ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 364, 2018-10-17 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ח' בחשוון תשע"ט, 17 באוקטובר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן על מנת להשיב לשאילתה דחופה מס' 548, של חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: נוהל לידות שקטות.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, את יכולה לגשת למיקרופון ולקרוא את נוסח השאילתה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אדוני סגן שר הבריאות, כבר כמעט שנתיים שהנוהל המעניק סיוע לנשים שחוו לידה שקטה תקוע במשרד הבריאות ואינו מיושם, למרות שנשים רבות נזקקות לו בליווי ובתמיכה מקצועית וכדי להתמודד עם הטראומה ועם האובדן.

עליזה לביא: רצוני לשאול: 1.

עליזה לביא: מתי צפוי הנוהל, נוהל לידות שקטות, להתפרסם?

עליזה לביא: 2.

עליזה לביא: מתי הוא אמור להיות מיושם בכל בתי החולים?

עליזה לביא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: מצב של אובדן היריון, בדגש על לידה שקטה, מהווה גורם טראומה ייחודי, ולכן נדרשה אליו התייחסות ותיאום רב-מקצועי – רפואי, פסיכולוגי וסוציאלי – ומתן מענה הולם ורגיש לצרכים הרפואיים והרגשיים של כל מטופלת באופן מותאם.

יעקב ליצמן: המענה מתחיל בשלב אבחון אובדן ההיריון, דרך הטיפול בבית החולים וכלה בהעברת המטופלת לקהילה ובהשלמת הליווי והטיפול ככל הנדרש למטופלת ולמשפחתה בקהילה.

יעקב ליצמן: כתיבת חוזר חטיבת הרפואה בנושא רגיש זה היא חשובה.

יעקב ליצמן: החוזר ייתן מענה לכלל הסוגיות בתחום המענה הרגשי, הנפשי והרפואי של יולדת בלידה שקטה, הן במערכת האשפוז והן בקהילה.

יעקב ליצמן: טיוטת החוזר נשלחה לסבב התייחסויות פנימי וחיצוני של כלל הגורמים במערכת.

יעקב ליצמן: לאחר קבלת ההתייחסויות מבוצע עיבוד ואישור סופי להפצה.

יעקב ליצמן: ההערכה היא שהתהליך יסתיים בעוד כחודשיים.

יעקב ליצמן: יש להדגיש כי נוסף על כתיבת החוזר התקיימו דיונים בשתי מועצות לאומיות – בתחום בריאות האישה ומיילדות ובתחום פתולוגיה.

יעקב ליצמן: במסגרת המועצות האלה נדונו שני נושאים מקצועיים שעלו בדיון בכנסת: שאלת עיתוי הפסקת ההיריון – זמן מקסימלי ללידת העובר המת – ושאלת זמן נתיחת העובר והעברת הגופה חזרה לצורך קבורה.

יעקב ליצמן: אין לנו ספק כי חוזר זה יבהיר את הנושא וייתן מענה הולם לשאלות הרבות שעלו בתחילת כתיבתו.

יעקב ליצמן: יישום החוזר והטמעתו יתחילו במערכת הבריאות מייד עם אישורו.

יעקב ליצמן: בנוסף, הוכנה על ידי צוות החטיבה הרפואית טיוטת חוזר העוסק בנושא הרצף הפסיכו-סוציאלי בקהילה ומשלים את התמיכה שניתנת לאוכלוסייה זו ולאוכלוסיות נוספות.

יעקב ליצמן: במקביל עודכן אתר המשרד, ומופיעים בו פרטי ההתקשרות לנציגים לקבלת מענה מקצועי על שאלות שיועלו ולשם הבהרה להורים עד לפרסום החוזר לעיל.

יעקב ליצמן: יישום החוזר ייבדק במסגרת בקרות בתחום הרישוי במוסדות הבריאות.

יעקב ליצמן: אנו תקווה כי מקרים מעין אלו לא יהיו שכיחים בקרבנו.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחברת הכנסת לביא?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: אדוני, לפני שנתיים אני העברתי פה את חוק לידות שקטות, והנוהל הזה היה אמור להיות מעטפת שתיתן מענה – קודם כול, האחדה בכל בתי החולים לגבי הטיפול, גם הסוציאלי וגם הנלווה, אבל גם טיפול בריאותי.

עליזה לביא: אתה יודע, אדוני, שאין הגבלת זמן לניתוח עוברים.

עליזה לביא: יש נשים שלא יכולות להמשיך בחייהן כשאין תוצאות; אין נוהל קבורה אחיד; אין דיאלוג עם חברות הקדישא.

עליזה לביא: תוך כדי הטיפול הזה אנחנו לומדים שיש נושא של קרישת דם, והיום בדיקה לקרישת דם ניתנת רק לאחר שתי לידות שקטות.

עליזה לביא: כל המערכת הזאת, אדוני – שנתיים, והתזכיר המקצועי כתוב, הוא כתוב, ראינו אותו, אבל אנחנו לא מבינים למה הוא לא מיושם.

עליזה לביא: אז הוא שוב יוצא לסבב, ורק עוד חודשיים, ובינתיים כל כך הרבה נשים סובלות, ואין מענה, ואין טיפול, ואין האחדה, ואין קשר עם הקהילה.

עליזה לביא: אני עדיין לא הבנתי, אדוני, למה העיכוב.

עליזה לביא: הנוהל כתוב.

עליזה לביא: הנוהל כתוב טוב.

עליזה לביא: הוא נוהל מקצועי, הוא משובח.

עליזה לביא: צריך רק לפרסם וליישם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שאלה נוספת לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואז סגן השר ישיב.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, השר בפועל היה פה ביום שני, יום פתיחת המושב של הכנסת – ראש הממשלה – והצהיר: הפערים בין הפריפריה למרכז ירדו.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שמכירה את הנתונים של הדוח של הלמ"ס משנת 2015 לגבי הפערים בין הפריפריה למרכז, ומכירה את הדוח החדש שאתם במשרד הבריאות עשיתם כדי לבדוק את הפערים בין הפריפריה למרכז, האם אתה יכול לאשר שראש הממשלה טעה והפערים בעצם גדלו והתרחבו, לפי אותו דוח שאתם במשרד הבריאות עשיתם?

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אני חושב, חברת הכנסת לביא, שעניתי על השאלה.

יעקב ליצמן: זה עבר הרבה פגישות וישיבות עם כל מיני גורמים.

יעקב ליצמן: זה כן התארך.

יעקב ליצמן: אמרתי שאני מקווה שבתוך חודשיים זה יהיה.

יעקב ליצמן: בדרך כלל אני לא אוהב שלוקח כל כך הרבה זמן, אבל כנראה זה נושא מאוד מאוד מאוד רגיש.

יעקב ליצמן: הצוות המקצועי טיפל בזה, ולכן זה מתעכב.

יעקב ליצמן: זה לא מבחינה פוליטית, לא מבחינת השר.

יעקב ליצמן: זה דבר אחד.

יעקב ליצמן: מקצועית צריך לסמוך ולראות מה שהם עושים.

יעקב ליצמן: לאורלי – אני צריך לאכזב אותך.

יעקב ליצמן: אני חושב שבאמת הצטמצם.

יעקב ליצמן: יש לי הרבה נתונים שמצטמצם הפער בין הפריפריה למרכז.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעקב ליצמן: את רוצה שאני אענה, נכון?

יעקב ליצמן: את רוצה שאני אענה?

יעקב ליצמן: אני מכיר נתונים היום שתוחלת החיים בפריפריה עלתה, הצטמצם הפער עם המרכז, וזה – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעקב ליצמן: מה?

יעקב ליצמן: לא שומעים.

אורלי לוי אבקסיס: תורים – – –

יולי יואל אדלשטיין: תורים לרופאים מומחים.

יעקב ליצמן: אז על זה אני לא יכול להגיד לך, ספציפית בנוגע לזה, כי לא בדקתי.

יעקב ליצמן: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

יעקב ליצמן: אני אבדוק.

יעקב ליצמן: אבל ברגע שתוחלת החיים בפריפריה עלתה ומצטמצם הפער עם המרכז, זו הבשורה הגדולה, ואני חושב שזה טוב.

יעקב ליצמן: אם את רוצה שאני אבדוק לגבי תורים, אני מוכן לעשות את זה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי להשיב על שאילתה דחופה מס' 547, במקור של חבר הכנסת חיים ילין, אבל בגלל הלילה שעבר עליו שם בדרום אני אפשרתי לחברת סיעתו חברת הכנסת יעל גרמן לשאול את השאילתה במקומו.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: הצבעת חיילים בבחירות המוניציפליות – דבר שבהחלט הזמן גרמה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי יכולה לקרוא את נוסח השאילתה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, באמת, השאלה הזאת פשוט מאוד רלוונטית.

יעל גרמן: רבים מחיילי צה"ל ישהו בבסיסיהם ביום הבחירות לרשויות המקומיות ב-30 באוקטובר, לרבות חיילים שנמצאים בבסיסים מאוד מרוחקים וכאלה הנמצאים בפעילות מבצעית בשטחים.

יעל גרמן: ברצוני לשאול: 1.

יעל גרמן: כיצד נערך המשרד לוודא כי כלל החיילים יוכלו להצביע?

יעל גרמן: 2.

יעל גרמן: מהן ההנחיות שיבטיחו את הגעת החיילים להצביע?

יעל גרמן: 3.

יעל גרמן: מהן ההנחיות להצבעות החיילים בסיבוב השני ב-15 בנובמבר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השואלת, לקראת הבחירות הוקמה בצה"ל מינהלת ייעודית האמונה על נושא הבחירות, שתפקידה לאפשר לכל חייל לממש את זכות ההצבעה.

משולם נהרי: המינהלת פועלת בתיאום מלא עם יחידת הפיקוח הארצית על הבחירות במשרד הפנים.

משולם נהרי: בהתאם לקבוע בחוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ"ה–1965, ביום הבחירות הכלליות, היינו ב-30 באוקטובר 2018, תתאפשר הצבעה בקלפיות מיוחדות לחיילים.

משולם נהרי: צה"ל פותח מאות קלפיות ביחידות השונות, כולל ביחידת השדה, וכן פותח קלפיות ניידות בעבור הנמצאים בפעילות מבצעית המחייבת הנגשת קלפיות עבורם.

משולם נהרי: בנוסף, בצה"ל, לאור הנסיבות המבצעיות, נפתחות גם קלפיות להצבעה מוקדמת ממוצאי שבת בשעה 21:00 ועד לסיום יום הבחירות.

משולם נהרי: קלפיות אלו מיועדות כאמור להצבעת חיילים במועד הבחירות הכלליות, כאשר במועד הבחירות החוזרות ייעשה מאמץ לאפשר הצבעה נרחבת ככל האפשר בקלפיות רגילות שיוצבו ברשויות השונות, בכפוף ותוך התחשבות כמובן גם בצרכים המבצעיים של הצבא.

משולם נהרי: בצה"ל קיימת מערכת הסברה על מנת להביא לידיעת המצביעים את סדרי ההצבעה, לרבות שעות ההצבעה ופריסת הקלפיות.

משולם נהרי: הפרסום נעשה באמצעות כרזות, באמצעות תשדירים בגלי צה"ל ובאמצעות שליחת מסרונים לכלל החיילים המשרתים.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת גרמן, וגם לחברי הכנסת דב חנין ומסעוד גנאים.

יעל גרמן: כיצד ניתן להבטיח שלא תהיה הצבעה כפולה, במיוחד של חיילי מילואים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, במערכת הבחירות המקומיות שמתנהלת עכשיו בולטים בכל רחבי הארץ קמפיינים גזעניים: הליכוד בתל אביב-יפו יצא בסיסמה "זה אנחנו או הם", כאשר ה"הם" הם האזרחים הערבים.

דב חנין: אותו דבר הבית היהודי.

דב חנין: גם ברמלה, גם בחיפה – העדפה של סוחרים יהודים, אזהרה מפני ערבים – וזה קורה בעוד ערים: בנצרת עילית, בעפולה, בכרמיאל.

דב חנין: אדוני סגן השר, כאשר יש קמפיינים אנטישמיים כאלה באירופה או בארצות אחרות אנחנו כולנו נחרדים, ובצדק.

דב חנין: כיוון שלא מדובר בתופעה מקומית, וכיוון שהנושא באחריותו של משרד הפנים, מה בדעת משרד הפנים לעשות כדי לעצור את נחשול הקמפיינים הגזעניים והאנטישמיים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, ואז סגן השר יתייחס.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, גם אני רוצה להתייחס לבחירות המוניציפליות, המקומיות.

מסעוד גנאים: כל רשימה מקומית, כדי להשתמש באות מסוימת, היא צריכה את האישור של הרשימה או המפלגה הארצית, דבר שמערים עלינו הרבה קשיים.

מסעוד גנאים: אני אומר לך אישית, והלשכה שלי, מאחר שאני בא כוח הרשימה המשותפת, שכל ארבע האותיות – ו', ד', ע', מ' – אני קיבלתי בקשות, מאות, מאות בקשות, ולפעמים אתה לא מספיק; לפעמים הרשימה המקומית לא מספיקה להשיג אישור מאיזו רשימה ארצית.

מסעוד גנאים: אז שאלתי: אי-אפשר למצוא איזה תחליף?

מסעוד גנאים: הכוונה, האם רשימה מקומית תמיד חייבת את האישור של הרשימה או של המפלגה הארצית?

מסעוד גנאים: אני חושב שצריך למצוא משהו אחר, או דרך הצעת חוק, או דרך הנחיה של משרד הפנים, כד לפתור את הבעיה הזאת.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

משולם נהרי: אני אתחיל מחברת הכנסת יעל גרמן.

משולם נהרי: יש הנחיות ברורות כיצד לפעול וכיצד למנוע כל מיני מצבים שהזכרת, הצבעות כפולות.

משולם נהרי: באשר לשאלתך, או הערתך, או קריאתך, חבר הכנסת דב חנין, נדמה לי שחברת סיעת

משולם נהרי: כם הגישה הצעה לסדר-היום שתופיע היום בסוף סדר-היום, ועניינה הדברים שאמרת.

משולם נהרי: אשמח אם תמתין לה אז ותשמע את התשובה, כי התשובה היא מאוד מורכבת.

משולם נהרי: הזכרת אנטישמיות, הזכרת הסתה, קבעת שזה בתחום של משרד הפנים – אני אענה בהרחבה על כל הנושא הזה.

משולם נהרי: תודה.

יעל גרמן: אני אבקש לקבל בכתב את ההנחיות.

משולם נהרי: אוקיי.

משולם נהרי: תוכלי לפנות לוועדת הבחירות ולבקש מהם.

משולם נהרי: כפי שפנית ליועץ המשפטי בנושאים הללו ובנושאים אחרים, תוכלי – – –

יעל גרמן: אני לא פניתי ליועץ המשפטי.

משולם נהרי: לא בנושא הזה, אבל את יכולה לפנות לוועדת הבחירות בכתב.

משולם נהרי: אם לא ייתנו לך תשובה אני אדאג שייתנו.

יעל גרמן: אני חברת כנסת.

יעל גרמן: לא מגיע לי לקבל את המידע?

משולם נהרי: לא – תפני אליהם, אל ועדת הבחירות.

משולם נהרי: בשביל מה כל הסיבוב הזה?

משולם נהרי: את פונה – – –

יעל גרמן: – – –

משולם נהרי: אבל את פונה אליהם ישירות.

משולם נהרי: את רוצה להחכים ולדעת, את לא – את מחפשת לדעת, בדיוק.

משולם נהרי: אוקיי?

יעל גרמן: – – –

משולם נהרי: הבנתי, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני רוצה להתייחס גם להערה של חבר הכנסת מסעוד גנאים?

משולם נהרי: אותיות.

משולם נהרי: אדרבה, תציע הצעה – נעביר אותה לגורמים המקצועיים לחוות דעתם.

יולי יואל אדלשטיין: יש בזה משהו, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: רבים מאיתנו נמצאים במצוקה הזאת עם הפניות; גם אתה, אני בטוח – –

משולם נהרי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: – – ואילו היה גורם מקצועי, אולי בוועדת הבחירות, שהיה בשיקול דעת מאשר, או לא מאשר – כאילו יש פה הטעיית הציבור, או אין פה הטעיית הציבור – זה אולי היה פותר הרבה בעיות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל צריך להציע, כמו שאתה אומר – – –

משולם נהרי: אבל אדוני יודע גם מה מעמדה של ועדת הבחירות, והיא גם לא כפופה למשרד הפנים.

משולם נהרי: היא עצמאית – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא באתי אליך בטענות.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אני מבין, כן.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק אומר שיש משהו בהערה שהשמיע חבר הכנסת גנאים.

משולם נהרי: אבל בהחלט כדאי לפנות ולהעיר את ההערות.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, נטפל בזה, אם לא לבחירות הקרובות אז לפחות להמשך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן שר הפנים משולם נהרי על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נשאר איתנו – –

משולם נהרי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: – – כי יש לנו שתי שאילתות רגילות אליך.

יולי יואל אדלשטיין: מס' 1356, של חברת הכנסת יעל גרמן: משרד הפנים מתכחש בדיעבד לתעודות לידה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, את יכולה לשאול את סגן השר, ובוודאי שכאן אין שאלות נוספות לחברי כנסת אחרים, רק למי שהגיש את השאילתה.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: אדוני סגן השר, אימהות לסביות הופתעו לגלות שהמדינה מחקה מתעודת הלידה של ילדיהן את שם האם שאינה ביולוגית, בטענה שהונפקו בטעות, בלי לעדכן אותן.

יעל גרמן: על פי הערכה מדובר בכ-30 תעודות לידה.

יעל גרמן: ברצוני לשאול: מכוח איזו הוראה שונו תעודות הלידה בדיעבד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הפנים.

משולם נהרי: כמדומני שב-5 ביוני 2018 פנית ליועץ המשפטי לממשלה בשאלה הזאת ומונחת לפניי התשובה.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: גם לפניי.

משולם נהרי: כן, אני לא מתכוון לתת תשובה אחרת.

משולם נהרי: זו התשובה, וזו תשובה שמחייבת אותנו.

משולם נהרי: את הרי יודעת מה זה סדרי שלטון, והיועץ המשפטי גם מחייב את המשרד.

משולם נהרי: אם את רוצה, אני יכול להקריא לך את התשובה ולחזור.

יעל גרמן: לא, אין צורך.

יעל גרמן: אני פניתי – – –

משולם נהרי: לא, אבל אולי אחרים לא יודעים.

משולם נהרי: שישמעו את התשובה, כי הנושא הזה חשוב, וצריך ללמוד אותו כמו שצריך.

יעל גרמן: להחלטתך.

משולם נהרי: בהתאם לעמדת רשות האוכלוסין וההגירה, שאושרה על ידי היועץ המשפטי לממשלה, ככלל, תעודות לידה משקפות את ההורות הביולוגית, ולכן לא מופיע בהן שם בת הזוג או בן הזוג של האם הביולוגית, גם אם ניתן צו אימוץ או צו הורות פסיקתי ביחס אליהן.

משולם נהרי: עם זאת, לאחר רישום הורה נוסף במרשם האוכלוסין על סמך צו אימוץ או צו הורות פסיקתי כאמור, ניתן לקבל תמצית רישום, המהווה תעודה ציבורית אשר משקפת את הסטטוס האזרחי והמשפטי העדכני של האדם.

משולם נהרי: תמצית זו משקפת בין היתר את פרטי ההורים של קטין כפי שהם רשומים במרשם האוכלוסין, ובכלל זה גם את שם בת הזוג של האם הביולוגית שנרשמה כאם הקטין במרשם האוכלוסין.

משולם נהרי: עמדה זו באה לידי ביטוי בתגובת המדינה על עתירה שהוגשה בעניין לבית המשפט העליון, בג"ץ 7978/16, כפי שאושרה על ידי היועץ משפטי לממשלה.

משולם נהרי: בעקבות פנייתך – פנייתכן, כי הצטרפו עוד חברות כנסת – פנינו לקבלת התייחסות מרשות האוכלוסין וההגירה בנוגע למקרה הנוכחי.

משולם נהרי: הרשות מסרה כי כפי שצוין בתגובת המדינה האמורה, בשנים 2006–2007, לאחר שהתאפשר לראשונה בישראל לנשים לאמץ את הילדים הביולוגיים של בנות זוגן, הונפקו בטעות תעודות לידה שבהן הופיעו שמותיהן של שתי אימהות.

משולם נהרי: תעודות הלידה האמורות הונפקו באופן ידני במשך תקופה קצרה, בניגוד למדיניות הכללית של רשות האוכלוסין וההגירה, לעיתים שנים רבות לאחר מועד הלידה, ושלא בהתאם לתקנות מרשם האוכלוסין (צורתן של תעודות לידה ופטירה), התשל"ג–1972.

משולם נהרי: התעודות שצורפו לפניית

משולם נהרי: כן הונפקו בתקופה האמורה, ועל כן ניתנו, כאמור לעיל, שלא בהתאם למדיניות ולדין.

משולם נהרי: אשר להנפקת התעודה החדשה באופן שונה ממה שנרשם בתעודה הקודמת, נציין כי תעודת לידה ניתנת לבקשת תושב שנולד בישראל, ואיננה מהווה רשומה קבועה.

משולם נהרי: לפיכך, ככל שמתבקשת תעודת לידה חדשה או נוספת, היא מונפקת באופן אוטומטי בהתאם לנתונים הקיימים במערכת באותו מועד ביחס ליום הלידה.

משולם נהרי: בהקשר זה אף הובהר לנו כי העתק של תעודת לידה מקורית שהונפקה אינו נשמר במרשם האוכלוסין, ובכל בקשה, כאמור, מונפקת תעודת לידה חדשה.

משולם נהרי: במקרה המוזכר בפנייתך ובשאלתך לא שונתה תעודת הלידה המקורית אלא הונפקה למבקשות תעודת לידה בהתאם לתקנות, לכללים ולמדיניות הנוהגת של הרשות.

משולם נהרי: לפיכך, ונוכח המוסבר לעיל בדבר המצב המשפטי, לא נמצא מקום להתערב בהחלטה זו.

משולם נהרי: רז נזרי, עורך דין, המשנה ליועץ המשפטי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר על הקראת התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אדוני סגן השר, אני מכירה את התשובה, ואת השאילתה אני ניסחתי אחרי שראיתי את התשובה.

יעל גרמן: והסיבה שאני שאלתי, וגם הנוסח של השאילתה שלי אליך – למעשה, לשר הפנים – הוא: מכוח איזו הוראה?

יעל גרמן: בתשובה של רז נזרי מדובר למעשה על מדיניות, אז האם דבר כזה זה נושא למדיניות?

יעל גרמן: אנחנו יודעים שב-2006 וב-2007 באמת הונפקו תעודות לידה לשתי אימהות, שאחת הייתה ביולוגית ואחת לא ביולוגית, והן הונפקו על פי מדיניות שהייתה נוהגת אז לפי ראש הגנזך, שעמד אז בראש – בתפקיד הזה.

יעל גרמן: לאחר שהוא עזב את תפקידו ונכנס ראש גנזך חדש, משום מה, שונתה המדיניות.

יעל גרמן: השאלה שלנו, שלי: האם באמת מדיניות יכולה להשתנות?

יעל גרמן: האם לא צריך הוראה?

יעל גרמן: ולכן, שאלתי מכוח איזו הוראה.

יעל גרמן: האם יש הוראה, תקנה, חוק שקובעים את מה שהמשנה ליועץ המשפטי עו"ד רז נזרי כתב, או שזה באמת תלוי במדיניות של ראש הגנזך?

יעל גרמן: פעם היה אחד שחשב שניתן, היום יש אחד שחושב שאסור, מוחרתיים יהיה שוב אחד שחושב שניתן.

יעל גרמן: לדעתי, זה לא תקין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: האם סגן השר רוצה להוסיף?

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אני חושב שבסעיף 3 מופיעות לך התקנות, התשל"ג–1972.

משולם נהרי: תוכלי לעיין בהן.

משולם נהרי: הדברים הם גם מעבר למדיניות יש תקנות.

משולם נהרי: מה זה מדיניות?

משולם נהרי: בסופו של דבר המדיניות מיושמת באמצעות תקנות, והרישום הוא לאם הביולוגית, זה הכול – זו שילדה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן בשאילתה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה – – –

יעל גרמן: – – – אני לא קיבלתי תשובה מאיזו תקנה.

יעל גרמן: האם יש תקנה?

יעל גרמן: אני לא קיבלתי תשובה.

יעל גרמן: אני מבקשת תשובה – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר מסר את תשובתו.

משולם נהרי: בסעיף 3 מופיע בדיוק איזו תקנה.

משולם נהרי: תוכלי לפנות אל התקנה שמופיעה שם.

יעל גרמן: לא, זו לא התקנה.

יעל גרמן: אלה תקנות מרשם האוכלוסין.

משולם נהרי: אוקיי, תקנות – – –

יולי יואל אדלשטיין: שאילתה מס' 1391, של חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: תרומתך כשר הפנים לסגירת פערים בחברה הערבית.

אחמד טיבי: מכובדי סגן השר, אדוני היושב-ראש, יותר משלוש שנים עברו מאז תחילת כהונתה – הרבה יותר משלוש שנים – כהונתה של הממשלה הנוכחית, והממשלה טרם השקיעה מאמצים מוחשיים שיביאו לסגירת פערים בנושאים רבים, כגון כלכלה, תשתיות, דיור, פשע, אלימות, חינוך, תכנון ובנייה.

אחמד טיבי: שאילתה דומה הוצגה לשרים אחרים.

אחמד טיבי: ברצוני לשאול אותך, סגן שר הפנים: 1.

אחמד טיבי: מהם המאמצים שהושקעו בעניין הזה?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: מדוע לא חל שיפור משמעותי המורגש על ידי התושבים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הפנים.

משולם נהרי: קודם כול, בתחילת דבריך אתה כבר קובע שלא הושקעו ולא הייתה השקעה.

משולם נהרי: בכל אופן, אני מדבר על משרד הפנים, אני לא מייצג משרדים אחרים.

משולם נהרי: אבל אני רוצה לומר לך שההשקעה של משרד הפנים במגזר הערבי, אין לה אח ורע; לא היה דבר כזה עד עצם היום הזה.

משולם נהרי: במסגרת החלטת הממשלה – ואני לא אתחמק, אני אתן בפניך גם נתונים והכול.

משולם נהרי: במסגרת החלטת הממשלה מס' 922 מדצמבר 2015, מקדם משרד הפנים תוכנית לפיתוח ברשויות הערביות בסכום כולל של מיליארד ו-400 מיליון שקל, בדגש על תגבור תקציבי פיתוח לצד תקציבים לתגבור היערכות הרשויות לשעת חירום, תגבור תקציב שוטף וקידום תוכנית לפיתוח מצוינות ב-16 רשויות נבחרות.

משולם נהרי: עבור 92% מהתקציב – איפה חבר כנסת טיבי?

משולם נהרי: עבור 92% מהתקציב, כמיליארד ו-300 מיליון, כבר ניתנו הרשאות כספיות לרשויות המקומיות – הווי אומר, כשאתה נותן הרשאה תקציבית, הכדור נמצא אצל הרשות, והרשות צריכה להתחיל לנוע ולנצל את מה שנותנים לה – לצורך תחילת ביצוע, בהתאם לתוכניות שהוגשו על ידי הרשויות, בדגש על קידום תוכניות פיתוח לשיפור תשתיות ופיתוח כלכלי.

משולם נהרי: בנוסף להחלטה זו מקדם המשרד תוכנית מיקוד מאמץ ברשויות הבדואיות בנגב, במסגרת החלטת ממשלה מס' 2397 מפברואר 2017, בעלות תוספתית של 700 מיליון שקל.

משולם נהרי: כבר במהלך 2017 הוקצו כ-150 מיליון לתשע רשויות בדואיות לחיזוק תחומים אלו, כאשר חלוקת התקציב בין התחומים השונים נערכה לפי בקשת הרשות וצרכיה.

משולם נהרי: כמו כן, הוקם מנגנון ליווי במשרד הפנים, שתפקידו לסייע לרשויות להוציא לפועל את הפרויקטים על הצד הטוב ביותר.

משולם נהרי: כיום נמצאות הרשויות בעיצומו של שלב ביצוע הפרויקטים, מבצעי שיפור פני העיר ומתן שירותים חדשים לתושבי הרשויות.

משולם נהרי: יש לי את הרשימה – בדיוק כל רשות ורשות, כמה היא קיבלה.

משולם נהרי: אני חושב שלא יכול להיות יותר טוב מזה ש-92% מהתקציב, מהמיליארד ו-400 מיליון, כבר הועברו בהרשאות לרשויות המקומיות.

משולם נהרי: אני רוצה להגיד לך עוד משהו, ואני אומר לך את זה מניסיוני האישי, גם כמבצע תקציב משרד החינוך: ברגע שאתה נותן הרשאות, זה עוד לא אומר – לפעמים הרשות, אם היא לא זזה והיא לא עושה, יש בזה בעיה; נתת והם לא מבצעים.

משולם נהרי: אבל משרד הפנים היום – הקשר שלו, היומיומי, השוטף, עם הרשויות המקומיות לא נותן לראשי הרשויות להירדם.

משולם נהרי: ונוכחת בביקורים ובכנסים שהיו, של משרד הפנים, שאכן, ראשי רשויות אמרו שמעולם לא היה להם כפי שיש להם כשהשר דרעי נמצא בראש המשרד.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי ולחברי הכנסת השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חוזרים לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן השר להגנת הסביבה חבר הכנסת ירון מזוז לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 546.

יולי יואל אדלשטיין: השואל הוא חבר הכנסת דב חנין, והנושא: סגירת מפעלי בז"ן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, דוח שהכינה חברת מקינזי בעבור הממשלה קובע שסגירת מפעלי בז"ן במפרץ חיפה מוצדקת לא רק סביבתית, לא רק בריאותית, לא רק ביטחונית, אלא גם כלכלית.

דב חנין: רצוני לשאול: 1.

דב חנין: מה עמדתך בעניין?

דב חנין: 2.

דב חנין: מתי יתפרסם הדוח לציבור?

דב חנין: 3.

דב חנין: מתי תדון בו הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר.

ירון מזוז: מכובדי יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת דב חנין, חבריי חברי הכנסת, אני מודה לך על העלאת השאילתה החשובה הזאת על סדר-היום.

ירון מזוז: כהרגלך בקודש אתה יודע להפנות את הזרקור על מה שחשוב.

ירון מזוז: המועצה לכלכלה היא שהזמינה את הדוח מחברת מקינזי, לכן קביעת הדיון בנושא זה הוא באחריות המועצה לכלכלה.

ירון מזוז: כידוע לכם, אני נלחם במשך שנים במפעלים המזהמים.

ירון מזוז: איבדתי קרובי משפחה המתגוררים באזור, ולצערי, בשנה וחצי האחרונות גם אשתי חלתה.

ירון מזוז: אני יודע, שומע, מריח ורואה את הסבל הרב שעוברים התושבים מדי יום ביומו – אני בא משם וגר שם.

ירון מזוז: זה ברור שאם מבחינה כלכלית יהיה עדיף להעביר את המפעלים ממפרץ חיפה, כולם ינשמו לרווחה, תרתי משמע.

ירון מזוז: אבל אני לא אוהב לזרות חול בעיני הציבור.

ירון מזוז: צריך להבין שאי-אפשר לצאת בהצהרות פופוליסטיות.

ירון מזוז: סגירת מפעלים זה לא "זבנג וגמרנו".

ירון מזוז: לצערי, ככל שמועד הבחירות ברשויות המקומיות מתקרב, אנחנו עדים להצהרות חסרות אחריות בכל הנוגע למפרץ חיפה.

ירון מזוז: אני לא אתן לזה יד.

ירון מזוז: לציבור מגיע לדעת את האמת, ומה אנחנו בממשלה עושים ופועלים כדי למגר את הזיהום ולהבטיח איכות חיים לתושבים.

ירון מזוז: אסור לשכוח שמדובר כאן גם באלפי משפחות ובתי אב שמתפרנסים בכבוד ומביאים את פת לחמם.

ירון מזוז: האם היינו רוצים להיות אלה שאחראים למכת האבטלה הגדולה ביותר שידעה המדינה?

ירון מזוז: היכן האחריות שלנו?

ירון מזוז: בריאות הציבור היא מעלה עליונה בעיניי, אבל זה חייב להשתלב – חייב – עם התעסוקה והיכולת להשתכר.

ירון מזוז: לא ייתכן שמצד אחד נתבטא על סגירת מפעלים, כי זה ירוק וזה נשמע טוב, ומצד שני נהיה אחראים לפיטוריהם של אלפי עובדים ולפגיעה קשה בכלכלת המשפחה, ונגרום לחרדות ופחדים מצד העובדים.

ירון מזוז: יש כאן השלכות רוחב עמוקות מאוד, ומי שמטפל בנושא הזה צריך לבוא עם ידיים נקיות.

ירון מזוז: ברוך השם, כסגן השר להגנת הסביבה יש הרבה מה לעשות, וחשוב מכך – יש מה לעשות.

ירון מזוז: אנחנו משרד שיודע לעבוד, יודע לאכוף ויודע להכאיב למי שמזהם את הסביבה.

ירון מזוז: כתוצאה ישירה מהפעולות הישירות שעשינו מול קבוצת בז"ן – ואשמח להעביר פירוט נרחב ככל שאדרש – מתוצאות הדיגומים המתקבלות מאז תחילת מאז תחילת 2018, ניתן לראות בצורה ברורה שבנקודות שבהן נמדדו ב-2017 חריגות, פחתו הריכוזים בעשרות אחוזים, וקיימת מגמת שיפור ניכרת ברמת הפליטות.

ירון מזוז: זה חשוב מאוד במיוחד לאור העובדה שהנתונים של 2018 עוד לא פורסמו, אבל אני כבר יכול לבשר לכם שהמגמה חיובית מאוד, ככל שלא יהיה אירוע משמעותי.

ירון מזוז: זה כשלוש שנים המשרד מבצע תוכנית לאומית להפחתת זיהום אוויר במפרץ חיפה בתחום התעשייה והתחבורה, שקיבלה תוקף ממשלתי.

ירון מזוז: לפני יותר משנה התוכנית הורחבה גם ליישובי הקריות באזור חיפה.

ירון מזוז: לבקשתי, קיבלתי טבלת פירוט המתייחסת למפעלים שונים שנגדם ננקטו פעולות אכיפה והסדרה בשנה שעברה.

ירון מזוז: התרשמתי שהמשרד פותח על ימין ועל שמאל בקשות לחקירה לכל המפעלים שחרגו, שחשודים בזיהום אוויר, בחריגות היתרי הפלטה, הפרת תנאים, והוא מזמן לשימועים ומטיל קנסות כבדים.

ירון מזוז: כך שיש מה לעשות נגד המפעלים.

ירון מזוז: צריך רק הרבה רצון, יכולת ואכיפה.

ירון מזוז: נפגשתי לא מזמן עם סגנית השרה הגרמנייה, במסגרת מפגש ישראל–גרמניה.

ירון מזוז: הזמנתי את הסגנית להגיע לאזור מפרץ חיפה לסיור.

ירון מזוז: לשמחתי היא קיבלה את ההזמנה בחיוב.

ירון מזוז: המטרה היא שיגיע לכאן צוות מומחים גרמנים שיחלקו איתנו מידע קריטי וחשוב בנוגע למיגור, טיפול ומניעת זיהום וזליגת כימיקלים.

ירון מזוז: דב, בהזדמנות זו מעל הבמה אני מזמין גם אותך, איתנו, לסיור שיהיה בחיפה עם המשלחת הגרמנית.

ירון מזוז: המשרד להגנת הסביבה אינו צד באישור הדוח או באימוצו.

ירון מזוז: אין לנו קשר לדוח, רק למועצה לכלכלה.

יעל כהן-פארן: לא קיבלתם אותו.

ירון מזוז: דוחות יכולים להיכתב מכאן ועד מחר, גברת פארן, אבל אנחנו נמצאים שם.

ירון מזוז: אני אישית נמצא באזור המפרץ לפחות אחת לשבוע.

ירון מזוז: אני מאמין במעשים בשטח.

ירון מזוז: כפי שאמרתי, קידום הדיון צריך להיעשות על ידי מי שהזמין את הדוח.

ירון מזוז: אני חושב שברמה העקרונית כולנו נשמח לשבת ולדון בנושא הזה ברמה הממשלתית, ולעשות סוף-סוף סדר במפרץ חיפה.

ירון מזוז: כפי שהצעתי, יש להקים מועצה תעשייתית בלתי תלויה, ולתת לתושבים איכות חיים.

ירון מזוז: כפי שאני חוזר ואומר בכל הזדמנות, זה הדבר שצריך להיעשות.

ירון מזוז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר להגנת הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חברי הכנסת אורי מקלב וסעיד אלחרומי.

דב חנין: תודה לך, אדוני סגן השר, על תשובתך.

דב חנין: כמו שגם אתה יודע, למרבה הצער, מניסיונך האישי, לבתי הזיקוק בחיפה יש מחיר בריאותי קשה, בלתי אפשרי.

דב חנין: אני חייב לומר שלפחות מהנתונים שכן פורסמו, המצב נעשה יותר קשה.

דב חנין: לפי הנתונים שאתם פרסמתם, של מרשם הפליטות לסביבה ב-2017, יש עלייה של 18% בפליטת החומרים המסרטנים בבתי הזיקוק.

דב חנין: לזה יש מחיר בריאותי, מחיר סביבתי, מחיר חברתי, ולמי ששכח, היום קיבלנו תזכורת שלדברים האלה יש גם מחיר ביטחוני, עלול להיות מחיר ביטחוני מאוד מאוד קשה.

דב חנין: מה שדוח מקינזי עושה – ואני, אדוני סגן השר, בדרך כלל מאלה שמבקרים את חברת מקינזי; הפעם אני מברך אותם, כי הם קובעים שגם ברמה הכלכלית סגירת בתי הזיקוק במהלך של שבע שנים זה מהלך נכון, חשוב ומשתלם כלכלית.

דב חנין: מדינת ישראל תרוויח כלכלית כאשר בשטח שיתפנה אפשר יהיה לבנות אלפי יחידות דיור, אזורי מסחר ותעסוקה; אפשר להשיג הרבה הכנסות למדינה.

דב חנין: הכול מדובר על הרובד הכלכלי.

דב חנין: כמובן, אדוני סגן השר, אתה צודק: צריך להתחיל מהלך – מהיום – של פתרונות אלטרנטיביים של מקומות תעסוקה, פתרונות לעובדים, כדי שהעובדים האלה יעבדו בתעשיות אחרות, נקיות; כדי שלא יהיה מצב שמפעלים נסגרים והעובדים נשארים ללא פרנסה.

דב חנין: בתחום משק האנרגיה, אומרת חברת מקינזי, שנכון יותר – אגב, גם ביטחונית – להביא דלק מזוקק, במקום שיהיה לנו הריכוז הזה של הדלקים במפרץ חיפה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: לכן, בקשתי מהמשרד להגנת הסביבה, למרות שלא הזמנתם את הדוח, ליזום דיון בממשלה על הדוח הזה, כדי שהממשלה באמת תראה את הדוח ותקבל החלטות, ונוסף לזה, לדרוש את פרסום הדוח, כדי שגם הציבור ידע מה אומרת חברת מקנזי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב קודם כול.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי סגן השר, עמדת כאן באומץ וביושרה, ואמרת פה שאתה לא רוצה לזרות חול בעיני הציבור, אבל מה לעשות שהעירייה זורה חול בעיני הציבור – –

קריאה: מי זורה?

קריאה: מי זורה?

אורי מקלב: – – העירייה וראשיה.

אורי מקלב: יש פער גדול בין ההצהרות, בין מה שנאמר, למה שקורה בשטח.

אורי מקלב: תוכנית הרחבת קרקעות הצפון מראה שבמקום לבנות דיור בעשרות אלפי דונמים שיש שם, בגלל מצוקת הדיור, מתכוונים להרחיב את הנמל.

אורי מקלב: שלושה עוגנים חדשים – לאשר אותם.

אורי מקלב: זה נקרא שרוצים לצמצם או שרוצים להרחיב?

אורי מקלב: אם אנחנו עושים את תוכנית חיבורי נמל, העברת צינורות, מה זה אומר?

אורי מקלב: זה אומר שרוצים להרחיב.

אורי מקלב: המשמעות של הדבר הזה: אתם נלחמים עם מה שקורה היום, אבל התוכנית הברורה שהעירייה מובילה – וגם אם היא מראה אחרת, ואומרת שהיא ניגשת לבית המשפט אחרי שהתוכנית מאושרת – מראה שרוצים להרחיב.

אורי מקלב: הקשר הזה בין הבעלים לבין העירייה, תרומות לעירייה, לא נבדק באופן אמיתי.

אורי מקלב: כאן צריך המשרד להגיד לציבור אפוא מה בין מה שהעירייה אומרת לבין מה שאתם מתמודדים ויודעים בשטח.

אורי מקלב: לא יכול להיות דבר כזה שמדברים על תוכנית מאושרת של הרחבה של עשרות אלפי דונמים – תשתיות, עוגנים – ואנחנו מדברים על צמצום זיהום האוויר.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: אדוני סגן השר, בנגב יש תופעה מאוד חמורה של השלכת פסולת רטובה וגם יבשה של קבלנים פרטיים, שמגיעים לסביבה של היישובים בנגב – אני מדבר על סביבת רהט, מזרחית לתל שבע, דרומית לחורה, וגם בוואדי א-נעם.

סעיד אלחרומי: אנחנו מדברים על עשרות משאיות כל שבוע.

סעיד אלחרומי: התושבים התלוננו יותר מפעם אחת.

סעיד אלחרומי: זה גם מטרד של ריח, אבל גם כששורפים את הפסולת הרטובה.

סעיד אלחרומי: שאלתי: האם הנושא ידוע, ומה נעשה בדבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, אתה חייב להשיב על שאלות שקשורות לנושא המקורי.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש לך תשובה לשאלות נוספות, בבקשה; אם אין, אתה לא חייב.

ירון מזוז: אתחיל בסדר הפוך, עם אלחרומי.

ירון מזוז: לגבי העניין שלך, בנושא הנגב וכל הדברים האלה, אני לא יודע במה מדובר בדיוק, אבל אשמח אם תגיע אליי למשרד עוד היום עם כל החומר שיש לך לגבי מה שקורה שם.

ירון מזוז: אני מבטיח שנזמן פגישה עם אנשי המקצוע במשרד ונשב ונראה מה אפשר לעשות שם.

ירון מזוז: אני יושב בחדר 255.

ירון מזוז: לגבי אדון מקלב, כבוד הרב מקלב, לגבי נמל חיפה ולגבי כל ההרחבות שאתה אומר, של בז"ן, של עשרות אלפי דונמים – עוד לא ראיתי עשרות אלפי דונמים שמרחיבים, אבל אני חושב – שוב, אני חוזר ואומר:

ירון מזוז: אנחנו נמצאים בתקופה של מערכת בחירות, ונזרקים דברים לאוויר, אבל שוב, אני אוהב לבדוק את הדברים לעומק ובשטח.

ירון מזוז: אהיה מוכן לשבת איתך, לכנס את הצוות המקצועי של המשרד, ובמיוחד בחיפה.

ירון מזוז: אשמח לשבת איתך ולהיכנס לעומק הדברים, כמה שאפשר יותר.

ירון מזוז: אשמח לפגוש אותך.

ירון מזוז: דב, מה הייתה השאלה שלך?

ירון מזוז: על מה הנתונים?

ירון מזוז: יש לי פה נתונים אחרים.

ירון מזוז: יש לי פה נתונים שבשנת 2017 הנתונים אחרים, ב-2018 הנתונים אחרים; 2018 עוד לא פורסמו.

ירון מזוז: אבל שוב, כפי שאמרתי לחברים, אני מוכן גם איתך.

ירון מזוז: אני אוהב לעשות עבודה יסודית, ובמיוחד כשמדובר במפרץ חיפה, אבל אני מבקש, כי הזמנתי בפעם שעברה את חברת הכנסת פארן, שדיברה, ועוד כמה אנשים, להגיע אליי לפגישות ולפתור את הבעיות, ואף אחד לא הגיע.

ירון מזוז: אז אני מקווה שהפעם, כשאני מזמין אתכם, תגיעו עם הבעיות, נשב, נדון, ובעזרת השם גם נפתור אותן.

ירון מזוז: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר להגנת הסביבה חבר הכנסת ירון מזוז.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: השר כץ ישיב על שאילתה דחופה מס' 549, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: שכר מינימום והרעת תנאים לסייעות המסייעות לקשישים ומועסקות על ידי חברות כוח אדם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, 1,500 מטפלות סיעודיות הפגינו ביום רביעי בתל אביב על שהן מקבלות שכר מינימום ותנאיהן הורעו לאחרונה.

מיכאל מלכיאלי: מדובר בעשרות אלפי מטפלות, ובהן ישראליות רבות, שמועסקות בידי חברות כוח אדם ושכרן משולם על ידי הביטוח הלאומי.

מיכאל מלכיאלי: ברצוני לשאול: האם נבדקו טענותיהן?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: טוב, כפי שאתה מבין, המטפלות הסיעודיות הן לא עובדות הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: לצערנו הרב.

חיים כץ: לצערנו.

חיים כץ: זה בסדר.

חיים כץ: אנחנו משלמים לחברות הסיעוד כמעט 60 שקלים לשעה בגין כל מטפלת סיעודית כזאת.

חיים כץ: מה שאנחנו מבקשים – אני, כממונה על הביטוח הלאומי, ולא כאחראי למטפלות, מבקש לקבל תמורה על הכסף שאני משלם.

חיים כץ: אני רוצה טיפול בסיעודיים, ואני רוצה עבודה הולמת ומשכורת הולמת למטפלות.

חיים כץ: אני רוצה שהמטפלת תחתים כרטיס כשהיא באה לבית של הסיעודי, כי כשלאימא שלי הייתה מטפלת, היא הייתה באה והייתה צריכה להיות ארבע שעות ביום.

חיים כץ: היא הייתה באה לשעתיים, אומרת: תחתמי לי, והולכת.

חיים כץ: אימא שלי חתמה, כי לא הייתה לה ברירה, כי אם לא – לא הייתה לה מטפלת.

חיים כץ: זה כסף של כולנו.

חיים כץ: הן כועסות כי הן צריכות להחתים שעון.

חיים כץ: אני רוצה שהן יחתימו שעון.

חיים כץ: אני רוצה שהן יקבלו שכר הוגן.

חיים כץ: כי חברות הסיעוד – אם אתה מסתכל על דנאל, חברת סיעוד, היא חברה ציבורית, ותסתכל על הרווחים שלה; תיכנס למאיה.

חיים כץ: אני לא מדבר איתך עכשיו על הבורסה.

חיים כץ: היא מטפלת, והיא תעשה את העבודה טוב, כי אני אעמוד לה על הראש, כי דיברנו על זה לפני רגע.

חיים כץ: לא יכול להיות שחברה בורסאית – כשראיתי את זה, אומר לך את האמת, וראיתי את המאיה – ואני שר – פניתי לאוצר ואמרתי לו: אני רוצה לצאת למכרז ולהגביל את הרווחיות.

חיים כץ: אני רוצה שהם ירוויחו, אבל במידה.

חיים כץ: פניתי לארנסט אנד יאנג, והוא הכין לי מכרז שיגביל את הרווחיות – אני חושב ל-6%, 7%; אולי זה סביר, אתה יודע, על מחזורים כאלה, על היקפים כאלה – אני קונה שם שירותים ב-5 מיליארד, משהו כזה.

חיים כץ: זה לא מעט כסף.

חיים כץ: האוצר אמר לי: אתה תרוויח פה 500 מיליון, ואני אתן לך את ה-500 מיליון, ואת ה-500 מיליון האלה, נשקיע אותם באזרחים הוותיקים – הגדרה של קשישים.

חיים כץ: הכנו את המכרז, והאוצר מנע ממני להגיש אותו, כי הוא רצה לראות, רצה להיות שותף, והחשב הכללי, וחשב זה וחשב אחר.

חיים כץ: ולא הגשנו את המכרז.

חיים כץ: עכשיו הם שחררו, אמרו: אתה יכול ללכת להגיש.

חיים כץ: עכשיו.

חיים כץ: ויש רווחיות, וחברות הסיעוד צריכות לשלם למטפלות.

חיים כץ: יחד עם זה, חברתי – על אמת חברתי, לא במירכאות, פלוסקוב – רוצה שיחתימו שעון.

חיים כץ: למה לא להחתים שעון?

חיים כץ: מה קרה?

חיים כץ: את לא היית בארץ כשאני הייתי בכיתה ו'.

חיים כץ: אני לא יודע אם היית בחיים בכלל, כי אני נולדתי בשנת 1947.

חיים כץ: לא רוצה שתגידי מתי נולדת, אבל היית תינוקת.

חיים כץ: למדנו דקדוק וניתחנו משפטים: היה נושא, מושא ישיר, מושא עקיף, טפל.

חיים כץ: הנושא זה הקשיש הסיעודי.

חיים כץ: הוא לב העניין.

חיים כץ: בגינו הביטוח הלאומי צריך לתת את שעות הסיעוד ולשלם כסף.

חיים כץ: המטפלת צריכה להיות אצלו.

חיים כץ: היא לא משק בית, היא יותר חברה: בישול קל, ניקוי קל של החדר שלו, לא יותר מדי.

חיים כץ: החברה הסיעודית מרוויחה.

חיים כץ: יש מטפלות שצריכות לעבוד – בגלל שאין כל השעות – בשני מקומות.

חיים כץ: החברה הסיעודית צריכה לתת להן זמן מעבָר.

חיים כץ: כשאנחנו באנו עכשיו ואמרנו: אני הולך להעסיק אנשים בתוכנית יחד לאנשים מעל גיל 86, שילכו לעשות להם ביקור בית; שיבואו אליהם הביתה, ישבו, יראו אם הם חיים, אנשים שלא זכאים לשעות סיעוד – נכון שהרבה לא רצו שייכנסו אליהם הביתה – ואנחנו נוגעים ב-100 איש כאלה – נתתי זמן מעבָר; אמרתי: חצי שעה מבית לבית, כי הם לא גרים באותו בניין, ואני משלם על זמן מעבר, ולקחתי את זה בחשבון בעלויות שלי.

חיים כץ: וחברות הסיעוד שמחלקות את המטפלות, הן צריכות לדאוג לזמן מעבר, וצריך לשלם כיאות, כי הן מרוויחות מספיק.

חיים כץ: והמטפלות צריכות להחתים שעון, כי אם לא, אנחנו נותנים להן פתח לא לספק תמורה לאותם סיעודיים בגין הזכאות והתשלום שאני משלם.

חיים כץ: ואני רוצה לקבל תמורה לכסף שלי.

חיים כץ: לא יעזור כלום.

חיים כץ: הכסף שלי הוא הכסף שלך ושלו, ואפילו של יולי; גם הוא משלם ביטוח לאומי, והוא רוצה שהכסף שהוא משלם ינותב לאן שצריך ללכת.

חיים כץ: ולצערי זה לא קורה במלואו.

קריאה: מה עם הפיקוח שלך?

חיים כץ: אין לי פיקוח.

חיים כץ: אני אגיד לך מה, אני אענה לך.

חיים כץ: אני נהנה מהשיחה, אני מאוד נהנה מהשיחה.

חיים כץ: אנחנו בקדמה, יצרנו אפליקציה: כשהמטפלת נכנסת לבית המטופל היא משדרת למרכז, והוא יודע שהיא נכנסה; כשהיא יוצאת היא משדרת, והוא יודע שהיא יצאה.

חיים כץ: הם לא מוכנים.

טלי פלוסקוב: כי זה לא אפליקציה.

טלי פלוסקוב: זה לא אפליקציה.

חיים כץ: הם לא מוכנים לדווח על כניסה ויציאה.

טלי פלוסקוב: זה לא נכון.

חיים כץ: הם לא מוכנים.

אלי אלאלוף: – – –

חיים כץ: אני, לא מעניינת אותי שיטת – אלי, לא מעניינת אותי שיטת הדיווח.

חיים כץ: רוצים לשנות את השיטה?

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: רוצים זה?

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אני רוצה לקבל תמורה לסיעודי עבור הכסף שאני משלם.

חיים כץ: אם זאת העבירה שלי אז אני כנראה מחר בבוקר אזומן לחקירה.

חיים כץ: אתה מבין?

חיים כץ: אני גם רגיל.

חיים כץ: אני צוחק, אני לא רוצה להגיד יותר מדי.

חיים כץ: אבל אני רוצה שהסיעודיים, שאנחנו כולנו נלחמים בחוק הסיעוד להגדיל להם שעות – שהשעות האלה ילכו לאנשים הסיעודיים.

חיים כץ: והמטפלות הן חלק חשוב במערך הזה, חלק חשוב, אי-אפשר בלעדיהן, אבל הן באו בשביל לתת את הסיעוד לסיעודיים האלה.

חיים כץ: ואנחנו נעשה סדר בעניין.

חיים כץ: ואני לא אתן את ידי, ואני לא מתרגש אם היו 1,500 באיזו הפגנה, או 3,000 בהפגנה, או 5,000 בהפגנה, כי אני לא צריך להשפיל עיניים.

חיים כץ: אני רוצה לקבל תמורה לאותו בן אדם סיעודי עבור הכסף שאני משלם, ואם זו עבירה, ואללה, אז חטאתי בעוד דבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות: חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי, טלי פלוסקוב ויעקב אשר.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני השר – – –

חיים כץ: מיכאלי, רק שאלות קשות, בחייאת דינכ.

מיכאל מלכיאלי: לא, לא.

חיים כץ: אל תעשה שאלות קלות, כי זה – – –

מיכאל מלכיאלי: תודה על תשובתך.

מיכאל מלכיאלי: ואני חושב, שוב, בנושא הבקרה שאתה העלית, אז חשוב לשבת כולם ביחד ולמצוא את הנוסחה שמכבדת את המטפלות מצד אחד, ומצד שני שומרת על הכסף, כמו שאתה אמרת.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה תמורה לכסף.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: שאלתי: כמו שאתה ציינת, אמור לצאת מכרז חדש, ולפי מה שהבנתי השכר של החברות אמור לעלות מ-4% ל-6% או 7%.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: לא אמרתי כזה דבר.

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: כך אני קראתי.

חיים כץ: עזוב אותי מה שהם אומרים.

חיים כץ: 4%.

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר, כדאי וצריך לעמוד על זה שהשכר הנוסף שיוסף – שאתה, הביטוח הלאומי שאתה אמון עליו – יועבר יותר לידי המטפלות ופחות לידיים של החברות, כי אני חושב שאז זה יביא גם יותר אנשים לעסוק בזה וגם נדרוש מהם יותר תמורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אני חושבת שאין הרבה אנשים – לא, יש – שמעריכים את העבודה שלך במשרד, וגם אני, ואתה יודע את זה.

טלי פלוסקוב: מה שקשור לעובדי ענף הסיעוד – בענף הזה היום עובדים 80,000 איש, 92% מתוכם נשים, וזה הענף היחיד במדינת ישראל שאנשים מקבלים שכר שהוא פחות משכר מינימום.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: אתה אמרת שאתה משלם מעבר מקשיש לקשיש – לא ידוע לעובדים על זה.

טלי פלוסקוב: הם צריכים להיות בעבודה 12 שעות כדי לקבל שמונה שעות.

טלי פלוסקוב: אתה מחייך?

טלי פלוסקוב: אני אומרת לך עובדות.

טלי פלוסקוב: ואני חושבת שאתה, כממונה על הביטוח הלאומי, ודרך הביטוח הלאומי גם על החברות, כי החברות נותנות לך שירות – אתה, יש לך כוח לדרוש שישלמו לאנשים מה שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: ופה, לגבי הבקרה – אדוני השר, אני בעד הבקרה.

טלי פלוסקוב: האפליקציה שאתה קורא לה אפליקציה זה לא אפליקציה, והיא לא מתאימה לענף הסיעוד; היא מתאימה למפעל שנכנסים בבוקר ויוצאים בערב.

טלי פלוסקוב: תמציאו, עם כל המוחות שלנו, אפליקציה שמתאימה לענף, שמתאימה קודם כול לקשיש, וגם למטפלות וגם לחברות וגם לך.

טלי פלוסקוב: ופה אני יחד איתך: קודם כול הקשיש, אבל אם לא נדאג למטפלות כבר לא יהיה מי שיטפל בך ובי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, ביקשת שאלות קשות, אז אני רוצה לשאול אותך אם מסרו לך את תודתנו – – כבוד השר איתי?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: האם מסרו לך את תודתנו.

– – את תודתנו על כך שאתמול בישיבה של ועדת הרווחה סוף-סוף, בהנחיה שלך ובעזרה של צוות לשכתך, שונה הקריטריון של המשפחתונים, תמהיל התינוקות, מה שנקרא גזירת התינוקות, שהותירה הרבה משפחתונים חצי ריקים בגלל תמהיל של גילים.

אתמול הודיעו אנשי משרדך, לאחר הרבה מאוד ישיבות ותמיכה שלך, שהתמהיל הזה מוחלף, ויש קריטריונים אחרים.

היום אפשר לומר שבימים האלה, בעקבות השינוי הזה יתמלאו המשפחתונים, אימהות עובדות יוכלו לצאת לעבודה בלב שקט, וגם המטפלות יוכלו להתפרנס בכבוד, כי יהיה להן משפחתון מלא.

שאלתי: האם הועברה אליך תודתי?

ובהזדמנות זו שאלה נוספת, ששלחתי לך גם במכתב, אבל אני רוצה לעורר את זה שוב.

אני יודע שהיום המדיניות בביטוח הלאומי בהנחייתך היא שיש דברים שברגע שהנכות היא מוחלטת – היא מוחלטת, ולא צריכים לשחק איתה כל הזמן.

יש ילדים אלרגיים שמגיעה להם נכות.

הקביעה אם הם אלרגיים או לא נעשית בבית חולים בבדיקה מסוימת.

היום יש קריטריון, בתוך שיקול הדעת, האם הילד היה בבית החולים בהתקפה אלרגית, כן או לא.

זאת אומרת שאם ההורים יודעים לשמור על הילד והוא לא נחשף לחלב או למוצר אחר, אז הם לא בסדר, הם לוקים, והם לא מקבלים את קצבת הנכות, מה שאין כן הפוך.

ביקשתי לשנות את זה.

כתבתי מכתב.

אני לא מצפה לתשובה כרגע; מצפה לעזרתך, כדי שאני אוכל לעלות פה בעוד שבוע, שבועיים ולשאול אותך אם תודתי הגיעה גם בעניין הזה.

תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: עכשיו אני חייב לענות על כל השאלות.

יולי יואל אדלשטיין: תתחיל מן התודות.

חיים כץ: טוב, אני אענה על כל השאלות.

חיים כץ: שמע, זה שאתה מפרגן לי, כנראה אתה שומע שאני מפרגן לך.

חיים כץ: אני לא יודע, יולי, אם אתה יודע ואם כל תושבי מדינת ישראל יודעים, אבל יעקב אשר הציל את בני ברק.

חיים כץ: הוא, בהיותו ראש העיר בעיר ענייה שלא משלמים בה מיסים, פיתח מול האצטדיון, בשטח שיפוט של בני ברק, אזור תעשייה שמייצב את עיריית בני ברק.

חיים כץ: הוא בנה שם את כל הבניינים של ב.ס.ר, הוא פיתח אזור תעשייה; הציל את בני ברק.

חיים כץ: כלכלית הוא עשה מהלך מטורף, והציל את בני ברק.

חיים כץ: וזה – בכל מקום שאני בא ואומרים לי, אני אומר: ואללה, זה – הציל, תרתי משמע.

חיים כץ: כשאתה רואה את המאזן של בני ברק היום, כשאתה מסתכל במאזנים של העירייה, אז זה בוצע ביוזמתו ובהנהלתו.

חיים כץ: הינה, פרגנתי לך, ואללה, לפני כולם, כי אתה ראוי.

חיים כץ: דרך אגב, לא העבירו לי את זה שתמכת בי, אבל זה בסדר.

חיים כץ: זה בסדר.

חיים כץ: עכשיו אני מפרגן לך בגלל שאתה לא הולך לפריימריז, אז בין כה וכה זה לא משנה.

יולי יואל אדלשטיין: גם לא לראשות העירייה.

חיים כץ: אבל הצלת את בני ברק.

חיים כץ: זה שאתה מבקש שאני אעשה – אני אשתדל.

חיים כץ: פלוסקוב, למה אני מחייך?

חיים כץ: אלי, אני עונה לה למה אני מחייך.

חיים כץ: אני אגיד לך למה אני מחייך: כי אני כנראה לא הסברתי טוב.

חיים כץ: את כנראה הבנת טוב, אבל אני הסברתי לא כל כך טוב.

חיים כץ: ולמה אני מתכוון?

חיים כץ: אני לא מתכוון שאנחנו משלמים למטפלות של חברות הסיעוד.

חיים כץ: אמרנו שהקמנו יחידה שבאה לביקורי בית אצל אזרחים ותיקים מעל גיל 85, שמופעלת על ידי "המשקם" כקבלן ראשי – "המשקם" כקבלן ראשי – ושם לעובדים שלנו אנחנו משלמים זמן מעבָר.

חיים כץ: אני מקווה שהייתי ברור.

חיים כץ: ואני חושב שגם חברות הסיעוד באשר הן יכולות לשלם זמן מעבר.

חיים כץ: זה נכון שהרווחיות שלהן תיפגע – ולך, מלכיאלי: הן מרוויחות יותר מ-4%.

חיים כץ: תאמין לי, הן מרוויחות יותר מ-4%, כי בחוזה שלהן, על אדם סיעודי מלא, שיש לו מטפל קבוע 24 שעות ביממה, יש שם כמה מאות שקלים של נסיעות.

חיים כץ: לאן בדיוק הוא נוסע?

חיים כץ: הוא גר אצל המטופל.

חיים כץ: הוא לא נוסע לשום מקום.

חיים כץ: הוא גר 24 שעות אצל המטופל.

חיים כץ: ויש עוד סעיפים כאלה, והם מרוויחים מספיק, וצריך לדאוג למטפלות.

טלי פלוסקוב: למה מטפסים עליהם – – –

חיים כץ: תקשיבי, אני יודע, את מדברת על אלה שבאים לארבע שעות, חמש שעות – –

טלי פלוסקוב: נכון, ויש להם ארבעה מטופלים – – –

חיים כץ: – – אבל חברת הסיעוד כמכלול יוצאת למכרז גם על אלה וגם על אלה.

חיים כץ: גם על אלה וגם על אלה.

חיים כץ: וכשאנחנו מסתכלים על הרווחיות ועל המחזורים, זה רווחיות – – –

טלי פלוסקוב: – – –

חיים כץ: חברת הסיעוד היא גוף ציבורי, זה עסק.

טלי פלוסקוב: אבל אדוני, ברשותך, לדרוש מהחברות האלה – הן נותנות – – –

חיים כץ: תקשיבי, יש מכרז.

חיים כץ: ברשותי לא לדרוש מהן כלום, כי הן לא סופרות אותי.

חיים כץ: איך אמרת?

חיים כץ: אני צריך אותן כי הן מספקות לי 80,000 עובדים, ברובם עובדות, במכרז שעשו אותו – לא אני; הוא נעשה מזמן.

חיים כץ: עכשיו, אני באתי ואמרתי: המכרז הזה לא נכון, כי מרוויחים יותר מדי כסף, וצריך לשפר את תנאי העובדים.

חיים כץ: בנינו מכרז.

חיים כץ: לא נתנו לי להגיש אותו.

חיים כץ: אנחנו יכולים לעמוד פה בכנסת ולהגיד מה שאנחנו רוצים, אבל יש כללים במשחק.

חיים כץ: כי אני נחקרתי אצל מבקר המדינה, למה מיניתי פרופסור לרפואה שיעמוד בראש ועדת הסיעוד של הביטוח הלאומי.

חיים כץ: והוא לא ליכוד, הוא פרופסור לרפואה, סגן מנהל מחלקה גריאטרית בבילינסון, והסכים להיות יו"ר ועדת הסיעוד של הביטוח הלאומי – הסכים, ואני נחקר על זה.

חיים כץ: אומרים לי: יש פרוצדורות – כי מעולם לא היה בן אדם כזה בתפקיד הזה.

חיים כץ: יש פרוצדורות, זה לא חשוב מי יהיה הבן אדם.

חיים כץ: ואתה צריך לעמוד בפרוצדורה, ואתה צריך לעמוד בנוהל.

חיים כץ: ואללה, האנשים האלה באים בהתנדבות, ואני ממנה שם אנשים בהתנדבות.

חיים כץ: והפרוצדורה לוקחת הרבה זמן.

חיים כץ: המכרז – הגשתי אותו לפני שלוש שנים, ועכשיו מדברים על בחירות; שלוש שנים, ועכשיו מדברים על בחירות.

חיים כץ: ובטח ייקחו את המכרז הזה – שילמנו עליו לא מעט לארנסט אנד יאנג, שיבנה אותו – וישימו אותו בפח, כי יעשו מכרז אחר.

אלי אלאלוף: אדוני השר, אתה יודע שחברות הסיעוד הן אחד הגורמים – – –

חיים כץ: חסות הנוער זה חשוב?

טלי פלוסקוב: אדוני השר, בוא נשנה.

חיים כץ: והפיקוח על הבנייה זה חשוב?

טלי פלוסקוב: בסדר.

טלי פלוסקוב: אתה כל הזמן מדבר על הטבות לקשישים שלנו.

טלי פלוסקוב: בוא נשנה.

טלי פלוסקוב: כל הזמן יש דברים חשובים.

חיים כץ: חברת הכנסת פלוסקוב, את מחוקקת.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אתה תומך בהצעת חוק שאני מגישה?

חיים כץ: תני מנדט.

חיים כץ: תראי כמה זמן מדברים על למנות יועצים משפטיים.

חיים כץ: כל אלה – מה זה?

חיים כץ: עבריינות, עבריינות.

חיים כץ: ואללה, היועצת המשפטית שלי, אני לא רוצה להגיד, אבל יש יועצות משפטיות שלא עובדות.

אלי אלאלוף: אבל יש המלצה לפטר.

אלי אלאלוף: יש קביעה של מבקר המדינה לפטר אותו, ואתה מחכה.

אלי אלאלוף: איש כזה במערכת, על חשבון המדינה – – –

חיים כץ: ואללה, לא עובדות.

חיים כץ: מה אתה יודע לעשות?

חיים כץ: כלום.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אם זה היה תלוי בי, בטח היית מקבל.

טלי פלוסקוב: אבל אתה מסכים שצריך לשנות?

חיים כץ: ודאי.

טלי פלוסקוב: השיטה היא שיטה מיושנת.

טלי פלוסקוב: השיטה חייבת שינוי היום, והקשישים שלנו סובלים מהשיטה של היום.

טלי פלוסקוב: נקודה.

חיים כץ: מצוין, אבל הגורמים השלטוניים, הביורוקרטיה – – –

טלי פלוסקוב: אבל אתה השר.

חיים כץ: אני השר, שכפוף לשר שלך.

אלי אלאלוף: יש לך – – –

חיים כץ: שמעת?

טלי פלוסקוב: שמעתי.

חיים כץ: שמעת?

טלי פלוסקוב: שמעתי, שמעתי.

טלי פלוסקוב: אני מציעה שאחרי כן נשב פה על הכיסא ונדבר.

חיים כץ: שמעת?

חיים כץ: אני כפוף למערכת השלטונית.

חיים כץ: בביטוח הלאומי יש לי חשב מלווה שכל מה שאני רוצה לעשות – עוצר אותי.

חיים כץ: למה אני עכשיו בוויכוח על הביטוח הלאומי?

חיים כץ: כי רציתי לשים 5 מיליון שקל למיצוי זכויות.

חיים כץ: אני רציתי להודיע לכל אזרח במדינת ישראל מה מגיע לו.

חיים כץ: עצרו אותי; אמרו לי: מה פתאום שתודיע?

חיים כץ: מה פתאום שתוציא כסף?

נחמן שי: מי עצר אותך?

חיים כץ: האוצר.

נחמן שי: 5 מיליון שקל?

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: על מה הוויכוח עכשיו?

חיים כץ: כולה מיצוי זכויות, לא שום דבר אחר.

חיים כץ: עצרו אותי.

חיים כץ: אז אני חושב שקיבלנו הרצאה, ואני רואה שאין יותר מדי מקשיבים.

חיים כץ: אני מקווה שסיימתי את מתן תשובתי.

יולי יואל אדלשטיין: הבהרת את עצמך בהחלט, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה על התשובה.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתה האחרונה להיום היא של חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 550, כאמור, של חבר הכנסת אילן גילאון, בנושא: מסקנות ופרוטוקולי ועדות החקירה והיישום בנושא חקירות נחקרים עם מוגבלות שכלית.

אילן גילאון: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: השר יעלה, שיוכל להקשיב לאדוני.

אילן גילאון: תודה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: אדוני השר, בשנת 2016 הקימה המשטרה ועדת חקירה בנושא התמודדות עם נחקרים עם מוגבלות שכלית בעקבות מקרה התאבדות של נחקר ועצור עם אוטיזם.

אילן גילאון: רצוני לשאול: 1.

אילן גילאון: מהן מסקנות הוועדה?

אילן גילאון: כי הן לא פורסמו עד כה.

אילן גילאון: חוץ מאשר מסקנה של ועדה, הקימו עוד ועדה, שהיא ועדת יישום.

אילן גילאון: 2.

אילן גילאון: כיצד פועלת ועדת היישום?

אילן גילאון: מה התקדם מאז הקמתה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה לחבר הכנסת גילאון.

גלעד ארדן: חבר הכנסת גילאון שאל שאילתה חשובה בנוגע לאירוע כואב ומצער, שבעקבותיו הוקמה ועדה במשטרת ישראל שעסקה בכל הנושא המאוד-חשוב של ההתמודדות, או דרכי הטיפול בנחקרים שהם בעלי מוגבלות שכלית.

גלעד ארדן: האירוע הזה, כפי שציינתי – המינוי, הקמת אותה ועדה הייתה בעקבות האירוע הקשה והמצער של התאבדות של אדם שהיה נחקר, ואפילו עצור, והתברר לאחר מכן שהוא היה על הרצף האוטיסטי.

גלעד ארדן: אז קודם כול ברצוני להבהיר שהוועדה הזאת לא הייתה ועדת חקירה אלא ועדת בדיקה שמונתה בעקבות החלטה של המפכ"ל.

גלעד ארדן: הוועדה הזאת, שבראשה עמד קצין בכיר, בדקה את הטיפול בחקירה הספציפית של אותו נחקר, וכמובן הסיקה מכך גם כלפי הטיפול באותו מקרה וגם בהקשרים הרחבים יותר שציינתי – בהתמודדות הכוללת עם הסוגיה המאוד-מאוד רגישה הזאת.

גלעד ארדן: קודם כול אני רוצה לציין שאותה ועדה לא מצאה קשר בין האירוע המצער של ההתאבדות לבין אופן הטיפול המשטרתי.

גלעד ארדן: למרות שעל פי הדין, ממצאי ועדה בודקת – אלה הכללים של המשטרה, בהתאם להנחיות הייעוץ המשפטי – ועדות הבדיקה הפנימיות הללו, אפילו בראשות קצין בודק, לא מיועדים לפרסום לציבור.

גלעד ארדן: למרות זאת אני מבקש לציין כמה דברים בנוגע להכשרות לחקירת אנשים עם צרכים מיוחדים, כי הם עלו מממצאי הוועדה, ובעקבותיהם נעשו גם שינויים בדרך פעולת המשטרה.

גלעד ארדן: ממצאי הוועדה העלו נושאים מערכתיים שהעיקריים שבהם התייחסו להעמקת ההכשרות בתחום חקירת אנשים עם מוגבלויות ופיתוח כלים בסיוע מומחים שישפרו את האפשרות לזיהויו של נחקר עם מוגבלות.

גלעד ארדן: לפעמים החוקר לא יודע שהאיש שנחקר, או שנעצר והובא אליו לחקירה, הוא בעל מוגבלות.

גלעד ארדן: במסגרת מערך ההכשרות שפותחו לקורס חוקרים במשטרת ישראל קיים כיום פרק המוקדש כולו לכלים בחקירת בעלי מוגבלויות.

גלעד ארדן: הפרק מכיל שיעורים פרונטליים, וכן לומדה ללימוד עצמאי בנושא זה.

גלעד ארדן: דרך אגב, אם תרצה, יש לי את כל החומר כאן.

גלעד ארדן: בנוסף להכשרות היסוד, משטרת ישראל עורכת מאז השתלמות בת חמישה ימים המוקדשת לתכנים העוסקים בחקירת בעלי מוגבלויות.

גלעד ארדן: ההשתלמות נוגעת להיבטים חקירתיים, תביעתיים ורווחתיים בנוגע לחקירת אנשים עם מוגבלות, ומועברת על ידי מומחי תוכן מעולם המשפט והרווחה, ובכלל זה מפגשים עם אנשים בעלי מוגבלות, סיורים במוסדות שונים המטפלים באנשים בעלי מוגבלות ועוד.

גלעד ארדן: בנוסף, לשוטרים המשתתפים כיום בהשתלמות נערכות סימולציות, ובאמצעותן רוכשים החוקרים כלים לטיפול נכון בעניין.

גלעד ארדן: מעבר לכך, במשטרת ישראל מתקיימת השתלמות בת יום שכותרתה "נחישות ורגישות" ובה מועברים גם תכנים בנושא.

גלעד ארדן: מטרת ההשתלמות היא בין היתר לחשוף בפני החוקרים את מאפייניהם השונים של בעלי המוגבלויות ואופן ההתנהלות הבסיסי בעניינם, וזאת כדי לאפשר את הזיהוי הראשוני ומתן כלים לתגובה ראשונית.

גלעד ארדן: נמסר לי גם כי משטרת ישראל מכשירה כיום חוקרים להשתלמויות ייחודיות בנושא חקירת אנשים עם מוגבלויות, אם כחשודים ואם כנפגעי עבירה או כעדים.

גלעד ארדן: במסגרת ההשתלמויות מועברים לחוקרים תכנים שבהם לומדים החוקרים את המאפיינים של סוגי המוגבלויות השונות, כיצד יש בהן כדי להשפיע על המפגש של האדם בעל המוגבלות עם ההליך הפלילי, ובהתאם, אילו התאמות והנגשות יש לבצע בהליך הפלילי.

גלעד ארדן: בנוסף לכך, לאחרונה הוקצה תקן של קצין ייעוד במדור נפגעי עבירה, שיעסוק בין היתר אך ורק בתחום זה, ויאפשר את הרחבת העשייה הממוקדת בתחום.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת אילן גילאון, שאלה נוספת.

יצחק וקנין: אחריו – יוסף ג'בארין.

אילן גילאון: ההכשרות שאדוני מתאר בהחלט מרשימות.

אילן גילאון: לכן הייתי רוצה לדעת: האם יש להכשרות האלה גם משמעות מבחינה מספרית בשנים 2017 ו-2018?

אילן גילאון: האם הן מניבות פרי?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, שאלה נוספת.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, השאלה בנושא אחר, אבל כל כך דחוף – מה שמתקשר למודעות גזעניות ומסיתות.

יוסף ג'בארין: במהלך תעמולת הבחירות לקראת הבחירות ברשויות המקומיות הערביות הייתה תעמולה בשלטי החוצות ברמלה, והייתה תעמולה גם בתל אביב.

יוסף ג'בארין: הוגשו גם תלונות למשטרה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות שהמשטרה תוכל לפעול באופן מיידי ומהיר, כי טווח הזמן שקיים הוא מאוד קצר, ותלונה למשטרה זה אחד הכלים המעטים שיש לנו כדי להתמודד עם התופעה המאוד-חמורה הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

גלעד ארדן: אשר לשאלתו של חבר הכנסת גילאון, לצערי, המשטרה לא העבירה לי נתונים מספריים כמה חוקרים עברו את ההכשרה הזאת, אם לכך התכוונת, בשנה האחרונה.

אילן גילאון: – – –

גלעד ארדן: מה זה נתונים מספריים?

אילן גילאון: הנחקרים, לא החוקרים.

גלעד ארדן: כמה אנשים – אז אין לי כאן תשובה כזאת.

גלעד ארדן: אני יכול לבקש תשובה ספציפית גם על השאלה הזאת ולהעביר לך אותה ביום-יומיים הקרובים.

גלעד ארדן: אבדוק זאת.

גלעד ארדן: אשר לשאלתו של חבר הכנסת ג'בארין, אני דווקא שמח שהוא נתן לי שוב הזדמנות להתייחס לכל מה שקשור לתלונות בנוגע לפרסומים, הסתה, טענות לגזענות וכו'.

גלעד ארדן: אני כבר זמן רב אומר שהסמכות בתחום הזה צריכה לעבור למשטרת ישראל, לקצינים בכירים, שיצטרכו לתת מענה מיידי.

גלעד ארדן: אבל לצערי, עדיין כל מה שקשור בפרסומים, בהסתה, בטענות להסתה או גזענות – אין סמכות למשטרת ישראל לפתוח בחקירה.

גלעד ארדן: ותמיד תמיד, משטרת ישראל, כשהיא מקבלת תלונה כזאת, היא מעבירה אותה לפרקליטות המדינה ומחכה להנחיה של פרקליט המדינה אם להנחיית הפרקליט זה חוצה את הרף הפלילי ואם יש לפתוח בחקירה.

גלעד ארדן: אני לא מכיר ספציפית את הפרטים מעבר לפרסומים תקשורתיים, אבל אני מניח שאם היו תלונות שהוגשו, אני מניח שהמשטרה מחכה להחלטות של הפרקליטות אם יש לפתוח בחקירה או לא.

גלעד ארדן: זה לא בסמכות משטרת ישראל, לצערי.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון הפנים, השר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: תודה לשואלים.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5508/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון – עידוד תחרות בשוק האשראי), של חבר הכנסת רועי פולקמן, יואב קיש ומשה גפני.

יצחק וקנין: החוק בתמיכת ממשלה.

יצחק וקנין: יציג את החוק חבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: אדוני, עשר דקות לרשותך.

רועי פולקמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: חבריי חברי הכנסת, אני שמח לשוב לכאן, לעבודתנו השגרתית והרגילה.

רועי פולקמן: חברים, החוק הזה הוא עוד צעד במסגרת הרפורמה שלנו בבנקאות שמוביל שר האוצר, כמובן, בתמיכת הבית הזה, מכל סיעות הבית, והוא מאוד מאוד פשוט.

רועי פולקמן: כשאנחנו התחלנו את חוק הרפורמה בבנקאות – החוק הפורמלי נקרא חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל – אחד הצעדים הגדולים היה שחברות אשראי שנשלטות על ידי בנק לאומי ובנק הפועלים יופרדו מהבנקים.

רועי פולקמן: אבל אחד הנושאים הכי קריטיים בהיפרדות הזאת מהבנקים זה הסיפור של מקורות המימון לפעולה שלהם.

רועי פולקמן: היום חברת אשראי ששייכת לבנק, מן הסתם, מקבלת תנאים נוחים מהבנק ששולט בה גם למסגרות האשראי שאותן הוא מקצה לעסקים הקטנים ולציבור בתנאי מימון מאוד מאוד נוחים.

רועי פולקמן: זה מאפשר להם להתחרות בעלויות האשראי שהן מציעות.

רועי פולקמן: אחד הדברים שראינו זה שאחרי ההיפרדות הזאת, בוודאי חברות האשראי המופרדות – אבל לא רק; גם גופי אשראי חוץ-בנקאיים אחרים – יצטרכו להשיג מקורות מימון אחרים.

רועי פולקמן: ברגע שהגופים האלה לא יוגדרו יותר תאגידי עזר בנקאיים, הדבר הזה יקשה עליהם להשיג מקורות מימון תחרותיים בשוק.

רועי פולקמן: ולכן, כדי שבאמת אנחנו נוכל לממש את התכלית שבשבילה יצאנו לדרך ברפורמה הזאת, אנחנו רוצים לתת לגופים החוץ-בנקאיים אפשרות להתחרות במערכת הבנקאית גם דרך גיוס אשראי מהציבור, דרך איגרות חוב קצרות מועד ואחרות, כדי שאפשר להביא ריביות תחרותיות בשוק האשראי.

רועי פולקמן: עד כאן בעניין הזה.

רועי פולקמן: בדרך כלל בתקשורת הכלכלית מאוד מקמצים במחמאות לשר האוצר, אבל במקרה בימים האחרונים פרסמה מירב ארלוזורוב כתבה בדה מרקר על הנושא של הרפורמה בבנקים.

רועי פולקמן: אני חייב לומר לכם משהו: יש רפורמות מהותיות – כי לא פעם מדברים על מה שנעשה בקדנציה.

רועי פולקמן: יש רפורמות מהותיות שההשלכה שלהן על הציבור היא דרמטית, ואחת מהן זו הרפורמה בבנקים, ולא סתם.

רועי פולקמן: מדובר כאן ברפורמה ששותפים לה רבים מיושבי הבית הזה.

רועי פולקמן: יושב כאן יעקב אשר, שהיה בלא מעט מהדיונים האלה, ורבים מחברי הבית, מיקי לוי ואחרים, היו שותפים לרפורמה הזאת בבנקים בשנתיים האחרונות.

רועי פולקמן: וזו רפורמה לטווח ארוך; היא לא קורית בחודש, היא לא קורית בחודשיים.

רועי פולקמן: היא יותר דרמטית מרפורמת הסלולר.

רועי פולקמן: קצת ממה שהיא סקרה בזמן האחרון – התוצאות שאנחנו כבר רואים: פעם ראשונה מזה עשרות שנים אנחנו רואים שנתח השוק של שני הבנקים הגדולים ירד ב-4%.

רועי פולקמן: זו רק ההתחלה.

רועי פולקמן: ועוד משהו שנלחמנו עליו: עלויות הסליקה לעסקים קטנים נמצאות בירידה משמעותית, מבערך 1.2 שקלים לעסקה ל-0.9.

רועי פולקמן: המשמעות של זה היא חיסכון של עשרות ומאות מיליוני שקלים לעסקים הקטנים, ובסוף גם לציבור ישראל.

רועי פולקמן: אבל כל התופעות החיוביות האלה הן רק ההתחלה לפני מה שהיא קראה לו בכתבה "המפץ הגדול בשוק הבנקאות", המפץ הגדול שיגיע מכניסת חוק נתוני אשראי שחוקקנו כאן בכנסת, מה שיאפשר תחרות אמיתית מול הלקוחות בין הבנקים; מהמכרז, שנמצא בימים האלה באוויר, ללשכות מחשוב לבנקים – זה היה חסם דרמטי בפני גופים חדשים להיכנס לתחרות, ואנחנו נראה כניסה משמעותית של שחקנים.

רועי פולקמן: רק בימים האחרונים ישבתי עם התאחדות הסטודנטים של מדינת ישראל, שהיא בעצמה נכנסה להיות בנק לסטודנטים.

רועי פולקמן: שימו לב לאן אנחנו מגיעים.

רועי פולקמן: אחד החסמים שלהם היה, כמובן, מערכת המחשוב.

רועי פולקמן: עד התהליך הזה והמכרז שנמצא בימים אלה באוויר כדי שגוף כזה – ויש את הבנק החברתי "אופק" ואחרים – יוכל להתחרות, ירצה להתחרות בבנקים, עלויות המחשוב הן עצומות, ולכן מדינת ישראל נכנסה לתחום הזה.

רועי פולקמן: החקיקה שעשינו על מעבר בנקים, היכולת לעבור בלחיצת כפתור ב-48 שעות מבנק לבנק – דבר שלא קורה היום – גם זו דרמה שקורית.

רועי פולקמן: ולצד זה, כמובן, היכולת של כרטיסי אשראי מופרדים וחברות נוספות להתחרות באשראי החוץ-בנקאי.

רועי פולקמן: כל הצעדים האלה, חברים, יהוו דרמה אמיתית במציאות של בנקים במדינת ישראל, שבה אפשר יהיה לעשות תחרות אמיתית על כיסו של הצרכן.

רועי פולקמן: ולכן – אתמול שוחחתי על זה עם חבר הכנסת מיקי לוי, שיושב כאן – בצד הזהירות הנדרשת מבועת אשראי וכל הדברים האלה – ובשבועות הקרובים אנחנו נחוקק אצל חבר הכנסת גפני, יו"ר ועדת הכספים, את חוק הוועדה ליציבות פיננסית, שיבטיח שיש בקרה על מסגרות האשראי במשק, ונעקוב אחר האשראי החוץ-בנקאי ואיך הוא מתחלק בין לקוחות.

רועי פולקמן: אין ספק שזה הולך עם זהירות, אבל המטרה הגדולה היא ת-ח-רות, ובשוק הבנקים בישראל ידענו שאין תחרות.

רועי פולקמן: ואם יש משהו שאנחנו יכולים להיות גאים בו – אני כמובן אומר שזה בהובלה, זה היה דגל גדול מאוד של שר האוצר, אבל שותפים לדגל הזה הרבה מאוד אנשים שיושבים כאן בכנסת ישראל – זו היכולת להכניס תחרותיות לשוק הבנקים.

רועי פולקמן: החוק שמונח כאן לפניכם הוא עוד צעד.

רועי פולקמן: אם תרצו, הוא תיקון למה שעשינו לפני כשנתיים ברפורמה בבנקים, שבה מסיבות מסוימות של שמרנות שמנו הגבלה על היקף האשראי, נקטנו זהירות יתר, והבנו שהדבר הזה יגביל את חברות האשראי המופרדות ואת הגופים החוץ-בנקאיים.

רועי פולקמן: עכשיו, היום, אנחנו מתקנים את הדבר הזה.

רועי פולקמן: לצד הוועדה ליציבות פיננסית אנחנו עושים את הצעד הגדול לתחרות.

רועי פולקמן: חברים, זו רפורמה יותר גדולה מרפורמת הסלולר.

רועי פולקמן: המשמעות שלה לאזרחים, המשמעות שלה לעסקים הקטנים, היא דרמטית.

רועי פולקמן: לכן, חבריי, לצד כל הזהירות הנדרשת, אני חושב שאנחנו באמת עדים לשלב היסטורי במערכת הכלכלית הישראלית, של תחרות אמיתית בשוק הבנקאות שלא ייהנו ממנה רק הגדולים, לא רק חברות הענק, הלווים הגדולים, אלא הצרכן הביתי, העסק הקטן.

רועי פולקמן: אנחנו רואים היום בשוק ריביות של 7%, פחות או יותר, ובשנים הקרובות נראה ירידה דרמטית גם לאזרח הפשוט וגם לעסק הקטן.

רועי פולקמן: לכן, אני מבקש את תמיכת הכנסת בחוק הזה, ובכלל את התמיכה בהמשך קידום הרפורמה בבנקאות.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת רועי פולקמן – – –

יואל חסון: היושב-ראש, אני מבקש להתנגד אחר כך.

יצחק כהן: רועי, שוב תודה על סדרה ארוכה של חוקים נפלאים.

יצחק כהן: עכשיו אתה מציע לקבוע שגופים חוץ-בנקאיים וחברות אשראי יוכלו להשתמש באפיק מימון של ניירות ערך נסחרים כהשלמה למקורות מימון קצרי טווח אחרים ועוד סעיפים.

יצחק כהן: אני חושב שוועדת שרים לענייני חקיקה לא התקשתה – רועי, ועדת שרים לענייני חקיקה לא התקשתה לתמוך בהצעת החוק שלך.

יצחק כהן: הם קיבלו את זה באהבה, כמו את רוב החוקים שלך.

קריאה: כשהם אוהבים – – –

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: על כל פנים, אני מבקש מחבריי חברי הכנסת לתמוך בהצעה.

יצחק כהן: הממשלה תומכת בהצעת החוק הזאת.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר יצחק כהן.

יצחק וקנין: מתנגד לחוק חבר הכנסת יואל חסון.

קריאה: מה קרה?

יצחק וקנין: הוא מתנגד לחוק.

יצחק וקנין: זכותו הלגיטימית.

יצחק וקנין: מרגע שהממשלה בעד החוק, הוא יכול להתנגד.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני לא אצביע בעד החוק הזה, אבל האופוזיציה תצביע בעדו.

יואל חסון: אבל אני רציתי לדבר על נושא אחר, ברשותך, אדוני.

יואל חסון: אני רוצה לומר שהיום – או יותר נכון, לפנות בוקר – בזכות תושייה מדהימה של אימא לביאה, מירי, ניצלו חייהם של ילדים בבאר שבע.

יואל חסון: הביטחון של מדינת ישראל הוא לא בידיים של מירי.

יואל חסון: הביטחון של מדינת ישראל הוא בידיים של ראש הממשלה נתניהו, שנושא באחריות להידרדרות המצב בדרום, להתעצמות החמאס בעזה.

יואל חסון: זה לגמרי רשום על שמו.

יואל חסון: ראש הממשלה, שעשר שנים קורא לעצמו "מר ביטחון", נכשל במדיניות שלו כלפי עזה והחמאס.

יואל חסון: מדיניות ההכלה כלפי החמאס הוכחה ככישלון מוחלט שכל אזרחי מדינת ישראל משלמים את המחיר שלו, לא רק תושבי עוטף עזה, לא רק תושבי הדרום.

יואל חסון: את שלטון החמאס אפשר וצריך להפיל בעזה.

יואל חסון: הדרך לעשות את זה היא באמצעים צבאיים, כלכליים, ובעיקר בין-לאומיים.

יואל חסון: יש יכולת לגייס את העולם כדי לייצר מציאות אחרת בעזה, כדי להחזיר את הרשות הפלסטינית לשלוט ברצועת עזה, ולא לקבל מציאות שבה ארגון טרור מחזיק בחלק ארץ זה.

יואל חסון: יש אפשרות לעשות את זה.

יואל חסון: ראש הממשלה יודע את זה, קהילת המודיעין יודעת את זה, מנהיגים בעולם יודעים את זה.

יואל חסון: הסיבה הפשוטה והברורה שראש הממשלה בוחר שלא ללכת למסלול המדיני הבין-לאומי כדי להוציא את חמאס מעזה היא שהוא יודע, נתניהו יודע שהשלב הבא לגיבוי הזה יהיה דרישה לתהליך מדיני, למשא ומתן עם הפלסטינים.

יואל חסון: ואת זה נתניהו לא מוכן לעשות; הוא לא מוכן לעשות בגלל ה-base הפוליטי שלו, בגלל כל מיני – חבורת קיצוניים שמחזיקה אותו והוא בעצמו.

יואל חסון: ואת המחיר משלמים מירי ומשפחתה.

יואל חסון: את המחיר משלמים כולנו, כל אזרחי מדינת ישראל.

יואל חסון: ואל תטעו, זה לא רק בעוטף עזה, זה לא רק בדרום; זה כל תושבי מדינת ישראל שמשלמים מחיר על המדיניות הכושלת של נתניהו אל מול החמאס וחוסר היכולת שלו והרצון שלו לגבש קואליציה בין-לאומית למאבק בטרור.

יואל חסון: הטרור לא מגיע רק מאיראן; הטרור מגיע גם מעזה.

יואל חסון: ואי-אפשר להיות צבועים ולגייס את העולם למאבק בכוונות הטרור של איראן ולא לגייס את העולם למאבק בארגון טרור שנקרא החמאס בעזה, אלא לעשות איתו משא ומתן ולהכיל אותם בזמן שהוא מדבר על המנהיגות המתונה.

יואל חסון: כשהוא מדבר עם חמאס הוא מנהל משא ומתן.

יואל חסון: ומה יצא מהמשא ומתן הזה?

יואל חסון: מה יצא מהמשא ומתן על הסדרה?

יואל חסון: טיל ישיר על בית בבאר שבע היום בבוקר.

יואל חסון: זאת המציאות.

יואל חסון: הכישלון הזה של המציאות שנוצרה בעזה רשום על נתניהו, על עשר שנות כהונה כושלות בהבאת ביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון, למרות שהוא לא התייחס לחוק בכלל.

יצחק וקנין: לצערנו – –

יואל חסון: התייחסתי בתחילת דבריי.

יצחק וקנין: – – אנחנו מנצלים את התקנון לדברים שהם לא – – –

קריאה: אתה בעד החוק או נגד החוק?

יואל חסון: אמרתי בתחילת דבריי.

יצחק וקנין: לא משנה.

יצחק וקנין: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון – עידוד תחרות בשוק האשראי), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת רועי פולקמן, יואב קיש ומשה גפני.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – 3 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון – עידוד תחרות בשוק האשראי), התשע"ח–2018, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 בעד, שלושה מתנגדים, שני נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית – –

אמיר אוחנה: אפשר להוסיף?

יצחק וקנין: – – ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: אני מוסיף לפרוטוקול את אמיר אוחנה, ענת ברקו וסאלח סעד.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: לפני שנעבור להצעת החוק הבאה, אני מקדם בברכה – ביציע האורחים נמצאות נשים המשתתפות בתוכנית למשפיעות במגזר החרדי, ובסוף המסלול ישתלבו במגזר הציבורי.

יצחק וקנין: עלו והצליחו.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4648/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שומה מוסכמת), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר יציג את הצעת החוק.

יצחק וקנין: איפה הוא?

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, יושב-ראש ועדת הכנסת, יציג את החוק.

יצחק וקנין: גם הצעה זו היא בהסכמת הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת החוק, שעברה בשבוע שעבר את ועדת השרים לענייני חקיקה.

מכלוף מיקי זוהר: שומה שבסופו של דבר תהיה שומה מוסכמת – נוכל באמצעותה לחסוך, לאזרח הקטן בעיקר, הרבה מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: אנו יודעים שכאשר יש שומת שבח מסוימת והרשות המקומית קובעת לאזרחים, היא קובעת אותה, בסופו של דבר, באמצעות שמאי שהוא שמאי מטעם, שמאי של הוועדה המקומית, שהוא מן הסתם מחויב לוועדה המקומית.

מכלוף מיקי זוהר: כמובן שהוא מחויב גם למקצועיות שלו, אבל הוא מחויב גם לוועדה המקומית ולעומדים בראשה.

מכלוף מיקי זוהר: כשאזרח קטן, עד סכום של 100,000 שקל, נניח, רוצה לערער על השומה הזאת, הוא צריך לבקש שומה של שמאי מכריע.

מכלוף מיקי זוהר: שמאי מכריע גובה, כמובן, תשלום מסוים בגין העבודה שלו, אבל יש כמובן אגרות ועוד ביורוקרטיה נלווית שגורמת להרבה מאוד אזרחים פשוט לוותר על הגשת הבקשה הזאת לשמאי מכריע.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: נניח שנקבעה שומה באלפי שקלים בודדים או בעשרות אלפי שקלים בודדים.

מכלוף מיקי זוהר: האזרח פשוט מחליט לוותר על הרצון שלו לקבל את מה שמגיע לו על פי דין.

מכלוף מיקי זוהר: החוק שאנחנו מציעים כיום מאפשר ללקוח לדרוש שהשמאי מטעמו – לא שמאי מכריע – והשמאי מטעם הוועדה יתדיינו ביניהם בסוג של בית משפט לתביעות קטנות.

מכלוף מיקי זוהר: בדיון הזה הם יכולים להגיע להסכמה אל מול הרשות המקומית ולפטור את אותו תושב או אזרח מתשלום מיותר של כספים.

מכלוף מיקי זוהר: מעבר לזה, אם, חלילה, הם לא יצליחו להגיע להבנות, כמובן, שמורה לאזרח או לתושב אפשרות הפנייה לשמאי מכריע.

מכלוף מיקי זוהר: זו הצעת חוק חברתית.

מכלוף מיקי זוהר: זו הצעת חוק שנועדה לפטור גם מיוקר המחיה ומנטל מיסים, לפעמים מיותר, על אזרחי ישראל, ועל כן כולם מתבקשים לתמוך ולהצביע בעד ההצעה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה סגן שר האוצר יצחק כהן.

יצחק כהן: מיקי, מה עשית פה?

מירב בן ארי: למה – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שאני ואתה – – –

יצחק וקנין: איך כתוב?

יצחק וקנין: "ורחמיו על כל מעשיו".

יצחק כהן: אתה יודע מה ההבדל ביני לבינך, מיקי?

יצחק כהן: אני רואה את חצי הכוס המלאה, ואתה – את חצי הכוס הריקה.

מירב בן ארי: – – –

יצחק כהן: על כל פנים, ידידי היקר, אתה מציע לקבוע כי אם גובה השומה מטעם הוועדה המקומית אינו עולה על 100,000 שקלים חדשים, או אם ההפרש בין שומת הוועדה לבין השומה מטעם החייב אינו עולה על סכום זה, יהיה החייב רשאי להגיש שומה מטעמו באמצעות שמאי מקרקעין.

יצחק כהן: אכן, מיקי, אני שואל – אתה עונה.

יצחק כהן: אני רק מבשר לך שוועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק שלך, בכפוף להסכמת משרדי האוצר, המשפטים והפנים ולשינויי נוסח, וכן שסוגיית התקציב תוסדר לפני הקריאה הראשונה.

יצחק כהן: האם עד כאן אתה מסכים לתנאי?

יצחק כהן: תרים את יד ימין: אני מסכים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק כהן: אני מבקש לתמוך בהצעה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שומה מוסכמת), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר – הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שומה מוסכמת), התשע"ח–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מרב מיכאלי: להוסיף אותי לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולן של חברת הכנסת מרב מיכאלי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחברת הכנסת מיכל רוזין, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אני מוסיף גם את קולה של עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5130/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – ביטול חיוב באשראי בשל עסקה עם ספק מפר), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי יציג את החוק?

יצחק וקנין: איציק שמולי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שמולי, עשר דקות לרשותך.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: רבותיי השרים, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה בא במטרה להתמודד עם התופעה הבזויה הזאת של הונאות צרכנים, שממש הפכה למכת מדינה.

איציק שמולי: אנחנו מזמן לא מדברים רק על הונאות צרכנים אנחנו מדברים בעיקר על אזרחים ותיקים, על אוכלוסייה מבוגרת, שהנוכלים הללו מסמנים אותם כטרף קל, מתנפלים עליהם בשלל שיטות של רמייה ושל הונאה, במטרה לחלוב מהם כספים אדירים.

איציק שמולי: עכשיו, ייאמר לזכותה של הכנסת, גם הכנסת הזאת, שהיא לא הייתה אדישה לתופעה הזאת.

איציק שמולי: עד היום חוקקה הכנסת חוקים שנועדו להצר את צעדיהם של אותם רמאים ונוכלים.

איציק שמולי: ביוזמת חקיקה מאוד מאוד מרשימה, שכל הכנסת התאחדה והתלכדה סביבה, הארכנו את תקופת הביטול, כך שאזרחים ותיקים ואוכלוסיות מוגבלות יוכלו, בעצם, לבטל עסקאות אחרי ארבעה חודשים.

איציק שמולי: אמרנו: עד שחשבון הוויזה מגיע, עד שבעצם מתגברים על הבושה ועומדים מול המשפחה, עובר הרבה מאוד זמן.

איציק שמולי: הדבר הזה לא עזר, כי מאז אנחנו רואים שהשיטות רק הולכות ומשתכללות.

איציק שמולי: חלק מזה באמת בגלל סיבות – איך אומר אילן גילאון?

איציק שמולי: חבל שאנחנו לא יכולים לעשות חוק שאנשים יתנהגו כמו בני אדם.

איציק שמולי: אבל יש אנשים שלא יודעים להתנהג כמו אדם, ורואים אוכלוסייה מוחלשת – גם של ניצולי שואה וגם של כל מיני אנשים שאין להם אוריינטציה בעולם הצרכנות – מתקשרים אליהם כנציגי העירייה, כנציגי חברות האשראי, כנציגי חברת חשמל ומה לא?

איציק שמולי: העיקר להוציא מהם במרמה את הכספים שלהם, המעטים שיש להם.

איציק שמולי: לא פעם מדובר באנשים שחיים באמת על קצבאות זקנה, על הבטחת הכנסה, על קצבאות של ניצול שואה, ובסופו של דבר הם עומדים בפני מצב נתון שלוקחים מהם כספים במרמה והם לא מסוגלים לעצור את הדבר הזה.

איציק שמולי: המטרה של הצעת החוק הזאת היא מאוד מאוד ברורה, ואני אומר אותה פה ללא כחל וסרק: להנחית כזאת מהלומה על השרלטנים האלה, שהם לא דמיינו בכלל.

איציק שמולי: המטרה של הצעת החוק הזאת זה לנתק להם את בלון החמצן הכלכלי כך שהם לא יוכלו יותר לעשות את המעשים האלה.

איציק שמולי: איך אנחנו מבקשים לעשות את זה?

איציק שמולי: היום, לב-ליבה של הבעיה, אדוני היושב-ראש, זה שברגע שאתה מגלה שעבדו עליך – לא מתנות, לא זכיות, לא נעליים, רק תשלומים של אלפי ועשרות אלפי שקלים שלא נגמרים – אתה מתקשר לחברת האשראי והיא אומרת לך: תשמע חביבי, אני לא בית משפט.

איציק שמולי: לך לבית משפט, תלבן איתם בבית המשפט את הטענות שלך.

איציק שמולי: כי אתה אומר: גנבו לי; העוסק, שבמקרה הזה הוא נוכל, אומר: העסקה הייתה כשרה, כדת וכדין.

איציק שמולי: לך תתמודד בבית משפט.

איציק שמולי: ומתעלמים מן העובדה שמדובר לא פעם ולא פעמיים באוכלוסייה שאין לה כוח עמידה בבית משפט, אין לה כסף ואין לה זמן ואין לה כוח לנהל הליך משפטי.

איציק שמולי: ולכן אנחנו באים ואומרים: אנחנו רוצים להפוך את המשוואה.

איציק שמולי: הרשות להגנת הצרכן במשרד הכלכלה – שאני אומר לכם, היא עושה עבודה נהדרת, במיוחד מאז שהשר אלי כהן נכנס לתפקידו; קיבלו שם איזושהי נמרצות, חבל על הזמן – היא, יש לה את היכולת, את המידע, את הסמכות בחוק להגיד מיהם העוסקים שמתנהלים באופן שיטתי של רמייה ושל הונאה, עושים את זה לאורך זמן ופוגעים בקהל נרחב של צרכנים.

איציק שמולי: הרשות הזאת בעצם תחזיק איזושהי רשימה שחורה של עוסקים שמתנהגים באופן הזה.

איציק שמולי: מרגע – וזה מה שאומרת הצעת החוק – מרגע שאתה התקשרת לחברת האשראי ואמרת לה: פגעו בי, הונו אותי, לקחו את הכספים שלי במרמה, במקום שתעמוד במצב שבו אתה חסר אונים ואתה לא יכול לעצור את התשלומים, כי לא הלכת לבית משפט, חברת האשראי תהיה חייבת, חייבת על המקום לעצור את התשלומים אם אותה חברה מופיעה ברשימה השחורה של משרד הכלכלה.

איציק שמולי: ברגע הזה שנעצור את בלון החמצן הכלכלי לאותן החברות – אני חושב שזה הרגע שבו נוכל להפוך את המשוואה.

איציק שמולי: אנחנו לא מתעלמים מהעובדה שזה לא הצעד היחידי שאנחנו מקדמים.

איציק שמולי: יחד עם התוכנית הכול כלול אנחנו מקדמים עוד הרבה מאוד חוקים, כמו למשל הגברת הענישה.

איציק שמולי: בן אדם שעושה מעשים כאלה חייב ללכת לכלא; היום במדינת ישראל הוא מקבל פרס.

איציק שמולי: תופסים אותו פעם אחת, ואם זה בכלל מגיע לבית משפט הוא מקבל איזה קנס סמלי כזה.

איציק שמולי: מה הוא עושה?

איציק שמולי: ממשיך.

איציק שמולי: הוא אומר לעצמו: אם בחצי שנה, שנה, אני צריך, אדוני היושב-ראש, לשלם קנס של 20,000 שקלים, אבל במשך השנה אני עושה 2 מיליון – משתלם לי.

איציק שמולי: על אחת כמה וכמה, הוא גם הולך להקים עוד חברות.

איציק שמולי: את הדבר הזה צריך לגדוע מהשורש.

איציק שמולי: והצעת החוק הזאת, המטרה שלה זה לגדוע את הדבר הזה מהשורש.

איציק שמולי: אנחנו אומנם מתווכחים פה על הרבה מאוד דברים, אבל אותי באופן אישי, אדוני היושב-ראש, זה מרגש שכאשר מגיעים נושאים כאלה הכנסת יודעת להתעלות על עצמה, להתאחד ולהתלכד, וכל הכנסת כחזית אחת אומרת: אנחנו יוצאים למלחמת חורמה כנגד הרמאים האלה, כי את האזרחים הוותיקים שלנו אנחנו צריכים לשאת על כפיים, לא להשפיל אותם בצורה הזאת.

איציק שמולי: עשרות אלפי קשישים נפגעו מהמכה הזאת.

איציק שמולי: ואני באמת רוצה להודות קודם כול ובראש ובראשונה לשר אלי כהן, שבלעדיו החוק הזה לא היה קורם עור וגידים.

איציק שמולי: החוק הזה נולד לפני ארבעה, חמישה חודשים במשרדו של השר אלי כהן, כשדיברנו ביחד על היוזמה המשותפת הזאת.

איציק שמולי: הוא, ייאמר לזכותו, בלי שיקולי קואליציה ואופוזיציה – הוא היה יכול לעמוד פה היום ולהגיד: נדחה, ובינתיים אני אקדם חוק ממשלתי; יש פה גם כאלה שעושים את הטריקים האלה.

איציק שמולי: הוא נמנע מכל הדבר הזה.

איציק שמולי: אני מצדיע לך, השר אלי כהן, על זה שראית את טובת העניין לנגד העיניים ועל זה שבאת ואמרת: בואו נקדם את החוק, ולא רק נקדם את החוק – נקדם אותו בשבוע הראשון של הכנסת, כך שאם היא תתפזר, בזכות הפעלתנות של חברי חבר הכנסת איתן כבל נוכל אולי להשלים את מהלך החקיקה הזה כמה שיותר מהר.

איציק שמולי: אז תודה לך, השר אלי כהן, על התמיכה ועל היוזמה המשותפת.

איציק שמולי: תודה לוועדת השרים, שתמכה בחוק; תודה לבנק ישראל, שלמרות כל מיני חילוקי דעות הצלחנו למצוא שפה משותפת וככה ללכת יחד בחוק הזה, וגם כמובן לשאר שרי הממשלה – לשרה לשוויון חברתי, לכולם.

איציק שמולי: תודה רבה, ואני רוצה באמת להגיד תודה לכל הכנסת על התמיכה מקיר לקיר.

איציק שמולי: זה דבר חשוב.

איציק שמולי: זה הצעד הראשון, אבל הוא מהווה נדבך מרכזי ועיקרי ביכולת שלנו לעצור את החבר'ה האלה.

איציק שמולי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: ישיב שר הכלכלה אלי כהן.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת לפתחנו נועדה לבוא ולסיים תופעה של ניצול קשישים ואוכלוסיות מוחלשות, שהפכו על ידי חברות הטלמרקטינג לטרף קל.

אלי כהן: ראינו לא מעט מקרים, תופעות, שהתגבשו לכדי תלונות על אותן חברות שפונות לקשישים, מוכרות להם מוצרים שהם לא צריכים, או מוכרות להם מוצרים במחירים מנופחים, ובמקום לבוא ולפעול מול כל מקרה ומקרה, הצעת החוק הזאת תסייע לעקור את התופעה הזאת מן השורש.

אלי כהן: באמצעות הצעת החוק שהגיש חבר הכנסת שמולי, אותן חברות שיוגדרו על ידי הרשות לסחר הוגן והגנת הצרכן כחברות מפירות – הלקוחות, הצרכנים, לא יצטרכו ללכת לבתי משפט, מה גם שלפעמים העסקאות הן בכמה מאות שקלים, והאפשרות ללכת לבית משפט היא לא סבירה, היא לא ריאלית, והיא תעלה יותר מאשר לשלם את אותו תשלום בגין מוצר, ותמשיך לעודד חברות לבוא ולפעול באופן הזה.

אלי כהן: אכן, מה שעמד לנגד עינינו במסגרת החוק הזה זה לא קואליציה–אופוזיציה; זה לבוא ולקדם חוק שהוא חשוב, חוק שהוא תיקון צרכני, חוק שייתן, לצורך העניין, פתרון להרבה קשישים.

אלי כהן: מה שאנחנו ראינו זה שלא מדובר רק בנזק כספי שנגרם לאותם קשישים אלא גם בנזק נפשי מאוד גדול ובצער מאוד גדול.

אלי כהן: אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת שמולי, גם בהחלט על – –

עמיר פרץ: כל הכבוד, כבוד השר.

עמיר פרץ: כל הכבוד.

עמיר פרץ: כל הכבוד על – – –

אלי כהן: – – ההצעה הזאת.

אלי כהן: אני חושב שההצעה הזאת חשובה.

אלי כהן: אני חושב שאתה מקדם לא מעט נושאים עבור קשישים.

אלי כהן: את חלקם אנחנו עושים גם ביחד.

אלי כהן: ולכן, הצעת החוק הזאת, כפי שהתחייבנו, תעבור היום, ואני ממליץ כאן לכל חברי הכנסת כמובן לתמוך בה.

אלי כהן: ראינו גם לא מעט מקרים, בהכול כלול וגם במקומות אחרים, של אותה תופעה מכוערת של חברות טלמרקטינג, ולכן אני קורא לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אלי כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר הכלכלה אלי כהן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – חיוב ביטול חיוב באשראי בשל עסקה עם ספק מפר), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת – הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 59 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – חיוב ביטול חיוב באשראי בשל עסקה עם ספק מפר), התשע"ח–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 59 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת יוסי יונה, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5044/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש רשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הליך ההשעיה בגין הגשת כתב אישום), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת יעל כהן-פארן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, שרי הממשלה, תפקידנו כנבחרי ציבור, או לפחות מי מאיתנו שרואה את עצמו ככזה ומתנהל מתוך תחושת שליחות ציבורית, זה קודם כול לדאוג לחיי האזרחים במדינת ישראל, לתקינות השלטון – גם המרכזי וגם המקומי; למגר את הרע ולהביא את הטוב.

יעל כהן-פארן: לצערי, בחודשים האחרונים אנחנו נוכחים, ואתם הוכחתם לנו, חברי הממשלה, שאתם מצטיינים בעיקר בדבר אחד: בשחיתות.

יעל כהן-פארן: ראש הממשלה, שאמור להיות מודל לחיקוי לאזרחי ישראל, אמור להיות דוגמה מוסרית, דוגמה ציבורית – הוא חשוד בשחיתות, ויש המלצה להגיש כתב אישום על שוחד ועל מרמה והפרת אמונים.

יצחק וקנין: יעל כהן-פארן, בואי נשמור על כבודו של ראש הממשלה.

יעל כהן-פארן: אבל אלה העובדות.

יצחק וקנין: כל עוד הוא לא הורשע, אני לא חושב – – –

יעל כהן-פארן: הוא לא הורשע.

יעל כהן-פארן: רק אמרתי שיש המלצה להגיש נגדו כתב אישום, ואנחנו צריכים לזכור את זה, ועוד שניים משרי הממשלה שלו תחת חקירות וחשדות.

ענת ברקו: מאיפה הבאת את זה?

יעל כהן-פארן: ולצערנו, גם בקרב פקידות ממשלתית נחשפות חדשות לבקרים פרשיות שחיתות.

יעל כהן-פארן: זה מצער מאוד שרק האופוזיציה נאבקת כאן למען ניקיון – מיגור השחיתות וניקיון השלטון.

יעל כהן-פארן: מה, לכם אין חלק בזה?

יעל כהן-פארן: אתם לא חלק מהשלטון בישראל?

יעל כהן-פארן: אתם צריכים לייצג יותר מכול את הצורך בניקיון ובמיגור תופעות של שחיתות.

יעל כהן-פארן: הצעת החוק שלי מציבה איזושהי מראה כאן.

יעל כהן-פארן: יש לי תחושה שאתם בקואליציה קצת מנותקים מהקרקע, וחושבים שיש לכם חסינות לעד, וחושבים שהציבור נותן בכם אמון לעד, וגם אמון לגנוב, וגם אמון לעשות כל מה שאתם רוצים בלי שהוא ישים לב, במקום לדאוג לציבור.

יעל כהן-פארן: אתם צריכים לתמוך בהצעת החוק הזאת.

ענת ברקו: יש גבול.

ענת ברקו: אנחנו לא נתמוך בחוק.

מירב בן ארי: אנחנו לא נתמוך בחוק הזה.

ענת ברקו: תמשיכי לדבר, ואנחנו נמשיך לשבת פה.

יעל כהן-פארן: אני עכשיו אסביר את הצעת החוק, שאתם – כתוב לכם להתנגד לה.

יעל כהן-פארן: תקשיבו טוב מאוד מה הצעת החוק שלי אומרת.

ענת ברקו: תמשיכי להשמיץ ולא לעבוד.

יעל כהן-פארן: חברת הכנסת ברקו, אל תצעקי עליי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יעל כהן-פארן: אנחנו בדקה ה-90 לפני בחירות לרשויות המקומיות.

יעל כהן-פארן: לסיפורים של חשדות נגד ראשי רשויות ובכירים ברשויות מקומיות, בעיקר ראשי רשויות, אנחנו מתעוררים כל בוקר.

יעל כהן-פארן: נכון, הרבה ראשי רשויות לא מועמדים בסופו של דבר לדין, וטוב שכך, אבל מה שהצעת החוק שלי באה לשים על השולחן זה שאם כן יש כתב אישום נגד ראש רשות מכהן, הפעולה שקורית היום, לצערנו, זה שאין השעיה אוטומטית של אותו ראש רשות כשמוגש כתב אישום; לא חקירה, לא המלצה – מוגש כתב אישום.

יעל כהן-פארן: היום המצב הוא שלא עושים לו שום דבר; יש ועדה במשרד הפנים שיכולה לדון אם ישעו אותו או לא ישעו אותו.

יעל כהן-פארן: בעיניי, זה מצב אבסורדי.

יעל כהן-פארן: בעיניי, הקערה צריכה להתהפך.

יעל כהן-פארן: אם יש כתב אישום נגד ראש רשות, אוטומטית הוא צריך להיות מושעה.

יעל כהן-פארן: אולי יכולה להיות ועדה – זה גם בהצעת החוק – שיכולה להחליט שההשעיה שלו לא תתקיים; זה גם בסדר, נתנו לו מפלט.

יעל כהן-פארן: אבל המצב היום שהוא קודם כול ממנה את מקורביו ומסדר את הפוליטיקה לדאוג שהוא ימשיך תכל'ס לפעול כך על ידי מי שימונה, שהוא יהיה מקורבו וישלוט ברשות, ויש לו את כל הזמן בעולם לסדר את זה, עד שאותה ועדה של משרד הפנים תחליט אם הוא כן יושעה או לא יושעה.

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: המצב צריך להיות הפוך: ההשעיה צריכה להיות אוטומטית, ואם מחליטים שזאת ממש עבירה קלה שבקלות, אולי להחליט שלא להשעות אותו.

יעל כהן-פארן: הבעיה העיקרית היא שאתם כרגע הולכים להצביע נגד ההצעה הזאת.

יעל כהן-פארן: לא ברור לי מדוע; הרי אין פרוטוקולים לוועדת שרים ואנחנו לא יודעים מה מתנהל שם.

יעל כהן-פארן: אבל ההצעה הזאת, חברים, היא לא פוליטית.

יעל כהן-פארן: היא נועדה להגיד מכאן, מכנסת ישראל, שאנחנו רוצים שלטון נקי, אנחנו רוצים ראשי רשויות נקיים מכל שחיתות ונקיי כפיים, ואנחנו מסמנים את הדרך.

יעל כהן-פארן: בעוד שבועיים יש בחירות לרשויות המקומיות.

יעל כהן-פארן: בלי להגיד אף מילה על אף מועמד – כולם ראויים וכולם טובים – אם זה יהיה נר לרגליהם, שאסור להם לגעת בכספי ציבור, שאסור להם לנטות לשום כיוון בשביל קבלן כזה או אחר שתרם להם תרומה כזאת או אחרת לקמפיין הבחירות – –

מירב בן ארי: – – – היא המועמדת שלכם.

מירב בן ארי: יש נגדה – – – והיא מועמדת של מפלגת העבודה.

יצחק וקנין: מירב, את לא צריכה מיקרופון, מירב.

יעל כהן-פארן: – – אם הם ידעו שהגשת כתב אישום נגד ראש רשות היא מהותית, והכנסת אומרת: השעיה מיידית, עצירת השחיתות תתחיל לצאת החוצה.

מירב בן ארי: לפחות – – –

ענת ברקו: צבועים, צבועים.

ענת ברקו: תמשיכי להשמיץ.

ענת ברקו: אתם תישארו באופוזיציה עוד הרבה זמן.

ענת ברקו: צבועים.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים מכאן – מירב, מירב, אם את תקומי ותצביעי היום – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

יעל כהן-פארן: – – נגד החוק הזה, את אומרת מסר מאוד מאוד ברור לציבור – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

יעל כהן-פארן: – – שאת בעד שחיתות, את בעד שראשי רשויות שיש נגדם כתב אישום יישארו בתפקידם.

יעל כהן-פארן: זה מה שאתם אומרים כאן היום אם אתם מתנגדים להצעת החוק הזאת.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכם היום, חברי הקואליציה, חברי הממשלה: תתמכו בהצעת החוק.

יעל כהן-פארן: היא מעבירה מסר טוב לאזרחי ישראל – למנוע שחיתויות עתידיות ברשויות המקומיות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי.

מירב בן ארי: – – – פסק דין פלילי חלוט.

ענת ברקו: רישום פלילי.

ענת ברקו: אז מה, זה מונע – – –

יצחק וקנין: מירב, מה שרואים מכאן לא רואים משם.

מירב בן ארי: זה נכון.

מירב בן ארי: את זה אמרו חכמים.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, אדוני סגן שר הפנים.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לקבוע כמה הסדרים חדשים ביחס להליכי השעיית ראשי רשויות אשר הוגש כנגדם כתב אישום, וזאת תוך תיקון הוראות החוק המסדירות עניין זה בחוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש רשות וסגניו וכהונתם), התשל"ה–1975.

משולם נהרי: בתיקון מס' 30 לחוק, שנעשה בשנת 2014, הוסדרו בחוק התוצאות בגין הגשת כתב אישום כנגד ראש רשות מקומית, דבר שלא היה מוסדר עד אז בחקיקה, ועמד קודם לכן לדיון משפטי בבית המשפט העליון – הגשת כתבי אישום נגד שלושה ראשי ערים, תוך המשך כהונתם כראשי רשויות.

משולם נהרי: התיקון קבע הסדר של הקמת ועדה לבחינת השעיה של ראשי רשויות, נוהלי עבודתה, משך ההשעיה והתנאים לסיומה, שיקולי הוועדה בהחלטתה, קביעת ממלא מקום בתקופת ההשעיה, שכרו של ראש הרשות המושעה בתקופת ההשעיה ועוד.

משולם נהרי: אני מקווה שאת מקשיבה, חברת הכנסת פארן.

משולם נהרי: לדעת המציעים, אף כי חלפו אך שלוש שנים מעת התיקון, קשה לומר כי הוא השיג ביעילות את תכליותיו.

משולם נהרי: עיקרי ההסדרים החדשים המוצעים הינם כדלקמן: 1.

משולם נהרי: ייקבע הסדר חדש של השעיה אוטומטית לראש הרשות מתפקידו זה ומחברותו במועצת הרשות ומכל תפקיד ציבורי שבו הוא מחזיק מכוח סמכותו כראש רשות או חבר מועצה, וזאת במקרה של הגשת כתב אישום כנגדו ואישומים חמורים שהעונש בצידם הוא שלוש שנות מאסר ומעלה, או במקרים של עבירה על עבירות נוספות הקבועות בתוספת להצעה: סירוב להעיד, תחבולה, זיוף, עבירות לפי פרק י' לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, או הצבעה שלא כחוק.

משולם נהרי: לבקשת ראש הרשות המושעה או היועץ המשפטי לממשלה רשאית הוועדה לבחינת השעיה לבטל את ההשעיה, להפחית את המשכה, או – לגבי תפקיד מסוים.

משולם נהרי: ככל שלא הוגשה בקשה כאמור, אזי השעיית ראש הרשות תעמוד בתוקף עד תום כהונתו.

משולם נהרי: ראש הרשות רשאי לבקש עיון חוזר בהחלטת הוועדה בחלוף שנה ממועד ההחלטה, והיועץ המשפטי לממשלה רשאי לבקש עיון חוזר כאמור בכל עת, אם הנסיבות מצדיקות זאת.

משולם נהרי: אי-אפשר עם הרעש הזה.

משולם נהרי: אני לא שומע כלום.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

משולם נהרי: ההסדר המוצע מבקש לשנות מן הקבוע כיום, שלפיו הוגש כתב אישום נגד ראש רשות במהלך כהונתו או תלוי ועומד נגד ראש רשות כתב אישום שהוגש לפני תחילת כהונתו, בין שהעבירה נעברה בזמן שכיהן כראש רשות ובין לפני שהחלה כהונתו, הוועדה רשאית, לבקשת היועץ המשפטי לממשלה, להשעות את ראש הרשות מכהונתו, וכן, אם החליטה כך, תיתן את דעתה לעניין התפקידים שיהיה רשאי למלא כחבר מועצה בתקופת ההשעיה, ולקבוע סייגים לעניין מילוי תפקידים אלה.

משולם נהרי: החלטת הוועדה מתקבלת בתוך 30 יום מיום שהוגשה לה בקשת היועץ המשפטי לממשלה.

משולם נהרי: הוועדה שוקלת לשם קבלת החלטתה, בין השאר – –

יצחק וקנין: מזכירי סיעות, נא לשמור על השקט.

יצחק וקנין: סדרנים, אני מבקש, תעשו סדר בצד השמאלי שלנו.

משולם נהרי: – – את העבירות המיוחסות לראש הרשות.

משולם נהרי: כמובן, כל הדברים שאמרה המציעה – אני לא אלאה אתכם בכל הדברים, אבל לסיום, ראוי לציין כי התיקון לחוק, אשר חוקק רק בתחילת 2014, ביקש לאזן נכונה – איפה חברת הכנסת?

משולם נהרי: היא לא נמצאת.

יצחק וקנין: נמצאת, נמצאת.

משולם נהרי: התיקון לחוק, אשר חוקק רק בתחילת 2014, ביקש לאזן נכונה ובצורה מידתית את כללי ההשעיה במצב שבו הוגש כתב אישום כנגד ראש הרשות, ומנגד, עומדת לו חזקת החפות.

משולם נהרי: אנו סבורים כי ספק אם על בסיס הניסיון שהצטבר יש הצדקה לבחינה מחודשת של התיקון, ובוודאי דומה כי קשה לומר כבר בשלב זה, בניגוד לנטען בהצעת החוק, כי הוא לא השיג ביעילות את תכליותיו באופן הדורש שינויים כה מהותיים בעליל.

משולם נהרי: בנסיבות אלה, ובוודאי לנוכח משמעות הדברים, אנו סבורים כי ספק אם נכון וקיימת הצדקה לביצוע תיקון מעין זה, ובוודאי על דרך תיקון בהצעת חוק פרטית, ובטרם ביצוע בחינה במסגרת ממשלתית ותוך מעורבות כלל הגורמים הממשלתיים הנוגעים בעניין.

משולם נהרי: לנוכח האמור, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה להתנגד לתיקון המוצע בהצעת החוק, ואני קורא לחברי הכנסת להתנגד.

משולם נהרי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש רשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הליך ההשעיה בגין הגשת כתב אישום), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת יעל כהן-פארן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 50 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש רשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הליך ההשעיה בגין הגשת כתב אישום), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 50 מתנגדים, 28 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4716/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), התשע"ח–2017, של חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: להצעה זו יש חוק מוצמד, אני מבין, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: גם היא תנמק אותו.

יצחק וקנין: התשובה משולבת לשתי הצעות החוק וההצבעה בנפרד על כל הצעת חוק.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, עשר דקות לרשותך.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הישיבה, חברות וחברי הכנסת, שרים ושרות, עוד יום קשה במדינת ישראל, עוד יום קשה בדרום; לתושבי הדרום בעיקר יום של אלימות.

מיכל רוזין: לצערי הרב, חלקכם שותפים לעידוד או לקריאות מעודדות לעוד יותר אלימות ועוד יותר מכות.

מיכל רוזין: זה אפילו חוצה קואליציה ואופוזיציה, לצערי הרב.

מיכל רוזין: אני חושבת שכולנו היום צריכים לא רק להתפלל, כבוד היושב-ראש, לשלום – גם לעשות כל מה שאנחנו יכולים כדי להגיע לשלום, ובוודאי לשקט ולביטחון, גם לתושבי עוטף עזה וגם לתושבי רצועת עזה.

מיכל רוזין: מצד אחד, הלימודים התבטלו באזור הדרום, ומצד שני, סוגרים את המעברים לתושבי עזה והאוכלוסיות נאנקות תחת מצב באמת בלתי אפשרי ונורא, שחייב להגיע לסיומו.

מיכל רוזין: אתמול אישה אחת מאוד אמיצה הראתה לכולנו תושייה, גבורה הכי יומיומית, הכי שגרתית, אבל הכי מעוררת השראה, שבה הצילה אם משפחה את ילדיה.

מיכל רוזין: ואני חושבת שהאינסטינקטים החדים וקור הרוח – שבאמת, אלה הדברים הכי קשים ברגעים האלה – ראויים לציון, למרות שעצוב, עצוב שזה מה שאנחנו בסופו של דבר צריכים להתמודד איתו.

מיכל רוזין: ואני מציינת את האישה הזאת לא רק בגלל קור הרוח והתושייה שלה; בגלל שיש איזו תחושה במדינת ישראל היום שאת ההנהגה בישראל, את הממשלה, את ראש הממשלה, נשים לא מעניינות; נשים לא מעניינות את ראש הממשלה, אם הן אימהות שדואגות לילדים שלהן בעוטף עזה, ובוודאי לא אם הן אימהות בעזה שדואגות לילדים שלהן.

מיכל רוזין: הנשים שנרצחו, שתי נשים שנרצחו רק השבוע – עומד ראש הממשלה פה ביום שני ונושא את הנאום לאומה, את הנאום לכנסת בפתיחת המושב, ולא מזכיר אפילו במילה את שתי הנשים שנרצחו ואת 20 נשים שנרצחו מתחילת השנה על ידי בני משפחותיהן; לא מזכיר; כאילו זה, אתם יודעים, גשם משמיים – –

ענת ברקו: – – –

מיכל רוזין: – – כאילו זה דבר שקורה באופן הכי ברור, טבעי.

מיכל רוזין: יש לי הרגשה שבסוף הדברים שלי, ענת, אם תקשיבי להכול, את אפילו תסכימי.

ענת ברקו: אני מסכימה.

ענת ברקו: אני נגד אלימות.

מיכל רוזין: אני יודעת, אני יודעת, ואת לוחמת בעניין, ולכן אולי תסכימי להצביע לביטול הנצחתו של רחבעם זאבי.

מיכל רוזין: לצערי הרב, בכנסת הוא לא העלה, לכן לא אמרתי דבר לא נכון, חברת הכנסת ענת ברקו.

מיכל רוזין: הוא עמד פה והוא ציין כמה המדינה מדהימה ומגניבה, והוא ציין את הצרות, אבל הוא שכח לדבר על עוטף עזה ומה שקורה שם לתושבים; הוא שכח להזכיר ששתי נשים נרצחו, וזאת תופעה חברתית קשה, קשה ביותר.

מיכל רוזין: 20 נשים.

מיכל רוזין: אתם קולטים?

מיכל רוזין: 20 נשים נרצחו.

מיכל רוזין: זה לא איזה עניין פרטי שלהן ושל בני המשפחות שלהן.

מיכל רוזין: ילדים שנשארו בלי אימא – זה מה שקורה, והוא לא חושב שזה מעניין אותו.

מיכל רוזין: ולצערי הרב, כמו שהוא אמר אתמול לאותה אישה שניסתה לדבר איתו על המצב הרפואי בקריית שמונה: את משעממת אותנו, זה לא מעניין אותנו, העניין הזה, לצערי, הוציא החוצה, באמת – ואני מנסה להגיד את זה בלי התלהמות – אבל הוציא החוצה איזו תחושה שכולנו מרגישים, שהנושאים האמיתיים שבאמת מדירים שינה מעינינו, לא מטרידים אותו.

מיכל רוזין: ואני לא אומרת שאיראן לא מטרידה אותנו וסוריה לא מטרידה אותנו וחיזבאללה לא מטריד אותנו, אבל בסוף נרצחות פה נשים, ובסוף אנשים נאנקים תחת עול החיים, והדברים האלה, נראה שהם לא מעניינים את ראש הממשלה.

מיכל רוזין: לצערי הרב, אני שוב ושוב, כנראה, מצפה ומתאכזבת מחדש מראש הממשלה, שהוא לא עומד פה ולא אומר בצורה נחושה נגד אלימות כלפי נשים, בין שזה רצח נשים, בין שזה אלימות מינית נגד נשים – גם כשזה קורה בתוך הלשכה שלו; ואני לא מאשימה, כי אני חושבת שאלימות מינית קיימת בכל מקום, והיא יכולה לקרות אצל כל אחד מאיתנו.

מיכל רוזין: השאלה היא איך אנחנו מגיבים, מה אנחנו אומרים, מה אנחנו עושים כדי למנוע ומה אנחנו עושים כאשר מתברר שזה קרה במחוזותינו.

מיכל רוזין: ופה האכזבה שלי.

מיכל רוזין: האכזבה שלי היא לא לשמוע אותו קם ואומר לא רק באופן כללי: אני מחנך את בני לכבד נשים, אלא להגיד: אנחנו לא נעבור לסדר-היום על אלימות נגד נשים; לפעול נגד כל מי שעובד בסביבתו וחטא בצורה כזאת; להגיד את האמירות האלה בצורות שלא משתמעות לשתי פנים, כי מי שמקשיב לו זה גם הגברים וגם, בוודאי, הנשים, ובוודאי הנפגעות – והנפגעים – שרוצות לשמוע מה אומר ראש הממשלה שלהן ואם הוא רואה אותן בעיניים.

מיכל רוזין: ולכן, הצעת החוק הזאת באה בדיוק מאותו מקום – היא באה להגיד שאני מתביישת, מתביישת לעמוד פה שנה אחרי שנה ולבקש מכם לבטל את הצעת החוק להנצחתו של רחבעם זאבי, גנדי.

מיכל רוזין: מראש הצעת החוק הזאת נולדה שלא בסדר הדברים הנכון, לא במינהל תקין.

מיכל רוזין: במדינת ישראל מנציחים ראשי ממשלות ונשיאים, לא מנציחים שרים.

מיכל רוזין: אכן, הוא נרצח ברצח מתועב, וזו עדיין לא סיבה להנצחתו, ובוודאי ובוודאי כשאנחנו יודעים על מעלליו ומעשיו ופשעיו, וכשאנחנו שומעים שאישה אחר אישה יוצאת החוצה, בפניה, ומספרת מה היא עברה ואיך היא נפגעה ממנו.

מיכל רוזין: וכשאחת מהקורבנות מספרת: גנדי תפס אותי, השעין אותי על הקיר, דחף ידיים ברשעות, בזדוניות, והלך, אני לא יודעת אם בכלל הסתכל עליי; וכשהוא עצמו העיד על עצמו בעבר שהתפקיד שלו בחיים הוא לאכול, לעשות מלחמה – ומפאת כבודך אני לא אמשיך את הציטוט – –

נאוה בוקר: – – –

מיכל רוזין: – – אבל זה ציטוט קשה מאוד; מתוך כבוד לכנסת.

מיכל רוזין: ולכן – – –

יצחק וקנין: אני לא מתערב בתוכן.

יצחק וקנין: אני חושב – – –

מיכל רוזין: אז לא ציטטתי, אבל הדברים נאמרו.

מיכל רוזין: אני חושבת – – –

יצחק וקנין: יש דברים – – – הבן אדם כבר לא בעולם הזה.

מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו מנציחים אדם שעכשיו אתה מחייב כל בית ספר במדינת ישראל לעמוד לזכרו וללמוד על פועלו ועל מורשתו.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש משמעות לכך שקמות נשים ואומרות: הוא פגע בי והוא אנס אותי והוא הטריד אותי.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש משמעות לכך שאנחנו מסכימים לכך ואנחנו ממשיכים להנציח אותו ולדרוש ולחייב את כל תלמידי ישראל לעמוד לזכרו, ולזכור את פועלו ולזכור את מי שהוא.

מיכל רוזין: ולכן, אני באמת פונה אליכן, חברות הכנסת של הקואליציה – ענת ברקו, חבל שאת יוצאת, כי דווקא את, שפועלת רבות – –

נאוה בוקר: – – –

מיכל רוזין: – – למען נשים, ופועלת נגד אלימות נגד נשים, אני חושבת – וזה לא קשור, דרך אגב, אם אתם ימין ושמאל, ואם אתם מסכימים עם תפיסת עולמו או לא.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: המוסר, המצפון, המצפן שאנחנו היום – מה לעשות?

מיכל רוזין: אנחנו במהלכה של מהפכה, מהפכת קמפיין MeToo.

מיכל רוזין: זה לא רק MeToo; זו מהפכה שנשים מפסיקות להגיד – אומרות: די, די לפגיעה המינית, די לאלימות נגד נשים.

מיכל רוזין: וחלק מזה זה גם להגיד: כן, אנחנו לא ננציח.

מיכל רוזין: גם אם אנשים היו בעבר – כמו שלא ננציח את מי שהיו לו עבדים, גם אם זה היה אז מקובל, אנחנו לא רוצים להנציח גברים שפגעו בנשים, שאנסו נשים.

מיכל רוזין: זה לא ראוי, זה לא נכון; זה מעביר מסר רע לציבור, בוודאי לתלמידים ותלמידות – –

נאוה בוקר: – – – מה קרה?

מיכל רוזין: – – ולדור הבא.

מיכל רוזין: לצערי הרב, חבל שאתן לוקחות את זה לימין ושמאל, כי זה לא העניין.

נאוה בוקר: – – –

מיכל רוזין: יש עניין לפעול נגד אלימות כלפי נשים – –

נאוה בוקר: – – –

מיכל רוזין: – – ועל האלימות הזאת – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

מיכל רוזין: – – אין התיישנות.

מיכל רוזין: אין התיישנות.

מיכל רוזין: מי שנפגעה יודעת – אין התיישנות.

מיכל רוזין: מי שנפגעה יודעת – אין התיישנות.

מיכל רוזין: זה לא נעלם; זה לא עבר; זה לא למה היא נזכרה עכשיו, למה לא התלוננת.

מיכל רוזין: כל הדברים האלה לא קיימים כשמדובר באונס ובפגיעה מינית, בוודאי מול אדם עם כל כך הרבה כוח ויכולת להפעיל את אותו כוח ולנצל את מעמדו, וזה מה שרחבעם זאבי גנדי עשה, והגיע הזמן שנבטל את החוק האומלל הזה.

מיכל רוזין: תודה.

ענת ברקו: הוא פשוט נרצח, הוא לא יכול – – –

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4704/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – הצעת חוק להנצחת זכרו של רחב

יצחק וקנין: עם זאבי (תיקון – ביטול החוק), התשע"ח–2017, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, לפני שנתיים נכחו בבית הזה בעת האזכרה 36 ח"כים.

עאידה תומא סלימאן: אתמול היו 15 ח"כים שהלכו כאשר הכנסת הנציחה את שמו של רחבעם זאבי.

עאידה תומא סלימאן: כנראה עדיין יש קצת בושה.

עאידה תומא סלימאן: כנראה עדיין יש אנשים שמרגישים שזה יותר מדי לשבת באירוע כזה, שמנציח את זכרו של אדם – דיברה עליו ידידתי וחברתי חברת הכנסת מיכל רוזין בהתחלה והסבירה מה הוא עשה בעניין הטרדות ואיומים וחשדות לאונס נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני שואלת את עצמי: איך יכול להיות שזה מקומם – ואני האחרונה שתואשם שזה לא מקומם אותה – כל מה שהוא עשה נגד נשים; איך יכולים להיות הסטנדרטים הכפולים האלה, שאנשים מדברים על זה שהוא פגע בנשים אבל לא מדברים על האדם הגזען, המורשת הגזענית של הטרנספר שהוא השאיר ושהחוק הזה בא להנציח.

עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב, 15 שנים אחורה, אנו נסתכל היום ונראה איך המורשת הזאת חלחלה עמוק בתוך הציבור הישראלי.

עאידה תומא סלימאן: בואו נעצור רגע ונשאל את עצמנו ואת עצמכם: האם הנצחת המורשת של גנדי השיגה את מטרתה?

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני כבר יכולה להגיד שכן.

עאידה תומא סלימאן: הכנסת ה-20 דנה ב-185 חוקים בעלי אופי גזעני וחוקים מנציחי כיבוש.

עאידה תומא סלימאן: מתוכם, 26 חוקים עברו בקריאה סופית.

עאידה תומא סלימאן: לפני שלושה חודשים הכנסת הזאת העבירה חוק לתפארת הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, חוק אפרטהייד שמעגן בתוכו את העליונות היהודית ומדיר במפורש חמישית מאזרחי המדינה, ילידי המקום, הן כאזרחים שווים והן כקולקטיב.

עאידה תומא סלימאן: יש ראש ממשלה במדינה הזאת שמאיים על הציבור: הערבים נוהרים לקלפי, ומכנה את רוב הציבור "חמוצים", וקורא לעבר אישה, שאומנם תומכת בו, לא מעניינת ומשעממת.

עאידה תומא סלימאן: יש שר חינוך ושרת משפטים שרוצים לגזול לעם שלם את זכותו להגדרה עצמית, וברמלה אומרים לציבור היהודי: מחר זו תהיה הבת שלך עם חיג'אב.

עאידה תומא סלימאן: חייל מחפש מתחת לבורקה של אישה פלסטינית בסרטון ברכה של שר הביטחון.

עאידה תומא סלימאן: לוסי אהריש, שפיתתה נפש יהודי במטרה לפגוע במדינתנו ולמנוע מעוד צאצאים יהודים להמשיך את השושלת היהודית – להפך, היא מוזמנת להתגייר.

עאידה תומא סלימאן: אז כן, רבותיי, מורשת גנדי חיה, קיימת, בועטת.

עאידה תומא סלימאן: לא צריך להנציח אותה בחוק, כבר מנציחים אותה בחוקים.

עאידה תומא סלימאן: ואתם יודעים מה?

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי לבטל את החוק של גנדי, ואפילו מתוך זה שאתם מזועזעים ממה שהוא עשה לנשים.

עאידה תומא סלימאן: אל תדאגו: חוק האפרטהייד, חוק הלאום, ידאג להנציח את המורשת הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: ישיב על הצעות החוק השר יריב לוין.

מיכל רוזין: מה יש לך לענות, באמת?

יצחק וקנין: עשר דקות, אדוני השר, לרשותך.

יצחק וקנין: הוא אפילו עוד לא התחיל לדבר – אתן כבר מפריעות.

מיכל רוזין: – – – הוא יגיד: אתם השמאל, אתם – – –

יצחק וקנין: מיכל, מיכל, זה לא מכובד.

יצחק וקנין: הוא אפילו עוד לא התחיל לדבר.

מיכל רוזין: אני יכולה לכתוב לו את הנאום.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ליבי איתך שהיית צריך לשבת כאן ולשמוע את דברי הבלע האלה, החרפה הזאת, של הצעות חוק מבישות, שמעידות, לצערי הרב – –

מיכל רוזין: אתה רוצה שאני אכבד אותו ואקשיב לו – – –

יריב לוין: – – שהדמוקרטים הגדולים לא מסוגלים – – –

יצחק וקנין: מיכל, אני לא אאפשר לך.

יריב לוין: – – – שמעתי את דברי הבלע שלכם בלי להפריע לכם פעם אחת.

יצחק וקנין: מיכל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכל רוזין: דברי בלע?

מיכל רוזין: אם אני הייתי אומרת דברי בלע – – –

יצחק וקנין: פעם שנייה אני קורא אותך לסדר.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותיי, אני לא אהיה סלחן.

יצחק וקנין: מיכל, את בקריאה השנייה.

יצחק וקנין: עוד אחת ואת בחוץ.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, דברי בלע שחוזרים כאן פעם אחר פעם.

עיסאווי פריג': למה דברי בלע?

יריב לוין: ואני כבר אומר בפתח הדברים, אדוני היושב-ראש, שצדקה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן בדבר אחד: מורשתו של גנדי ניצחה, קיימת, תמשיך להתקיים, וחוק הלאום שהעברנו בהחלט מגשים ומשקף הרבה מאוד מהערכים היהודיים והציוניים שהנחיל לנו האיש הענק הזה, המצביא הגדול רחבעם זאבי גנדי, וכל הצעות החוק שלכם והניסיונות העלובים שלכם למחוק את המורשת שלו ולמחוק בכלל כל דבר שלא מוצא חן בעיניכם ולא מתאים לכם – רבותיי, לא ילך.

יריב לוין: אני אומר יותר מזה, אדוני היושב-ראש:

יריב לוין: מרבה לדבר חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן על נשים, וכבוד האישה, ומאבק של נשים, וכל מיני דיבורים גבוהים גבוהים מהסוג הזה.

יריב לוין: אז הינה, אדוני היושב-ראש, אני אעשה עוד פעם ניסיון, כמו שעשיתי בפעם הקודמת כשחברת הכנסת תומא סלימאן הציעה את החוק הזה.

יריב לוין: רק לפני זמן קצר אירע פיגוע נורא בברקן ונרצחו גם זיו חג'בי, השם ייקום דמו, וגם קים יחזקאל, השם ייקום דמה, קים יחזקאל – אישה, אם, שלא עשתה רע לאיש.

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אני מוותר לך עכשיו על חלק מהזמן שלי ומזמין אותך לגשת כאן למיקרופון ולגנות את הרוצח השפל הזה.

יריב לוין: תגני אותו, בואי נראה אותך.

יריב לוין: תרימי את הראש, אל תסתכלי על הניירות.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חאג' יחיא.

יריב לוין: צבועה שכמותך.

יריב לוין: לכי תגני אותו.

יריב לוין: לכי תגני אותו.

יריב לוין: הוא רוצח של אישה.

קריאות: – – –

יריב לוין: לכי תגני אותו.

יריב לוין: לכי תגני אותו.

יריב לוין: רוצח של אישה.

יריב לוין: לכי תגני אותו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חאג' יחיא.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת גבוה ואתה מדבר נמוך.

יריב לוין: את מדברת גבוה.

יריב לוין: צבועה מאין כמוך.

יריב לוין: כשרוצחים אישה יהודייה פתאום זה לא מעניין, וזכויות לנשים לא מעניינות – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

יריב לוין: – – ושום דבר לא מעניין.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל רוזין, חברת הכנסת מיכל רוזין, האינסטינקט האוטומטי הזה להגן על כל דבר – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – שאומרים אלה שתומכים בטרור ומסרבים לגנות אותו – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – האינסטינקט הזה – הגיע הזמן שתיגמלי ממנו.

יריב לוין: הגיע הזמן.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, אנא שב במקומך.

יריב לוין: אז אם כן, אדוני היושב-ראש, את הטיעון העלוב, שכביכול הצעות החוק האלה באו להגן על נשים ועל כבוד האישה, כפי שאנחנו רואים, זה הכול – איך אומרים בסלנג?

יריב לוין: בבל"ת.

יריב לוין: שום דבר.

יריב לוין: סיפורים.

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לומר עוד דבר אחד: יושבת פה חברת הכנסת מיכל רוזין ומרבה להטיף לנו מוסר, על זכויות האדם ועל זכויות האזרח, אבל אתה יודע איך זה, אדוני היושב-ראש:

יריב לוין: זכויות אדם וזכויות אזרח – רק כשזה במחנה שלהם.

מיכל רוזין: עליי אתה לא יכול להגיד את זה.

יריב לוין: אבל מה עם אדם שהקדיש את כל חייו לביטחון מדינת ישראל?

יריב לוין: הקדיש את כל חייו לקיום שלנו כאן?

יריב לוין: האיש הזה, רחבעם זאבי גנדי, איש הגות, איש ספר, מצביא, אדם שכולנו חייבים לו כאן כל כך הרבה, יש לו, אדוני היושב-ראש – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל.

יריב לוין: – – יש לו, אדוני היושב-ראש, חטא אחד שמיכל רוזין לא יכולה לסלוח עליו.

יריב לוין: אתה יודע מהו?

יריב לוין: הוא שייך למחנה הימין ולא למחנה השמאל.

יריב לוין: עכשיו תראה גם כמה הצביעות זועקת לשמיים.

יריב לוין: את רחבעם זאבי אפשר להרשיע כאן מעל הדוכן בלי משפט, בלי שניתן לשמוע בכלל את גרסתו, כי מי שהעלה כלפיו טענות עשה את זה אחרי מותו, אולי לא בכדי.

יריב לוין: אפשר להיות השופט והתליין והתובע והכול.

יריב לוין: אין לאדם זכות לשם טוב לא בחייו, אפילו לא במותו.

יריב לוין: כל הדיבורים הגבוהים האלה נעלמים.

יריב לוין: אבל – ואני אזכיר לחברת הכנסת מיכל רוזין; אני אזכיר לך, ואני אזכיר לך בפעם הבאה שתשובו ותעלו את הצעות החוק האלה, את חברי הכנסת של מפ"ם שגם עליהם כתבו כל מיני דברים בעיתונים, ואני מציע ומחכה שתגישי הצעת חוק לבטל את הרחובות שקרויים על שמם ודברים מהסוג הזה.

יריב לוין: רבותיי, הצביעות שלכם לא תעזור.

יריב לוין: המורשת של גנדי ניצחה ותמשיך לנצח, והחוק הזה יידחה.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יואל חסון: ממתי – – – טרנספר?

יצחק וקנין: תודה, חברי הכנסת.

יואל חסון: איך אתה יכול להגיד את זה – – –

יצחק וקנין: מיכל רוזין, שלוש דקות לרשותך.

יואל חסון: – – – מנוגד לתפיסה בית"רית בסיסית.

יואל חסון: איך זה יכול – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם.

יואל חסון: את לא קשורה לזה.

יואל חסון: את לא בית"רייה, את לא מבינה בזה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, זה לא דו-שיח.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם.

יואל חסון: איך אתה יכול להגיד שהמורשת של גנדי ניצחה כשטרנספר זה הדבר הבסיסי – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: אולי שניכם תצאו החוץ ותנהלו איזה דו-שיח ביניכם?

יצחק וקנין: מה קורה?

יואל חסון: הוא לא רוצה לצאת.

יצחק וקנין: אי-אפשר לנהל את הישיבה ככה.

יואל חסון: אבל הוא מפחד לצאת, מה אני אעשה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, שלוש דקות לרשותך לנסות לשכנע.

יצחק וקנין: אולי הממשלה תסכים.

מיכל רוזין: כמה אתה איש קטן.

מיכל רוזין: כמה אתה ישר הלכת למקום של ה"דברי בלע" ו"השמצות" ו"צביעות", וכמה ישר הלכת לימין ושמאל.

מיכל רוזין: לא מסוגל לרגע לראות מעבר לזה.

מיכל רוזין: אני לא דיברתי פה לא על מורשתו בעניין הטרנספר, ואפילו לא על החשדות לזה שהוא ירה בפלסטיני.

מיכל רוזין: לא דיברתי על זה.

מיכל רוזין: דיברתי על מה שאני מדברת עליו כל הזמן, והעזת לעמוד פה במשך דקות ארוכות ולא אמרת מילה על רצח נשים בישראל, על התופעה.

מיכל רוזין: תפסת קורבן קל, את עאידה, והתחלת להגיד לה על הנרצחת בפיגוע שכולנו גינינו, כמובן.

יריב לוין: – – –

מיכל רוזין: כולנו גינינו.

מיכל רוזין: תפסיק לברוח למקום הזה.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם.

מיכל רוזין: תפסיקו לברוח למקום הזה.

מיכל רוזין: ואתה עמדת פה – ושולי מועלם, עם כל הכבוד, את היית צריכה להיות הראשונה שמבקשת מראש הממשלה ומהשר לוין לדבר על רצח נשים – – – בנשים – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

מיכל רוזין: – – – את האחרונה שיכולה להגיד עליי – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם.

אורן אסף חזן: – – – תהיי עניינית.

אורן אסף חזן: תתמקדי בעיקר.

אורן אסף חזן: תשמרי על עם ישראל.

אורן אסף חזן: תתביישי לך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

מיכל רוזין: השר לוין, להגיד עליי, השר לוין, להגיד עליי – –

אורן אסף חזן: תגידי – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

מיכל רוזין: – – צביעות כשמדובר בימין ושמאל ובכל מה שקשור לאלימות נגד נשים ולאלימות מילולית נגד נשים, להגיד עליי שאני צבועה, שאני לא מגיבה ולא פועלת ולא עושה, בין שזה ימין ושמאל ובין שזה אנשים מקורבים או לא מקורבים בסביבה שלי – –

אורן אסף חזן: אני רוצה תגובה על – – –

מיכל רוזין: – – איך אתה מעז לעמוד ולהגיד את זה פה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

מיכל רוזין: – – – יכול מהבוקר ועד הערב להגיד, הכול ימין ושמאל.

מיכל רוזין: כל ויכוח הוא לגיטימי.

אורן אסף חזן: – – –

מיכל רוזין: פגיעה באנשים, פגיעה בנשים, היא לא לגיטימית – –

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, תרגיע את אורן חזן.

מיכל רוזין: – – ולא משנה אם זה ימין או זה שמאל ומה העמדות הפוליטיות.

מיכל רוזין: וכן, אנחנו חלק ממהפכה, ואתם נמצאים הרבה אחורה.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: אתם "אלף תשע מאות ושכח אותי".

אורן אסף חזן: – – –

מיכל רוזין: אנחנו במהפכה של נשים שיוצאות החוצה באומץ – – – הבן אדם הזה פגע בי – – –

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

יצחק וקנין: אני לא רוצה.

אורן אסף חזן: – – –

מיכל רוזין: – – – מאחורי יועצים משפטיים וכתבי אישום.

אורן אסף חזן: אתם הייתם – – –

יצחק וקנין: אורן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יפעת שאשא ביטון: איפה כבוד האדם של השמאל?

יצחק וקנין: תודה.

אורן אסף חזן: מיכל, אתם הייתם שותפים – – –

יצחק וקנין: רבותיי, היא כבר ירדה מהדוכן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: עאידה, גם את רוצה שלוש דקות?

יצחק וקנין: עאידה תומא סלימאן, גם לך שלוש דקות.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר, אני מתנצלת בפניך – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: כנראה את לא שומעת באוזן – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: כנראה את לא שומעת באוזן השמאלית שלך.

יצחק וקנין: קראתי אותו לסדר, אם לא אכפת לך.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: קראתי לו לסדר.

יצחק וקנין: אורן, אתה גורם למהומות, ואתה מבין שאני – – –

אורן אסף חזן: היה לכם משעמם – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: אני מאפס.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: אני מתחילה בזה שאני מתנצלת בפני השר יריב לוין שאני מדברת גבוהות בשבילך.

עאידה תומא סלימאן: כנראה קשה לך להבין את הערכים שאני מדברת עליהם, וחבל לי מאוד – –

יריב לוין: – – – את הרשע.

עאידה תומא סלימאן: – – שאתה לא יכול להגיע לרמה הזאת.

יריב לוין: – – –

עאידה תומא סלימאן: הייתי מצפה משר שכן יבין את הדברים שלי – –

אורן אסף חזן: את מבינה מה זה ערכים?

עאידה תומא סלימאן: – – אבל לצערי, אתה מסתכל כל כך נמוך – –

אורן אסף חזן: את – – – את הערכים של רצח ושנאה.

עאידה תומא סלימאן: – – אתה מדבר כל כך נמוך.

יצחק וקנין: אורן חזן, פעם שנייה.

יצחק וקנין: אני לא אקרא אותך פעם שלישית.

יצחק וקנין: אתה תהיה בחוץ.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבינה עכשיו למה לא הבנת עד עכשיו את הערכים שאני מדברת עליהם.

עאידה תומא סלימאן: וכן, אני מדברת על זכויות נשים, וכן, זה דבר שכנראה רחוק ממך ומראש הממשלה שלך – –

יריב לוין: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – שהשתעמם אתמול כשאישה שתומכת בו, שמצביעה עבורו, עמדה וביקרה החלטה שגויה שממשלתו קיבלה.

עאידה תומא סלימאן: הוא השתעמם.

עאידה תומא סלימאן: זה משעמם.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת שהנאום שלך שעמם אותי, כי לא חידשת כלום.

עאידה תומא סלימאן: חוץ מלהסית נגדי, חוץ מלהכפיש אותי, חוץ מלעשות ממני תומכת – תחדש.

עאידה תומא סלימאן: נו, בחייאת רבאק, תחדש; תביא משהו חדש; תתעמת עם הרעיונות שאני מדברת עליהם; תתעמת עם האמת של אדם שאתם מנציחים אותו.

יריב לוין: – – – תגני את הרצח.

יריב לוין: בושה וחרפה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אתה יודע מה?

עאידה תומא סלימאן: היה לך רגע של אמת כשהסכמת איתי שחוק הלאום הוא חלק מהנצחת מורשתו של הגזען ושל הטרנספריסט ושל הרוצח ושל האנס רחבעם זאבי.

יריב לוין: תתביישי לך.

יריב לוין: תתביישי לך.

עאידה תומא סלימאן: אז תיהנה עם מורשת כזאת, אבל בינתיים הציבור כולו, יהודים וערבים, יסבלו בגלל שזו המורשת שאתם מנציחים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה על כל חוק בנפרד.

יצחק וקנין: הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), התשע"ח–2017, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 20 בעד, אחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), התשע"ח–2017, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 19 בעד, אחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5276/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק אבטחה במוסדות חינוך, התשע"ח–2018, של חברת הכנסת מסעוד גנאים וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: ינמק את הצעת החוק חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אני הפכתי את זה להצעה לסדר-היום, בסדר?

יצחק וקנין: רבותיי, החוק הזה הפך להצעה לסדר-היום, והחוק שאחריו – הצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: החוק הזה – הוא הופך אותו להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: הוא הודיע.

מסעוד גנאים: הצעה לסדר-היום.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת – שהאמת, אני הפכתי להצעה לסדר-היום אחרי שדיברתי עם ראש הקואליציה ועם השר – באה מהצורך, בגלל המצב הקשה בשטח, במיוחד בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אבטחת בתי ספר ומוסדות חינוך בחברה הערבית ובמערכת החינוך הערבית התקבלה או התחילה בשנת 2010.

מסעוד גנאים: אוקטובר 2010 – הייתה החלטת ממשלה 3738.

מסעוד גנאים: לפי החלטה זו הוקצו 520 תקנים לשמירה על – ואבטחת – בתי הספר הערביים.

מסעוד גנאים: לפני זה בתי ספר ערביים לא אובטחו, לא היו שומרים בפתח בית הספר, כי בזמנו, מי שאובטחו – רק בתי ספר בחברה היהודית, במערכת החינוך היהודית, מאחר שהייתה הנחיה או ההחלטה שבתי ספר שמגיעה להם אבטחה הם אלה שמאוימים מבחינה ביטחונית.

מסעוד גנאים: ב-2010 הייתה החלטת ממשלה שהוסיפה את העניין: או באלימות, ולפי זה הוקצו 520 תקנים כדי לאבטח גם בתי ספר ערביים.

מסעוד גנאים: לצערי, בשנתיים כמעט, התקנים האלה – כולם אוישו, ואין תקנים, ויש בתי ספר חדשים, ועכשיו יש מחסור ביותר מ-200 תקנים, זאת אומרת, יש יותר מ-200 מוסדות חינוך בחברה הערבית, ואני יודע שיש בתי ספר גם במערכת החינוך היהודית, כפי שאמרו לי חברים, בלי אבטחה, ובתי הספר האלה חשופים.

מסעוד גנאים: אני, את העניין של אבטחת בתי הספר הופך לצורך, הופך לחיוני, הופך לדבר שהוא, אפילו, נחוץ מאוד בצל, ולאור, כל העלייה באחוזי האלימות והפשע בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כולכם שמעתם על הטרגדיה, על האלימות המסוכנת שהייתה בבית ספר תיכון בג'לג'וליה.

מסעוד גנאים: לפני שנה אלמונים נכנסו וירו בתלמיד בתוך בית הספר, יריות, והוא נפגע.

מסעוד גנאים: אחרי כן היו יריות על ביתה ורכבה של המנהלת, ורק לפני פחות מחודש הייתה קטטה באותו בית ספר, בסכינים, בין קבוצות וחבורות של תלמידים, והם אושפזו בבית חולים בגלל הדקירות שהיו בתוך בית הספר.

מסעוד גנאים: וטוב עשו כאשר השביתו את בית הספר וסגרו אותו, כדי שבסוף יהיה ביטחון, ושהסגל של בית הספר והתלמידים ירגישו שהם בטוחים בבית הספר.

מסעוד גנאים: מה שתיארתי זה לא סרט אימה; זאת מציאות, זה בשטח; זה ריאלי, זה קרה בבית ספר בג'לג'וליה.

מסעוד גנאים: בית הספר, תלמידיו, המורים והסגל, כולם מאוימים באלימות ובפשע, ותוסיף לזה את כל ארגוני הפשע שמסתובבים ושמשפיעים על תלמידים ועל קבוצות תלמידים.

מסעוד גנאים: לכן, אדוני היושב-ראש, העניין של אבטחת שאר בתי הספר הערביים, ובכלל – דבר נחוץ מאוד, משום שאי-אפשר לדבר על אווירה ועל אקלים חינוכי טוב ומתאים שדרכו או באמצעותו יכולים המורה והתלמידים ללמוד בצורה בטוחה ונורמלית בלי לתת ביטחון לסגל, למורים, למנהל, וגם לתלמידים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני כמעט כל שבוע מסייר, ומבקר בבית ספר ערבי, ואני יודע על מציאות קשה מאוד בצפון, בדרום ובמרכז.

מסעוד גנאים: לפעמים הורים לילדים נכנסים לבית הספר ותוקפים מורים, לפעמים מחוץ לבית הספר, לפעמים על ידי תלמידים, וההפך.

מסעוד גנאים: כל סוגי ההתקפות והאלימות – אנחנו רואים אותם, לצערי הרב, בבתי הספר הערביים.

מסעוד גנאים: לכן, נחוץ מאוד לאבטח את שאר בתי הספר הערביים שעד היום הם בלי אבטחה, וכפי שאמרתי, חסרים יותר מ-200 תקנים.

מסעוד גנאים: הצעת החוק הזאת – יש הצעת חוק דומה גם לחבר הכנסת ישראל אייכלר, אבל לצערי הממשלה, כפי שהבנתי, מתנגדת גם להצעת החוק הזאת, בגלל העלות הכספית.

מסעוד גנאים: ואני שואל: חייהם של התלמידים שלנו ושל המורים שלנו לא שווים שבסוף נשקיע תקציבים, אפילו אם זה יהיה מיליארדים ומיליונים?

מסעוד גנאים: מה חשוב יותר?

מסעוד גנאים: בית הספר, שאמור לתקן את מה שמעוות בתוך החברה – אי-אפשר שיהיה שדה קרב, אי-אפשר שיהיה הפקר, בסוף, למי שרוצה להשתמש באלימות, או לתקוף מורה, או תלמיד, או חבר של תלמיד, או כל סוג של אלימות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני הסכמתי להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום כדי שהסוגיה הזאת תובא לדיון לעומק בוועדת הפנים.

מסעוד גנאים: ואני אמרתי למשרד החינוך וגם למשרד ביטחון הפנים שאני מוכן לוותר על הצעת החוק אם הם ייתנו תשובה מספקת, שהם באמת יקצו – את המחסור, את 200 התקנים הם יאיישו.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: כאמור, הצעת החוק הופכת להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: אנחנו נצביע על ההצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד להפוך את זה להצעה לסדר-היום?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 20 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק אבטחה במוסדות חינוך, התשע"ח–2018, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 20 בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה תובא לוועדת הפנים והגנת הסביבה כהצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת – את בעד, אני מבין – נורית קורן – –

שלי יחימוביץ': וגם את קולי.

יצחק וקנין: – – ושל חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שגם היא בעד.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון סדרי הדין האזרחי (המדינה כבעל דין) (תיקון מס' 3) (אצילת סמכות היועץ המשפטי לממשלה להסמיך בא כוח לייצוג המדינה), התשע"ט–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בקובלנה של חברת הכנסת חנין זועבי נגד שר הביטחון אביגדור ליברמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש להודיעכם כי חבר הכנסת איציק שמולי ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – התקנת מנגנון שבת למשאבות מים), התשע"ח–2018, שמספרה פ/5078/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

אחמד טיבי: – – – למוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אני בעד.

מנחם אליעזר מוזס: הייתי בעד והצבעתי נגד.

יצחק וקנין: אתה בעד, אוקיי.

יצחק וקנין: אני לא יכול לשנות את התוצאות, רבותיי, כי זו הייתה הצבעה.

יצחק וקנין: אני רק אומר לפרוטוקול שבטעות הצבעת נגד במקום בעד.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/5669/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מתן מקדמה לנפגע תאונת עבודה), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת לאה פדידה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: ההצעה תוצג על ידי חברת הכנסת, אבל התשובה וההצבעה במועד אחר.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – ותודה גם לחבר הכנסת חמד עמאר, שהוא שותף להצעה הזאת – אני פונה אליכם ושואלת:

לאה פדידה: בתלוש השכר שלכם יש סעיף שנקרא "לביטוח לאומי".

לאה פדידה: מישהו יודע כמה אנחנו כאזרחים ואזרחיות משלמים כל חודש?

לאה פדידה: כן, 7%.

לאה פדידה: וכשיום אחד אדם הולך לעבודה – ולצערי זה קורה – הוא נפגע או נפצע, ביטוח לאומי אומר לו: בוא נמתין, בוא נחכה, ואותו עובד, לפעמים 60 יום, 70 יום, לא מקבל תמורה.

לאה פדידה: ואני יום אחד יושבת ככה, מדפדפת בדפי הפייסבוק, ואני רואה מודעה של אזרח מן השורה שאומר: מישהו יכול לתת לי טרמפ לכפר סבא לבית חולים מאיר?

לאה פדידה: זה תופס את עיניי, ואני מתקשרת אליו.

לאה פדידה: הוא אומר לי: אני כבר 60 יום בבית.

לאה פדידה: אשתי עובדת בחצי משרה ב-3,500 שקל.

לאה פדידה: הרגל שלו מרוסקת, אבל בביטוח לאומי עוד לא גמרו את הדיון בתביעה.

לאה פדידה: מה רציתם?

לאה פדידה: שמשפחה של חמש נפשות יחיו מ-3,500 שקל במשך 67 ימים?

לאה פדידה: זה מחדל.

לאה פדידה: אנחנו משלמים, אזרחי מדינת ישראל, חודש בחודשו לביטוח לאומי כדי שביום שנצטרך, וביום שאזרח מאיתנו שידו אינה משגת ואין לו איזשהם חסכונות בצד, מדינת ישראל, ביטוח לאומי, יוכלו לתת לו כבוד; יוכלו לתת לו דמי מחיה בכבוד.

לאה פדידה: אבל לא, בזמן האחרון ביטוח לאומי הופך בעצם למנגנון סחיטה של עוד ועוד מיסים, וכשאנחנו צריכים אותו הוא נעלם.

לאה פדידה: בואו, תסבירו לי אתם, תסתכלו בעיניים שלי, כל השרים שישבו בוועדת שרים, ותגידו לי: איך אותו אדם יכול להתקיים?

לאה פדידה: אני לא מצליחה להבין את זה.

לאה פדידה: הצעת החוק שלנו מבקשת ואומרת: על ביטוח לאומי לסיים את העבודה בתוך 14 יום, שזה גם מספיק להיות בלי משכורת.

לאה פדידה: תנסו אתם.

לאה פדידה: תנסו אתם חודשיים, שלושה להיות בלי משכורת – המשכנתה חוזרת; אין אוכל לילדים; אי-אפשר לחיות.

לאה פדידה: אז מה אנחנו מבקשים?

לאה פדידה: תסיימו את העבודה בתוך 14 יום, ואם לא סיימתם בתוך 14 יום, אנא תנו דמי מחיה לאותו אדם או לאותה אישה שנפגעו בתאונת העבודה.

לאה פדידה: הבעיה היא שהתקנה אומרת עד 60 יום, וביטוח לאומי לעיתים סוחב את זה ל-80 או 90 או 100 ימים.

לאה פדידה: 88 מיליארד התקציב של ביטוח לאומי.

לאה פדידה: 55% מהתקציב הוא מאיתנו האזרחים.

לאה פדידה: אז דווקא כשצריך ביטוח לאומי נאלם דום?

לאה פדידה: ואתם יודעים כמה עודפים יש?

לאה פדידה: וזה בגלל שאנשים לא מצליחים למצות את הזכויות שלהם; עודף ביורוקרטיה, חוסר מידע, חוסר שקיפות – והלב שלנו אטום.

לאה פדידה: לא, זה לא פוגע באנשים שנמצאים במקומות עבודה מסודרים, ששם המעסיק מעביר את הכסף ומתחשבן אחר כך עם ביטוח לאומי.

לאה פדידה: אבל מה לעשות שרוב-רובם של אזרחי מדינת ישראל עובדים במקומות פרטיים, ואותו אדם שמוכרז כנפגע תאונת עבודה לא מקבל ולו אגורה, וגם לא יכול לנצל את ימי המחלה שלו.

לאה פדידה: אנחנו מעמידים את אותו אדם במצב בלתי סביר: הוא לא מקבל שכר, הוא לא יכול לממש את ימי המחלה שלו, והוא לא יכול לעבוד בעבודה נוספת.

לאה פדידה: המקרה שאני ליוויתי – ואני הסעתי אותו בטרמפ, וישבתי איתו בבית חולים בכפר סבא.

לאה פדידה: אתה רואה את הרגל מרוסקת, והוא הולך על קביים.

לאה פדידה: והוא אומר לי: לאה, אין לי ממה להביא אוכל הביתה כבר 67 ימים.

לאה פדידה: כמה אטימות, כמה חוסר תום לב יכול להיות בכך שלא כל הקואליציה וכל האופוזיציה יצביעו בעד חוק כזה?

לאה פדידה: מה אנחנו מבקשים – שתעבדו יותר מהר?

לאה פדידה: שבתוך 14 יום תיתנו תשובה?

לאה פדידה: ואם יש יסוד סביר שהתאונה היא באמת קשה ותאושר, לא בגלל ביורוקרטיה, לא בגלל חוסר התייעלות בעבודה אנחנו נשאיר את אותו אזרח או את אותה אזרחית שיהיו קרחים מכאן ומשם ויצטרכו לקבץ נדבות – ובמקרה שלו, יום למוחרת היה פוסט: תושבים יקרים, אני אשמח לכל תרומה, כי ילדיי רעבים.

לאה פדידה: לא במדינת ישראל.

לאה פדידה: ביטוח לאומי הרי נולד ונוסד כדי לשרת אותנו.

לאה פדידה: תזכרו, 55% מהתקציב הוא שלנו, האזרחים; זה צריך להגיע.

לאה פדידה: ומה עושים?

לאה פדידה: את העודפים לוקח האוצר לכל מיני דברים שוטפים.

לאה פדידה: בעצם גובים מאיתנו מס כאן ומס שם, וכשאותו אזרח צריך את השלטונות, צריך את המוסד לביטוח לאומי, הוא לא מקבל את התשובה.

לאה פדידה: במקום שביטוח לאומי יממש את הייעוד שלו וייתן את העזרה, ויהיה מוסד שבעצם מאפשר לכל אזרח ואזרחית חיים בכבוד, דמי מחיה בסיסיים, אנחנו משאירים חלקים מהחברה מאחור.

לאה פדידה: איפה זה נולד?

לאה פדידה: אני גדלתי במקום שאני יודעת שהמדינה, היא ערבה זה לזה.

לאה פדידה: לאותו אדם אין איזה חסכונות שהוא יכול להגיד: לא קרה כלום, בעוד 90 יום אני אקבל את הכסף.

לאה פדידה: 90 יום, חברים וחברות, זה שלוש משכורות.

לאה פדידה: יש הרבה אנשים שלא יכולים גם בלי משכורת אחת.

לאה פדידה: בתוך עמי אני חיה, ואני יודעת כמה קשה לחיות עם אותה משכורת, אבל על אחת כמה וכמה כמה קשה לחיות בלי משכורת בכלל.

לאה פדידה: אין סיבה, ולו אחת קטנה, ולו אחת קלה שבקלות, שאנחנו נגיד היום לאזרחי מדינת ישראל: פנינו אטומות.

לאה פדידה: המשרד לביטוח לאומי לא בא לשרת אתכם.

לאה פדידה: כי אם אתם תגידו לא להצעת החוק הזאת אתם אומרים למאות אזרחים: אתם פראיירים.

לאה פדידה: אתם פראיירים.

לאה פדידה: 7% מכל משכורת אתם משלמים, אבל ביום שתצטרכו את הביטוח הלאומי הוא יסובב לכם את הגב ויגיד לכם: תחיו שלושה, ארבעה חודשים בלי משכורת.

לאה פדידה: בואו נראה שר אחד פה, חבר כנסת אחד פה, שיכול להסתדר בלי משכורת שלושה חודשים, אלא אם כן הוא עשה איזה אקזיט ויש לו ככה בצד, אדוני כבוד היושב-ראש.

לאה פדידה: אנחנו מבקשים שהמוסד לביטוח לאומי יממש את המהות שלו ויזכור שהוא נועד, ונולד, לרווחת תושבי ישראל, והוא לא מכונת גביית מיסים.

לאה פדידה: אנחנו מבקשים שזה יהיה מצב בריא למדינת ישראל.

לאה פדידה: זה לא בריא שהאזרח הקטן מרגיש שכשהוא צריך עזרה אנחנו מנצלים אותו ומפנים לו עורף.

לאה פדידה: זה לא בריא שממשלת ישראל, שקוראת לעצמה ממשלה חברתית, תגיד "לא" לאותו אזרח.

לאה פדידה: אני ביקשתי כאן הצבעה במועד אחרף כי אני פונה אליכם: תחשבו טוב עוד פעם.

לאה פדידה: זה כסף שמגיע לאותו אזרח; אנחנו מממנים את זה ב-7% כל חודש.

לאה פדידה: אם לא עושים – מה?

לאה פדידה: הביטוח הלאומי, אחרי 14 יום, ויש יסוד סביר – תנו לאותו אדם שכר.

לאה פדידה: אף אחד לא יכול להסתכל בעיניים של אותו אזרח ולהגיד – ואני חייבת להגיד לכם:

לאה פדידה: 30 חברי כנסת מהקואליציה חתומים על זה.

לאה פדידה: אתם הבנתם ואני הבנתי את מה שאנחנו צריכים לתת לאזרח ולאזרחית.

לאה פדידה: אנחנו לא רוצים לשנות את התקנות של משרד הביטוח הלאומי; אנחנו לא רוצים לשנות את החוק.

לאה פדידה: אנחנו באים ואומרים: בואו ותממשו את המטרה שלשמה קמתם.

לאה פדידה: בואו ותהיו עם הפנים לאזרח.

לאה פדידה: לא יכול להיות שבכל פעם שהאזרח והאזרחית צריכים אותנו אנחנו נגיד להם "לא".

לאה פדידה: זה מטורף.

לאה פדידה: אני קוראת לחברי וחברות הכנסת כן לעבוד יחד איתי, לפנות לכל שר ושרה, לפנות לכל חבר כנסת וחברת כנסת: בואו נהיה חברתיים.

לאה פדידה: בואו ונגיד לאותו אדם ששילם כל חייו ביטוח לאומי: כשאתה פצוע וכואב לך, ואתה חלש, והרגל שלך מרוסקת, לא נגיד לך ששלושה חודשים תחזור הביתה בלי אוכל לילדים; לא נגיד לך: הביורוקרטיה, ואין מספיק פקידים.

לאה פדידה: זאת לא תשובה במדינת ישראל המתוקנת.

לאה פדידה: זאת לא תשובה במדינת ישראל שראש ממשלה עומד פה ואומר: סגרתי את כל הפערים.

לאה פדידה: זה פער בלתי נסבל – –

יצחק וקנין: תודה.

לאה פדידה: – – 55% מהשכר – –

יצחק וקנין: הסתיים הזמן.

לאה פדידה: – – שאנחנו משלמים.

לאה פדידה: אני מבקשת מכם:

לאה פדידה: בואו תעזרו לי לעשות לובי לחוק הזה, שנוכל לעזור לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל.

לאה פדידה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת לאה פדידה.

יצחק וקנין: כאמור, התשובה וההצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/57/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנו עוברים להצעת חוק ערבות למשכנתאות (תיקון – ערבות מדינה לדירה יחידה), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: הצעת החוק הזאת נומקה וניתנה התשובה של השר.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: דיברת כבר פעם שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

קריאות: – – – איזה חוק זה, וקנין – – –

יצחק וקנין: תראו, רבותיי, אם מישהו מתעסק במחשב שלו ושואל אותי – אני הכרזתי על החוק.

יצחק וקנין: זה שאתה לא שומע זה בעיה שלך.

יצחק וקנין: מה אתה רוצה?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברים, תאמינו לי, אני מדבר ברור, לאט.

יצחק וקנין: הצעת החוק של – אני תכף אכריז על התוצאות, קודם.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 39 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק ערבות למשכנתאות (תיקון – ערבות מדינה לדירה יחידה), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 39 מתנגדים, 21 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הצעת החוק של לאה פדידה – אמרתי: תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: עברנו להצעת החוק השנייה.

יצחק וקנין: הודעתי שהייתה הנמקה של הצעת החוק, הייתה תשובה של השר.

יצחק וקנין: הייתה עוד פעם – ואני ניהלתי במקרה את הדיון הקודם.

יצחק וקנין: הצבענו על הצעת החוק של אורלי לוי אבקסיס, והכרזתי על זה.

יצחק וקנין: זה שאתם לא מקשיבים, זו בעיה שלכם.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים – – –

נחמן שי: – – –

יצחק וקנין: כן?

נחמן שי: סליחה – – –

יצחק וקנין: אני יכול להגיד, חבר הכנסת נחמן שי – לפרוטוקול, אני אומר.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: בסדר, אבל הם רוצים להגיד על ההצעה הקודמת שהם בעד, אז אני מוסיף את סלאח סעד ואת נחמן שי.

יצחק וקנין: אתם בעד, אבל זה לפרוטוקול, זה לא משנה את התוצאה.

נורית קורן: – – –

יצחק וקנין: חבר'ה, זה לא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: הם היו פה.

יצחק וקנין: הם היו פה, לא שהם לא היו פה.

יצחק וקנין: נחמן שי, אתה היית פה בזמן ההצבעה?

יצחק וקנין: לא היית?

יצחק וקנין: אז אני לא יכול לצרף אותך לפרוטוקול.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: לא הספיק להצביע?

יצחק וקנין: בסדר, נו.

יצחק וקנין: אז אני כן יכול לצרף לפרוטוקול.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2437/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברים, אני עובר להצעת חוק הבאה – הצעת חוק ערבות למשכנתאות (תיקון – ערבות מדינה לדירה יחידה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

מוסי רז: אפשר לשנות את ההצבעה?

מוסי רז: לא רוצה – – –

יצחק וקנין: זה בטח שלא.

יצחק וקנין: זה בוודאי שלא.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות שוב – לא בכדי הגשתי היום למליאה שתי הצעות חוק שעוסקות בערבות מדינה על החלק מההון העצמי המתבקש היום לרכישת דירה – דירה יחידה לזוג צעירים, לעיתים עם ילדים, שכל החטא שלהם זה שהם נולדו למשפחה שלא יכולה להעמיד בשבילם הון עצמי; כל זוג צעיר מהפריפריה ממשפחה מרובת ילדים שהצליח לעמוד על הרגליים – לרכוש השכלה אקדמאית, להבטיח אופק תעסוקתי עם יכולת החזרים של תשלומי המשכנתה, והקריטריון היחידי שבו הם לא עומדים זה שהמשפחה שלהם לא יכולה להעמיד בשבילם הון עצמי.

אורלי לוי אבקסיס: אותם צעירים, יש להם שתי אופציות:

אורלי לוי אבקסיס: לצאת לשוק האפור ולהביא הלוואות שישמשו הון עצמי פיקטיבי ולהסתבך בתשלומים, מאחר שהריבית על אותן הלוואות היא ריבית מרקיעת שחקים, והאופציה האחרת – לקחת את ההצעה של משרד האוצר ולהפוך להיות עבד, משועבד כל החיים לבעלי הדירות, שמבחינתם זה עסק, ולהמשיך לשלם חודש בחודשו את תשלום שכר הדירה, שמבדיקה שלנו עולה שלעיתים על אותה דירה ישלם אותו זוג צעיר הרבה יותר שכר דירה חודשי מאשר על התשלומים השוטפים של המשכנתה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מגיעים פקידים ממשרד האוצר ואומרים: חוסר אחריות.

אורלי לוי אבקסיס: על משכנתה זו ישלמו הרבה יותר מאשר הערך ראשוני של הדירה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, על כל הלוואה ארוכת טווח, ובעיקר משכנתאות, אתה משלם יותר ממה שאתה לוקח.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מכירה דיל אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל באים פקידי האוצר ואומרים: תמשיכו לחיות בשכירות, זה פתרון נהדר.

אורלי לוי אבקסיס: יהיה לכם טיפה קשה – תעזבו את הדירה, תעברו לדירה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה לאותם אנשים שבוחרים באופציה הראשונה זה שהם מסתבכים, והעלות שמשלמים בכל חודש עולה על 40% מאותה הוצאה מותרת לפי בנק ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אם הם הולכים על אופציה אחרת – שכר דירה באופן שוטף, בלי לקנות את הבית – הם ישלמו את אותם סכומים שהיו משלמים אילו היו לוקחים משכנתה, רק שבתום 20, 25 שנה, הבית לא שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי אתם מה רציונלי יותר, ובעיקר אם אנחנו לוקחים את אותם בני 40 היום שנמצאים בצומת בין פנסיה תקציבית לפנסיה צוברת.

אורלי לוי אבקסיס: אין יותר פנסיה תקציבית, ורק משנת 2008 יש פנסיה חובה, מה שאומר שהקופה שלהם ריקה ולא תספיק לשנות הפנסיה שלהם, ומה שהיום הוא 40% מההכנסות של אותם אנשים יהפכו להיות, כשהם יהיו פנסיונרים, הוצאות של 80% מההכנסות על שכר דירה.

אורלי לוי אבקסיס: איפה תרופות, שכשאתה מזדקן אתה מוציא עליהן יותר?

אורלי לוי אבקסיס: איפה תשלומי מיסים, ארנונה, חשמל, מים, קיום מינימלי, אוכל?

אורלי לוי אבקסיס: על מה הם צריכים לוותר?

אורלי לוי אבקסיס: אני אגלה לכם מה יהיו פני המדינה בעוד 20 שנה: הומלסים מבוגרים, פנסיונרים, באין דיור ציבורי ובאין בית שאתה יכול להשיג בקנייה עם עזרה של ערבות מדינה על חלק מההון הנדרש, היחסי.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, שר האוצר, אולי לא כל כך אכפת לו, כי כשאני הגשתי את זה לפני כמה חודשים, את הצעת החוק שעכשיו הפלתם, כולנו והליכוד והחברים בקואליציה, הוא אמר לי: אני לא יודע להעביר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני בעצמי קניתי את הדירה הראשונה בערבות מדינה על 95% של משכנתה.

אורלי לוי אבקסיס: ככה גם אלי כהן וככה גם כחלון.

טלי פלוסקוב: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל לו כבר יש בית, ולשכנים שלו כנראה שכבר אין בית, וכנראה שלילדים שלהם לא יהיה בית בבעלות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני הצגתי את הצעת החוק הזאת – אני לא המצאתי אותה; היא הייתה נהוגה במשרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: מי כמוך יודע, חברי אלי אלאלוף, כמה משפחות יצאו מהעוני והפכו להיות בעלי בתים; כמה דירות של דיור ציבורי פונו בשביל פרויקט בנה ביתך בעיירות הפיתוח; כמה הורים הפכו להיות בעלי רכוש שיוכלו להוריש אותו לילדים שלהם; כמה אנשים שאתה מכיר ממשרד השיכון, מהדיור הציבורי, מפרויקט שיקום השכונות – שהיית חלק ממנו, וחלק חזק יחסית – אנשים יצאו ויכלו לרכוש.

אורלי לוי אבקסיס: יתרה מזו, הם יכלו לגור כמה שנים בדיור הציבורי גם אם הם אינם נזקקים, לרכוש הון עצמי ולצאת החוצה במשכנתה בערבות מדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אומרים לך דבר נורא פשוט, ויש בזה הרבה היגיון: אם אנחנו נכניס את השחקנים האלה, נעלה את הביקוש, אבל ההיצע הוא אותו היצע, ולכן המחירים יעלו.

אורלי לוי אבקסיס: יש בזה היגיון, אדוני סגן שר האוצר – וחבל ששר האוצר לא פה – אבל יחד עם זה צריכה לחזור הבנייה התקציבית; יחד עם זה צריכה מדינת ישראל לחזור ולבנות.

אורלי לוי אבקסיס: למה היא צריכה לחזור ולבנות?

אורלי לוי אבקסיס: כי בעבר, בכל פתיחת שנה, משרד השיכון היה מביא את הפרוגרמה שלו ואומר כמה דירות הוא מתכוון לבנות.

אורלי לוי אבקסיס: מדינת ישראל הייתה בונה בכל שנה, בתקופתו של אבי כשר הבינוי והשיכון, כ-25,000 דירות, ללא תלות בזכאים כאלה או אחרים או ביזמים כאלה ואחרים.

אורלי לוי אבקסיס: ראו זאת היזמים והוציאו גם הם דירות.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה מבחינתה גם נתנה רשת ביטחון לאותם יזמים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה מאז?

אורלי לוי אבקסיס: למדינה פחות אכפת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אדוני שר האוצר, נדמה שכלכלת הבחירות שינתה אצלך משהו מהותי, כי אנחנו רואים שבכל פעם שיש תחושה של הקדמת הבחירות, יש לנו תוכניות שבעיקר נשארות – לא על הדפים אלא על דפי העיתון.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אתן לכם דוגמה: בחגיגות שנות ה-70, אתם זוכרים מה אמר השר כחלון?

אורלי לוי אבקסיס: אני מתכוון לתת במתנה את הדירות של הדיור הציבורי לאותם זכאים.

אורלי לוי אבקסיס: עד היום מתדפקים אצלי בדלת במשרד קשישים בדיור הציבורי ואומרים לי: איך אני יכול לקבל במתנה את הדירה של הדיור הציבורי שהכריז עליה שר האוצר, יושב-ראש קבינט הדיור?

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, היו חלק, במאבקים של הדיור הציבורי, שאמרו לי: בואי נתקוף.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי: שבו בצד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מפריעים, שאנחנו לא נהיה אלו שעוצרים בעד העניים להפוך להיות בעלי בית.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה לאותה תוכנית?

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם מה קרה: לא רק שתוכנית השר גלנט לטיפול בדיור הציבורי לא אושרה על ידי שר האוצר שלו – הוקמה ועדה פיקטיבית, ששם פקידי האוצר מאיימים על מנכ"ל משרד ממשלתי, ומה ההצעה שלהם?

אורלי לוי אבקסיס: חיסול חוק המכר של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה מחגיגות שנת השבעים עד היום?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה אותו כחלון?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה אותו בן אדם שגר בדיור ציבורי?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה אותו אדם שגדל באולגה, והחברים שלו, ואולי הילדים שלהם, עדיין שם?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מגיעים למגדל השן ואנחנו שוכחים את החברים שלנו מילדות?

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לכם משהו: שכחו אותם.

אורלי לוי אבקסיס: הייתה לנו אתמול תזכורת טובה מאוד לבית שאותם אזרחים מצביעים לו פעם אחר פעם אחר פעם.

אורלי לוי אבקסיס: הגיעה בחורה שגרה – דרך אגב, אני לא כמו גבאי, שמרימה טלפון ומצלמת שהרמתי טלפון לאותה פעילה חברתית, שנאבקת באמת גם על תנאי מחיה נורמליים לה, לילדים שלה, לשכנים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני יודעת מה עובר עליה: כשצריכים טיפול רפואי אפילו ב-16:00, בבית שאן אין רופא, אין חדר מיון קדמי, אין טיפול רפואי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן לכם דוגמה מאתמול.

אורלי לוי אבקסיס: אני נמצאת בתל אביב, והבת שלי שולחת לי תמונה של הילד עם שתי עקיצות מטרידות שנראות כמו הכשה של נחש.

אורלי לוי אבקסיס: 18:45, בית שאן, סמוך לעמק המעיינות – אין רופא שיקבל אותו.

אורלי לוי אבקסיס: רצים למד"א, ואני בטלפון – אין רופא.

אורלי לוי אבקסיס: נאלצנו ללכת לגינקולוג שנתן שירותים פרטיים כדי שיטפל באותו ילד, ומזל שהוא היה באותו זמן.

אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, תודה לאל, זו לא הייתה כנראה עקיצת עקרב או הכשת נחש ארסי, אבל זה בהחלט היה יכול להיגמר אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: ביררתי על אותה אורנה פרץ.

אורלי לוי אבקסיס: אותה אורנה פרץ, הנושא הרפואי כל כך חשוב לה.

אורלי לוי אבקסיס: זו בחורה שנאבקת שנים, בתוך דיור ציבורי, שמט לנפול עליה ועל הילדים שלה, והיא נאלצת לא רק לסבול בדיור הציבורי; לגדל את הילדים שלה בלי לדעת אם יהיה להם טיפול רפואי בשעות שאין קופת חולים.

אורלי לוי אבקסיס: ואז, מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: תוקפים אותה.

אורלי לוי אבקסיס: למה תוקפים אותה?

אורלי לוי אבקסיס: כי היא מרגישה שזו כלכלת בחירות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה שנים אין חדר מיון קדמי בקריית שמונה, כמו בעיירות פיתוח אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: הסיפור שלה משעמם את המנהיגים שלנו; הסיפור שלה לא מעניין את המפלגה שבה היא בוחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אותה סופרים בלב, כמו את שאר תושבי הפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: היה פה ראש הממשלה ביום שני, ואני ישבתי בצד והסתכלתי עליו.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, יש לו "שואו" מדהים, ממש רוק סטאר; יודע להציג את הדברים, ויודע גם לעשות את המחוות.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: איך הוא אמר?

אורלי לוי אבקסיס: פערים בין הפריפריה למרכז – ירד; הדירות – ירדו.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות תמו.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אתן לכם כמה דוגמאות.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, אין לך זמן, חברת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': לא, משפט סיכום.

אורלי לוי אבקסיס: אני אסכם את זה בכמה מילים.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא דוגמאות.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, כי עברו עשר דקות – – –

אורלי לוי אבקסיס: תמותת תינוקות בין הפריפריה למרכז – פי שניים.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים שלנו פחות חשובים?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: מספר רופאים לנפש – פי שניים במרכז מאשר בפריפריה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אבקסיס, תמו עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הדיור עלה בחודשים ובשנים שאתם בממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל איך סמוּטריץ אמר לי פעם – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': סמוֹטריץ, בחולם, תלמדי.

אורלי לוי אבקסיס: איך בצלאל אמר לי פעם בוועדת הכספים, כשנאבקנו על הכספים של הדיור הציבורי – –

בצלאל סמוטריץ': משיב על הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת איציק כהן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יעלה.

אורלי לוי אבקסיס: – – גם אם ניאלץ לקחת את הכסף מהפה הרעב של ילדים בבית שאן, נעשה זאת.

בצלאל סמוטריץ': אוי, אוי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תעשו – אנחנו נמנע.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שאני מנהל את הישיבה, אני מנוע מלהגיש בקשה להודעה אישית, נכון, אז לא נעשה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ניתן לכם להתחמק מהחובה שלכם – –

בצלאל סמוטריץ': משיב – אורלי, זה לא בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: – – ולשכוח שיש אזרחים גם בפריפריה – –

בצלאל סמוטריץ': עברו 12 דקות.

בצלאל סמוטריץ': זה לא פייר כלפי החברים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: – – ולא רק במקומות שבהם לבצלאל יש חברים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא פייר כלפי החברים שלך.

בצלאל סמוטריץ': את יכולה לתקוף אותי כמה שאת רוצה, אבל יש כאן תקנון ויש לוחות זמנים.

בצלאל סמוטריץ': סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, אדוני ישיב על ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, הייתי בטוח שנשמע משהו על נושא הדיור.

יצחק כהן: הייתי בטוח שנשמע שבחים על הורדת מחירי הדיור.

יצחק כהן: הייתי שמח לשמוע על עשרות אלפי יחידות דיור שנבנות בכל הארץ, מדן ועד אילת, מהערבה ועד הים.

יצחק כהן: הייתי שמח לשמוע שכל הזוגות הצעירים בלי יוצא מן הכלל יצאו ממפת הביקושים, הם כבר לא במפת הביקושים, כבר קיבלו פתרונות.

יצחק כהן: במקום זה, שמענו נאום – –

בצלאל סמוטריץ': חמוץ.

יצחק כהן: – – חמוץ, אבל הלוואי שהוא היה נכון.

יצחק כהן: אבל שהייתה שם איזו עובדה אחת נכונה.

יפעת שאשא ביטון: – – –

יצחק כהן: זה לא יעזור ממילא.

יצחק כהן: ממילא זה לא יעזור.

יצחק כהן: על כל פנים, לזכאים במסגרת הפרויקט של מחיר למשתכן יש 90% משכנתה, ולא רק 90% משכנתה, אלא השמאות היא של מחירי השוק, כך שזה מעל ומעבר, ואין להם שום בעיה – אין להם שום בעיה לקחת משכנתה.

יצחק כהן: על כל פנים, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה בישיבתה השבוע לדחות את המשך הדיון; אולי בכל זאת יש שם משהו.

מאיר כהן: סגן השר, למה בראשון לציון – – –

יצחק כהן: אתה מתוק אתה.

יצחק כהן: כמה עולה דירה בראשון וכמה עולה בקריית שמונה?

יצחק כהן: מאיר, הזוגות הצעירים מרוצים מעל ומעבר.

מאיר כהן: לא נכון.

יצחק כהן: הם מאושרים.

יצחק כהן: לא יעזור, המפעל הזה הוא מפעל שעובד, מפעל שפורח.

יצחק כהן: אגב, עשרות אלפי יחידות יהיו מוגרלות עכשיו – גם בקיסריה, באור ים.

יצחק כהן: בקרקעות קיסריה הולכים עכשיו להגריל 1,100 יחידות דיור במחיר למשתכן.

יצחק כהן: זה מדהים.

יצחק כהן: בכל הארץ.

יצחק כהן: מאיר, אני מכיר אותך הרבה שנים.

יצחק כהן: יש לך יושר אינטלקטואלי, אתה אדם הגון.

יצחק כהן: תבדוק את הנתונים.

יצחק כהן: אני מוחל לך.

יצחק כהן: מחול לך.

יצחק כהן: זה בחוסר ידיעה.

יצחק כהן: אני מוחל לך.

יצחק כהן: זה מבצע מדהים, תאמין לי.

מאיר כהן: לא אמרתי.

יצחק כהן: בעיקר בפריפריה.

יצחק כהן: בעיקר.

יצחק כהן: שלום, קארין.

יצחק כהן: ברוכה הבאה.

יצחק כהן: בעיקר בפריפריה.

יצחק כהן: מבצע מדהים, מדהים, בעיקר בפריפריה.

יצחק כהן: מעולם זוגות צעירים לא חלמו על המציאות של היום.

יצחק כהן: היום כולם מאושרים, ובאים קבוצות-קבוצות להיפגש עם השר, ורק מודים לו.

יצחק כהן: זה אכן חלום שהתגשם, גם לזוגות הצעירים וגם למדינה וגם לחברה הישראלית.

יצחק כהן: על כל פנים, הוצע לחברת הכנסת אורלי לדחות את הדיון והיא לא הסכימה, אז מחוסר ברירה אבקש לדחות את ההצעה ולהצביע נגדה.

יצחק כהן: מה את אומרת, עליזה?

יצחק כהן: אני יכול כבר לרדת?

טלי פלוסקוב: אז תגיד – – – באמצעות התקנות.

יצחק כהן: טלי, יש כל כך הרבה פרויקטים.

יפעת שאשא ביטון: היא לא קראה – – –

יצחק כהן: רק צריך להיכנס לאינטרנט.

יצחק כהן: היום זה נגיש.

יצחק כהן: נכנסים לאתרים, רואים הכול.

יצחק כהן: הכול.

יצחק כהן: רואים הכול באתרים.

יצחק כהן: שר השיכון היה פה.

יצחק כהן: איפה הוא?

יצחק כהן: רואים הכול באתרים – את כל התוכניות, את הכול מכול כול.

יפעת שאשא ביטון: לא כולם יכולים להיכנס.

יצחק כהן: יש גם הנגשה אחרת.

יצחק כהן: כל סוגי ההנגשות בעולם, אבל לא ראיתי אזרח שלא יודע.

יצחק כהן: אולי אורלי לא יודעת, אולי מאיר לא יודע, אבל כל תושבי המדינה, 8 מיליון תושבים, יודעים – אכן יודעים, ומשתתפים, ונכנסים, ומאושרים.

יצחק כהן: זה מה שחשוב.

יצחק כהן: אני לא יוצר קשר עין עם עליזה וזה לא טוב.

יצחק כהן: צ'ק?

יצחק כהן: אוקיי.

בצלאל סמוטריץ': פרשת לך לך?

יצחק כהן: יש משהו מעניין.

יצחק כהן: יופי.

יצחק כהן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': הפסדנו.

בצלאל סמוטריץ': טוב, מאחר שהממשלה מתנגדת, חברת הכנסת לוי אבקסיס תוכל לנסות לשכנע אותנו בכל זאת לתמוך בהצעת החוק במשך עד שלוש דקות נוספות.

בצלאל סמוטריץ': נקפיד על הזמנים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אבקסיס, נקפיד על הזמנים, ובחלוף שלוש דקות נעבור להצבעה, אז כדאי יהיה לך לרדת מהדוכן בזמן, כדי שתספיקי להגיע למקומך.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, אני חושבת שראינו את פרצופה האמיתי של הקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: מצד אחד, האזרחים בפריפריה לא מעניינים אותם.

אורלי לוי אבקסיס: רק כדי לשים דברים על דיוקם: אותה בחורה שקוראים לה אורנה פרץ, לא רק שהיא אימא לילדים שגרה בדיור ציבורי שמט ליפול עליה – הבחורה חולה בסרטן, אך מאחר שאין טיפולים מתאימים בפריפריה הצפונית, הבחורה הענייה הזאת – כן, ענייה – –

אורן אסף חזן: אורלי, אל תעשי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: – – צריכה לנסוע לבלינסון פעם בשבוע – –

אורן אסף חזן: אורלי, אל תעשי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: – – וצריכה לדאוג מי יטפל בילדים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאין לה כסף, מה היא עושה?

אורן אסף חזן: זה לא מקובל.

אורלי לוי אבקסיס: היא מוותרת על הטיפול במחלת הסרטן.

יפעת שאשא ביטון: אורלי.

בצלאל סמוטריץ': חברים.

בצלאל סמוטריץ': חברים בקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: תעצור את הזמן, אם צריך, או תוסיף זמן.

אורן אסף חזן: זה לא בסדר.

בצלאל סמוטריץ': חבריי, חבר הכנסת חזן.

אורלי לוי אבקסיס: האמת מטרידה.

יפעת שאשא ביטון: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שאשא ביטון.

אורן אסף חזן: לא יפה.

אורלי לוי אבקסיס: אותי היא מעניינת.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים לאטום את האוזניים, ולעצום את העיניים, ולדאוג לכך שמספרים פיקטיביים ישפיעו על הסיקור התקשורתי.

אורלי לוי אבקסיס: אתן לכם דוגמה – פתרון קסם לעוני: אתם יודעים מה עושים – איך הממשלה הזאת מורידה את ממדי העוני?

אורלי לוי אבקסיס: פשוט, היא משנה את המדד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבינים את השיטה הגאונית של שר אוצר חברתי במשרד האוצר?

מירב בן ארי: עשר שנים – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתם חושבים שזו פעם ראשונה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי גם מדדי הלמ"ס בנוגע למחירי הדירות – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: או אתה עוצר את השעון או אתה מוציא חברים.

בצלאל סמוטריץ': רגע, חבל, חכי גם את.

מירב בן ארי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שהכיסא שלך רועד.

אורלי לוי אבקסיס: לא באנו לפה לג'ובים.

בצלאל סמוטריץ': רגע, עצרתי את השעון, אז גם את.

בצלאל סמוטריץ': את רוצה שאמשיך את השעון או שאעצור אותו?

יפעת שאשא ביטון: – – –

אורלי לוי אבקסיס: באנו לקדם עניינים חברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא יודעת מה איתך.

אורלי לוי אבקסיס: הכיסא רועד?

אורלי לוי אבקסיס: תלחצי על שר האוצר שלך לטפל בעניינים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שאשא ביטון, חברת הכנסת מירב בן ארי, בואו – יפעת, בואו ניתן לה לסיים את דבריה.

יפעת שאשא ביטון: אין גבול – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אין גבול.

בצלאל סמוטריץ': הדוכן הזה שמע הרבה מאוד אמיתות והרבה מאוד שקרים.

בצלאל סמוטריץ': זה חלק מהדמוקרטיה, אבל עכשיו זו זכות הדיבור שלה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו זו זכות הדיבור שלה, ואנחנו ניתן לה את זכות הדיבור, וגם אם נאמרים דברים מרגיזים מאוד, נשמור על כבודה ועל זכותה לשאת את דבריה.

אורלי לוי אבקסיס: האם אדוני היושב-ראש רמז שאני שיקרתי כאן?

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שהדוכן שמע הרבה אמיתות והרבה שקרים, ומותר לשקר כאן.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, תפתחו את כלכליסט.

אורלי לוי אבקסיס: תלמדו את התוכניות של משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: לא מאמינים לעיתונים?

אורלי לוי אבקסיס: תעשו שאילתה.

אורלי לוי אבקסיס: תשתמשו בחופש המידע כדי לקבל את התשובות.

אורלי לוי אבקסיס: משרד האוצר הציג אתמול חישוב חדש לשיעור העוני, שמתבסס על ההוצאות של משק הבית, ולא על ההכנסות.

אורלי לוי אבקסיס: מה התוצאה?

אורלי לוי אבקסיס: ממדד שבו הוצג העוני 18.5% בקרב אזרחי ישראל, ירדנו ב-4%.

אורלי לוי אבקסיס: פתרון קסם.

אורלי לוי אבקסיס: אותו דבר גם עם הדירות, שבאים ואומרים לנו: ירד מחיר הדירות.

אורן אסף חזן: – – – לא ירד.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

אורלי לוי אבקסיס: לא ירד.

אורלי לוי אבקסיס: מחיר הדירות עלה בקדנציה הזאת בלא מעט אחוזים, בניגוד גמור למה שהבטיח יושב-ראש קבינט הדיור דאז, אביגדור, שאמר:

אורלי לוי אבקסיס: אם לא ירדו עד סוף השנה ב-15%, אני מתפטר.

אורלי לוי אבקסיס: לא, הוא לא התפטר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מצא לו ג'וב יותר טוב: שר האוצר מינה אותו במפעל הפיס, כי הדירות – מחירן עלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת לכם, לתוכניות של המדינה בקדנציה הזאת לטיפול בדירות היו מיליארדי שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אם רק היו מחליפים את הדיסקט של פקידי האוצר – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חברת הכנסת לוי.

אורלי לוי אבקסיס: – – ואת מיליארדי השקלים האלה היו הופכים לבנייה ציבורית, היינו רואים את הארץ מתחילתה ועד סופה, וזוגות צעירים היו יכולים ליהנות מדירה בהישג יד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

בצלאל סמוטריץ': חברים, הוגשו לי כאן 20 חתימות של חברי הכנסת בבקשה לקיום הצבעה שמית.

אורלי לוי אבקסיס: אל תיתנו שירמו אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: העובדות אומרות אחרת.

בצלאל סמוטריץ': על כן, נתחיל כעת בהצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים על מספרים, אנחנו מדברים על אנשים.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתחילים את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד אילן גילאון – אינו נוכח יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד דן סידה – נגד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד לאה פדידה – אינה נוכחת רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח מוסי רז – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ניבין אבו רחמון – אינה נוכחת יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ג'מעה אזברגה – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת נפתלי בנט – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח אילן גילאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת אכרם חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת משולם נהרי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח לאה פדידה – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח מוסי רז – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שמבקש להצביע ולא הצביע?

מיכל בירן: כן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) מיכל בירן – בעד

בצלאל סמוטריץ': מישהו נוסף?

בצלאל סמוטריץ': אין מישהו.

בצלאל סמוטריץ': טוב, ההצבעה נסגרה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תמנה בבקשה את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': 27 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5249/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים (תיקון – חובת סימון תאריך ושעת הכנת מזון על גבי אריזות מזון), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה, במקומו של שר הבריאות, השר איוב קרא.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, עד עשר דקות, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הישיבה.

קארין אלהרר: שרים נכבדים, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, בפתח הדברים חשוב מעל במה זו לפנות אל תושבי הדרום ולחזק את ידיהם בשעה המאוד-מאוד לא פשוטה הזאת.

קארין אלהרר: אנחנו רק יכולים לדמיין אילו ימים לא פשוטים עוברים עליהם.

קארין אלהרר: באמת, תחושות קשות לעמוד בחזית של ההסלמה, שורה אחת מהחיילים האמיצים, לספוג את העשן הכבד והאש, את האזעקות, הבהלה, לרוץ למקלטים.

קארין אלהרר: הם גיבורים, והם מחזקים אותנו יותר מאשר אנחנו מסוגלים לחזק אותם.

קארין אלהרר: ובמעבר חד לחוק שאני מבקשת להעלות היום להצבעה.

קארין אלהרר: אני אפתח בכך שאת התמונות והסרטונים שקיבלתי שום מילים לא יוכלו לתאר, אבל אני אנסה להעביר לכם את הזעזוע שאני הרגשתי כשצפיתי: ערימות של אריזות מזון שעומדות שעות על גבי שעות בשמש, משעת החלוקה בתשע בבוקר ועד לשעת הצוהריים; ירקות רקובים, ירקות שתאמינו לי, אפילו לבעלי חיים לא היינו נותנים לאכול מהם; מנות של עוף – החברים יודעים שכל אדם בר-דעת מבין שעוף צריך לאכול טרי, והאפסון שלו צריך להיות במקרר.

קארין אלהרר: וזה דבר שממתין שעות על גבי שעות על רצפת הגן, בתוך מכל פלסטיק, כשמדחום מאולתר שננעץ במנה העיד שהטמפרטורה הייתה 46 מעלות, עוד לפני שחיממו את המנה.

קארין אלהרר: עכשיו, אחרי שקצת נגעלתם, אני אספר לכם שאת זה אמורים לאכול הילדים שלנו, הילדים בצהרונים.

קארין אלהרר: מה בסך הכול ביקשנו?

קארין אלהרר: שתהיה מדבקה.

קארין אלהרר: יש חברות קייטרינג שמספקות את המזון הזה.

קארין אלהרר: שתהיה מדבקה פשוטה: תאריך ושעה שבה האוכל הוכן, כדי שנדע כמה זמן הוא יכול לעמוד ובאילו תנאים צריך לאפסן אותו.

קארין אלהרר: זה לא דבר קשה.

קארין אלהרר: כן, נכון, זה רגולציה, אבל האם אנחנו רוצים שבגלל רגולציה כזאת נפגע בבריאות של הילדים שלנו?

קארין אלהרר: מה התשובה שקיבלנו ממשרד הבריאות?

קארין אלהרר: אתם לא תאמינו: כן, זה חשוב, אבל אולי נעשה תקנות.

קארין אלהרר: אולי; נראה; אם יסתדר לנו.

קארין אלהרר: אני אומרת, אם הם באמת רוצים להתקין תקנות, שיראו כוונות ורצינות.

קארין אלהרר: תעבירו את ההצעה הזאת בטרומית, ואני מתחייבת שלא לקדם אותה עד שהם יביאו את התקנות.

קארין אלהרר: תנו לי לעשות לכם ספוילר: לא יהיו תקנות.

קארין אלהרר: לא בימינו.

קארין אלהרר: אני באמת אומרת לכם שהדאגה היא דאגה קודם כול לילדים.

קארין אלהרר: לא צריך לשחק בחיים שלהם.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות בהזדמנות הזאת לירון לוי מבת ים, שהביא לפתחי את הנושא הזה, ולקוות שמשרד הבריאות יתעשת.

קארין אלהרר: אולי אחרי ששמע את הדברים, בכל זאת יודיע על בקשה להצביע בעד ההצעה, או למצער, יביא תקנות בזמן הקרוב.

קארין אלהרר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשמו של שר הבריאות, השר איוב קרא.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפנינו מבקשת לקבוע הוראות בחוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים – את חובת ספק המזון לסמן על גבי אריזות המזון את תאריך ושעת הכנת המזון ואריזתו, וכן לקבוע כי שר הבריאות יקבע תנאים והוראות לעניין שימוש במזון שסופק לצהרון בהתאם לסימון האמור.

איוב קרא: המטרה שמבקשת להשיג הצעת החוק חשובה, ונועדה להגן על הבריאות של האנשים השוהים בצהרון ולספק להם מזון טרי ואיכותי.

איוב קרא: עם זאת, בחוק הפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז–2017, החל על כל מסגרת של צהרון הפועל בשטח מוסד חינוך, או מופעל על ידי רשות מקומית או מי מטעמה, או חברה ממשלתית בשטח מרכז קהילתי, כבר נקבע כי שר החינוך יקבע תנאים לפתיחת צהרון ולהפעלתו.

איוב קרא: תקנות בעניין תברואה והזנה ייקבעו בהסכמת שר הבריאות.

איוב קרא: במסגרת טיוטת התקנות מכוח החוק האמור, אשר פורסמה להערות ציבור וצפויה לעבור לאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, מופיעים תנאים לעניין אופן אחסון, חימום והגשת המזון המתקבל בצהרון, לרבות חובת ספק המזון לצרף מסמך המתעד את תאריך ושעת הכנת המזון ושליחתו לצהרון.

איוב קרא: כמו כן, במסגרת הכנת התקנות נבחנת גם החלת הוראות סימן י' לתקנות רישוי עסקים (תנאים תברואתיים לעסקים לייצור מזון), התשל"ב–1972, על מזון המסופק לצהרונים בנושאים הנוגעים לאחסון מזון מוכן, שמירת הטמפרטורה ומשך הזמן המרבי עד לצריכתו.

איוב קרא: אני רוצה לציין שהמזון הוא דבר מאוד רגיש.

איוב קרא: אני זוכר, כמובן, את החוק הזה שעלה בשנת 2006 על ידי חברת הכנסת רוחמה אברהם, בזמנו – לימים הפכה להיות שרה – ועשה רעש גדול בתוך הבית הזה.

איוב קרא: בסופו של דבר אני יכול לומר שזה היה תקדים, שהתחלנו עם הצהרונים והבאנו לבשורה טובה למוסדות החינוך, כמובן.

איוב קרא: זה לא היה פשוט.

איוב קרא: זה היה דבר מאוד בעייתי.

איוב קרא: לא רצו לתמוך בזה.

איוב קרא: הייתה בעיה תקציבית, ואני שמח שבהרבה בתי ספר – בעצם אנחנו רואים שזה דבר מתבקש; יש משפחות שהילדים שלהן לא זוכים לארוחה חמה, ובבתי ספר מסוימים זוכים לזה.

איוב קרא: זה עובד די יפה ברוב המקומות.

איוב קרא: אני רואה שסידרו את כל ההליכים סביב זה, למרות הקשיים שיש לפעמים בהכנסת ספקים כאלה ואחרים.

איוב קרא: אבל אני מודע לזה שבפועל יש הרבה מאוד פיקוח על המזון הזה ועל הקבלנים שמספקים את המזון הזה, ואני חושב שזה צריך להמשיך ככה.

איוב קרא: אין לי ספק שהצעת החוק הזאת יכולה להתאים, אבל לאור האמור לעיל אין מקום לקדם את הצעת החוק המקבילה בנושאים אלה, אשר יוסדרו במסגרת התקנות לפיקוח על הפעלת צהרונים 2017.

איוב קרא: בשל כל האמור, ובהתאם להחלטת הממשלה, אבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק.

איוב קרא: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אלהרר, האם גברתי מבקשת לנסות לשכנע אותנו פעם נוספת?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': נא תפסו את מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים על הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים (תיקון – חובת סימון תאריך ושעת הכנת מזון על גבי אריזות המזון), התשע"ח–2018, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים (תיקון – חובת סימון תאריך ושעת הכנת מזון על גבי אריזות המזון), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 29 תומכים, 45 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/5419/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה), של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': ישיב לאחר מכן על ההצעה השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אבל אם תעשה שקט בזה זה מאוד ישמח.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': כן, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': אני מבטיח להקריא את התוצאות בלשון נקבה.

בצלאל סמוטריץ': בלי נדר.

מרב מיכאלי: מה אתה מבטיח?

בצלאל סמוטריץ': להקריא את התוצאות אחר כך בלשון נקבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, חברות וחברי הכנסת, אתן מתבקשות לשמור קצת על השקט.

מרב מיכאלי: לא מתרשמות ממך חברות וחברי הכנסת.

מרב מיכאלי: לאן הגעת, סמוטריץ?

בצלאל סמוטריץ': בעיה, בעיה.

בצלאל סמוטריץ': מילא אותי, אבל אותך?

קריאה: סמוטריץ, אתה משעמם אותנו.

קריאה: אתה משעמם אותנו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא אני צריך לעניין עכשיו, היא צריכה לעניין.

בצלאל סמוטריץ': היא על הפודיום, אני פה, אובייקטיבי, שקוף.

קריאה: – – – משהו מעניין.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, המצב החוקתי שלנו היום הוא כזה שאין לנו ממלא מקום לראש הממשלה, ואם יהיה לנו, חלילה, מקרה מצער, וחלילה יקרה משהו לראש הממשלה, אין לו כרגע ממלא מקום; לא ברור מי תופס את ההגה במקומו.

מרב מיכאלי: למרבה הצער זה קרה לנו כבר פעמיים בהיסטוריה שלנו – פעמיים ראש ממשלה שלנו פשוט, באופן פתאומי וטרגי בשני המקרים, לא יכול היה לתפקד.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, יש באמת הרבה רעש שם, במרפסות של הקואליציה.

מרב מיכאלי: המרפסות של הקואליציה הזאת לדורותיה הן דבר בעייתי מאוד.

מרב מיכאלי: דבר בעייתי מאוד.

מרב מיכאלי: אז ככה, חבריי וחברותיי, המצב החוקתי שלנו היום הוא כזה שאין לנו ממלא מקום לראש הממשלה, ואם חלילה קורה משהו לראש הממשלה שלנו שלא יאפשר לו להמשיך בתפקידו, למלא את תפקידו, אין אף אחד שמחזיק את ההגה הזה; אין אף אחד או אחת שהתפקיד שלה להמשיך ולעמוד בראש הפירמידה של המדינה שלנו.

מרב מיכאלי: ראש הממשלה, בחוק, רשאי למנות לעצמו ממלא מקום; רשאי, אך לא חייב.

מרב מיכאלי: ואני אומרת לכן ולכם, חבריי וחברותיי, אנחנו חייבות לתקן את החוק ככה שזו תהיה חובה למנות ממלא מקום.

מרב מיכאלי: למה?

מרב מיכאלי: בדיוק בגלל המקרים בהיסטוריה שלנו, שבהם יצחק רבין גילה אחריות ומינה ממלא מקום, ולכן, כשקרה הדבר הנורא, המחריד, המזעזע באמת, כשהוא נרצח, היה ממלא מקום, שמעון פרס; וכשראש הממשלה אריאל שרון, שגילה אחריות ומינה ממלא מקום, איבד את הכרתו, היה לו ממלא מקום – אהוד אולמרט – שתפס מייד את מקומו.

מרב מיכאלי: ואילו כיום, חבריי וחברותיי היקרות, אנחנו עומדות בפני מצב שיש סיכוי לא רע בכלל שראש הממשלה, טפו-טפו, שאני מאחלת לו בריאות ואריכות ימים רבים רבים, יעמוד בפני מצב של נבצרות למלא את תפקידו.

מרב מיכאלי: אפשר לחשוב שזה לא בצדק ואפשר לחשוב שהוא חף מפשע, והכול בסדר גמור, אבל עדיין ייתכן מצב שבמצב המשפטי הנתון נבצר יהיה מראש הממשלה מלמלא את תפקידו, ואז לא ברור מי בא במקומו.

מרב מיכאלי: זה מצב של חוסר אחריות מוחלט, משום שמה שקורה אז – שמתכנסת הממשלה, והיא צריכה לבחור מי יחליף את ראש הממשלה, אבל מה, יש לנו ממשלה שכל אחד ואחת משריה, פחות או יותר, רואה את עצמה כראש ממשלה, ולכן, מה שצפוי לנו זה תקופה ארוכה מאוד של קמפיינים תקשורתיים אין-סופיים, שבהם זה בעצם מה שנשמע כל היום: מי הכי מתאים להיות ראש הממשלה, ולא ננהל בינתיים את המדינה.

מרב מיכאלי: מראש הממשלה אני לא מצפה לאחריות.

מרב מיכאלי: אלוהים יודעת שרוב מה שעושה ראש הממשלה בקדנציה שלו – לא מפגין אחריות לא כלפי מדינת ישראל, לא כלפי האזרחיות והאזרחים של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: למעשה, כמו שלמדנו רק אתמול, אנחנו האזרחיות והאזרחים משעממות את ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שאין מה להתפלא.

מרב מיכאלי: זה דבר שקורה כשאתה נמצא יותר מדי זמן באותו תפקיד – אתה מתחיל להשתעמם.

מרב מיכאלי: לא מפתיע גם שראש הממשלה נמנע מלשים מישהו בתפקיד שאולי ייחשב על ידי אחרות ואחרים כסוג של ממשיך דרכו.

מרב מיכאלי: ראש הממשלה ממש ממש מקפיד שלא יהיה בכלל רעיון כזה שיבוא מישהו אחריו.

מרב מיכאלי: מבחינתו, כל מי שהיה לו איזשהו פוטנציאל, לפחות בעיני עצמו, לבוא אחריו, הוא דאג לסלק אותו, אם זה גדעון סער, אם זה משה כחלון, אם זה בוגי יעלון.

מרב מיכאלי: באמת, רשימה ארוכה של אנשים שראו את עצמם ממשיכים ומחליפים את בנימין נתניהו – הוא עושה כמיטב יכולתו לוודא שלא תהיה להם אפשרות להמשיך לחשוב את זה.

מרב מיכאלי: אז מראש הממשלה אני לא מצפה לאחריות, אבל מאיתנו, חברות וחברים, מאיתנו – אנחנו כנסת ישראל; אנחנו הרשות המחוקקת; אנחנו הנציגות והנציגים של הריבון, שהוא העם; לנו יש אחריות לדאוג ליציבות השלטונית, החוקתית, של מדינת ישראל; לנו יש אחריות לדאוג שמצב כזה של כאוס, כמו שעלול לקרות, לא יקרה.

מרב מיכאלי: ולכן, חבריי וחברותיי, אני מפצירה בכן ובכם לעשות את התיקון המתבקש הזה, שגם חבר הכנסת השר יריב לוין הסכים איתי כבר בעבר שהוא תיקון שיש בו היגיון רב, ואף קיבלתי את עצתו החשובה ותיקנתי והוספתי: ממלא מקום ממפלגתו של ראש הממשלה, כדי שלא יהיה אפשר להגיד שר ביטחון שמייצג שישה מנדטים, שר חינוך שרוצה להיות שר ביטחון מייצג שמונה מנדטים – שלא הם יוכלו לריב על המקום הזה של ממלא מקום – – –

בצלאל סמוטריץ': למה ממלא מקום ולא ממלאת מקום?

מרב מיכאלי: ממלא או ממלאת מקום – –

בצלאל סמוטריץ': מה כתבת בחוק?

מרב מיכאלי: – – חד-משמעית.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנגד רק בגלל זה.

מרב מיכאלי: לדעתי בהצעת החוק כתוב כמו שמקובל בלשון החוק, אבל אני בטוחה שבדברי ההסבר כתוב ממלאת או ממלא מקום.

בצלאל סמוטריץ': בכל הנאום עכשיו עקבתי, ודיברת על ממלא מקום – מי ראוי, מי מתאים, קמפיין.

בצלאל סמוטריץ': ממש – – –

מרב מיכאלי: זה נכון.

מרב מיכאלי: זה נורא.

מרב מיכאלי: זה נורא.

מרב מיכאלי: חשפת את פרצופי האמיתי.

בצלאל סמוטריץ': לא, להפך, אבל את לא מאפשרת לנו לתמוך בזה כך.

מרב מיכאלי: אז אני אומרת בפה מלא ובלי כחל וסרק: חברותיי וחבריי, הצעת החוק שלי מבקשת שמינוי ממלאת או ממלא מקום לראש ממשלה יהיה חובה, על מנת שלא יהיה מצב שבו חלילה יש לנו ראש ממשלה שנבצר ממנו למלא את תפקידו ואין לו מחליפה או מחליף.

מרב מיכאלי: אני קוראת לכן ולכם להפגין את האחריות באמת הכי בסיסית הזאת שנדרשת ולהצביע בעד.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על הצעת החוק השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, נדמה לי, חברת הכנסת מיכאלי, שאנחנו מתוועדים על הצעת החוק הזאת על גרסותיה השונות כבר בפעם השלישית, אולי הרביעית.

יריב לוין: זה אומר שהממשלה שרדה לא רע והכנסת מאריכה ימים.

יריב לוין: גם זה משהו.

יריב לוין: אכן, ההצעה היא בעיקרון הצעה שובת לב, וכפי שציינת, ובצדק, גם אני חושב שיש בה בהחלט היגיון, גם אם אפשר למצוא סיבות לעמדה ששוללת את הגישה הזאת.

יריב לוין: הגישה היא בהחלט הגיונית.

נחמן שי: יריב, אני הצעתי.

נחמן שי: הצעתי את זה לפני החקירות.

יריב לוין: אה, יכול להיות.

יריב לוין: יכול להיות.

יריב לוין: אבל אני אומר שוב: בדרך האלגנטית הזאת ושובת הלב הזאת אנחנו ננסה לעשות את מה שלא מצליחים לעשות בבחירות, והוא להביא בעצם להחלפתו של ראש ממשלה מצוין, שנהנה מאמון עצום של הציבור בישראל.

יריב לוין: יותר מזה, אני אגיד שמאחר שאנחנו כבר – איך אמרת?

יריב לוין: מתוועדים כאן בעניין הזה בפעם השלישית, לא השתנה בינתיים כלום – הבדיקות נמשכות, החקירות נמשכות, השאלות ממשיכות להישאל.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, לו יכולנו להצמיד את אורח חיינו לתהליך הזה, היינו זוכים כנראה באריכות ימים לא מבוטלת.

יריב לוין: לכן, התוצאה של העניין הזה היא כזאת שבעצם בדרך הזאת תסוכל כהונתו של ראש הממשלה, ולזה אנחנו בוודאי לא נסכים.

יריב לוין: לכן אני חוזר, חברת הכנסת מיכאלי, על מה שהצעתי בכל הפעמים הקודמות: מצד אחד, שתסתיימנה הבדיקות והחקירות האלה במהירות האפשרית, ומצד שני, כשהדבר הזה יקרה, באמת נשב על המדוכה הזאת וננסה לראות אם הדבר הזה נכון וכיצד יש לעשות אותו.

יריב לוין: אגב, במובן הזה אני חושב שהתיקון שהכנסת, שמדבר על כך שממלא המקום חייב לבוא מתוך סיעתו של ראש הממשלה, הוא תיקון נכון והוא תיקון מתבקש, וגם הגיוני.

יריב לוין: אני אומר כמה דברים גם באופן פורמלי יותר לפרוטוקול.

יריב לוין: אומר כך: חוק-יסוד: הממשלה – קודם כול, צריך לומר שההצעה הזאת עלתה לדיון בוועדת שרים לענייני החקיקה.

יריב לוין: ההחלטה של הוועדה הייתה לדחות את הדיון בה, ומשעה שהיא מועלית כאן למרות זאת – וזו בוודאי זכותך – הממשלה כמובן מתנגדת להצעת החוק.

יריב לוין: צריך גם לומר שחוק-יסוד: הממשלה כפי שהוא היום אכן אינו מחייב מינוי ממלא מקום.

יריב לוין: סעיף 5(ד) לחוק-היסוד קובע כי "אחד השרים שהוא חבר כנסת יכול שיהיה ממלא מקום ראש הממשלה", וגם בסעיף 16 לחוק ישנו הסדר שעוסק בסוגיית מילוי מקומו של ראש ממשלה – הסדר ספציפי שמדבר על כך שכאשר ראש הממשלה נעדר מן הארץ, יזמן ממלא מקומו את ישיבות הממשלה וינהל אותן.

יריב לוין: אגב, אכן, לעניין הזה מתמנה תמיד, כאשר ראש הממשלה נוסע, ממלא מקום זמני לטובת העניין הזה.

יריב לוין: צריך לומר, אדוני היושב-ראש, בניגוד למה שרווח בציבור, שממלא המקום הזה איננו ממלא מקום בעל סמכויות ניהול של הממשלה וקבלת החלטות – שהרי ראש הממשלה ישנו וקיים וגם נמצא בקשר – אלא סמכותו נועדה לאפשרות לזמן את ישיבות הממשלה, וזה הא ותו לא, אם יש בכך בכלל צורך במהלך היעדרותו של ראש הממשלה.

יריב לוין: יש גם הסדר לגבי נבצרות של ראש הממשלה, נבצרות זמנית, ומדובר על נבצרות של עד 100 ימים, יש הסדר למקרה של נבצרות שנמשכת יותר מ-100 ימים, שהיא נבצרות ארוכה יותר, ויש גם הסדר שקובע שאם יש צורך במינוי ממלא מקום אבל אין כזה, הממשלה מתכנסת וממנה שר אחר שהוא חבר כנסת כדי למלא את התפקידים.

יריב לוין: צריך לציין, וחשוב לומר את זה, שמאז כינון חוק-יסוד: הממשלה בשנת 1968 ועד היום לא הוטלה חובה למנות ממלא מקום קבוע, ובמהלך השנים גם תוקנו הוראות יסוד בחוק-היסוד ונדונה השאלה הזאת לא פעם.

יריב לוין: הדעה הייתה – שוב, במנותק מאירוע ספציפי כפי שאנחנו נמצאים בו עכשיו – שהדבר הזה לא נכון.

יריב לוין: אני אומר בגילוי לב, חברת הכנסת מיכאלי, שאני, באופן אישי, חושב שיש זה בהחלט היגיון, ויכול להיות שצריך לחשוב פעם נוספת על ההסדר שהיה קיים עד היום, אבל, כפי שאמרתי, כאשר הוא יהיה מנותק מן ההקשרים שמנסים לקשור אותם היום.

יריב לוין: ישנה גם הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה, שמספרה 1.1101, שקובעת, בנוגע לסמכויות הנתונות לממלא המקום, כי במצב של היעדרות מן הארץ, נתונות לו הסמכויות של זימון וניהול ישיבות הממשלה.

יריב לוין: לכן, בנסיבות האלה, אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכאלי מבקשת הזדמנות נוספת לנסות ולשכנע אותנו לתמוך בהצעת החוק, למרות התנגדותה של הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: אדוני השר לוין, בעצם, בדבריו של השר לוין הוא הצדיק בדיוק את הדברים שאני אמרתי כשהצגתי את הצעת החוק.

מרב מיכאלי: אומר השר לוין: יש היגיון רב בהצעה, אבל מפני שהיא עלולה לפגוע בטובתו האישית של ראש הממשלה נתניהו, אז אנחנו לא נאשר אותה.

מרב מיכאלי: אדוני השר לוין, אני הגשתי את הצעת החוק הזאת לפני שהתחילו החקירות.

מרב מיכאלי: עניינה, חד-משמעית, היציבות השלטונית והחוקתית של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: עכשיו, בכל מקרה מדובר על זה שראש הממשלה עצמו יבחר את ממלא המקום שלו.

מרב מיכאלי: בכל מקרה מדובר על – – –

יעקב מרגי: לחץ ציבורי.

מרב מיכאלי: לחץ ציבורי להגיד: ראש הממשלה צריך לפרוש בגלל חקירות?

מרב מיכאלי: זה דבר שאנחנו אומרות ואומרים בלי שיש לו ממלא מקום קבוע.

מרב מיכאלי: זה דבר שאנחנו מאמינות ומאמינים בו, אבל אתם יכולות ויכולים לחשוב אחרת, ואתם ממשיכים להחזיק אותו בשלטון.

מרב מיכאלי: המינוי של ממלא מקום קבוע לא ישנה את המציאות הזאת, הוא רק יצור מצב שלא יהיה כאוס אם וכאשר הוא יהיה במצב של נבצרות.

יעקב מרגי: – – –

קריאה: ממלאת מקום.

מרב מיכאלי: אדוני השר לוין, מה שמטריד אותי יותר מכל דבר הוא שאתה בדבריך בעצם אומר את מה שאני אומרת: טובתה של המדינה דורשת ומחייבת ומתבקש מינוי ממלא מקום קבוע, זאת אומרת, מין – איך להגיד?

מרב מיכאלי: שכבת הגנה, אבל מפני שדבר כזה עלול לסכן באופן עקרוני, אולי, את יציבות והמשך שלטונו של נתניהו – משום שאני מדברת על ממלא מקום ממפלגתו, זאת אומרת שהממשלה תישאר על כנה, מפלגת השלטון תישאר מפלגת השלטון – אבל משום שזה מסכן ספציפית את נתניהו, אנחנו נצביע נגד.

מרב מיכאלי: זאת תמונה עגומה מאד של סדר העדיפויות של הממשלה הזאת, וכמובן של ראש הממשלה הזה, שלא בכדי אמר אתמול לכל אחת ואחת מאיתנו: את משעממת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הכנסת, נא תפסו מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה), בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה) לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 33 תומכות, 46 מתנגדות.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': הודעה לסגן המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), התשע"ח–2018 – ובלבד שהצו ייקבע כהוראת שעה עד יום כ"ה בניסן התשע"ט, 30 באפריל 2019.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': << הלסי >> השרפות בעוטף עזה << הלסי >>

בצלאל סמוטריץ': תם חלק החקיקה בסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצעות לסדר-היום מס' 10840, 10880, 10884 ו-10900, בנושא: השרפות בעוטף עזה.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברות – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: כמה זמן עומד לרשותי?

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני אודה לך, אדוני.

איילת נחמיאס ורבין: נחכה רגע שחברת הכנסת מיכאלי – – –

מרב מיכאלי: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט עניין שחשוב לי לדבר עליו בשקט, אז אני ממתינה לגברתי, כי אני רואה שאת נרעשת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: חבריי חברי הכנסת, כשהנחתי את ההצעה לסדר-היום בעניין העוטף, השרפות בו והמצב הקשה של התושבים שם בתחילת השבוע לא יכולנו לצפות, אדוני סגן השר, שזה יהיה ביום כזה.

איילת נחמיאס ורבין: בעצם צריך לתמצת את מה שקרה לנו הבוקר כנס אחד גדול מאוד מאוד, כי מירי גולדשטיין היא לא רק אישה מדהימה, שהצילה את הילדים שלה.

איילת נחמיאס ורבין: א.

איילת נחמיאס ורבין: קרה לנו נס משום שהיא שמעה את האזעקה, משום שבאותו רחוב, בקצה השני, לא שמעו את האזעקה.

איילת נחמיאס ורבין: והדבר החשוב – ובכוונה אני מתחילה בזה את דבריי – היא נשמעה להוראות כוחות הביטחון.

איילת נחמיאס ורבין: מיכל, אחת היועצות שלי, היא ממושב בחבל לכיש.

איילת נחמיאס ורבין: היא מספרת שאבא שלה כבר לא מסוגל לקום בלילה כשהוא שומע צבע אדום.

איילת נחמיאס ורבין: ואני, זה חצי שנה, מחזיקה את אפליקציית צבע אדום אצלי, משום שאני רוצה להתעורר בלילה כשתושבי העוטף מתעוררים בלילה; משום שכשאני חושבת על שי כהן ועל דבורה ועל אילנית סוויסה – כולם אנשים שרובנו מכירים מאומת הטוויטר המקבילה; אבל באמת, אנשים מדהימים, שקשה להם עם החיים האלה שם – אני רוצה להרגיש כמוהם.

איילת נחמיאס ורבין: אם אני לא גרה שם, אני לפחות רוצה להרגיש כמוהם.

איילת נחמיאס ורבין: אבל ביום כזה שגראד הורס בית בבאר שבע פתאום העובדה ש-50% מהיערות, על פי הדוח האחרון של קק"ל, 50% מהיערות נשרפו כתוצאה מטרור העפיפונים, נראה עניין שולי, כי אנחנו אומרים לעצמנו: מה, נשרפו צבים.

איילת נחמיאס ורבין: מישהו מבין את גודל הנזק המטורף שמתרחש שם?

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לציין שחברנו חיים ילין, שמתגורר שם, וזכה גם לקבל פעמיים בלונים עם שמו ותמונתו לחצרו, נבצר ממנו להיות פה היום, משום שהוא נמצא שם, אבל מי שעוקב אחריו רואה איך הוא מנסה לאסוף במסעות שלו את הצבים שמגיעים לפינת החי בבארי.

איילת נחמיאס ורבין: וכשאני הנחתי את ההצעה לסדר-היום הזאת, אני באמת רציתי לדבר אל הממשלה ואל ליבה, שתבין שחייבים עוד משאבים בעוטף – חייבים עוד משאבים לחקלאים, חייבים משאבים לתיירנים, חייבים משאבים לטובת הבריאות ההולכת ונשחקת של תושבי העוטף.

איילת נחמיאס ורבין: לא ברור לכם שהשרפות האלה גורמות למחלות נשימה מטורפות?

איילת נחמיאס ורבין: שיש שם יישובים, אדוני היושב-ראש, שבהם 50% מהאנשים משתמשים בתרופות פסיכיאטריות?

איילת נחמיאס ורבין: אתם מבינים מה זה להיות פוסט-טראומטי בעוטף?

איילת נחמיאס ורבין: למרכזי החוסן – מה עם כל האנשים שהיום למשל צריכים להיות בבית בגלל מה שקורה שם?

איילת נחמיאס ורבין: לחברי יאיא פינק יש עובדת – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נחמיאס.

איילת נחמיאס ורבין: אה, סליחה – – –

בצלאל סמוטריץ': להתכנס לסיכום.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מוריד אותך.

איילת נחמיאס ורבין: לחברי יאיא פינק יש עובדת שיש לה תינוקת.

איילת נחמיאס ורבין: לה יש מעסיק מתחשב, אז היא נשארת בבית, אבל מה עם כל אלה שאין להם?

איילת נחמיאס ורבין: מה עם אלה שהם עצמאים?

איילת נחמיאס ורבין: מי יטפל בהם?

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לסיים בשני משפטים חשובים, אדוני היושב-ראש:

איילת נחמיאס ורבין: כל פעם ששואלים אותנו, השמאלנים פה: מה, אתם רוצים עוד צוק איתן?

איילת נחמיאס ורבין: אז תקשיבו לי טוב-טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מכירה לא שמאלני ולא ימני שכששואלים אותו אם הוא רוצה מלחמה הוא אומר "כן".

איילת נחמיאס ורבין: אף ישראלי לא רוצה מלחמה.

איילת נחמיאס ורבין: תפסיקו להלך אימים עלינו, על הישראלים, על תושבי העוטף, על כל הישראלים.

איילת נחמיאס ורבין: תתחילו לאיים על החמאס – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איילת נחמיאס ורבין: – – תתחילו להתנהל כמו שממשלה צריכה, כמו שקבינט צריך.

איילת נחמיאס ורבין: תפסיקו לומר פה בקואליציה – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איילת נחמיאס ורבין: – – שהרמטכ"ל אינו מטפל בהרתעה או לצרף את מירי גולדשטיין לקבינט – –

בצלאל סמוטריץ': איילת, משפט סיכום.

איילת נחמיאס ורבין: – – כמו שעשה היום אחד מחברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר האחריות מוטלת עליכם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איילת נחמיאס ורבין: – – והדיו והדם על הידיים שלכם בקבינט, שאתם כל הזמן מותירים אותנו, גם בימין וגם בשמאל – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: – – אחראים לזה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ענת ברקו.

אורן אסף חזן: תוסיף גם לחברת הכנסת ברקו, בבקשה.

אורן אסף חזן: אני דורש גם – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שנורא התקשיתי חצי שנה לנהל פה את הדיונים במליאה בלי העצות הטובות שלך.

בצלאל סמוטריץ': באמת, ממש, היה כמעט בלתי אפשרי.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש שמח שיש מי שעוזר לי.

אורן אסף חזן: הייתי חייב.

אורן אסף חזן: אני גם בטוח שהילדים שלך – – –

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, גברתי, בבקשה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נכון, אוהבי הטבע, שוחרי הנוף והטבע, שומרי היערות, מה שנקרא, לא משמיעים ציוץ, לא ברמה המקומית ולא בזירה הבין-לאומית; לא משמיעים ציוץ כשמשתמשים בילדים כמגינים חיים – כל ארגוני זכויות הילד, יוניסף, למשל; הירוקים לא משמיעים קול על הפגיעה בטבע, בחי ובצומח.

ענת ברקו: באמת, כנראה, תמונה של צבים יכולה לעשות משהו שלא עושות תמונות אחרות.

ענת ברקו: אבל אני רוצה להתייחס לדברים ולמתקפה שלוחת הרסן של חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

ענת ברקו: היום ראיתי ציוץ מאוד מעניין של יושב-ראש המחנה הציוני, שבו הוא אומר שצריך לקחת את אבו מאזן ולהביא אותו לעזה.

ענת ברקו: אתם כבר בונים תיאוריה שלמה על אבו מאזן.

ענת ברקו: נביא את אבו מאזן לעזה; אבו מאזן, זה שחי בזכות חיילי צה"ל – –

איילת נחמיאס ורבין: לא, כי אתם מנהלים משא ומתן עם החמאס.

ענת ברקו: – – נביא אותו לעזה, והוא יעשה סדר.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת ברקו, אתם מדברים עם החמאס, אז את סומכת עליהם?

ענת ברקו: מישהו כאן לא מכיר את הרקע.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נחמיאס, לא הפריעו לך.

ענת ברקו: מישהו לא מבין שעל כידוני צה"ל אנחנו לא נביא את אבו מאזן לעזה – לא על כידוני צה"ל ולא על דמם של חיילי צה"ל.

ענת ברקו: הסכסוך הפנים-פלסטיני הוא סכסוך פנים-פלסטיני.

ענת ברקו: זה עוד סכסוך פנים פלסטיני בין כנופיות, לא שונה מהסכסוך בין ג'בהת א-נוסרה לאל-קאעידה ומכל מיני סכסוכים מהסוג הזה; אותה רמה, אותו סכסוך.

ענת ברקו: התפקיד שלנו הוא לא לחבר בין האנשים האלה.

ענת ברקו: הם כולם רוצים את רעתנו, לא את טובתנו.

ענת ברקו: אף פעם לא היה קשר בין עזה לאיו"ש, ובטח לא מתפקידנו ליצור את הקשר הזה.

ענת ברקו: זאת לא בעיה שלנו.

ענת ברקו: להזכיר למי ששכח – אולי ליושב-ראש המחנה הציוני, שיוצא בכל מיני הכרזות בומבסטיות, או ליושבת-ראש האופוזיציה, שמדברת על לעשות הסכמים עם המתונים בחמאס או לפרז את עזה או כל מיני דברים כאלה – –

יואל חסון: הכישלון שלכם צורם.

יואל חסון: הכישלון שלכם צורם – – – איך – – –

ענת ברקו: – – אנחנו הולכים בצורה אחראית – –

בצלאל סמוטריץ': יואל.

יואל חסון: אתם נושאים באחריות למצב בעזה – – –

ענת ברקו: – – להסדרה מול מצרים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני רוצה להירשם להבעת דעה?

ענת ברקו: יואל, שאני לא אצטט גם את הציוצים שלך.

ענת ברקו: אני פשוט רואה ואני מתייחסת לדברים, באמת.

ענת ברקו: אני לא מאמינה כמה אפשר להוציא כאלה שטויות.

ענת ברקו: חוסר חיבור למציאות.

ענת ברקו: אז אני רוצה להזכיר ליושב-ראש המחנה הציוני שאבו מאזן ישב בעזה כשירו טילים לעבר שדרות, לעבר יישובי הנגב המערבי.

ענת ברקו: חטפו את גלעד שליט, למי שלא זוכר – אבו מאזן ישב אז בעזה, כמובן, הסגנון הוא: זה לא אני.

ענת ברקו: יש כאלה שנותנים את הגיבוי: זה הסוררים; זה לא החמאס; זה לא הג'יהאד האסלאמי.

ענת ברקו: זה לא מעניין אותנו.

ענת ברקו: יש אמירות אסלאמית בעזה; היא הכתובת שלנו, ואיתה נבוא חשבון.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתם מדברים איתם, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: נבוא חשבון.

ענת ברקו: נדאג לכך שמעבר רפיח יהיה פתוח, כי הפנים של עזה – –

בצלאל סמוטריץ': להתכנס לסיום, בבקשה.

ענת ברקו: – – הם לעולם הערבי, לא לעברנו.

ענת ברקו: וכשמדברים על כך – – –

בצלאל סמוטריץ': רק משפט סיכום, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': כבר נתתי לך עוד הארכה.

ענת ברקו: בסדר גמור.

ענת ברקו: אני מסכמת.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: הם צריכים הרבה – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה להירשם להבעת דעה?

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': אז אל תתפרץ באמצע.

ענת ברקו: נחשול האנשים, בעצם בשר התותחים – איך הם קוראים לזה?

ענת ברקו: (אומרת בערבית ומתרגמת:) בשר התותחים הזה על הגדר, שהם שמים אותו עם מטענים, וקוראים לזה מחאה – זו לא מחאה.

יואל חסון: – – – בטרור – – –

ענת ברקו: וכשהם מדברים על טענת השיבה – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, רק משפט סיכום.

ענת ברקו: – – הם מדברים על להכניס את מפתחות השיבה ולנעוץ אותם בעיני היהודים.

יואל חסון: מה את עושה?

יואל חסון: תסבירי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: לכן – אדוני, משפט אחרון.

יואל חסון: מה?

ענת ברקו: לטפל בסוגיה הזאת בהיבט הביטחוני – – –

יואל חסון: איך?

איילת נחמיאס ורבין: איך?

ענת ברקו: אתם תחיו ותראו – –

יואל חסון: – – – אני לא בטוח שנחיה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

ענת ברקו: – – אבל אתם לא תכתיבו את הטון.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, חברים, אנחנו לא נפתח את הדיון.

ענת ברקו: – – – שהחמאס מכתיב לנו מתי נוח לנו – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, תודה רבה לגברתי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דן סידה, אדוני, בבקשה.

ענת ברקו: – – – ולהגיב, ובטח לא בעצות שלכם – –

קריאות: – – –

ענת ברקו: – – להשתמש בחיילי צה"ל – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, תודה.

ענת ברקו: – – ולהביא את אבו מאזן לעזה.

ענת ברקו: זה לא יהיה.

קריאות: – – –

יואל חסון: אתם לא יודעים איך לטפל בטרור – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דן סידה, אדוני, בבקשה – –

ענת ברקו: אתם יודעים.

ענת ברקו: אתם הבאתם את – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ולאחר מכן ישיב על ההצעה, בין צעקה לצעקה, סגן שר הביטחון.

ענת ברקו: אתם יודעים.

יואל חסון: נכשלתם.

יואל חסון: נכשלתם.

יואל חסון: נגמר.

יואל חסון: עשר שנים זה אחריות שלכם.

ענת ברקו: מי הביא את כל חבורת הטרוריסטים – – –

יואל חסון: אה, מי הביא.

יואל חסון: תנהלו את המדינה הזאת – – –

ענת ברקו: אתם, שמתם להם שטיח אדום – – –

יואל חסון: מאה אחוז.

איילת נחמיאס ורבין: רגע – – –

יואל חסון: ראש הממשלה שלך – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם יכולים ללכת להתווכח בחוץ.

בצלאל סמוטריץ': הדובר התחלף.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, שלוש דקות, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אם רק זה היה בידיים שלנו, חברת הכנסת ברקו.

דן סיידה: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, התעוררנו הבוקר להסלמה חמורה ומדאיגה בדרום הארץ.

דן סיידה: המחבלים השפלים וארגוני הטרור בעזה מנסים להפר את שלוותנו ולזרוע פחד בקרבנו שוב ושוב.

דן סיידה: הפגיעה הישירה הבוקר בבית בבאר שבע צריכה להוות הערת אזהרה וקריאת השכמה, המחייבת תגובה הולמת אשר תחזיר את ההרתעה שהושגה במהלך מבצע צוק איתן.

דן סיידה: התרגיל של חמאס להתנער מהאחריות על השיגורים הבוקר צריך אף הוא להדאיג אותנו שבעתיים.

לאה פדידה: היושב-ראש, איפה השר?

בצלאל סמוטריץ': סגן השר.

דן סיידה: אחזור שוב על הידוע.

דן סיידה: אנו רואים בארגון הטרור חמאס אחראי לכל מעשה טרור היוצא מרצועת עזה, והוא יישא באחריות ובתוצאות לתגובה, שבוא תבוא בזמן ובמקום אשר יימצא המתאים ביותר לשימור ביטחונה של מדינת ישראל.

דן סיידה: אך אסור להסלמה חמורה זו לטשטש את טרור השרפות המתמשך, שהפך לצערי לשגרה עצובה ושחורה בקרב תושבי העוטף.

דן סיידה: אני סמוך ובטוח שגם בנושא זה עושים במערכת הביטחון לילות כימים כדי למנוע את טרור ההצתות המתמשך, המכלה ללא רחם את יערות ושדות הדרום.

דן סיידה: מכאן אני מחזק את ידיו של ראש הממשלה והקבינט המדיני והביטחוני ובכירי מערכת הביטחון, שעושים מאמצים כבירים להפסיק את הטרור ולשמר את ההרתעה מחד גיסא, תוך איפוק ושיקול דעת, לשמירת האינטרסים הלאומיים והיציבות, מאידך גיסא.

דן סיידה: לא כל השיקולים חשופים לציבור, אך מדובר בשיקולים מערכתיים אשר מונחים לפתחם של שרי הקבינט, והופכים כל החלטה לגורלית.

דן סיידה: בהזדמנות זו אני רוצה לחזק את ידי שר הפנים והשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, הרב אריה דרעי, אשר עושה כל מאמץ לתמוך ולחזק את הרשויות והמועצות האזוריות בעוטף עזה ומעביר כל תקציב שביכולתו כדי להקל עד כמה שניתן על שגרת חייהם של תושבי העוטף.

דן סיידה: רק בשנים האחרונות העביר משרד הפנים לרשויות ולמועצות כ-215 מיליון שקלים בהחלטות ממשלה, כמענקים מיוחדים, מענקי פיתוח, שיפויי ארנונה, מענקי ביטחון ומענקים רבים נוספים.

דן סיידה: בנוסף, העביר המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל סכום של כ-41 מיליון שקלים לפעילויות בעוטף.

דן סיידה: בין הפעילויות שנעשו לטובת תושבי העוטף: סיוע באירועי תרבות וימי הפוגה ופעילויות לילדי העוטף; אירועים מקומיים ופסטיבלים; תוכניות העצמה קהילתית; תוכנית לחיזוק המרקם החברתי והחוסן הקהילתי; הקמת מעונות סטודנטים; פרויקטים לפיתוח הכלכלי והפיזי של ערי ויישובי העוטף; עידוד יזמות ומרכזי צעירים ותמיכה בחינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי.

דן סיידה: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזק מכאן את תושבי העוטף והדרום ולאחל להם, ולנו, שהשקט והשלווה יחזרו לשרור כאן ושהדרום ימשיך להיות משגשג ומצליח.

דן סיידה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בול ובזמן, אין דברים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה סגן שר הביטחון חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תרשו לי להתייחס בעיקר ללשונה של ההצעה לסדר-היום.

אלי בן-דהן: מאז 30 במרס 2018, שנה זו, אירעו אירועים רבים בגזרת אוגדת עזה, ובכללם הפרות סדר, תופעות טרור והצתות במרחב העוטף.

אלי בן-דהן: השפעת טרור ההצתות על תושבי העוטף ברורה לצה"ל, ובפרט לפיקוד הדרום, הן בהיבט התודעתי והן בהיבט המוחשי, בסיכון לחיי אדם ולרכוש.

קריאות: – – –

אלי בן-דהן: חשבתי שאתם רוצים להקשיב, מיקי.

איילת נחמיאס ורבין: חברים.

איילת נחמיאס ורבין: מיקיל'ה, יש לך קול חלש כמו של ביטן.

מיקי לוי: סליחה.

אלי בן-דהן: אם תדברו בשקט, בלחש, לא אכפת לי.

מיקי לוי: לא, אני מתנצל – – –

לאה פדידה: הוא לא יכול.

לאה פדידה: זה קולו.

אלי בן-דהן: מדי יום, בדגש על ימי שישי, פועלים כוחות צה"ל למניעת חדירה לשטח ישראל.

אלי בן-דהן: לאורך התקופה נהרגו קרוב ל-250 פלסטינים ואלפים נפצעו.

אלי בן-דהן: בסופו של דבר, בשורה התחתונה, צה"ל מנע חצייה המונית של פלסטינים לשטחנו ופעל באופן רציף וחד מול כל ניסיון טרור.

איילת נחמיאס ורבין: אין לנו בעיה עם צה"ל.

אלי בן-דהן: במקביל פעל צה"ל לסיכול וחשיפת מנהרות טרור, והשלים בימים אלו נטרול והשמדה של 15 מנהרות טרור.

אלי בן-דהן: במקביל נמשך המאמץ לבניית המכשול, והושלמו למעלה מ-20 קילומטרים מתוך 65.

אלי בן-דהן: בוצע תהליך מבצעי מוגבר, בשילוב רב-זרועי ובין-ארגוני, כדי לתת מענה שלם לאיום זה.

אלי בן-דהן: בתהליך זה הושקעו מאמצים ומשאבים רבים, כולל רכש אמצעים ופיתוחים טכנולוגיים.

אלי בן-דהן: מאמצים אלו הובילו לירידה בהיקף השרפות מחד גיסא ולעלייה באפקטיביות המבצעית של האיתור והכיבוי מאידך גיסא, תוך צמצום הנזק והיקף השרפות.

אלי בן-דהן: במסגרת המענה המבצעי הוגדרו כמה מאמצים: מאמץ התקפי – פגיעה בתשתיות ובחוליות שיגור; מאמץ מודיעיני – מאמץ האיסוף והאיתור המקדים; מאמץ כיבוי האש; מאמצים נוספים: בידוד המרחב וקשר עם העורף.

אלי בן-דהן: להלן פירוט הפעולות שהתקיימו: במסגרת מאמץ המודיעין וההרתעה הושקעו מאמצים מודיעיניים לאיתור פעילי טרור המעורבים בהצתות ובוצעו כמה פעולות נגדם, כדי לצמצם את פעילותם ולאתר אותם מבעוד מועד.

אלי בן-דהן: בתחום פעילות ההרתעה נעשה תהליך של התאמת מדיניות האש להתמודדות עם טרור ההצתות בדרך המאפשרת נקיטת צעדים התקפיים נגד מפריחי בלוני התבערה.

אלי בן-דהן: הצעדים ההתקפיים כוללים תקיפות סמוך למציתי השרפות, פגיעה בהם ופגיעה בכלי הרכב המשמשים את החוליות.

אלי בן-דהן: מאמץ זה יצר חשש וסרבול אצל האויב והוריד את היקף הפעילות.

אלי בן-דהן: למרות זאת, בשל פשטות ביצוע פעולה זו אנו עדים להפרחות בלוני תבערה מאזורים בנויים, המקשות מאוד על איתור חוליות אלה.

אלי בן-דהן: כמו כן, נעשה מאמץ לאיסוף מידע לאיתור מקדים של השרפה, שכן ככל שתאותר השרפה סמוך לפריצתה, כך ההתמודדות עימה תהיה קלה יותר.

אלי בן-דהן: אוגדת עזה תוגברה בצוותי איסוף קרקעיים נייחים וניידים, בסדיר ובמילואים, ובאמצעי איסוף אוויריים ייעודיים, כדי לאתר שרפות באופן רציף ולכוון אליהם את גורמי הכיבוי.

אלי בן-דהן: בנוסף, הוקם באוגדת עזה חמ"ל בין-ארגוני משותף ייעודי לנושא השרפות לטובת ייעול המאמץ כולו.

אלי בן-דהן: מאמץ זה הוביל לירידה משמעותית במשך הזמן שחולף מזיהוי השרפה ועד לכיבויה לפחות מ-20 דקות.

אלי בן-דהן: בנושא מאמץ כיבוי האש בוצע ריכוז מאמץ משמעותי הן של כב"א, הן של צה"ל, באמצעי כיבוי מגוונים – הפעלת מטוסי כיבוי, על פי הצורך, פריסת כבאיות וכו'.

אלי בן-דהן: על כל אלה נעשו מאמצים נוספים, כגון פריסת כוחות, חסימה ובידוד במקרה הצורך, למניעת סיכון אזרחים, בשיתוף המשטרה הצבאית ומשטרת ישראל.

אלי בן-דהן: במשך כל הזמן הזה מתקיים שיח שוטף עם היישובים והמועצות, תוך שילוב הרבש"צים, במסגרת תפקידם, כגורם דומיננטי בהתמודדות עם התופעה.

אלי בן-דהן: בהקשר להתחממות בגזרה הדרומית הלילה אוסיף כי שר הביטחון – – –

אורן אסף חזן: – – – אני לא רוצה לתקוף אותך, אני אוהב אותך – – –

אלי בן-דהן: תן לי רק לסיים.

אלי בן-דהן: אחר כך תתקוף אותי.

אורן אסף חזן: מורי ורבי, אני לא רוצה לתקוף אותך.

אורן אסף חזן: אתה נשלח כבשר תותחים להגן על מדיניות כושלת.

אורן אסף חזן: אני לא – – –

אלי בן-דהן: בהקשר להתחממות הלילה בגזרה הדרומית אוסיף כי שר הביטחון אביגדור ליברמן הורה הבוקר על סגירת המעברים ארז וכרם שלום, וכן על צמצום מרחב הדיג ברצועת עזה לשלושה מיילים בלבד.

לאה פדידה: – – – על העברת כוס קפה – – –

אלי בן-דהן: החלטת שר הביטחון התקבלה כמובן בעקבות ירי הרקטות הלילה לשטח ישראל.

אורן אסף חזן: כמה זמן היא תחזיק?

אלי בן-דהן: לסיכום, צה"ל ופיקוד הדרום פועלים נמרצות לביצוע משימתם ולמימוש אחריותם הביטחונית על שגרת החיים בעוטף עזה.

אלי בן-דהן: בד בבד, עוסקים רבות בקידום מרכיבים אזרחיים, כלכליים וסביבתיים – –

איילת נחמיאס ורבין: מה בדיוק עושים, אדוני סגן השר?

איילת נחמיאס ורבין: לא מעבירים משאבים לעוטף, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: – – בתיאום עם ראשי המועצות והיישובים.

איילת נחמיאס ורבין: בוא נגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: לא מעבירים משאבים – לא לחקלאים, לא לתיירנים, לא לתושבים.

איילת נחמיאס ורבין: לא מטפלים בבעיות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה עונה על סוגיות ביטחון.

איילת נחמיאס ורבין: זה יפה מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: ההצעה שלי לסדר-היום עסקה בנושא של העברת משאבים לעוטף.

איילת נחמיאס ורבין: איפה הכסף?

איילת נחמיאס ורבין: איפה הכסף לאנשים האלה?

איילת נחמיאס ורבין: הם לא חיים חיים נורמליים זה 200 ימים של שרפות.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר שכל תביעה שאני יודע שמוגשת למשרד הביטחון ונוגעת אלינו – אנחנו איננו מעכבים אותם.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אדוני סגן השר לא מייצג רק את מדיניות שר הביטחון ולא רק את הצבא – –

אלי בן-דהן: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: – – ואנחנו מלאי הערכה לכוחות הביטחון.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו באים בטענות בסוף לממשלה; הממשלה, יש לה את המשאבים.

איילת נחמיאס ורבין: היא יכולה ללחוץ על הכפתור ולתת כסף לעוטף.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע על איזה הפסדים אנחנו מדברים?

אלי בן-דהן: לא, אני לא יודע.

אורן אסף חזן: זה בור ללא תחתית.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, לא הקשבת לי, כנראה, אורן.

איילת נחמיאס ורבין: יש שם בעיות שאפשר לפתור אותן גם בכסף.

אורן אסף חזן: מסכים, אבל זה לא מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל זו התחלה.

אורן אסף חזן: – – – השני.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר את היקף הבעיות הללו.

אורן אסף חזן: – – – בלי לפתור את הטרור זה לזרוק כסף על קרן הצבי.

אלי בן-דהן: אתם רוצים לקיים דיון על זה בוועדת החוץ והביטחון?

בצלאל סמוטריץ': מה אדוני סגן השר מציע?

אלי בן-דהן: אפשר לקיים דיון, אם הם רוצים.

בצלאל סמוטריץ': טוב, תכף נצביע על זה.

בצלאל סמוטריץ': המציעים, סגן השר – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – – –

אלי בן-דהן: חברת הכנסת איילת, איילת – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נחמיאס ורבין, סגן השר מציע – – –

אלי בן-דהן: אני רוצה להציע לקיים דיון על כך בוועדת החוץ והביטחון, אם זה – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד אודה לך על כך.

איילת נחמיאס ורבין: אשמח.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אז אנחנו נצביע על זה כך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני משוחרר בינתיים.

ענת ברקו: ועדת חוץ וביטחון?

ענת ברקו: בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אבל נצביע תכף בכל מקרה.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו כרגע שתי הבעות דעה.

אלי בן-דהן: לא, יש לי שאילתות.

אלי בן-דהן: אני נשאר.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול לעמוד, אתה יכול לשבת.

בצלאל סמוטריץ': לא, בעצם לא.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן, הבעת דעה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, הבעת דעה במשך דקה מן הצד.

בצלאל סמוטריץ': דקה וחמש שניות קיבלת, רק בגלל הפרצוף היפה שלך.

אורן אסף חזן: תן לי דקה בזמן ליברמן.

אורן אסף חזן: הוא אמר 48 שעות – זה כבר שנתיים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשב פה עכשיו שנה, היזהר.

בצלאל סמוטריץ': כן, אדוני, בבקשה.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, סגן השר היקר לליבי כל כך, חבריי חברי הכנסת, תבינו, לפני כמה שנים אבא שלי אמר:

אורן אסף חזן: כל פעם שאני יוצא מוועדת חוץ וביטחון, אני אומר את המשפט הבא: כל יום קורים ניסים.

אורן אסף חזן: עד שהגעתי לכאן לא הבנתי על מדובר.

אורן אסף חזן: ואכן, כל יום קורים ניסים.

אורן אסף חזן: רק אתמול בלילה ראינו נס גלוי.

אורן אסף חזן: אבל יקירי סגן השר, או בעצם אתה, אדון שר בלי ביטחון, אי-אפשר לסמוך רק על ניסים; צריך גם מעשים.

אורן אסף חזן: עם טרור לא מדברים; טרור מחסלים.

אלי בן-דהן: צריך להתחשב בהם.

אורן אסף חזן: חשוב להסביר ולהבין לכולם.

אורן אסף חזן: יש כל כך הרבה מעשים שניתן לעשות: להרחיק את מתחם הדיג בשלושה ק"מ לא פותר את הבעיה, אבל לגרום לעזתים להתבוצץ, להתקושש ולריב אחד עם השני; לתת להם להירקב בבוץ העזתי; לנתק להם את החשמל שבעזרתו הם יוצרים טילים כנגדנו; לעצור את הסולר ואת הדלק שבעזרתו הם מפריחים בלונים עם קונכיות קטנות של אש כדי לשרוף לנו את השדות; לעצור את ביקורי המחבלים, יקירי יושב-ראש המליאה, סגן יו"ר הכנסת, היו"ר בפועל – לעצור את ביקורי משפחות המחבלים; לירות במחבלים ובמחבלונים על הגדר.

אורן אסף חזן: אין אף מדינה בעולם שהייתה מוכנה שהגבולות שלה יהיו פרוצים ככה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום, אדוני.

אורן אסף חזן: אני אומר, באמת בקצרה, עם כל הכבוד והאהבה שיש לי לשר ליברמן – שהיום ועדת האתיקה עשתה לו עוול והכשירה מחבלת – –

בצלאל סמוטריץ': אה, אדוני – – –

אורן אסף חזן: רגע, אני מסכם.

אורן אסף חזן: – – הכשירה מחבלת וניקתה אותה – –

בצלאל סמוטריץ': תם זמנך.

אורן אסף חזן: – – עם כל הכבוד והאהבה, צריך לדאוג לעוטף, צריך להזרים, איילת, את הכספים, אבל אם נזרים כספים בלי לחסל את הטרור, זה יהיה בבחינת בור ללא תחתית.

אורן אסף חזן: אנחנו נעשה הכול כדי להשיב את הביטחון.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, הבעת דעה מן הצד.

אורן אסף חזן: אני לא יכול לצעוק עליך.

אורן אסף חזן: אתה חבר שלי.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: לילה קשה ובוקר קשה נוסף היו בדרום.

דב חנין: אני שולח מכאן חיבוק למשפחה בבאר שבע, שבאמת בנס יצאה מהאירוע הזה בלי נפגעים בנפש.

דב חנין: אבל, אדוני היושב-ראש, מצוקה משעממת את ראש הממשלה.

דב חנין: היא משעממת אותו.

דב חנין: עובדה, הוא אפילו לא התייחס לסיפור הזה במשפט בנאום הארוך, מלא שביעות הרצון העצמית, שהוא נשא כאן בכנסת.

דב חנין: מצוקת תושבי הדרום היא צד אחד של משוואה.

דב חנין: בצד השני יש מציאות איומה: בכל שבוע הרוגים, אנשים שנורים למוות בהפגנות הגדר בעזה, כולל ילדים, כולל נערים.

דב חנין: ברצועת עזה יש מצוקה קיצונית: מים מזוהמים; סכנה של מגפות; קטסטרופה.

דב חנין: מי שחושב שכך תוכל להיראות המציאות בעזה ופה בישראל כולנו נחיה בשלום ובביטחון חי באשליה מוחלטת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כמו שחזרתי ואמרתי – ובזה אני מסיים: כאשר לא מתקדמים לשלום מתגלגלים למלחמה.

דב חנין: וכיוון שהממשלה הזאת לא רוצה שלום ולא רוצה להתקדם לשלום – לא שלום עם אבו מאזן ולא הסדר עם עזה ולא דיבור עם הפלסטינים – אנחנו, לצערי, הולכים ומתגלגלים למלחמה איומה ומיותרת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע כעת על הצעתו של סגן שר הביטחון להעביר את הנושא להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר להמשך דיון, בעזרת השם, בוועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת – עושים אתנחתה קלה בהצעות הדחופות לסדר-היום – לשאילתות לשר הביטחון, שבשמו ישיב עליהן סגן שר הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת השואלות חברת הכנסת עליזה לביא, שאילתה 1267: מוכנות העורף למלחמה בדרום.

בצלאל סמוטריץ': גברתי תקריא בבקשה את השאלה כנוסחה וסגן השר ישיב.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אדוני סגן שר הביטחון, מערכת הביטחון מעריכה שבמלחמה הבאה, כשמדי יום צפויות כ-1,000 רקטות, והתושבים יידרשו להישאר במקלטים ימים ארוכים ואין תשתיות לכך – אז באחרונה שבה ועולה ביתר שאת השאלה של מוכנות העורף למלחמה ממושכת.

עליזה לביא: אני מבקשת לשאול אותך, אדוני סגן השר: 1.

עליזה לביא: מה מצב המוכנות?

עליזה לביא: 2.

עליזה לביא: אילו פעולות נעשות על סמך ההערכות הנשמעות?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מוכנות העורף למלחמה בדרום מורכבת ממגוון מרכיבים ופרמטרים, ובהם ניתן למנות את סוגיית ההתרעה, המיגון, מוכנות הרשויות המקומיות ורציפות התפקוד.

אלי בן-דהן: ככלל, במהלך השנים האחרונות נעשית עבודה רבה כדי לשפר את רמת המוכנות ואכן, חל שיפור משמעותי בנושאים רבים.

אלי בן-דהן: להלן הפעולות שביצע פיקוד העורף להעלאת המוכנות בגזרת הדרום: בימים אלה מסתיים פרויקט מיגון ומוכנות הרשויות הנמצאות עד לטווח 15 ק"מ מגבול הרצועה, פרויקט שארך שמונה שנים, ובמסגרתו הושלמו הנושאים האלה: עד לקו שבעה ק"מ מגבול הרצועה, בתקציב של כ-300 מיליון שקל, מוגנו מיגון מלא 166 גני ילדים ומעונות יום ו-28 בתי ספר; בתקציב של כ-1.2 מיליארד שקלים הושלם מיגון דירתי – כל הדירות עם ממ"דים – ביותר מ-11,000 בתי אב; בתקציב של 140 מיליון שקלים נבנו או שוקמו כלל מרכיבי הביטחון ביישובים, כגון גדר, דרך ביטחון ותאורה, בדגש על יישובים קדמיים אשר יש להם גדרות אלקטרוניות; ניתן כיסוי קשר מלא ונרכשו מכשירי קשר ליישובים וכיתות הכוננות; רכבי הביטחון רועננו בקדימות גבוהה ביחס לכל הארץ; הרבש"צים בגבול העוטף הוחרגו בדרגת השכר; בתקציב של כ-40 מיליון שקלים הוצבו למעלה מ-1,000 מיגוניות ביישובי העוטף, בהתאם לדרישות הפיקוד המרחבי והיישובים; לייעול הקשר בין פיקוד העורף לפיקוד הדרום, הוצבו קציני עורף בחטיבות המרחביות ובאוגדת עזה.

אלי בן-דהן: בתקציב של כ-70 מיליון שקלים, מקו שבעה ק"מ עד ל-15 ק"מ מגבול הרצועה, מוגנו 110 גני ילדים ו-66 בתי ספר; בתקציב של כ-6 מיליון שקלים נבנו מצבורי מיגוניות מרחביים בנתיבות ובבאר שבע ואושרה הקמתם של מצבורי מיגוניות באשדוד, באשקלון ובקריית גת.

אלי בן-דהן: בתקציב של כ-15 מיליון שקלים שוקמו או נבנו מחדש מרכזי הפעלה ברשויות; גרורי חפ"ק נופקו לכלל הרשויות, ולרובן גם נופקו גרורי כיבוי.

אלי בן-דהן: בחודש האחרון החל שיפוצם של המקלטים והכנתם לשהייה ארוכה, על פי סדר עדיפויות מחוזי.

אלי בן-דהן: סביב הרצועה הוצבו אמצעי גילוי חדשים ושופרה רמת הפצת ההתרעה לאזרח – אמצעים שהאריכו את משך זמן ההתגוננות הניתן לאזרח.

אלי בן-דהן: הועמקו וחודדו גם גבולות הגזרה ויחסי הגומלין בעת חירום בין פיקוד העורף לפיקוד הדרום ונכתבו ואושרו פקודות לפינוי תושבים בעת החירום.

אלי בן-דהן: לצערנו, עדיין קיימים פערים מסוימים – קיימים פערי מיגון מסוימים בגזרת העוטף במבני חינוך בלתי פורמליים, במוסדות ציבור אחרים דוגמת חדרי אוכל, לצערי בבתי כנסת, מזכירויות, בהערכה תקציבית של כ-40 מיליון שקלים.

אלי בן-דהן: לסיכום, לצד פערי המיגון האמורים ביישובי העוטף, מוכנות מרחב הדרום להתמודדות עם מלחמה עתידית הינה טובה, ואם ניאלץ להשתמש בהם, תושבים יזכו למיגון טוב יותר מבעבר.

בצלאל סמוטריץ': במיגון אנחנו עשר.

בצלאל סמוטריץ': יש לגברתי שאלת המשך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עליזה לביא: אדוני סגן שר הביטחון, הבוקר נפגע בית בבאר שבע.

עליזה לביא: מכאן אני מבקשת לשלוח רפואה שלמה ולהביע הערכה גדולה לאם על ההיחלצות המהירה שלה ושל ילדיה, ורוצה לשלוח רפואה שלמה מכולנו פה.

עליזה לביא: אבל הבוקר נפגע הבית בבאר שבע, אדוני סגן השר, על אף נוכחות כיפת ברזל.

עליזה לביא: התגובה של צה"ל היא שכיפת ברזל לא הרמטית.

עליזה לביא: האם לאדוני ידוע על תקלות נוספות?

עליזה לביא: האם קרו מקרים דומים בעבר?

עליזה לביא: איך המערכת נערכת נוכח המציאות המשתנה מול עינינו?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: אפתח גם אני, כתושב באר שבע, כמי שגדל רוב חייו בבאר שבע – – –

בצלאל סמוטריץ': שחקן הנבחרת.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שחשוב, לא?

אלי בן-דהן: כן, נבחרת הנוער של הפועל באר שבע, גם.

עליזה לביא: אני שירתי בבאר שבע.

אלי בן-דהן: אז אני יכול לומר, באמת, אני מלא הערכה, ואני אגיד מילה – גם מלא הערכה לעיריית באר שבע.

אלי בן-דהן: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל כל הצוותים של עיריית באר שבע התייצבו מייד בשעות הבוקר המוקדמות כדי לטפל בבעיות שנגרמו בעקבות אותו ירי.

אלי בן-דהן: אני חושב שגם בעניין הזה מגיעה מילה טובה לאנשי הציבור.

אלי בן-דהן: אני חושב שמוקדם לדבר כרגע על תקלה שקרתה בכיפת ברזל, ואני ממליץ שלא לדבר על כך.

אלי בן-דהן: מעבר לכך, אני יכול לומר רק דבר אחד: כנראה בימים הקרובים תוצב – יכול להיות שאפילו עוד היום – עוד סוללה אחת באזור הזה, ולא ארחיב את הדיבור בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה מס' 1305, של חברת הכנסת ענת ברקו: אסטרטגיית השתלטות הרשות הפלסטינית על שטחי C כחלק מתוכנית פיאד.

בצלאל סמוטריץ': גברתי תקרא בבקשה את נוסח השאילתה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, סגן השר, כנסת נכבדה, ברחבי יהודה ושומרון מתקיימת בשנים האחרונות תופעה חמורה של השתלטות אסטרטגית על שטחי C, המתרחבת עקב פעולתו של ארגון פלסטיני שמחובר לחזית העממית לשחרור פלסטין וממומן על ידי מדינות זרות.

ענת ברקו: קודם כול רציתי לשאול את אדוני: האם הדבר נכון?

ענת ברקו: אם כן – כמובן שאנחנו רואים שהוא נכון – מדוע מתאפשרת בנייה בלתי חוקית פלסטינית בשטחי C על אדמות מדינה?

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אכן, בשנים האחרונות אנו עדים לניסיונות פלסטיניים לבנייה בשטחי C.

אלי בן-דהן: ככל הנראה חלק מהניסיונות הנ"ל גם ממומנים על ידי גורמים אירופיים וזרים.

אלי בן-דהן: לא ידוע לנו שניסיונות אלו מחוברים ספציפית לחזית העממית לשחרור פלסטין.

אלי בן-דהן: אנחנו בהחלט יודעים על פעילות שמבוצעת בהכוונת גורמים שונים, ובהם הרשות הפלסטינית, וכמובן על ידי מימון גורמים באיחוד האירופי.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר בעניין הזה שזאת הזדמנות טובה להגיד מילה טובה לארגון רגבים, שמאתר, ומסייע לנו, למינהל האזרחי ולצבא, להגיע למבנים בלתי חוקיים שנבנים ביהודה ושומרון, בעיקר, כמובן, כפי שאת הזכרת, בשטחי C.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר לכם שהמינהל האזרחי, ובכלל גורמי הביטחון, עושים מאמצים רבים לשמירת האינטרסים הישראליים ביהודה ושומרון, לרבות בעזרת צווים מיוחדים ובאמצעים מגוונים בכל התחומים.

אלי בן-דהן: אני יודע שהצו הזה נדון השבוע.

אלי בן-דהן: באיזו ועדה זה היה?

אלי בן-דהן: באחת הוועדות בכנסת.

אלי בן-דהן: בוועדת הפנים?

בצלאל סמוטריץ': ועדת הפנים.

אלי בן-דהן: בוועדת הפנים הצו הזה נדון.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד שהצו הזה בהחלט יעזור ויועיל.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר שהמינהל האזרחי הרס בשנים האחרונות אלפי מבנים שנבנו על ידי ערבים ללא היתרים, סילק פלישות של אלפי רכיבים והסיר קילומטרים של גדרות.

אלי בן-דהן: למותר לציין כי כרגע חוק ההסדרה, בעת הנוכחית, וככל שלא הוכרע בבג"ץ, מונע מאיתנו בחלק מהמקרים את יכולת האכיפה.

אלי בן-דהן: לאור העמדה המשפטית של המדינה שחוק זה חל גם על בנייה בלתי חוקית של ערבים באדמות פרטיות.

אלי בן-דהן: אני יכול לסכם ולומר שהעניין הזה – המערכה על שטחי C, ככה היא מוגדרת בפיקוד מרכז, כמערכה על שטחי C – מקבלת תשומת לב רבה מאוד.

אלי בן-דהן: אני חושב שבעניין הזה נעשים מאמצים גדולים שכל המבנים הבלתי-חוקיים ייהרסו, כמובן, ככל שהדבר הזה אפשרי בהתאם לכוח האדם ולאפשרויות המשפטיות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: התופעה כמובן מנוגדת לכל הסכם, כיוון שעל שטח C מדינת ישראל שולטת גם ביטחונית וגם אזרחית.

ענת ברקו: אבל אדוני סגן השר, שכחת לציין, מעבר לבנייה בלתי חוקית, גם השתלטות דרך הקטע החקלאי, של תפיסת – אצלנו לא מבינים במדינה, בתוך המדינה, ששמירה על החקלאות היא גם שמירה על אדמות מדינה מאותה פלישה שאנחנו רואים גם בשטח C.

ענת ברקו: אבל בשטח C, שטחים שלמים נוטעים בהם עצים או משתמשים בקרקע לחקלאות, בשטחים שלא שייכים לפולשים, וכך הם קובעים עובדות בשטח, דרך התבססות על משנתו הסדורה של סלאם פיאד, שהיה ראש הממשלה הפלסטיני, של הרש"פ, שניסה ליצור את הרצף הטריטוריאלי מבית לחם, רמאללה, שכם וג'נין ולחבר את כל הערים הללו דה פקטו מצפון הנגב ועד הדרום.

ענת ברקו: מה שאני מציעה – צריך לשים לב גם לסגירה של E1, ועל הדרך – לכל בית ספר שבונים הפלסטינים.

ענת ברקו: אני חוזרת מביקור בפרלמנט האירופי.

ענת ברקו: מעניין אותם ח'אן אל-אחמר, מעניין אותם בית ספר על גלגלים, שנבנה עם גלגלים של טיירים וכו'.

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: כי זה בית ספר, זה ילדים.

ענת ברקו: אז יש כאן גם לוחמה הסברתית נגדנו, תעמולה נגד מדינת ישראל, כאילו היא לא מאפשרת לילדים ללמוד בבית ספר, כשהם בונים את בתי הספר במרחקים מכל יישוב כדי להשתלט על עוד ועוד קרקע.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת זה לא נאום.

ענת ברקו: אין ספק שרשויות האכיפה, כולל – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל שאלה נוספת זה לא נאום, חברת הכנסת ברקו.

בצלאל סמוטריץ': את מכירה את הנוהל.

ענת ברקו: הינה, אני כבר מסיימת, יש לי משפט אחד.

ענת ברקו: אין ספק שרשויות האכיפה והמינהל האזרחי לא צריכים להסתמך על ארגונים כאלה ואחרים, אלא לעשות יותר בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': האומנם?

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אני לא יודע אם יש לך על מה להשיב.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה רוצה אז אתה יכול להשיב.

אלי בן-דהן: אם הובן ממני שכביכול יש איזושהי הבנה או קבלה של נטיעת עצים או כל עבודה חקלאית אחרת על ידי ערבים בשטחי C, כמובן שהדבר הזה לא נכון ובוודאי שזה לא קיים.

אלי בן-דהן: אני מסכים איתך על הצביעות האירופית, שכולנו מכירים ורואים אותה – עד כמה מדיניות האיפה ואיפה שלהם, ובכלל, היחס המועדף שמקבלים הפלסטינים הערבים כפי שאנחנו רואים הם צביעות, והגיע הזמן שנקרע את המסכה גם מעל פניהם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה מס' 1352, אף היא של חברת הכנסת ענת ברקו: צריכת סמים קלים בקרב חיילי צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': גברתי תקריא את השאלה, בבקשה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: סגן השר, כנסת נכבדה, האם גישה שאינה פלילית הביאה ליותר חיילים שצורכים סמים, אפילו בתוך בסיסי צה"ל?

ענת ברקו: ושאלה נוספת על זאת: מה מספר החיילים הצורכים קנאביס, כפי שאתם יודעים, בשנים 2017–2018?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני סגן השר, חבריי חברי הכנסת, צה"ל נלחם מלחמת חורמה בתופעת השימוש בסמים.

אלי בן-דהן: צה"ל מתמודד עם תופעה חמורה במגוון רחב של דרכים, ובהן חינוך והדרכה, חקירות סמויות וגלויות של מצ"ח – במקרים מסוימים גם בשיתוף משטרת ישראל – פיקוח ובקרה של המפקדים ואכיפת דין מחמירה כלפי חיילים שהיו מעורבים בעבירות סמים.

אלי בן-דהן: מדיניות אכיפת הדין בצה"ל כלפי עבירות סמים מהווה סמן ימני ביחס למקובל במערכת האזרחית.

אלי בן-דהן: בשנה האחרונה הושם דגש מיוחד על תופעות חמורות של שימוש בסמים וסחר בסמים בתוך היחידות ובמחנות צה"ל.

אלי בן-דהן: כתוצאה מכך חל גידול משמעותי בהיקף כתבי האישום שהוגשו בגין עבירות אלה.

אלי בן-דהן: מדובר בעלייה של 70% במספר כתבי האישום שהוגשו לבתי הדין הצבאיים בגין עבירות של סחר בסמים ולמעלה מ-80% בגין עבירות של שימוש בסמים מסוכנים בתוככי היחידות הצבאיות.

אלי בן-דהן: כך, לדוגמה, חיילים שנתפסים בשימוש בסמים בתוך היחידה נעצרים עד תום ההליכים ונענשים בחודשים ארוכים של מאסר בפועל, שלילת רישיונות נהיגה צבאיים ואזרחיים והורדה בדרגה.

אלי בן-דהן: בנוסף, הם מוכתמים ברישום פלילי שמלווה אותם גם לאחר השחרור מצה"ל.

אלי בן-דהן: במקרים שבהם הראיות מלמדות שחיילים ביצעו מספר מועט של שימושים בסמים קלים, מחוץ לבסיסי צה"ל ובמסגרת אזרחית בלבד, ושלא קיימים בעניינם הליכים פליליים קודמים בצה"ל ומחוצה לו, ניתנת להם הזדמנות שנייה בדמות הסדר מותנה.

אלי בן-דהן: חייל שמסכים להסדר מתחייב להימנע מעבירות נוספות ולמסור דגימות שתן פרק זמן משמעותי.

אלי בן-דהן: אם עמד החייל בתנאי ההסדר, יבוטלו ההליכים הפליליים בעניינו.

אלי בן-דהן: חייל שהפר את ההסדר יטופל ביד קשה וימוצה עימו הדין.

אלי בן-דהן: עד כה למעלה מ-110 חיילים עמדו בתנאי ההסדר והמשיכו בשירות צבאי מועיל ותורם, כאשר ההסדר סייע לשיקומם ולהמשך חייהם.

אלי בן-דהן: אין לצבא נתונים מדויקים על היקף השימוש בסמים על ידי חיילי צה"ל.

אלי בן-דהן: אכן, יש מחקרים שמצביעים על עלייה לאורך השנים בשימוש בסמים בישראל בקרב קבוצות גילים שונות, לרבות בקרב המשרתים בצה"ל.

אלי בן-דהן: זו תופעה רחבה ומדאיגה, וצה"ל מוביל את המאבק בה.

אלי בן-דהן: קברניטי הצבא והמפקדים מודעים היטב לחומרת השימוש בסמים וכל העת נבחנים אמצעים ודרכים להתמודדות עם תופעה מזיקה וכואבת זו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת.

בצלאל סמוטריץ': שאלה.

ענת ברקו: אדוני סגן השר, אנחנו לא רוצים צבא של חיילים מסטולים.

ענת ברקו: אני בטוחה שכולנו לא רוצים את הדבר הזה.

ענת ברקו: לפי פרסום בידיעות אחרונות על מחקר שצה"ל עשה, 54% מחיילי צה"ל עישנו קנאביס ולמעלה מ-40% דיווחו על עישון בחודש האחרון, זאת אומרת שיש עלייה דרמטית.

ענת ברקו: אני יכולה להגיד לך מהניסיון שלי שכשאני הייתי מפקדת, גם בכלא צבאי היו עוצרים על כל פיפס שהיה קשור בסמים.

ענת ברקו: היום, משום מה, כשמדברים על הסדר מותנה ועל שיקום, צריך להבין שיכול להיות שהולכים עם זה רחוק מדי, ומדובר באישור או ברישיון להשתמש בסמים בנסיבות אזרחיות, כשאנחנו יודעים שאפשר לקרוא להם לצבא בכל – – –

בצלאל סמוטריץ': שאלה – – –

ענת ברקו: יש לי רק עוד – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, ענת.

בצלאל סמוטריץ': חבל על ההסבר, ואת מכירה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יכול, מחילה.

בצלאל סמוטריץ': הפלטפורמה היא שאלה נוספת.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להגיד משפט הקדמה ואז שאלה.

בצלאל סמוטריץ': לא נותנים נאום.

ענת ברקו: בסדר, אוקיי.

ענת ברקו: אני יודעת שלא פותחים תיקים על עבירות סמים.

ענת ברקו: אני יודעת שאולי, כמו שאומרים שיש ירידה – כמו שאמרו שיש ירידה בהטרדות מיניות, כי פשוט לא פותחים תיקים.

ענת ברקו: זאת בעיה, ואפליקציות לקניית גראס שמשתמשים בהן בתוך בסיסים צבאיים, ודילרים מתוך בסיסים צבאיים, שעושים סחר בתוך הבסיס – גם לזה צריך לתת את הדעת.

ענת ברקו: מה שאני מציעה: אני רוצה לדעת – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו – – –

ענת ברקו: – – האם עדיין יש ועדות סמים בצבא?

בצלאל סמוטריץ': אה, סוף-סוף שאלה.

אלי בן-דהן: מוזר לי, באמת לא נעים, כי כנראה שלא הקשבת למה שאמרתי.

אלי בן-דהן: לבוא ולומר שצה"ל איננו פותח תיקים כשאני מדבר על עלייה ב-70% ו-80% במספר האישומים והתיקים – אז לומר שצה"ל איננו פותח תיקים?

אלי בן-דהן: כנראה לא הקשבת, אני מצטער.

אלי בן-דהן: לא נעים לי לומר, אבל – – –

ענת ברקו: אפשר לתת מספרים?

אלי בן-דהן: צה"ל עשה בשנה האחרונה מאמץ אדיר.

אלי בן-דהן: זה נכון, צה"ל מקדיש בעיקר את מאמציו כלפי אירועים שנעשים בתוך הבסיסים הצבאיים.

אלי בן-דהן: לומר לך שהחברה האזרחית בישראל נקייה מסמים?

אלי בן-דהן: אנחנו יודעים שלא, ולצערנו הרב, גם חיילים שיוצאים לחופשה – מי שנתפס, כמובן שגם הצבא יעניש אותו, אבל הצבא שם את הדגש על פעילות בתוך הצבא.

אלי בן-דהן: ולכן, מי שעוסק בסחר בסמים בצבא, בתוך מחנה צבאי, או מי שמשתמש בסמים בתוך מחנה צבאי, נענש בענישה חמורה.

אלי בן-דהן: לכן, חל גידול של 70% ו-80%.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו כעת שתי שאילתות של חברת הכנסת מיכל רוזין: שאילתה מס' 1313 – הדרכות חיילים בבתי ספר של החינוך הממלכתי-דתי; שאילתה מס' 1377 – ביטול ביקורי משפחות בבסיסי צה"ל בשבתות.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין אינה נוכחת, ולכן, על פי התקנון, אני נאלץ למחוק את השאילתות.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מבקש לומר לפרוטוקול שחברת הכנסת רוזין נמצאת כרגע בתפקיד בשליחות הכנסת, בארוחה רשמית עם יושב-ראש הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': על כן, אני מבקש מאדוני סגן השר ומן המזכירות, לפנים משורת הדין, להעביר את התשובה בכתב.

אלי בן-דהן: להעביר בכתב?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': להעביר למזכירות בכתב, לפנים משורת הדין.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שהיא צריכה להיענש על העניין.

בצלאל סמוטריץ': אז תם חלק השאילתות לסגן שר הביטחון, ואדוני משוחרר.

אלי בן-דהן: היא לא תענה – תקבל תשובות טובות על העניין.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 22 – הוראת שעה), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק עידוד תרומות מזון, התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 112), התשע"ד–2013.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לאדוני סגן המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': << הלסי >> השרפה בביתר – למדינה אין כלים לטפל במקרים כגון אלו << הלסי >>

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעה לסדר-היום בנושא השרפה בביתר – למדינה אין כלים לטפל במקרים כגון אלו, הצעות לסדר-היום מס' 10870 ו-10875.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע לשני המציעים שלצערנו הרב השר לא נוכח, ולכן לא תהיה תשובת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ככל שמותר לי לומר את עניות דעתי, זה כמובן לא ראוי – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, השר לא פה ולא משיב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: חבריי חברי הכנסת, לפני כשבוע עם ישראל כולו עקב בדאגה אחר הפרסומים מהעיר ביתר על ילדים שלכודים בתוך בית, וכולם עקבו בדאגה.

מיכאל מלכיאלי: ישר אחרי השרפה התחילה השאלה אם מכבי האש עמדו בלוח הזמנים שמצופה מהם ואם העירייה עשתה את מה שהיא צריכה.

מיכאל מלכיאלי: האמת צריכה להיאמר: מכבי האש הגיעו בזמן, והעליהום עליהם היה מיותר.

מיכאל מלכיאלי: הם הגיעו בזמן ועשו את העבודה בצורה הטובה ביותר.

מיכאל מלכיאלי: ממש בדקות האחרונות גם התבשרנו שבמכבי האש הולכים להכפיל את מספר כלי הכיבוי בעיר ביתר, דבר שהוא בשורה טובה לכשעצמה.

מיכאל מלכיאלי: אתמול בערב, שוב בירושלים, בניין שלם ברחוב בר אילן עולה באש, שלוש קומות, אחת אחרי השנייה.

מיכאל מלכיאלי: ממש בניסי-ניסים לא היו נפגעים, ולכן גם זה פחות עלה לכותרות.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני שואל את עצמי שאלה: כשיש, לא עלינו, רעידת אדמה או בלון תבערה שמגיע מעזה, אז המדינה נותנת יד לעזור למי שנפגע מזה; יש צונאמי בכל מקום בעולם או איזה שהוא אירוע, לא רק אירוע טרור, דבר שהוא של טבע – המדינה נותנת את היד לעזור, כי היא מבינה שאי-אפשר להשאיר אנשים מופקרים במצב כזה.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו רואים אחרי האסון בביתר אנשים שלא בהכרח הייתה להם מודעות, או שלא היה להם ביטוח לבית שלהם, מוצאים את עצמם ביום בהיר בלי כלום – עזבו את הדברים, את התמונות, זיכרונות, דיסקים, תמונות של החתונה, בגדים שלא יהיו להם יותר, וכמה שינסו לשחזר את זה, אין מה לשחזר; היו ואינם – האם מדינת ישראל רואה?

מיכאל מלכיאלי: משרד העבודה?

מיכאל מלכיאלי: משרד האוצר?

מיכאל מלכיאלי: האם המצב הזה צריך להימשך, שאנשים רואים את עצמם ביום בהיר בעירום ובחוסר כול?

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, בעירום ובחוסר כול הם לא משל אלא אמת, ואנשים צריכים להתבזות, לעשות מה שנקרא צדקה ברחובה של עיר.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו תראו, אני לא יודע מה הפתרון, אבל אני יודע שכשהיה אסון גדול, כמו בכרמל או בשורש בזמנו, המדינה ידעה לומר: אני לוקחת אחריות, וגם ידעו להשיג לזה כסף.

מיכאל מלכיאלי: אני גם לא אומר שהמדינה צריכה לפצות כל אדם שנשרפה לו הדירה, רק ציפיתי – שר העבודה, שהיה אמור להיות כאן, הביטוח הלאומי, שיודע לתת פיצויים כשצריך, לפעמים עם לחץ בא ביטוח לאומי, בא משרד העבודה ונותן לילדים שבוע או שבועיים לחיות באיזה מלון.

מיכאל מלכיאלי: אם תלחץ יותר תקבל עוד שבוע.

מיכאל מלכיאלי: אין בזה אמות מידה מסודרות.

מיכאל מלכיאלי: אני יודע באופן אישי על מקרים שבהם אני טיפלתי באנשים שעברו אסונות.

מיכאל מלכיאלי: אז אם אתה הולך ללשכה מסוימת בעיר מסוימת, אתה מוציא משהו מסוים; אם זה במקום אחר, הוא אומר: לא, פה אני לא יכול.

מיכאל מלכיאלי: אין משהו אחיד.

מיכאל מלכיאלי: אין משהו מסודר.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב – אני מפנה את זה לשר, אבל בכלל, אני חושב שגם משרד האוצר צריך לתת את הדעת על זה שבאסונות מהסוג הזה אנשים שלא היה להם ביטוח – הרי בכלי רכב גם אדם שהתרשל ולא עשה ביטוח, המדינה מבטחת אותו, את הבסיס.

בצלאל סמוטריץ': ביטוח חובה – – –

מיכאל מלכיאלי: כן, אני מדבר על הבסיס.

מיכאל מלכיאלי: המדינה מבטחת אותו.

מיכאל מלכיאלי: האם לא הגיע הזמן שגם באסונות מהסוג הזה, המדינה, תהיה לה איזושהי אמירה בדבר הזה?

מיכאל מלכיאלי: אני משאיר את זה כשאלה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': נושא מעורר וחשוב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, כפי שאמרתם, חבל שאין פה שר.

אורי מקלב: זה לא רק חבל – המטרה שלנו בדיון הזה כן לפנות לממשלה ולמשרדים הרלוונטיים שנעשה משהו, נחשוב על משהו, על האסונות שפוקדים אותנו בנושא שרפות ילדים.

אורי מקלב: אז קודם כול, ודאי צריך להתחיל בלשלוח ניחומים למשפחה האבלה, למשפחת גינצבורג, למשפחת שפירא, על האבל הגדול, על הצער הגדול, על הטרגדיה הגדולה והנוראה שפקדה אותם.

אורי מקלב: הייתי, הלכתי לנחם את המשפחה השבוע, לחוש.

אורי מקלב: כשמכירים מקרוב אז תמיד ההזדהות והרגש עוד יותר חזקים.

אורי מקלב: לא צריך במקרה הזה בכלל להכיר, אבל בכל אופן אני מכיר את המשפחות מכל הצדדים במשך עשרות שנים של ידידות עמוקה.

אורי מקלב: ומה אפשר?

אורי מקלב: זאת אומרת, אנחנו יודעים שההזדהות – ותכף אגיד – הייתה הזדהות של כולם, והחיזוק בצער הזה.

אורי מקלב: באמת הם ציינו את זה שהדברים האלה – ההזדהות והסולידריות שהייתה, שהייתה באמת מתאימה לעם בישראל, באיזו צורה אנשים מרחוק מציעים את הבית, מנסים לתת עזרה, החיבוק הזה של כולם, ההזדהות – נותנים להם כוח להמשיך.

אורי מקלב: אבל לראות בחוש איך שהאמונה עוזרת להתגבר – המטרה להמשיך עם הבית, עם הילדים, עם הילדים שנמצאים, לתת להם את כל מה שהורים צריכים להעניק, ושההורים יתגברו על כל מה שיש להם פנימה, על השכול הזה.

אורי מקלב: בזה הם עושים מאמצים מאוד גדולים, יחד עם האמונה החזקה שהם מאמינים, וזה עוזר להם להתגבר על הצער הגדול.

אורי מקלב: אבל למעשה אנחנו עדים לכך שאסונות האלה קורים לנו.

אורי מקלב: מאז 2008 63 ילדים מצאו את מותם בשרפות.

אורי מקלב: ב-2017 עשרה ילדים נשרפו ונפטרו ומצאו את מותם בשרפות כשכולם היו בבית או בסביבת הבית.

אורי מקלב: ברוב המקרים היה קצר חשמלי.

אורי מקלב: דרך אגב, גם לראות את המשפחה – אין להם גם במי לתלות את זה; הם לא מאשימים אף אחד.

אורי מקלב: פיצוץ שהגיע ממנורה בבית – לא היה שום דבר חשמלי בחדר, אפילו לא מכשיר נגד יתושים, האור היה כבוי, ועם כל זה מכבי האש תולים את זה באיזה קצר שקרה בתוך מנורת החשמל, שהוא שגרם לזה.

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר, מה אנחנו יכולים, מה אנחנו צריכים לעשות כדי למנוע שרפות בסדר גודל כזה?

אורי מקלב: נמצאת פה יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, ואת, ביחד איתנו – פעלנו בנושא של שכיחת ילדים ברכב, כשלצערנו בכל שנה שמענו על אסונות, אסון אחר אסון, בקיץ, של שכיחת ילדים ברכב.

אורי מקלב: הדמיון הוא לא דמיון, אבל אני מדבר על החלק הזה של הפעולות שאנחנו חשבנו שנכון לעשות.

אורי מקלב: אנחנו הבאנו את משרד התחבורה ודחקנו בהם, דחקנו בהם כן לקחת אחריות, כן להיות שותפים למציאת פתרון.

אורי מקלב: אי-אפשר להשאיר את זה להתמודדות של כל משפחה ומשפחה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אני מייד אסיים.

אורי מקלב: דקה אחת על חשבון השר.

בצלאל סמוטריץ': על חשבוננו.

אורי מקלב: בכל אופן, אין תשובה, אז אני אתן את התשובה.

אורי מקלב: צריך לחזור בתשובה, אבל – – –

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, קצת סבלנות.

לאה פדידה: אין פה הרבה אנשים.

אורי מקלב: בחלק הזה תמכנו בתקינה, תמכנו במשהו, בעזרה ובתמיכה של איזה אב טיפוס שיכול להציל.

אורי מקלב: הפעולות שהממשלה עשתה ומשרד התחבורה עשה, יחד עם תודעה ציבורית, שיתוף שלנו כולנו ביחד – צמצמנו, ברוך השם; ירד באופן דרמטי מספר שכיחות הילדים בקיץ הזה, ואנחנו נקווה שזה רק ירד וירד, בגלל המודעות החזקה מאוד.

אורי מקלב: גם בנושא השרפה, אדוני היושב-ראש, צריך לעשות פעולה.

אורי מקלב: יש היום – לי היה בבית תנור יונקרס.

אורי מקלב: אני לא יודע אם יש את זה לעוד מישהו; אנחנו ירושלמים.

אורי מקלב: קנינו במאות שקלים איזה סוג של מכשיר שמתריע על איזה סוג של שרפה, על דליפת גז.

אורי מקלב: היום יש פיתוחים טכנולוגיים, יש אמצעים הרבה יותר זולים.

אורי מקלב: זה לא משהו יקר מאוד, אבל זה – כל אחד לבד.

אורי מקלב: אין איזה מוצר מדף שאנחנו יודעים שהוא מומלץ, אין משהו של מישהו שאנחנו מכבדים.

אורי מקלב: צריכה להיות פעולה משותפת.

אורי מקלב: הממשלה לא יכולה לעמוד מנגד – ואני לא יודע אם זה דווקא שר הרווחה או שזה שרים אחרים שיכולים, או גם משרד ממשלה.

אורי מקלב: בכלל, קודם כול – תקינה.

אורי מקלב: בכל בית היום שבונים צריך להיות גלאי עשן, גלאי שרפה, ויכולים לעשות אותם.

אורי מקלב: זו לא הוצאה יקרה וזה לא מכביד בשום דבר על הוצאות הבית.

אורי מקלב: אם בתים חדשים יעשו את זה, זה גם יעבור הלאה – לצאת, לקחת.

אורי מקלב: אני כן מבקש להוריד את הדיון הזה לוועדה ולקרוא לכל המשרדים.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אני כבר אפתח את התקנון.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יסיים ואני אסביר מה הפרוצדורה.

אורי מקלב: אני מודע לבעיה, ולכן אני אומר כבר מראש.

אורי מקלב: הייתי איזה תקופה סגן היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אני אעזור לך, סמוך עליי.

בצלאל סמוטריץ': תסמוך עליי שאני אעשה לך את העבודה, אורי.

אורי מקלב: יופי.

אורי מקלב: לכן, את הדבר הזה אי-אפשר להשאיר כך שאנחנו נבכה כולנו – עם ישראל – בסולידריות ובהזדהות.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לקחת את הדבר הזה, לעשות מעשה, ויש מה לעשות.

אורי מקלב: לא בשמיים היא.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע, רק רגע.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': הפרוצדורה היא כזאת: אין לנו תשובת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': המציעים יכולים לבקש אך ורק להעביר את זה לדיון במליאה.

בצלאל סמוטריץ': עם זאת, חברי כנסת נוספים שנוכחים באולם יכולים לבקש להעביר את זה לדיון בוועדה.

לאה פדידה: אני מבקשת להעביר את זה לוועדת הפנים והסביבה.

בצלאל סמוטריץ': אה, גברתי מבקשת, אז מצוין.

בצלאל סמוטריץ': אז ראשית, גברתי מוזמנת להבעת דעה מהצד, אם היא ביקשה.

בצלאל סמוטריץ': נכון?

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן אנחנו נצביע על הצעתה להעביר את הנושא לדיון בוועדה.

בצלאל סמוטריץ': המציעים לא מתנגדים, נכון?

בצלאל סמוטריץ': להעברה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

בצלאל סמוטריץ': רגע, מיקרופון.

לאה פדידה: אני רוצה, ראשית, להודות לחבר הכנסת מלכיאלי על הנושא שהם העלו.

לאה פדידה: שוב אנחנו מגלים שאנחנו כחברי כנסת וכממשלה צריכים להיות אחראים לכל האזרחים והאזרחיות.

לאה פדידה: גם בשוגג, גם אם טעות, אנחנו ערבים זה לזה, ואם יש משפחה שבצר לה איבדה את הכול, אנחנו צריכים לתת את הדעת.

לאה פדידה: צר לי ששר לא היה כאן, אך מן הראוי שנעביר את זה לוועדת הפנים והגנת הסביבה ונמצא פתרון הולם לכל אזרח ואזרחית שנמצאים בצרה.

לאה פדידה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו מצביעים כעת על ההצעה להעביר את הנושא להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': חמישה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר, בעזרת השם, להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

בצלאל סמוטריץ': << הלסי >> פתיחת קו הרכבת החדש מתל אביב לירושלים עלול להוות פגיעה בקווי הרכבת בצפון הארץ << הלסי >>

בצלאל סמוטריץ': נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: פתיחת קו הרכבת החדש מתל אביב לירושלים עלול להוות פגיעה בקווי הרכבת בצפון הארץ, מס' 10812, 10826, 10878, 10896 ו-10897.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברות – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

לאה פדידה: איפה השר?

לאה פדידה: לא ראיתי חוצפה כזאת מימיי.

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע, בדיוק.

בצלאל סמוטריץ': גם בנושא הזה אין תשובת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': כמדומני שמן הראוי כן לבקש מהממשלה להתייחס אל הכנסת קצת יותר בכבוד, ולפחות הציבור – –

לאה פדידה: עכשיו אנחנו מבינים, כבוד היושב-ראש, מה זה נקרא שאנחנו משעממים.

לאה פדידה: אפילו השרים לא הגיעו.

בצלאל סמוטריץ': – – לפחות הציבור ישמע את הנושאים החשובים שמועלים כאן לדיון.

בצלאל סמוטריץ': ואם יהיה חבר כנסת אחר מן המציעות שיבקש להעביר את זה להמשך דיון אז יהיה גם המשך דיון, בעזרת השם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': יש פה שתי דוברות.

בצלאל סמוטריץ': זה ילך מהר מאוד.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שאשא ביטון, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: זהו?

יפעת שאשא ביטון: רק שלוש?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': זה המון.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, אני אתחיל דווקא במקום שהייתה אליי פנייה ממשרד השר לדחות את ההצעה בשבוע כדי שגם הוא יוכל להשתתף, אבל אני לא הסכמתי מהסיבה הפשוטה – שאני לא חושבת שאפשר לדחות את זה בעוד זמן.

יפעת שאשא ביטון: המצוקה של הרכבות בגליל היא גם כך גדולה מדי, ואני חושבת שצריך לתת פתרונות מיידיים.

יפעת שאשא ביטון: ההצעה שלי לסדר-היום באה בעקבות המשמעות או ההשלכות של הוספת הרכבת לירושלים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מוכרחה לומר כבר בפתיחה שהרכבת לירושלים היא מבורכת והיא חשובה, ואני בטוחה שלברכה שלי יצטרפו כולם.

יפעת שאשא ביטון: יחד עם זאת, המשמעות, וההשלכה, של אותה הוספה של קו בעצם הביאה שוב לפגיעה בפריפריה.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו ניסינו להבין למה הדברים צריכים להיות תלויים אחד בשני, כבוד היושב-ראש, הבנו שבעצם בהוספת הרכבת לירושלים חייבים לגרוע מקווים אחרים, כי יש עומס על המסילות, כי התשתיות לא מספיקות.

יפעת שאשא ביטון: וכמובן, מי שמשלם את המחיר זה הרכבות בתל אביב?

יפעת שאשא ביטון: רכבות אחרות במרכז הארץ?

יפעת שאשא ביטון: אולי הרכבת בירושלים – שתתחיל בהדרגתיות?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: מי שמשלם את המחיר אלה כמובן התושבים בפריפריה, שכבר רגילים שהם אלה שצריכים לשאת את כל הנטל על הגב.

יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה לומר פה בצורה מפורשת, למי שאולי עוד לא הפנים בבית הזה, שתושבי הפריפריה הם לא החצר האחורית של מדינת ישראל, ואנחנו לא צריכים לספוג את כל מה שהמדינה רוצה לעשות במרכז ולשלם את המחיר על כל מה שמבקשים לעשות במרכז כי אנחנו נמצאים אי-שם הרחק, רחוק מהעין, ואולי בגלל זה גם רחוק מהלב.

יפעת שאשא ביטון: ופניתי לשר התחבורה בבקשה למציאת פתרון – אגב, הפגיעה ברכבות הייתה לא רק מהגליל אל המרכז אלא גם בתוך הגליל עצמו, בקווים ששירתו את התושבים בתוך הגליל.

יפעת שאשא ביטון: דווקא במשמרת של ממשלה שכן חרתה על דגלה את קידום הגליל, השקיעה הרבה מאוד תקציבים כדי לפתח את הגליל, בסוף, כשצריך לעשות איזושהי בחירה שרירותית בין הקווים, אז בוחרים במרכז, ולא בפריפריה.

יפעת שאשא ביטון: התקיים היום שיח בוועדת הכלכלה, ולא אהבתי את נימת השיח, כי פתאום זה הפך להיות לא מרכז ופריפריה, לא קושי בתשתיות – שאגב, היה צריך להיערך מבעוד מועד; הרכבת לירושלים לא צצה לה פתאום באיזה יום בהיר אחד.

יפעת שאשא ביטון: ידעו שזה הולך לקרות; הרבה מאוד שנים ידעו שזה הולך לקרות – –

בצלאל סמוטריץ': להתכנס לסיום, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: – – יכלו להיערך בהתאם, ופתאום מגלגלים את זה עכשיו לאוצר ולרכש של קרונות.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה באמת, רק לסיכום, כדי שאנחנו גם נהיה הוגנים – אני מחזיקה בידי את התשובה של משרד התחבורה, ומשרד התחבורה כותב פה בצורה מאוד מאוד מפורשת: פתיחת קו הרכבת החדש לירושלים משמעה הוספת עשרות רכבות ליום, שכולן צריכות לעבור על גבי רשת מסילות הברזל הנתונה, העמוסה לעייפה.

יפעת שאשא ביטון: ממילא הדבר מחייב את הפחתת השירות בקווים אחרים, וכך נעשה הדבר, בהתאם להנחיות משרד התחבורה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הסיפור הוא בכלל לא קרונות – אגב, בהמשך המכתב כתוב שגם צריך רכש והצטיידות נוספת, והם כבר עשו את הרכש וכבר התחילו בתהליך ההצטיידות; הסיפור הוא התשתיות.

יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה פה לקרוא תיגר על ההחלטה של משרד התחבורה, שבבחירה שלו להוריד הרכבות הוא בחר להוריד את שירות הרכבות בגליל ולא במקום אחר, או לפחות לווסת ולאזן.

יפעת שאשא ביטון: ולכן, כבוד היושב-ראש, אני כן דורשת שיהיה דיון נוסף, מעמיק – – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי לא יכולה לדרוש, אבל מישהו אחר יכול.

בצלאל סמוטריץ': יעשו לך כבר את העבודה, זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אני מבקשת מחברי הכנסת, כדי שאנחנו – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי תסכים לכך.

יפעת שאשא ביטון: – – באמת נוכל לפתוח את זה ולדון בזה כמו שצריך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה שאני ממהר.

בצלאל סמוטריץ': פשוט, יש פה מישהי שצריכה להגיע לקריית שמונֶה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לאה פדידה – –

לאה פדידה: קריית שמונָה.

בצלאל סמוטריץ': – – קריית שמונָה, סליחה.

בצלאל סמוטריץ': והרכבות לא משהו בדרך לשם, אז – – –

לאה פדידה: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לאה פדידה, גברתי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עד שלוש דקות לרשותך.

יפעת שאשא ביטון: אפילו אני לא השתמשתי במילים כאלה.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש וכנסת נכבדה, מקומם, מביש, שהשר כץ לא נמצא פה להשיב.

לאה פדידה: זה מחדל.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע, אבל בואו נהיה פיירים.

בצלאל סמוטריץ': אמרה המציעה הראשונה – –

לאה פדידה: שהוא ביקש לדחות.

בצלאל סמוטריץ': – – שהוא אמר לה שיש לו בעיה.

בצלאל סמוטריץ': בואו, בסוף, חבר'ה – אני לא אוהב את זה שהוא לא פה, אני רק אומר שהוא פנה מראש וביקש לדחות.

לאה פדידה: זה נושא קשה מאוד.

לאה פדידה: תכף אסביר לך למה – –

בצלאל סמוטריץ': הוא לא התעלם.

לאה פדידה: – – כשאני אקריא לך על דברים שקרו.

לאה פדידה: אתה יודע מה?

לאה פדידה: ביום שהוא החליט את ההחלטה, כבוד היושב-ראש, הוא התעלם – הוא התעלם מתושבי הצפון; הוא התעלם מהפריפריה; הוא החליט שלא אכפת לו שהם ישלמו את המחיר.

לאה פדידה: בדרך הייתי בטוחה שזה – איך את אמרת?

לאה פדידה: מפלגה שחרתה על דגלה את צמצום הפערים וקידום הפריפריה?

לאה פדידה: אז לא.

לאה פדידה: הסוד הזה כבר התגלה; כבר לא סוד שלא מקדמים את הפריפריה ולא מצמצמים פערים.

לאה פדידה: אני אקרא לכם פוסט מאתמול, של ענת כרמל: בעודי מחכה רבע שעה בתור לכרטיס לרכבת, ראיתי את ההמון ממהר לרציף 2, כי גם אתמול הם הפסידו את הרכבת.

לאה פדידה: קיצצו קרונות, קיצצו בשעות.

לאה פדידה: הם הפילו אותי, דחפו אותי ורמסו אותי.

לאה פדידה: לא, אני לא מאשימה אותם, כי אנחנו כבר ימים לא מצליחים להגיע לרכבת, ומי שכבר נכנס, נדחס – כמו בהמות משא.

לאה פדידה: זה מה שהיא כותבת, ואנשים רבים מצטרפים אליה.

לאה פדידה: איפה ההיגיון כאן?

לאה פדידה: מה זה, הבטחת תחבורה מתקדמת, אז לא משנה איך?

לאה פדידה: החזרת אותנו אחורה, כבוד השר.

לאה פדידה: הרי לא הגיוני שכדי לתת תחבורה מפנקת וכדי לנהל את מערכת הבחירות שלך, שחשבת שהן בפתח, לעשות תמונה מנצחת יחד עם ראש הממשלה, עם הרב-קו שלך, תגיד לחבר'ה מהצפון: אתם מאבדים את עורק התחבורה הראשי שמחבר אתכם למקור עבודה, למקור פרנסה, לרפואה.

לאה פדידה: איזו איוולת.

לאה פדידה: מי שמך להגיד – פעם אחר פעם הממשלה הזאת אומרת: אין כסף לחיסונים – תושבי הצפון לא יחוסנו; רוצים את הרכבת למרכז – תושבי הצפון יקבלו פחות קרונות.

לאה פדידה: אין דבר כזה.

לאה פדידה: אדוני השר וכנסת ישראל, זה דבר של חיים ומוות – אנשים נדחקים, אנשים רומסים אחד את השני.

לאה פדידה: אנשים רוצים להגיע לעבודה, אנשים רוצים להגיע למקור פרנסה שלהם, ואתם מקצצים בשעות, אתם מקצצים בקרונות, אתם מקצצים בתחבורה הפנימית בגליל, ואנחנו נשארים החצר האחורית של המדינה.

לאה פדידה: אכן, את צודקת, ואת חברה בממשלה הזאת, ולכן אני תולה בך תקוות, שתצעקי ותקריאי את זעקתנו, כי לא ייתכן שבכל פעם שרוצים להראות דאגה לציבור, הצפון או הדרום משלמים.

לאה פדידה: הפריפריה היא לא מטבע עובר לסוחר, לא קישוט ולא איזשהו משהו שאפשר לוותר עליו בקלות.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

לאה פדידה: אתה חייב לאלתר להחזיר את הקרונות, וכן לתגבר את הנתיבים.

לאה פדידה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת לאה פדידה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חבר הכנסת מרדכי יוגב – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, אין לנו תשובת שר, למרבה הצער.

בצלאל סמוטריץ': הפרוצדורה היא: המציעים יכולים לבקש להעביר את הנושא לדיון במליאה.

בצלאל סמוטריץ': אם יש חבר כנסת נוסף, אז הוא יכול לבקש גם להעביר לדיון בוועדה.

בצלאל סמוטריץ': האם מישהו מן החברים יש לו בבקשה?

סאלח סעד: אני מציע להעביר את זה לוועדת הכלכלה – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני מבקש – –

יפעת שאשא ביטון: לוועדת משנה.

בצלאל סמוטריץ': – – להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': אין, המליאה לא נותנת ועדת משנה.

בצלאל סמוטריץ': ועדת הכלכלה – האם המציעים מסכימים להעביר את זה לוועדת הכלכלה?

סאלח סעד: כן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני מבקש גם הבעת דעה נוספת?

בצלאל סמוטריץ': אז חבר הכנסת סאלח סעד יביע דעה נוספת במשך כדקה מן הצד, ולאחר מכן אנחנו נצביע על הצעתו להעביר את הנושא להמשך דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, כבוד היושב-ראש, הוא לא יכול לעשות את זה בוועדת משנה?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש הוועדה שאליה זה עובר, הוא מחליט באיזה פורום הוא דן בזה.

בצלאל סמוטריץ': דקה אחת, אדוני, בבקשה.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אין ספק שההחלטה הזאת, האומללה, שהתקבלה על ידי שר התחבורה או המנכ"ל של הרכבת, לצמצם את הקרונות לכיוון צפון, זה פשוט ממש מרגיז, ומקומם את כלל הפריפריה.

סאלח סעד: צודקות חברות הכנסת יפעת שאשא ביטון ולאה פדידה.

סאלח סעד: זה פשוט מגוחך.

סאלח סעד: זה פשוט לעבוד על אנשי הפריפריה בעיניים.

סאלח סעד: הרי המטרה שלנו בסך הכול היא למזער את הנזקים בפריפריה ולצמצם את הפערים, וגם לקרב את הצפון למרכז הארץ.

סאלח סעד: מה הם עושים כאן?

סאלח סעד: השקיעו עשרות מיליונים של שקלים, הגיעו שר התחבורה וראש הממשלה, הצטלמו, תמונה מאוד יפה, תמונת "שואו", וזה רק לבחירות.

סאלח סעד: אז עכשיו מחליטים להוריד קרונות, ותאמינו לי, עשרות חיילים פונים אלינו – פונים אלינו מדי יום חמישי ומדי יום ראשון.

בצלאל סמוטריץ': תודה, אדוני.

סאלח סעד: – – – אנשים נמחצים שם ברכבת.

סאלח סעד: אין להם מקומות.

סאלח סעד: חיילים עושים את כל השבוע בבסיסים בצבא, והם פשוט לא מוצאים מקום ברכבת.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

סאלח סעד: זה פשוט מגוחך, אז לכן, צריך לבטל את ההחלטה הזאת, האומללה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כעת נצביע, אם כן, על ההצעה להעביר את ההצעה הזאת לסדר-היום להמשך הדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': איפה השר הנגבי?

לאה פדידה: מה קרה לשר?

בצלאל סמוטריץ': אין לנו בכלל שר.

בצלאל סמוטריץ': אין לנו שר.

בצלאל סמוטריץ': חמישה תומכים, אין מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר, בעזרת השם, להמשך דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': << הלסי >> מימוש תוכנית החומש לבני העדה הדרוזית והצ'רקסית << הלסי >>

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הנושא: מימוש תוכנית החומש לבני העדה הדרוזית והצ'רקסית, הצעות לסדר-היום מס' 10843, 10898 ו-10899.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת חמד עמאר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': השר הנגבי אמור להשיב, ולפי מה שנמסר לי באוזן הוא בדרכו.

בצלאל סמוטריץ': אה, אני רואה שאני בטעות הפעלתי הצבעה, אז אני אומר לפרוטוקול: זה היה כנראה לחיצה בטעות – – –

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר שלא נמצא.

חמד עמאר: אף שר לא נמצא כאן.

בצלאל סמוטריץ': אז הוא בדרכו.

חמד עמאר: לפי הפרוטוקול חייב להיות שר במליאה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל לטובתך.

בצלאל סמוטריץ': אם אני אסגור את הדיון במליאה, אז הצעת החוק תתבטל.

חמד עמאר: לא, יש מצב לדבר עד שיגיע השר.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אני מוכן.

חמד עמאר: אנחנו לא רוצים לסגור.

בצלאל סמוטריץ': לא, דבר עד שיגיע השר.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול, חמד עמאר, גם להגיד דבר תורה לפרשת השבוע.

חמד עמאר: אני יכול להגיד.

בצלאל סמוטריץ': כן, אמרתי, בכל הרצינות.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, בסוף המושב האחרון, ביום האחרון למושב, בעצם, עבר חוק הלאום.

חמד עמאר: כל העדה הדרוזית יצאה נגד זה.

חמד עמאר: לא יצאו נגד זה בגלל סמלי המדינה.

חמד עמאר: ההפך הוא הנכון.

חמד עמאר: אנחנו מכבדים את כל סמלי המדינה – את דגל המדינה, את התקווה; אנחנו עומדים ומצדיעים לדגל, והצדענו לדגל.

חמד עמאר: התקוממנו כי אנחנו הרגשנו שאיבדנו את הישראליות שלנו בתוך חוק הלאום.

חמד עמאר: ראש הממשלה זימן אותנו אליו.

חמד עמאר: קיימנו דיונים במשרד ראש הממשלה קרוב לשבוע וחצי, נפגשנו איתו יותר משלוש פעמים בשבוע וחצי האלה, כל ההנהגה של העדה הדרוזית – הנהגה דתית, פוליטית – –

בצלאל סמוטריץ': מקבלים בברכה את פניו של השר צחי הנגבי.

חמד עמאר: גם אני מקבל את פניו בברכה.

חמד עמאר: – – גם ההנהגה הפוליטית, גם ראשי רשויות.

בצלאל סמוטריץ': הוספתי את הזמן.

חמד עמאר: שם הוחלט, נוסף על עיגון מעמדה של העדה הדרוזית בכמה חוקים, ובתוכם חוק-יסוד, על הקמת ועדת שרים בענייניה של העדה הדרוזית, וראש הממשלה בעצמו יעמוד בראש הוועדה.

חמד עמאר: ובאמת, הוא הקים ועדה, וקיים כבר שני דיונים מאז.

חמד עמאר: בדיון השני התברר – זה לא דברים שאני אמרתי בוועדת הכספים, ואני מקיים שם דיונים כל הזמן, דיוני מעקב, על תוכנית החומש של בני העדה הדרוזית.

חמד עמאר: משרד ראש הממשלה, ממלא מקום מנכ"ל ראש הממשלה, אמר: הניצול של המשרדים לתוכנית החומש של המגזר הדרוזי – אדוני השר, לא דברים שלי ולא דברים של הכנסת; דברים של משרד ראש הממשלה – 20%.

חמד עמאר: תוכנית החומש אושרה בינואר 2016, קרוב ל-2 מיליארד שקל, ואנחנו מדברים על 20% ניצול.

חמד עמאר: אני יודע מתוך דיונים שאני בעצמי קיימתי בוועדת הכספים שיש משרדים שהניצול הוא אפילו אפס, שקל אחד.

חמד עמאר: אנחנו מדברים עכשיו על בחירות למועצות המקומיות.

חמד עמאר: עד שתקום מועצה חדשה, אחרי שראש רשות ייכנס לתפקיד, ומתחלף ראש רשות, ומקימים קואליציה, הלכו כמה חודשים.

חמד עמאר: אנחנו בשנת הבחירות לכנסת, אז ילכו עוד כמה חודשים.

חמד עמאר: בעצם, אם ינצלו עוד 5% מתוך התוכנית זה יהיה הישג בלתי רגיל.

חמד עמאר: זה אומר ניצול של 25% מ-2 מיליארד שקל.

חמד עמאר: זה ניצול אפסי.

חמד עמאר: לכן, אני מבקש וקורא לראש הממשלה – הוא כבר קיים שתי ישיבות – לקרוא לכל השרים לפעול במרץ על מנת להביא את התוכנית למימוש.

חמד עמאר: כשאנחנו דיברנו על הכנסת התקציב של המגזר הדרוזי לבסיס התקציב, נטען כל הזמן שהתקציב של הדרוזים הוא בבסיס התקציב, אבל מתברר שלא.

חמד עמאר: אפילו שקל אחד לא נכנס לבסיס התקציב מתוכנית החומש.

חמד עמאר: אני רוצה כאן לנגוע בשני משפטים בשכונת חיילים משוחררים בשפרעם.

בצלאל סמוטריץ': אז שני משפטים.

חמד עמאר: אני בעצמי קיימתי שלושה דיונים בכנסת בנושא.

חמד עמאר: אני יודע איפה זה תקוע – זה תקוע עכשיו במינהל מקרקעי ישראל, שלא נותן את המחיר של הקרקע בשפרעם למשרד השיכון בשביל שמשרד השיכון יצא למכרז.

חמד עמאר: לכן, אני מבקש משר השיכון – משר האוצר ללחוץ על מינהל מקרקעי ישראל להעביר את המחירים למשרד השיכון, ונצא כבר למכרז בשפרעם.

חמד עמאר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נאווה בוקר – אינה נוכחת, לכן ישיב על ההצעה השר צחי הנגבי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

צחי הנגבי: אדוני יושב-ראש הישיבה, ראשית, אני רוצה לברך בשם הכנסת אורחים מחו"ל שנמצאים איתנו.

צחי הנגבי: נמצאת איתנו נעמי אדר מהקהילה היהודית בדרום אפריקה, שפעילה למען מדינת ישראל הרבה מאוד שנים.

צחי הנגבי: נמצא איתנו צחי ישראל, שחי בסין, אבל גם הוא עוזר למדינת ישראל מהארץ שהוא נמצא בה.

צחי הנגבי: מברך אתכם לשוב ארצה ביום מן הימים, עם משפחותיכם, שבניתם לתפארת, ובינתיים להמשיך ולחזק את העם היהודי ואת מדינת ישראל.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, בשבתך כדובר ויוזם ההצעה, עוד לפני שחזרת אל כס היושב-ראש, אמרת דברים נכונים.

צחי הנגבי: ככל שהדברים מצערים, דיברת דברי אמת מובהקים.

צחי הנגבי: אכן, יש אחוז יחסית לא גבוה של ניצול ומימוש וביצוע בפועל של התקציבים המאוד-דרמטיים שממשלת ישראל החליטה עליהם בכל הנוגע לסגירת הפערים, צמצום הפערים, ולשיטתנו גם ביטול הפערים בין היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים לכלל היישובים בישראל.

צחי הנגבי: אכן, הייתה החלטה מס' 959, שעוררה בשעתו תקוות רבות.

צחי הנגבי: אני עדיין מאמין בה, אדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: אני מאמין גם שהמאמצים שאתה עושה כדי לקדם את ביצועה בפועל יישאו פרי.

צחי הנגבי: יש לי זכות להכיר מקרוב את בני העדה – שאותה למעשה לא הכרתי, אני אפילו לא זוכר אם שמעתי את שמעה, כי כשגדלתי כנער תל אביבי צעיר, לא היו חבר'ה דרוזים בשכונה שלי בצפון תל אביב, ולא בבית הספר שלי, בתיכון עירוני ה', ולא בבית"ר, שזו הייתה תנועת הנוער שלי, ואפילו לא ראיתי רבים מהדרוזים במשחקי הכדורגל של מכבי תל אביב, ששם הייתי פוקד את האצטדיון, את בלומפילד, בשבתות.

צחי הנגבי: אבל איפה הכרתי לראשונה את העדה הדרוזית?

צחי הנגבי: כטירון, טירון בפלוגת אוגוסט 5, גדוד 202.

צחי הנגבי: אחד המפקדים שלי, והייתי אומר אחד מן הנערצים עלינו, הטירונים, היה פואד אבו פארס מעוספייא.

צחי הנגבי: הבנו דרכו מה זה העדה הדרוזית, המסירות שלה למדינה, החיבור שלה להגנת המדינה; מפקד בצנחנים שהלכנו אחריו באהבה ובעיניים עצומות.

צחי הנגבי: באמת, שם הכרתי בפעם הראשונה את בני העדה, ולאורך השנים, כמובן גם בצבא, ולאחר מכן בכל השירות הציבורי, זכיתי להיות מחובר לעדה.

צחי הנגבי: זכיתי להיות שר המשפטים שמינה, נדמה לי, את השופט הדרוזי השני מאז קום המדינה, שעדיין מכהן, ועושה חייל.

סאלח סעד: – – –

צחי הנגבי: נכון, השופט זועבי, השופט הראשון בבית המשפט העליון, מונה בתקופת כהונתי על ידי ועל ידי הנשיא ברק.

צחי הנגבי: לאחר מכן, כשר לביטחון הפנים זכיתי למנות את ניצב חסין פארס להיות מפקד משמר הגבול.

צחי הנגבי: גם הוא המפקד הראשון מבני העדה הדרוזית של משמר הגבול, שזה חיל שכל כך הרבה לוחמים דרוזים התגייסו אליו ולמשמר הגנת המדינה.

קריאה: – – –

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: ובמשרדיי השונים גם זכיתי שיהיו לי יועצים דרוזים, הן מקרב עובדי המשרד שהיו לפני שהגעתי והן מאלה שבאו יחד איתי.

צחי הנגבי: ולכן, באמת, כאב לי מאוד המשבר העצום שהתחולל בעדה בעקבות חקיקה חום הלאום.

צחי הנגבי: אני גם שמח, אדוני היושב-ראש, להיות שותף לאותה ועדת שרים שאתה ציינת, שראש הממשלה הקים, עומד בראשה ומכנס אותה, והייתי בדיוניה.

צחי הנגבי: ואכן, המטרה שלנו היא לצאת מתוך הסטטיסטיקות והמספרים והביורוקרטיה ולהאיץ בצורה תכליתית את מימוש כלל ההחלטות והסעיפים של אותה החלטה 959 מפורסמת של הממשלה.

צחי הנגבי: אז אכן יש חסמים ויש בעיות, וחבר הכנסת חמד עמאר ציין אותם בצורה מפורטת.

צחי הנגבי: אני עכשיו אתייחס רק לפתרונות שאנחנו רוצים לקדם.

צחי הנגבי: משרדי הממשלה חייבו במהלך השנים 2016 ו-2017 כמחצית מתקציב ההחלטה בסך 2 מיליארד שקל, כלומר משרדי הממשלה קיבלו את רוב התקציב שהיה אמור להגיע אליהם מהאוצר בשנים האלה, בסך מיליארד שקל – זו אותה מחצית מהתקציב של החלטה 959 – והעבירו לרשויות המקומיות את ההרשאות להתחייב, והרשויות יכולות להוציא ולהתחייב על התקציבים האלה לשנים הבאות.

צחי הנגבי: דא עקא – ובעברית פשוטה, אממה – שהמימוש בפועל, כלומר התקציבים, התשלומים בפועל שהתקבלו ברשויות המקומות לאחר הביצוע, עומד רק על כ-50% בשנתיים הראשונות, כלומר רק חצי מיליארד שקל, וזה באמת הדבר שעליו מלין יושב-ראש הישיבה ומי שדיבר לפניי.

צחי הנגבי: עיקר העיכוב הוא בפרויקטים של תשתיות פיזיות להקמת מבנים.

צחי הנגבי: מטבע הדברים, אלה דברים שאורכים זמן, כי צריך לאתר קרקע להקמה, צריך להוציא היתרים ליעדים השונים, לוועדות התכנון השונות.

צחי הנגבי: הדבר האופטימי הוא שככל שמתקדמים בציר הזמן כך גם הביצוע בפועל עולה, אבל כשאתה בודק בנקודת זמן – אם אנחנו בודקים היום, בנקודת זמן נתונה, עדיין אחוז מאוד משמעותי מהביצוע בפועל מתעכב.

צחי הנגבי: אנחנו בדקנו את הנתונים לגבי שנת 2018, ומה שאנחנו מבינים זה שמשרד האוצר העביר את התקציבים שנדרשו על ידי המשרדים, אבל העברת התקציב התבצעה בפועל באיחור במהלך השנה, לכן, זה גם מעכב את הביצוע.

צחי הנגבי: מה שעשינו – פנינו לאוצר וביקשנו שמכאן ולהבא בכל השנים הבאות העברת התקציבים תתבצע כבר בתחילת השנה, כדי למנוע עיכובים בהוצאה.

צחי הנגבי: מנכ"ל המשרד, יחד עם מנכ"ל המינהלת של הפיתוח במגזר הדרוזי והצ'רקסי, שרק לאחרונה נבחר במכרז שהנציבות פרסמה, כבר קיימו שורה ארוכה מאוד של ישיבות עבודה עם כל משרדי הממשלה כדי לגבש את הפתרונות שיסייעו לזרז את היישום בפועל של החלטת הממשלה.

צחי הנגבי: אני הנחיתי את המנכ"ל, והוא העביר את ההנחיה הלאה להקים במשרד שלנו, במשרד לשיתוף פעולה אזורי, שמופקד על מימוש החלטה 959, צוות של הסרת החסמים שכולל נציגים מכל הגופים והמשרדים הרלוונטיים, למשל, ממינהל התכנון, מרשות הטבע והגנים, מרשות מקרקעי ישראל ומכל משרדי הממשלה ששותפים למימוש ההחלטה.

צחי הנגבי: הצוות הזה כבר התכנס לישיבה ראשונה, ואמור לזרז את הליכי התכנון, להביא להסרת החסמים ולעזור לרשויות המקומיות בהתמודדות שלהן עם תהליכי התכנון.

צחי הנגבי: מטבע הדברים, הם מורכבים, מתארכים, וזו הדרך היעילה ביותר לאפשר ניצול מיטבי של כל המשאבים.

צחי הנגבי: אנחנו עושים מפגש נוסף של הצוות הזה בצפון בקרוב.

צחי הנגבי: לפני כמה ימים, ביום שני האחרון, מנכ"ל המשרד, ד"ר דרזנין, כינס ישיבת עבודה עם כל נציגי משרדי הממשלה השונים ועם נציגי מערכת מרכב"ה באוצר כדי לגבש פתרון טכני שיאפשר מעקב ובקרה מתמידים אחר הביצוע בכל משרד ומשרד, וגם לעקוב אחר ביצוע ההעברות התקציביות מכל משרד, מהמשרדים השונים לרשויות המקומיות.

צחי הנגבי: אנחנו נשלים את המהלך הזה, והוא יאפשר לנו להגביר את המעקב והבקרה גם אחרי מה שקורה בפועל, בעיקר אחרי מה שלא קורה, כדי להבין איפה החסמים ואיפה העיכובים.

צחי הנגבי: גיבשנו, בעקבות הדיונים עם כל משרדי הממשלה, אדוני היושב-ראש, הצעת מחליטים.

צחי הנגבי: היא מנוסחת, תונח בקרוב על שולחן הממשלה, ומטרתה – להסיט תקציבים בין-משרדיים, בהסכמת המשרדים, ולאפשר ביצוע ויישום של אותם סעיפים שהמשרדים מתקשים לבצע.

צחי הנגבי: זה צעד שיאפשר למשרדים הנוגעים בדבר לקבל תקציבים נוספים ממשרדים אחרים בנושאים כמו ניקוז, מבני ציבור, ובזאת גם יגדל משמעותית אחוז הביצוע בפועל.

צחי הנגבי: כמו כן, הגענו למסקנה שמן הראוי לפרסם מכרז לשכירת יועצים טכניים, כי חלק מהרשויות המקומיות, באופן טבעי, אין להן מיומנות מקצועית מעברן כדי לבצע מימוש בפועל של משאבים בהיקף שהחלטה 959 מדברת עליה, וככל שהצוות המקצועי שיעמוד לרשות הרשות המקומית יהיה מיומן יותר, ויכיר את כלל הפיתולים והאילוצים בתחום הזה, כך ניתן יהיה לממש את התקציבים באופן היעיל ביותר.

צחי הנגבי: אנחנו מקימים מטה למינהלת לפיתוח היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים בצפון הארץ כדי ששם יהיה עיקר הפעילות.

צחי הנגבי: כל היישובים הדרוזיים ממוקמים למעשה בצפון.

צחי הנגבי: לא רוצים לגרור אותם הלוך וחזור לתל אביב או לירושלים, לכן עדיף שיהיה מטה שיושב בצפון, ינגיש את מתן השירותים לרשויות המקומיות ויקל על המטה שלנו ללוות באופן יומיומי את האזור שנזקק להיצע שלהם, למעורבות שלהם.

צחי הנגבי: זה כבר אמור להיות בקרוב.

צחי הנגבי: היום למעשה בדרך מקרה מנכ"ל המשרד שלנו ומנהל המינהלת מסיירים ביישובים הדרוזיים בצפון ועומדים מקרוב על הצרכים.

צחי הנגבי: לסיכום, הדברים שאמר כאן חמד עמאר הם נכונים.

צחי הנגבי: המערכת מודעת להם; לא משלימה איתם; עושה מאמץ עצום כדי לנקוט מהלכים שיביאו למימוש יעיל ולניצול יעיל של התקציבים של החלטה 959.

צחי הנגבי: בעצם בימים אלה אנחנו מפרסמים שני מכרזים להכנת תוכנית אסטרטגית ארוכת טווח ליישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

צחי הנגבי: יועצים מקצועיים שנשכור יעמדו לרשות הרשויות בעבודתן עם גופי התכנון.

צחי הנגבי: אני סמוך ובטוח, אדוני היושב-ראש, ששורת הצעדים האלה תניב פירות לטובת היישובים והאזרחים הדרוזיים והצ'רקסיים, ונראה תוצאות בקרוב.

צחי הנגבי: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

צחי הנגבי: איך שאתה מציע – או להסתפק בתשובה או להעביר לוועדה.

צחי הנגבי: מה שנוח לך.

צחי הנגבי: אתה הצעת.

חמד עמאר: אולי ועדה.

צחי הנגבי: איזו ועדה לדעתך רלוונטית?

חמד עמאר: כספים.

צחי הנגבי: ועדת הכספים.

צחי הנגבי: מאה אחוז.

חמד עמאר: הבעת דעה של חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: הלכתי לפי הרישום שהיה לפניי.

חמד עמאר: רשום חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: דקה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי סאלח, הדיבור על תוכנית בהקשר של חוק הלאום והפגנות – הייתה הפגנה ראשונה של העדה הדרוזית, הפגנה עוצמתית – מעליב.

אחמד טיבי: כאשר יש נושא עקרוני – אלפים מרגישים שחוק גזעני פוגע בעצם הלגיטימציה של הקיום שלהם כאזרחים שווים במקום מולדתם – בא מישהו, ראש הממשלה, חשוב ככל שיהיה, ומציע לפצות אותם בתקציב כאן, תקציב שם, הקמת ועדה וכדומה.

אחמד טיבי: הסירוב בזמנו של הנהגת העדה הדרוזית להצעות המעליבות האלה ראוי לשבח.

אחמד טיבי: מה שדרוש הוא ביטול חוק הלאום ויחס שווה לכלל האזרחים, יהודים וערבים כאחד, על כל התת-קבוצות.

אחמד טיבי: אדם שמרגיש שהוא לא שווה, לא רק שמותר לו לכעוס, אלא מותר לו להתקומם נגד הקיפוח, הגזענות וההדרה.

אחמד טיבי: וכך היה בהפגנות האלה, שהשתתפו בהן גם יהודים וגם ערבים, והמאבק הזה יימשך בדרכים שונות.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה, דקה.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, הזלזול המתמשך, בשנים הרבות שחלפו, בעדה הדרוזית – אני יכול להגיד לך שיותר לא יעבוד על אף אחד.

סאלח סעד: ראש הממשלה, כשהקים את הוועדה בעקבות הלחץ הציבורי בישראל כנגד חוק הלאום – זה פשוט היה מדהים: עוד תרגיל אחד של ראש הממשלה בשביל למחוק דברים, בשביל למתוח דברים, בשביל לשכוח דברים.

סאלח סעד: הקמת ועדות.

סאלח סעד: ותאמינו לנו, המטרה האחת והיחידה שלנו היא שינוי חקיקה מהותי בחוק הלאום.

סאלח סעד: שני הדברים האלה – אנחנו צריכים לעשות אותם: להחזיר את המעמד של השפה הערבית כשפה רשמית, ושהחוק הזה יהיה חוק שוויוני, חוק-יסוד לכלל אזרחי ישראל.

סאלח סעד: לשם כך, אני הצעתי שתי הצעות: הצעת חוק אחת, שעולה ביום ראשון הקרוב לוועדת שרים – אני מאוד מקווה שוועדת שרים תאשר את זה – שוויון לאזרחי מדינת ישראל בלי הבדלי דת, גזע ומין; הדבר השני זה חוק הלאום – תיקון חקיקה של שוויון בחוק-יסוד: חוק הלאום שמדבר על כך שיהיה שוויון בלי הבדלי דת, גזע ומין ולאום, ועם הטבה מיוחדת לכל מי שחל עליו חוק שירות חובה.

סאלח סעד: אני מבקש, אם השר המכובד שנמצא כאן – צחי, אני יודע שיש לך הרבה זכויות אצל העדה הדרוזית, חברים טובים מאוד בעדה הדרוזית – ילחץ על ועדת השרים, אני מניח שאתה יושב שם, שיאשרו את הצעת החוק שתעלה ביום ראשון בוועדת שרים, זה יכול לסייע לנו רבות בשוויון לבני העדה הדרוזית.

סאלח סעד: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: בעד – להעביר לוועדה; נגד – להסיר מסדר-היום.

חמד עמאר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – שבעה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: ההצעה תועבר להמשך דיון בוועדת הכספים.

חמד עמאר: << הלסי >> מתן תרופה מצילת חיים לילדי הדושן החולים בניוון שרירים << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: מתן תרופה מצילת חיים לילדי הדושן החולים בניוון שרירים, מס' 10801, 10830 ו-10901.

חמד עמאר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת איציק שמולי.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: ישיב השר אלי כהן.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: חבריי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים ערב פתיחת הדיונים סביב סל התרופות, וכמו בכל שנה, אנחנו נמצאים במצב שבו יש מיטת סדום.

איציק שמולי: יש הרבה מאוד תרופות, הרבה מאוד בקשות, הרבה מאוד טכנולוגיות שמבקשות להיכנס אל הסל במטרה להקל את החיים על החולים, ולפעמים גם להציל חיים.

איציק שמולי: ואם יש משהו שהכנסת הזאת הצליחה בו בצורה באמת יוצאת דופן בשנה שעברה זה היכולת לקחת את אחד המאבקים שנגעו לחייהם של 80 ילדים, 80 ילדי SMA שחולים בניוון שרירים קטלני, ובמאבק ציבורי ראוי לציון הצלחנו בסופו של דבר להביא להכנסת התרופה לסל, ו-80 ילדים קיבלו את החיים שלהם במתנה.

איציק שמולי: על אף העובדה שתמיד הסל צר מלהכיל, ועל אף העובדה שאנחנו צריכים לעשות את ההתערבות הזאת באמת בדחילו ורחימו – כי בסופו של דבר הצלחה של מישהו אחד תמיד באה על חשבונו של מישהו אחר – כאשר מדובר על מאבק של ילדים אנחנו לא יכולים להישאר אדישים.

איציק שמולי: ואני אומר לכם, גם בשנה הזאת יש שני מאבקים שהכנסת חייבת להתגייס אליהם.

איציק שמולי: אתמול התכנסה השדולה למען מחלות יתום.

איציק שמולי: גם אתה, אדוני היושב-ראש, היית חלק ממנה.

איציק שמולי: ובשדולה דנו על הבעיה האמיתית, והבעיה היא בעיה אמיתית, כי החולים במחלות יתום, הסיכוי שלהם לקבל את אישור הסל לתרופה שהם צריכים – מה שהיה בשנה שעברה – הוא כמעט ולא קיים.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: קודם כול, עד שממציאים תרופה.

איציק שמולי: חברות התרופות לא משקיעות בפיתוח תרופות למחלות הללו.

איציק שמולי: יש מיעוט של חולים, ולכן זה לא משתלם כלכלית.

איציק שמולי: וגם כאשר כבר נמצאת תרופה, עושה ועדת הסל שיקול – שאי-אפשר להגיד שהוא לא לגיטימי – לכמה אנשים תעזור אותה תרופה שאנחנו נאשר.

איציק שמולי: בגלל העובדה שמדובר במחלות שיש בהן חולים מעטים – בגלל זה קוראים להן מחלות יתום – פעם אחר פעם הילדים או החולים במחלות הללו פשוט נדחים על הסף.

איציק שמולי: את הדבר הזה אנחנו צריכים לשנות גם ברמה הכוללת, על ידי הגדרה של סל תרופות ייעודי למחלות יתום שיקבע רף מינימום, לא רף מקסימום, לחולים במחלות האלה, אבל גם בהקשר של מה שקורה השנה.

איציק שמולי: בשני המקרים, גם בילדי הרככת וגם בילדי הדושן – מדובר בילדים שראינו אתמול – הם אומרים: אנחנו רוצים את החיים שלנו.

איציק שמולי: אנחנו לא יודעים כמה שנים אנחנו נחזיק, אבל אנחנו יודעים שהתרופה היא מצילת חיים.

איציק שמולי: ולכן, אנחנו מבקשים מוועדת הסל לאשר את התרופה, ואנחנו צריכים לצאת פה במאבק משותף – אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אמרת את שם התרופה?

איציק שמולי: בדושן זה אקסונדיס 51, אם אני זוכר נכון, וברככת אני לא זוכר את שמה.

איציק שמולי: אבל אנחנו קוראים לכל חברי הכנסת להיות שותפים למאבק הזה – 12 ילדי דושן ועוד 30 ילדי FSLH שאנחנו צריכים לעזור להם.

איציק שמולי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מודה לחברי שמולי, שקדם לי, על הצגת הנושא.

אחמד טיבי: שנים רבות אנחנו מדברים כמעט על אותו נושא.

אחמד טיבי: יש שמונה ילדים חולי דושן שאנחנו מעלים את הנושא שלהם פעם בוועדת העבודה והבריאות, פעם כאן, וכל מה שאנחנו דורשים זה לאשר טיפול תרופתי שלא נמצא בסל לילדים האלה.

עאידה תומא סלימאן: כמה יכולה לעלות תרופה כזאת?

חמד עמאר: לפי מה שנאמר אתמול בשדולה, כל שבוע 50,000 שקל.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אי-אפשר; המשפחות לא יכולות לעמוד בהוצאה הזאת.

אחמד טיבי: זה לא אנושי.

עאידה תומא סלימאן: – – – המדינה.

אחמד טיבי: המדינה מנוכרת לצרכים של שמונה ילדים, שמונה משפחות.

אחמד טיבי: תקציב מדינת ישראל הוא קצת מעל 400 מיליארד שקל.

אחמד טיבי: מה יקרה אם מדינת ישראל תכיל את שמונת הילדים האלה, כפי שעשתה במחלות נוספות?

אחמד טיבי: ב-Spinal Atrophy, ב-SMA, הצלחנו, פעם אחר פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: היה תפקיד חשוב גם לסגן השר ליצמן, חיובי.

אחמד טיבי: נדמה לי שגם בנושא הזה הוא משקיע מאמץ, אבל בשלב זה יש אטימות לסבל של הילדים.

אחמד טיבי: מחלת דושן היא מחלה גנטית, אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, שבה השרירים – היא מחלה גנטית כמעט הכי נפוצה בניוון שרירים, שבה השרירים הופכים להיות תאי שומן ורקמות חיבור.

אחמד טיבי: מה נפגע?

אחמד טיבי: התנועתיות של הילד, של החולה, ולכן יש הידרדרות.

אחמד טיבי: אחר כך יש בעיות נשימה, ואם לא מטפלים, התוצאה הסופית ידועה.

אחמד טיבי: ולכן, כל מה שאנחנו מבקשים זה שממשלת ישראל, עם תקציב ה-400 מיליארד שקל, תפסיק להיות אטומה ותגלה אמפתיה, הבנה, לשמונת הילדים האלה, וגם לילדים של הרככת.

אחמד טיבי: מה יקרה?

אחמד טיבי: מה יקרה?

אחמד טיבי: אני מקווה – אגב, טוב שראש הממשלה לא פה, כי הוא שר הבריאות, כי אחרת הוא היה יכול לעלות אחריי ולהגיד: אתם לא מעניינים, כמו שאמר לאישה – – –

קריאה: משעממים.

אחמד טיבי: משעממים ולא מעניינים, כמו שאמר לאישה ההיא מקריית שמונה.

אחמד טיבי: שוכרן.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר אלי כהן, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

אלי כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי כהן: אני אשיב בשמו של סגן שר הבריאות.

אלי כהן: וכך הוא כותב: ועדת הסל מונתה אתמול ומתחילה את דיוניה בקרוב.

אלי כהן: אחת התרופות שמועמדות בדיוני הוועדה היא התרופה אקסונדיס לחולי דוּשָן.

אלי כהן: יש לציין כי השנה הוגשו כ-750 בקשות להכללה בסל לתרופות וטכנולוגיות שונות בעלות של כמה מיליארדי ש"ח.

אלי כהן: התקציב העומד – – –

קריאה: דושֵן.

אלי כהן: דושֵן.

אלי כהן: אני מאחל לנו ורפואה שלמה, אבל באמת, מי שחולה במחלה – ותדייק את השם.

קריאה: דושֵן.

אלי כהן: דושֵן.

אלי כהן: קודם כול נאחל להם רפואה שלמה.

אלי כהן: אבל התקציב שעומד בנושא הזה לרשות הוועדה הוא 460 מיליון ש"ח, לכן הוא מציין שרק חלק מהבקשות תוכלנה להיכלל בסל הבריאות בשנה הבאה.

אלי כהן: הוועדה צפויה לסיים את עבודתה בסוף דצמבר ולפרסם את המלצותיה לציבור לאחר מכן.

אלי כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

אלי כהן: חבר הכנסת שמולי, מה אתם מבקשים?

איציק שמולי: מבקשים ועדת כספים.

אלי כהן: אין בעיה.

חמד עמאר: אז מה אתם מציעים?

חמד עמאר: להעביר את זה לוועדה?

חמד עמאר: אז בואו נצביע על העברה לוועדה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – שישה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת הכספים, כהצעת השר, כי השר מסכים.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעקב אשר ומירב בן ארי בנושא: הוראת משרד העבודה והרווחה המגבילה את הרכב גיל התלמידים במשפחתונים מותירה תינוקות רבים ללא מסגרת מפוקחת.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: << הלסי >> ציון יום בריאות הנפש העולמי << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: ציון יום בריאות הנפש העולמי, מס' 10805, 10808, 10813 ו-10902.

חמד עמאר: יציג את הנושא חבר הכנסת יהודה גליק.

חמד עמאר: גם כאן – תשובה של השר אלי כהן.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב בראש, סגן המזכירה, חבריי חברי הכנסת המתוקים; מתוקות אינן.

חמד עמאר: יש מתוקות.

חמד עמאר: מה, אתה לא רואה את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן?

יהודה גליק: חברות המשמר והמזכירות, עאידה, עאידה, נכון?

יהודה גליק: גם המתוקות, בסדר?

יהודה גליק: אבל גם חברות המשמר וכו', מן הקואליציה ומן האופוזיציה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יהודה גליק: חבריי, 10 באוקטובר נקבע בעולם כיום בריאות הנפש.

יהודה גליק: מתמודדי מחלות הנפש נראים כמו כל אדם.

יהודה גליק: הם לא מסתובבים לא עם אינפוזיה ולא עם גבס, הם לא צמודים לאיזשהו מתקן מיוחד, אבל המחלה שלהם היא מחלה ככל המחלות, היא מחלה לכל דבר ועניין.

יהודה גליק: עם זאת, התודעה בחברה, ההתייחסות לאנשים חולי נפש – זה כאילו קללה; זה איזשהו ביטוי – כשאדם חולה ומאושפז בבית חולים להתמודדות עם מחלות נפש לא שולחים לו פרחים, לא באים לבקר, מסתירים, מתביישים, כאילו הבן אדם חטא.

יהודה גליק: יתרה מזו, בתי החולים הפסיכיאטריים בישראל מיועדים לאשפוז כבית חולים.

יהודה גליק: אבל בשנים האחרונות צמח ליד בית החולים מוסד אחר, שנקרא "הבית המאזן".

יהודה גליק: אחד מהם קיים בירושלים ונקרא "סוטריה", וברחבי הארץ יש עוד כמה – יש אחד בהרדוף, יש ברחובות, בכרמיאל ובינוב.

יהודה גליק: אבל לצערנו, הבתים המאזנים, למרות שהם נותנים פתרון מיטבי, אלטרנטיבה לאשפוז, מונעים את בעיית התדמית וגם נותנים שם ליווי אישי – הבעיה היא שלמרות שמשרד הבריאות קיבל את ההחלטה להכיר במוסדות האלה ושקופות החולים יממנו אותם, עד היום הזה קופות החולים לא שותפות בעלויות האשפוז במקומות האלה, ועל כן העלויות הן גבוהות מאוד.

יהודה גליק: בסופו של דבר כל המומחים בעניין מסכימים שלמדינת ישראל ההשתתפות בעלות שם תהיה זולה יותר מאשר אשפוז בבתי חולים, אך לצערנו, הבתים המאזנים, כרגע עלותם יקרה מאוד, בהיותם פרטיים.

יהודה גליק: אני קורא לקופות החולים לאמץ את החלטת משרד הבריאות ולתת את המענים לבתים המאזנים.

יהודה גליק: והנקודה האחרונה היא חיזוק הטיפול בקהילה.

יהודה גליק: יש אפשרות לתת מענה קהילתי בלי אשפוז, וזה מחייב גם את הקהילה להתגייס לסייע; לדעת שאדם שנמצא בדיכאון, אדם בחרדה, במאניה דפרסיה, בפוסט-טראומה – כל המחלות האלה יכולות להיות מסוכנות מאוד, אבל אם יש את ההכלה של הקהילה אפשר להתמודד עם זה ולהתייחס לזה, וזו לא בושה להיות חולה במחלה כזאת.

יהודה גליק: אני קורא גם לעם ישראל, לקהילות, להיות ערניים, וגם למדינת ישראל לעודד את הפתרונות בקהילה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר אליהו כהן – מישהו קרא לו פה הכהן הגדול; אני אומר אליהו הנביא.

ישראל אייכלר: בכל אופן יש לך שם יפה, שני השמות – גם אליהו זה שם יפה וגם כהן.

ישראל אייכלר: אז תצליח.

ישראל אייכלר: אני מקווה שגם תצליח להעביר את המסרים שלנו אל שר הבריאות, שאמור לענות בדיון הזה.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור, ויש הרבה פניות של אנשים שמראות מצוקה גדולה וחוסר התאמה בין המערכת הרפואית הרגילה לזו של בריאות הנפש.

ישראל אייכלר: בריאות הנפש אינה מדע מדויק.

ישראל אייכלר: בריאות הגוף: אתה לוקח מדחום – אתה יודע אם יש לו חום; אתה עושה לו בדיקות דם – אתה יודע מה המחלה, אתה נותן לו תרופה.

ישראל אייכלר: גם בבריאות הגוף לא כל בני האדם דומים בתגובתם לתרופות, אבל באופן כללי פעילות הגוף דומה אצל כל בני האדם, ואפשר לייצר תרופות דומות לאותן מחלות.

ישראל אייכלר: לא כך הדבר בבריאות הנפש.

ישראל אייכלר: בגלל שבריאות הנפש היא מחוץ לגוף – זה הנפש, זה במוח, בלב, בנשמה, אלה דברים שאינם חומריים, פיזיים, מטריאליים, לכן גם קשה להתאים תרופה, כי כל נפש ונפש מגיבה אחרת לתלאות החיים.

ישראל אייכלר: לכן קשה למקצועיים, לפסיכיאטרים, לתאם תרופות שמתאימות לרוב בני האדם באותה מחלה, כי כל אחד מהחולים מגיב אחרת על כל אחת מהתרופות או כל אחת מהבעיות שהוא מתמודד איתן.

ישראל אייכלר: ולכן מאוד קשה בעניין הזה, והיו שנים שבאמת זה נראה – מי שזה היה מר גורלו, לא היה שום טיפול, והיו שנים שהסתירו, גם ילדים.

ישראל אייכלר: רק לפני 40 שנה ילדים מיוחדים היו מוסתרים, ואז החלה המהפכה, לפני 40 שנה, בהקמת החינוך המיוחד – אחד מהם היה הרב דב לוי, זיכרונו לברכה, שייסד את שיח סוד – והביאו את הילד המיוחד לקדמת הבמה.

ישראל אייכלר: בבריאות הנפש למבוגרים עדיין לא זכינו שבריאות הנפש תהיה מכובדת ותהיה ראויה ותהיה מטופלת כמו בריאות הגוף.

ישראל אייכלר: מה שצריך לעמוד, לדעתנו, לעיני משרד הבריאות זה להבין שבריאות הנפש, רפואת הנפש, חייבת להתנהל בצורה שונה מבריאות הגוף.

ישראל אייכלר: אתה נכנס לבית חולים רגיל – כל בני האדם ששוכבים באותו חדר הם אותו הדבר, אותה מחלה.

ישראל אייכלר: פה מדובר בטיפול בצורה עדינה, עם הלב, עם הנשמה, ברצף טיפול מתאים, מעבר לאשפוז, במשך שנים, לכל חולה וחולה, בקהילה – כמו שהוזכר כאן – אחרת הטיפול לא יביא לתוצאה הרצויה.

ישראל אייכלר: ולכן, בגלל שהמצב הוא כזה, יש מצב שקופות החולים – הייתה רפורמה במערכת בריאות הנפש.

ישראל אייכלר: צריך לבדוק גם את קופות החולים וגם את החברות, העמותות, המוסדות, שעוסקים בשיקום חולי נפש, שקורסים תחת העומס, אבל מי שסובל באמת מהקריסה הזאת הם הסובלים בנפשם ובני המשפחה שלהם.

ישראל אייכלר: אני לא דורש הגדלת תקציבים ומיליארדים נוספים, כבוד השר, לעניין של בריאות הנפש, אבל אותם מיליארדים שמוקדשים – כמו שלגבי החינוך המיוחד ומחלות של פיגור ודברים כאלה יש במשרד הרווחה צורה מאוד מסודרת וברורה של איפה הכסף הולך, כך צריך להיות במשרד הבריאות לבריאות הנפש.

ישראל אייכלר: צריך ליצור מצב ברור – מהן הזכויות שמקבל החולה, ולפקח היטב על כך שהכספים הרבים שמוזרמים ממשרד הבריאות יגיעו לנפש החולה, ולא לארגונים ולמוסדות ולקופות החולים.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר אלי כהן, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

אלי כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי כהן: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אייכלר, קודם כול, התוודענו בשם אליהו, אז יש לך גם אל וגם יהו, ונוסיף גם כהן.

אלי כהן: אז אחרי זה, בפעם הבאה, תזכור לדבר על זה.

אלי כהן: חבריי חברי הכנסת, בקשר להצעות הדחופות שהועלו כאן, אני אשיב בשמו של סגן שר הבריאות ליצמן.

אלי כהן: וכך הוא כותב: אכן, נושא בריאות הנפש הינו נושא בעל חשיבות עליונה, ועומד בלב השיח הציבורי בארץ ובעולם.

אלי כהן: בשנים האחרונות, הוא מציין, משרד הבריאות פעל בכמה מישורים בתחום זה, ובכלל זה בנושאים הבאים, כפי שהוא מפרט: קידום בריאות הנפש בקהילה – כאן מדובר על הרפורמה בבריאות הנפש, שבה הועברה האחריות לקופות החולים, וכיום מטופלים כ-300,000 איש במסגרות ובמסלולים שונים.

אלי כהן: הקופות מפעילות עשרות מרפאות ומאות נקודות שירות ומטפלים עצמאיים לרווחת הציבור.

אלי כהן: בעייתה העיקרית של הרפורמה היא תורי המתנה, שנגזרים בעיקר מעלייה בביקושים ומירידת הסטיגמה.

אלי כהן: בכוונת משרד הבריאות להוציא סטנדרטים לקופות החולים ולהגדיר מהם זמני ההמתנה המקסימליים לטיפול במטופל, הן לייעוץ רפואי והן להתערבות שיחתית – פסיכותרפיה.

אלי כהן: במקביל פועל המשרד בצוותי עבודה לקראת פתיחת הסכמי הרפורמה, ומפעיל חשיבה רבה בקשר לניווט העתידי של התהליך.

אלי כהן: עוד הוא מציין שמתקיים מעקב אחר מודל הבתים המאזנים.

אלי כהן: הוא מציין שקיימים חמישה בתים כאלה.

אלי כהן: הבתים עדיין בשלב של מעקב ניסיוני של המשרד.

אלי כהן: המשרד יצר אמות מידה לפעילתם של הבתים, והם נמצאים תחת בקרה.

אלי כהן: בסך הכול, בשנתיים האחרונות טופלו כ-313 איש בבתים.

אלי כהן: אנשי המקצוע במשרד רואים במודל מודל מבטיח, והם מתכוונים לדון בהבטחת איתנותו.

אלי כהן: כמו כן, הם מציינים – – –

יהודה גליק: – – – שעד היום קופות החולים לא אימצו את העמדה של משרד הבריאות.

יהודה גליק: משרד הבריאות תומך, אבל קופות החולים – – –

אלי כהן: חבר הכנסת גליק, אני בטוח שאתה יודע שזה נושא חשוב, ואני מניח שאם הגשת שאילתה, את בטח מכיר את הנושא הזה לעומק, ואת רוח הדברים שלך אני מבטיח שנעביר גם לסגן השר ליצמן.

אלי כהן: במהלך השנתיים האחרונות פעל משרד הבריאות להפחתת השימוש באמצעים מגבילים – הגבלות מכניות בבריאות הנפש.

אלי כהן: עד כה חלה הפחתה בכ-60% מההגבלות.

אלי כהן: הוצא חוזר מנכ"ל בנושא, והוספו משאבים חלקיים לבתי החולים, בעיקר תקני סיעוד ותקני סטודנטים.

אלי כהן: נערכו הכשרות באוקספורד ובבתי החולים הפסיכיאטריים, והם ממשיכים בהטמעת השינוי.

אלי כהן: קיימת תוכנית בינוי לשיפור תשתיות בתי החולים, ולאחרונה החלו לפעול תוכניות העשרה ופנאי בכל בתי החולים לרווחת המטופלים.

אלי כהן: נפתחו שמונה שירותי טיפול יום להפרעות אכילה למבוגרים, וכן הורחבו השירותים לילדים ונוער.

אלי כהן: שני שירותים נוספים ייפתחו עד סוף השנה הנוכחית.

אלי כהן: הם מציינים שהם עוסקים בפיתוח מודלים ושירותים עבור מטופלים מורכבים – אוכלוסיות קצה, כפי שזה מוגדר – מכרז קהילה משקמת, אשר הינו מודל אשר עתיד להוציא מבתי החולים הפסיכיאטריים את החולים הכרוניים ולשלבם בקהילה, מכרז שעומד לצאת עד תום השנה הנוכחית.

אלי כהן: תוכנית לאומית למניעת אובדנות: בהחלטת ממשלה מס' 1091 הוקצה תקציב ייעודי לשנים 2014–2016.

אלי כהן: היקף התקציב אשר הוקצה בהתאם להחלטת הממשלה עמד על 55 מיליון שקל בכל אחת משלוש השנים המוזכרות.

אלי כהן: כמו כן, קיים תקציב של 18.4 מיליון ש"ח בבסיס התקנה התקציבית הרלוונטית, אשר שווה ערך ל-55 מיליון ש"ח לשלוש השנים, בדומה לרמת התקציב אשר נקבעה בהחלטת הממשלה, ומתוכם זמינים לשימוש כעת כ-13 מיליון ש"ח.

אלי כהן: המשרד, הם מציינים, מייחס חשיבות רבה לנושא מניעת אובדנות, וממשיך לעקוב אחר התקדמות תוכנית העבודה ולפעול כדי לשפר את מדיניותו בנושא.

אלי כהן: בימים אלו נמצאת בתהליך גיבוש תוכנית העבודה לשנת 2019, ובסופו הם יאשרו את משימות היחידה למניעת אובדנות ואת היקפן התקציבי.

אלי כהן: לסיכום, מציין סגן השר ליצמן, המשרד פועל ללא לאות לפיתוח מנגנוני בקרה ושיפור השירות בתחום כה רגיש, והוא רואה את טובת המטופלים ובני משפחותיהם לנגד עיניו.

אלי כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

אלי כהן: מה אתם מבקשים, החברים?

יהודה גליק: דבר אליהו הכהן.

ישראל אייכלר: אם אתה מסכים – – – בוועדה – – –

חמד עמאר: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי כהן: מקובל.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אנחנו מציעים לוועדה לפניות הציבור.

יהודה גליק: הוועדה לפניות הציבור.

חמד עמאר: אם השר מסכים, אין לנו בעיה.

אלי כהן: מסכימים.

אלי כהן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה המיוחדת לפניות הציבור נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – שלושה, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: ההצעה תעבור לוועדה לפניות הציבור.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: חברי הכנסת, אני אקרא מחדש את ההודעה, בגלל שטעיתי קודם.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעקב אשר ומירב בן ארי בנושא:

נאזם בדר: הוראת משרד העבודה והרווחה המגבילה את הרכב גיל הילדים במשפחתונים ומותירה תינוקות רבים ללא מסגרת מפוקחת.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: << הלסי >> הסתות נגד המועמדים הערבים לרשויות המקומיות בערים המעורבות << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה האחרונה לסדר-היום: הסתות נגד המועמדים הערבים לרשויות המקומיות בערים המעורבות, מס' 10861.

חמד עמאר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

יהודה גליק: אתם יודעים ערבית, אתם יכולים לדבר אחד עם השני בערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לדבר בערבית, רק אני אכבד את שני חברי הכנסת והשר, או בעצם חבר הכנסת, היושב-ראש, סגן השר והשר שנשארו עד השעה המאוחרת הזאת, סבלו בשקט וחיכו להצעה הרגילה שלי.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אכבד אותם ואדבר בעברית.

עאידה תומא סלימאן: האמת, כולנו יודעים שחזרנו לכנסת בתחילת השבוע הזה, אבל שם, בכפרים ובערים, קיימות מערכות הבחירות המוניציפליות.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו עוד 12 ימים אשר בהם כל צד ינסה לשכנע שצריך לבחור בו.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לראות מערכת בחירות שיש בה ניסיון לשכנע את האזרח הפשוט למה צריך להצביע עבור בן אדם מסוים או מפלגה מסוימת בכך שנותנים לו לדעת מה התוכניות החברתיות, הפוליטיות, התרבותיות של כל צד, שבאים בשקיפות רבה ומדברים על איך ינהלו את המועצה המקומית.

עאידה תומא סלימאן: בחלק מהרשויות המקומיות ואצל חלק מהמועמדים זה מה שקורה, שבאים ומדברים לשכל של הבוחר ולרצונות שלו – מה באמת אזרח פשוט היה רוצה לראות בכל עיר ובכל מקום מגורים שהוא חי בו.

עאידה תומא סלימאן: אלא שבחלק מהמקומות, ובעיקר איפה ששתי האוכלוסיות, הערבית והיהודית, חיות ביחד – אני באה מעיר מעורבת, ואני מאוד שמחה לדעת שעד היום הזה עוד לא נתקלנו בקמפיינים או בתעמולה לבחירות, בינתיים, בעיר עכו, ואני מקווה שזה יישאר ככה, שנגועה בגזענות או שיש בה ניסיון להסית נגד ציבור מסוים, אבל בשאר הערים המעורבות, ובערים שיש בהן ערבים שחיים עם יהודים, ראינו הרבה מאמצים, לצערי הרב, מצד חלק מהמפלגות, להסיט את הדיון ולהסית נגד חלק מהבוחרים בזה שהביאו לקמפיינים נוטפי גזענות, הסתה, מיזוגניה ושיסוי.

עאידה תומא סלימאן: זה מתברר יותר ויותר גם בשלטי החוצות וגם באמירות המאוד-קשות של מועמדים מובילים, או אפילו מועמדים שמובילים בתוך מפלגות ארציות.

עאידה תומא סלימאן: מה שמעניין הוא שרוב הקמפיינים האלה – וזה מעיד על משהו – שרוב הקמפיינים הגזעניים הם קמפיינים של רשימות ששייכות למפלגות ארציות שקיימות בתוך הבית הזה, שיש להן ייצוג בכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת להגיד שוב שהם גם יושבים בצד הזה של האולם, כלומר חלק מהקואליציה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ראינו ברמלה – איפה ש-23% מהאוכלוסייה שגרה שם, ברמלה, מתושבי העיר, היא אוכלוסייה ערבית והם אזרחים ערבים – שתלו שלטי חוצות לפני יומיים שנראית בהם בחורה, שבחרו כנראה במיוחד שהיא תיראה מאוד אשכנזייה, בחיג'אב, עם כיסוי ראש, והסיסמה: מחר זאת יכולה להיות הבת שלך.

עאידה תומא סלימאן: אלה שלטי החוצות.

עאידה תומא סלימאן: המשיכו מתחת לסיסמה: רק בית יהודי חזק ישמור על רמלה יהודת.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, זה ניסיון – אפשר להגיד גזעני, וזה ברור, אבל זה ניסיון שלא מביא בחשבון את ההשלכות של מערכת ההסתה מהסוג הזה.

עאידה תומא סלימאן: בתל אביב – נהוג במדינה להגיד: מדינת תל אביב, הליברלית, הפלורליסטית – גם בתל אביב, מה שנקרא בירת הדו-קיום; יש אנשים שאומרים כך על תל אביב, וששם אפשר שכולם יחיו אחד לצד השני בלי הבדל – מפלגת השלטון, ואני מתכוונת למפלגת הליכוד, מתייחסת לערבים בכינוי "הם", וליהודים "אנחנו", והסיסמה היא "או אנחנו או הם".

עאידה תומא סלימאן: איום כזה.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת "או אנחנו או הם"?

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות?

עאידה תומא סלימאן: בעצם, למה אני שואלת איך יכול להיות?

עאידה תומא סלימאן: זה כן יכול להיות.

עאידה תומא סלימאן: דווקא יכולה להיות נימה כזאת שתבוא ממפלגת הליכוד, מנציגים של מפלגת הליכוד, כאשר ראש הממשלה לא מפסיק לדבר על האזרחים הערבים בנימה כזאת; כאשר הוא מסית נגד מנהיגי האוכלוסייה הערבית ונגד נציגי האוכלוסייה הערבית בצורה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: למה ציפיתי?

עאידה תומא סלימאן: כנראה זה מחלחל וחודר עמוק מאוד, וזה מגיע לרמה המקומית.

עאידה תומא סלימאן: רק מה?

עאידה תומא סלימאן: ברמה המקומית זה גם יוצא לרחוב.

עאידה תומא סלימאן: זה לא רק נאומים שיוצאים שם לחלל של הכנסת, אלא זה יורד לרמה של השכונה, איפה שחיים היהודי והערבי והערבייה והיהודייה ביחד באותה שכונה.

עאידה תומא סלימאן: אני חיה בבניין שיש בו שכנים טובים יהודים ושכנים טובים ערבים, ואנחנו בקשר טוב.

עאידה תומא סלימאן: תתארו לעצמכם – – –

יהודה גליק: – – – ראש העיר שלך?

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שסניף הליכוד יוצא נגדו, אז בוא לא ניכנס לזה.

יהודה גליק: לא, ודאי שלא.

עאידה תומא סלימאן: אה.

יהודה גליק: לא.

עאידה תומא סלימאן: קריאה להצבעה בפתק ירוק זו לא יציאה נגד המועמד?

עאידה תומא סלימאן: אז בוא – – –

יהודה גליק: ראש הממשלה – – –

עאידה תומא סלימאן: אני לא אנהל מערכת בחירות של אף ראש עיר עכשיו.

יהודה גליק: – – –

עאידה תומא סלימאן: מה שאכפת לי זה ההסתה לגזענות.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי בתחילת הנאום שלי שאני שמחה שעד עכשיו – זה לא אומר שאין גזענות בעיר וזה לא אומר שאין שנאה בעיר, אבל לפחות עד עכשיו זה לא היה חלק מקמפיין הבחירות.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה מאוד שזה לא יהפוך לקמפיין בחירות.

עאידה תומא סלימאן: בחיפה, כמובן, הייתה גם הסתה על המועמד – על מועמד ערבי במיוחד, והוא דווקא המועמד של המפלגה שלי, אבל גם הייתה קריאה לקנות רק מסוחרים יהודים, לקדם סוחרים יהודים.

עאידה תומא סלימאן: היה רצון אצל אחד הבוחרים ליצור רשימה, רשימת מומלצים, רק של סוחרים יהודים, שמותר לקנות מהם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאין בינינו חילוקי דעות שדעות כאלה – לפחות המעט שנמצאים בתוך האולם עכשיו – אני מקווה מאוד שאין חילוקי דעות שקמפיינים כאלה, אי-אפשר לנטוע אותם עמוק בתוך האוכלוסיות, איפה שגרים ביחד יהודים וערבים, ולא להביא בחשבון את ההשלכות שיכולות להתפתח.

עאידה תומא סלימאן: אצלנו בערבית אומרים: (אומרת בערבית ומתרגמת:) זאת אומרת, הבחירות באות ליום אחד, אבל העיר או מקום המגורים נשארים לעד.

עאידה תומא סלימאן: קמפיין כזה לא תורם לראייה כזאת אלא מחדד יותר ויותר את הגישה המסיתה, את הגישה שמלבה את השנאה בתוך אוכלוסייה, שתמשיך לחיות גם אחרי הבחירות ותמשיך להיות במקום הזה, אלא אם כן מישהו מתכנן משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני חושבת שכשאנחנו יושבים פה בכנסת ומבטאים דברים גזעניים – והיום הזה אנחנו דיברנו הרבה על גזענות ועל קו פוליטי גזעני – אנחנו לא מביאים בחשבון, או אלה שמסיתים לא מביאים בחשבון איך האדם הפשוט יכול לתרגם את הדברים הקשים שנאמרים פה ביום-יום.

עאידה תומא סלימאן: בחוק הרשויות המקומיות (בחירות), נקבע בסעיף 39א, שרשימת מועמדים לא תשתתף בבחירות לרשויות המקומיות אם יש במטרותיה או במעשיה, במפורש או במשתמע, בין היתר, הסתה לגזענות.

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לשאול – ואני יודעת שיש סמכות לוועדות המקומיות, לוועדות הבחירות המקומיות, גם לפסול וגם להסיר קמפיינים: האם היו יוזמות מצד ועדות מקומיות לפעול בכיוון של מיגור תופעת הקמפיינים המסיתים והגזעניים, כל הקמפיינים האלה, ואיפה?

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד איזה תפקיד – אני חושבת שמאוד חשוב לנו לדעת אם משרד הפנים הוציא הוראות ברורות שמפעילות את החוק כמו שצריך ושוועדות הבחירות יבינו את החשיבות של התפקיד שלהן במניעת קמפיינים גזעניים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן השר חבר הכנסת משולם נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת המתמידים שנשארו לשמוע, לפחות יש אל מי לדבר.

משולם נהרי: חברת הכנסת, הדברים שאמרת הם דברים קשים, וזו המציאות.

משולם נהרי: אנחנו עדים לשיח שלא חלמנו עליו, שיח מאוד קשה, ואנחנו רואים את זה בהרבה מקומות.

משולם נהרי: אנשים שרוצים להיות נבחרי ציבור מנסים להיבנות על השמצות.

משולם נהרי: ולזה קוראים נבחרי ציבור.

משולם נהרי: אני לא יודע למה קוראים להם נבחרי ציבור.

משולם נהרי: במה הוא נבחר – בזה שהוא יודע להטיח האשמות באחרים?

משולם נהרי: להיבנות על חורבנו של השני?

משולם נהרי: תבוא ותציע לנו עולם יפה יותר.

משולם נהרי: היה דור המבול; עכשיו אנחנו אחרי המבול.

משולם נהרי: תבנה משהו חדש, תן בשורה, אבל למה להיבנות על חורבנו של השני?

משולם נהרי: אנחנו רואים את זה באשדוד.

משולם נהרי: אי-אפשר להאמין שבמדינת ישראל קורה דבר כזה, לגבי הדתיים, לגבי החרדים.

משולם נהרי: אם זה היה קורה בחו"ל היינו צועקים: אנטישמיות; לא יכול להיות דבר כזה, ורצים לאו"ם, רצים לכל מיני מקומות.

משולם נהרי: פה, באשדוד, בלב המדינה, משתלחים ואין גבולות.

משולם נהרי: כסדום היינו, לעמורה דמינו.

משולם נהרי: כל השיח הזה – זה שיח בין צעירים, ובין מבוגרים.

משולם נהרי: אין תרבות דיבור.

משולם נהרי: אני חושב שמערכת החינוך צריכה להתעשת ולחנך למידות טובות, לנימוסים והליכות; לדעת לכבד אחד את השני.

משולם נהרי: אני חושב שצריך לעשות את זה כשהתלמידים עדיין נמצאים במערכת החינוך ולגדל דור חדש.

משולם נהרי: אמרתי את מה שאני מרגיש ומה שאני רואה, ופשוט המצב הולך ומחמיר; הוא לא נהיה יותר טוב, הוא לא הולך ומשתפר, אלא הוא יורד לדיוטות תחתונות.

משולם נהרי: לגבי משרד הפנים: ראשית, חשוב לי להבהיר שמשרד הפנים מגנה בתוקף כל שימוש בתעמולה מסיתה וגזענית כנגד כל קבוצת אוכלוסייה שהיא וכנגד מועמדים למועצות ולרשויות.

משולם נהרי: אירוע הבחירות המוניציפליות הוא אחד מיסודות המשטר הדמוקרטי בישראל, ויש חשיבות גבוהה במיוחד לשמירתו כהליך המכיל את מגוון קבוצות האוכלוסייה בחברה הישראלית ומאפשר לכל תושב להשמיע את קולו, להציע את מועמדותו ולהשפיע על התהליך הדמוקרטי החשוב, בהתאם לקריטריונים הקבועים לכך בחוק.

משולם נהרי: משרד הפנים איננו הגוף האמון על ניהול קמפיינים ציבוריים ופוליטיים של רשימות המועמדים המתמודדות בבחירות לרשויות המקומיות ברחבי הארץ.

משולם נהרי: הסתה לגזענות או הסתה לאלימות הן עבירות פליליות, ועונשן בצידן, ומשטרת ישראל, כגוף האמון על אכיפת החוק ושמירת הסדר הציבורי, אמורה לבחון ולחקור תלונות על הסתה לגזענות או לאלימות, בין שההסתה נעשית במסגרת תעמולת בחירות לרשויות המקומיות ובין שבכל דרך אחרת.

משולם נהרי: זו הייתה השאלה.

משולם נהרי: לגבי ההסתה, אני חושב שזה התפקיד של משטרת ישראל, במקום שעוברים על החוק, אז – – –

עאידה תומא סלימאן: בבוקר השר לביטחון פנים אמר שזה לא תפקידה של המשטרה, אלא שזה מועבר לפרקליטות.

עאידה תומא סלימאן: כל אחד – – –

משולם נהרי: הסתה שיש לה השלכות והשפעות – זה משטרת ישראל, אבל אם היינו מדברים לא על הסתה אלא על תעמולה שהיא לקויה, אז יש את ועדת הבחירות, ואני לא רוצה להיכנס לתפקיד של ועדת הבחירות, אבל זה תפקידה.

משולם נהרי: ועדת הבחירות היא עצמאית, והיא זו שיכולה לפסול – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

משולם נהרי: היא לא כפופה למשרד הפנים.

משולם נהרי: היא זו שיכולה לפסול גם קמפיינים.

משולם נהרי: ושמעתי את השאלה בסוף בסוף, אם היו מקרים כאלה.

משולם נהרי: זה לא קשור לתשובה שלי, אבל היו כמה מקרים, נדמה לי אפילו 200 מקרים כאלה, והיא דנה בהם בימים האלה, ועדת הבחירות.

עאידה תומא סלימאן: יש כ-200 מקרים שוועדת הבחירות דנה בהם?

משולם נהרי: כן, כן.

משולם נהרי: אני אגיד לך בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: אבל שר הפנים ממנה.

עאידה תומא סלימאן: אתם במשרד הפנים ממנים את הוועדות.

משולם נהרי: בחודשים האחרונים הוגשו וטופלו על ידי השופטים כמעט 200 עתירות על הפרות של חוק דרכי התעמולה.

עאידה תומא סלימאן: כן, כללי, אבל לא בעניין – – –

משולם נהרי: כן, באופן כללי, אבל שתי העתירות שנוגעות להסתה וגזענות, דנים בהן בימים אלה.

משולם נהרי: לכן, הם גם הכתובת.

משולם נהרי: אם זה עניין של תעמולה לא נכונה והכול אז זה ועדת הבחירות, ואם זו הסתה, משטרת ישראל לא יכולה להתעלם.

משולם נהרי: אנחנו יודעים לאן מביאה הסתה ומה עשתה בעבר ההסתה, ומשטרת ישראל, בסופו של דבר, היא שצריכה להתמודד עם התוצאות הקשות.

משולם נהרי: תודה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

משולם נהרי: אני מציע להסתפק, אבל אם – – –

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש משהו חסר באחריות – האחריות של מי ואיך – – –

חמד עמאר: אז בוא נציע להעביר לוועדת הפנים, אדוני השר, ונקיים דיון שם.

חמד עמאר: נבקש מיושב-ראש ועדת הפנים.

משולם נהרי: אין לי התנגדות.

חמד עמאר: אז נצביע על העברה לוועדת הפנים.

חמד עמאר: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – שלושה, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא יועבר לוועדת הפנים להמשך דיון.

חמד עמאר: תם סדר-היום.

חמד עמאר: להזכירכם, ביום ראשון, י"ב בחשוון התשע"ט, 21 באוקטובר 2018, בשעה 17:00 תקיים הכנסת ישיבה מיוחדת לזכרו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין ז"ל, במלאות 23 שנים להירצחו.

חמד עמאר: ישיבה זו נעולה.