.

מיכל בירן: אבל בסוף הוא מועל באמון של הבוחרים שלו.

מיכל בירן: כשמסתכלים על ההעדפות של הבוחרים של משה כחלון, הם לא רוצים לראות את נתניהו ראש ממשלה.

מיכל בירן: הוא הבטיח להם מרכז שפוי, ובסוף הוא מראה חוסר אמון במערכת המשפט, הוא מראה חוסר אמון בזה שהבוחרים שלו מבינים עניין.

מיכל בירן: ובמקום מרכז שפוי הם קיבלו עבד נרצע של נתניהו.

מירב בן ארי: מה את מבינה בכלל – – –

מיכל בירן: דווקא החמאתי לו.

מיכל בירן: מירב, החמאתי לו.

מירב בן ארי: כן, אבל עבד נרצע?

מאיר כהן: אוקיי, חבריא.

מיכל בירן: עבד נרצע של נתניהו.

מיכל בירן: מה כחלון חושב שיקרה עם פסקת התגברות צרה?

מאיר כהן: לא מאשר את שניהם.

מאיר כהן: סליחה, אתה מפריע לנו.

מיכל בירן: יושבים פה אנשים – אגב, אני מעריכה את הכנות, שולי מועלם ואחרים.

שולי מועלם-רפאלי: זו הצעת חוק שלי – – – מאיפה זה הגיע – – –

מיכל בירן: ממך – אני אפילו מעריכה את זה, שולי, שאת, יש לך אידיאולוגיה ברורה, ואת שמה אותה על השולחן.

שולי מועלם-רפאלי: זה היה נשמע ממני – – –

מאיר כהן: סליחה, עצרי רגע.

מאיר כהן: אני מבקש, אורן, שב במקומך.

מיכל בירן: זה אולי דומה – –

מאיר כהן: חיליק, כנ"ל.

מיכל בירן: – – אבל אני כן חושבת שיש לך אידיאולוגיה ברורה, את שמה אותה על השולחן ואת מקדמת אותה.

מיכל בירן: אני לא מסכימה עם האידיאולוגיה שלך, ובגלל זה אני לא מצפה שיהיה משהו אחר.

מיכל בירן: אני מעריכה את זה שאת הולכת בעקבות האידיאולוגיה שלך.

מיכל בירן: בצלאל סמוטריץ אמר לי בפנים שהוא לא מאמין במודל של הדמוקרטיה הליברלית המערבית כפי שאנחנו מכירים אותה, ומטרתו לנסות להילחם בפורמט הזה ככל שהוא יכול.

מיכל בירן: אבל כחלון לא עומד שם.

מיכל בירן: כחלון עומד, על פי הגדרתו, במרכז.

מיכל בירן: הוא הבטיח לרבים מהבוחרים שלו להיות לשון המאזניים, להיות הקול השפוי בממשלה הזאת, להיות מי שלוחם בעד שלטון החוק.

שולי מועלם-רפאלי: ואכן, לצערנו, הוא לא מאפשר להביא את פסקת ההתגברות – – –

מיכל בירן: ופה אני אומרת, אני חושבת שאם כחלון אומר לעצמו שזה יהיה רק צעד קטן, מהלך חד-פעמי, פסקת התגברות צרה, ולא מבין שאתם, אחרי שתעבירו צרה, תהיו רק רעבים ועם תיאבון לפסקת התגברות יותר רחבה ויותר רחבה, שתסכן את כל שלטון החוק בישראל – אם כחלון לא מבין את זה, הוא חי בסרט.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, יש שר שרוצה להגיב או שאנחנו נעבור להצבעה?

מאיר כהן: אני לא רואה.

מאיר כהן: איפה השר?

מאיר כהן: השרה?

מאיר כהן: דודי אמסלם, אנחנו עוברים להצבעה?

מאיר כהן: עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 4), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 4), התשע"ח–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מאיר כהן: 34 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת החוק חוזרת לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

מאיר כהן: שנייה, אני רוצה להגיד משהו.

מאיר כהן: גם אורן חזן וגם חיליק ביקשו הודעות אישיות בעקבות מה שהם אמרו.

מאיר כהן: אני כיושב-ראש לא מאשר את ההודעות האישיות.

מאיר כהן: אני מבקש, תירגעו, אנחנו רוצים להמשיך את הדיון.

קריאות: – – –

מאיר כהן: אני לא מאשר.

מאיר כהן: נקודה.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: מוסיפים לפרוטוקול את חבר הכנסת עמר בר-לב, את חברת הכנסת רויטל – – –

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: אבל מה שהיא אמרה זה מחמאה בשבילך – – –

מאיר כהן: מותר לי.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמנו-שטה, חבר הכנסת דודי, חברת הכנסת אבקסיס, חבר הכנסת גליק, חברת הכנסת קסניה.

לאה פדידה: רגע, גם אני רוצה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: כן, כן, בסדר גמור.

מאיר כהן: בסדר גמור.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: סליחה.

קריאות: – – –

מאיר כהן: צא החוצה.

מאיר כהן: צא החוצה.

מאיר כהן: תוציאו אותו החוצה מכאן.

מאיר כהן: צא החוצה.

יחיאל חיליק בר: תעיף אותו כבר – – –

מיקי רוזנטל: יאללה, מספיק – – –

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: צא החוצה.

יחיאל חיליק בר: לא לכיסא, החוצה.

יחיאל חיליק בר: היושב-ראש, הוא לא יצא.

מאיר כהן: סליחה, חיליק, בוא, בשביל ההגינות אנחנו נגיד שגם אתם – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

מאיר כהן: סליחה, חיליק.

אורן אסף חזן: זה לא הוגן, היושב-ראש.

מאיר כהן: חיליק, גם אתם לא חסכתם.

מאיר כהן: אני הייתי צריך לתת לשניכם.

מאיר כהן: החלטתי שלא לתת כדי להרגיע את האווירה.

אורן אסף חזן: זה לא הוגן.

מאיר כהן: זה כבר בושה וחרפה, מה שקורה כאן.

אורן אסף חזן: בושה שאתה נותן – – –

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מאולם המליאה.

מאיר כהן: )

קריאה: – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה הצביעה בטעות במושבו של חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

מאיר כהן: ההצבעה נשארת בעינה.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1258); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ובכן, אנחנו עוברים, ברשותכם – ואני שוב חוזר: תירגעו ותשקלו את מה שאתם אומרים אחד לשני – להצעת חוק איסור צריכת זנות (הוראת שעה), התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את החוק, בשם שרת המשפטים, שר השיכון חבר הכנסת יואב גלנט.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק איסור צריכת זנות (הוראת שעה), התשע"ט–2018, מבקשת להביא לשינוי תפיסתי וחברתי ביחס לתופעת הזנות באמצעות קביעת עבירה מינהלית של צריכת זנות.

יואב גלנט: כפי שנלמד מדוח של הצוות הבין-משרדי שמינתה שרת המשפטים, תעשיית הזנות מגלמת מאפיינים פוגעניים ביותר.

יואב גלנט: סיבות ההיקלעות קשורות במצוקות כלכליות, נפשיות וחברתיות.

יואב גלנט: לכך נלווים נזקים פיזיים-בריאותיים שונים – –

שולי מועלם-רפאלי: אפשר טיפה יותר בקול?

קריאות: לא שומעים.

יואב גלנט: – – כגון זיהומים, סיכון מוגבר להידבקות במחלות, וכן נזקים נפשיים כגון תסמונות פוסט-טראומטיות, התמכרויות ואובדנות.

יואב גלנט: כמו כן, האוכלוסייה במעגל הזנות, שהיא בעיקרה נשים, נמצאת במלכוד המקשה על היציאה מעולם זה, בין השאר בשל הידרדרות למצבי מצוקה ומשבר.

יואב גלנט: לנוכח מאפיינים קשים וחמורים אלה, חלק ממדינות העולם, ובהן שבדיה, נורבגיה, אירלנד, קנדה וצרפת, החליטו להילחם בתופעת הזנות גם באמצעות קביעת עבירה של צריכת זנות.

עליזה לביא: לא מבינים.

עליזה לביא: זה מהר מדי.

יואב גלנט: ישראל מבקשת להצטרף למאבק בצריכת הזנות – – –

מאיר כהן: אדוני השר, באולם אומרים שלא מבינים אותך, אז תרים את קולך, בבקשה, אם אפשר.

מאיר כהן: המציעים של החוק רוצים לשמוע.

מאיר כהן: בבקשה.

יואב גלנט: יש להם את זה לפניהם.

יואב גלנט: ישראל מבקשת להצטרף למאבק בצריכת הזנות באמצעות קביעת איסור צריכת זנות.

יואב גלנט: מעשה כאמור יהווה עבירה מינהלית.

יואב גלנט: על פי הצעת החוק, על אדם הצורך מעשה זנות או מנסה לצרוך זנות, גם אם לא הספיק להשלים את מעשיו בפועל, ניתן להטיל קנס מינהלי בסך 1,500 שקלים.

יואב גלנט: אם מדובר בעבירה חוזרת בתוך תקופה של שלוש שנים ייקנס העבריין בכפל הסכום, 3,000 שקלים.

יואב גלנט: בנוסף לקנס מינהלי, הצעת החוק מאפשרת להסדיר בעתיד בתקנות את הטלתו של אמצעי חלופי, מתוך כוונה לשלב כחלופה לקנס, או לחלקו, סדנה טיפולית-חינוכית.

יואב גלנט: המטרה בכך היא להקנות ידע ולהגביר את המודעות בכל הנוגע לנזקים הנגרמים לאנשים במעגל הזנות, כדי למנוע את הישנות ביצוע העבירות של צריכת זנות, וכחלק מהשינוי החברתי שקביעת עבירה זו באה לקדם.

יואב גלנט: חשוב להדגיש כי החוק המוצע מבטא שינוי תפיסה משמעותי בנוגע להתנהגות שלא הייתה אסורה עד כה, ועל כן נדרש להטמיעו בזהירות ובהדרגתיות.

יואב גלנט: על מנת לבחון את השפעותיו של החוק מוצע כי תוקפו יוגבל לתקופה של חמש שנים, ובמהלך תקופה זו יתקיים מחקר מלווה.

יואב גלנט: לאחר בחינת הממצאים שיעלו במחקר יהיה מקום לבחון מחדש את ההסדר, בעיקר לאור ההשפעה על רווחתן של האוכלוסיות המצויות כיום במעגל הזנות, וכן על היקף התופעה.

יואב גלנט: בנוסף, מוצע כי תחילת החוק תהיה שנה וחצי לאחר פרסומו, על מנת שניתן יהיה להיערך ליישומו, ובעיקר להרחבת המענים הנדרשים, למשל בתחום שיקום אוכלוסיות בזנות.

יואב גלנט: לסיום, יודגש כי הצעה זו היא חלק ממהלך כולל שאותו מבקשת הממשלה לקדם כדי לטפל בתופעת הזנות.

יואב גלנט: במקביל להליכי החקיקה החליטה הממשלה על הקמת צוות לשם גיבוש תוכנית לצמצום תעשיית הזנות בהיבטי אכיפה, חינוך, הסברה ושיקום אוכלוסיות במעגל הזנות, והתוכנית תובא לאישור הממשלה עד לסוף שנת 2018.

יואב גלנט: אשר על כן, הממשלה מבקשת לאשר בקריאה ראשונה את הצעת החוק, וכן לקבוע כי ההצעה תידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים לדיון.

מאיר כהן: זה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: חברת הכנסת תומא סלימאן – לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג.

מאיר כהן: שלוש דקות לכל אחד.

מאיר כהן: הקפידו.

מאיר כהן: אחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

מאיר כהן: גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: להגיד שזה רגע מרגש זה יהיה קצת קלישאה, אבל קלישאות הופכות להיות כאלה בגלל שהן נכונות.

תמר זנדברג: יש כאן מאבק – ובהרבה מאוד מאבקים ציבוריים זה כך – יש כאן מאבק שמתנהל הרבה מאוד שנים, רוב הזמן נגד כל הסיכויים.

תמר זנדברג: בדרך כלל זה נשים שמובילות את המאבקים האלה – ויושבות כאן ביציע מהמובילות; כל הכבוד לכן, ניצן וחברות.

תמר זנדברג: אז בהתחלה זה נשמע הזוי.

תמר זנדברג: מסתכלים עלינו כמו על משוגעות, ומה פתאום, ומי חשב על הרעיון המופרך הזה שצריכת זנות תהיה לא חוקית.

תמר זנדברג: באמת, מי חשב על הרעיון הרדיקלי הזה שניצול והתעללות בגופה של אישה, שאונס חוזר ונשנה של הנשים המוחלשות ביותר – ואל תדברו איתנו על בחירה חופשית, כי אנחנו יודעות שכשזאת הבחירה, מסתבר שהיא לא חופשית – שהדבר המובן מאליו הזה שנחשב כל כך רדיקלי בזמן מסוים יקרום עור וגידים ויהפוך למציאות.

תמר זנדברג: אני חייבת פה לציין את חברתנו, יושבת-ראש מרצ לשעבר, חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון – –

מיכל בירן: כל הכבוד לה.

תמר זנדברג: – – שבאמת – אולי עשר שנים, מיכל?

תמר זנדברג: חלמה ודמיינה והובילה, ובאמת, כמעט בגופה, ספגה את כל העניין הזה של ה"הזויות" ו"מה פתאום" ו"זה לא הגיוני" ו"לא יעלה על הדעת" ו"זה לא יהיה" ו"זה לא יכול להיות" ו"זה טבעי" ו"יש צרכים", וכל הדברים האלה שאולי עדיין היום נשמעים במקומות מסוימים, אבל הופכים להיות יותר ויותר שוליים, עד כדי כך שמה שאנחנו עושות כאן הערב הוא שהופך להיות דרך המלך, הוא שהופך להיות הרעיון המובן מאליו, ולא הרדיקלי, וכל אותן אמירות שהיו כל כך רווחות במשך כל כך הרבה שנים הן שנדחקות לשוליים.

תמר זנדברג: חברת הכנסת שולי מועלם, תודה לך על השותפות ועל שהצטרפת למסע הזה, באמת במערכת יחסים זוגית שאנחנו הסתכלנו עליה כאן, הרבה מאוד חברות כאן בבית בשנים האחרונות, בין זהבה גלאון לבינך.

תמר זנדברג: באמת זאת הוכחה לסולידריות ולהובלה נשית.

תמר זנדברג: ואין מה לומר, אנחנו כותבות כאן היסטוריה היום, שלב בדרך.

תמר זנדברג: זה לא ישלים את כל התמונה ולא ישנה את כל השיח הציבורי, ואפילו לא ישלים את החקיקה, כי זו רק הקריאה הראשונה, ויש עוד הרבה מה לעשות.

תמר זנדברג: בין השאר אני רוצה להזכיר בשנייה האחרונה את סל השיקום, שחסר פה כרגע, והוא כל כך כל כך נחוץ, וחייב ללוות אותנו בהמשך התקדמות החקיקה והתהליכים, אבל אין לנו שום ספק שכמו שהגענו עד הלום, גם זה בוא יבוא.

תמר זנדברג: כל הכבוד לכולם ובהצלחה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת יואל חסון.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: היום היה נאום הבכורה של חברי הטוב משה מזרחי, והוא עמד פה ואמר שהוא שאל את עצמו למה לחזור לכאן.

מיכל רוזין: אז זה מאוד קשה להיות באופוזיציה ומאוד קשה לראות את המדינה לא הולכת בכיוון שאותו אנחנו רוצים, אבל בכל זאת, יש פה את נקודות האור האלה, שאנחנו עושים פה שינויים אמיתיים שאמת לאמיתה – מצילים נפשות, מצילים נשמות.

מיכל רוזין: מה שאנחנו עושים פה היום, בניגוד לכל הסטריאוטיפים, העמדות הקדומות, המיתוסים: אה, "מאז ומתמיד זה היה", "המקצוע הכי עתיק" – כל האמירות הכל-כך בזויות האלה, ומיותרות – ודרך אגב, זה חוצה מגדרים; זה לא רק נשים מול גברים; גם נשים, גם גברים, גם יועצים משפטיים, גם מקבלי החלטות.

מיכל רוזין: באמת, זהבה גלאון, שולי מועלם-רפאלי, המאבק שלכן, הייתן צריכות לחצוב פה באמת דרך חומות, דרך קירות, כדי לשכנע את מקבלות ההחלטות, את היועצים והיועצות המשפטיות, את כל מי שאפשר.

מיכל רוזין: זהבה כבר הצליחה להעביר את זה בטרומית, ואז הכנסת יצאה לבחירות.

מיכל רוזין: ושוב בכנסת הזאת היא ניצחה, והיא לא ויתרה לאורך כל הדרך.

מיכל רוזין: אני מזכירה לכולם שהיא הקימה פה את ועדת החקירה הפרלמנטרית לנושא של סחר בנשים, והובילה את הנושא הזה בכנסת לאורך שנים, והיא ממשיכה להוביל אותו כמובן גם לא פה.

מיכל רוזין: ואני רוצה להגיד שהמקום הזה שבו אנחנו צריכים להפסיק לקבל אקסיומות, שככה זה, ומאז ומתמיד, ואי-אפשר לשנות ואי-אפשר לתקן – אפשר לשנות את החברה, אפשר לתקן את החברה, כי זנות היא הקצה של האי-שוויון המגדרי.

מיכל רוזין: וכל עוד אנחנו מתירים לנשים מסוימות להיות מותרות, שאפשר בנשים מסוימות לפגוע, לנצל, לאנוס – אותן מותר, כי הן שם, אז זה בסדר לעשות את זה להן – זה צריך לעבור מן העולם.

מיכל רוזין: וכל אישה כזאת לא בוחרת.

מיכל רוזין: אין פה בחירה חופשית להיות אישה בזנות.

מיכל רוזין: ולכן אנחנו צריכות להיות שם עבורן.

מיכל רוזין: צריך וחשוב מאוד שהממשלה תעמוד בהחלטת הממשלה שלה לשקם נשים בזנות, כי זה החלק השני של הצעת החוק החשובה הזאת.

מיכל רוזין: אומנם הצעת החוק הזאת לא כוללת סנקציות פליליות בשלב ראשון, אבל יש פה עניין חינוכי ומסר ברור לציבור: לא לזנות בישראל.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האירוע הזה הוא לא תקדימי.

יואל חסון: היינו כבר במקום הזה; היינו הרבה שנים במקומות האלה, שהחוק הזה כמעט כמעט עובר.

יואל חסון: אני רוצה להזכיר כמובן את חברת הכנסת זהבה גלאון, שהייתה כמובן הראשונה, אם אני זוכר נכון, בכנסת השש-עשרה, הראשונה שהעלתה הצעת חוק כזאת, שלא הצליחה להגיע לקו הגמר; הצעת חוק דומה, שלא הצליחה להגיע לקו הגמר.

יואל חסון: אחר כך היו עוד ניסיונות, והיה הניסיון המשמעותי הנוסף בכנסת השמונה-עשרה, של חברת הכנסת לשעבר אורית זוארץ, שקידמה, נלחמה והצליחה להעביר בקריאה טרומית נוסח, אבל שוב, זה לא התקדם הלאה.

יואל חסון: היום עברנו עוד שלב: קריאה ראשונה.

יואל חסון: היתרון בקריאה ראשונה הוא שגם אם – כמו שאנחנו מאוד רוצים ומחכים – תפוזר הכנסת, החוק לא ימות לגמרי; החוק יישאר חי ונושם גם לכנסת הבאה.

יואל חסון: זאת התקדמות, ולכן האירוע היום הוא חשוב.

יואל חסון: זאת התקדמות משמעותית.

יואל חסון: אבל צריך לזכור שאנחנו בעיניי עדיין בתחילת הדרך, כי יש חלקים בחוק שעדיין לא הושלמו.

יואל חסון: בעיניי הנושא של השיקום, החינוך – כל העולם הזה של טיפול בנשים שעסקו בזנות, וגם החינוך נגד הדברים האלה, והמניעה, וכל העולם הזה, לא מספיק משמעותי בחוק הזה, לא מספיק מחודד בחוק הזה.

יואל חסון: אבל אני רוצה להיות בצד של האופטימיים בשלב הזה ולהגיד: טוב שאנחנו עוברים.

יואל חסון: חברת הכנסת שולי מועלם, היית זרוע מאוד חשובה במערך הזה, וטוב שאנחנו מגיעים לשלב נוסף.

יואל חסון: נעשה עבודה מהירה בוועדה, מהירה בוועדה, כדי להביא חוק כמה שיותר מהיר, כמה שיותר משמעותי, ונצעיד את ישראל באמת למקום הרבה יותר טוב בעולם החשוך הזה שאנחנו מנסים לחסל ולהוריד.

יואל חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותיי, חבריי חברי הכנסת, רגע מרגש.

עליזה לביא: אני רוצה גם לומר שלום לנשים היקרות שצופות בנו עכשיו, לחברותיי בקואליציה של ארגוני הנשים, שמלוות שנים רבות, גם את קודמותיכן בחקיקה, בתהליך הזה – הוזכרה זהבה, ואורית זוארץ, ודוד צור, והשרה איילת שקד, וחברתי חברת הכנסת שולי מועלם ואחרות.

עליזה לביא: חברות יקרות, זאת המשמרת שלנו, ואני בשנים האחרונות יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים.

עליזה לביא: הרחבנו את המנדט של הוועדה לאחר שראינו שאת הסחר כמעט מיגרנו, אבל הזנות במדינת ישראל הלכה וגדלה; הרחבתי את הוועדה, והוועדה היום עוסקת בזנות.

עליזה לביא: ובשנתיים וחצי האחרונות ראינו בלבן של העיניים נשים שנמצאות על הרצף, ואימהות, וילדות, וביקרנו ושמענו את העדויות קורעות הלב.

עליזה לביא: ואותה אישה בבאר שבע, שמבקשת ממני: תקריאי את המכתב שלי, והמכתב שלה כאן, והיא מספרת לנו מדם ליבה על איך היא הידרדרה, ואיך היא שירתה בצבא, ומה קרה, והיא מוצאת את עצמה אימא לארבעה ילדים – בזנות.

עליזה לביא: ואנחנו לא היינו שם בשבילה.

עליזה לביא: ואלפי נשים משוועות ומשוועות לצאת מהמעגל, ואנחנו חייבים לבוא ולתת.

עליזה לביא: והיום זה רגע היסטורי, מכונן, שמגדיר אותנו כחברה: מי אנחנו, מה הערכים שלנו ואיפה אנחנו כשמישהו נופל.

עליזה לביא: כי זה כשל חברתי – זה כשל חברתי שלא היינו שם כדי לסייע, כדי לעזור, ואנחנו כאן באים ומתקנים.

עליזה לביא: החוק הזה לא מושלם.

עליזה לביא: והכנסת אמרה את דברה כשהעברנו את ההצעות הפרטיות – הצעות החוק שלי, של חברת הכנסת תומא סלימאן, של שולי, של זהבה, כשעוד הייתה כאן – הכנסת אמרה את דברה.

עליזה לביא: ושרת המשפטים אמרה: אין הרבה חוקים שכנסת ישראל מובילה אותנו, הממשלה, כי הממשלה לא הייתה מעבירה את החוק הזה.

עליזה לביא: ואני מאוד מאוד שמחה, באמת, שאנחנו כאן, בכנסת ישראל, כולנו יחד, מעבירים בזמן הזה, במשמרת הזאת שלנו, את החוק הזה, שהוא תיקון עולם.

עליזה לביא: "חסד ואמת נפגשו, צדק ושלום נשקו", וזה – משורר תהילים מלמד אותנו, וזו המשמרת שלנו, של תיקון עולם, של לבוא ולראות איך עושים את זה.

עליזה לביא: אז החוק הזה לא מושלם, וכן, סנקציות פליליות – אנחנו נצטרך לבוא ולראות; וכן – חינוך; וכן – שיקום, לבוא ולתת את הסיוע של לחלץ את שורדות הזנות, הנשים היקרות והאהובות שלנו.

עליזה לביא: ואנחנו שם.

עליזה לביא: אתם יודעים איפה הבנתי שאנחנו כחברה פישלנו?

עליזה לביא: כשאותו ראש אגודת סטודנטים באוניברסיטה העברית מזמין אותי לבוא ולדבר שם אחרי שהוא מדבר בוועדה, והוא מספר: כשאני הלכתי לצבא עם החברים שלנו, ליחידות המובחרות, הלכנו לפני זה לזונות.

עליזה לביא: ואחרי זה, כשהשתחררנו, המסיבה הייתה – ורק היום אני מבין שאף אחד לא אמר לנו שזה אסור, ומעולם לא חשבנו מי אלה הנשים הללו.

מאיר כהן: תודה רבה.

עליזה לביא: ואנחנו כאן, במקום הזה של תיקון עולם.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

עליזה לביא: ויש לנו את הזכות ברגע הזה, בערב הזה, לבוא, להתרגש ולומר לכן, נשים יקרות, שצופות עכשיו בנו: אנחנו נתקן את העולם – –

מאיר כהן: תודה רבה.

עליזה לביא: – – והוא יהיה טוב יותר ונכון יותר.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מאיר כהן: אנא, הקפידו על שלוש דקות.

מאיר כהן: אחריה – חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר כהן: אתה מוותר.

מאיר כהן: יפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר כהן: אה, אוקיי.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב בראש.

מירב בן ארי: כנסת נכבדה, אני חושבת שהיום הזה הוא בכלל יום שאנחנו מעבירים חוקים מאוד חשובים: גם לקט, גם פיקוח על המעונות וגם האיסור על צריכת זנות.

מירב בן ארי: קודם כול, נתחיל בלהגיד תודה לשתי חברות טובות שלי, חברת הכנסת עליזה לביא וחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי – אני חושבת שההתגייסות שלכן זה מה שהביא אותנו למעמד הזה, וחשוב לומר לכן תודה – וגם לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, על כל מה שאנחנו עושות בוועדה לקידום מעמד האישה בהובלה שלך.

מירב בן ארי: מדהים אותי שבשנת 2018 זו פעם ראשונה שהכנסת, חוץ מהעיסוק בזנות, בעצם באה ואומרת ומגדירה את זה כעבירה – אומנם עבירה עם קנס מינהלי, אומנם מדובר על 1,500 שקל ולא עבירה פלילית, אבל עדיין בעיניי זה יום חשוב.

מירב בן ארי: ראיתי ששלחו לנו מיילים וכתבו לנו הודעות ושמו פתקים – –

עליזה לביא: מטה המאבק.

עליזה לביא: הן פה.

מירב בן ארי: – – המטה, ואמרתי להן, כשהן באו אליי למשרד, הצצתי מהדלת וצעקתי להן: מה אתן דואגות?

מירב בן ארי: מה אתן דואגות?

מירב בן ארי: נראה לכם שמישהו ישב כאן בכנסת בשעה זו ויצביע נגד?

מירב בן ארי: אין דבר כזה.

מירב בן ארי: ואני אומרת לך, עוד לפני שהיו הצבעות, אני אומרת לכולכן, כי קודם כול הייתה כאן הכשרת לבבות תקופה ארוכה, ואנשים התחילו להבין את המשמעות, אבל אנחנו נמצאים ונמצאות פה בעיקר כדי לבוא ולתמוך, ובעצם להסביר פה לאחרים שהנושא הזה – הוא רק מתחיל.

מירב בן ארי: ואני חייבת לומר משהו.

מירב בן ארי: עליזה, תשמעי, את זוכרת שישבה פה איילת שקד בקריאה הטרומית שלכן?

מירב בן ארי: אני לא יודעת אם אתן זוכרות, אבל אני זוכרת.

מירב בן ארי: זה בול בשבילך.

מירב בן ארי: אתה יודע מה גרם לה לחוקק את החוק הזה?

מירב בן ארי: איפה הן היו?

מירב בן ארי: ב"הלב" באלפסי.

קריאה: – – –

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: עכשיו, מה העניין ב"הלב"?

עליזה לביא: – – –

מירב בן ארי: קודם כול, אז היושב-ראש – אני אפרגן לו ואני אגיד לו, כי אני מכירה את "הלב"; הייתי שם מלא פעמים, הייתי חברת מועצה.

מירב בן ארי: אל תדאגי, אני על מאיר כהן עוד שמעתי כשהייתי חברת מועצת העיר תל אביב.

מירב בן ארי: הגעתי ל"הלב" כי הייתי ממונה על "אכפת", על התיק לקידום נוער.

מירב בן ארי: באתי ל"הלב" באלפסי, ומי שבנה את "הלב" באלפסי וצריך להגיד לו תודה זה היושב-ראש שנמצא עכשיו, מאיר כהן, כי בזכותך המקום הזה עובד 24/7, 5 מיליון שקל.

מירב בן ארי: מי כמוני יודעת, כי היום, כשאני מקימה את השלטרים, אני מבינה מה זה, כי אם אין בן אדם שתומך ונמצא שם – עכשיו, עמדה פה שרת המשפטים ואמרה שמה שגרם לה זה הביקור ב"הלב".

מירב בן ארי: אז אני אכניס גם מילה – שיש גם גברים, שלא דיברנו עליהם, וטרנסג'נדרים וטרנסג'נדריות שנמצאים בניצול של הזנות, וחשוב לומר שהמקום – ולצערי, אין מספיק מקומות – שנותן טיפול זה "הלב", וזה גם הרבה בזכותך, אז היה לי חשוב לבוא – – –

עליזה לביא: אז עכשיו נגיד לך תודה – – – והבעיה נפתרה.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: "הופכות את היוצרות" זה מסלול תעסוקה לנשים בזנות שבזכות הביקור שלנו – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מירב בן ארי: – – רק נגיד שבמקום פילנתרופיה הם עכשיו פרויקט של ביטוח לאומי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מאיר כהן: כל הכבוד, יישר כוח.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חאג' יחיא, בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים, כבוד היושב-ראש, אלוהים אמר בקוראן: (אומר בערבית ומתרגם:) לא להתקרב לזנות, כי זה מעשה שפל ודרך גרועה.

עליזה לביא: איפה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקוראן.

עליזה לביא: בקוראן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש פסוקים, כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי: לא להתקרב לזנות, כי זה מעשה שפל ודרך גרועה; דרך לא טובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה פסוק מהקוראן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, העמדה שלי היא לאסור כליל את הנושא של הזנות, כי זה אסור, וזה גם לא מכבד לא את הגבר ולא האישה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האישה היא לא שפחה שישתמשו בה, והגבר צריך להגיע לבית שלו, לבנות את הבית כמו שצריך, ולא למלא את הצרכים שלו מחוץ לבית, מחוץ למשפחה עצמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה – הייתי רוצה לראות את האיסור, את העבירה כעבירה פלילית, ולאכוף אותה, אבל היות שזה מה שנקרא הרע במיעוטו, זה מה שהצלחתם להשיג, אני אתמוך בחוק הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ונגיד, תשמעו, אם החוק הזה יהיה רק על הנייר ולא תהיה אכיפה, עשינו את החגיגה, אבל מזה לא יצא כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני חושב שאם הממשלה וועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק הזאת, היא צריכה להביא בחשבון שצריך לאכוף אותו, כי יש הרבה חוקים שלא אוכפים אותם, ולא רק שלא אוכפים אותם אלא הם עוצרים התקדמות במקומות אחרים, כי יש חוק; אתה תרצה לבוא ולעשות חוק חדש – אתה לא תוכל, כי יש חוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני חושב שאנחנו צריכים לצאת עם אמירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש פה נציג ממשלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שיבוא ויצהיר שהחוק הזה הוא גם ליישום, לאכיפה, ולא עוד מילים בתוך ספר החוקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואמרנו: יש לנו חוקים ויש דקלום, יש הישג; מישהו הציע את החוק, יש לו חקיקה, היא רשומה על שמו, אבל הוא לא מעשי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני רוצה שבהמשך יהיה מצב שנשפר אותו ושזה יגיע לעבירה פלילית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני אבקש מחברת הכנסת קארין אלהרר – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת יהודה גליק.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, גברתי המזכירה, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, ניצן כהנא, חברות מטה המאבק, חג שמח לכן.

יהודה גליק: נשות ישראל, חג שמח לכן.

יהודה גליק: עם ישראל, חג שמח לכם.

יהודה גליק: אומנם קריאה ראשונה, אבל יש פה אמירה ברורה, ערכית, אמירה שאומרת שהכנסת הזאת לא רק עוסקת בקטנוניות; הכנסת הזאת אומרת אמירות ברורות, ערכיות.

יהודה גליק: כן, אומרים לנו שזה כל כך עתיק.

יהודה גליק: חברים, עד לפני 100 שנה עוד הייתה בעולם עבדות, וביערנו אותה מהעולם.

יהודה גליק: והתופעה של הזנות היא תופעה של עבדות מודרנית.

יהודה גליק: אין לה שום הצדקה, שום הצדקה.

יהודה גליק: היא ניצול, היא החפצה.

יהודה גליק: כותבת התורה: "כי כאשר יקום איש על רעהו ורצחו נפש כן הדבר הזה".

יהודה גליק: אונס של אישה זה כמו רצח, וזנות זה סוג של אונס, כי זה שימוש בנשים שלא רוצות.

יהודה גליק: וגם אם יכתבו לנו כל מיני מכתבים על כל מיני נשים שמספרות לנו שזה פוגע בתעשייה – זאת לא תעשייה, זה זבל של הזבל.

יהודה גליק: זו בושה שיש את הדבר הזה, ואנחנו כעם, אור לגויים, צריכים לומר את האמירה הזאת בצורה הכי ברורה: זה דבר שלילי ומדינת ישראל לא תתיר את זה.

יהודה גליק: רבותיי, נדמה לי שכבר הוזכר הנושא של השיקום, אבל אני רוצה לומר עוד שלושה דברים שכן חסרים בחוק הזה: א.

יהודה גליק: המאבק באתרי האינטרנט.

יהודה גליק: היום הזנות לא קיימת רק ברחובות.

יהודה גליק: המאבק הבלתי-פוסק – הנגישות הבלתי-נסבלת שקיימת, שאדם בבית שלו יכול פשוט ללחוץ על כפתור ולהיות מחובר לעולם של זנות; והדבר הזה מגיע גם לילדים ולבני נוער.

יהודה גליק: אנחנו חייבים להגן על עצמנו כחברה, ועל ילדינו.

יהודה גליק: הנושא השני – אני לא יודע כמה עבירה פלילית או לא עבירה פלילית.

יהודה גליק: אני לא כל כך תומך בעבירה פלילית.

יהודה גליק: אני כן תומך בחשיפה.

יהודה גליק: בואו נצמיד מצלמות במקומות שבהם – כי האנשים פוחדים מאור השמש, מהבושה.

יהודה גליק: הנקודה השלישית היא קצת יותר קשה.

יהודה גליק: דובר פה על השיקום, וזה נכון, אבל יש עוד שלב.

יהודה גליק: יש נשים שעומדות על כך שזה מקצוע, ולנשים האלה – צריך לגרום איזשהו גורם הרתעה כלפיהן, שיפסיקו את השידול, לא רק של הסרסורים, אלא שגם נשים שמשדלות גברים לבוא לזנות – גם צריך למצוא דרך.

יהודה גליק: אנחנו היום במקום שנשים – לא הנשים הנפגעות, לא הנשים שהופכים אותן, שראינו אותן במצב שהוא פשוט בלתי נסבל, תת-רמה אנושית, נשים שנאנסו ונאנסו, ועברו עליהן פשוט דברים נוראיים.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

יהודה גליק: אבל אותן הנשים – זה משפט אחרון.

יהודה גליק: אותן נשים שבוחרות את זה מרצונן החופשי צריכות לשלם על כך מחיר שלם.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – מוותר; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מאיר כהן: אם יותר לי להעיר לך, חבר הכנסת גליק, אין נשים שעושות את זה מתוך רצון.

מאיר כהן: כשאתה בודק – – –

יהודה גליק: זה המכתב שקיבלתי.

מאיר כהן: כשבודקים את זה – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: בבקשה, גליק.

מאיר כהן: שב, אדוני.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול, אני מודה ליושב-ראש, שהתחשב בנסיבות ונתן לי בכל זאת לדבר.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה באמת בנפשי.

עאידה תומא סלימאן: כשנכנסתי ונבחרתי להיות יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה באו אליי גם מהמטה ודיברו על החשיבות בהקמת ועדת משנה.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי להם: אבל אני מחויבת לנושא, ואני רוצה כן לעסוק בו, ואני רוצה כן להוביל אותו.

עאידה תומא סלימאן: ואז התחלתי, כמעט שנה שלמה ניהלתי ישיבה פעם בשבועיים, בדיוק כמו ועדת משנה בנושא של זנות, ולמדתי את הנושא יותר ויותר לעומק.

עאידה תומא סלימאן: הנושא היה יותר תיאורטי בשבילי כשהגעתי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אני הבנתי שזו דרך של אלימות, דרך של שעבוד, דרך של ניצול שקיימת נגד נשים, אבל לא נכנסתי לפרטי-פרטים, עד שעשיתי את אותו סיור.

עאידה תומא סלימאן: והסיור – אי-אפשר.

עאידה תומא סלימאן: זה סיור מטלטל.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שכל חברי הכנסת, אפילו אחרי שהחוק עובר – שיעשו אותו.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, שיראו בעיניים שלהם את הניצול ואת הרגשת הכבוד שנלקחת מכל אחת מאיתנו כאשר היא נמצאת ורואה מה עובר על הנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: ואז הבנתי שאנחנו בנקודת זמן היסטורית, בנקודת זמן של לחולל מהפכה בנושא הזה, כי התחלתי להרגיש כמובן שהמאבק שהובילו חברות כנסת בקדנציה הקודמת ובקדנציה שלפניה מתחיל להבשיל, וזה יכול באמת להוביל למצב של שינוי.

עאידה תומא סלימאן: ואז הבנתי שהנושא לבד יכול להיות נושא לוועדה שלמה, ולא רק לוועדת משנה, וביקשתי, ונענתה חברת הכנסת עליזה לביא, קיבלה את התפקיד על עצמה והובילה את ועדת המשנה, וכמובן, שאר החברות והחברים המשיכו לתמוך בכל הסיפור הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהיום ההיסטורי הזה הגיע.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רצינו והעברנו בקריאה טרומית הצעת חוק אחרת – הצעת חוק שמדברת על הפללה, מדברת על שיקום ומדברת על תוכנית שלמה שאפשר – –

עליזה לביא: חינוך.

עאידה תומא סלימאן: סליחה?

עליזה לביא: חינוך.

עאידה תומא סלימאן: וחינוך, אמרתי.

עאידה תומא סלימאן: – – תוכנית של חבילה שלמה, שיכולה באמת לחולל את השינוי האמיתי.

עאידה תומא סלימאן: אבל, כהרגלנו, אנחנו מבינות שמהפכה חברתית, לצערנו, היא לא מסוג המהפכות שקורות ביום אחד.

עאידה תומא סלימאן: אבל נקודת המפנה הזאת ממקצוע, מ"הן עושות את זה למען הכסף", להפללה ולהבנה שזו בעיה, אני חושבת שהיא מתחוללת היום, וזו רק התחלה של דרך ארוכה.

עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר להגיד משפט אחד בעניין שהן עושות את זה מרצון, או שחלק מהן רואות בזה מקצוע.

מאיר כהן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, חלק מהבעיה – – –

שלי יחימוביץ': הן בחרו בזה.

עאידה תומא סלימאן: הן בחרו, כן.

עאידה תומא סלימאן: כשהן היו ילדות הן אמרו: כשנגדל נהיה זונות.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שהן חלמו עליו.

מאיר כהן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה עוד סוג של דיכוי שלצערי, כמו כל המדוכאים, מפנימים אותו ברגע מסוים ואז מתחילים להבין אחר כך, כשהמפנה קורה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: רויטל, בבקשה, רויטל סויד, ואחריה – שולי מועלם.

מאיר כהן: רק אנא מכן, הקפידו על מסגרת הזמן.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר, חבריי, חברותיי חברות הכנסת, וגם ניצן כהנא והחברות שנמצאות ביציע, אני חייבת לומר שכששמעתי את הדברים של החברות פה, את הנאומים, ובכלל במהלך כל המאבק הזה, לי רצו בראש הרבה מאוד פרצופים ותמונות וסיפורים ונשים שאני מכירה, מכירה היטב, יודעת איך הן התגלגלו לאן שהתגלגלו, איך הן הגיעו לאן שהן הגיעו, כיצד הן עסקו בזנות ועוסקות בזנות.

רויטל סויד: והיום הזה, הרגע הזה הוא מאוד מאוד גדול – הוא גדול מכיוון שאחרי הרבה מאוד שנים, פה, בכנסת ישראל, עולה הצעת חוק שמה שהיא עושה זה לשנות דפוסי חשיבה והתנהלות שורשיים, בסיסיים, מעוגנים, שכאילו נראה שאי-אפשר לשנות אותם.

רויטל סויד: זה קצת כמו שיש איזושהי רכבת שהיא דוהרת, ואתן, חברותיי, שולי ועליזה וזהבה גלאון לפני כן ועאידה, יושבת-ראש הוועדה, וניצן, עמדתן על הפסים ועצרתן בגופכן רכבת דוהרת שהיה נראה שאי-אפשר לעצור אותה.

רויטל סויד: ומעבר לזה, מעכשיו ידע כל נער ונערה, כל ילד וילדה, כל גבר ואישה וכל אחד במדינת ישראל שמשתנה פה, שנפל דבר, משהו פה משתנה; עושים חישוב מסלול מחדש ברמה הכי בסיסית ועמוקה.

רויטל סויד: והדבר הזה הוא בשורה שאי-אפשר בכלל להבין את העוצמה שלה.

רויטל סויד: שמעתי פה קודם את הדברים של חברי חבר הכנסת גליק על זה שנשים שכן בוחרות לעסוק בזה צריכות לשלם את המחיר.

רויטל סויד: אני מאוד מקווה שהוא לא התכוון למה שהוא אמר.

רויטל סויד: זה דבר נורא ואיום, ומן הראוי היה שלא היה נאמר.

רויטל סויד: אנחנו רוצים להציל נשים.

רויטל סויד: אנחנו רוצים שנשים לא תיכנסנה למעגל הזנות.

רויטל סויד: אנחנו רוצים שכל אישה תוכל לבחור בחיים שבהם היא יכולה לשלוט בחייה, בגופה ובהתנהלותה.

רויטל סויד: ובעיקר, אנחנו רוצים לאפשר לנשים שכבר כן נקלעו למעגל הזה וכן נמצאות במעגל הזנות לצאת, להשתקם, להתערות חזרה בחברה ולחיות חיים כמו שמגיע להן וכמו שכל אחת חיה.

רויטל סויד: וזה הצעד הבא – התוכנית השיקומית – –

מאיר כהן: תודה רבה.

רויטל סויד: – – לדעת שזו המטרה ולשם צריך לשאוף.

רויטל סויד: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי, תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אדוני השר, הנביא מיכה מגדיר שלושה דברים עיקריים שהקדוש ברוך הוא דורש מהאדם: "הגיד לך אדם מה טוב ומה ה' דורש ממך כי אם עשות משפט ואהבת חסד והצנע לכת עם אלהיך".

שולי מועלם-רפאלי: בתיקון העולם שאנחנו מובילים כאן היום יש את שלושת האלמנטים האלה: יש גם עשות משפט, וגם אהבת חסד, וגם צניעות גדולה שבה כולנו ניגשים אל המלאכה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: וכשאני ניגשת אל המלאכה הזאת, תמיד אני מבקשת להזכיר שאני אחזתי בשולי גלימתה של חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון, שלפני 15 שנים התחילה את המאבק, וקיבלה חיזוק עצום מחברות וחברי כנסת, מארגוני חברה אזרחית.

שולי מועלם-רפאלי: יושבות פה חברותיי ניצן, יעל והקודמות שלכן במטה למאבק בסחר בנשים ובזנות.

שולי מועלם-רפאלי: הקמתי בקדנציה הזאת את קואליציית הארגונים הדתיים למאבק בזנות, שמובילות מיטל בנשק ונעה מבורך, ועבדנו בשיתוף פעולה הדוק עם שרת המשפטים, ועם שר האוצר, ועם שר הרווחה, ועם שר החינוך, ועם שר הבריאות, ועם הממשלה כולה.

שולי מועלם-רפאלי: ואני שמחה שמגיעה הצעת החוק הממשלתית, כי האמת, כשנמצאים בבית הזה אז נורא חשובה החקיקה הפרטית ומה בעזרת השם אנחנו הולכים איתו מכאן החוצה, אבל איסור צריכת זנות הוא שינוי מהותי בחייה של מדינה, בחייה של אומה, בחייו של עם שהגיע לכאן ורצה לבנות מדינה יהודית ודמוקרטית.

שולי מועלם-רפאלי: ולכן, אני שמחה שלא נשארנו עם הצעות החוק הפרטיות, אלא יש פה אמירה של הממשלה, יש פה אמירה של החברה הישראלית כולה.

שולי מועלם-רפאלי: זנות היא לא מקצוע; זנות היא לא בחירה; זנות היא לא מהתורה.

שולי מועלם-רפאלי: אמרו קודם חברת הכנסת זנדברג וחברת הכנסת מיכל רוזין, וכולנו מדברים על מיתוסים שצריכים לנפץ.

שולי מועלם-רפאלי: אז כשאני הצטרפתי למאבק, אדוני, פתאום נוסף מיתוס חדש: זנות זה מהתורה.

שולי מועלם-רפאלי: אז חשבתי הרבה מה לענות על זה ועניתי שהאמת שבתורה, לפני שהופיעה זנות הופיע רצח, אז אנחנו ממסדים רצח?

שולי מועלם-רפאלי: כי אני רוצה שתבינו, חבריי וחברותיי, שאם לא מפלילים לקוחות ואם לא אוסרים צריכת זנות, ממסדים זנות.

שולי מועלם-רפאלי: אין ואקום בעולם הזה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: משפט אחרון, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: השיח בחברה הישראלית, ובהצעת החוק הזאת באופן קונקרטי, הוא שיח על ערכים; הוא על איך כל אחד מאיתנו רואה את האדם השני, ומה המחיר שמדינת ישראל משלמת כל יום שאנחנו עדיין – –

מאיר כהן: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: – – לא מצליחים למגר את הזנות.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: רוברט טיבייב – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת פדידה, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באחד הדיונים ישבה אישה לבושה למשעי והתפרצה לדיון ואמרה: אני מרצון עוסקת בזנות.

לאה פדידה: לרגע קצת היססתי, והייתה שם ניצן כהנא שככה החזיקה אותי ואמרה: אין דבר כזה.

לאה פדידה: והלכתי – הלכתי לראות בית כזה, ונכנסתי פנימה, ויושבות שם נשים – ולא, אדוני חבר הכנסת יהודה גליק וכל אחד אחר, אין דבר כזה בחירה ואין דבר כזה רצון.

לאה פדידה: ישבתי איתן לילה שלם, והעיניים שלי דמעו והלב בכה יחד איתן.

לאה פדידה: ואז פתאום נכנסת דיירת חדשה, והיא רזה וחסרת שיניים וללא שערות, ואני אומרת לה: מה?

לאה פדידה: והן אומרות לי: לאה, מה חשבת?

לאה פדידה: יש אישה שיכולה כך להפקיר את גופה בלי הצורך להתנתק?

לאה פדידה: אז היא גם לוקחת סמים, וכסף אין, אז היא שבויה ומוכרת, והיא נראית שבר כלי.

לאה פדידה: ובעצם, בזה שהחוק הזה עדיין לא קיים, אנחנו עצמנו עיניים ונתנו לזה מעין גושפנקה שזה מותר.

לאה פדידה: ומאותו יום ידעתי שאני חייבת, בכל מקום שיצטרכו, להתגייס לא רק שהחוק הזה יעבור – וזה לא בזכותי; זה בזכות נשים נפלאות ומדהימות, ואני מודה להן – אלא שיהיה גם מערך שיקום, ושכל אחת תדע שיש דלת שלשם היא יכולה לפסוע.

לאה פדידה: כי – איך היא אמרה לי?

לאה פדידה: את יודעת שאת הולכת ליפול למצולות ואין לך את הכוח לצעוד אחורה, אלא את נופלת ועוצמת עיניים, והגוף שלך כבר לא שלך באמת.

לאה פדידה: וזה מחריד, וזה נורא, וזה קיים אצלנו.

לאה פדידה: אז אני מברכת על הצעד הזה, שהוא צעד חשוב וחסר תקדים, ואפילו היו שאמרו שזה חגיגי היום.

לאה פדידה: אבל אסור לנו לשכוח את אותן נשים שכבר נמצאות במעגל הזה, ואנחנו צריכים לפתוח הרבה יותר בתים כאלה, שייתנו להן הזדמנות אמיתית, שנושיט להן יד.

לאה פדידה: כי אין, אין דבר כזה "אני בוחרת את זה מרצון", ואין דבר כזה שהכול בסדר ואפשר, כי זה חשקים, ושמעתי תירוצים כאלה וכאלה ואחרים.

לאה פדידה: אני מודה לכן, חברות כנסת יקרות, על שהובלתן את זה, שולי, וזהבה, ועליזה, ועאידה, ואכן, זה יום גדול.

מאיר כהן: תודה.

לאה פדידה: בואו נמשיך, עם יד על הדופק, כי זאת ההתחלה.

לאה פדידה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: טלב אבו עראר; אמיר אוחנה.

מאיר כהן: יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, אין ספק שהיום, בהצעת חוק שנאשר כאן עוד מעט, עושים היסטוריה.

יעל כהן-פארן: ואני באמת רוצה לברך ולהודות לכל חבריי, ובעיקר כמובן לחברות הכנסת – ונמצאת כאן שולי מועלם, וחברת הכנסת עליזה לביא, שאולי כרגע לא כאן, וכמובן, חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון – הינה, עליזה, תודה, ובאמת ברכות – והשרה שקד.

יעל כהן-פארן: ואתם יודעים, זה רק מוכיח שכשאנחנו רוצים, מחברים כוחות ופועלים ביחד למען החברה בישראל, למען צדק חברתי, למען הנשים, למען אנשים חלשים מוחלשים בחברה שלנו – שאנחנו כאן, בכנסת הזאת, לשם כך נבחרנו, כדי לעשות שינוי בחברה שלנו לטובת כולם, לטובת כולן.

יעל כהן-פארן: והלוואי שיהיו לנו עוד ועוד שינויים גדולים כאלה לברך עליהם, כי כרגע, לצערי, אנחנו רואים הידרדרות; אני רואה הידרדרות כל יום – עוד נושא, ועוד חוק שעולה, ועוד ויכוחים – על חוק היועמ"שים, שדנו עליו היום בוועדת החוקה.

יעל כהן-פארן: אפילו סגנון הדיבור.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא מסכימים – בסדר, בואו נסכים שאנחנו לא מסכימים ונדבר בצורה שמכבדת אחד את השני, נתייחס בצורה עניינית לדברים אחד של השני, ולא רק בהתלהמות ולא רק בפופוליזם, כי אנחנו כאן כדי לשרת את העם, אנחנו נבחרי הציבור.

יעל כהן-פארן: בואו נראה דוגמה ומופת איך הכנסת שלנו יכולה להתנהל, ותראו, כמו שזה כאן בחוק הזה.

יעל כהן-פארן: אז ברכות, והלוואי שנברך על עוד הרבה חוקים טובים שכאלה ועל התנהלות ומכובדות בהליכי החקיקה ובשיח בינינו.

יעל כהן-פארן: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת איילת נחמיאס וַרבין.

איילת נחמיאס ורבין: אולי וֶרבין?

מאיר כהן: וֶרבין.

מאיר כהן: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה על ההערה.

מאיר כהן: זה שמך, את חייבת לתקן אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: כל כך הרבה פעמים ורבין, ורבין, ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: חבריי חברי הכנסת, אני חושבת שזה באמת יום מאוד מאוד מרגש לכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לברך אתכן על העשייה המדהימה שלכן ועל היכולת שלכן.

איילת נחמיאס ורבין: אתן עכשיו יושבות מאחורי זכוכית, אבל מה שבפועל אתן עושות היום זה מתחילות לנפץ את הזכוכית, לסדוק אותה לאט.

איילת נחמיאס ורבין: ניצן, אני יודעת שאת נורא מודאגת מזה שזאת רק קריאה ראשונה, אבל הטבע של קריאה ראשונה הוא שאחריה באות שנייה ושלישית.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעות ויודעים כאן שכולנו, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, כולנו רוצות להעביר את החוק הזה כמה שיותר מהר.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהוזכרה כאן כמה פעמים המילה בחירה – לא הייתי כשדיבר חבר הכנסת גליק, ואני די שמחה על כך, אני מוכרחה לומר – אבל כל הזמן לדבר על המקצוע הזה במונחים של בחירה, אדוני היושב-ראש, זה פשוט דבר והיפוכו.

איילת נחמיאס ורבין: למרבה הצער, אנחנו יודעות שהמקצוע הזה בוחר בך ולא את בוחרת בו.

איילת נחמיאס ורבין: מה שמדהים בקואליציה למיגור הזנות זה באמת, במיוחד בהובלה של ניצן כהנא, צריך להגיד, אנחנו פשוט עלינו מדרגה בעניין הזה באופן דרמטי במובן הזה שאני מקווה כבר שהציבור מבין – ויותר מציבור הנשים גם ציבור הגברים מבין – שזה דבר נורא ואיום.

איילת נחמיאס ורבין: והלוואי, הלוואי, הלוואי שהייתי יכולה לדמיין לעצמי מצב, באמת, שבו אישה בוחרת לעצמה את אורח החיים הזה, אבל אנחנו יודעות שאין פה שום בחירה, ואין פה שום החלטה, ואין פה שום הכרעה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אגיד יותר מזה: נניח, נניח, נניח, נניח שאפילו יש כמה נשים שאיכשהו נסיבות החיים שלהן, נגיד, הביאו אותן לבחור בזה, זה בדיוק המקום שבו המדינה צריכה להיכנס ולהגיד: אנשים יקרים, אזרחי מדינת ישראל, יש לנו אחריות כלפיכן, ולא יכול להיות שזה המקצוע שאתן תבחרנה לעצמכן, ולא יכול להיות שאתן תעברו כזאת אלימות – – –

עליזה לביא: זה לא מקצוע.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי – – –

עליזה לביא: זה לא מקצוע.

עליזה לביא: זה לא מקצוע.

איילת נחמיאס ורבין: עליזה, את כנראה הצטרפת לנאום שלי הרגע.

עליזה לביא: אני מקשיבה לך קשב רב.

איילת נחמיאס ורבין: אז לא, לא הקשבת כנראה לכולו, אז תני לי בבקשה ללא הפרעה, טוב?

איילת נחמיאס ורבין: זאת אלימות ברוטלית.

איילת נחמיאס ורבין: אין בה שום דבר חוץ מאלימות ברוטלית, וזה בדיוק המקום שבו המדינה צריכה להיכנס, להיות פטרנליסטית, להגן, לא לוותר, לא להתייחס לדברים הללו כאילו מישהו פה באמת באמת באמת מחליט עבור עצמו, כי זה לא המצב.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו צריכים להגן על נשים, וגם על גברים, צעירים וצעירות שהחיים, שנסיבות החיים הביאו אותם למקום הזה, הבלתי-נסבל הזה.

איילת נחמיאס ורבין: בשביל זה המדינה נמצאת כאן; בשביל זה הכנסת נמצאת כאן, בשביל הרגעים האלה, באמת בשביל הרגעים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אפשר, עד שהוא עולה להגיב, בקריאה – שנראה לי שלא הבינו את חבר הכנסת גליק – – –

מאיר כהן: רציתי לתקן את זה, כן.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת יהודה גליק הוא מגדולי – – –

מאיר כהן: אם הבנתי כמו שאת הבנת, אז הוא אמר: ואם, ואם, אם קיים במישהי, אז צריכים להעניש אותה על כך.

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא התכוון שהן בוחרות.

שולי מועלם-רפאלי: ההפך.

שולי מועלם-רפאלי: הוא מגדולי התומכים במאבק הזה, והוא לא פה בשביל להגיד את זה – – –

איילת נחמיאס ורבין: מי זה?

איילת נחמיאס ורבין: מי זה?

מאיר כהן: לגמרי, לגמרי.

מאיר כהן: תודה על ההערה שלך.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני כמה ימים הלך לעולמו בבית ג'ן גבר כבן 54 בשם נעים מרעי.

סאלח סעד: מכאן אני שולח את תנחומיי למשפחתו, משפחת אבו עסל, למרעי, לאחים שלו, ד"ר שפיק מרעי, סאלח והמהנדס נדים מרעי.

סאלח סעד: סיבת המוות הייתה דום לב פתאומי, והבחור הלך לעולמו כתוצאה מזה שאין לנו יחידת טיפול נמרץ ביישוב בית ג'ן.

סאלח סעד: אילו הייתה יחידת טיפול נמרץ, רכב עם טיפול נמרץ, עם פרמדיק, ביישוב בית ג'ן, היה אולי אפשר להציל את הבחור, שחיתן את הבן שלו בדיוק לפני חודש.

סאלח סעד: ואני אומר לכם, יישוב של 13,000 תושבים שאין בו יחידת טיפול נמרץ – מצער מאוד.

סאלח סעד: בשנים האחרונות היו עשרות מקרים של אנשים עם דום לב ביישוב שלנו, ומכיוון שלא היה רכב של טיפול נמרץ עם פרמדיק קבוע שנמצא שם, חלקם הלכו לעולמם, וחלקם עד הרגע הזה נשארו מחוסרי הכרה או עם נכות מסוימת.

סאלח סעד: על כן, אדוני היושב-ראש, אני פונה כאן לסגן שר הבריאות ליצמן להשקיע – זה עניין של 200,000–300,000 שקל – בשביל לבנות יחידת טיפול נמרץ ביישוב, סך הכול רכב אחד עם שני פרמדיקים שיישארו 24 שעות, ביישוב של 13,000 תושבים, להציל שם חיי אדם.

סאלח סעד: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת סאלח סעד.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נאוה בוקר נמצאת?

יחיאל חיליק בר: איננה נמצאת.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש – – –

מירב בן ארי: – – –

מאיר כהן: מירב, תודה רבה שהזכרת את זה.

מאיר כהן: את יודעת, דור הולך ודור בא – זה בסדר גמור.

מאיר כהן: אבל היה חשוב, כי אני חייב להגיד שידעתי שקיימת זנות, אבל ההלם הראשוני היה בפגישה עם הילדים, המבוגרים, הבנות, הבנים, והבנתי מהר מאוד, וכל אחד מבין, שאף אחד לא בוחר בדבר האיום והנורא הזה.

מאיר כהן: אני רוצה להתייחס לנקודה אחרת.

מאיר כהן: אני משער שהחוק הזה יתגבש, וחשוב לציין את חברת הכנסת זהבה גלאון – תמר זנדברג, חשוב לציין, כי כשהייתי שר הרווחה, היא פשוט פקדה את משרדי כל חודש על הדבר הזה.

מאיר כהן: זה היה בנפשה.

מאיר כהן: אני מלא הערכה על הדבר הזה.

מאיר כהן: ואני אומר לכן, בנות, אני פונה לראשי הערים, היות שהייתי ראש עיר: עכשיו אנחנו ערב בחירות מוניציפליות.

מאיר כהן: בתל אביב ובערים גדולות אחרות יש זנות במועדוני הלילה.

מאיר כהן: אלה עסקים שאני מבקש, ומרים – מושיט כפפה, רק שירימו אותה, לראשי הערים: אל תחדשו אישורי עסק לעסקים שאתם יודעים שיש בהם זנות.

מאיר כהן: זה מתחת לרדאר; הדברים האלה קורים.

מאיר כהן: אני אישית כשר רווחה פניתי לכמה ראשי ערים, והם אמרו לי: חופש העיסוק, אנחנו לא יכולים.

מאיר כהן: בכוחו של כל ראש עיר להפסיק את החרפה הזאת.

מאיר כהן: אני לא אציין אותם בשמות, אבל אני פונה לכל ראשי הערים במטרופולין הגדולה: תפקחו עיניים; תצהירו את זה לפני הבחירות שלכם; תפנו לקהל ותגידו: ברגע שאנחנו נבחרים, אנחנו מפסיקים את החרפה הזאת.

מאיר כהן: ומילה אחת על מה שהיה כאן, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תראו, הכנסת הערב – שימו לב, עמיר, תראו איזה יופי של ערב היה, וחבל מאוד שהדין ודברים העיב על זה, כי אני משער שהתקשורת תשים בפרונט את השיח הלא-טוב שהיה כאן.

מאיר כהן: אבל הכנסת זאת הערב עסקה בתרומות מזון, בפיקוח על מעונות, באיסור צריכת זנות, בהגנה על הצרכן – כל כך הרבה דברים יפים, מירב.

מאיר כהן: לכן, אנחנו צריכים קצת להיזהר במילותינו ובדרך שבה אנחנו תוקפים אחד את השני.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אכרם חסון; חברת הכנסת ענת ברקו; חבר הכנסת אברהם נגוסה, בבקשה – מוותר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש המתחלף והמקורי, חברים, גם אני השתכנעתי, חבר הכנסת פרץ, אבל ברכה אני חייב להגיד.

עיסאווי פריג': אני משוכנע כמוך, וזה בא באיחור רב.

עיסאווי פריג': אבל חברים, כשאני כאן ושומע שהצעת החוק הזאת עולה כאן, אני נזכר בידידה קרובה ויקרה לי, חברת הכנסת זהבה גלאון.

עיסאווי פריג': אני נזכר בה, מה לעשות.

עיסאווי פריג': מהיום הראשון שאני בכנסת אני שומע את זה בישיבת הסיעה; תמיד השיח הזה קיים, על השולחן.

עיסאווי פריג': ומכאן, אני מנסה לחשוב – קצת יותר מהברכה, בתחום שלוש הדקות – תראה כמה זה קשה לחבר מהאופוזיציה להעביר הצעת חוק.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת זהבה גלאון יותר מעשר שנים נלחמת; היא הניחה את זה, עסקה בזה רבות, דיברה על זה בכל במה; מלחמה – חוק מחויב, חוק שצריך להיות חוק שכולם משוכנעים בו.

שלי יחימוביץ': לא לא לא, זה היה מאוד לא פופולרי אז.

שלי יחימוביץ': מאוד לא פופולרי.

שלי יחימוביץ': על אחת כמה וכמה מגיעים לה השבחים.

עיסאווי פריג': טוב, מגיעים לה שבחים.

עיסאווי פריג': תראי, מה לעשות שמרצ תמיד חושבת לפני המחנה, גם ברמה החברתית.

עיסאווי פריג': אבל זה נפל ככה, מה לעשות.

שלי יחימוביץ': לא התכוונתי לתת כאלה מחמאות.

שלי יחימוביץ': לזהבה אני מוכנה.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': באה חברת הכנסת שולי מועלם, וכל הכבוד לה על שיתוף הפעולה הנהדר, שאני חייב לציין אותו, ולא רק עם זהבה אלא עם כל החברות שלי במפלגתי, במרצ, אם זה תמי או מיכל.

עיסאווי פריג': ונפלנו כך שיש לנו שרה שגם היא אישה, איילת שקד, וכל הדברים התחברו יחד עד שהגענו לרגע שבעיניי הוא רגע מכונן לחברה הישראלית.

עיסאווי פריג': למה אני אומר את זה – רגע מכונן?

עיסאווי פריג': אני לא אאריך, אדוני.

עיסאווי פריג': למיגור תופעת הזנות, המהלך שעושים היום מתבקש, אבל הוא מהלך ראשון וצעד קטן.

עיסאווי פריג': אני שואל: איפה השיקום ואיפה היחידה לאכיפת החוק הזה?

עיסאווי פריג': איך אנחנו נשלים את המעגל הזה?

עיסאווי פריג': והדבר הנוסף – האם הדרך תהיה עוד ארוכה עד שהחוק יונח לקריאה שנייה ושלישית?

עיסאווי פריג': זו שאלת השאלות.

עיסאווי פריג': מכאן אני פונה לכל החברים, לכל מי שנוגע בסוגיה הזאת, לחברי הוועדה – אני מבין שזה עובר לוועדה למעמד האישה, נכון?

מאיר כהן: חוקה.

עיסאווי פריג': אה, ועדת החוקה.

עיסאווי פריג': אני פונה ליושב-ראש ועדת החוקה, אני פונה לשר הממונה, לזרז את החקיקה, שנספיק להעביר את החוק הזה עוד בכנסת הזאת.

עיסאווי פריג': זה טוב, וצעד אחד, ולקראת עתיד ורוד למלחמה בכל עולם הפשע.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה, כבודו, ואחריו – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וחבר הכנסת מיקי לוי.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, גן אני מבקש לברך על החוק הזה, גם את זהבה, שיזמה ונאבקה באמת בתקופות לא פופולריות, וגם את כל היוזמות והיוזמים של החוק הזה.

יחיאל חיליק בר: אני חייב להגיד לך שאני, בכנסת הראשונה שלי, בכנסת התשע-עשרה, הייתי חבר בוועדה למעמד האישה; בחרתי להיות בוועדה, ובחרתי להיות בוועדת המשנה למאבק בסחר בנשים.

יחיאל חיליק בר: הגיעו אלינו כבר אז נשים עם עדויות קשות, קשות, אדוני היושב-ראש, על מה שקורה בתעשייה הזאת פה בישראל, שהיא מדינה קטנה, אבל התעשייה הזאת בה גדולה ורחבה.

יחיאל חיליק בר: הגיעו אלינו גם עדויות על מה זה לחיות ככה.

יחיאל חיליק בר: ואין לי שמץ של ספק שאין אישה – כמו שאולי נרמז פה על ידי מי מחברי הכנסת – שבוחרת – – –

שולי מועלם-רפאלי: לא נרמז.

מאיר כהן: לא נרמז.

מאיר כהן: לא נרמז.

יחיאל חיליק בר: לא נרמז?

מאיר כהן: לא.

רחל עזריה: כנראה הייתה אי-הבנה.

יחיאל חיליק בר: הבנתי.

יחיאל חיליק בר: לא, גם לא הזכרתי – את יודעת מה?

יחיאל חיליק בר: אבל יש הטוענים שיש נשים שבוחרות לעסוק בזנות.

יחיאל חיליק בר: היא מסיימת את חוק לימודיה ואומרת: מה נעשה?

יחיאל חיליק בר: נהיה אחות, כמו שולי?

יחיאל חיליק בר: נהיה רופאה? לא.

יחיאל חיליק בר: אני אלך לעשות ולעסוק בזנות.

יחיאל חיליק בר: אין אישה כזאת.

יחיאל חיליק בר: נשים בארץ, וגם תעשייה של נשים שמובאות מחו"ל לעסוק בזה, עושות את זה מתוך עוני, מתוך ניצול.

יחיאל חיליק בר: זה עולם ענק של פשע שמגלגלת התעשייה הזאת.

יחיאל חיליק בר: ואני מברך על החוק הזה, למרות שאני חושב, שולי, שזה חוק מצומצם מדי.

יחיאל חיליק בר: זה חוק שהוא מעט מדי, מאוחר מדי, ואני מקווה שבהובלתך – – –

עליזה לביא: זו התחלה.

יחיאל חיליק בר: נכון, נכון.

יחיאל חיליק בר: אני אומר: אני מברך.

יחיאל חיליק בר: אמרתי, אני מברך, זאת בשורה, אבל תסכימי איתי שהוא מעט מדי כרגע, גם בענישה שלו ובהרתעה.

יחיאל חיליק בר: אגב, החוק הזה כרגע הופך את הזנות לסוג של משהו לעשירים: מי שיש לו כסף או מי שלא אכפת לו לשלם את הקנס הזה יוכל לצרוך זנות.

עליזה לביא: לא, זו תהיה סנקציה פלילית.

יחיאל חיליק בר: בשלישית זה פלילי.

יחיאל חיליק בר: עליזה, זה קצת מדי.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שאפשר – – –

שולי מועלם-רפאלי: זה קודם כול עושה מצריכת זנות עבירה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה איתך, אנחנו הלכנו על המתווה הפלילי – – – שישנם אנשי משפט הטוענים שזאת דרך נכונה וטובה יותר, שאם היינו נשארים בתוואי הפלילי זה היה – – –

יחיאל חיליק בר: מאה אחוז.

יחיאל חיליק בר: אתן עמלתן על החוק ולמדתן.

עליזה לביא: יותר מזה, חיליק, מלבד מעשה זנות, גם עם זה יש לנו – – – אבל מצד שני כנסת ישראל תאמר:

עליזה לביא: די לצריכת הזנות – – –

יחיאל חיליק בר: מצוין, ואני מקווה, בוודאי, שלא רק באופן סמלי, אלא שיהיו סעדים.

יחיאל חיליק בר: ואני גם מקווה שנצליח – תצליחו לשכלל טיפה את החוק הזה עד הקריאה השנייה והשלישית.

יחיאל חיליק בר: ולא פחות חשוב, כמובן, להוסיף שני אלמנטים: 1.

יחיאל חיליק בר: אלמנט של שיקום של האנשים שהיו בתוך התעשייה הזאת במשך כל כך הרבה שנים; 2.

יחיאל חיליק בר: נושא של חינוך, אולי חינוך כבר מבית ספר תיכון או יסודי או לפני, כמה התופעה הזאת היא מסוכנת וגרועה.

יחיאל חיליק בר: אבל באמת, אני מברך על צעד ראשון, היסטורי, אולי, בכנסת ישראל, ובאמת יישר כוח לעוסקות ועוסקים במלאכה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מאיר כהן: לא, סליחה, מיקי; חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, ואחריה – מיקי לוי.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אם מותר לי, הזכרתי את חברת הכנסת זהבה גלאון, אבל אני, בשביל ההגינות, חייב להזכיר גם את חברת הכנסת מיכל רוזין, שגם היא, כשהייתי שר רווחה, התדפקה על דלתי.

מאיר כהן: אני חייב לתקן את זה ולהוסיף.

מאיר כהן: תודה רבה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, חברות כנסת, נשים מחוללות שינוי.

פנינה תמנו: יש רגעים שעומדים פה, מסתכלים סביבנו, ואנחנו מבינים את המשמעות של לחולל שינוי בכנסת ישראל.

פנינה תמנו: קודם לחוק הזה הגיע חוק הפיקוח על מעונות, שאותו הובילו נשים חברות כנסת, והינה החוק הזה, של נשים שיושבות כאן בבית הזה ולא מוכנות לשכוח את הנשים שנדחקו מאחורי מסך שחור, לישראל תחתית; נשים שלא נוח לנו להסתכל עליהן, נשים שקופות; נשים שיום-יום נאלצות להתמודד עם תופעה קשה, מכוערת, שיש כאלה שנוח להם לומר שזה בסך הכול בחירה.

פנינה תמנו: אני רוצה להודות – להודות לך, חברת הכנסת עליזה לביא, שמובילה את ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות, ולחברת הכנסת שולי מועלם, שהחוק שלכן עבר – הצעת החוק הפרטית עברה בקריאה טרומית ותוצמד לחוק הזה – על האומץ שבו הובלתן לאורך שנים, יחד עם נוספות שהיו כאן בבית הזה: זהבה גלאון, מיכל רוזין, ונאמרו השמות, ולכל אחת מגיע הכבוד הראוי.

פנינה תמנו: אבל בלי אומץ הלב שלכן לשים סוגיה שהייתה קשה לעיכול – קשה לעיכול לממשלה, קשה לעיכול לאותם מקטרגים על החוק הזה – זה לא היה קורה.

פנינה תמנו: אנחנו מדברים על נשים, אבל בואו נזכור: מדובר הרבה פעמים בילדות, ילדות משכונת מצוקה, וזה מתחיל בזה שמגיע הדון ז'ואן שבסך הכול מפתה אותה בזה שהוא יקנה לה ג'ינס, שהוא ייקח אותה למועדון, ובסך הכול זה טרמפ, ומשם זה מידרדר.

פנינה תמנו: אני חושבת שנאמרת פה אמירה מאוד חשובה – של הכנסת, קודם כול, ושל הממשלה: די לצריכת זנות.

פנינה תמנו: אנחנו לא נשאיר את הנשים האלה מאחורי מסך להתמודד לבדן, ולהצדיק את התופעה המכוערת, שאומרים לנו שהתחילה בשחר הימים, בזמן שיש שם אלימות וברוטליות וניצול וקושי רב, והרבה מאוד פעמים נוח לנו פשוט לא לראות את זה.

פנינה תמנו: זה רק תחילת הדרך; זאת הוראת שעה, וזה צריך להיות חוק קבוע.

פנינה תמנו: צריך להרחיב את החוק הזה: צריך לחנך, אמרו לפניי; לתת שיקום.

פנינה תמנו: צריך לעקור את התופעה הזאת מן השורש, ואני רוצה לומר שזה מתחיל בזה.

פנינה תמנו: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חברת הכנסת נורית קורן.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק לאיסור צריכת זנות זו הצעת חוק שהיא צעד ראשון לבאות.

מיקי לוי: זה הרבה, אבל זה לא מספיק כלל ועיקר.

מיקי לוי: ממש לא מספיק.

מיקי לוי: ואת זה אני אומר בלשון המעטה.

מיקי לוי: התופעה הזאת היא תופעה חברתית פסולה.

מיקי לוי: זהו ניצול מבחיל של נשים וגופן של נשים.

מיקי לוי: תופעת הזנות בישראל – ואני אומר את זה מהכובע הקודם שלי – מחוללת אירועי פשיעה נוספים מסביב לתופעת הזנות: סחיטה, סמים ועוד כהנה וכהנה.

מיקי לוי: ניצול מצבן של נשים מוחלשות אינו בא לענות על שום צרכים טבעיים, שיהיה ברור פה, וכל הסיסמאות מהעבר שזה צורך חברתי – אין מושג כזה שזנות היא צורך חברתי, וצריך לעקור את התופעה הזאת מהשורש.

מיקי לוי: בכובע הקודם שלי אני יכול להגיד שמשטרת ישראל עושה עבודה טובה, ואני מברך את חבריי על כך, אבל אני מבקש: צריך לעשות יותר, ואתם יכולים לעשות יותר.

מיקי לוי: צריך לעקור את התופעה הזאת מן השורש.

מיקי לוי: צריך לתקוף את אותם בתי בושת בבנייני מגורים, באזורי תעשייה, ולא לתת מנוחה לאותם סרסורים; לעצור אותם ולרדוף אותם יומם ולילה.

מיקי לוי: אני אומר שהחוק הזה זה צעד ראשון ולא מספק.

מיקי לוי: לצורך העניין, כנספח לחוק הזה הגשתי הצעת חוק – שכמובן לא עברה, כי אני הגשתי אותה לוועדת שרים לחקיקה, ואולי מכיוון שמדובר בי כמציע.

מיקי לוי: ההצעה אמרה: בואו נחלט את הרווחים של הסרסורים, את רווחי הזנות, לטובת אותן נשים מוחלשות, לשיקום אותן נשים, לדאוג להן לעבודה, לדאוג – לחלק מהנשים יש ילדים; לדאוג, כן, לחינוך ילדיהן.

מיקי לוי: הכסף שמחולט מהסרסורים עצמם על ידי משטרת ישראל אינו שייך למשרד האוצר, הוא שייך לאותן נשים מוחלשות, ולגבי חלק מהן – לילדים שלהן, לחינוכם ולשיקומם מחדש.

מיקי לוי: אבל מה קרה בוועדת השרים לחקיקה?

מיקי לוי: כמובן שהחוק נפסל.

מאיר כהן: תודה רבה, מיקי.

מיקי לוי: משפט אחרון, אדוני.

מיקי לוי: אני קורא לאותן חברות כנסת שהצליחו להעביר את החוק הזה – חברת הכנסת מועלם, גם לך: קחו את החוק הזה ממני, אני לא צריך אותו, ותביאו אותו – חילוט כספי סרסורים לטובת שיקומן של אותן נשים וחינוך ילדיהן לעתיד לבוא.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת נורית קורן – לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת סבטלובה, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת עזריה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לא כל יום אנחנו גאים על מה שמתרחש פה, בבית המחוקקים.

קסניה סבטלובה: לא כל יום יוצא לנו להיות גאים בחוקים שמעבירים פה ברוב, לפעמים אפילו ברוב גדול, שהחוקים האלה מסבים שום דבר חוץ מבושה מאוד גדולה, גם לנו, למחוקקים, וגם לבית ישראל באופן כללי.

קסניה סבטלובה: אבל היום זה יום של גאווה.

קסניה סבטלובה: היום אנחנו גאים, ואני באופן אישי מאוד גאה בכל היוזמות הנפלאות של החוק הזה, בכל אלה שדחפו לכך שהוא באמת יבשיל ושאנחנו נגיע ליום הזה.

קסניה סבטלובה: זו בשורה גדולה מאוד, גם לשורדות של תעשיית הזנות, גם לכאלה שעדיין נמצאות שם, ואנחנו מקוות ומקווים שהן יצאו משם ויפתחו בחיים חדשים.

קסניה סבטלובה: אישה זה לא חפץ, וכל מי שחושב אחרת צריך להיענש.

קסניה סבטלובה: התפיסה הזאת היא לא רק תפיסה שגויה – היא תפיסה שמאמללת; היא תפיסה שבעצם מחפיצה את האישה, ובסופו של דבר היא מביאה את האישה למעגל הבלתי-נגמר הזה של חיים במעגל הזנות, שמשם באמת קשה מאוד לצאת.

קסניה סבטלובה: אני לא אחזור על דברים שנאמרו פה ועל נסיבות החיים של אלה שמצאו את עצמן בעיסוק הזה, העיסוק הבאמת-נוראי כל כך, שהורג את הגוף והורג את הנפש.

קסניה סבטלובה: אנחנו רק נגיד שהצעד הזה הוא צעד מבורך.

קסניה סבטלובה: זה צעד ראשון, ואנחנו מקווים ומייחלים לעוד הרבה צעדים כאלה, שיעזרו לנשים באשר הן, נשים בתעשייה הנוראית הזאת.

קסניה סבטלובה: זו תעשייה; זה לא עיסוק, זה לא מקצוע, זו תעשייה, תעשייה מחרידה שמחפיצה נשים, נערות, ילדות, נשים בוגרות, עושה מהן חפצים חסרי ערך.

קסניה סבטלובה: ביום הזה אני רוצה גם לגעת בנקודה כואבת אחרת.

קסניה סבטלובה: רק השנה נרצחו 20 נשים.

קסניה סבטלובה: תחשבו על זה, 20 נשים קיפחו את החיים שלהן בגלל מה שמכונה "אלימות במשפחה".

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על מגפה אמיתית.

קסניה סבטלובה: לצערי הרב, לצערי הרב, הממשלה הזאת לא נותנת את דעתה על כך שהתופעה הזאת לא רק פוגעת באותן 20 משפחות, לא רק לוקחת את החיים של אותן 20 נשים.

קסניה סבטלובה: לא.

קסניה סבטלובה: זה הרבה מעבר לזה; זה סימן לכל האחרים שחיים של אישה הם זולים מאוד, כפי שגם החיים שלה בכל הדברים האלה שנוגעים לתעשיית הזנות זולים מאוד.

קסניה סבטלובה: אפשר להחפיץ אישה, אפשר לעשות ממנה צעצוע, אפשר להשתעשע בה ואז לזרוק אותה, אפשר להתעלל בה, אפשר להכות אותה, אפשר לרצוח אותה.

קסניה סבטלובה: ומה יקרה?

קסניה סבטלובה: מה יקרה בסוף?

קסניה סבטלובה: מי מהשרים קופץ ללוויות של נשים שנרצחו?

קסניה סבטלובה: מי מהם נמצא שם ומבטיח, ומבטיחה, שהם יטפלו בתופעה הזאת עד שיבוא סוף למגפת הרציחות המחרידה?

קסניה סבטלובה: אז אנחנו ביום שהוא באמת יום שכולו תקווה, שכולו גאווה, אבל כדאי וראוי מאוד שהכנסת הזאת באמת תפעיל את כל הכוחות שלה כדי שנעביר עוד ועוד חוקים לטובת שיפור מצבן של הנשים במדינת ישראל, מכל מגזר – –

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: – – מכל דת, מכל לאום.

קסניה סבטלובה: נשים באשר הן נשים שוות הרבה מאוד.

קסניה סבטלובה: הן בני אדם.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת עזריה, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת מיכל בירן, ואחרון הדוברים – מוסי רז.

מיכל רוזין: אני מוותרת.

מאיר כהן: את מוותרת, מיכל?

מאיר כהן: אוקיי.

רחל עזריה: כבוד היו"ר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, כבוד השר, קודם כול, זה רגע מרגש.

רחל עזריה: אני יודעת שכולם אמרו את זה, אבל זה באמת מרגש, וזה משמעותי, כי אני חושבת שהמשימה העיקרית שלנו בעולם היא לקבל את העולם מהורינו ולהשאיר לילדינו עולם טוב יותר, ולעיתים מזדמן לנו באמת לעשות את זה כמו שצריך.

רחל עזריה: ואני חושבת שהצעת החוק הזאת היא בדיוק הצעת חוק כזאת שמשאירה לילדינו עולם טוב יותר.

רחל עזריה: אנחנו מקדמים את האנושות ואת מדינת ישראל עוד צעד אחד קדימה, וזה פשוט מדהים.

רחל עזריה: אני רוצה לספר סיפור קצר.

רחל עזריה: לפני כמה חודשים, נדמה לי, הגיעו אליי מובילות המאבק ללשכה, ואחרי שהן דיברו על מה שחשוב, ואמרתי שכמובן אני איתן והכול בסדר, עצרתי אותן לרגע ושאלתי אותן אם יש להן כוח, וכמה זה קשה, והאם הן מצליחות להחזיק מעמד.

רחל עזריה: אני בגיל צעיר ניהלתי ארגון למסורבות גט, ואני יודעת כמה זה קשה רגשית כשגם המאבק הוא קשה וגם הנושא הוא כמעט בלתי נסבל וצריך לפגוש דברים מאוד מאוד קשים.

רחל עזריה: וניצן ושאר הפעילות חייכו את החיוך הטוב שלהן ואמרו שלפעמים יש להן יותר כוח ולפעמים פחות.

רחל עזריה: ואני שמחה שהגענו לרגע הזה ושכוחותיהן עמדו להן כדי להצליח להוביל את המהלך הזה, כי זה ממש כמעט בלתי נתפס.

רחל עזריה: וכמובן, ברכות גדולות לחברות הכנסת שהובילו; כולנו תמכנו, אבל בסוף היו חברות כנסת שהובילו.

רחל עזריה: יש פה פריצת דרך ענקית ומשמעותית, אז לכן, לפעילות, לחברת הכנסת שולי מועלם, לעליזה לביא, וכמובן כמובן לזהבה גלאון האהובה והיקרה, שלצערנו לא פה כדי – – –

מיכל רוזין: היא צופה בך עכשיו.

רחל עזריה: היא צופה, נכון.

רחל עזריה: באמת מגיע לה.

רחל עזריה: – – – ולעאידה תומא סלימאן, ולכל חברות הכנסת שעשו פה מהלך ממש היסטורי.

רחל עזריה: זה יום שממלא אותנו בהרבה מאוד גאווה ותקווה.

רחל עזריה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת מוסי רז – אחרון הדוברים.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שר שאיננו, כרגיל.

מירב בן ארי: הוא כאן.

מאיר כהן: הוא כאן.

מאיר כהן: הוא כאן.

מאיר כהן: הוא כאן.

מוסי רז: אה, יש שר.

מוסי רז: שלום.

מירב בן ארי: שר ושרה.

מוסי רז: ראשית, גם אני רוצה להתחיל עם התודות.

מוסי רז: קודם כול רציתי להודות לגוף אחד שעדיין לא נשמעו פה התודות אליו, שאנחנו לא נוהגים להודות לו כאן בכנסת: הפרלמנט השבדי, שהוא הראשון שחוקק חקיקה כזאת, ואימצו אותה במקומות אחרים; כמובן, לחברתי חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון, שלפני ארבעה ימים מלאה שנה להתפטרות שלה, שהובילה את הנושא הזה במשך שנים רבות, גם כשהיא הייתה היחידה פה בכנסת שתמכה בו – גם היחידה במפלגה שלנו, מפלגתה, מפלגתנו, שתמכה בו – עד שהגענו – ותראו איזה שינוי חברתי משמעותי – למצב שאיש הערב פה לא יצביע נגד ההצעה הזאת.

מוסי רז: תראו איך דברים משתנים.

מוסי רז: אני רוצה להודות לפעילות המסורות – כמובן, לעו"ד ניצן כהנא ולכל האחרות שמפגינות בכל 15 באוגוסט בחום הנורא של תל אביב.

מוסי רז: אני לא יודע איך אפשר לצאת שם החוצה ולהפגין באוגוסט; לכל חברות הכנסת וחברי הכנסת שקידמו – לחברת הכנסת מועלם, לחברת הכנסת עליזה לביא, לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מוסי רז: תראו, אני חושב שיש כאן מהפכה משמעותית מהבחינה הזאת שאנחנו משלימים כאן תהליך שבו אנחנו אוסרים סופית שימוש בגוף האדם.

מוסי רז: זה תהליך שהחל מזמן, מזמן, עם האיסור של העבדות – העבדות הרשמית, כי גם זה סוג של עבדות – והוא המשיך לפני עשרות שנים עם האיסור של ענישה פיזית – שוב, ענישה פיזית רשמית, כי גם זה סוג של ענישה פיזית – ואנחנו ממשיכים אותו כאן הערב בקריאה ראשונה, ואני מקווה ומאמין שבקרוב גם בקריאה שנייה ושלישית.

מוסי רז: אני מקווה שבהמשך התהליך לא נשכח שאין לנו מלחמה נגד עובדות המין או עובדי המין.

מוסי רז: אנחנו רוצים להגיע למצב שיש סל שמאפשר להם שיקום, מאפשר להם לפרוץ לחיים חדשים וטובים יותר.

מוסי רז: אני רוצה להגיד שהחקיקה שנעשית כאן היום היא לא חקיקה רק לטובת עובדות ועובדי תעשיית המין – היא חקיקה לטובת כל הנשים וכל האנשים.

מוסי רז: משום שברגע שמפסיקים לצרוך גוף של אנשים – גוף של נשים בדרך כלל, אבל לא בכל המקרים – אז בעצם אנחנו מכבדים יותר את כל הנשים וכל אדם באשר הוא, את כל האזרחיות והאזרחים.

מוסי רז: לכן, זה חשוב מאוד מה שאנחנו עושים.

מוסי רז: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אדוני השר, נעבור להצבעה.

מאיר כהן: להזכירכם, אנחנו מצביעים על הצעת חוק איסור צריכת זנות (הוראת שעה), התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור צריכת זנות (הוראת שעה), התשע"ט–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, 39 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: מברוכ.

מאיר כהן: ההצעה עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: אני מוסיף לפרוטוקול את הגברת לאה פדידה, שמצביעה בעד.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: ובכן, אדוני השר יציג את הצעת החוק – סליחה, יש הודעה למזכירת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שיעלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 125), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1260); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק האחרונה בסדר-היום: הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 5) (תיקון) (דחיית מועד התחילה), התשע"ט–2018, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ בנקאיות (תיקון מס' 5) (תיקון) (דחיית מועד התחילה), התשע"ט–2018, מבקשת לדחות את תחילתו של חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 5), התשע"ז–2017, בתשעה חודשים.

יואב גלנט: ביום י"ז באב התשע"ז, 9 באוגוסט 2017, פורסם תיקון מס' 5 לחוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות.

יואב גלנט: במסגרת התיקון, בין השאר, שונה שם החוק לחוק אשראי הוגן, הורחבה תחולת החוק כך שיחול גם על תאגידים בנקאיים, עודכן מנגנון תקרת הריבית הקבוע בו, נוספו הוראות שונות שתכליתן הגנה נאותה על הצרכנים בשוק האשראי, וכן נוספו הוראות עונשין – –

מאיר כהן: סליחה, עם כל הכבוד, השר מציג כאן הצעת חוק.

מאיר כהן: נחמד, אבל אנא עשו את זה בשקט.

יואב גלנט: – – ועיצום כספי, שנועדו לאפשר אכיפה אפקטיבית של הוראותיו.

יואב גלנט: כמו כן הוסמך שר המשפטים, בהסכמת שר האוצר ונגיד בנק ישראל, להתקין תקנות הנוגעות לתחולת החוק והוראותיו.

יואב גלנט: בהתאם לסעיף התחילה שנקבע בתיקון מס' 5 – סעיף 23 – עיקר הוראותיו של התיקון – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת חנין, נו, באמת.

יואב גלנט: זה מה שנקרא, אדוני היושב-ראש, אכיפה סלקטיבית.

יואב גלנט: בהתאם לסעיף התחולה שנקבע בתיקון מס' 5 (סעיף 23), עיקר הוראותיו של התיקון עתיד להיכנס לתוקף בחודש נובמבר 2018.

יואב גלנט: בשל מורכבות הנושא מוצע לתקן את הסעיף שנקבע בתיקון החוק ולדחות את תחילתו בתשעה חודשים, כך שתחילתו תהיה 24 חודשים מיום פרסומו במקום 15 חודשים, ובכך להאריך את תקופת ההיערכות להסדרים החדשים כפי שנקבעו בתיקון החוק ובתקנות שעתידות להיות מותקנות מכוחו.

יואב גלנט: לאור האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, אני מצטער שהפריעו, אבל יש רגע של שמחה.

מאיר כהן: בואו נכבד אותו.

מאיר כהן: רויטל סויד, רוצה לדבר או מוותרת?

מאיר כהן: מוותרת; עאידה תומא סלימאן; איציק שמולי – מוותר; עליזה לביא – מוותרת; חברת הכנסת לאה פדידה – מוותרת; ישראל אייכלר – אינו נוכח; חיים ילין – אינו נוכח; תמר זנדברג – אינו נוכחת; עפר שלח – אינו נוכח; מיקי לוי – מוותר; נורית קורן – אינה נוכחת; אילת נחמיאס ורבין – מוותרת; קסניה סבטלובה – לא נוכחת; חבר הכנסת גליק – אינו נוכח.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: אנחנו מגיעים להצבעה, ברשותכם.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 5) (תיקון) (דחיית מועד התחילה), התשע"ט–2018, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 5) (תיקון) (דחיית מועד התחילה) התשע"ט–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: 22 בעד, חמישה מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, אם ירצה השם, יום שלישי, י"ד בחשוון התשע"ט, 23 באוקטובר 2018, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.