ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 365, 2018-10-21 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ב בחשוון התשע"ט, 21 באוקטובר 2018, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל הנכבד לכבד את כניסת נשיא המדינה בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

ירדנה מלר-הורוביץ: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין, אדוני ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות, עו"ד דוד חיות ושופטי בית המשפט העליון, שר הביטחון אביגדור ליברמן, ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני, שרים, חברי כנסת בהווה ובעבר, נגידת בנק ישראל ד"ר קרנית פלוג, יושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית יצחק הרצוג והגברת מיכל הרצוג, ראש המטה הכללי של צה"ל רב-אלוף גדי איזנקוט, אלמנת הנשיא החמישי של מדינת ישראל יצחק נבון ז"ל הגברת מירי שפיר נבון, מכובדי סגל א' של המדינה, ראשי הנציגויות הזרות, ראשי העדות הדתיות בישראל, מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ, מנכ"ל הכנסת אלברט סחרוביץ, היועץ המשפטי לכנסת עו"ד איל ינון, ראשי רשויות, תלמידים, חיילים, שוטרים וסוהרים, משפחת רבין היקרה: דליה, יובל, הנכדים והנינים, כל בני המשפחה, אורחים נכבדים, אזרחי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את הישיבה המיוחדת לציון 23 שנים לרצח הרמטכ"ל וראש הממשלה לשעבר יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד את זכרו בקימה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: )

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הלילה ההוא, י"ב בחשוון תשנ"ו, 4 בנובמבר 1995, נצרב כליל שימורים בתולדות מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שומרים עליו כדי לזכור כמה הרסני כוחה של שנאת אחים.

יולי יואל אדלשטיין: מה נוראה עוצמתן של קנאות עיוורת ושל דבקות חירשת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שומרים עליו כדי להזכיר שבסופו של כל מדרון חלקלק יש תהום.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שומרים ולא שוכחים.

יולי יואל אדלשטיין: יצחק רבין היה מבניה הבכורים של ארץ ישראל שחידשה את ימיה.

יולי יואל אדלשטיין: בן למשפחה ציונית שעלתה ארצה בכוח החזון.

יולי יואל אדלשטיין: יליד ירושלים, פלמ"חניק, מראשוני המפקדים בצה"ל, מנהיג בכל מובן המילה.

יולי יואל אדלשטיין: יש שאלה אחת שמופנית לכל המנהיגים, בכל התרבויות, בכל הזמנים והמקומות.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה הזו היא: אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: איפה אתה?

יולי יואל אדלשטיין: איפה אתה כשזקוקים לך; איפה אתה כשהעם ניצב על פרשת דרכים; איפה אתה כשצריך להחליט לכאן או לכאן?

יולי יואל אדלשטיין: יצחק רבין נפגש בשאלה הזאת פעמים רבות.

יולי יואל אדלשטיין: שאלו אותו: אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: במלחמת העצמאות, כשהיה צריך להילחם על ירושלים ובמקומות הכי קשים בירושלים, בשייח' ג'ראח, בהר ציון וברמת רחל.

יולי יואל אדלשטיין: שאלו אותו: אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים, כשחוסר הוודאות היה קשה מנשוא והיה צורך נואש בגיוס תרומות ותחמושת.

יולי יואל אדלשטיין: שאלו אותו: אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: עוד ועוד, כשגריר, כשר, כראש ממשלת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אבל גם כאשר היה במדים וגם כאשר לבש חליפות, בארץ וברחבי העולם, התשובה של רבין הייתה תמיד אחת: הינני, אני כאן, האחריות עליי.

יולי יואל אדלשטיין: רבין לקח על עצמו את האחריות כשזה השתלם וגם כשממש לא.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי המבצע המופלא לשחרור חטופי מטוס אייר פראנס באנטבה רבין הגיע לאולם הזה ודיווח על האירועים לחברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר באופן ישיר: ההחלטה הראשונית לשחרר מחבלים בתמורה לחטופים הייתה החלטה קשה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההחלטה שבאה במקומה, להוציא לפועל מבצע צבאי, הייתה קשה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו לוקחים אחריות על שתיהן.

יולי יואל אדלשטיין: כלשונו מעל הבימה הזאת: "לא באנו בדברים מראש עם שום ממשלה אחרת ולא נטיל אחריות על שום מדינה וממשלה זולתנו – – –אין אנחנו באים לשחרר שום ממשלה מן החובה להילחם לביעור הטרור, אך מעל לכול עמוד נעמוד במאבק הזה, אפילו כאשר היננו בודדים", סוף ציטוט.

יולי יואל אדלשטיין: גם ברגעי משבר, לנוכח תבוסה, רבין נשאל וענה: הינני.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי שנכשל המבצע לחילוץ החייל נחשון וקסמן הוא ישב קבל עם ועולם, מול מצלמות הטלוויזיה, ואמר מילים קצרות ובלתי נשכחות, ואני מצטט: "אני, ראש הממשלה ושר הביטחון נושא באחריות על הפעולה שבוצעה הערב".

יולי יואל אדלשטיין: זו הייתה רוחו של יצחק רבין.

יולי יואל אדלשטיין: אייכה, אתם שואלים?

יולי יואל אדלשטיין: אני כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אני נושא באחריות לטוב ולמוטב.

יולי יואל אדלשטיין: אני אנווט.

יולי יואל אדלשטיין: בשנים האחרונות לחייו ניסה יצחק רבין לנווט את ספינת ישראל אל מפרץ השלום.

יולי יואל אדלשטיין: אני חשבתי אז, ואני חושב גם היום, שדרכו לא הייתה נכונה, שהחופים השקטים שאותם הוא חזה היו רק תעתוע, ובמקומם מצפה לנו סערה אדירה ומסוכנת; חשבתי אז, ואני חושב גם היום, שהסכמי אוסלו נועדו להיכשל כי אויבינו מעולם לא רצו ולא התכוונו לסיים את הסכסוך.

יולי יואל אדלשטיין: אבל חשבתי אז, ואני בטוח בכך עד היום, שאסור שחוסר הסכמה אידיאולוגי יהיה תירוץ לאלימות.

יולי יואל אדלשטיין: אין בעיה שיהיו בינינו מחלוקות חריפות ולוהטות, כאלה שיורדות עד תשתית הקיום.

יולי יואל אדלשטיין: להפך, הרי אין משפחה בלי ויכוחים, ובדמוקרטיה כל אחד בטוח שהוא מכיר דרך יותר טובה להצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כדי שנמשיך להיות דמוקרטיה, אנחנו חייבים להמשיך להיות משפחה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חייבים לדאוג שיריבות פוליטית אינה גולשת למלחמת אחים, שאנחנו מסוגלים לזהות את הכוונות הטובות של מי שלא חושב כמונו, גם אם התוצאות של מעשיו נראות לנו הרות אסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי, לפני 23 שנים אדם נקלה ובזוי רצה לפרק את המשפחה שלנו בכוח, באלימות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

יולי יואל אדלשטיין: שנה בשנה, בלי להתעייף ובלי להשתעמם, נדגיש כי אחדות העם היא יסוד היסודות להצלחת העם.

יולי יואל אדלשטיין: נזכור כי כמו שנכתב בפרשת השבוע, "אנשים אחים אנחנו".

יולי יואל אדלשטיין: לא נערער על כך גם בשעות הקשות ביותר, גם כשנדמה שאנחנו אפילו לא מבינים את השפה האחד של השני; למרות הכול, אנשים אחים אנחנו, ודווקא בשל זאת אין דבר שיוכל לעמוד בפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של ראש הממשלה יצחק רבין, המצביא והמדינאי שנשא תמיד בעול האחריות, נצור לעד בתולדות ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

בנימין נתניהו: מכובדי נשיא המדינה ראובן ריבלין, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות ועו"ד דוד חיות, ראשת האופוזיציה ציפי לבני, שרים, חברי הכנסת בעבר ובהווה, יושב-ראש הסוכנות יצחק הרצוג, הרמטכ"ל רב-אלוף גדי איזנקוט, משפחת רבין, ראשי הנציגויות, ראשי העדות, המכובדים, הרצח הנורא של יצחק רבין הוא טראומה לאומית למדינת ישראל וטראומה היסטורית לעם ישראל.

בנימין נתניהו: מעמד יום השנה בהר הרצל לזכרו של יצחק רבין הוא מעמד חשוב, מרגש, ואכן, יש לומר את האמת, גם מעמד מאוד טעון.

בנימין נתניהו: היום נאמר שם, ברמיזה עבה אליי, שצריך לדעת בחיים הציבוריים לחרוק שן, ואני אומר לכם שהיו לא מעט פעמים במעמד הזה שבהן חרקתי שן – ולא רק במעמד הזה – אבל גם היום.

בנימין נתניהו: לתדהמתי, אני עדיין נדהם, שמעתי שם היום טענה כאילו דוברת בלשכת ראש הממשלה פרסמה פוסט שבו הופיעה תמונה של לחיצת היד של יצחק רבין ויאסר ערפאת בבית הלבן תחת הטיית הפועל בג"ד – הפועל הזה הוא פועל מאוד טעון.

בנימין נתניהו: מיותר לציין, נאמר, שהאישה הזאת ממשיכה לקבל משכורת ממשלמי המיסים.

בנימין נתניהו: אני נדהמתי, כי אני לא האמנתי לרגע שמישהו או מישהי במשרד ראש הממשלה עשה דבר כזה, אבל ביקשתי מייד לבדוק את הדבר, והתברר שאכן לא היה ולא נברא: זה בכלל ציוץ של עיתונאית שאיננה קשורה למשרד ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: לא ידעתי על הציוץ הזה, ואני כמובן מתנער ממנו, מתנער ממנו בכל תוקף.

בנימין נתניהו: זוהי, לצערי, דוגמה כיצד לפעמים תוך כדי השיח על מתינות הדיבור ועל לחימה בהסתה אומרים דברים פוגעניים וחסרי שחר – לא רק עליי, על ציבור שלם – שאין להם שום אחיזה במציאות.

בנימין נתניהו: ההתנקשות הנפשעת ברבין גדעה את חייו של לוחם ומצביא, שגריר ומדינאי, שהקדיש את חייו לקוממיות עמנו בארצו.

בנימין נתניהו: לא פחות מכך, הזעזוע, הזעזוע הזה, כפי שאמרתי בהר הרצל, מצטרף לאבן הדרך של רצח גדליהו בן אחיקם – הגדרתי את זה: מצום גדליהו לצום יצחק – כדי להזכיר לנו מאורעות טרגיים בתולדותינו שהשיתו עלינו חורבן וגלות.

בנימין נתניהו: הדמוקרטיה בבית הזה, וגם מחוצה לו, רוויית ויכוחים.

בנימין נתניהו: היא תוססת והיא דינמית.

בנימין נתניהו: אנחנו לא דיקטטורה, ששולטת בה דעה אחידה, ואנחנו גם לא מדינה צפון אירופית או סקנדינבית, שבה אנשים לא מבטאים את דעתם בעוצמה רבה, לפעמים בחוצפה – שאופיינית לעמנו; לא ברור שאירופה שומרת על הכללים הללו, אבל אלה המאפיינים של דמוקרטיה, ואלה גם המאפיינים של העם שלנו.

בנימין נתניהו: אבל אסור שנשכח לרגע שמדובר בעם שלנו, שעבר אחד וגורל אחד מאחדים את כולנו, ושאין שום דבר שמצדיק את האלימות.

בנימין נתניהו: שום דבר.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, בהר הרצל הדגשתי את חשיבות הברית עם ירדן, שאותה כונן יצחק רבין.

בנימין נתניהו: אנחנו נכנסים לשנת ה-25 של השלום עם הממלכה ההאשמית, שלום שהוא נכס אסטרטגי.

בנימין נתניהו: אני מכנה אותו אחד משוברי הגלים של סופת האסלאם הקיצוני שפוקדת תדירות את המזרח התיכון.

בנימין נתניהו: במקביל, אנחנו מציינים חצי יובל שנים לחתימת הסכמי אוסלו.

בנימין נתניהו: אין זה סוד שעמדתי ביחס לשני ההסכמים, עם ירדן ועם הפלסטינים, הייתה מנוגדת: ירדן שמה קץ למצב המלחמה איתנו.

בנימין נתניהו: היא חדלה מלתת ידה לטרור, ויותר מכך, היא הכירה בקיומה של ישראל מתוך כנות כוונות.

בנימין נתניהו: במקרה של אוסלו ייחלנו לתוצאה דומה, אבל לצערנו התברר עד מהרה שההנהגה הפלסטינית מסרבת לשים קץ לסכסוך.

בנימין נתניהו: יצחק רבין רצה בשלום, הוא רצה בַּשלום.

בנימין נתניהו: הוא חתר להשלמה היסטורית עם הפלסטינים במחיר ויתורים על חלקים מן הארץ.

בנימין נתניהו: רצינות כוונותיו הייתה ברורה לשכניו, אלא שהם לא החזירו לו באותו מטבע.

בנימין נתניהו: הפיגועים הרצחניים נגדנו, השיח הפנים-פלסטיני, שהמשיך לראות בישראל אויב, הוכיחו שפני הפלסטינים אינם לשלום אמת.

בנימין נתניהו: יצחק רבין פעל, להשקפתו, לטובת מדינת ישראל; גם אני וגם חבריי, רבים מאוד מחבריי, פעלנו אז, להשקפתנו, לטובת ישראל.

בנימין נתניהו: אני החזקתי בדעה שאסור לנו לקרוע מאיתנו חבלי מולדת שלהערכתי עם פינוים ישמשו מייד כבסיסי התקפה נגדנו – כך אמרתי.

בנימין נתניהו: נוכח הטרור המתגבר התחוור לרבים בעם שמבקשי נפשנו מפרשים כחולשה את הוויתורים שעשינו.

בנימין נתניהו: המחוות שעשינו נתנו רוח גבית לחסידי תורת השלבים, שקוראת לחיסולנו בהדרגה.

בנימין נתניהו: אמרתי אז – אמרתי והקפדתי ואמרתי – שרבין טועה, אמרתי שהוא אינו בוגד.

בנימין נתניהו: במילה שהשתמשתי בה בשורש הזה, השתמשתי בו לשלילה: רבין לא היה בוגד.

בנימין נתניהו: זה בלשון המעטה; הוא היה פטריוט ציוני ראשון במעלה.

בנימין נתניהו: אני אומר את הדברים אלייך, ראשת האופוזיציה, כי בשבוע שעבר, מעל הדוכן הזה, אמרת, ואני מצטט: "ראש הממשלה קורא 'בוגדים'" לאזרחי המדינה שלנו.

בנימין נתניהו: מעבר לאי-אמת בדברים הללו, מעבר לאי-אמת בדברים הללו הייתי מצפה שתָגני באותו להט – או תגַני, יותר נכון, את מי שקורא לי בוגד.

בנימין נתניהו: למשל, מי שאמר רק לאחרונה: נתניהו בוגד בעם שאותו הוא צריך לשרת.

בנימין נתניהו: התקפות הטרור שבאו עלינו בזמן אוסלו, וגם בשנים שלאחר מכן, עד היום, מלמדות שלא ישראל אחראית לַאי-שלום.

בנימין נתניהו: הפלסטינים אחראים לכך.

בנימין נתניהו: יצחק רבין, שהיה אדם מפוכח וחף מהלקאה עצמית, מעולם לא האשים אותנו בטרור הרצחני שנבע מההסתה החמורה הזאת.

בנימין נתניהו: בנאומו הראשון כראש הממשלה, כאן בכנסת, רבין פנה לפלסטינים במילים חדות וברורות: "100 שנות דמים וטרור שלכם נגדנו גרמו לכם רק סבל, כאב ושכול – – – מנהיגיכם מוליכים אתכם בכזב ובכחש.

בנימין נתניהו: הם החמיצו את כל ההזדמנויות.

בנימין נתניהו: הם דחו את כל ההצעות שלנו לפתרון והובילו אתכם לאסון אחר אסון".

בנימין נתניהו: שום דבר מהותי לא השתנה מאז ועד היום.

בנימין נתניהו: הפלסטינים, שסירבו לקבל את הצהרת בלפור, את מסקנות ועדת פיל, את החלטות כ"ט בנובמבר של האו"ם, המשיכו גם אחרי אוסלו באי-נכונות להשלים באמת עם ישראל, וזאת למרות כל ההצעות המפליגות שהוצעו להם – בקמפ-דייוויד בשנת 2000, בז'נבה ב-2003, באנאפוליס ב-2007 וכן הלאה.

בנימין נתניהו: לנו יש רצון תמידי להשיג שלום, אבל הדרך לשלום מתחילה בנכונות אמיתית להכיר בישראל כמדינת העם היהודי.

בנימין נתניהו: היא מתחילה במיגור ההסתה, בהפסקת תשלומים לרוצחים נתעבים שנחשבים ומתוארים כגיבורים, שהידים.

בנימין נתניהו: מכיוון שההכרה הזאת בישראל, גם אם היא תינתן, לא בהכרח תעמוד במבחן הזמן, נחוצה שליטה ביטחונית איתנה ומלאה שלנו בכל השטח ממערב לירדן.

בנימין נתניהו: שליטה ביטחונית בכל תנאי, בכל מצב, עם הסכם או בלי הסכם.

בנימין נתניהו: כל זה לא השתנה ב-25 השנים האחרונות.

בנימין נתניהו: ובכל זאת, אמרתי היום, ואני חוזר ואומר בהזדמנויות שונות: כן השתנה דבר מה מהותי.

בנימין נתניהו: בזמנו של יצחק רבין הפכה המוסכמה שהשלום עם הפלסטינים הוא האמצעי היחיד, שאין בלתו, להשגת ההתפייסות עם מדינות ערביות אחרות – הרי בלעדי זה לא תיסלל הדרך לנורמליזציה עם ישראל, כך נאמר.

בנימין נתניהו: אני חושב שיהיה קשה להשיג הסכמי שלום נוספים בלי פתרון העניין הפלסטיני אבל אני לא חושב שאנחנו מנועים מלקדם נורמליזציה הדרגתית גם לפני שיושג השלום הזה.

בנימין נתניהו: ואני חושב, עוד יותר מזה, שהנורמליזציה ההדרגתית הזאת תעזור לנו להשיג את אותו הסכם עם הפלסטינים, אם רק ירצו בשלום.

בנימין נתניהו: הדברים הללו משקפים מערכת קשרים שונה לחלוטין ממה שהיה לנו לפני רבע מאה.

בנימין נתניהו: המדינות סביבנו, מדינות רבות, מעריכות את עוצמתנו, את עמידתנו הנחושה מול איראן, את יציבותנו, את החדשנות שלנו.

בנימין נתניהו: כרגע מדובר בברית צללים, אבל אני מאמין שלא ירחק היום ושיתוף הפעולה המתרחב יצא לאור.

בנימין נתניהו: תחת חסות זו יוכלו גם הפלסטינים לעלות על דרך השלום, אם ירצו, וכשהשלום יבוא – ואם נמשיך במדיניות הזאת, לדעתי יש סיכוי שהוא אכן יגיע, אחרי טלטלות – כשהשלום יבוא נכיר תודה כנה ליצחק רבין על הנדבכים שיצק בבניינו ובבניין ארצנו ומדינתנו.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך לעד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו, ומתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני, לשאת דברים.

ציפי לבני: יום הזיכרון.

ציפי לבני: משפחת רבין, נשיא מדינת ישראל מר ראובן רובי ריבלין, יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הסוכנות היהודית בוז'י הרצוג ורעייתו מיכל, נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות ובעלה, יושב-ראש מפלגת העבודה והמחנה הציוני אבי גבאי, ראש ממשלת ישראל, שרים, חברי הכנסת, יום הזיכרון ליצחק רבין, ראש ממשלת ישראל, הוא יום טעון בשנה.

ציפי לבני: כשמתקרב המועד, מתחיל איזה מתח כזה באוויר.

ציפי לבני: זה לא עוד יום זיכרון למנהיג שמת וכל אחד מצטט מדבריו ושוכחים את המחלוקות שהסעירו את הבית בימי חייו.

ציפי לבני: זה גם יום שנה לרצח פוליטי של ראש ממשלה בגלל עמדותיו והחלטותיו.

ציפי לבני: אסור לנו לכבס מילים או לברוח ממה שקרה לנו, כי הדרך לתיקון עוברת תמיד דרך האמת הקשה, דרך הפנמה וחשבון נפש, לא למען העבר אלא למען העתיד.

ציפי לבני: הוויכוח הקבוע של איך צריך להיראות היום הזה – בוויכוח הזה אנחנו מאבדים את העיקר, את התיקון הלאומי.

ציפי לבני: היום הזה יכול וצריך לייצג את כל החלקים שמתווכחים לפני שהוא מגיע, ואחד לא בא על חשבון השני.

ציפי לבני: רבין הוא, קודם כול, האדם שחסר לבני משפחתו, שזוכרים ומתגעגעים לאדם שהיה.

ציפי לבני: אבל היום אני רוצה גם להודות לך, נכדתו נעה בן-ארצי, על הדברים שאמרת היום על ההר.

ציפי לבני: אין לך זכות מיוחדת בגלל שאת הנכדה שלו, אבל אם נבחרי ציבור אמורים לנסח את התחושות והרגשות של הציבור שאותו הם מייצגים, היום את, על ההר, ייצגת את התחושה שלי ותחושות של רבים וטובים בציבור הישראלי.

ציפי לבני: והעיקר, ראש הממשלה, זה לא היה עיתונאית כזאת או אחרת.

ציפי לבני: ואל תַטעה, היא לא דיברה נגד ציבור שלם.

ציפי לבני: זה נכון שהיא דיברה גם נגדך, כי רבין לא היה רק הסבא והאב; רבין הוא המנהיג שחסר למאמינים בדרכו.

ציפי לבני: הוא היה ראש מפלגה, ראש מחנה פוליטי, שאיבד באותו יום לא רק מנהיג אלא את התקווה שפיעמה בו אז, בזכות פעולותיו והחלטותיו למען השלום.

ציפי לבני: עם התקווה הזאת הם באו לכיכר, ועם הכאב והכעס הם נשארו בסיום הערב המר ההוא.

ציפי לבני: זוהי בוודאי זכותם לדבר ביום הזה על מורשתו האידיאולוגית.

ציפי לבני: העובדה שנרצח לא הופכת את מורשתו של רבין לצודקת יותר, אבל אי-אפשר לדרוש ממישהו שלא לדבר על המורשת ביום הזה כי לא כולם מזדהים איתה.

ציפי לבני: הרי לא חייבים להזדהות עם דרכו כדי שהיום הזה בשנה יהיה יום אבל משותף לכלל אזרחי מדינת ישראל; שנזכור שביום הזה קרה בו מעשה שלא ייעשה במדינת העם היהודי או בדמוקרטיה או בחברה כלשהי.

ציפי לבני: זיכרון הרצח הפוליטי על משמעויותיו ולקחיו חייב להיות משותף לכולם, ואחרי 23 שנה הוא לא.

ציפי לבני: באשר לרבין עצמו, מטבע הדברים, הרצח מדגיש את החלק השנוי במחלוקת, שבגללו נרצח, אבל לצערי הוא גם משכיח שרבין נרצח בגלל השלום אבל הוא חי בשביל הביטחון ופעל בשביל החברה הישראלית כולה, על כל גווניה.

ציפי לבני: החברה הישראלית עניינה אותו, את רבין החברתי, והרי שני הדברים קשורים זה בזה: ההכרעות הגדולות שנדרשו למטרה אחת, שינוי סדרי העדיפויות של מדינת ישראל, ראש נקי לטפל בבעיות החברה, ובראשן צמצום הפערים החברתיים דרך החינוך.

ציפי לבני: את התרומה הזאת לחברה הישראלית לא יהיה אפשר לקחת ממנו, כמו גם את השלום עם ירדן, ואסור לנו לשכוח עד כמה שלום הוא לא רק היום שבו הוא נחתם אלא עד כמה הוא שביר ועד כמה הוא סמלי.

ציפי לבני: וצריך היום, ביום הזה, לטפל ולראות איך שומרים על השלום כולו, בעקבות הודעת מלך ירדן שאינו רוצה להאריך את הנספחים, החשובים לנו.

ציפי לבני: שלוש היריות ההן לא הפסיקו ולא צריכות להפסיק את הוויכוח בינינו.

ציפי לבני: הוויכוח צריך להמשיך להתנהל; הדרך שבה הוא מתנהל צריכה להיות שונה.

ציפי לבני: ולא צריך להיבהל מזה שהוויכוח הוא ויכוח פוליטי.

ציפי לבני: הרי נחמד לומר שכולם רוצים שלום והשלום הוא תפילה לעושה שלום במרומיו, אבל הסכם שלום הוא פוליטי, ולא כולם חייבים להסכים על דרך הביצוע שלו.

ציפי לבני: מה שלא היה אמור להיות פוליטי זאת הבנה חוצת מפלגות על זה שהוויכוח צריך להתנהל אחרת.

ציפי לבני: הרי שילמנו מחיר נוראי על התפיסה המעוותת שבה מי שלא חושב כמוך הוא בוגד או משתף פעולה עם האויב או לא נאמן למדינה או כל מילה אחרת שהמשמעות שלה היא בגידה – גם אם, ראש הממשלה, משתמשים במילים אחרות.

ציפי לבני: אמרת היום, ראש הממשלה, את המתבקש – זה חשוב – שאסור לנקוט אלימות גם אם חושבים אחרת.

ציפי לבני: לפני שנה פנית ליובל רבין ואמרת: אני מרים את הכפפה.

ציפי לבני: קראת לפיוס לאומי ולאחווה.

ציפי לבני: אבל, זאת לא הייתה הרמת כפפה ג'נטלמנית, זאת הייתה, כמו תמיד, הרמת כפפת אגרוף – או, כמו שהיה נהוג פעם, להרים את הכפפה לפני היציאה לדו-קרב.

ציפי לבני: הרי האיסור הברור על שימוש באלימות הוא חשוב אבל הוא לא יכול להכשיר מסרים סמויים, כאלה שהטוקבקיסטים כבר ידעו להשלים – הם כבר יכתבו את המילה "בוגדים".

ציפי לבני: קריאה לאחדות ולפיוס היא לא בתנאים שלך ולא סביב העמדות שלך.

ציפי לבני: פיוס מתחיל בזה שכל אחד מבין שכל אחד מאיתנו רוצה את טובת המדינה שלנו בדרכו, ודרך שונה איננה חוסר נאמנות למדינה או בגידה, והיא גם לא ייצוג של האויב.

ציפי לבני: אבל אחרי שקראת לפיוס אז שוב – רק שנה עברה ושוב החמוצים חזרו, ואיתם גם משמיצי המדינה.

ציפי לבני: ורק אתמול הגדרתם אותי כדוברת של אבו מאזן, שאתה זה שמסביר עד כמה הוא רוצה להרוג יהודים וישראלים.

ציפי לבני: ואם אני דוברת שלו, אז בלי לומר את המילה "בוגדת" אתה רומז, כדי שאחרים ישלימו.

ציפי לבני: אין לי עניין אישי עם זה, כי אני אמשיך לומר את מה שאני מאמינה בו, אבל בזה אתה מאשים את כל המחנה שאליו אני משתייכת.

ציפי לבני: אז לבוא ולומר: אני לא אומר את המילה – זה לא מספיק.

ציפי לבני: תפסיק גם לרמוז, ותפסיק להביא הנה חוקים שמתחילים במילה "נאמנות", שכל מי שמתנגד להם מייד יוצר את האווירה שאם אני מתנגד לחוק שמתחיל במילה "נאמנות" אז אני לא נאמן למדינת ישראל.

ציפי לבני: ותפסיק לדבר ולטעון שאלה שאינם חושבים כמוך – כן, גם ארגוני זכויות אדם וחברה אזרחית – הם נגד מדינת ישראל אם הם נגד הדרך שלך, הרי הם חלק מהדמוקרטיה שלנו.

ציפי לבני: אבל גם הדמוקרטיה שהייתה אמורה להיות המכנה המשותף, הרי גם היא הפכה למילה שנויה במחלוקת, כמעט מילה גסה.

ציפי לבני: אתה יודע, חזרת ואמרת גם עכשיו וגם בשנה שעברה שאמרת בזמן אמת שרבין טועה, שהוא לא בוגד אבל שהוא טועה.

ציפי לבני: ואני הרבה שנים שאלתי את עצמי, באמת, שאלת המרפסת, האם אפשר לראות מלמעלה את מה שקורה למטה.

ציפי לבני: אבל היום אתה זה שכותב את הפוסטים האלה, אתה כותב את השלט שבידי ההמון.

ציפי לבני: ואני רואה שזה מפריע לך, מה שאני אומרת, אז אתה יודע מה, אני קוראת לך היום, ראש הממשלה: אם אתה כן ברצון שלך בפיוס, בוא תניח לחוקי הנאמנות והבגידה ובוא תתחיל בזה שתאמר שארגוני זכויות אדם וארגוני חברה אזרחית הם רק טועים; הם לא נגד המדינה, הם רק טועים.

ציפי לבני: בוא נתחיל מזה.

ציפי לבני: זאת התחלה נהדרת לפיוס.

ציפי לבני: ובוא ננהל גם את הוויכוח הזה על הדרך.

ציפי לבני: מילה אישית: לא הצבעתי לרבין.

ציפי לבני: נכנסתי לפוליטיקה כמה שבועות קודם לכן, כשהארץ נחלקה בין שני מחנות זועמים.

ציפי לבני: נדהמתי וכאבתי את הרצח והתגוננתי וכעסתי אז כשכל המחנה שהייתי שייכת אליו הואשם ברצח; עשר שנים אחרי, כשרת משפטים מטעם הליכוד, אמרתי שלא הצבעתי לרבין אבל הוא היה גם ראש הממשלה שלי; והיום אני מחויבת להמשיך בדרך שבה התחיל, לא בשבילו אלא בשביל הדורות הבאים.

ציפי לבני: אני רוצה לומר למשפחת רבין שאני לא הכרתי אותו כאדם.

ציפי לבני: אני למדתי לחבב – אני מודה בדיעבד – דווקא את הסיפורים היותר-אישיים, דווקא על הביישנות שלו, הדברים הקטנים שמנהיגים נוטים להסתיר.

ציפי לבני: אהבתי את זה שהוא פתח את הנאום האחרון שלו דווקא בזה שהוא הודה שהוא מתרגש.

ציפי לבני: ואני רוצה לומר לתומכים הפוליטיים, לחברי מפלגת העבודה, שהם שותפיי היום: לא רק זכותנו אלא חובתנו להמשיך, ואנחנו יכולים להאיר מחדש את התקווה.

ציפי לבני: השנה צוינו גם 25 שנה להסכם אוסלו, והבון-טון, לצערי, הפך להיות איזה סוג של התנצלות, שלא לומר איזה צורך להכאה על חטא, גם אם המילים "פושעי אוסלו" לא הוזכרו ולא נאמרו בקול.

ציפי לבני: אני מאמינה שרבין התייסר בהסכם הזה רבות.

ציפי לבני: אני לא חושבת שהוא חתם עליו ביד קלה אבל אני בטוחה שהוא חתם עליו בלב נקי, מתוך הבנה שזה הדבר הנכון לבני עמו מתוך בחירות גרועות.

ציפי לבני: אני לא תמכתי באוסלו אז; חשבתי שצריך להגיע להסדר כולל, אבל היום במיוחד צריך לזכור שישראל משמרת, ובצדק, את אותה רשות פלסטינית שהוקמה באוסלו, כי היא מורידה את נטל הטיפול במיליונים של פלסטינים מעצמנו; זאת שמשתפת פעולה עם מדינת ישראל במלחמה בטרור; זאת שמשמרת גם את האפשרות שנגיע אי-פעם להיפרדות מהפלסטינים לפני שתהיה פה מדינה אחת בין הים לירדן, שלא תהיה מדינת העם היהודי, שלא תהיה מדינה יהודית ודמוקרטית.

ציפי לבני: לא חשבון נפש על ההסכם ההוא נדרש היום אלא פעילות נמרצת ונחרצת להמשך ההיפרדות.

ציפי לבני: לא חשוב מה רבין היה עושה לו היה חי, חשוב מה אנחנו נעשה היום.

ציפי לבני: אנחנו זוכרים גם את הדאגה שלו אם יבואו מספיק לכיכר ואת השאלה של לאה רבין: למה לא באתם קודם.

ציפי לבני: עכשיו זה קודם.

ציפי לבני: עכשיו זה הזמן המתאים להתייצב, לפני שלא נוכל להיפרד מהפלסטינים ולפני שישראל תתפרק לחלקיה.

ציפי לבני: ולאזרחי ישראל כולם אני רוצה לומר היום: כן, צריך לזכור ביום הזה שאחים אנחנו, עם מחלוקת קשה, אבל לא נרים יד איש על אחיו.

ציפי לבני: ואנחנו שותפים לחזון משותף שהקים את המדינה הזאת, החזון של מגילת העצמאות.

ציפי לבני: אפשר לא להסכים עם מה שרבין עשה אבל חייבים להתייצב נגד האלימות ונגד השיח המפלג, ובעד הדמוקרטיה.

ציפי לבני: בעד הדמוקרטיה – זה לא בעד מפלגה, זה בעד הערכים המשותפים שלנו, הערכים המוסריים שלנו.

ציפי לבני: וזה מעניין, כי אני בחרתי לצטט את אותו משפט שצוטט היום גם בהר הרצל, הדברים שאמר יצחק רבין, רמטכ"ל הניצחון הגדול ההוא, בנאומו בהר הצופים.

ציפי לבני: ואני חושבת שגם אני וגם הבחירה שהייתה לקרוא את המשפט הזה על ההר, זה בגלל שאנחנו רואים גם תהליכים שקורים בחברה בישראל וגם בצבא הגנה לישראל – ואני רוצה להודות לרמטכ"ל צה"ל על זה שהוא עומד על הערכים האלה, כמו קודם קודמו בתפקיד, יצחק רבין: "מוסכם ומקובל בעולם", אמר, "שצה"ל שונה מצבאות רבים אחרים.

ציפי לבני: אף על פי שמשימתו הראשונה במעלה היא המשימה הצבאית והביטחונית נוטל הוא על עצמו שורה ארוכה של משימות המכוונות לענייני שלום; לא לחורבן כי אם לבניין והאדרת כוחה התרבותי והמוסרי של האומה – – – צבא זה", אמר יצחק רבין, "שעמדה לי הזכות לעמוד בראשו במלחמה הזאת, מהעם בא ואל העם חוזר.

ציפי לבני: עם המתעלה בשעת דוחק והיכול לכל אויב, בזכות רמתו המוסרית, הרוחנית והנפשית, העומדת לו בשעת מבחן".

ציפי לבני: רבין היה ראש הממשלה הצבר הראשון.

ציפי לבני: אני מודה ששנים לא התחברתי לעניין הזה של דמות הצבר החדשה שצריכה לקום במדינת ישראל, אבל אם היום אני צריכה לבחור צבר כזה, אז יצחק רבין הוא הצבר שלי, לא בגלל שהיה יפה הבלורית והתואר – גם מונח שלא אהבתי – גם אם הוא היה כזה, אלא בגלל שהוא היה יפה נפש; יפה בנפש במובן הכי חיובי של המילה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני – לא מוחאים כפיים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת שלי יחימוביץ לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

שלי יחימוביץ': משפחת רבין היקרה – נעה, תודה על נאומך המופלא – כבוד נשיא המדינה רובי ריבלין, יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, ראש הממשלה בנימין נתניהו, נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות, יושב-ראש מפלגת העבודה ויושב-ראש המחנה הציוני אבי גבאי, שרים, חברי הכנסת בהווה ובעבר, אורחים יקרים, אני מודה שכתבתי נאום אחר, הוא היה מוכן כבר אתמול.

שלי יחימוביץ': אבל הבוקר שמעתי את שרת המשפטים איילת שקד מעיפה כמו שמעיפים זבוב טורדני את השאלה בדבר לקחים שנלמדו מההסתה של חלקים בימין נגד יצחק רבין.

שלי יחימוביץ': ההסתה – אמרת, השרה שקד – היא משמאל ומימין, לצערנו.

שלי יחימוביץ': זו לא נחלה של קבוצה אחת.

שלי יחימוביץ': השיח האלים בא מכאן ומכאן.

שלי יחימוביץ': בואו לא נתחיל לריב איזה מחנה יותר מסית וברוטלי.

שלי יחימוביץ': אנחנו באמת באמת, כולנו, רוצים בכל מאודנו לקחת את היום הנורא ההוא, שבו ננעץ כדור בליבה של הדמוקרטיה, ולהפוך אותו ליום שבו יירקם וייכתב מחדש האתוס המכונן והמאחד, הסיבה הגדולה לחיינו כאן, תחת פיסת השמיים הזאת, מגשימים יום-יום, שעה-שעה, ביחד, את החזון הציוני; אבל איך אפשר, איך אפשר שלא להשיב להכחשה ההיסטורית והכרונית הזאת.

שלי יחימוביץ': מתי אחז מישהו בשמאל נשק ורצח – רימון, כמו יונה אברושמי, רובה גליל, כמו עמי פופר, או אקדח, כמו יגאל עמיר, שכדוריו שוכללו בקפידה כדי לרצוח וגם לוודא הריגה של ראש ממשלה, שר ביטחון ורמטכ"ל מהולל?

שלי יחימוביץ': מתי תוגברה על שר החינוך נפתלי בנט האבטחה, כשהשמאל חלק עליו?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': האבטחה סביב בנט תוגברה סביבו, וסביב נשיאת העליון דאז מרים נאור, בפינוי עמונה, מחשש שיפגעו בו אנשי ימין.

שלי יחימוביץ': ועכשיו, האם בעקבות פסיקת בית המשפט העליון שמותר לפנות את ח'אן אל-אחמר מישהו תגבר את האבטחה סביב נשיאת העליון חיות בגלל שהשמאל לא היה מרוצה מההחלטה?

שלי יחימוביץ': מי בהפגנה שרף את התמונה של שר הפנים אריה דרעי עד כדי כך שתוגברה האבטחה עליו – פעילי שמאל, שהיו נגד גירוש מבקשי המקלט?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': מי קרא לעבר הרמטכ"ל "רבין מחפש חבר", בזמן משפטו של אלאור אזריה, שאז גם תוגברה האבטחה סביב התובעים, קציני צה"ל שעשו את עבודתם – השמאל?

שלי יחימוביץ': ובכל המקרים האלה האבסורד הוא שמי שאיימו עליכם היו טעונים ומתודלקים בידי שרים וח"כים בבית הזה.

שלי יחימוביץ': מתי הוצאו כאן בשמאל פולסא דנורא וגזרי דין מוות נגד יריבים פוליטיים?

שלי יחימוביץ': מתי באופן כה מחריד נטענו הפגנות פוליטיות, שהן כמובן לגיטימיות לחלוטין כשלעצמן, בלגיטימציה לרצח?

שלי יחימוביץ': כשהתבקשה השרה שקד לתת דוגמה להסתה נגדה היא סיפרה על טוקבק מאוד קשה שנכתב עליה.

שלי יחימוביץ': מה שנקרא – סליחה על השפה באירוע כה מכובד – הצחקת אותי, באמת.

שלי יחימוביץ': אנחנו מקבלים מאות ואלפים כאלה בכל יום.

שלי יחימוביץ': אבל אני לא מדברת על טוקבקיסטים.

שלי יחימוביץ': אני מדברת עליכם.

שלי יחימוביץ': לא רק שלא למדתם דבר ולא שכחתם מאומה אלא שלקחתם התנהגות פוליטית שפיללנו וייחלנו והאמנו שהמנהיגים שלנו לקחו ממנה לקח לדורי-דורות והפכתם אותה למשהו שגרתי ויומיומי.

שלי יחימוביץ': בעצם המצב היום הוא חמור פי כמה, כי ההסתה לא מגיעה מאיזה ציבור קיצוני שההנהגה עוצמת עין וקצת נגררת אחריו; זה הפוך: הציבור הישראלי ברובו המכריע ומכל קצוות הקשת הפוליטית הרבה יותר מפויס, סובלני ונאור מכם.

שלי יחימוביץ': אתם אלה שמובילים את השיח המשסע והמסית.

שלי יחימוביץ': וגם המעגל של אלה שאתם מסיתים נגדם או שולחים שליחים מטעמכם לתת את האות להתגולל עליהם הולך ומתרחב כל הזמן.

שלי יחימוביץ': זה לא רק האופוזיציה, זה לא רק התקשורת; זה המפכ"ל, זה הרמטכ"ל, זה נשיא המדינה.

שלי יחימוביץ': הם יכולים להיות גם ימנים, אבל מרגע שהם לא כורעים ברך בפני איזה מלכות מדומה וסתם עושים את תפקידם הממלכתי, מכונת הדה-לגיטימציה כבר עובדת.

שלי יחימוביץ': האשמה מרומזת או גלויה בבגידה, בחוסר פטריוטיזם, בפגיעה בביטחון המדינה – זה הפך להיות כלי כל כך שגרתי עד שצריך לחפש בנרות מי לא נופל קורבן לזה.

שלי יחימוביץ': אבל חוץ מהחובות שמוטלות עלינו להילחם למען הדמוקרטיה ולגונן עליה והתפקיד שלנו להגן על הדמוקרטיה בכל כוחנו – והוא הולך ומתחדד והופך להיות ציווי עז ביותר – חוץ מזה, מותר לנו גם להתגעגע ליצחק רבין ולמה שגילם ולמה שסימל ולמה שבאמת היה: געגועים לראש ממשלה עטור תהילה ומעש ביטחוניים, מאמין בשלום אבל נץ ביטחוני לא קטן שהפך את עצמו לחייל בצבא השלום; געגועים לראש ממשלה שכשהוטל באשתו, אפילו לא בו, חשד לפלילים, לקח אחריות והתפטר, בגלל חשבון של 20,000 דולר – פשוט קם ועזב את כיסאו; געגועים – ואני כן הכרתי אותו, והייתי באה אליו, ככתבת פוליטית, לחדר הקטן שישב בו בקריה לבדו – 20 שנה, ולא עשה לביתו, וחזר לשרת את המדינה; געגועים למנהיג שלא חיפש תירוצים ואשמים לאפס חזון ועשייה מדיניים אלא רדף שלום באופן פרו-אקטיבי; געגועים לראש ממשלה שהאזרחים שלו עניינו אותו ולא שעממו אותו.

שלי יחימוביץ': יהי זכרו של יצחק רבין ברוך.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן רשימת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד את יציאת הנשיא בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שני, י"ג בחשוון תשע"ט, 22 באוקטובר 2018, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.