ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 362, 2018-10-15 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ו' בחשוון תשע"ט, 15 באוקטובר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת של הכנסת לכבוד פתיחת המושב החמישי של הכנסת העשרים.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שכולנו ראינו סימני שאלה בכלי התקשורת אם זה המושב האחרון של הכנסת העשרים, אז הינני להודיע שזה המושב האחרון בכל מקרה של הכנסת העשרים, כי הוא כולל את כנס החורף וכנס הקיץ.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין והגברת נחמה ריבלין; נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות ומר דוד חיות – עו"ד דוד חיות; ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני; שרים; חברי הכנסת בהווה ובעבר; מבקר המדינה, השופט בדימוס יוסף שפירא; יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון והגברת לודמילה תיכון; מכובדיי סגל א' של המדינה; ראשי הנציגויות הזרות; ראשי העדות הדתיות בישראל; מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ; מנכ"ל הכנסת אלברט סחרוביץ; היועץ המשפטי לכנסת עו"ד איל ינון; ראשי רשויות; אחותו של חייל צה"ל הנעדר רב-סמל יהודה כץ ושאר הקרובים של הנעדרים; חיילים וסוהרים; אורחים נכבדים, אזרחי ישראל; אדוני ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: טוב לראות כאן שוב את כולכם, טוב לראות את המליאה שלנו שוב מלאה מפה לפה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לכולכם חורף טוב, עם פעילות פרלמנטרית פורה.

יולי יואל אדלשטיין: ומכיוון שאנחנו הערב, לפי המסורת היהודית, גם מתחילים לבקש גשמי ברכה, אז שיהיו לנו הרבה גשמי ברכה על אדמת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני בטוח שבשם כולם אני מבקש לשלוח מכאן איחולי החלמה ורפואה שלמה לחברנו היקר, שר הדתות שלנו, חבר הכנסת דוד אזולאי, דוד בן פרלה, בתקווה שיחזור אלינו בקרוב בבריאות מלאה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנתחיל יש לי בקשה לחברי הכנסת וגם לאורחים הרבים ביציעים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתרגשים, פתיחת המושב, ולמרות ההתרגשות – הרבה יש לומר – השתדלו לשמור על כבוד הכנסת ולהימנע ממחיאות כפיים במהלך הנאומים של מי מן הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, רוב הדברים בחיים נתונים בספק.

יולי יואל אדלשטיין: עצוב, אבל ככה זה.

יולי יואל אדלשטיין: כמעט כל מה שחשוב בחיים לא בטוח במאה אחוז, והעתיד הוא באופן כללי דבר חמקמק וקשה לחיזוי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש בכל זאת כמה דברים שאפשר לסמוך עליהם לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: אחד מהם הוא שלא משנה מה יקרה, לא משנה מי יגיד מה ומי יעשה מה – כפי שכבר אמרנו, המושב שאנחנו פותחים היום הוא המושב האחרון בהחלט של הכנסת העשרים.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי, העובדה שמדובר במושב האחרון לפני הבחירות לא מעניינת את המובטלים, את הנכים או את כל מי שזקוק שנפעל עבורו במלוא הרצינות.

יולי יואל אדלשטיין: העובדה שמדובר במושב האחרון לפני הבחירות גם לא מעניינת את תושבי הדרום.

יולי יואל אדלשטיין: היא גם ממש לא מעניינת את החקלאים שהשדות שלהם נשרפים בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: מה המסקנה?

יולי יואל אדלשטיין: שגם על ההתנהגות שלנו, על ההתבטאויות שלנו, על האחריות הקולקטיבית שלנו כלפי הציבור, לעובדה שמדובר דווקא במושב האחרון של הכנסת הזו לא צריכה להיות שום השפעה.

יולי יואל אדלשטיין: למרות הפיתוי, זה לא הזמן להציף את מזכירות הכנסת בהצעות חוק פופוליסטיות.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא הזמן לנאום נאומים קיצוניים מעל הדוכן – שלא מבקשים להשיג כלום חוץ מן הכותרות.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא הזמן להפוך את ועדות הכנסת לקרדום לחפור בהן, עוד קצת תשומת לב במקום להשקיע זמן ומאמץ לטובת אזרחי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא תמים.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע לכם, זו לא השנה הראשונה שלי בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי כאן כבר בשנות בחירות, ואני יודע איך זה עובד בדרך כלל.

יולי יואל אדלשטיין: אבל במשמרת שלי אני לא מתכוון לתת לזה יד.

יולי יואל אדלשטיין: מבחינתי, שנת בחירות או לא שנת בחירות, הכנסת לא תהפוך לא לשוק ולא לקרקס, במושב האחרון בדיוק כמו במושב הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: אזרחי ישראל צופים בנו, אזרחי ישראל מצפים מאיתנו, אזרחי ישראל גם דורשים מאיתנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכולכם להמשיך ולכבד את הדרישה הזאת, ומודיע שבמקרים שבהם לא כך יהיה – נאכוף זאת.

יולי יואל אדלשטיין: ניאלץ להטיל סנקציות על חברי הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: נטיל אותן.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת האתיקה תצטרך לעבוד שעות נוספות?

יולי יואל אדלשטיין: היא תעבוד.

יולי יואל אדלשטיין: ככל שזה תלוי בי, הכנסת העשרים תמלא את האחריות שלה כלפי העם בישראל גם במושב האחרון.

יולי יואל אדלשטיין: את האמירה הזאת אתם בהחלט יכולים לצרף לרשימה הקצרה של הדברים שאפשר להיות בטוחים בהם במאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את רגעי הרצון של פתיחת המושב עבור עניין נוסף שקשור לבחירות, אומנם בחירות אחרות אבל לא פחות חשובות.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע לכולכם, אנחנו נמצאים בעיצומה של מערכת הבחירות לרשויות המקומיות.

יולי יואל אדלשטיין: בעוד שבועיים אזרחי ישראל ילכו לבחור את הנציגים שידאגו לניקיון, לחינוך, לארנונה ולכל מה שמעסיק אותנו ביום-יום.

יולי יואל אדלשטיין: בסוף השבוע שעבר ביקרתי – אני בטוח שלרבים מן היושבים כאן היו חוויות דומות – באחת מערי הנגב, ואחד המתמודדים שם פרס בפניי תמונה מזעזעת של חלק ממסעות הפרסום ברחבי הארץ: תמונות של נשים מועמדות שמושחתות, סרטוני בחירות שמשמיצים מועמדים חרדים, שמסיתים בלי הבחנה כלפי ערבים אזרחי ישראל, שמפלגים בין עולים חדשים לוותיקים – קמפיינים שלמים שמתבססים על שנאת הזר והפחד מן השונה.

יולי יואל אדלשטיין: בכל המקומות שזה קורה יש משהו אחד משותף: יש ניסיון לשכנע את הציבור שיהיה יותר טוב אם רק ה"הוא", ולא משנה מי זה אותו "הוא", פשוט ייעלם מן העיר, לא יימצא ולא ייראה.

יולי יואל אדלשטיין: זו אשליה מסוכנת.

יולי יואל אדלשטיין: תמיד היינו חברה מגוונת: כשראינו בתכונה הזאת מקור לעוצמה, היא באמת העצימה אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כשראינו בתכונה הזו חולשה, היא החלישה אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חייבים לחזור ולהאמין בכוח של שיתוף פעולה, אנחנו חייבים לחזור ולהאמין שכאשר נציגי קבוצות שונות עושים אחת ועוד אחת – התוצאה היא תמיד יותר משתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא מכאן לכל המתמודדים, לכל המעורבים, לכל מי שיש לו עיניים לראות ולב להבין: די להסתה.

יולי יואל אדלשטיין: זכרו שב-30 באוקטובר, אחרי נעילת הקלפיות, כולנו נישאר כאן ואף אחד לא ייעלם מן העיר.

יולי יואל אדלשטיין: זכרו שאחרי הבחירות יתחיל האתגר האמיתי: למצוא את הדרך לחיות יחד למרות ההבדלים, עם כל השוני.

יולי יואל אדלשטיין: תוכיחו לתושבי העיר שלכם שאתם מסוגלים לעמוד באתגר הזה כבר מעכשיו, ונהלו מערכת בחירות נקייה, חיובית, שתכבד אתכם ותכבד את הציבור שבוחר בכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לסיים בברכת הצלחה לכולכם, חברי וחברות הכנסת מכל סיעות הבית.

יולי יואל אדלשטיין: הלוואי שכתפילת רבי נחוניא בן הַקנה: לא יארע דבר תקלה על ידינו ולא ניכשל בדבר הלכה, לא נאמר על טמא טהור ועל טהור טמא, וישמחו בנו אזרחי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: מושב מוצלח, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את נשיא מדינת ישראל ראובן רובי ריבלין לשאת דברים.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הכנסת והגברת אירינה נבזלין, ראש הממשלה בנימין נתניהו והגברת שרה נתניהו, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות ודוד חיות, ראשת האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני, שרים וחברי כנסת בהווה ובעבר, מבקר המדינה השופט בדימוס יוסף שפירא, יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון והגברת לודמילה תיכון, ראש העיר ירושלים ניר ברקת, שגרירים, ראשי העדות, משפחות השבויים והנעדרים, מכובדיי כולם, זהו לא עניין של מה בכך שכנסת פותחת את המושב החמישי שלה ואת כנס החורף שלו.

ראובן ריבלין: אני שמח ומתכבד, כמו תמיד, להיות בבית הזה, משכן הדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל ממשיכה לעשות דרכה, בחוכמה ובאחריות, במים סוערים.

ראובן ריבלין: בכל גבולותינו ומעבר להם אנו נדרשים כל העת למצוא את נקודת האיזון שבין העוצמה שבכוח לעוצמה שבאיפוק, ואנו נדרשים כל העת ליצירתיות.

ראובן ריבלין: אנו מודים לכל המשרתים במערכות המדיניות והביטחונית ולמקבלי ההחלטות.

ראובן ריבלין: אנו מודים לכוחות הביטחון כולם: לצה"ל, לשב"כ, למוסד ולמשטרת ישראל על המאמצים הבלתי-נלאים להבטיח את שלומנו ואת שגרתנו.

ראובן ריבלין: בתוך האי-שקט סביב וכמעט בכל תחום מדינת ישראל עולה ופורחת.

ראובן ריבלין: היצירה הישראלית – בספרות, בקולנוע ובמוזיקה – פורצת גבולות ושווקים חדשים.

ראובן ריבלין: היכולות הישראליות בחקלאות, במים, בבריאות ועוד לא רק שהופכת את ישראל למעצמה של ידע, אלא את העולם כולו למקום טוב יותר.

ראובן ריבלין: בכל מקום אני פוגש את הנשים והאנשים שחיים כאן.

ראובן ריבלין: אני מתפעם מהלב העצום שלהם ומהנכונות שלהם לתת מזמנם וממרצם כדי שלאחרים יהיה יותר טוב.

ראובן ריבלין: "להיות עם חופשי בארצנו", עם חופשי ויוצר, אינה עוד משאלת לב כי אם עובדה שרירה וקיימת.

ראובן ריבלין: ואכן, במובנים רבים מצבו של העם היהודי, שלפני כ-80 שנה ניצב בפני סכנת הכחדה, מעולם לא היה טוב יותר.

ראובן ריבלין: ואומנם, בישראל 2018 כולם כולם רוצים להשפיע על דמותה של המדינה.

ראובן ריבלין: אך התחושה היא שכל צד מושך בחבל, והדגל – הדגל מאיים להיקרע.

ראובן ריבלין: השלום שאנחנו רבים עליו הפך לכלי מלחמה.

ראובן ריבלין: האידאולוגיה הפכה לדוגמה, הלהט – לעדריות, והאכפתיות – למחנאות.

ראובן ריבלין: בוויכוח החשוב על דרכנו, בין אדם לאדם, בין מפלגה למפלגה, בין רוב למיעוט, אנחנו מאבדים את האמפתיה, את ההקשבה, את השלום הפנימי.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים לחשוב ולדבר במונחים של עסקת חבילה: אמור לי מה דעתך בנושא ההתיישבות, ואומר לך מה דעתך בנושא בית המשפט העליון; מה עמדתך ביחס ללהט"ב, ואדע גם לומר לך אם אתה משתמש במונח "מסתננים", "פליטים" או "מהגרי עבודה".

ראובן ריבלין: ציוני טוב הוא ימני, ואין דבר כזה נץ מדיני שרוצה לפתוח סופר בשבת או מאמין ששיפור רווחתם של הפלסטינים הוא אינטרס ישראלי.

ראובן ריבלין: בשיח הפוליטי של עסקת החבילה זה הכול או כלום, ואסור לשבור שורות.

ראובן ריבלין: אתה איתנו או נגדנו, מיישר קו או נשלח כמצורע מחוץ למחנה.

ראובן ריבלין: ולא חשוב שהליכוד של חוק הלאום הוא אותה מפלגה שהשתתפה בחקיקתו של חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ולא חשוב שהעבודה ייסדה את ההתיישבות ביהודה ושומרון, ושבגין האמין בכל ליבו שיש שופטים בירושלים, בעוד רבין גרס "בלי בג"ץ ובלי בצלם", ושימין כשמאל חתמו על הסכמי השלום ויצאו למלחמות.

ראובן ריבלין: אל תבלבל אותי עם העובדות או עם הדעות המורכבות שלך.

ראובן ריבלין: הרי לא שאלתי מה דעתך, שאלתי: איפה היית?

ראובן ריבלין: איפה היית באוסלו, איפה היית כשרצחו את רבין, איפה היית בהתנתקות ובאיזו כיכר היית במוצאי שבת.

ראובן ריבלין: חבריי וחברותיי נבחרי העם, האמת היא שכולנו חכמים, כולנו נבונים וכולנו יודעים את התורה.

ראובן ריבלין: לכולנו אכפת.

ראובן ריבלין: כולנו נאבקים על הפולחן הנכון ועל הערכים הנכונים, אבל כולנו מחמיצים את הלקח המר: הניצחון בקרב אחים פירושו הפסד במלחמת הקיום.

ראובן ריבלין: יותר מאיום הגרעין, יותר מהטרור, יותר מאויבים המבקשים לכלותנו, איום המלחמה הפנימית תמיד יהיה האיום החמור ביותר.

ראובן ריבלין: קהלת לימד אותנו – זה לעומת זה עשה הקדוש ברוך הוא.

ראובן ריבלין: זוהי קללת השיח הציבורי הפוליטי, שיח ה"לעומת".

ראובן ריבלין: כל צד במחנה האחד מתקיים רק כתשליל של המחנה האחר; מתבונן ביריבו ומגיב אליו.

ראובן ריבלין: גורמים נעלמים מן העין ברשתות החברתיות, גם הם משפיעים על האופן שבו אנחנו חושבים ומתבטאים, ולא תמיד לטובה.

ראובן ריבלין: הם מעודדים שטחיות והתלהמות.

ראובן ריבלין: במקום חלונות לעולמות חדשים, הרשתות החברתיות מספקות לנו מראות.

ראובן ריבלין: כאילו אנו שואלים: ראי ראי שעל הקיר, מי הכי צודק בעיר?

ראובן ריבלין: וכל המראות מציגות למביטים בהן את אותה התמונה: אתה, המתבונן, הכי צודק בעיר.

ראובן ריבלין: והמקום שבו אנחנו צודקים, כבר כתב מורי יהודה עמיחי, זיכרונו לברכה, הוא קשה ורמוס.

ראובן ריבלין: משמאל לימין ומימין לשמאל.

ראובן ריבלין: תזה ואנטיתזה בלי סינתזה.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לשכוח את הסטודנטית שסיפרה לי על ההלם שחשה כאשר שאלה בשיעור במחלקה למדע המדינה את אחד הפרופסורים המוערכים והאהובים, גם עליה, אם היא יכולה להיות פמיניסטית ימנית.

ראובן ריבלין: הוא השיב לה: בני אדם אינם קוהרנטיים בדעותיהם.

ראובן ריבלין: אני אומר לפרופסור מעל במה זו: ובכן, כבוד הפרופסור, סינתזה, או מורכבות, אינם בהכרח חוסר קוהרנטיות או חוסר עקביות.

ראובן ריבלין: במקרים מסוימים אפשר אפילו לקרוא לזה קשר עם המציאות.

ראובן ריבלין: עמדות טהרניות יפות אולי לפילוסופים.

ראובן ריבלין: אבל מעט מאוד פעמים, אם בכלל, אפשר להגשים ערכים ותפיסות במציאות בצורתם הטהורה וממילא אנשים אמיתיים מחזיקים בכמה אמונות במקביל.

ראובן ריבלין: זו עוצמתם.

ראובן ריבלין: זו עוצמתם ולא חולשתם.

ראובן ריבלין: כך לגבי הבנות הדתיות המשרתות בצה"ל, ויש רבות כאלה; כך לגבי החילונים שמניחים תפילין כל בוקר, לעיתים על יד מקועקעת, ואינם מפגינים נגד פתיחת המרכולים בשבת, ויש רבים כאלה; כך לגבי אזרחי ישראל הערבים שאומרים: הזהות שלי היא פלסטינית ואני חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל, שהיא מדינתי, ויש רבים כאלה.

ראובן ריבלין: גם אני לא נאמן לעסקת החבילה המקובלת, לא מימין ולא משמאל.

ראובן ריבלין: אני אוהב אדם.

ראובן ריבלין: לא למרות היותי איש חרות, אלא כאיש חרות וכז'בוטינסקאי גאה; אני ציוני בכל רמ"ח איבריי, וככזה – מאמין בזכויות אזרח ובשלטון החוק; אני תומך בשמרנות משפטית ומבקר את האקטיביזם המשפטי, ואמשיך לומר בקול רם וגאה: יש שופטים בישראל, יש שופטים בירושלים; אני מאמין בחירות ובשוויון ומאמין בזכותנו הצודקת על הארץ.

ראובן ריבלין: מורכבות היא לא צרעת.

ראובן ריבלין: מורכבות היא לא היעדר חוט שדרה והיא גם לא היעדר עמדה ברורה.

ראובן ריבלין: מורכבות היא אנושיות.

ראובן ריבלין: אנשים מורכבים לא מצביעים רק למרכז, הם מצביעי ימין והם גם מצביעי שמאל.

ראובן ריבלין: העמדות המורכבות שלנו הן גם הדבק בינינו, הן החוליה המחברת בין המחנות השונים, בין בתי מדרש שונים, בין אמונות שונות, בין חזון ואידיאולוגיה לקרקע המציאות.

ראובן ריבלין: המורכבות הזאת, חברותיי וחבריי, חסרה היום ייצוג מספק בבית הזה.

ראובן ריבלין: חסרה היום שופר בבית הזה.

ראובן ריבלין: תחת עצתם של יועצים אסטרטגיים ושל קמפיינרים ממולחים ביותר, המורכבות הזאת נאלמת דום ומשתתקת.

ראובן ריבלין: הם יאמרו לכם להגיד שזה או הם או אנחנו, שחור או לבן, קילר אינסטינקט.

ראובן ריבלין: אני מפציר בכם: אל תקשיבו להם, אל תקשיבו להם.

ראובן ריבלין: אני קורא לכם – בכלל, ובבחירות בפרט: תנו למורכבות להרים קול, את קולם של רבים מאוד מאזרחי ואזרחיות ישראל.

ראובן ריבלין: מכובדיי, השנה הקרובה תהא שנת בחירות ובמהלכה צפויים אזרחי ישראל להגשים את חובתם ואת זכותם הדמוקרטית, תחילה בבחירות לרשויות המקומיות ואחר כך בבחירות לכנסת.

ראובן ריבלין: למרבה הצער, ישראל היא עדיין הדמוקרטיה האמיתית היחידה במזרח התיכון.

ראובן ריבלין: אלא שהדמוקרטיה איננה רק מימוש זכות ההצבעה, כפי שהיא איננה רק שלטון הרוב.

ראובן ריבלין: דמוקרטיה היא גם מהות, ואותה מהות כוללת את חופש ההצבעה והחופש להביע דעה, גם דעה מורכבת, וגם את החובה שלנו להקשיב.

ראובן ריבלין: זה הזמן להזכיר את הדוח שהגישה השופטת בייניש לאחר הבחירות האחרונות לוועדת החוקה – שגם דנה – ובו המלצות אשר יאפשרו לכל הקולות להישמע במערכת הבחירות ויבטיחו כי לא תתאפשר הטעיה של הציבור.

ראובן ריבלין: אנו רואים במקומות שונים כיצד הוויכוח, שהיה מקור גאוותה וחוסנה של הדמוקרטיה, הופך לפעמים לפרודיה על הדמוקרטיה ולסמל לחולשתה.

ראובן ריבלין: זוהי לא דרכנו.

ראובן ריבלין: לא הייתה ולא תהיה.

ראובן ריבלין: יש לי אמונה שלמה בנו הישראלים ובראש הבריא שלנו, ביכולת לכונן מחדש את השיחה בינינו כשיחה שבה אנחנו מצליחים לתקשר למרות חילוקי הדעות, מעיזים להביע עמדות מורכבות ומנהלים שיחה שמאפשרת לכולנו לגור יחד – לגור יחד בשלום באותו הבית גם תוך חילוקי דעות.

ראובן ריבלין: היו ברוכים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לנשיא המדינה ראובן רובי ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: נשיא המדינה ראובן ריבלין ורעייתו נחמה, יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין ורעייתו אירינה, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות ודוד חיות, ראשת האופוזיציה ציפי לבני, שרים וחברי כנסת בעבר ובהווה, מבקר המדינה השופט בדימוס יוסף שפירא, יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון ורעייתו לודמילה, ראש עיריית ירושלים ניר ברקת, שגרירים, ראשי עדות, משפחות השבויים והנעדרים, חיילות וחיילי צה"ל, מכובדיי.

בנימין נתניהו: אנחנו פותחים היום את מושב החורף של הכנסת במשכן הכנסת.

בנימין נתניהו: ואני רוצה לספר לכם על שני בתי כנסת מיוחדים במינם שביקרתי בהם לאחרונה.

בנימין נתניהו: הם ריגשו אותי עד עמקי ליבי והם המחישו לי את המשמעות הכבירה של תקומת עמנו.

בנימין נתניהו: בית הכנסת הראשון הוא בית הכנסת כוראל בווילנה, בירת ליטא.

בנימין נתניהו: הגעתי לליטא למפגש היסטורי עם מנהיגי המדינות הבלטיות.

בנימין נתניהו: עבורי זו הייתה מעין סגירת מעגל.

בנימין נתניהו: משפחתי באה מליטא, שהיהדות המפוארת שלה הצמיחה גדולי תורה ורוח עצומים, אבל 200,000 יהודי ליטא, 95% מבני הקהילה, הושמדו בשואה.

בנימין נתניהו: מתוך 100 בתי הכנסת שהיו בווילנה, שנקראה ירושלים דליטא, רק בית הכנסת כוראל שרד את החורבן – אחד מתוך 100.

בנימין נתניהו: כשעמדתי שם עם רעייתי, הקירות הדוממים זעקו.

בנימין נתניהו: חשבתי על רבבות אחינו ואחיותינו שהושלכו לבורות המוות בפונאר, לא רחוק משם.

בנימין נתניהו: חשבתי על סבי, נתן מיליקובסקי נתניהו, שכתלמיד ישיבה בסוף המאה ה-19 הוכה קשות על ידי בריונים אנטישמים גם כן לא רחוק משם.

בנימין נתניהו: בשארית כוחותיו הוא נשבע שאם יחיה יעלה לארץ ישראל כדי להשתתף בתקומת עמנו.

בנימין נתניהו: עמדתי שם ואמרתי: אנחנו כאן, חזרנו.

בנימין נתניהו: סבא, חזרתי לליטא כראש ממשלתה של מדינת ישראל, מדינה עצמאית וגאה, מדינה שקמה מחדש, בדיוק כפי שרצית וחזית.

בנימין נתניהו: בית הכנסת השני שריגש אותי – עד דמעות, אני חייב להגיד – הוא עין קשתות ברמת הגולן.

בנימין נתניהו: לפני שבוע חנכנו אותו בתום השחזור במסגרת פרויקט אתרי המורשת הלאומית שיזמתי והובלתי.

בנימין נתניהו: רעידת אדמה אדירה במאה השמינית החריבה אותו ושמה קץ ליישוב היהודי הפורח בחבל ארץ זה.

בנימין נתניהו: ארכיאולוגים שלנו, בעזרת טכנולוגיה חדשנית, החזירו אבן-אבן למקומן המקורי.

בנימין נתניהו: קירות בית הכנסת שוב עומדים זקופים בדיוק כפי שהיו, אבל הקירות הללו, הקירות הללו אינם זועקים; הם שרים.

בנימין נתניהו: בעיני רוחי יכולתי לשמוע את בני עמנו מתפללים, מתדיינים, לומדים תורה.

בנימין נתניהו: הלוואי שהיו רואים הם אותנו – צאצאיהם בני החורין, בונים את הגולן, בונים את הארץ כולה בפריחה שלא הייתה כדוגמתה בתולדות ישראל.

בנימין נתניהו: איזו דרך בלתי נתפסת עשינו מבורות המוות בגלות לקיום ריבוני בארץ אבותינו, במדינה יהודית ודמוקרטית, מדינה יוזמת ומחדשת, מדינה שהפכנו אותה לכוח עולה בין האומות, מדינה שמאמינה בצדקת דרכה, מדינה שבעזרת עוצמתה ובעזרת השם תחיה בבטחה ובשלום לצד שכניה.

בנימין נתניהו: זהו החזון שמנחה אותי כל חיי.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בתחילת העשור השמיני של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ראו מה השגנו בעשור שהסתיים זה עתה תחת הממשלות שלנו.

בנימין נתניהו: במדינות רבות העשור האחרון היה עשור אבוד, עשור אבוד מבחינה כלכלית וחברתית, סטגנציה, דשדוש, נסיגה – לא אצלנו.

בנימין נתניהו: העשור הזה היה עשור מופלא, עשור של צמיחה, של התעצמות, של יציבות, של ביטחון, של שגשוג, של בנייה, של פריחה מדינית.

בנימין נתניהו: אתגרים היו ויהיו, אבל אני אומר לכם בביטחון, כי אני משוחח עם המנהיגים: כל אחת מהמדינות המפותחות הייתה מתברכת בשיעורי הצמיחה שלנו ובהישגים הרבים שהשגנו.

בנימין נתניהו: בעשור המופלא הזה שינינו את פני הדרום והצפון, הקמנו יישובים ושכונות, בתי ספר, מוקדי תעסוקה, מרכזים רפואיים.

בנימין נתניהו: מנופים מתרוממים מעלה בשדרות ובדימונה, בקריות ובעפולה, בנהריה ובמעלות-תרשיחא.

בנימין נתניהו: חוללנו מהפכה חסרת תקדים בתחבורה: רכבות, כבישים, מחלפים, גשרים, מנהרות.

בנימין נתניהו: כלכלת ישראל פורחת.

בנימין נתניהו: העלינו את התל"ג לשיא של כל הזמנים.

בנימין נתניהו: העלינו את ההכנסה לנפש לשיא של כל הזמנים.

בנימין נתניהו: העלינו את השכר הממוצע במשק לשיא של כל הזמנים, את שכר המינימום – לשיא של כל הזמנים, את דירוג האשראי של ישראל – לשיא של כל הזמנים, את היצוא – לשיא של כל הזמנים, את ההשקעות – לשיא של כל הזמנים.

בנימין נתניהו: העלינו את השקעות הממשלה במגזר הלא-יהודי לשיא של כל הזמנים: למוסלמים, לנוצרים, לדרוזים, לבדואים, לצ'רקסים, זה יגיע עד ל-15 מיליארד שקלים.

בנימין נתניהו: אף אחד לפנינו לא עשה את זה.

בנימין נתניהו: והינה מה שהורדנו: הורדנו את האבטלה לשפל היסטורי.

בנימין נתניהו: הורדנו את האי-שוויון באופן רצוף משנה לשנה.

בנימין נתניהו: בלמנו את עליית מחירי הדירות; עוד יש עבודה בתחום הזה, אבל בשנה האחרונה הם כמעט נבלמו, וזהו הישג בולט של שר האוצר ושל שיתוף הפעולה בינינו.

בנימין נתניהו: על פי נתוני קרן המטבע העולמית, עברנו בתל"ג לנפש את יפן ומדינות חשובות באירופה.

בנימין נתניהו: אתם יודעים היטב שהישראלים מסתערים על הדלפקים בנתב"ג במספרים עצומים.

בנימין נתניהו: השנה צפויים לנסוע לחו"ל למעלה מארבעה מיליון ישראלים; זה כבר מזמן לא רק עניין לעשירים, כפי שהיה נהוג פעם.

בנימין נתניהו: וגם מספר התיירים הבאים לישראל הוא בשיא של כל הזמנים.

בנימין נתניהו: הישראלים אוהבים לנסוע לחו"ל, אבל הם גם אוהבים לחזור ארצה, כי הם יודעים שאין כמו בבית.

בנימין נתניהו: אין כמו בישראל, כי טוב לחיות בישראל.

בנימין נתניהו: זה היה עשור מופלא לא רק מבחינה כלכלית, זה היה עשור מופלא גם מבחינה מדינית.

בנימין נתניהו: יחסי החוץ שלנו בפריחה חסרת תקדים.

בנימין נתניהו: מאות ראשי מדינות, שרים, חברי פרלמנט בכירים מגיעים בכל שנה לישראל.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לכם מה אני שומע מהם – גם אתם שומעים את זה: הם מתפעלים, מתפעלים מעוצמתנו הצבאית והמודיעינית.

בנימין נתניהו: הם מעריצים – אין מילה אחרת – הם מעריצים את עוצמתנו הכלכלית והטכנולוגית.

בנימין נתניהו: אנחנו מטפחים בשיטתיות את שתי העוצמות הללו, והשילוב ביניהן מקנה לנו עוצמה מדינית כבירה.

בנימין נתניהו: פיתחנו יחסים קרובים עם מדינות אסיה ואפריקה, אמריקה הלטינית ואוסטרליה, מזרח אירופה והמדינות הבלטיות, ומדינות מוסלמיות כמו אזרבייג'ן וקזחסטן.

בנימין נתניהו: חיזקנו את קשרי הטכנולוגיה והסחר עם הכלכלות הגדולות במערב אירופה ובראשן גרמניה – וכן, בשנה הבאה יהיו הרבה, כי יש הרבה, יזמות וטכנולוגיות ומנהלות.

בנימין נתניהו: בעוד ימים אחדים יבוא לכאן סגן נשיא סין, איש מאוד מאוד חשוב במעצמה הזו, כדי להדק עוד יותר את היחסים הכלכליים עם מעצמת ענק זו של מיליארד ורבע בני אדם.

בנימין נתניהו: הקשרים עם מעצמת ענק נוספת, עם הודו, אף הם הולכים ומתרחבים.

בנימין נתניהו: זה קרה מאז ביקורו ההיסטורי בישראל של ידידי ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי וביקור הגומלין שלי בהודו – ביקור שלעולם לא אשכח.

בנימין נתניהו: מאז ביקורו של ידיד אחר שלי, ראש ממשלת יפן שינזו אבה, וביקורי ביפן, היקף ההשקעות של יפן בישראל – תקשיבו טוב – היקף ההשקעות של יפן בישראל גדל פי 40, פי 40 תוך ארבע שנים.

בנימין נתניהו: הידקנו גם את יחסינו עם רוסיה.

בנימין נתניהו: סגן ראש ממשלת רוסיה היה פה בשבוע שעבר במפגש השנתי של הוועדות הכלכליות המשותפות שלנו.

בנימין נתניהו: אני מקיים – וזה יותר חשוב.

בנימין נתניהו: הכול חשוב, אבל זה יותר חשוב: אני מקיים קשר תדיר וישיר עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.

בנימין נתניהו: אני מחשיב מאוד את יחסי הידידות וההערכה ההדדית בינינו.

בנימין נתניהו: זה מאפשר לנו להתמודד עם אתגרים מורכבים, עם אתגרים מאוד לא פשוטים באזורנו.

בנימין נתניהו: הקשר הזה חשוב לביטחון ישראל.

בנימין נתניהו: אבל החשוב מכול – ביססנו עוד יותר את הברית האיתנה עם ידידתנו הגדולה ארצות הברית.

בנימין נתניהו: אני מבקש להבהיר כאן, כי היו לנו הרבה ויכוחים בעניין הזה: את זה השגנו לא על ידי הרכנת ראש, לא על ידי ויתורים מסוכנים; להפך – את זה השגנו תוך עמידה איתנה על האינטרסים הביטחוניים והמדיניים שלנו.

בנימין נתניהו: עמידה איתנה.

בנימין נתניהו: וחרף חילוקי הדעות שהיו לי עם הממשל האמריקני הקודם, הסכמנו, הנשיא אובמה ואני, על תמיכה צבאית בישראל לעשור הקרוב בסך 38 מיליארד דולר.

בנימין נתניהו: אני מאוד מאוד מעריך את זה.

בנימין נתניהו: ממשל טראמפ לא רק מחויב לתמיכה הביטחונית בישראל; הנשיא טראמפ הביא את שיתוף הפעולה בינינו – שיתוף הפעולה הצבאי, המודיעיני, הכלכלי, הטכנולוגי – ואת התמיכה המדינית של ארצות הברית בישראל באו"ם לגבהים חדשים.

בנימין נתניהו: הברית חזקה מאי-פעם.

בנימין נתניהו: מעולם לא היה לנו שיתוף פעולה כזה עם הגדולה במעצמות תבל.

בנימין נתניהו: ישנן עוד שתי סיבות שבגללן זה היה עשור מופלא.

בנימין נתניהו: הסיבה הראשונה – כל ההישגים הללו הושגו כשאנו מצויים בעין הסערה.

בנימין נתניהו: המזרח התיכון סוער וגועש סביבנו, אבל בניווט אחראי, בניווט בוטח, לא נתנו לסערה לטלטל אותנו.

בנימין נתניהו: אני מבקש כאן להודות לכל אלו שעבדו יחד איתי בממשלה ובכנסת, בצה"ל ובגופי הביטחון – המוסד, השב"כ, הוועדה לאנרגיה אטומית.

בנימין נתניהו: אני מבקש להודות לכולם, שפעלו וסייעו כדי להשיג תוצאה חשובה זו.

בנימין נתניהו: אנחנו נמשיך לנווט את המדינה באחריות, בתבונה ובשיקול דעת.

עיסאווי פריג': מה עם תהליך השלום?

בנימין נתניהו: כבר אגע בזה.

בנימין נתניהו: תודה ששאלת.

אחמד טיבי: הנשיא דיבר על דמוקרטיה ואתה מדבר על עצמך בלבד.

קריאה: מה עם הדמוקרטיה הישראלית?

קריאה: מה עם חוק הלאום?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הפאוזה לא הייתה לצורך שאילת שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

עמר בר-לב: מדברים על עשר שנים.

עמר בר-לב: מה עם הדמוקרטיה?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר אקוניס, אל תעזור, בבקשה, בניהול הישיבה.

קריאה: האמת כואבת.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אני מבטיח לחברי האופוזיציה שאני אגע בכל השאלות שלהם.

חיים כץ: היה שקט מדי.

חיים כץ: עד עכשיו היה שקט.

בנימין נתניהו: הם ביקשו, והם יקבלו תשובות.

חיים כץ: תעיר אותם.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אינני מוריד את העין לרגע מלוח המטרות.

בנימין נתניהו: והמטרה החשובה ביותר היא לבלום את התוקפנות של איראן, שחרתה על דגלה את השמדת ישראל.

בנימין נתניהו: כראש ממשלת ישראל עמדתי לבדי מול כל מנהיגי המעצמות כנגד הסכם שהיה מאפשר לאיראן להשיג ארסנל גרעיני בתוך כמה שנים.

בנימין נתניהו: התרעתי על כך שאיראן תשתמש בכספי הסכם הגרעין כדי לפתוח חזיתות מלחמה חדשות ברחבי המזרח התיכון.

בנימין נתניהו: אני מבקש לחדד, שאני הזהרתי מפני הסכנות הללו גם כשהדבר היה כרוך בעימות ישיר עם הממשל האמריקני, כי ביטחון ישראל קודם לכול.

בנימין נתניהו: נאמתי בקונגרס, חשפתי את ארכיון הגרעין הסודי של איראן, חשפתי את מחסן הגרעין הסודי של איראן.

בנימין נתניהו: שירותי הביון שלנו חשפו את פעולות הטרור של איראן באירופה ובמקומות אחרים.

בנימין נתניהו: הנחישות שלנו להתמודד עם תוקפנותה של איראן מגובה במעשים.

בנימין נתניהו: אנו פועלים נגד המשטר האיראני צבאית בסוריה, אנו פועלים נגדם גם בימים אלה ממש.

בנימין נתניהו: והנשיא טראמפ פועל נגד המשטר הזה כלכלית ברחבי העולם.

בנימין נתניהו: זוהי ההזדמנות להודות שוב לנשיא טראמפ על החלטתו הנועזת לפרוש מהסכם הגרעין המסוכן ולחדש את הסנקציות על איראן – יעדים שפעלתי להשיגם שנים רבות.

בנימין נתניהו: אנחנו נמשיך לפעול בכל כוחנו לדחוק אחורה את איראן, אבל אני חייב לומר לכם, חברי הכנסת – מהעז הזה יוצא מתוק.

בנימין נתניהו: בגלל האיום האיראני המשותף ובגלל ההערכה העצומה כלפינו, ישראל ומדינות ערביות רבות קרובות היום כפי שלא היו מעולם, ואינני מתכוון רק לפגישותיי החשובות עם שותפינו לשלום – נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי ומלך ירדן עבדאללה.

בנימין נתניהו: הקשרים עם מדינות אחרות באזורנו גם הם מתרחבים בהדרגה, ואני חייב להגיד לכם, גם במהירות.

בנימין נתניהו: אני מאמין שבקרוב הם יתרחבו עוד יותר – לא רק בהסתר אלא בהדרגה גם בגלוי.

בנימין נתניהו: בד בבד אנו נכונים לחדש את המשא ומתן לשלום עם הרשות הפלסטינית.

בנימין נתניהו: השלום הוא משאת נפשנו.

בנימין נתניהו: כמי שהיה במלחמות, כמי ששכל אח וחברים לנשק רבים שנפלו בשדות הקרב, אני יודע עד כמה המלחמה היא דבר רע וכואב, ואני עושה הכול כדי למנוע מלחמות מיותרות.

דב חנין: למשל?

בנימין נתניהו: אבל אם נידרש לפעול מול אויבינו, הם ירגישו היטב את נחת זרוענו.

מיכל רוזין: מה אתה עושה – – – לשלום?

בנימין נתניהו: אני מבקש להדגיש: המכשול לשלום אינו אצלנו – הוא אצל הפלסטינים.

בנימין נתניהו: כשאבו מאזן רואה ברוצחי היהודים שהידים גיבורים – – –

אחמד טיבי: אתה – – –

יולי יואל אדלשטיין: ממש מפלגת הבלוגים, נו.

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – – –

אחמד טיבי: את מאיר הר ציון שכחת – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מזכיר לך, חבר הכנסת אחמד טיבי – –

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – שההגדרה של הישיבה הזאת היא הגדרה מיוחדת, שבה נואם אדם שאינו חבר כנסת.

אחמד טיבי: – – – בסכין – – –

יולי יואל אדלשטיין: לכן, עוד הערה אחת – ולא צריך שלוש קריאות – ואתה בחוץ.

אופיר אקוניס: לא הייתי מציע לך לפתוח את זה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה, תמשיך.

אחמד טיבי: – – –

אופיר אקוניס: לפתוח – – –

יולי יואל אדלשטיין: מי שקורא קריאות ביניים יוצא החוצה, עם הנחיה שלי או בלי הנחיה שלי.

קריאה: כולל בשבוע שעבר, חבר הכנסת טיבי.

קריאה: כולל שרים.

יולי יואל אדלשטיין: כולל שרים, כן.

בנימין נתניהו: כשאבו מאזן – קודם כול, אני שמח שיש יותר הקשבה.

בנימין נתניהו: זה חשוב.

בנימין נתניהו: כשאבו מאזן רואה ברוצחי היהודים שהידים גיבורים, כשהוא דבק בסירובו להכיר בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, אין עדיין, לצערי, בסיס לשלום אמת, שלום לדורות.

תמר זנדברג: לא, אתה ראש הממשלה – – –

בנימין נתניהו: אגב, עד עכשיו לא שמעתי מאבו מאזן – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני התכוונתי ברצינות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת.

תמר זנדברג: מה קרה לקריאות, ראשונה, שנייה, שלישית?

תמר זנדברג: אין כבר?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה היא ישיבה מיוחדת.

תמר זנדברג: כל כך הטפת לנו על הדמוקרטיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה היא ישיבה מיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שמאפשר התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עיסאווי פריג': – – – לא לחזור על אותם דברים.

עיסאווי פריג': (חברת הכנסת תמר זנדברג יוצאת מאולם המליאה.

עיסאווי פריג': )

בנימין נתניהו: אגב, עד עכשיו לא שמעתי מאבו מאזן גינוי לרצח האכזרי והמזעזע בברקן, של קים יחזקאל וזיו חג'בי הנפלאים, זיכרונם לברכה.

אחמד טיבי: אתה גינית את רצח – – –

בנימין נתניהו: להפך – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, נא לצאת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, נא לצאת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת, חבר הכנסת אחמד טיבי.

ציפי לבני: – – – הרוצח.

מיכל בירן: אבל מה עם אקוניס?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה מעכב את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: (חבר הכנסת אחמד טיבי יוצא מאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: )

בנימין נתניהו: לא רק שלא שמעתי גינוי, ההפך הגמור קורה, משום שהרשות הפלסטינית ממשיכה כל העת לממן רוצחים נתעבים.

ציפי לבני: – – – בחמאס.

בנימין נתניהו: אבו מאזן, שדורש מדינת לאום פלסטינית נקייה מיהודים, תוקף את חוק הלאום שלנו.

בנימין נתניהו: אבו מאזן, שמדבר על שלום ודו-קיום, מאמץ חוקים שלפיהם מי שימכור קרקע ליהודים יוצא להורג ומי שרוצח יהודים יתוגמל, מתוגמל.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר לכם, המכשול לשלום אינו אצלנו, הוא אצלם.

בנימין נתניהו: אנחנו קיבלנו הוכחה עכשיו שלא כולם בבית מכירים באמת פשוטה זו.

בנימין נתניהו: אבל היום, בגמר העשור, רוב אזרחי ישראל מכירים את האמת, אחרי שהיא טושטשה והוסתרה במשך שנים.

בנימין נתניהו: בעיניי, זה שינוי תודעתי חשוב מאין כמוהו כי שלום אמיתי אפשר לבנות רק על יסודות של אמת.

בנימין נתניהו: כאן אני רוצה שוב להודות לנשיא טראמפ על החלטה אמיצה, החלטות אמיצות נוספות שהוא קיבל ושגם בעבורן פעלתי שנים רבות: ההכרה בירושלים כבירת ישראל וההחלטה להעביר אליה את שגרירות ארצות הברית.

בנימין נתניהו: הפכנו את השאיפה של כל ממשלות ישראל במשך 70 שנה למציאות.

בנימין נתניהו: ובכן, בעשור האחרון – –

מאיר כהן: מה קורה עם טרור העפיפונים?

מאיר כהן: איך אתה פותר את טרור העפיפונים?

מאיר כהן: אולי תיסע לבקר – – –

בנימין נתניהו: – – בעין הסערה קידמנו את האינטרסים העליונים של מדינת ישראל, בעין הסערה קידמנו את הביטחון, את הכלכלה, את האינטרסים החיוניים שלנו ביחסי החוץ בירושלים.

איימן עודה: מה עם – – –

בנימין נתניהו: אבל יש עוד סיבה, עוד סיבה שבגללה העשור הזה הוא עשור מופלא.

בנימין נתניהו: במידה רבה מחקנו בו את החלוקה בין ישראל הראשונה לישראל השנייה.

בנימין נתניהו: אנו פועלים במרץ לבטל את הפריפריה, הגיאוגרפית והחברתית כאחת.

איציק שמולי: – – –

בנימין נתניהו: עיירות הפיתוח הפכו בזכותנו – –

איציק שמולי: – – – הגבוהים במערב.

איציק שמולי: הם משנים – – –

בנימין נתניהו: – – לערים מפותחות שוקקות חיים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי, נו, תפסיקו.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא משחק ילדים שאני אוציא אחד-אחד.

בנימין נתניהו: כך גם השכונות במרכז הארץ.

בנימין נתניהו: עיירות הפיתוח והשכונות מצמיחות אנשי חינוך ואקדמיה, קצינים וטייסים, מהנדסים ויזמים, יוצרים ואומנים; גדלים בהן אנשים שמחים, גדלים בהן אנשים מחייכים, אנשים אופטימיים.

בנימין נתניהו: אני עוד זוכר, וגם אתם, שפעם היה פה מסדרון צר של קדמה ותשתיות בין חדרה לגדרה.

בנימין נתניהו: הנגב והגליל היו מנותקים ומוזנחים, כמו גם חלקים מן המרכז.

בנימין נתניהו: כל זה השתנה מן הקצה אל הקצה.

בנימין נתניהו: אנחנו מפתחים תשתיות בפריפריה, תרבות בפריפריה, חינוך בפריפריה, מדע בפריפריה, סייבר בפריפריה.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: כתוצאה מכל זה, עולים בישראל כוחות חדשים.

בנימין נתניהו: אנשים שהיו מודרים מתחומי עשייה רבים – עכשיו הם תורמים, עכשיו הם מובילים בכל התחומים.

בנימין נתניהו: ולמרות כל זאת – – –

עיסאווי פריג': מה עם הפשע בחברה הערבית?

עיסאווי פריג': אולי תתייחס – – –

בנימין נתניהו: ולמרות כל זאת, יש מיעוט קטן ונרגן שבעזות מצח משמיע אמירה מקוממת שאין כדוגמתה: גנבו לנו את המדינה, הם אומרים, גנבתם לנו את המדינה.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אז אני רוצה לומר לכם – – –

יואל חסון: מי אמר את זה?

מיקי רוזנטל: משטרת ישראל?

בנימין נתניהו: אז אני רוצה לומר לכם דבר אחד, ואני מבקש שתקשיבו לי היטב.

קריאות: – – –

יואל חסון: – – – מי אמר את זה בכלל?

מכלוף מיקי זוהר: העם איתנו, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: תתרגלו.

מכלוף מיקי זוהר: עם ישראל איתנו.

מכלוף מיקי זוהר: עם ישראל איתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר, אתה רוצה שאני אתחיל עם איזונים?

לאה פדידה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פדידה, טוב, עכשיו אמרתי את השם שלך.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

אילן גילאון: את המדינה לא גנבו, אבל גנבו מספיק.

בנימין נתניהו: גנבו לנו את המדינה, גנבתם לנו את המדינה – כך הם אומרים.

בנימין נתניהו: אומרים את זה בחדרי חדרים, אומרים את זה בסלונים המפוארים, במגדלים הגבוהים, ולפעמים גם אומרים את זה גלויות, זה נפלט.

בנימין נתניהו: אז אני רוצה לומר לכם דבר אחד ואני מבקש שתקשיבו לי טוב: המדינה שלנו לא גנובה – המדינה שלנו מגניבה.

בנימין נתניהו: כדאי שתתרגלו לזה, כי זאת ישראל החדשה.

יואל חסון: איזה רמה.

בנימין נתניהו: ישראל שבה לכולם יש הזדמנות שווה.

קריאות: – – –

איציק שמולי: ממש תת-רמה.

מיקי רוזנטל: מעשנים סיגרים.

מיקי רוזנטל: שותים שמפניה אדומה.

יולי יואל אדלשטיין: ששש.

בנימין נתניהו: 89%, כמעט 90%, מאזרחי ישראל מעידים שהם מרוצים או מרוצים מאוד מחייהם.

יעל גרמן: מה עם הזכויות של הקהילה הגאה?

בנימין נתניהו: עוד מעט, תמתינו בסבלנות, נשמע את ראשת האופוזיציה.

בנימין נתניהו: יהיה מעניין לגלות אם היא שייכת ל-89% הללו או דווקא ל-11% הנותרים.

בנימין נתניהו: אני מבקש מכם, אל תהיו במתח.

בנימין נתניהו: אם יש דבר שהאופוזיציה יודעת לעשות הוא לא לפרגן.

בנימין נתניהו: מהביקורת הקנטרנית שאני שומע באולם הזה מכם, חברי האופוזיציה – –

מיכל בירן: על מה נפרגן, על ההסתה?

בנימין נתניהו: – – אני מבין עד כמה אתם מנותקים מן העם.

יואל חסון: כמה אתה מפרגן.

יואל חסון: משהו.

בנימין נתניהו: עכשיו, במקום להודות – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נו, מספיק.

קריאות: – – –

קסניה סבטלובה: – – – תסתכל על העפיפונים, על הטרור הבוער.

קסניה סבטלובה: למה לא?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סבטלובה, מספיק.

עליזה לביא: נסעת פעם בתחבורה הציבורית, בשנים האחרונות?

בנימין נתניהו: במקום להודות בהישגים שלנו, אתם כל הזמן באים בטענות שונות ומשונות.

בנימין נתניהו: ואני אומר לכם בגלוי, וגם מתוך אמפתיה – –

מיקי רוזנטל: תהיו מירי רגב.

בנימין נתניהו: – – אני מבין את המצוקה שלכם, כי מה נשאר לכם?

בנימין נתניהו: הרי כל הטענות שלכם הופרכו, הכול הלך.

בנימין נתניהו: טענתם שיש בידוד מדיני – הלך.

בנימין נתניהו: טענתם שהכלכלה מתכווצת – הלך.

בנימין נתניהו: טענתם שהאי-שוויון גדל – הלך.

קסניה סבטלובה: ספר את זה – – –

בנימין נתניהו: טענתם שמזניחים את הפריפריה – הלך; טענתם שאם רק נצא מעזה היא תהפוך לסינגפור – הלך.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: טענתם שאבו מאזן הוא אביר השלום – הלך; טענתם במשך שנים, תקשיבו טוב, טענתם במשך שנים שאני הורס את היחסים עם ארצות הברית – גם זה הלך, ועוד איך הלך.

קריאות: – – –

קריאה: זה התרסק – – –

קריאה: גם המנדטים הלכו.

בנימין נתניהו: גם המנדטים הלכו.

בנימין נתניהו: טוב, לא חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: גם המנדטים – הלך.

יואל חסון: איזה ראש ממשלה מאחד ומחבר – – –

בנימין נתניהו: אז מה נשאר לכם?

בנימין נתניהו: טענות הסרק על פגיעה בדמוקרטיה?

בנימין נתניהו: זה פשוט אבסורד.

בנימין נתניהו: ישראל היא דמוקרטיה תוססת ובריאה.

בנימין נתניהו: בית המשפט וזכויות הפרט אינם ולא יהיו בשום סכנה.

מסעוד גנאים: איזו דמוקרטיה?

מסעוד גנאים: איזו דמוקרטיה?

בנימין נתניהו: בכל דמוקרטיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

בנימין נתניהו: בכל דמוקרטיה מתווכחים.

בנימין נתניהו: בכל דמוקרטיה – – –

רויטל סויד: על מה אתה מדבר?

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה, אמרה פה שרת המשפטים שאפשר – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה, אדוני.

רויטל סויד: אתם איימתם במלחמה על בית המשפט העליון.

יולי יואל אדלשטיין: זהו.

בנימין נתניהו: בכל דמוקרטיה מתווכחים על האיזון בין הרשויות ובתוך הרשויות, כפי שראינו רק לאחרונה בדמוקרטיה הקטנה שנקראת ארצות הברית.

בנימין נתניהו: רק בדיקטטורה לא מתווכחים.

בנימין נתניהו: לכן הטענות שלכם על פגיעה בדמוקרטיה ריקות מתוכן.

בנימין נתניהו: מה שבאמת מטריד אתכם זה לא אובדן הדמוקרטיה אלא אובדן השמאלוקרטיה, אובדן השליטה שלכם.

בנימין נתניהו: הברנז'ה – – –

מיכל רוזין: השתקת מתנגדי השלטון זו לא דמוקרטיה.

בנימין נתניהו: הברנז'ה רגילה לשלוט בתקשורת ללא מצרים.

בנימין נתניהו: היא מתנגדת לכל דבר שמסכן את מונופול הדעות שלה.

בנימין נתניהו: זה לא מפריע לה, כמובן, להתלונן חדשות לבקרים על הסכנה – כך הם אומרים – הסכנה האורבת לחופש הביטוי בתקשורת הישראלית.

בנימין נתניהו: כאילו היינו צפון קוריאה.

בנימין נתניהו: איזו בדיחה עצובה.

בנימין נתניהו: הרי ההפך הוא הנכון – זה לא ההפך, זה 180 מעלות.

בנימין נתניהו: אני רוצה לספר לכם משהו.

בנימין נתניהו: לפני כמה שבועות, במהלך אירוע חגיגי, ניגש אליי אחד מבכירי העיתונאים בישראל.

בנימין נתניהו: הוא אמר לי, אמר לי בנוכחות כמה אנשים שנמצאים כאן – –

יואל חסון: אז תגיד את שמו.

יואל חסון: למה אתה לא אומר את שמו?

בנימין נתניהו: אתה תברר.

בנימין נתניהו: – – ראש הממשלה, אני רוצה להגיד לך תודה – אני מצטט – אני ממש מעריץ את הדרך שבה אתה מנהל את ענייני המדינה.

בנימין נתניהו: אני ממש מעריץ את הקשרים שיצרת עם מנהיגי העולם כדי לשמור על הביטחון שלנו.

יואל חסון: נשמע כמו ריקלין.

יואל חסון: זה היה ריקלין בערוץ 20?

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם, זה לא היה ריקלין.

יואל חסון: זה לא היה ריקלין?

בנימין נתניהו: לא, ממש לא.

בנימין נתניהו: לא תאמינו מי זה היה.

בנימין נתניהו: אבל אני רוצה להשלים לכם את הסיפור.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מספיק.

בנימין נתניהו: פה באולם אני מזהה שלושה אנשים שהיו שם.

בנימין נתניהו: ישראל, תוריד את היד.

יוסי יונה: אנחנו רוצים להצליב מידע, אדוני.

קריאה: זה חיסיון מקורות.

בנימין נתניהו: חיסיון מקורות, אתה לא יכול.

בנימין נתניהו: ובכן, שאלתי אותו, את העיתונאי הבכיר: אם אתה אומר איזה יופי זה, איזה יופי כאן – כך הוא אמר – שאלתי אותו:

בנימין נתניהו: אז למה – אני מצטט את עצמי – אז למה אתה אף פעם לא אומר עליי מילה טובה מעל הבמה התקשורתית שלך?

בנימין נתניהו: הוא מילא פיו מים.

בנימין נתניהו: שאלתי שוב: למה אתה רק משמיץ כל הזמן?

יוסי יונה: זה אמנון אברמוביץ'?

בנימין נתניהו: הוא שתק כמו דג.

בנימין נתניהו: כי הוא יודע מה שכל עיתוני השבט יודעים: שאם רק יעז, רק יעז לומר מילה אחת טובה עליי או על משפחתי, הוא יחטוף מייד כתבות מצליפות ממשטרת המחשבות בתקשורת.

בנימין נתניהו: אגב, זה בדיוק מה שקרה לאחרונה עם דוגמה עכשווית.

בנימין נתניהו: זה בדיוק מה שקרה לאחרונה לעיתונאית שליוותה אותי בביקור בחו"ל.

בנימין נתניהו: עכשיו, היא עשתה דבר שלא ייסלח, היא עשתה דבר שלא ייעשה.

בנימין נתניהו: היא תיארה את מה שהיא ראתה.

בנימין נתניהו: היא דיווחה על ההתלהבות שבה קיבלו אותי ואת רעייתי עוברי אורח כשהלכנו ברחובות.

בנימין נתניהו: היא כתבה, אני מצטט: "אם לא הייתי רואה בעצמי, לא הייתי מאמינה".

בנימין נתניהו: וכמובן שאותה עיתונאית ספגה מייד ביקורת חריפה מעמיתיה בתקשורת על המעידה הרגעית שלה.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אבל אל תדאגו, היא תיקנה את זה מייד.

בנימין נתניהו: מהר מאוד.

יואל חסון: הללו את המלך, הללו את המלך.

יואל חסון: זה טוב?

יואל חסון: לא ייאמן, לא ייאמן.

בנימין נתניהו: אז אל תכבירו מילים.

בנימין נתניהו: יואל חסון, אתה תמיד דואג למורשת שלי.

בנימין נתניהו: אם יסכמו את המעשים שלי והמעשים שלך, אני בטוח שאני לא אצא נפסד, אבל עוד לא הגיע הזמן לעשות את זה.

יואל חסון: אני עדיין לא ראש ממשלה, אבל אם הייתי ראש ממשלה לא הייתי מפלג את העם הזה.

בנימין נתניהו: זה בסדר, אתה גם לא תהיה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יואל חסון: לא הייתי מפלג את העם הזה, ולא הייתי עושה את מה שאתה עושה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, הנקודה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קריאה: תפרוש בשיא, יואל.

קריאה: יהללוך זרים ולא פיך.

בנימין נתניהו: אז אני מבקש מכם:

בנימין נתניהו: אל תבלבלו לנו את המוח על הסכנה בחופש הביטוי לתקשורת בתקשורת, כי בישראל, מי שמגביל את חופש הביטוי בתקשורת זה התקשורת עצמה.

בנימין נתניהו: ואל תספרו לנו, אל תספרו לנו על תופעות שמזכירות תקופות אפלות – כך אומרים – תקופות אפלות בתולדות עמנו, בשעה שאנו נמצאים באחת התקופות המזהירות בתולדותינו.

בנימין נתניהו: במקום להתמודד עם ההישגים שלנו אתם קוראים לנו גזענים ואנטי-דמוקרטים.

מיכל בירן: כי אתם גזענים ואנטי-דמוקרטים.

בנימין נתניהו: כך קראתם לחוק הלאום.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברת הכנסת מיכל בירן, מספיק להיום.

יולי יואל אדלשטיין: את יכולה לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק להיום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: את יכולה לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: (חברת הכנסת מיכל בירן יוצאת מאולם המליאה.)

בנימין נתניהו: הייתי צריך ללכת לאו"ם, פשוט הייתי צריך ללכת לאו"ם כדי להגן על ישראל מול ההשמצות הללו, והן נולדו כאן.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, בניגוד מוחלט לטענות של מתנגדי החוק, הוא לא פוגע בזכויות הפרט של אף אזרח במדינה.

בנימין נתניהו: השוויון האישי קיים וימשיך להתקיים.

בנימין נתניהו: הוא מעוגן בשורה של חוקים ובחוקי-יסוד, חוק כבוד האדם וחירותו.

רויטל סויד: תחוקק את זה.

בנימין נתניהו: אין ולא תהיה, אין ולא תהיה שום אפליה נגד אדם כלשהו.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: לא בבית המשפט, לא בבחירות לכנסת, לא בשום מקום.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת – – –

קריאה: תוציא אותו.

יולי יואל אדלשטיין: מי אמר "תוציא אותו"?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מזוז, סגן השר, צא, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: צא, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: צא, בבקשה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: צא, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש ממך לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: (חבר הכנסת ירון מזוז יוצא מאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: )

בנימין נתניהו: אין ולא תהיה שום אפליה – –

אילן גילאון: נראה לי – – –

בנימין נתניהו: – – מבחינת החוק, מבחינת המחויבות שלנו.

בנימין נתניהו: אבל לישראל, לישראל שמורה הזכות להגדרה עצמית כמדינה יהודית תוך עידוד העלייה וההתיישבות, בדיוק כפי שקבע הרצל בספרו "מדינת היהודים".

בנימין נתניהו: אני קורא לחברי האופוזיציה הציונים, אני קורא לכם להתעשת.

בנימין נתניהו: אני קורא לכם להפסיק את מסע ההתקפות המוגזמות נגד חוק הלאום, התקפות שמוציאות בעולם את דיבתה של ישראל רעה.

בנימין נתניהו: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – אני חושב שזכותכם לבקר.

בנימין נתניהו: זכותכם להגיב.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, חבר הכנסת מסעוד גנאים, חבר הכנסת מסעוד גנאים, נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: הבנתי, החוק גזעני.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת, הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, נא לצאת.

מסעוד גנאים: חוק גזעני, חוק גזעני.

מסעוד גנאים: תגיד את האמת פעם אחת.

מסעוד גנאים: (חבר הכנסת מסעוד גנאים יוצא מאולם המליאה.)

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לכם שיש לכם זכות מלאה לבקר, להציע שינוי, להציע תוספות, לגרוע.

בנימין נתניהו: ביקורת עניינית היא דבר הכרחי; לא דבר מותר – דבר הכרחי בדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: אבל אתם נתפסים להגזמות קיצוניות, להשמצות שאין להן שום קשר למציאות, כאילו אנחנו בדרך למדינה פאשיסטית, מדינת אפרטהייד חשוכה.

בנימין נתניהו: כיוון שישראל היא מדינה דמוקרטית אמיתית, כיוון שיש פה חופש ביטוי מלא, שום דבר לא יקרה לכם – –

מיכל רוזין: ראינו מה עשיתם – – –

בנימין נתניהו: – – כשאתם אומרים את השטויות הללו.

בנימין נתניהו: שום דבר לא יקרה לכם חוץ מדבר אחד, חוץ מדבר אחד: העם שלנו, שאוהב את המדינה שלנו ויודע את האמת עליה, העם שלנו לא יפקיד בידיכם, משמיצי המדינה, חמוצי המדינה, את הנהגת המדינה.

מיכל רוזין: איך אתה לא מתבייש להגיד ככה – – – לכל אזרחי – – –

בנימין נתניהו: במושב הזה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, מספיק להיום.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת.

מיכל רוזין: דיון מכובד, ואתה – – – עומד ומסית נגד – – –

יולי יואל אדלשטיין: באמת שהייתי עם הרבה סבלנות כלפייך.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו אלה שתוקפים, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רוזין, את כרגע מפריעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברת הכנסת מיכל רוזין יוצא מאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: )

בנימין נתניהו: במושב הזה של הכנסת נוסיף לפעול לטובת כלל אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: אני מקווה שנעביר בקרוב את חוק הגיוס, מתוך הכרה בחשיבות הערך של לימוד תורה ומתוך הכרה עליונה בערך של אחדות העם.

בנימין נתניהו: אתגרים רבים לפנינו וגם הזדמנויות רבות, ונמשיך להעלות את מדינת ישראל לפסגות חדשות.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, לא מזמן, כמנהגנו, בליל חג סוכות רעייתי ואני אירחנו במעון ראש הממשלה שלושה חיילים בודדים שמשרתים בצה"ל: עדן, שעלתה מפלורידה, לוחמת חילוץ והצלה בפיקוד העורף; ג'רמי, שעלה מוושינגטון, לוחם על אחת מספינות חיל הים; וג'וליאן, שעלה מקנדה, לוחם בחטיבת גבעתי.

בנימין נתניהו: ג'וליאן היה היהודי היחיד ביחידה שלו בצבא הקנדי, ויום אחד הוא אמר לעצמו: אני צריך להיות בישראל.

בנימין נתניהו: ג'וליאן עלה לארץ ועל אף היותו בן יחיד הוריו הרשו לו להתגייס ליחידה קרבית בצבא ההגנה לישראל.

בנימין נתניהו: זה היה ליל חג קסום שכולו חוויה.

בנימין נתניהו: שוחחנו עם הצעירים הנפלאים הללו, הקשבנו להם.

בנימין נתניהו: הם חדורים באהבת המדינה, באהבת הציונות, ברצון עז להבטיח את נצח ישראל.

בנימין נתניהו: וחשבתי לעצמי, זהו הכוח האמיתי של עמנו, זהו הכוח שהקים אותנו מעפר, שקיבץ אותנו מ-70 גלויות.

בנימין נתניהו: זהו הכוח שאפשר לנו לגבור על הטרגדיות הנוראות שפקדו אותנו, מחורבן הבית ועד חורבן השואה.

בנימין נתניהו: זהו הכוח שבעזרתו קוממנו מחדש את ארצנו ואת מדינתנו, וזהו הכוח שבזכותו עומדים היום זקופים קירות בתי הכנסת בגולן ובזכותו קמה מחדש סוכת דוד הנופלת.

בנימין נתניהו: מול ארצות תבל וכאן בכנסת ישראל אנו אומרים בקול צלול ורם: עם ישראל חי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו, על דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בהודעה של ראש הממשלה על פעילות הממשלה בין המושב הקודם למושב הזה, ועל ההודעה הזאת יתקיים דיון לאחר שנשמע ודאי את הדברים של ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון יהיה משולב עם הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: כבוד נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין והגברת נחמה ריבלין, ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו והגברת נתניהו, יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין והגברת אירינה נבזלין, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות ומר דוד חיות, מבקר המדינה השופט בדימוס יוסף שפירא, יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון ורעייתו לודמילה, ראש עיריית ירושלים ניר ברקת, אחותו של חייל צה"ל הנעדר יהודה כץ.

ציפי לבני: זה המושב האחרון של הכנסת העשרים, ואני מקווה שזאת הכנסת האחרונה שבה בנימין נתניהו הוא ראש ממשלת ישראל.

קריאות: – – –

ציפי לבני: זה לא עניין אישי, זה עניין לאומי.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת והשר אופיר אקוניס, שנתחיל עם תקדים הוצאת שרים מן המליאה?

יואל חסון: כן, כן.

ציפי לבני: ובמקום להמתין להכרעות פליליות, אני מניחה היום על שולחן הכנסת כתב אישום ציבורי, אדוני ראש הממשלה.

קריאות: אווווה – – –

ציפי לבני: הקשבתי לנאום התעמולה שלך, נאום האהבה העצמית, שכרגיל עבר להסתה רגילה, עם הבכיינות הרגילה, המתקפה על התקשורת.

ציפי לבני: זאת אומרת, אתה עסוק בעוד משהו חוץ ממה שכותבים עליך?

ציפי לבני: נגיד, ביטחון למשל?

בנימין נתניהו: – – –

מירי רגב: לא, את עסוקה – – –

ציפי לבני: קשה להאמין שאנחנו חיים באותה מדינה.

ציפי לבני: קשה היה גם לי להאמין שבשנת ה-70 למדינה המדהימה שנבנתה כאן, ממשלה נבחרת תייצר באופן מלאכותי ולצרכים פוליטיים ציניים אויבים מבית; שתפורר את הדבק שמחבר בינינו, שתהרוס במכוון את כל המוסדות ששומרים על הדמוקרטיה; שתעדיף רבנים קיצוניים, שתכשיר את השחיתות ותנסה להפוך את התקשורת מכלב השמירה של הדמוקרטיה, כפי שהיא צריכה להיות, לשופר כנוע שלך; ממשלה שתוביל לסיפוח ולמדינה עם רוב מוסלמי – כי לשם אתה מוביל אותנו – והחמור מכול, ממשלה שתקרע את מגילת העצמאות לחתיכות.

מירי רגב: אוי.

ציפי לבני: ידענו ויכוחים ומחלוקות פוליטיות קשות כאן בכנסת וברחובות, עד כדי רצח פוליטי.

ציפי לבני: בעבר, נמצאה הנהגה שאיחתה את הקרעים וחיברה אותנו מחדש למי שאנחנו, כולנו – אזרחים גאים של המדינה היהודית היחידה בעולם, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, מדינה קטנה בגודלה אבל גדולה בערכים שלה.

ציפי לבני: זה הדבק שחיבר אותנו גם ברגעים קשים.

ציפי לבני: ומה שמפורר אותנו מבפנים זאת לא ביקורת של האופוזיציה על מדיניות של ממשלה אלא העובדה שהממשלה הפכה להיות לאופוזיציה למוסדות המדינה הדמוקרטית, מערכות המשפט ואכיפת החוק והתקשורת החופשית.

ציפי לבני: ממשלות אפשר להחליף, ובמקרה הזה זה רצוי וחשוב.

ציפי לבני: יסודות שעליהם בנויה המדינה – לא.

ציפי לבני: אם פעם עוד הזדע

ציפי לבני: זענו כשאזרחים קראו "בוגד" לראש ממשלה, עכשיו ראש הממשלה קורא "בוגדים" לאזרחי המדינה שלו.

קריאות: – – –

ציפי לבני: מאיימים על פקיד ציבור, על שופט, על מפקד בצה"ל, על אומן, על פעיל חברתי, על כל גוף תקשורת – שיתיישרו לפי הקו, ומי שלא מתיישר ומהלל, נסגר או מפוטר.

ציפי לבני: אני יודעת שאצלך, ביבי, זה הרי ציני, לצרכים פוליטיים, אבל אתה גורם לאנשים לשנוא את האחים שלהם.

ציפי לבני: ההסתה, השיסוי; האלימות המילולית – –

נאוה בוקר: – – –

ציפי לבני: – – לא נשארת בממשלה; היא יורדת למטה לרחוב, לאלימות פיזית – בבתי הספר, בכביש, בבתי חולים, נגד חלשים, נגד נשים ובכל מקום.

ציפי לבני: אתה יכול לקרוא לנו איך שאתה רוצה.

ציפי לבני: אני מייצגת כאן על הבמה מיליונים מאזרחי ישראל – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – אלה שראש הממשלה שלהם, גם אם לא כולם בחרו בו, קורא להם בוגדים ועוכרי ישראל.

ציפי לבני: הם משרתים בצה"ל, הם מוכנים להיהרג למען המדינה שלנו, חלקם שילמו מחירים קשים וכבדים.

ציפי לבני: ישראלים שעובדים קשה בשביל לחיות כאן בכבוד ולגדל כאן את הילדים שלהם, והחטא הנורא שלהם זה שהם חושבים אחרת ממך.

ציפי לבני: הרי לא נאמנות למדינה אתה רוצה אלא נאמנות אישית לך – וזה לא יהיה.

ציפי לבני: אנחנו אוהבים את ישראל, אנחנו כואבים את מה שקורה לה ואנחנו נילחם על המדינה שלנו.

ציפי לבני: המדינה של כולם, ראש הממשלה, של כו-לם, של כל אחד ואחת מאזרחי ישראל, לא רק שלך ולא רק של המשפחה שלך.

מירי רגב: מה המשפחה קשורה – – –

ציפי לבני: אפשר לחזור ולהיות עם מאוחד – – –

קריאות: – – –

מירי רגב: למה את מכניסה משפחה בכלל?

מירי רגב: חוצפנית.

יולי יואל אדלשטיין: השרה רגב, השרה רגב, תודה.

קריאות: – – –

מירי רגב: – – – משפחה, עוד מעט ידברו פה על – – –

קריאה: אדוני, זה סוג של הסתה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ציפי לבני: אפשר לחזור ולהיות עם מאוחד.

ציפי לבני: זה מרגש, האמת, שאנחנו מאוחדים מול אויבים, שותפים בכאב מול פיגועי טרור נפשעים ואחים ממש ביציאה לקרב.

ציפי לבני: אבל עם צריך חזון משותף שקשור אלינו, לא לאויבים שלנו.

ציפי לבני: לפני 70 שנה באו זה אחר זה כל מנהיגי היישוב, יריבים פוליטיים מרים, יצרו את הדבק שאיחד בינינו ואיתו יצאנו למלחמת העצמאות.

ציפי לבני: מגילת העצמאות, שקבעה שישראל היא מדינת העם היהודי ויש בה שוויון לכל אזרחי המדינה ללא הבדל דת גזע ומין.

ציפי לבני: צריך לחזור אליה, היא צריכה להיות החוקה שלנו.

ציפי לבני: אפשר לחוקק אותה, החוק כבר הוגש.

ציפי לבני: דמיינו לרגע את רגע האחדות הזה שיכול להיות כאן בכנסת ישראל.

ציפי לבני: כמעט כל הבית הזה – כל הכנסת מצביעה בעד מגילת העצמאות, יחד עם נכבדי העדה הדרוזית שישבו בקהל ועם מסר לאזרחי המדינה הערבים שאומר שמדינת העם היהודי לא גורעת מהזכות האזרחית שלהם לשוויון, וכל אחד מאזרחי המדינה וכל יהודי העולם, שמרגישים היום כל כך רע, יכולים לומר בגאווה: זאת המגילה שלנו, זאת המדינה שלנו.

ציפי לבני: אבל זה לא יקרה.

ציפי לבני: לא עם ממשלת השותפים הטבעיים – אלה שמובילים למדינת הלכה, אלה שלעולם לא יסכימו לשוויון לנשים או ללהט"בים, או לשירות צבאי אזרחי או לאומי, יחד עם אלה שמובילים לסיפוח והרס הדמוקרטיה.

אריה מכלוף דרעי: – – –

ציפי לבני: רוצים להוכיח את ההפך?

ציפי לבני: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אני אוציא את הפתקים ששלחת.

מירי רגב: – – –

ציפי לבני: ביום רביעי הקרוב נעלה את החוק שמבקש להוסיף את המילה שוויון לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

מירי רגב: – – –

ציפי לבני: אמרתם מעל כל במה ומעל כל דוכן: חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

ציפי לבני: בבקשה, אנחנו נבקש להוסיף לו את המילה "שוויון", תצביעו בעד.

ציפי לבני: ותהיה לכם גם ההזדמנות – –

ענת ברקו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו.

ציפי לבני: – – להצביע בעד מגילת העצמאות.

ציפי לבני: אתם לא תעשו את זה, אבל לפחות נחשוף את השקר הקבוע שלכם.

ציפי לבני: מולכם אנחנו, האופוזיציה הישראלית, נציג את החזון שלנו, את המצפן שמורה לנו את הדרך.

ציפי לבני: אנחנו כולנו גאים במדינת הסטרטאפ שלנו, אז בואו נשתמש לרגע ב-Waze הישראלי כדי להחליט בין שני יעדים שונים לגמרי שיקבעו איזו ישראל נשאיר לילדים שלנו, לא פחות.

ציפי לבני: היעד הלאומי שלנו, בשתי מילים – מגילת העצמאות; או במשפט אחד: מדינת הלאום של העם היהודי שיש בה שוויון לכולם, מדינה בטוחה, חזקה וערכית שחיה בשלום, לו ניתן.

ציפי לבני: מדינת העם היהודי שלנו מחוברת למסורת.

ציפי לבני: אתה יודע, ראש הממשלה, אנחנו מתרגשים מאותם בתי כנסת, אנחנו רק לא משתמשים בפוגרום היסטורי כתעמולת בחירות.

ציפי לבני: הסיפור המרגש הזה שלך נשמע לי כל כך מוכר, כי שמעתי אותו כתשדיר תעמולה ברדיו בבחירות 2015, שנגמרו בעניין הזה של הערבים שנוהרים לקלפיות.

ציפי לבני: אז אל תטיף לנו.

ציפי לבני: אנחנו מחוברים להיסטוריה, לתרבות ולערכים היהודיים של "ואהבת לרעך", "ואהבת את הגר".

ציפי לבני: הם לא הכניעה, גברתי שרת המשפטים, של היהדות לערכים אוניברסליים – הם הערכים היהודיים שהיו לאור לגויים.

נפתלי בנט: גירוש 8,000 יהודים מגוש קטיף.

ציפי לבני: והיהדות שלנו כשרה גם בלי לשלם על תעודת כשרות לרבנות.

נפתלי בנט: את משקרת.

נפתלי בנט: ראינו אותך – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר בנט, השר בנט.

נפתלי בנט: גירשת 8,000 יהודים מגוש קטיף.

יולי יואל אדלשטיין: השר בנט, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: הוא גירש, הוא הצביע בעד.

יחיאל חיליק בר: אתם גירשתם.

יחיאל חיליק בר: גם את זה אתה לא – – –

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי, אתם – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי תמשיך.

ציפי לבני: וכאמור, היהדות שלנו כשרה גם בלי לשלם לרבנות על תעודת כשרות.

קריאה: – – –

ציפי לבני: כי המדינה היהודית שלנו היא לא מדינת הלכה.

ציפי לבני: לא תהיה בה הדתה בבתי הספר.

ציפי לבני: המונופול על היהדות – לא של המפלגות החרדיות.

ציפי לבני: ואנחנו לא ניתן לכם להרחיק מהיהדות את הצעירים הישראלים או את יהודי התפוצות – –

אריה מכלוף דרעי: אחר כך את מוחה שראש הממשלה מסית, נכון?

ציפי לבני: – – שהם חלק מעם ישראל, בכל זרם ביהדות שבו הם בוחרים להיות.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך את מוחה שראש הממשלה מסית.

יולי יואל אדלשטיין: השר דרעי, השר דרעי, נו.

שולי מועלם-רפאלי: – – – לחינוך ממלכתי במדינת ישראל – – – זו הדרך שלך?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מועלם-רפאלי, מספיק.

ציפי לבני: ולכן, כדי לשמור על רוב יהודי במדינה יהודית, אנחנו חייבים לעצור בתחנת ההיפרדות מהפלסטינים.

ציפי לבני: זהו אינטרס ישראלי חיוני.

ציפי לבני: גם אם יש בעיה עם הפרטנר ואין שלום מעבר לפינה, אנחנו לא ניתן לכם להשתמש בצד השני כמסך עשן, כפי שעשית כאן עכשיו, ליעד האמיתי ב-Waze שלכם, שאותו אתם מקדמים בכל יום שעובר: סיפוח, על חשבון הרוב היהודי.

ציפי לבני: לא, אנחנו לא נהיה בני ערובה של הפלסטינים.

ציפי לבני: מדינת ישראל קמה כמדינת העם היהודי, למרות ההתנגדות הערבית, ואנחנו נקבל בעצמנו את ההחלטות שלנו כדי לשמור עליה מדינה יהודית.

ציפי לבני: והוויכוח הזה הוא בינינו לבין עצמנו, וההכרעה קריטית, כי, אדוני ראש הממשלה, התחנה שלנו היא פרידה מהפלסטינים והתחנה שלכם היא פרידה מהדמוקרטיה.

ציפי לבני: לכן יצאתם למתקפה משולבת נגד כל מי שמניף דגל של זכויות.

ציפי לבני: הרי מתקפה על מערכות המשפט ואכיפת החוק כל כך נוחה לחשוד בפלילים שרוצה לפגוע, לגמד, להגחיך ולייצר דה-לגיטימציה לכל המוסדות שאמורים להכריע בעניינו לפני שהם יחרצו את דינו.

ציפי לבני: ואל, אל תשתמשו בביטחון כתירוץ לכל הדבר הזה.

ציפי לבני: בואו נדבר ביטחון.

ציפי לבני: ביטחון לא עושים בדיבורים, לא בנאומים, לא בהסברה, ואפילו לא במסעות ולחיצות ידיים מסביב לעולם; ביטחון עושים בהחלטות – צבאיות ומדיניות.

ציפי לבני: צה"ל הוא הצבא החזק באזור – – –

אופיר אקוניס: 1701, החלטה 1701.

יולי יואל אדלשטיין: השר אקוניס, לא נעים לי להוציא אותך, אז לך לשתות קפה מאחורי המליאה, תעשה לי טובה.

יולי יואל אדלשטיין: בוא לא נקבע תקדים.

יחיאל חיליק בר: כבר קיבלת חבל ארוך מדי.

ציפי לבני: צה"ל הוא הצבא החזק באזור.

ציפי לבני: נמשיך לתת לו גיבוי בהגנה על ישראל ובפעולותיו נגד הטרור.

ציפי לבני: נתייצב נגד כל מי שינסה לפגוע בחייליו ומפקדיו בבתי משפט זרים, כפי שנתנגד כאן לכל מי שינסה לשנות את רוח צה"ל והקוד האתי שלו.

ציפי לבני: צה"ל ימשיך לעשות את תפקידו.

ציפי לבני: התפקיד שלכם – קבלת ההחלטות המדיניות – יוק.

ציפי לבני: הרי חסרה לכם הרגל המדינית המסיימת.

ציפי לבני: אתה מתגאה, אדוני ראש הממשלה, בזה שהיית הראשון לזהות את האיום האיראני – אני מוכנה לפרגן לך על זה – אבל לצערי במבחן התוצאה, אחרי עשר שנות שלטון איראן כבר כאן קרוב לגבול שלנו, למרות עבודה מרשימה של המוסד וחיל האוויר, ואף אחד עוד לא יודע איך זה ייגמר.

ציפי לבני: אבל כשראש הממשלה עסוק בלפרק את החברה הישראלית במיומנות כזאת, הוא לא טורח לפרק את חבית חומר הנפץ שעליה אנחנו יושבים בעזה וביהודה ושומרון.

ציפי לבני: ואפשר לפרק אותה.

ציפי לבני: נתחיל בעזה.

ציפי לבני: הממשלה יושבת קפואה, חסרת אונים, מול ארגון טרור.

ציפי לבני: אזרחי ישראל צריכים לדעת שהבחירה היא לא בין הסכם כניעה עם החמאס לבין מבצע צבאי.

ציפי לבני: האסטרטגיה של ישראל צריכה להיות בריתות ביטחוניות נגד – נגד – הטרוריסטים האסלאמיסטים הקיצוניים.

ציפי לבני: זה נכון לאיראן, נכון לחיזבאללה, נכון לחמאס.

ציפי לבני: ויכולים להיות לנו שותפים, הגורמים הפרגמטיים באזור, גם בתוך הרשות הפלסטינית – אלה שמשתפים פעולה עם צה"ל נגד הטרור.

ציפי לבני: אבל נתניהו עושה בדיוק ההפך: שנים שהוא פועל להחליש את המתונים ולחזק את הקיצוניים.

ציפי לבני: והממשלה הזאת היא הממשלה שהביאה אותנו למצב שבו בצד השני הכתובת היחידה הופכת להיות החמאס.

ציפי לבני: כי זה נוח.

ציפי לבני: החמאס הוא איום ביטחוני, אבל עם החמאס אין איום לשלום, הוא לא באמת מסכן את הממשלה.

ציפי לבני: אני הובלתי חרם בין-לאומי על החמאס, עד שיתנער מטרור ויכיר בישראל.

ציפי לבני: נתניהו וליברמן, אלופי החרמות – הראשונים לשבור את החרם הבין-לאומי נגד חמאס.

ציפי לבני: זאת אומרת, זה די מביך איך מי שנבחר כי הוא כתב ספר על המלחמה בטרור פועל להפך – גם שחרר להם אלפי טרוריסטים וגם משלם לטרוריסט הראשי שאותו הוא שחרר מהכלא דמי חסות.

ציפי לבני: אתה תוקף את אבו מאזן עכשיו, כי אבו מאזן לא מוכן לקחת את שק הכסף שאתה רוצה לתת לו כדי שהוא ישלם לטרוריסטים עצמם.

מירי רגב: מה, את הדוברת שלו?

יולי יואל אדלשטיין: השרה רגב, לא להפריע.

ציפי לבני: לא למשפחות השהידים – לאלה ששולחים את השהידים.

ציפי לבני: שמעתי שאתה שמח מהשינוי התודעתי בקרב הציבור – כי מה, כי הציבור עכשיו כבר הבין שאין סיכוי לשלום.

ציפי לבני: זה מה שמשמח אותך?

ציפי לבני: לא היה עדיף שתשנה בשביל הציבור הזה את המציאות ותנסה לפחות להשיג שלום?

גלעד ארדן: לשקר לו כמו שאתם שיקרתם?

ציפי לבני: אבל אני יודעת, האמת, אני יודעת איך אתה מרגיש עכשיו בקבינט, כשבנט עושה לך את מה שאתה עשית לי בעופרת יצוקה, עם הטקסטים האלה של "עוד כוח" ו"אני יכול" ו"רק תיתנו לי" – הרי אתה יודע שזה קשקוש, כי החלטות על ביטחון עושים בלי שיקולים פוליטיים.

ציפי לבני: עכשיו, אתה שומע הרי את הערכות גורמי הביטחון, אתה יודע שצריך להרגיע את יהודה ושומרון, אתה יודע שצריך לתת אופק מדיני גם להם, לא רק לטרוריסטים בעזה.

ציפי לבני: אבל אתה משותק מפחד ה-base.

ציפי לבני: לא, ברצינות, בנייה בשטחים כמענה לטרור?

ציפי לבני: הרי זה תשלום למתנחלים, שלא יתקפו אותך מימין, גם במחיר של הידרדרות ביטחונית.

ציפי לבני: אה, קראת לנו "חמוצים", ביבי.

ציפי לבני: אתה היום ההחמצה.

ציפי לבני: משותק מול כל הזדמנות מדינית ויוזמה ביטחונית.

ציפי לבני: ישראל לא יכולה להרשות לעצמה עוד כהונה שלך עם שיכרון הכוח, אובדן המעצורים והתחושה שהכול מותר.

ציפי לבני: גם אני, כבוד הנשיא, ז'בוטינסקאית.

ציפי לבני: איך אמר ז'בוטינסקי?

ציפי לבני: "הרעל הארסי ביותר, שעלול להרעיל מוסרו של אדם, טמון במילים 'כאן מותר'".

ציפי לבני: חסר היום לישראל מנהיג.

ציפי לבני: כזה שיורד לעוטף עזה, שיקשיב וירגיש ולו לרגע איך החיים בתוך העשן ובלוני התבערה.

ציפי לבני: שיבקר או אפילו ירים טלפון לאזרחי ישראל הצעירים הערבים שהוכו כי הם ערבים.

ציפי לבני: מנהיג שיגיד לקיצונים גם בתוך מפלגתו, למרות שזה לא מי יודע מה נעים לעשות את זה: עד כאן.

ציפי לבני: אמרתי דברים קשים, אבל חובתנו להראות את הקו המחבר את כל הנקודות של כל מה שהממשלה הזאת עושה, לפני שנתעורר כולנו למציאות שכבר אי-אפשר לתקן אותה.

ציפי לבני: כשלא נוכל כבר לאחות את הקרע, לא נוכל לסמן גבול לישראל.

ציפי לבני: אנחנו בכלל בעד גבולות.

ציפי לבני: גבול למדינת ישראל וממשלה עם גבולות, איזונים ובלמים.

ציפי לבני: כשיהיה רוב מוסלמי בין הים לירדן.

מירי רגב: מה חשבתם על הגולן?

ציפי לבני: והדמוקרטיה, הדמוקרטיה היא כמו חמצן – לא מרגישים שהיא קיימת עד שהיא נגמרת.

ציפי לבני: מול מנהיגות שהשחיתות היא אורח חייה, ומובילה למדינה קיצונית ומשיחית ולסיפוח של מיליוני פלסטינים לתוכנו, עם טרור נמשך, צריכה להתייצב מנהיגות נקייה ששומרת על המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית, לאומית וליברלית, חזקה ובטוחה ויוצרת שוב תקווה, גם לשלום.

ציפי לבני: החזון שלנו צודק.

ציפי לבני: הוא הטוב ביותר לישראל.

ציפי לבני: אנחנו הרוב הטוב, ואנחנו יכולים לנצח איתו, חייבים לנצח איתו, עבור אזרחי ישראל.

ציפי לבני: ואני קוראת מכאן לכל מנהיג, לכל ראש – – –

קריאה: – – –

קריאה: את לא יכולה – – –

ציפי לבני: ואני קוראת מכאן לכל מנהיג, לכל ראש מפלגה, קיימת או בארון, השותף לדרך שלנו – להצטרף.

ציפי לבני: שתיקה היא לא אופציה.

ציפי לבני: חובתנו לעמוד כגוש ולכתוב ביחד שוב את ה-Waze הלאומי.

ציפי לבני: וכשאנחנו נחבור ביחד לגוש אחד גדול, אנחנו ניתן תקווה, ורבים וטובים יצטרפו, ואז גם ננצח.

ציפי לבני: אם לפני 70 שנה יכלו כל המנהיגים לעשות את זה למרות היריבות הקשה ביניהם, גם אנחנו יכולים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד בקימה את יציאת נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.) נא לשבת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: מחדליה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: אוזלת ידה של הממשלה בתחום הכלכלי, הביטחוני, המדיני והחברתי; << נושא >>

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום שלנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו מגיעים להצעת אי-אמון – הצעת סיעת המחנה הציוני.

טלי פלוסקוב: ינמק חבר הכנסת יואל חסון – מחדליה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך, אדוני.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, מי שמעוניין לשוחח, לדבר, בבקשה לצאת ולעשות את זה מחוץ לאולם.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים בדיון ומבקשים שקט.

טלי פלוסקוב: עוד דקה, אדוני, אני מאמינה שהאורחים שלנו יצאו.

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו חייבים להמשיך.

טלי פלוסקוב: נא לסגור בבקשה את הדלתות.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, אני מציעה להתחיל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

יואל חסון: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יואל חסון: חבריי חברי הכנסת, השרים, אני חושב שאחרי הדיון של פתיחת המושב והנאומים החשובים – עם הנאום הקשה של ראש הממשלה והנאום החשוב של ראש האופוזיציה, היא באה ושואלת, או אנחנו באים ושואלים: מה יש עוד לומר?

יואל חסון: מה יש עוד לומר שלא נאמר?

יואל חסון: אז קודם כול, מה שצריך לומר זה שאנחנו כאופוזיציה, גם ביום כזה נמלא תמיד את המחויבות הפרלמנטרית שלנו בהבעת אי-אמון מוחלט בממשלה הזאת ובראש הממשלה.

יואל חסון: זה דבר שצריך להיאמר, זה דבר שאנחנו כאופוזיציה צריכים לעשות, ואנחנו עושים את זה כי אין לנו אמון בממשלה הזאת.

יואל חסון: אמרה ראש האופוזיציה, ובצדק, שנאום ראש הממשלה כאן נתפס או נראה כמו נאום סיכום, וזה באמת נשמע כמו נאום סיכום.

יואל חסון: נאום סיכום של עשור מבוזבז, של עשור מבוזבז שבו ראש הממשלה נתניהו עומד בראש הממשלה הזאת והמדינה הזאת.

יואל חסון: פשוט עשור מבוזבז.

יואל חסון: גודל הבזבוז לא מובן עכשיו לכולם.

יואל חסון: יש באמת בחלקים מסוימים תחושה שדווקא לא כל כך רע, שהכול בסדר, או לפחות הרוב בסדר.

יואל חסון: כנראה ייקח זמן עד שגם הם יבינו, אבל הם יבינו את הפספוס הגדול שהיה כאן.

יואל חסון: ועל מה אנחנו בעצם מדברים?

יואל חסון: אנחנו מדברים על האפשרות האמיתית שלנו לבסס את ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית עם גבולות ברורים ולשמר את זה לעולמי עד.

יואל חסון: לא לסכן ולו לרגע את קיומה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יואל חסון: ושימור הסטטוס קוו, הקיפאון הזה שנתניהו משמר אותו ביעילות ובמקצועיות המון המון זמן, הסטטוס קוו הזה יעמיד אותנו יום אחד בסיטואציה שהדרישות הבין-לאומיות מישראל לא יהיו יותר משא ומתן עם הפלסטינים על שתי מדינות, אלא הדרישות הבין-לאומיות והדרישות הפלסטיניות מהמדינות יהיו: תנו לנו אזרחות, אנחנו דורשים אזרחות שווה, אנחנו רוצים להית אזרחים פה.

יואל חסון: תנו לנו את זה, תדרשו מישראל לתת את זה.

יואל חסון: זה מה שידרשו מאיתנו.

יואל חסון: וכשנבין את זה, וכשזה יהיה מולנו, נתניהו כבר יהיה הרחק הרחק מפה.

יואל חסון: במקרה הטוב הוא יהיה בנאומים והרצאות בארצות הברית.

יואל חסון: במקרה הגרוע אני לא יודע איפה.

יואל חסון: ואנחנו נצטרך להתמודד עם זה.

יואל חסון: אנחנו נצטרך להתמודד עם זה.

יואל חסון: אי-אפשר להתעלם מהנאום המסית, המשסה והקשה של ראש הממשלה.

יואל חסון: אתם יודעים מה, אני באמת מנסה לחשוב ולזכור מתי היה כאן ראש ממשלה שדיבר בשפה הזאת.

יואל חסון: מתי?

יואל חסון: היו פה ראשי ממשלות שביקרו אותם לא פחות משביקרו את נתניהו.

יואל חסון: אתם יודעים מה, אפילו בעולמות שהיו מחנות הרבה יותר מגובשים לא ראינו ראשי ממשלה שהתבטאו בצורה הזאת, לא ראינו ראשי ממשלה שמשסים פה את הציבור אחד בשני, לא ראינו דבר כזה.

יואל חסון: אני חושב שהנאום הזה של ראש הממשלה הוא אולי הסיבה המרכזית והברורה למה צריך לאחד את כל הכוחות במחנה שלנו כדי לשלוח אותו הביתה.

יואל חסון: נתניהו יותר מדי פעמים תופס את כיסא ראש הממשלה בגללנו, בגלל טעויות שלנו, בגלל פיצול במחנה, ומצליח להרכיב את הממשלה גם לא תמיד בזה שהוא נבחר.

יואל חסון: בכלל, בואו נדבר על זה שהוא נבחר.

יואל חסון: כל הזמן אנחנו שומעים כאן:

יואל חסון: הרוב בחר בנו, הרוב, הרוב, הרוב.

יואל חסון: בואו נדבר קצת על השיטה במדינת ישראל.

יואל חסון: אף אחד כאן, אף אחד מאזרחי המדינה לא בחר את ראש הממשלה באופן אישי.

יואל חסון: אף אחד.

יואל חסון: ראש הממשלה נבחר כאן על ידי הכנסת והכנסת יכולה גם לבחור ראשי ממשלות אחרים.

יואל חסון: ולכן, גברתי היושבת-ראש, לסיכום, אנחנו מביעים אי-אמון בראש הממשלה ובממשלה הזאת כי זו ממשלה רעה למדינת ישראל.

יואל חסון: אנחנו מביעים בהם אי-אמון כי הם פוגעים בעתידה של מדינת ישראל ואנחנו גם יודעים שהעבודה היא בידינו, המחויבות היא שלנו, לייצר מחנה מספיק גדול כדי ליצור אלטרנטיבה לממשלה הזאת.

יואל חסון: אם לא נעשה את זה, ניכשל.

יואל חסון: ואני מבטיח לך, גברתי היושבת-ראש, אנחנו נעשה את זה.

יואל חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: הצעת אי-אמון של סיעת הרשימה המשותפת: כישלונה של הממשלה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני.

טלי פלוסקוב: בשם הרשימה המשותפת, חבר הכנסת איימן עודה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך, בבקשה.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, כולנו שמענו את נאום ראש הממשלה.

איימן עודה: הוא התייחס לכמה דברים, אני אתייחס בתחילה לאחד מהם ואחרי זה אעבור לשפה הערבית, כי פשוט מאוד החלטנו ברשימה המשותפת שאנחנו נדבר חלק מהזמן שלנו בשפה הערבית, שהיא שפת המקום, שפת המולדת הזאת, שפת הילידים.

איימן עודה: ראש הממשלה אמר שחוק הלאום אינו חוק אפרטהייד והוא הזדעזע מעצם העובדה שיש אנשים שמאשימים את החוק הזה שהוא חוק אפרטהיידי.

איימן עודה: אני מבין ששני הכללים הקרדינליים ביותר של אפרטהייד הם: 1.

איימן עודה: עליונות אתנית, ו-2.

איימן עודה: הפרדה בין שתי הקבוצות.

איימן עודה: שניהם ביחד.

איימן עודה: כי רק הפרדה בלי עליונות – זה לא חייב להיות אפרטהייד.

איימן עודה: כלומר, יכול להיות שווה אבל גם שונה.

איימן עודה: שווה אבל הוא מחליט, מטעמים תרבותיים למשל, להיות שם ואחרים במקום אחר.

איימן עודה: זה לא אפרטהייד.

איימן עודה: אפרטהייד זה שני המרכיבים הללו ביחד: גם segregation וגם עליונות אתנית.

איימן עודה: חוק הלאום – שמדבר על ישראל כמדינתו של העם היהודי, על קידום התיישבות יהודית, על כך שהשפה הרשמית היחידה היא השפה העברית – כל הסעיפים מדברים על עליונות יהודית יחד עם הפרדה, גם לפי סעיף 7 בחוק-יסוד: חוק הלאום זהו חוק אפרטהייד קלאסי.

איימן עודה: עכשיו, אנחנו החלטנו ברשימה המשותפת לדבר בשפה הערבית.

איימן עודה: טוב שחברי הכנסת יקשיבו לשפה היפה הזאת.

איימן עודה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אבו ח'אלד, בקוראן נכתב: "אנחנו הורדנו את הקוראן, ואנו שנשמור עליו".

איימן עודה: על כן, החתול הזה, אבי דיכטר – שלא יעז לפגוע במשפט הזה: "אנחנו הורדנו את הקוראן, ואנו שנשמור עליו".

איימן עודה: ואבו אלטייב אלמותנבי אמר: "השירה המזומרת היא הטובה שבשירה, כמו האביב בין שאר העונות.

איימן עודה: אבל הבחור הערבי בתוך כל זה נחשב לזר בידיו, בפניו ובלשונו".

איימן עודה: ואמר חאפז אלפוסחא להגנתה של השפה הערבית: "האשימו אותי בעקרות בצעירותי, והלוואי שהיית עקר במקום לפחד מדברי אויביי".

איימן עודה: זוהי השפה האוטנטית, השפה של הגיאוגרפיה – –)

פנינה תמנו: אפשר להבין מה אתה אומר?

איימן עודה: (– – שפת ההרים, שפת העמקים, שפת בני הארץ המקוריים, שפת האזור שהייתה לפני הגזענים, והיא תישאר גם אחרי הגזענים.

איימן עודה: )

יריב לוין: (אומר בערבית: השפה של הטרוריסטים,) תגיד את האמת.

איימן עודה: (אומר בערבית: שהייתה לפני הגזענים, והיא תישאר גם אחרי הגזענים.

איימן עודה: )

יריב לוין: לא, לא, חבר הכנסת עודה – – –

איימן עודה: אני מבקש, גברתי, שלא ידבר עכשיו.

טלי פלוסקוב: אני לא יכולה להגיד שום דבר, כי אני לא מבינה על מה אתם מדברים.

טלי פלוסקוב: נורא חבל.

איימן עודה: אם את לא מבינה, אני מציע לך ללמוד את השפה הערבית, כי היא גם שפת המרחב – –

טלי פלוסקוב: גם אם אני אלמד, אתה מדבר ברמה כזאת – אני כמה מילים יודעת, אגב.

איימן עודה: – – אמורה להיות שפת השלום, שפת עמי האזור.

ענת ברקו: אגב, אסור – – –

טלי פלוסקוב: מותר לו.

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: זו לא שפה רשמית – – –

איימן עודה: אני חושב שמבחינתך היא אמורה להיות השפה השנייה, כי זו שפת המקום, שפת המזרח ושפת השלום, העתיד.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני חושבת שבדוכן הכנסת המטרה לדבר ושחברי הכנסת יבינו ורוב הציבור יבין.

איימן עודה: גברתי – – –

טלי פלוסקוב: אני לא עוצרת, כי זו זכותכם, אני רק אומרת – חבל שאני לא מבינה, זה הכול.

איימן עודה: גברתי, אני אענה לך בדיוק, אני אענה לך בעברית.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לך שיש שני מרכיבים: אחד זה הזהות וההעצמה, empowerment, והדבר השני זה ההשפעה.

איימן עודה: לפעמים אתה אומר: במקום הזה אני רוצה לחזק את הזהות, במקום אחר אני רוצה את ההשפעה.

איימן עודה: כשאני מדבר עברית אני רוצה לחזק את ההשפעה, כשאני מדבר בערבית יש זהות, העצמה – – –

טלי פלוסקוב: זכותך, אדוני.

ענת ברקו: אני רוצה לחזק את התעמולה, את התעמולה.

איימן עודה: לכן אני רוצה גם לדבר בערבית וגם לדבר בעברית – – –

ענת ברקו: ערבית זו התעמולה, ועברית זה – – –

איימן עודה: מה גם שהדבר הכי טבעי אצל בן אדם זה לחזק את הזהות המאוימת.

איימן עודה: אחרי חוק הלאום, השפה הערבית היא שפה מאוימת במדינה, לכן חובתי לחזק אותה וגם לקבע אותה.

איימן עודה: כי נאמר גם בחוק הלאום שישמרו את מעמדה – לכן אני חושב שבפרקטיקה שאנחנו עושים פה אנחנו עוזרים לשמר את מעמדה של השפה הערבית.

איימן עודה: טוב, חברות וחברים, אני מציע לכם להקשיב עכשיו כי זה גם בשפה העברית וגם נושא היסטורי וחשוב.

איימן עודה: במוסף הארץ האחרון, ביום שישי, ישנו תחקיר על הטבח הנורא, האיום והנורא, בכפר קאסם, 1956.

איימן עודה: חברתי עאידה תומא בכל שנה מעלה את הנושא הזה.

איימן עודה: בפעם האחרונה עאידה עמדה פה ואמרה שמטרת הטבח הייתה גירוש תושבי המשולש הערבים.

איימן עודה: אז קמו כמה ח"כים, ביניהם בן אדם שאני מעריך, עפר שלח, ואמר לה: סליחה, זה משהו כמו דמיון מזרחי.

איימן עודה: לא, זו אכזריות קולוניאליסטית ולא דמיון מזרחי ואני אסביר למה.

איימן עודה: במוסף הארץ האחרון נכתב כך.

איימן עודה: בן-גוריון הזמין את שדמי ואמר לו: תשמע, אנחנו נעשה משפט הצגה – כך בן-גוריון אמר לו – על משפט כפר קאסם.

איימן עודה: מה עוד אמר לו?

איימן עודה: אנחנו גם נבחר את השופטים.

איימן עודה: זה – אחד.

איימן עודה: הדבר השני שחשוב לי לומר, כתוב כך: "שולחיהם לבית הדין התכוונו, בכוונת מכוון, שהם באופן טבעי יסייעו בבניית מחסום בפני" הטלת ההאשמה בממשלה.

איימן עודה: כלומר: שדמי, אתה יכול להודות שם שאתה וכל מיני שוטרים זוטרים פגעו באנשים, אבל זו לא הייתה החלטה מלמעלה.

איימן עודה: הדבר השלישי – כתוב שם: היה ניסיון להסיר את קיומה של תוכנית סודית בשם "מבצע חפרפרת", שעיקרה גירוש, טרנספר של ערביי המשולש, ובכללם תושבי כפר קאסם.

איימן עודה: חברים, את הדברים הללו תושבי כפר קאסם ואנחנו ידענו כבר משנת 1956.

איימן עודה: אנחנו ידענו שהמלך עבדאללה מסר את האדמות למדינת ישראל בשנת 1949, 1950, ופשוט מאוד מדינת ישראל רוצה כמה שיותר אדמה, כמה שפחות ערבים.

איימן עודה: אז הם חיכו להזדמנות, למלחמה, מלחמת 1956.

איימן עודה: בצל המלחמה ביצעו את הפשע הנורא, חיכו לאנשים כשחזרו לשם, שבעה-שבעה ירו בהם: תקצור אותם, "אללה ירחמו".

איימן עודה: שבעה-שבעה, עד ל-49 אנשים, תוך שעה אחת.

איימן עודה: תוך שעה אחת.

איימן עודה: והמטרה הייתה טרנספר.

איימן עודה: אבל שאלתי פה: האם הגזענות הזאת נעלמה או שהיא נמצאת גם בקרב אנשים שנמצאים פה בכנסת?

איימן עודה: לא סתם חבר כנסת ולא שר זוטר אלא שר הביטחון אביגדור ליברמן מדבר על חילופי אוכלוסין.

איימן עודה: בין מי למי?

איימן עודה: בין תושבי המשולש, פשוט מאוד.

איימן עודה: אותה תפיסה של כמה שיותר אדמה, כמה שפחות ערבים.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לקשור את הנושא הזה בעוד נושא רגיש ביותר.

איימן עודה: וליד אבו סייף, ילד בן חמש מיאפא, מיפו – ירו בו על הראש שלו לפני שבועיים.

איימן עודה: אני יודע שאסור להניף שלטים בכנסת.

איימן עודה: אבל בגלל שזה כל כך רגיש, זה הילד הזה, בן חמש.

איימן עודה: תסתכלו על הפנים שלו.

איימן עודה: וליד אבו סייף, גברתי, נמצא בבית חולים כבר שבועיים, ירו בו בראש.

איימן עודה: איפה האשמים?

איימן עודה: איפה המשטרה?

איימן עודה: איפה הביטחון שהתרברב ראש הממשלה כשדיבר עליו עכשיו?

איימן עודה: אני רוצה לעבור מהמקום הזה, שאנחנו לא נשתוק עד שהמשטרה תגיע לפושעים.

איימן עודה: זו חובתנו, של כולנו, של כל בן אדם בהיותו בן אדם.

איימן עודה: אבל אני רוצה לקשור את הסיפור הזה עם כל התפיסה של הגירוש.

איימן עודה: מה זאת אומרת שיש שם כל כך הרבה נשק?

איימן עודה: מה זאת אומרת שהח"כים פה כל פעם נאבקים נגד הנשק?

איימן עודה: אנחנו לא רוצים נשק ביישובים שלנו, אנחנו לא רוצים נשק בידי האזרחים הערבים, לא נשק מורשה ולא בלתי מורשה.

איימן עודה: הנשק הזה מזיק לנו בעיקר, או בתוך האוכלוסייה שלנו או שזה יכול לזלוג לציבור היהודי או שזה יכול להיות כביכול פטריוטי נגד המדינה.

איימן עודה: בכל המובנים זה נשק רע, אין בו שום דבר טוב.

איימן עודה: אז אולי רוצים שיישאר נשק אצלנו, אולי מחפשים עוד אוקטובר 2000 ורוצים שאחד מאיתנו ישתמש בנשק בשביל לרדת עלינו.

איימן עודה: לכן אני מאשים את הממשלה הזאת שהיא בזדון – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

איימן עודה: היא בזדון משאירה את הנשק בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: הרשימה המשותפת קוראת לממשלה: תאספו את הנשק הארור הזה מהיישובים הערביים.

איימן עודה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איימן עודה.

טלי פלוסקוב: הצעת אי-אמון בשם סיעת יש עתיד: אוזלת ידה של הממשלה בתחום הכלכלי, הביטחוני, המדיני והחברתי.

טלי פלוסקוב: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך, בבקשה.

יריב לוין: יאיר, תציל את המצב אחרי הנאום החיוור של ראשת האופוזיציה, משהו.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבריי מן הקואליציה, ראש הממשלה, בואו לבחירות.

יאיר לפיד: בואו לבחירות.

יאיר לפיד: אתם כל כך בטוחים בעצמכם, אתם כל כך משוכנעים שתנצחו, בואו לבחירות.

יאיר לפיד: בואו נלך לבחירות.

יאיר לפיד: הממשלה הזאת נמאסה על הציבור הישראלי, בואו לבחירות.

יאיר לפיד: אמרתם שאין בעיה, בואו.

יאיר לפיד: אני רוצה להעיר משהו על נאומו של ראש הממשלה, כי כולנו הבנו שהקמפיין שלו זה כמה המדינה נהדרת, והוא הסביר שהאופוזיציה מנותקת, וראו שהוא בנה את השורה שאליה הוא כוונן את כל הנאום.

יאיר לפיד: הוא אמר: המדינה לא גנובה, היא מגניבה.

יאיר לפיד: אז יש לי הצעה לראש הממשלה.

יאיר לפיד: קודם כול, אם אתה רוצה לדבר על ניתוק, אל תשתמש בסלנג משנות ה-90, תלך על משהו שכרוך בזמן של עכשיו.

יאיר לפיד: לא שהיית מאז שנות ה-90 באיזשהו מגע עם הציבור הישראלי, אז תתייעץ עם האנשים סביבך ותנסה לייצר משהו טיפה יותר מעודכן.

יאיר לפיד: כן, ישראל מגניבה, היא רק זקוקה לאלטרנטיבה.

יאיר לפיד: בואו לבחירות.

יאיר לפיד: אתם לא מעיזים אפילו להגיד את זה פה מעל הדוכן, כי הרי זה לא דיון ערכי ביניכם.

יאיר לפיד: אתם עסוקים רק בדבר אחד, בעצמכם.

יאיר לפיד: בג'ובים שלכם, במקורבים שלכם, בכותרות שאולי תייצרו.

יאיר לפיד: אפילו הקבינט, מה שהיה פעם קודש הקודשים של מדינת ישראל, הפך לתעלול יחצני.

יאיר לפיד: מופע של חוסר אחריות שלא היה כמוהו מאז הוקמו הקבינטים במדינת ישראל.

יאיר לפיד: כל דבר אצלכם הוא רק התרגום הפוליטי שלו: חוק הגיוס, חוק הפונדקאות, נושאים ערכיים מהמעלה הראשונה.

יאיר לפיד: הרי לא באמת אכפת לכם מערכים, אלא רק אתם ומה טוב לכם ואיך יצא לכם מזה משהו, ומה זה יעשה לקואליציה הנוכחית ומה זה יעשה לקואליציה הבאה.

יאיר לפיד: אז אני רוצה להגיד לכם, לכל מי שתהה למה אנחנו מהאופוזיציה מובילים את חוק הגיוס, זה מפני שאני עושה משהו שנתניהו לא מסוגל להבין, אפילו: אני שם את האינטרס הלאומי לפני החישוב הפוליטי.

יאיר לפיד: מה שטוב למדינה, לאזרחי המדינה, לצעירים החרדים, לצה"ל, לפני השאלה איך עושים על זה איזה סיבוב פוליטי של חמש דקות מכוערות.

יאיר לפיד: כי זו האלטרנטיבה.

יאיר לפיד: אז נתניהו החליט ללכת על קמפיין המדינה המדהימה.

יאיר לפיד: אני רוצה אולי להפתיע אותו ואת חבריו: אני מסכים, ישראל אכן מדינה מדהימה.

יאיר לפיד: היה לא מזמן סקר, אמרו: תשעה מכל עשרה ישראלים מאושר וגאה להיות ישראלי.

יאיר לפיד: אני אחד מהתשעה האלה.

יאיר לפיד: אני מאושר וגאה להיות ישראלי.

יאיר לפיד: יש רק דבר אחד שאני לא גאה בו ושאני מאוד לא מאושר ממנו.

יאיר לפיד: יש תקלה אחת במדינה המדהימה הזאת, וזו המערכת הפוליטית שלנו.

יאיר לפיד: יש לנו מערכת פוליטית מושחתת, מקולקלת, מסואבת, שמורכבת בעיקר מממשלה שכל היום עסוקה רק בעצמה, שתשעה מעשרה האנשים האלה שאוהבים את המדינה מסתכלים עליה באימה ואומרים: מה הם רוצים, האנשים האלה?

יאיר לפיד: למה הם מעבירים את החוקים האלה?

יאיר לפיד: למה לא אכפת להם מאיתנו בשום צורה שהיא?

יאיר לפיד: אז אם אנחנו רוצים לתקן את המדינה, לדאוג לזה שתהיה לה מערכת פוליטית שהיא טובה – כמו תעשיית הסטרטאפ שלנו, כמו הצבא שלנו, כמו החיילים שלנו, כמו כל הדברים המוצלחים שראש הממשלה, כה באומנות, גנב עליהם את הקרדיט פה על הדוכן – אז יש לי הצעה:

יאיר לפיד: אם אתם רוצים מערכת פוליטית שעובדת בשביל אזרחי מדינת ישראל ולא בשביל עצמה, בואו לבחירות, נראה אתכם.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: הצעת האי-אמון הבאה, בשם סיעת מרצ: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי.

טלי פלוסקוב: תנמק את ההצעה חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד עשר דקות.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: אנחנו מתכנסים כאן היום – כפי שיושב-ראש הכנסת פלפל ודייק בהגדרות הפרלמנטריות – למושב האחרון בכל מקרה.

תמר זנדברג: אבל אני מקווה שהמושב הזה יתקצר כמה שיותר, ושלא נזכה לראות את כנס הקיץ ולא נזכה לראות אפילו את חלקו של כנס החורף, ושהממשלה הזאת תתפזר ותסיים את ימיה כמה שיותר מהר, כי זה מה שמגיע לה.

תמר זנדברג: זאת ממשלה, חברות וחברים, שהביאה את ההסתה ואת הפילוג לרמות שלא נודעו כמותן, לדעתי, בכל תולדות ההיסטוריה של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: כשהיא קמה אמרנו שהיא הממשלה הימנית הקיצונית ביותר בתולדות ישראל; כעובדה, זאת עובדה פוליטית.

תמר זנדברג: לא ידענו, ועברו מאז כבר כמעט ארבע שנים, ויש לנו הרבה מאוד ניסיון, לא ידענו עד כמה השנאה והשיסוי וההפרד-ומשול וההסתה – לאיזה רמות הן יגיעו.

תמר זנדברג: האמת שהיה יכול להיות לנו רמז לכך – זאת ממשלה שביום הראשון שלה, עוד לפני שהיא נבחרה, ביום הבחירות – זאת ממשלה שנולדה עם "הערבים נוהרים לקלפיות" ועכשיו היא עומדת לגווע לצלילי חבר כנסת מהקואליציה שמדבר על אישה ערבייה שפיתתה את טוהר הגזע היהודי.

תמר זנדברג: אוי לאוזניים שכך ישמעו.

עאידה תומא סלימאן: היהודים – – –

תמר זנדברג: המושב הזה, המושב הזה – מה?

איימן עודה: הוא קלקל לנו את הערבייה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת: אפשר להגיד שהיהודי קלקל את העם הערבי.

תמר זנדברג: כן, אבל את זה הוא לא אמר.

תמר זנדברג: הוא אמר שהיא פיתתה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, יושבים כאן בכיסאות, אומנם חלקם ריקים, לא מעט חברי קואליציה עם עין אחת לפה, למליאה, ועין שנייה לבחירות – לא לבחירות הכלליות, לא לשאלה מה יעשו לטובת עם ישראל, אלא לפריימריז.

תמר זנדברג: זה מה שאנחנו רואים כאן בשבועות ובחודשים האחרונים – עין צופייה לפריימריז, ובחסותה הכול הולך.

תמר זנדברג: אין גזענות שלא מחליקה בגרון, אין קיצוניות שלא עושה איזה חם בבטן, אין איזו ספירת קולות קטנה של סניף, אינני יודעת איזה, שירצה לשמוע את הדבר היותר-קיצוני, היותר-מסית, ולעזאזל לאיזו אלימות זה יביא, לעזאזל גילויי האלימות שאנחנו רואים פעם אחרי פעם, מחוף הים ועד הגדה המערבית, בחסות דברי הבלע האלה, שאומרים לנו כאן לא להתייחס אליהם.

תמר זנדברג: אבל איך אפשר לא להתייחס?

תמר זנדברג: איך אפשר לא להתייחס לדברים כאלה?

תמר זנדברג: הרי שמענו כאן קודם את ראש הממשלה.

תמר זנדברג: האמת, הוא התחיל את הנאום שלו, ככה, התחיל להתגאות, אולי יהיו שיגידו אפילו שזה ממלכתי.

תמר זנדברג: באמת, למה לא?

תמר זנדברג: הוא התגאה בהישגים של המדינה שהוא עומד בראשה.

תמר זנדברג: אבל אז, כמעט מייד, כמו רפלקס מותנה, הוא חייב להגיע לריסוק ולניתוץ כל מוסד וכל מה שמזוהה עם שמץ של ממלכתיות.

תמר זנדברג: דובר כבר הרבה פעמים על מה שנאמר על האיש שמייצג את המוסד שנאם כאן לפניו, וזה נשיא המדינה.

תמר זנדברג: אבל היום ובשבועות הקרובים אנחנו נראה ניתוץ גם של מוסדות התרבות; של הקולנוע; של האוניברסיטאות; של ארגוני החברה האזרחית, זה כבר לא חדש; כמובן, של בית המשפט העליון; כמובן, של התקשורת; ואפילו של צה"ל.

תמר זנדברג: לאן הגענו?

תמר זנדברג: צה"ל והרמטכ"ל מושמצים כאן על ידי אחרוני חברי הכנסת, שהם כביכול אשמים, אינני יודעת אפילו במה, בזה שעדיין אין מלחמה.

תמר זנדברג: כל כך אנחנו ששים אלי קרב, שהצבא הוא זה שצריך להיות המגן האחרון מפני מלחמת ברירה?

תמר זנדברג: חברות וחברים, בימים האחרונים אנחנו רואים שני שרים, באמת לקרוא לזה גן ילדים זה אולי עלבון לילדים בגן.

תמר זנדברג: שר אחד שהמומחיות שלו היא חרחור מלחמה, השר בנט.

תמר זנדברג: התפקיד שלו והתפקיד שהוא מילא בצוק איתן, לא ניתנה לו מספיק התייחסות.

תמר זנדברג: הוא הלך לא רק להתפלל עם החיילים בשטח, אלא כל הזמן חתר וחרחר ודחף להרוס ולתקוף ולהיכנס עוד ועוד.

תמר זנדברג: רק היום שמענו אותו: להרוג, לכבוש.

תמר זנדברג: ולידו השר האחראי לנושא, השר ליברמן, שהשר בנט קורא לו שמאלן.

תמר זנדברג: ועכשיו, בשביל לא להיות שמאלן, אנחנו נלך למלחמה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, מה נגיד לאימהות שישלחו את הילדים שלהן למלחמת הברירה הזאת בגלל ששר אחד חרחר מלחמה והשני לא רצה שיקראו לו שמאלן?

תמר זנדברג: השר ליברמן, שר הביטחון, תקשיב לצה"ל, תקשיב לאנשי מערכת הביטחון.

תמר זנדברג: הם אומרים, הם מצביעים על האיוולת כל פעם.

תמר זנדברג: אתם קוראים להם שמאלנים ושואלים מה שמים להם במים, אבל הם אלה שמזהירים, כי הם יודעים אולי יותר טוב מכולנו את המחיר של מלחמה.

תמר זנדברג: ואני אולי צעירה יחסית, אבל אני גדלתי ואותי לימדו שמלחמות ישראל הן מלחמות אין ברירה.

תמר זנדברג: רק כשחייבים להגן על המדינה וחייבים להגן על הבית, רק אז הולכים לנורא מכול וזה מלחמה, וכאן אנחנו ששים אלי קרב, יד אחת מאיימת ויד שנייה, מה עושה בדיוק?

תמר זנדברג: איפה הפיכת כל אבן?

תמר זנדברג: איפה הנדידה מעיר לעיר ומבירה לבירה וממדינה למדינה?

תמר זנדברג: רמאללה, 20 דקות נסיעה מכאן – אי-אפשר לעשות את המרחק הקצר הזה רק כדי לנסות אולי למנוע מלחמה?

תמר זנדברג: זאת תהיה איוולת פושעת לא למצות ולא לנצל את ההזדמנות הזאת.

תמר זנדברג: וחברים, הציבור הישראלי – לנו הרבה פעמים אומרים: זה מה שהציבור בחר.

תמר זנדברג: הציבור לא בחר בזה.

תמר זנדברג: הציבור הישראלי הוא לא גזען והוא לא אלים והוא לא שש אלי קרב כמוכם וכמו שאתם מנסים לעשות ממנו.

תמר זנדברג: הוא חכם ואמיץ מהמנהיגים שלו, ולכן הוא תומך בכל בדיקה, בכל משאל – בכל מקום.

תמר זנדברג: הוא תומך בהקמת שתי מדינות; הוא תומך בכל קשת הנושאים הפרוגרסיביים, דמוקרטיים, ליברליים שאפשר להביא: הוא תומך בפתיחת עסקים בשבת, והוא תומך בנישואים אזרחיים, ותומך בזכויות להט"ב; וכמובן, כבר אמרתי, תומך, ובמספרים גדולים – למרות כל מה שהוא שומע כאן –בשלום ובהסדר מדיני.

תמר זנדברג: מגיעה לו הנהגה שגם היא רודפת אחרי הדברים האלה ולא מחריבה אותם וגם לא נמנעת מהם ושותקת אל מולם.

תמר זנדברג: וכאן אני רוצה לפנות, לסיום, לחלק מהחברים שלנו באופוזיציה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אל מול הימין הפופוליסטי, המתלהם, ששש אלי קרב, התפקיד שלנו זה להציג אלטרנטיבה ברורה.

תמר זנדברג: ובטח ראיתם בימים האחרונים – אומנם מצבה של מרצ מתאושש בסקרים, אבל כל המחנה שלנו מדשדש, אתם יודעים למה זה?

תמר זנדברג: בגלל אובדן דרך ואובדן אידיאולוגיה.

תמר זנדברג: הציבור מצפה מאיתנו לחלופה ברורה, לא לגמגומים ולא לפחדנות, בשביל זה יש אותם.

תמר זנדברג: ואם יש לנו מנהיג אחד של מפלגה שלא מסוגל אפילו להגיד שלכל אחת ואחד מותר להתחתן עם מי שבא לו ומנהיג שני ששותק על משטרת המחשבות בגבולות, ושניהם גם יחד לא מסוגלים אפילו להוציא אמירה ערכית על העיוורון שמוביל אותנו לעוד מלחמת ברירה בעזה, אז לנו יש בעיה, והציבור שומע את זה ורואה, הוא לא מטומטם.

תמר זנדברג: אם יש מקור או חיקוי הוא יעדיף את המקור, ובצדק.

תמר זנדברג: הוא משווע מאיתנו לאמירה, להיות המגדלור, להציג אלטרנטיבה ברורה וחדה.

תמר זנדברג: נמאס לו מהשיסוי הזה, נמאס לו ממסעות הבחירות הגזעניים, מהשלטים שאומרים "אנחנו או הם".

תמר זנדברג: אל מול זה הוא רוצה "אנחנו", את כולנו, והתפקיד שלנו זה להציב את האלטרנטיבה הזאת, לבוא אליו בלי פחד, באומץ, עם אמת ועם אמירה ברורה וכמעט מובנת מאליה, אבל שלא נשמעת כמעט.

תמר זנדברג: מהי מדינת ישראל?

תמר זנדברג: דמוקרטיה ליברלית שלא הולכת ומחפשת את הגרועים שבאנטישמים ובדיקטטורים כחברים, אלא מבססת כאן את החזון של האבות המייסדים של הציונות: חברה חילונית, דמוקרטית, ליברלית, שוחרת שלום, שמושיטה יד לאויביה וגם יודעת להביא את השלום אם צריך.

תמר זנדברג: כאשר נעשה את זה, אנחנו גם ננצח ונוביל את הדרך הזאת עבור מדינת ישראל.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: על ארבע הצעות האי-אמון ישיב במשולב השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן אנחנו נתחיל דיון סיעתי.

אילן גילאון: – – –

יריב לוין: טוב, תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, מושב חדש, מנגינה ישנה.

יריב לוין: נו באמת, הייתה לכם כל הפגרה כדי לחשוב על איזה נושא, משהו שלא עובד בממשלה, כדי להגיש הצעת אי-אמון אמיתית, רצינית, על איזה עניין גדול שהממשלה לשיטתכם לא מצליחה בו ומחייב את פיזור הכנסת.

עמר בר-לב: גם אתם לא מחדשים.

קארין אלהרר: – – –

יריב לוין: חודשים שלמים ישבתם בפגרה, ומה יצא בסוף?

יריב לוין: שום דבר, איזו מין אמירה כזאת: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי.

יריב לוין: אגב, מי שהאזין לנאומים שלכם בעברית ובחצי ערבית פה, לא ממש הבין איך הנאומים האלה בכלל מתחברים עם הטענות שאתם מעלים פה בהצעת האי-אמון.

יריב לוין: אני מציע שאולי לשבוע הבא תעשו מקצה שיפורים.

יריב לוין: א.

יריב לוין: תנסו להציע הצעות ספציפיות ונקודתיות; ב.

יריב לוין: אם אפשר, במידה ורוצים הצעה כללית כזאת, לפחות תפרטו נושא-נושא, במה הוא זכה להיות חלק מהצעת האי-אמון.

יריב לוין: אני גם ממש ממש רציתי להשיב להצעת האי-אמון של סיעת יש עתיד, אבל גיליתי שחבר הכנסת לפיד חושב שהתשובה מיותרת ולכן הוא הלך, אז אני בטח לא אבזבז את הזמן של כולנו להשיב למי שמגיש אי-אמון אבל לא מחכה אפילו לשמוע את התשובה.

יריב לוין: אני אומר שוב, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שזה לא נכון, לא ראוי ולא מכובד, למרות שאני בטוח שלחבר הכנסת לפיד יש עיסוקים חשובים, אבל אני חושב שזה נכון שמי שמגיש ומנמק את הצעת האי-אמון לפחות יישאר באולם כדי לשמוע את התשובה, כפי שאני משתדל להיות באולם כאשר מציגים את הצעות האי-אמון, למרות שלא פעם אני גם לא השר התורן ולכאורה יכול לצאת.

יריב לוין: אני חושב שזה לא נכון להתנהל כך.

יריב לוין: ואני אתייחס לשלוש ההצעות האחרות.

יריב לוין: אני אומר כך, ראשית חבר הכנסת יואל חסון, אכן ליבי היה איתך, כי אחרי הנאום העוצמתי של ראש הממשלה – –

יואל חסון: ושל ראשת האופוזיציה.

יריב לוין: – – והנאום החיוור-משהו של ראשת האופוזיציה, איך אומרים, אם אנחנו ננסה לצמצם את הפערים במשהו – – –

יואל חסון: ראש הממשלה דיבר על פרגון.

יואל חסון: אתה לא מסוגל לפרגן?

יריב לוין: אני מסוגל, לכן אני רוצה לפרגן לך.

יריב לוין: אני אומר, אתה עשית באמת מאמץ עילאי לנסות קצת להעלות את הקצב ואת הטורים.

יריב לוין: אבל, חבר הכנסת חסון, נדמה לי שגם אתה יודע – באמת, שמעתי את הנאום שלך, ופחות או יותר אמרת שני דברים.

יריב לוין: אחד, שבגלל שאתם אופוזיציה אתם צריכים להגיד שהממשלה לא בסדר.

יריב לוין: והדבר השני שאמרת – שאתם צריכים לדאוג קודם כול לאחדות בתוככם ואז אולי יהיה סיכוי שתצליחו לעשות משהו.

יואל חסון: לא הכול סובב סביבכם.

יריב לוין: אגב, זה נכון, אבל אני חושב שעל הבסיס הזה קשה להבין למה צריך ללכת עכשיו לבחירות ולפזר את הכנסת.

יריב לוין: ואני אומר שוב, בצורה הברורה ביותר – נדמה לי שדווקא ממה שלא נאמר על ידך השתמע שבסך הכול אתה די מסכים, כנראה, עם הרבה מהדברים שראש הממשלה אמר כאן ועם ההישגים האלה.

יריב לוין: ואם זה כך, זה טוב, כי התפכחות, גם אם היא מאוחרת היא בוודאי מבורכת.

יריב לוין: באשר לחבר הכנסת איימן עודה והדברים שהוא אמר כאן – ראשית, אני מוכרח לומר, אני בוודאי לא חשוד כמי שלא אוהב את השפה הערבית או לא חושב שהיא שפה שמבטאת תרבות עשירה וכדומה.

יריב לוין: אבל נדמה לי שכשחבר הכנסת עודה מנה כאן את כל מעלותיה של השפה הערבית באשר להיותה שפתם של אלה ואלה ואחרים – אני לא הייתי אומר שהיא שפתם של בני המקום, כי מה לעשות, ארץ ישראל, כשמה כן היא – היא ארצו של העם היהודי.

יריב לוין: נכון, יש גם תושבים ערבים שגרים פה הרבה מאוד שנים, ואנחנו מכבדים אותם, אבל הארץ הזאת הייתה ותישאר עוד מימי התנ"ך ארץ ישראל – וזה לא ישתנה.

איימן עודה: יריב, אפשר שאלה?

יריב לוין: והדבר השני הוא שאם מנית את כל האוכלוסיות דוברות הערבית אז יכולת גם למנות עוד אוכלוסייה – ואגב, אמרתי את זה לא בהתרסה אלא כדי לעזור לך – אוכלוסייה שאתם אוהבים לשבח, אוכלוסייה שאתם אוהבים לממן, אוכלוסייה שאתם אוהבים לחזק, והיא אוכלוסיית הטרוריסטים.

יריב לוין: אותם רוצחים נתעבים שיושבים כאן בבתי הכלא שלנו, שאתם לעולם לא מגנים אותם, שאתם תומכים בהם ובמשפחותיהם, שאתם תומכים במתן מימון להם ונאבקים על תנאיהם וכן הלאה.

יריב לוין: אז בוא נאמר את האמת – איך אומרים, הערבית פנים רבות לה, ולצערי הרב יש גם היבט כזה, שאני הייתי שמח לוותר עליו, והלוואי שאתם תגיעו יום אחד למסקנה הזאת.

יריב לוין: ולגבי הצעת האי-אמון של סיעת מרצ, גם כאן אני יכול לומר – חברת הכנסת זנדברג, את יודעת, כשאני שמעתי את הדברים שלך היה נדמה לי לרגע שאנחנו צריכים לעשות שינוי יסודי במערכת החינוך שלנו דווקא בכיתה א', משום שככל הנראה אנשים לא יודעים קרוא וכתוב.

יריב לוין: כי הם כל כך תומכים בכל העקרונות של סיעת מרצ, עד שכשהם מגיעים לקלפי הם לא מצליחים לראות שכל העקרונות האלה, צריך להצביע מ"ם רי"ש צד"י עבורם, והם מצביעים בעד כל מיני דברים אחרים.

יריב לוין: עד כדי כך שבסוף מתוך 120 חברי כנסת רק חמישה מייצגים את הדרך שלפני רגע הסברת לנו שהציבור כולו כל כך נלהב ותומך בה.

יריב לוין: אז מה לעשות, זה לא המצב?

יריב לוין: ואגב, זה לא המצב לא במקרה.

יריב לוין: לא רק, אגב – – –

תמר זנדברג: בגלל זה החלטתם על תמיכה בפונדקאות?

תמר זנדברג: כי אתם חושבים שרוב הציבור איתכם, בשמרנות שלכם?

תמר זנדברג: ראש הממשלה אמר שהוא תומך בפונדקאות כי הוא יודע שרוב הציבור תומך בזה.

יריב לוין: לא רק בתוצאות הבחירות – – –

תמר זנדברג: ועכשיו אתם מתקפלים ודורכים על הציבור פעם אחרי פעם.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, אפשר תמיד להיתפס – – –

יואל חסון: אחרי שלושה חודשים הוא אמר:

יואל חסון: אני לא יודע על מה מדובר.

יואל חסון: אני לא יודע על מה מדובר.

יריב לוין: אפשר תמיד להיתפס לאיזה עניין אחד נקודתי, אבל בגדול – – –

תמר זנדברג: אה, גם זה – – –

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, הייתם פה, דיברתם פה – כעת זה זמן של השר.

טלי פלוסקוב: תודה.

תמר זנדברג: הוא – – –

טלי פלוסקוב: תודה, תודה.

יריב לוין: את יודעת, חברת הכנסת זנדברג, שאומרים שגם שעון מקולקל שעומד, פעם ביום, אפילו פעמיים ביום, אם הוא שעון מחוגים – – –

חיים ילין: פעמיים ביום.

יריב לוין: לא, אם הוא שעון מחוגים.

יריב לוין: אם הוא שעון אלקטרוני, אתה יודע, שעובד על 24 שעות, זה רק פעם אחת.

יריב לוין: – – אז יוצא שהוא גם צודק.

יריב לוין: אז זה גם נכון אצלכם, כנראה.

יריב לוין: פעם ב-.

קארין אלהרר: מי המקולקל, השר לוין?

יריב לוין: אבל בגדול, חברת הכנסת זנדברג, אנשים כנראה כן יודעים קרוא וכתוב, והציבור הישראלי – לא הייתי מציע לזלזל בו, הוא מבין טוב מאוד מה הוא עושה, והוא יודע – – –

תמר זנדברג: חלילה.

תמר זנדברג: אתם מזלזלים בו, אתם מרמים אותו פעם אחר פעם.

יריב לוין: הוא יודע טוב מאוד עבור מה הוא מצביע, וכאשר הוא עושה את זה פעם אחר פעם אחר פעם, הוא כנראה מבין היטב למה.

יריב לוין: ואני מסכים – אגב, אני מוכרח לומר לך בעניין הזה, אני מסכים, כי אנחנו לשמחתי חיים בדמוקרטיה, ובדמוקרטיה באמת אף אחד לא שולט לנצח, וטוב שזה כך.

יריב לוין: אבל כדי שיהיו חילופים צריכים לקרות שני דברים.

יריב לוין: אחד, שהציבור יחשוב שהממשלה הנוכחית לא מצליחה להשיג את היעדים שהוא רואה לנכון – ונדמה לי שראש הממשלה בנאום שלו הסביר יותר טוב מכל דבר שאני אומר כאן מדוע הציבור תומך בנו, ורואה וער להתקדמות האדירה והתנופה העצומה שמדינת ישראל נמצאת בה בכל התחומים האלה שמניתם כאן בהצעת האי-אמון וגם בתחומים אחרים.

יריב לוין: והדבר השני, הוא רוצה לראות שהאלטרנטיבה שיש לו היא אלטרנטיבה עם לפחות מינימום של ראיית המציאות; ובעניין הזה, נדמה לי, חבר הכנסת חסון, מה שנדרש במחנה שלכם, עוד לפני אחדות ולפני כל מיני דברים אחרים, זה קודם כול קצת התפכחות.

יריב לוין: אולי איזה טיול לאופטומטריסט יכול להועיל לכם לקראת המשך המושב ואולי גם לקראת הבחירות.

יריב לוין: תודה רבה.

יואל חסון: סגנון הדיבור – אתה מושפע מראש הממשלה.

חיים ילין: יריב, אפשר לשאול שאלה?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לדיון סיעתי.

טלי פלוסקוב: בשם המחנה הציוני, חבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לכל סיעה עד ארבע דקות, על פי החלטת ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עמר בר-לב: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עמר בר-לב: לפני ארבע שנים, אחרי מבצע צוק איתן, פרסמתי מתווה שקראתי לו "עזה, ההזדמנות", ובעצם מה שאמרתי – שליד כל משבר יש גם הזדמנות.

עמר בר-לב: ואחרי המלחמה, מלחמת האין-ברירה שנכפתה עלינו על ידי החמאס בעזה, יש גם הזדמנות.

עמר בר-לב: ובעצם במידה רבה – באותה תקופה שמעתי את נתניהו, מעל בימת האו"ם, בספטמבר 2014, בעצם מדבר על אותה הזדמנות.

עמר בר-לב: ראש הממשלה אמר שיש מציאות חדשה שבה יש שיתוף אינטרסים בין מצרים וסעודיה – הוא כינה את זה המדינות הסוניות המתונות – ובין ישראל, גם להחליש את החמאס וגם לשפר את המצב ברצועת עזה, שסוף-סוף לפלסטינים ברצועת עזה יהיה איזשהו שביב של תקווה.

עמר בר-לב: זה היה לפני ארבע שנים.

עמר בר-לב: לפני חצי שנה הודלף מהקבינט שגם הרמטכ"ל וגם ראש השב"כ אמרו לקבינט הביטחוני שהמצב ההומניטרי ברצועת עזה הוא נורא, הוא הולך ונעשה יותר קשה, וזה לא יימשך כך לעד.

עמר בר-לב: למה הם התכוונו כשהם אמרו שזה לא יימשך כך לעד?

עמר בר-לב: שהמצב לא ימשיך להיות שם רע ויהיה שקט.

עמר בר-לב: זה היה לפני חצי שנה.

עמר בר-לב: והם אמרו – מכאן זה יכול להתפתח רק לאחד משני כיוונים: או למלחמה, אם לא ייעשה שום דבר; או לפתחו של הקבינט המדיני-ביטחוני וממשלת ישראל, אם היא תעשה איזשהם מהלכים שבסופו של דבר יקלו על המצוקה ברצועת עזה.

עמר בר-לב: הקבינט שמע את זה – דרך אגב, הקבינט עשה כמה מהלכים.

עמר בר-לב: למשל, הם הגדילו את טווח הדיג ברצועת עזה משלושה מייל לתשעה מייל.

עמר בר-לב: באמת כל הכבוד.

עמר בר-לב: אבל מעבר לזה הם לא עשו דבר, ואכן שלושה חודשים מאוחר יותר – לפני שלושה חודשים התחילו המהומות ברצועה.

עמר בר-לב: וכמובן, אני, באופן חד-משמעי וברור, עומד מאחורי קציני צה"ל וחיילי צה"ל שמגינים על הגבול הדרומי שלנו, כי ברגע שאנשים, לא אזרחי מדינת ישראל, מנסים לחדור למדינת ישראל בצורה לא חוקית, צריך למנוע את זה.

עמר בר-לב: וברגע שמאות אנשים מסתערים עליך מטווח של 50 מטר, ביניהם גם ילדים אבל ביניהם גם מחבלים, אנשי חמאס עם רימונים – אין ברירה, צריך לעצור אותם, כולל לעצור אותם באש.

עמר בר-לב: אבל הדרישה והטענה והאמירה של ראשי מערכת הביטחון נשארה בעינה.

עמר בר-לב: וראה זה פלא, ראש הממשלה התחיל לדבר בשפה הזאת.

עמר בר-לב: אז נכון, הוא לא מדבר על הסכם – חס וחלילה לא לדבר על הסכם עם החמאס ברצועת עזה; והוא גם לא מדבר על הסדר, שזו מילה קצת יותר נבובה מהסכם; הוא מצא מילה שלישית – הסדרה.

עמר בר-לב: זאת אומרת יש לנו הסכם, יש לנו הסדר, ויש לנו הסדרה.

עמר בר-לב: הוא מדבר על הסדרה.

עמר בר-לב: והוא הבין, הוא שמע, הוא סוף-סוף שמע מה שאמרו לו, שכאינטרס ישראלי, למען ביטחון ישראל, אנחנו צריכים להגיע למצב שהמצב ההומניטרי ברצועת עזה ישתפר.

עמר בר-לב: כי האויב הכי מסוכן זה אויב שאין לו מה להפסיד, שאין לו שביב של תקווה, וזה המצב של הפלסטינים ברצועת עזה.

עמר בר-לב: ואינטרס שלנו, אינטרס ביטחוני של מדינת ישראל – שלפלסטינים ברצועת עזה יהיה מה להפסיד ויהיה שביב של תקווה.

עמר בר-לב: אז הוא התחיל לדבר על זה.

עמר בר-לב: ואז שמעתי שראש הממשלה היה באו"ם.

עמר בר-לב: הוא דיבר עם נשיא מצרים, שידבר על ליבו של מחמוד עבאס, שיהיה מוכן לקבל כסף אירופי ואחר בשביל לשפר את – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עמר בר-לב: – – המצב ברצועת עזה.

עמר בר-לב: ולהפתעתנו, מחמוד עבאס לא מוכן.

עמר בר-לב: אבל ראש הממשלה, זה שנותן לכולנו את התחושה שפוטין ביד ימין וטראמפ ביד שמאל, הוא פונה לנשיא מצרים שיתחנן בשמו בפני – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עמר בר-לב: – – נשיא הרשות הפלסטינית שנגיע לאיזושהי הסדרה.

עמר בר-לב: זה ראש הממשלה שלנו?

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

עמר בר-לב: אז מה שאני יכול לומר, מה שאני אומר לסיכום, לראש הממשלה, ביבי: צריך מנהיגות.

עמר בר-לב: בשביל לשנות את המציאות, צריך מנהיג שיעשה מהלכים שישנו – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, אדוני.

עמר בר-לב: – – את המציאות, ולא מנהיג שיתחנן בפני נשיא מצרים שידבר עם נשיא הרשות הפלסטינית שיעשה לנו טובה – שישפר את המצב ברצועת עזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

עמר בר-לב: זו צורת המנהיגות שלך.

עמר בר-לב: זאת לא מנהיגות, אדוני ראש הממשלה – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת לסיים.

עמר בר-לב: – – ולכן אתה לא תהיה ראש הממשלה אחרי הבחירות הבאות.

עמר בר-לב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: זו פעם הראשונה שככה, דיברת יותר זמן ממה – – –

יואל חסון: מה את כועסת, גברתי?

יואל חסון: הוא בא כועס.

טלי פלוסקוב: אני מבינה, אבל אני מבקשת כמה פעמים לסיים – –

יואל חסון: יש לו סיבות לכעוס.

טלי פלוסקוב: – – אז תיקחו את זה בחשבון.

קארין אלהרר: היה לו קיץ שלם.

עמר בר-לב: פעם ראשונה בשש שנים.

טלי פלוסקוב: בשם הרשימה המשותפת, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: עד ארבע דקות, בבקשה, אדוני.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, הציבור הערבי הוא הקורבן האולטימטיבי של מדיניות הממשלה הזאת.

סעיד אלחרומי: ממשלה ששמה לה למטרה לפגוע ככל האפשר ב-20% מתושבי המדינה, מאזרחי המדינה, שכל רצונם להשתלב בחברה הישראלית ולחיות בכבוד על אדמתם, בכפריהם ובעריהם, לקיים חיים נורמליים ולהשתלב בצורה הנאותה ביותר בחברה הישראלית.

סעיד אלחרומי: הפגיעה היא בכל הרמות, גם בחברתית, גם בכלכלית וגם מעבר לכך.

סעיד אלחרומי: ואני אתחיל מהסוף: המתנה שקיבלו אזרחי המדינה הערבים בסוף המושב הקודם התבטאה בחוק הלאום, עם פגיעה אנושה בכל עקרונות הדמוקרטיה, עקרונות השוויון, והדבר לא פסח אפילו על העניין התרבותי –השפה הערבית.

סעיד אלחרומי: אני לא יודע מה מזיקה השפה הערבית לחבר'ה שנמצאים בקואליציה.

סעיד אלחרומי: ולכן הדרישה שלנו לאי-אמון, והדרישה שלנו והרצון שלנו שהממשלה הזאת תסיים את ימיה מוקדם ככל האפשר.

סעיד אלחרומי: ברמות אחרות – תכנון ובנייה: ראש הממשלה דיבר יותר מפעם על עידוד הפריפריה ועל השקעה בפריפריה.

סעיד אלחרומי: אני רוצה להזכיר לכם, חבריי חברי הכנסת, שבנגב נהרסים מדי שנה אלפי בתים של אוכלוסייה אזרחית בכפרים הלא-מוכרים, ללא מציאת פתרונות.

סעיד אלחרומי: תוך כמה שנים יסתובבו אלפי תושבים ערבים בדרום, כל אחד עם תיק פלילי.

סעיד אלחרומי: הם יסתובבו כפושעים מסיבה אחת פשוטה, שהמדינה מסרבת להכיר בעובדה הפשוטה שהאנשים האלה גרים בכפרים לא מוכרים הנמצאים על אדמתם מלפני קום המדינה.

סעיד אלחרומי: אפילו אתמול בערב – השייח' סיאח היה באל-עראקיב וחיכה להיכנס לכלא מחר – ביום שלישי, עם גזר דין של עשרה חודשים.

סעיד אלחרומי: אתם יודעים מה הפשע שעשה אותו שייח' סיאח?

סעיד אלחרומי: הוא לא גנב, הוא לא עבר עבירה שיש עימה קלון, הוא לא שיחד אף אחד, הוא פשוט אדם בן 70 שיושב בכפר שלו, הכפר אל-עראקיב.

סעיד אלחרומי: והמוח היהודי – המדינה לא מצליחה למצוא פתרון לסוגיה של אל-עראקיב, והוא נהרס כבר מעל 134 פעמים.

סעיד אלחרומי: בנושא החברתי, אולי הסטטיסטיקה מראה על ירידה באבטלה, אבל אני מבשר לכם, רבותיי, שבשכבות החלשות מספר האנשים העניים גדל, מספר הילדים העניים גדל.

סעיד אלחרומי: יש אנשים שהולכים לעבודה אבל הם בסטטיסטיקה הזאת – הם עניים, והם לא יכולים לגמור את החודש.

סעיד אלחרומי: בנושא האלימות, האלימות משתוללת בחברה הערבית, וזה לא נושא שהוא בלתי פתיר, זה נושא שאפשר לפתור אותו.

סעיד אלחרומי: אפשר לטפל בכנופיות הפשע, צריך להקצות משאבים כדי לעצור את ההשתוללות הזאת.

סעיד אלחרומי: מעל 40 אזרחים ערבים נרצחו מתחילת השנה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

סעיד אלחרומי: הממשלה הזאת – אנחנו, כ-20% מתושבי המדינה, אנחנו הקורבן שלה, הקורבן הראשון, ויותר גרוע מהמצב הזה לא יהיה.

טלי פלוסקוב: תודה.

סעיד אלחרומי: ולכן, אנחנו דורשים את סיום כהונתה מוקדם ככל האפשר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

טלי פלוסקוב: בשם סיעת יש עתיד, חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד ארבע דקות לרשותך.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, הינה, אנחנו כאן שוב כדי להביע אי-אמון בממשלה, על חוסר תפקודה של הממשלה הנוכחית והרמיסה המתמשכת של שלטון החוק.

קארין אלהרר: אני חייבת להודות שישבתי כאן והאזנתי בקשב רב לנאומו של ראש הממשלה, ותהיתי מה נתנו לאכול שם בלשכה בארוחת הצוהריים.

קארין אלהרר: כי הכול נראה לו כל כך ורוד – חדי-קרן מסתובבים כאן, הכול נהדר.

קארין אלהרר: אז מעניין לשאול את האזרחים למה כל כך רע.

קארין אלהרר: אז רבותיי, מה נשתנה מושב החורף הזה מכל המושבים הקודמים של הכנסת העשרים?

קארין אלהרר: האמת, אני אספר לכם: לא הרבה.

קארין אלהרר: המושב הזה, אם יהיה ארוך מספיק, עשוי להיות העתק-הדבק של המושבים הקודמים.

קארין אלהרר: עוד מושב שמרחפת מעליו עננה אפורה ומאיימת של פגיעה בערכים חשובים שמהווים את אבני הפינה של המשכן הזה.

קארין אלהרר: צפוי לנו עוד הרבה: מושב של פוליטיקאים שעסוקים בעצמם, בביצור מעמדם, מקום העבודה שלהם, במקום בעבודה בשביל הציבור.

קארין אלהרר: עוד מושב שבו נחזה בניסיונות של חברינו לקואליציה לדלג מעל הדבר המעצבן הזה שנקרא שלטון החוק בדרך למזבח פולחן האישיות של ראש הממשלה.

קארין אלהרר: כי מהי המדינה אם לא ראש הממשלה?

קארין אלהרר: צפוי לנו עוד מושב שבו נציגים של מפלגות עם מספר מנדטים חד-ספרתי מעיזים ללכת לכל מיקרופון ולציין שהם הרוב, הציבור בחר בהם.

קארין אלהרר: בעזות מצח עוד יותר, הם מנכסים לעצמם יישום של מדיניות שמשקפת לכאורה את רצון הרוב, אותו רוב עלום.

קארין אלהרר: צפוי לנו עוד קצת מאותו חוט השני ששזירתו החלה אי-שם ב-2015, של פגיעה בשלטון החוק והכפפת המערכת לגחמות של הממשלה.

קארין אלהרר: גם במושב הזה, לצערנו, נמשיך להיאבק בחוק היועצים המשפטיים מבית מדרשה של לא אחרת משרת המשפטים איילת שקד.

קארין אלהרר: חוק שמטרתו האמיתית לסרס את מעמדם של היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה, להפוך אותם משומרי, סף שמרימים דגלים אדומים אל מול החלטות שלא עומדות בקנה אחד עם טובת הציבור – כן, רוב הציבור, לא זה שלכאורה שלח את הממשלה – לבובות על חוט דה פקטו של השרים; שלא יפריעו להם עם כל הדברים המעצבנים האלה, שלטון החוק.

קארין אלהרר: בכלל, מסתמן שהמנטרה החדשה של הממשלה ושל הקואליציה הנוכחית היא משרות אמון.

קארין אלהרר: נכון, חבר הכנסת סמוטריץ?

קארין אלהרר: כן, מה שיהיה כוכב האירוע של המושב הזה: מינויים פוליטיים וייתור מוחלט של ועדות.

קארין אלהרר: האג'נדה המשפטית החמה ביותר היא לשמור על הקלפים קרוב לחזה, להבטיח נאמנות, כי מה אכפת לנו מהאיזונים והבלמים של המדינה.

קארין אלהרר: בואו נזכיר שוב שאת כל אלה מובילות בעיקר המפלגות שיש להן 8, 10 מנדטים לכל היותר; ושוב, הם בוחרים להציג את קידום המדיניות שלהם, האג'נדה הפוליטית שלהם, כקידום רצון הרוב.

קארין אלהרר: הם לא מתבלבלים: הרוב שלח אותנו.

קארין אלהרר: לא, המבנה הקואליציוני שלח אתכם ואתם מנצלים אותו כל רגע.

קארין אלהרר: גם במושב הזה אנחנו נמשיך לחזות בחברי קואליציה שכבר מזמן שכחו למה הם נמצאים כאן.

קארין אלהרר: כל מיני תעלולים אקרובטיים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

קארין אלהרר: – – בניסיון להתגבר על כל חסם אפשרי שעשוי לעמוד בדרכו של ראש הממשלה לשמור על כיסאו.

קארין אלהרר: מה פתאום ביצור שלטון החוק?

קארין אלהרר: מה פתאום לעבוד למען האזרחים ורווחתם?

טלי פלוסקוב: תודה.

קארין אלהרר: ואנחנו, גברתי היושבת-ראש, ניאבק גם כנגד הספין החדש הזה, ספין החסינות.

קארין אלהרר: כי למה לטרוח להעביר חוקים מסובכים כמו החוק הצרפתי, כשאפשר פשוט להפוך את חוק החסינות לעיר מקלט לעבריינים?

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

קארין אלהרר: אני חושבת שאלה רק הטיזרים למושב הקרוב.

קארין אלהרר: אני מאחלת לאזרחי מדינת ישראל שזה יהיה מושב קצר ושניפטר כבר מעולה של הממשלה הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: בשם סיעת כולנו, חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אחריה – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

חיים ילין: תני נאום כמו בגדרה – מאחד, לא מפצל.

חיים ילין: תהיי ילדה טובה.

טלי פלוסקוב: בדרך כלל היא עושה את זה, רק מאחדת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, ארבע דקות לרשותך.

מירב בן ארי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

מירב בן ארי: אדוני השר, כנסת נכבדה, חבר הכנסת חיים ילין, בדרך כלל כשאני מדברת אני עוסקת באיחוד ולא בפיצול.

מירב בן ארי: אני עושה את זה כבר הרבה שנים, דרך אגב, שלוש וחצי.

חיים ילין: חבל שהקואליציה לא יודעת מזה.

מירב בן ארי: התלבטתי אם להתחיל מהדברים שראש הממשלה אמר על המצב הכלכלי.

מירב בן ארי: באמת, אותם דברים כל כך חשובים שנאמרו כאן על ידי ראש הממשלה על המצב.

מירב בן ארי: תשמעו, אני יודעת שיש הרבה תסכול בצד הזה – עזוב, בלי עניין של פילוג – אבל בסוף נאמרו כאן דברים על המצב הכלכלי במדינת ישראל, שכבר שנים המדינה לא נמצאת במצב כל כך טוב.

מירב בן ארי: אז חייבים לומר שגם כשראש הממשלה דיבר הוא הזכיר את שר האוצר משה כחלון, וזו הזדמנות בשבילי, שגם חברתי לסיעה – – –

קארין אלהרר: הוא לא אמר את השם שלו.

מירב בן ארי: הוא אמר את השם.

מירב בן ארי: הוא אמר: שר האוצר.

מירב בן ארי: קארין, אנחנו לא נכנסים לקטנות.

קארין אלהרר: הוא אמר: שר האוצר.

טלי פלוסקוב: כן, אבל במדינה שלנו יש שר אוצר אחד.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: הוא הוזכר, ובצדק.

מירב בן ארי: ובאמת, גם במצב האבטלה והעלאת שכר המינימום ויחס חוב–תוצר ואותו גירעון – והעיתונים הכלכליים אמרו דברים קצת לא נכונים – – –

חיים ילין: חיילים.

חיים ילין: להזכיר לך?

מירב בן ארי: כמה שיותר אפשר לומר על שר האוצר, על ההישגים מבחינה חברתית-כלכלית במדינה – שהיא נמצאת בה.

מירב בן ארי: אני חושבת שמן הראוי לחזק את דבריו של ראש הממשלה בעניין הזה, כי לצערי הם לא נאמרים מספיק ובצורה ברורה, והיום שמענו את זה, ואין ספק שהמצב במדינה השתפר.

מירב בן ארי: תראי, חברת הכנסת קארין אלהרר, חברתי, אמרת בסוף דברייך שהלוואי שהממשלה הזאת תתפזר.

מירב בן ארי: או שאת לא רואה טלוויזיה, ואני יודעת שאת רואה, כי אנחנו חברות ואנחנו מדברות – והרי את יודעת שהממשלה הבאה, לפחות מה שהציבור רוצה, זו כמעט אותה ממשלה.

מירב בן ארי: אין ספק שגם אתם מתחזקים, זה עדיין לא אומר שתהיו חלק מהקואליציה.

קארין אלהרר: מירב, תאמיני לי, אל יתהלל.

קארין אלהרר: תשמרי את זה לקמפיין.

מירב בן ארי: אני רק אומרת מה רואים ומה הסקרים מנבאים.

קארין אלהרר: אני לא הייתי נתלית בסקרים.

מירב בן ארי: לכן, כשאת, פוליטיקאית שאני מאוד מכבדת, באה ואומרת: בואו ניפטר מהממשלה הזאת – כאילו שהסקרים מנבאים על ממשלה אחרת.

קארין אלהרר: את לא יודעת.

קארין אלהרר: את לא יודעת.

מירב בן ארי: אז תראי, זו המציאות וצריך להתמודד איתה.

מירב בן ארי: זה בסדר, דרך אגב, שאנשים ונשים במדינת ישראל מרוצים.

מירב בן ארי: זה בסדר.

קארין אלהרר: אבל הם לא.

מירב בן ארי: דיבר על זה ראש הממשלה בדבריו, וזה בסדר גמור לומר.

מירב בן ארי: אני יודעת, אין ספק שיש גם הרבה לא מרוצים, אבל זה המצב כיום.

מירב בן ארי: בדקה האחרונה שנותרה לי אני רוצה דווקא לומר משהו מאחד, כי הבטחתי לחיים, שאולי כבר לא נמצא כאן.

מירב בן ארי: אני רוצה לברך את כל הסטודנטיות והסטודנטים שהתחילו את שנת הלימודים האקדמית שלהם השנה.

מירב בן ארי: גברתי היושבת בראש יודעת שאני יו"ר השדולה למען ההשכלה הגבוהה והסטודנטים, ואנחנו מובילים כאן צעדים משמעותיים מאוד למען הסטודנטים והסטודנטיות במדינת ישראל.

מירב בן ארי: אז חשוב לברך ולומר להם בהצלחה.

מירב בן ארי: זו שנה משמעותית.

מירב בן ארי: אמרתי את זה גם בפאנל בוגרים שהייתי בו – מוסי, זה בשבילך.

מירב בן ארי: הייתי בשבוע שעבר בפאנל בוגרים ואמרתי שאחד הדברים המהותיים בלהיות סטודנט, ואני בטוחה שתסכים איתי, הוא לא רק ללמוד אלא גם לפעול מעבר ולפעול חברתית, לא רק בתוך הקמפוס גם מחוצה לו.

מירב בן ארי: זו שנה מאוד טובה להבשיל מבחינה אידיאולוגית.

מירב בן ארי: אז נראה לי שבעניין הזה תסכים איתי שהחיים הסטודנטיאליים בסוף ינבאו לנו את מנהיגי העתיד.

מירב בן ארי: הינה, גם חבר הכנסת פורר נכנס, הוא היה איתי בפאנל הזה, ושם באמת דיברנו על כמה חשוב לחזק את העשייה החברתית במקביל ללימודים האקדמיים.

מירב בן ארי: תודה רבה, ושיהיה מושב מוצלח.

מירב בן ארי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: בשם הבית היהודי, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריה – חבר הכנסת דן סידה, אני עדיין לא רואה אותו באולם.

טלי פלוסקוב: נא להתארגן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד ארבע דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

שולי מועלם-רפאלי: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, השרים, קצת מפתיע אותי כל פעם מחדש שצריך לחזור למושכלות היסוד.

שולי מועלם-רפאלי: זה היה נראה כאילו לא עברנו פה דיון בן שעות רבות על המהות של מדינת ישראל אך במושב הקודם.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני חוזרת אחורה: לפני 70 שנה, בארץ ישראל הוקמה מדינת ישראל, מדינת הלאום של העם היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: לא הייתה שאלה על זהותה היהודית של המדינה, כמו שלא הייתה שאלה על זכויות המיעוט שחי כאן.

שולי מועלם-רפאלי: שוב ושוב, באיזה צורך פנימי של הרס, ישנם מי שממשיכים להוציא את דיבת מדינת ישראל רעה, כאילו – מציירים אותנו שפה יש מי שהוא אזרח דרגה א' ואזרח דרגה ב'.

שולי מועלם-רפאלי: כאילו יש פה מציאות של ממשלה דורסנית שלא נותנת לאף אחד להשמיע את קולו.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני מבקשת לחזור להתחלה ולהגיד ש-70 שנה אחרי הנס האדיר של תקומת מדינת ישראל ושיבת ציון וקיבוץ הגלויות הבאמת-ניסי, שכולנו רואים פה וממשיכים לראות, והעלייה הבלתי-פוסקת – מה שמחייב אותנו, חברי הכנסת והשרים והפקידות בכל המשרדים, לחבק ולבנות תוכניות נוספות לעליית יהודים מרחבי העולם כולו, ממדינות רווחה או ממדינות מצוקה, שרואים במדינת ישראל בדיוק את מה שהיא: מדינת הלאום של העם היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זה – דאגה בלתי פוסקת לכל אזרחי מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: הרי זה בדיוק מהותה של המדינה היהודית והדמוקרטית.

שולי מועלם-רפאלי: אז מה עומדת פה יושבת-ראש האופוזיציה ומסיתה נגד אחד הגופים הממלכתיים של מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: כי נגד מי היא תסית, נגד איזה גוף ממלכתי היא יכולה להסית, לבד מהרבנות הראשית, לסכסך ולהטיח ראש בראש?

שולי מועלם-רפאלי: עומד נבחר ציבור – שבימים האלה לא יושב בכנסת, ולא ברור לי אם הוא ישב בכנסת הבאה – העומד בראש המחנה הציוני, ומטיח ראש בראש ושוב מחזיר אותנו לאחור כדי להגיד לנו שאנחנו מסיתים.

שולי מועלם-רפאלי: אבל בנאום שלו הוא חוזר, נאום אחרי נאום, על זה שזה או דימונה או עמונה.

שולי מועלם-רפאלי: חברים יקרים, מדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, וככזאת, ליהודי העולם כולו ולכל מי שזכאי לחוק השבות יש זכות עלייה אליה.

שולי מועלם-רפאלי: הזכות זאת מוקנית רק לזכאי חוק השבות, היא לא מוקנית לא למוסלמים ולא לנוצרים.

שולי מועלם-רפאלי: גם אם יש להם פה משפחה, גם אם סבא וסבתא שלהם גרים פה, הזכות הזאת של שיבת ציון מוקנית ליהודים.

שולי מועלם-רפאלי: הרי כשהתחילו לדבר על ציונות היה ברור שיש קשר בל יינתק בין העם היהודי, בין התורה שלו, הזהות היהודית שלו, לבין הארץ הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אז עוד פעם הבוקר, בדיון על הסדרת ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון, שואלים שאלות על מושכלות היסוד: לאן שייכות ההתיישבויות ביהודה ושומרון?

שולי מועלם-רפאלי: הן שייכות למדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: זוהי מדינת הלאום של העם היהודי, היא חיה על ערכים של ערבות הדדית ושל זהות יהודית ושל חיבור אל הקודש.

שולי מועלם-רפאלי: והמקום הקדוש ביותר לעם היהודי, שאליו התפללו אלפיים שנה, לא היה תל אביב – בכל הכבוד לעיר המופלאה תל אביב – אלא הר הבית וירושלים וחברון ושכם ובית לחם.

שולי מועלם-רפאלי: והשאלות ששוב ושוב מעלים פה חברי כנסת שהם אנשים ציוניים, שאין שאלה על הזהות היהודית שלהם, מפתיעות אותי כל פעם מחדש.

שולי מועלם-רפאלי: ובעיקר מה שמפתיע אותי זה איזה מרמור בלתי סביר שמזמזם פה כל הזמן, בבית הזה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: חברים יקרים, יש זכות דיבור שמוקנית פה לכל אחד ואחת מאזרחי מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: היא מוקנית לו מתוקף אזרחותו פעם בארבע שנים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: – – כשהוא מכניס את הפתק שלו לקלפי.

שולי מועלם-רפאלי: ככה בונים פה ממשלות ושלטון, לא בדרכים אחרות.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

טלי פלוסקוב: בשם סיעת ש"ס, חבר הכנסת דן סידה, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: עד ארבע דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

דן סיידה: אעשה את זה בפחות.

דן סיידה: גברתי היושבת-ראש, חבריי וחברותיי חברי וחברות הכנסת, שמענו לא מזמן, לפני כשעה, את הנאומים החשובים של נשיא המדינה, של ראש הממשלה ושל ראשת האופוזיציה.

דן סיידה: איש איש בדרכו, והגברת המכובדת בדרכה היא, הביאו את דבריהם בפני נבחרי העם ובפני העם כולו.

דן סיידה: אני דווקא אתייחס לדבריו המאלפים של ראש הממשלה, שבצורה רהוטה פרס בפנינו לאורך ולרוחב את היריעות שעל השולחן הממשלתי: יריעה ביטחונית, יריעה כלכלית, אופק מדיני, ואופק רוחני בהווה ובעתיד של העם היושב בציון ובגולה.

דן סיידה: ואכן, העובדות מדברות בעד עצמן, והתחושה בכל מקום שבו אני נמצא היא שמעולם, אבל מעולם, לא הייתה ממשלה יעילה, פורייה וברוכה כממשלה זו, ששריה הפרודוקטיביים והנבונים החליטו לשים בצד את היריבויות הפוליטיות ולהוביל, ביחד עם ראש הממשלה, להישגים חסרי תקדים.

דן סיידה: אין עוררין על הישגי הממשלה, אך שומה עלינו לדאוג לנושאים רבים ומהותיים שעדיין ממתינים לטיפול מהיר, תקיף ומקיף, כפי שנעשה עד עכשיו, ובפרט הטרור החקלאי המרים ראש בכל מקום, שבמידה שלא נדע לגדוע אותו בהקדם נקבל לא רק טרור חקלאי אלא טרור בכל תחום, מבפנים ובכל מקום.

דן סיידה: כמו כן, ולא חשוב אלא אפילו יותר חשוב, על הממשלה להעלות על סדר-יומה – ולטפל בכך במלוא הרצינות ובכל יכולתה – את נושא הזהות היהודית, למניעת התבוללות ולעצירתה בארץ ובעולם.

דן סיידה: אנו מאבדים את העם היהודי על ידי התבוללות בכל מקום.

דן סיידה: ראש הממשלה ציין בנאומו איך הנגב, הגליל, הפריפריה, פורחים.

דן סיידה: וכאן אני רוצה להודות לרב אריה דרעי, ראש המפלגה שלי, יושב-ראש התנועה, שעושה ימים ולילות למען עם ישראל כולו, ובפרט למען החלשים בכל מקום.

דן סיידה: ולא רק קואליציה טובה יש לנו, ויציבה; יש לנו גם אופוזיציה טובה, אני חושב שאחת האופוזיציות הטובות שראינו בשנים האחרונות.

דן סיידה: אופוזיציה מאתגרת ולוחמנית, שהתלכדה כולה כדי לנסות ולהוות אלטרנטיבה לשלטון.

דן סיידה: אז אם הממשלה, והעומד בראשה, היא הטובה ביותר, והאופוזיציה היא הטובה ביותר, אז בואו וניתן לעם החכם היושב בציון להמשיך ולהחליט ולתת את המנדט לממשלה חשובה זו ולאופוזיציה הטובה הזו, ושכל אחד יישאר במקומו לעוד קדנציה גדושה ומבורכת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דן סידה.

טלי פלוסקוב: בשם סיעת ישראל ביתנו, חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

טלי פלוסקוב: עד ארבע דקות לרשותך, אדוני.

עודד פורר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אדוני שר התיירות, אני חייב דווקא להתייחס למשהו שקרה בתקופה שלא היינו כאן, כשהיינו בפגרה, וזה בהקשר של עבירות ביטחוניות ושחרורם של אסירים ביטחוניים לפני סיום תקופת מאסרם.

עודד פורר: אנחנו התבשרנו לפני זמן לא רב שוועדת השחרורים החליטה לשחרר על שליש, מה שנקרא, את מסיע הרוצח של הדס מלכא, את האני דארי, להפחית ממאסרו ולשחרר אותו, כמו שמשחררים כל אסיר אחר.

עודד פורר: והשאלה הראשונה שאזרחי ישראל שאלו את עצמם: ממתי אסירים ביטחוניים זכאים לשליש?

עודד פורר: מסתבר שכן.

עודד פורר: אסירים ביטחוניים זכאים לשליש.

עודד פורר: לא משנה שכל הפעולה שלהם היא פעולה ממניע אידיאולוגי, כדי לפגוע במדינת ישראל, באזרחיה, בצורה מכוונת.

עודד פורר: לשמחתי, בית המשפט הוא שביטל, בסופו של דבר, את החלטה השערורייתית של ועדת השחרורים, וזה בהחלט לא הנושא שיש מקום להשאיר בו שיקול דעת לוועדת השחרורים.

עודד פורר: ואז, כשהתחלתי לבדוק את הנושא הזה, שאלתי את עצמי לגבי אסיר ביטחוני אחר.

עודד פורר: ישנו אסיר ביטחוני שעד זמן לא רב ישב פה, בבית הזה, חבר הכנסת לשעבר באסל גטאס, שנתפס מבריח פלאפונים לאסירים ביטחוניים תוך שהוא משתמש בחסינות המוענקת לו על ידי הבית הזה, על ידי אזרחי ישראל, כדי לדאוג לאזרחי ישראל.

עודד פורר: אני חושב שזו אחת העבירות הבזויות שאפשר לבצע.

עודד פורר: לצערי – וגם פה הייתה לי קצת ביקורת על מערכת אכיפת החוק – הלכו ועשו איתו הסדר טיעון איפה שלא היה מקום להסדר טיעון.

עודד פורר: מי שמכיר קצת את הנושאים המשפטיים, בוודאי השר יריב לוין, כעורך דין – הסדר טיעון עושים כשיש בעיה, יש חולשה של הראיות, חושבים שהמקרה מורכב, יהיה קשה להוכיח אותו בבית המשפט.

עודד פורר: אממה, כמו שאומרים, חבר הכנסת באסל גטאס נתפס על חם; תפסו אותו על חם מבריח את הפלאפונים, לא היה ספק בכלל לגבי ביצוע העבירה.

עודד פורר: אפשר היה לנהל כאן הליך כמו שצריך ולמצות איתו את הדין.

עודד פורר: בסופו של דבר, הוא קיבל בסך הכול שנתיים מאסר על העבירה הזו.

עודד פורר: עכשיו, זה לא על העבירה הזו.

עודד פורר: חבר הכנסת באסל גטאס הורשע במרמה ובהפרת אמונים ובמתן אמצעים לביצוע מעשה טרור והכנסה של ציוד אלקטרוני לבית הסוהר והעברתו, עם העברת מכתב שאסור על פי פקודת בתי הסוהר.

עודד פורר: ואת זה הוא עשה תוך שהוא מכהן כחבר כנסת ומשתמש בחסינות שלו כחבר כנסת כדי לבצע את העבירה הזאת.

עודד פורר: לא החמירו איתו.

עודד פורר: נתנו לו שנתיים מאסר.

עודד פורר: שנתיים המאסר האלה, חברות וחברים, כשיקצרו מהן שליש – הווה אומר שכבר בחודש הקרוב או בעוד חודשיים הוא ישתחרר מן הכלא.

עודד פורר: אני חושב שזה המקום שבו הבית הזה – אפרופו הרצון לשחרר את האסיר שהיה שותף לרצח של הדס מלכא, ואפרופו הרצון של חבר הכנסת לשעבר באסל גטאס להשתחרר על שליש, והוא כבר הודיע שהוא יבקש הקלה בעונש, וכמובן הוא גם הסביר שהכול היה ממניעים אידאולוגיים, מה שלדעתי עוד יותר מחמיר את מהות העבירה – אנחנו יכולים למנוע את זה.

עודד פורר: בידינו היא.

עודד פורר: בין 2014 ל-2016 שוחררו כ-200 אסירים ביטחוניים בקיצור שהות, על שליש.

עודד פורר: אני חושב שאנחנו צריכים לתקן את הפקודה ואת החוק על מנת ששליש יוכל להינתן לאסירים, למעט אסירים ביטחוניים.

עודד פורר: צריך לשלול את ההטבה הזו מאסירים ביטחוניים.

עודד פורר: אני אבקש לקדם את הליך החקיקה הזה בהליך חקיקה מהיר, גברתי.

עודד פורר: הצעת החוק הזו הונחה היום על שולחנה של הכנסת.

עודד פורר: אני מאמין שאקבל פטור מחובת הנחה.

עודד פורר: חתום עליה גם חבר הכנסת מיקי זוהר, שמצטרף, ואין לי ספק שידחף יחד איתי ויסייע כדי לקדם את ההצעה הזו כמה שיותר מהר.

עודד פורר: אני מקווה שנצליח למנוע מהאסיר הביטחוני הבא להשתחרר על שליש.

עודד פורר: אתם יודעים, לא נותנים להם עונשים ארוכים כל כך; לפחות שימצו את העונשים שנתנו להם.

עודד פורר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת פורר.

טלי פלוסקוב: בשם סיעת יהדות התורה, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: עד ארבע דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר המקשר ידידי השר לוין, כיושב-ראש סיעת יהדות התורה והשבת, כך נקראת סיעתנו, ברצוני להקריא לכם את החלטת מועצת גדולי התורה מאמש על שמירת לומדי התורה והשבת.

מנחם אליעזר מוזס: וזה נוסח ההחלטה: א.

מנחם אליעזר מוזס: "מועצת גדולי התורה מדגישה כי לומדי התורה הקדושה הם המגינים על כלל ישראל מפגעי הזמן בכל הדורות.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה היסוד לקיום העם היהודי בכל הזמנים ובכל התקופות.

מנחם אליעזר מוזס: גם במחיר של מסירות נפש נעמוד איתנים על כך שיושבי בית המדרש יוכלו להגות בתורה כל זמן שנפשם חשקה בכך, כפי שהיה עד היום".

מנחם אליעזר מוזס: ב.

מנחם אליעזר מוזס: "מועצת גדולי התורה הנחתה את חברי הכנסת לגרום לכך שההחלטה הזו תיושם כמדיניות ברורה", ובהתאם לכך לפעול.

מנחם אליעזר מוזס: ובנושא השבת, "מועצת גדולי התורה הביעה מחאה נוקבת על הפגיעה בכתר עם ישראל, שבת קודש, וקראה לעשות כל מה שאפשר כדי לבצר את חומות השבת ולמנוע חילולה".

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, סיעת יהדות התורה והשבת נקראת כך – זו לא איזו קלישאה נבובה אלא היא אוצרת בתוכה את תמצית הווייתנו בבית הזה.

מנחם אליעזר מוזס: חברי הכנסת, אין עולם הישיבות תחנת אספקה של חיילים לאגף כוח אדם בצה"ל; הישיבות הן בית היוצר לתלמידי חכמים, רבנים, דיינים ולומדי תורה לשמה.

מנחם אליעזר מוזס: שמעתי בסיפוק את דברי ראש הממשלה, שאמר קודם בנאומו על הערך העליון של לימוד התורה תוך שמירה על אחדות העם.

מנחם אליעזר מוזס: לכן חרה לי כאשר ראיתי, כרקע למסיבת עיתונאים של מר לפיד, כרזה: מה יקרה כאשר יחזור לשלטון.

מנחם אליעזר מוזס: בסעיף א' מר לפיד אומר – או, הוא נכנס לאולם, מצוין: ביטול חוק המרכולים – זה השבת.

מנחם אליעזר מוזס: בצד השני, סעיף ב': החזרת חוק הגיוס המקורי.

מנחם אליעזר מוזס: ועל זה אני קורא את דברי הנביא: "והעלה על רוחכם היו לא תהיה".

מנחם אליעזר מוזס: אל תקוששו קולות על לומדי התורה והשבת.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו מבקשים, כפי שאמר ראש הממשלה, תוך – שמירה על אחדות העם, ולא לבוא עם סנקציות פליליות וכלכליות וכל כיוצא בזה, מה שהיה בהצעה המקורית הקודמת.

מנחם אליעזר מוזס: על שמירת לומדי התורה ועל שמירת השבת לא נחשה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

טלי פלוסקוב: בשם סיעת מרצ, מוסי רז, בבקשה, אדוני, חבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: עד ארבע דקות לרשותך, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אדוני השר השני, חברות וחברי הכנסת, שמענו פה את ראש הממשלה, שאמר שיש לנו מדינה מגניבה, ואני מסכים איתו.

מוסי רז: אם כי יש עוד דברים מגניבים – זה שממנה שופטים מגניב מישהי בביקורת הגבולות, גם את זה ראיתי, אבל גם המדינה מגניבה.

מוסי רז: הוא דיבר על דברים יפים מאוד, ואז אמר יושב-ראש הכנסת שהוא דיבר על פעולות הממשלה, ואני תהיתי לעצמי על מה הוא לא דיבר.

מוסי רז: ראש הממשלה לא דיבר, לדוגמה, על זה שאנחנו יצאנו וסיימנו את הכנס הקודם בכך שחוקקנו את חוק הפונדקאות, ויצאו לרחוב עשרות אלפים למחות על זה שהלהט"בים הוצאו החוצה והודרו מהחוק הזה, וראש הממשלה הבטיח להם כל מיני הבטחות אבל לא קיים.

מוסי רז: הוא לא דיבר על זה שאנחנו חוקקנו לפני כמה חודשים את חוק המרכולים, ובשם החוק הזה שר הפנים כבר פסל לעיריות ברחבי הארץ, מאילת וצפונה, ממש לא ערים דתיות, פתיחה של בתי מרכול בשבת.

מוסי רז: הוא לא דיבר על השדות שנשרפים במערב הנגב, והוא לא טרח לבקר שם בכל שמונת החודשים או שבעת החודשים, מאז שהתחילו האירועים שם.

מוסי רז: הוא לא דיבר על חייל צה"ל שנהרג ועל ארבעה אזרחים ישראלים שנהרגו בזמן שאנחנו היינו בפגרה.

מוסי רז: הוא לא דיבר על מאות ההרוגים בעזה.

מוסי רז: על כל הדברים האלה הוא לא דיבר.

מוסי רז: וכשהוא נשאל מה לגבי תהליך שלום, הוא אמר: אבל אבו מאזן.

מוסי רז: רק שנייה, סליחה, אבו מאזן עומד פה על הדוכן או נתניהו עומד פה על הדוכן?

מוסי רז: אבו מאזן ראש הממשלה שלנו או נתניהו ראש הממשלה שלנו?

מוסי רז: אזרחי ישראל הצביעו לאבו מאזן או לנתניהו?

מוסי רז: די כבר עם הבכיינות הזו.

מוסי רז: כל דבר – אבו מאזן, אבו מאזן.

מוסי רז: אבו מאזן לא גינה את הפיגוע, זה באמת לא בסדר, והאם ראש הממשלה גינה את הפיגוע שהיה ביום שישי בערב, שבו נרצחה אישה פלסטינית, ויושב פה ידידי השר, שקרא לזה "בדל אירוע"?

מוסי רז: האם ראש הממשלה גינה את ההתקפה האלימה, כמעט לינץ', על אזרחים ישראלים ערבים בחוף ימה של חיפה?

מוסי רז: אז בשם מה הוא בכלל בא לאבו מאזן בטענות, כשהוא לא מגנה רצח, כשהוא לא מגנה לינץ', כשהוא לא מגנה אלימות?

מוסי רז: יותר מזה, מסית לאלימות; יותר מזה, גורם לאלימות הזאת – בחוק הלאום, בדיבורים שלו, כולל דברי ההסתה שאמר פה היום בכנסת.

מוסי רז: הוא בא בטענות לאבו מאזן?

מוסי רז: מה, אנחנו משרתים בכנסת של אבו מאזן?

מוסי רז: אנחנו משלמים מיסים לאבו מאזן?

מוסי רז: די, כל דבר אבו מאזן.

מוסי רז: אבו מאזן לא מכיר בישראל כמדינת העם היהודי.

מוסי רז: וא-סיסי, שדיבר עליו ראש הממשלה, מכיר?

מוסי רז: לא.

מוסי רז: ועבדאללה מכיר?

מוסי רז: לא.

מוסי רז: ומי כן מכיר?

מוסי רז: אז אנחנו נעשה מלחמה עם כל מי שלא מכיר במדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי?

מוסי רז: כמו הנאום של ראש הממשלה באו"ם, שאמר: נתקוף באיראן, נתקוף בסוריה, נתקוף בעיראק, נתקוף בעזה, נתקוף בלבנון – זה מה שיש לנו להציע לעולם, רק נאומי בכיינות והסתה מהסוג הזה?

מוסי רז: יתעורר ראש הממשלה, ויבין שמתפקידו להגיע להסדר, מתפקידו לרדת לנגב המערבי ולהגיע להפסקת האלימות שם, משני הצדדים, מתפקידו להגיע להסכם עם הפלסטינים.

מוסי רז: הם אומרים: פתרון צודק ומוסכם.

מוסי רז: הם אומרים: שלום בגבולות 67' עם חילופי שטחים.

מוסי רז: הסרבן זה הוא, האלימות בגללו, ושיפסיק להטיל את האשמה על מישהו אחר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – לא נמצאת באולם.

טלי פלוסקוב: לכן יסכם את הדיון השר אופיר אקוניס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, סיכום.

טלי פלוסקוב: רק לאחר מכן הצבעות.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, הדיון הזה שאנחנו מסכמים עכשיו בעקבות הודעת ראש הממשלה וארבע הצעות האי-אמון, הוא מהות ההתרסקות של השמאל הישראלי בעת החדשה.

אופיר אקוניס: הוא משקף את הסיבות הרבות והמגוונות לעובדה שמי שבעבר, בעבר הרחוק אומנם אבל בעבר, הוביל את המדינה, מתרסק – פוליטית, כמובן – מול עינינו.

אופיר אקוניס: צריך לראות את הדיון, להקשיב לטיעונים, לשמוע את ראש הממשלה ולאחר מכן את ראש האופוזיציה הגברת לבני, וגם את החברים והחברות בסיעות, ולהבין, אדוני היושב-ראש, מה קורה בישראל בשנים האחרונות, מה קרה לאופוזיציה – לשמאל בעיקר, בתוך האופוזיציה הזאת – שכך מתרסקת ומאבדת את הציבור.

אופיר אקוניס: מדוע, אדוני היושב-ראש, מפלגת העבודה הופכת למפלגה אבודה?

אופיר אקוניס: מדוע יושב-ראש סיעת העבודה, רק לפני כמה ימים, אדוני היושב-ראש – הוא היה יושב-ראש סיעת העבודה, הוא גם היה שר מטעם מפלגת העבודה – אומר ליושב-ראש המפלגה שהם אינם רוצים להיות מובטלים, חבר הכנסת אלאלוף?

אופיר אקוניס: כך אומר חבר לא זוטר בסיעת העבודה ליושב-ראש המפלגה שלו, שנבחר לפני זמן קצר יחסית בפוליטיקה הישראלית, אבי גבאי, שהוא גם איננו חבר כנסת; הוא היה שר לזמן קצר, לא מן המוצלחים במיוחד, במשרד להגנת הסביבה.

אופיר אקוניס: האמת שהוא החליף אותי במשרד להגנת הסביבה, ומה שאני הספקתי לעשות בארבעה חודשים של מילוי מקום הוא לא עשה בלמעלה משנה.

אופיר אקוניס: וחברת הכנסת פארן ודאי יודעת זאת, כי היא – – –

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: ממש לא.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אני יודע שאת יודעת, זה בסדר, אבל אני לא אביך אותך.

יעל כהן-פארן: בארבעה חודשים מה עשית?

אופיר אקוניס: מה שעשיתי אני מייד אפרט.

אופיר אקוניס: אני יודע שאת יודעת מה אני עשיתי ומה הוא עשה.

אופיר אקוניס: ובכן, כך אומר חבר הכנסת כבל ליושב-ראש המפלגה: איננו רוצים להיות מובטלים.

אופיר אקוניס: האבטלה, אם תהיה, של חברי מפלגת העבודה הנמצאים בבית הזה ואשר רובם הגדול, על פי סקרי דעת הקהל, לא יימצאו בבית הזה בכנסת הבאה, משקפת את ההתרסקות של השמאל הישראלי, אדוני היושב-ראש, בדיוק כפי שהדיון הזה משקף את התרסקותו, חבר הכנסת מוסי רז, של השמאל בישראל.

אופיר אקוניס: אני מבין את הרצון לא להיות מובטלים, כפי שאומר חבר הכנסת כבל, ומיטיב לבטא את מצבה של מפלגת העבודה, אבל אולי חשוב להבין מהי הבעיה, לנתח את הבעיה, להבין אותה, ולאחר מכן, אדוני היושב-ראש, אולי לנסות לפתור אותה – למרות שלדעתי המצב הזה, מבחינת מפלגת העבודה, חברת הכנסת פארן, הוא כבר כמעט בלתי פתיר.

אופיר אקוניס: מהיום הראשון – – –

יעל כהן-פארן: – – –

אופיר אקוניס: לא, אני מתייחס אלייך כאל מומחית לענייני הגנת הסביבה כאשר השר שהיה לזמן קצר השר להגנת הסביבה – מטעם מפלגה אחרת בכלל, מטעם מפלגת כולנו – הוא היום יושב-ראש מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: ואני תכף אגע, כמובן, בגברת לבני, שטענה כאן טיעונים.

אופיר אקוניס: ובכן, מה ששיקף ראש הממשלה בנאומו, בקצרה, הוא כמובן המצב שאתם לא מצליחים לקבל מאז 17 במאי 1977.

אופיר אקוניס: זה לא לקבל את דין הבוחר, זה לסרב להאמין שתם זמנכם בפוליטיקה הישראלית, שהציבור הישראלי, הציבור בישראל, איננו רוצה עוד בכם, במדיניות שלכם, בהתנשאות שלכם ובשתי התרבויות שיצרתם כאן – כשאתם כמובן מעל התרבות של זולתכם – בניתוק הנוראי מאזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: אני חושב, אדוני היושב-ראש, ולהערכתי גם חבר הכנסת לפיד יסכים עם ההסתייגות שאני הולך לומר עכשיו – כי אני תמיד מקשיב קשב רב, אדוני היושב-ראש, לנואמים ולנואמות.

אופיר אקוניס: יושבת-ראש האופוזיציה, שבעצם היא גם יושבת-ראש האופוזיציה שחבר הכנסת לפיד חבר בה, אמרה כך: היא התייחסה לרוב הטוב, כלומר היא הרוב הטוב והשאר הוא הרוב הרע או המיעוט הרע.

אופיר אקוניס: זה מקפל את כל התפיסה של מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: אני חושב, חבר הכנסת יונה, כאדם חברתי בבית הזה, המחשיב את עצמו אדם חברתי ולא מתנשא, שדווקא אפילו אולי אפילו סבל מההתנשאות ההיא, ההיסטורית, של מפלגת העבודה – היא מחלקת לרוב הטוב, שהיא כמובן נמצאת בו, והרוב הרע, או המיעוט הרע, שזה בעצם מפלגת השלטון והתומכים בה.

אופיר אקוניס: משהו פה עקום לגמרי, לא מובן לגמרי.

יוסי יונה: אתה בא לברך אותי ויוצא מקלל?

אופיר אקוניס: לא, אני חושב שאתה, כמו חבר הכנסת לפיד, כמו חברי כנסת אחרים, הייתם צריכים לצאת נגד ההתבטאות האומללה הזאת שבאה לידי ביטוי בנאומה של יושבת-ראש האופוזיציה: הרוב הטוב.

אופיר אקוניס: מה זאת אומרת הרוב הטוב?

אופיר אקוניס: הרי הרוב אמר את דברו בבחירות.

אופיר אקוניס: הרוב אמר את דברו בית הזה, או בעצם בדמות הסיעות שנוצרו בבית הזה ביום הבחירות, אדוני היושב-ראש, ב-17 במרס, לפני עוד מעט ארבע שנים כבר.

אופיר אקוניס: והיא מדברת על הרוב הטוב.

אופיר אקוניס: וזה בעצם מקפל את כל התפיסה המתנשאת, ואם אפשר לומר, גם הגזענית, במידה רבה מאוד.

אופיר אקוניס: הרי התבטאו פה נגד גזענות כל הזמן, כולל חברת הכנסת בירן, שנכנסה לכאן הרגע, שהזכירה את המילה הזאת.

מיכל בירן: איזו מילה?

אופיר אקוניס: גזענות.

אופיר אקוניס: לפני שנכנסת אמרתי שחברת הכנסת לבני אמרה שהיא מייצגת את הרוב הטוב, כלומר הצד השני הוא הרע.

אופיר אקוניס: זאת אותה התבטאות שהיא יצאה נגדה, הטובים מול הרעים, והדברים שלכאורה האשימה בהם את ראש הממשלה.

מיכל בירן: לצערי הרב, הוצאתי מהמליאה ולא יכולתי לשמוע את נאומה של חברת הכנסת לבני.

אופיר אקוניס: אני חייב לומר שזה לא היה הפסד גדול, זה לא היה הפסד גדול לא לשמוע את נאומה.

אופיר אקוניס: אבל אני נותן לך תקציר שלו, משום שאני מסכם את הדיון הזה ומגיב בעיקר על דבריה של חברת הכנסת לבני, יושבת-ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת לבני, אדוני היושב-ראש, גם סקרה בנאומה, חבר הכנסת עודה, את ההתפתחויות המדיניות באזורנו בשנים האחרונות, כולל בשנים שבהן היא שימשה בתפקידים, שבהם הייתה לה סוג של השפעה, כזאת או אחרת, על מדיניות החוץ והביטחון.

אופיר אקוניס: אבל היא שינתה את ההיסטוריה על פי תפיסותיה, עיוותה אותה לגמרי, שכחה את הפרטים, או השכיחה את הפרטים, וציירה תמונה מוזרה מאוד של המציאות במזרח התיכון בשנים האחרונות.

אופיר אקוניס: הגברת לבני כבר שנים ארוכות, יותר נכון מאז סיימה את דרכה בתנועת הליכוד שבשמה היא נבחרה – הייתם מאמינים?

אופיר אקוניס: היא נבחרה בשם הליכוד בקיץ 1999, חברת הכנסת לנדבר, והיא הייתה מאוד ניצית.

לאה פדידה: מה קרה היום, כולכם עושים שיעורי היסטוריה?

אופיר אקוניס: כן, בהחלט.

אופיר אקוניס: אנחנו מתקנים, אנחנו מעמידים את ההיסטוריה, חברת הכנסת פדידה, מעמידים את העובדות שהוצגו כאן, בעיקר על יד חברת הכנסת לבני – על טעותה.

אופיר אקוניס: אבל מה לעשות שהיא נבחרה אז מטעם הליכוד; חברת הכנסת פדידה, יושבת-ראש האופוזיציה היום הייתה נץ.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי נבחר באותה שנה לכנסת.

אופיר אקוניס: הם נבחרו באותה שנה.

אופיר אקוניס: אתה זוכר את זה, ב-1999.

אופיר אקוניס: היא הייתה נץ, חבר הכנסת טיבי, היא הייתה נץ.

אופיר אקוניס: היא לא הייתה מהיונים במפלגת הליכוד, היא הייתה נץ אמיתי: התנגדה לשתי מדינות, עמדה פה מול אהוד ברק, ראש הממשלה – שאולי יגיע איכשהו עוד פעם לכאן באיזה שריון מסוים, חברת הכנסת פדידה, ככה, חבר הכנסת גנאים, לסיום הקריירה המזהירה שלו בכנסת ובממשלה.

אופיר אקוניס: מזהירה, כן?

אופיר אקוניס: ובכן, היא מדברת שנים ארוכות, אדוני היושב-ראש, וגם אתה יודע זאת, על הפרטנר הפלסטיני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבו עראר, ככה היא מדברת על אבו מאזן.

אופיר אקוניס: היא מדברת עליו, היא רוצה להיות איתו בחדר, שם יפתרו את כל הסוגיות שעומדות על סדר-היום.

אופיר אקוניס: ואנחנו לא פותרים את הסוגיות, לכאורה, שעומדות על סדר-היום.

אופיר אקוניס: היא רק שוכחת, הגברת לבני, יושבת-ראש האופוזיציה, שהיא, יחד עם מר אולמרט – אז היא כבר הייתה במפלגה אחרת, חברת הכנסת פדידה, במפלגת קדימה.

לאה פדידה: – – –

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: היא הייתה בקדימה.

אופיר אקוניס: אז היא עברה מן הליכוד לקדימה.

אופיר אקוניס: תכף נמשיך את השיעור בהיסטוריה ונראה לאן היא התקדמה עוד.

אופיר אקוניס: עם מר אולמרט הציעה לו הגברת לבני את הכול.

אופיר אקוניס: זאת הייתה הצעה משותפת של ראש הממשלה ושרת החוץ שלו – שכמה חודשים לפני כן דרשה את התפטרותו בעקבות מסקנות ועדת וינוגרד, אבל את זה נשים בצד.

אופיר אקוניס: שם, השרה לנדבר, הוצע לאבו מאזן, הפרטנר הגדול של חברת הכנסת לבני, הכול.

אופיר אקוניס: הכול הוצע לו, הכול: חזרה כמעט מוחלטת לקווי 4 ביוני 1967.

אופיר אקוניס: כמובן, חלוקת ירושלים, זה ברור כשמש – זאת המשמעות של הנסיגה לקווי 4 ביוני 1967, וגם קבלה סמלית של זכות השיבה.

אופיר אקוניס: כלומר, רק כמה עשרות אלפים, בצורה סמלית, יוכלו לחזור, על פי תפיסותיה של הגברת לבני.

אופיר אקוניס: מר אולמרט, ראש הממשלה, ושרת החוץ שלו בעצם פרצו את הסכר, אדוני היושב-ראש, של קבלת זכות השיבה.

אופיר אקוניס: אבל מה?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר-לב, גם אתה נימקת כאן את הצעות האי-אמון של סיעת העבודה.

אופיר אקוניס: מאז – – –

עמר בר-לב: בסדר, אבל בוא תתייחס גם למה שאני אמרתי.

אופיר אקוניס: אני אענה, אני אתייחס.

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: גם אליך.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת לבני ייצגה את כל האופוזיציה בדברים שלה.

עמר בר-לב: תתייחס גם לדברים שאני אמרתי.

אופיר אקוניס: בוודאי, לא, אבל שמעתי את הדברים שלך.

אופיר אקוניס: אני אומר לך שעד עצם היום הזה אותה הצעה – והציבור שרואה אותנו עכשיו בבית צריך לדעת את הדברים, ולא להאזין לדברים של הגברת לבני ולקבל אותם ככזה ראה וקדש; לדעת שההצעה הנדיבה ביותר שהוצעה – גם חבר הכנסת בן ראובן, שהיה אז במטה הכללי, מכיר את הפרטים – עד עצם היום הזה לא ניתנה תשובה מן הצד השני להצעה הנדיבה ביותר, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: כלומר, גם כשיש לכאורה פרטנר, גם כששמים לו את ההצעה הנדיבה ביותר, המקסימליסטית, הייתי אומר – אין יותר מזה, ככה אני מקווה לפחות – הוא פשוט לא משיב.

אופיר אקוניס: לא משיב.

אופיר אקוניס: מתעלם.

מאיר כהן: חבריא, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: אפילו אני לא שומע אותו, אז אנא מכם.

מאיר כהן: בכל זאת, שר עומד כאן ומדבר, אז אנא תכבדו את זה.

מאיר כהן: בבקשה.

אופיר אקוניס: אם אתה לא שומע אותי אז באמת או שיש בעיה במערכת, בעוצמה, או שהקולות מהאולם גוברים על הקול שלי, שזה חמור מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צרוד קצת, השר.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: גברתי הנכבדה, חברת הכנסת ורבין, אני כל ערב – אני מניח שגם אתם – בכמה כנסים לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בעוד שבועיים ויום אחד.

אופיר אקוניס: וגם עוד יהיה סיבוב שני אז זה כמעט עוד חודש מהיום.

אופיר אקוניס: את יודעת, אני בטוח שכל חברי הכנסת מכל סיעות הבית עושים בדיוק את מה שאני עושה, כל אחד תומך במועמדים שלו.

איילת נחמיאס ורבין: חשבתי שאתה רוצה להעניק לי מתנה לקראת פתיחת המושב על המינוי של יעל אמיתי.

אופיר אקוניס: אני בוודאי אתייחס לזה כיוון שהעלית את זה.

אופיר אקוניס: אני בוודאי אתייחס.

איילת נחמיאס ורבין: אני ממתינה בקוצר רוח.

אופיר אקוניס: בהחלט, אף שהדבר – זאת שאלה שאני צריך לשאול, כיוון שפרופ' אמיתי וועד ראשי האוניברסיטאות הגישו בג"ץ.

אופיר אקוניס: אני לא בטוח שנכון להתייחס לזה כרגע, אבל רעיונית אני יכול להשיב לך.

איילת נחמיאס ורבין: תתייחס באופן עקרוני לפרופ' איינהורן, שמיהרתם לאשר.

אופיר אקוניס: אז אני אשיב לך.

אופיר אקוניס: אני בהחלט אשיב.

אופיר אקוניס: אבל אני לא סיימתי עדיין להשיב לחברת הכנסת לבני, שדיברה בשם כל האופוזיציה, חברת הכנסת פדידה, ולכן היא מקבלת תשובות.

אופיר אקוניס: ובכן, עד היום, כפי שאמרתי, לא נתקבלה התשובה מן הפרטנר הפלסטיני, חבר הכנסת בר-לב, של הגברת לבני, למרות שאדוני היושב-ראש, ההצעה הייתה נדיבה מאוד.

אופיר אקוניס: מקסימליסטית.

אופיר אקוניס: שלום לך, חבר הכנסת טיבייב, וברוך הבא, לא בירכתי אותך.

אופיר אקוניס: הוא חזר, חזר אלינו.

אופיר אקוניס: גם הוא היה בסיעת קדימה, ועכשיו אני לא יודע באיזו סיעה הוא.

אופיר אקוניס: אני מודה, לא יודע.

אופיר אקוניס: ובכן, חברת הכנסת לבני, אדוני היושב-ראש, התייחסה לסוגיית רצועת עזה.

לאה פדידה: העיקר, אתה מגניב או לא מגניב?

אופיר אקוניס: מגניב, מגניב.

לאה פדידה: אתה מגניב?

אופיר אקוניס: מגניב.

לאה פדידה: – – –

אופיר אקוניס: ובכן, התייחסה חברת הכנסת לבני, חבר הכנסת אלאלוף, לסוגיית רצועת עזה.

אופיר אקוניס: ואני שומע גם את חבר הכנסת ילין מתייחס רבות לסוגיית עזה, ובצדק, כתושב שסובל מהפרעות של הפלסטינים.

אופיר אקוניס: הם מגיעים מרצועת עזה ולצערי גם מצליחים ביתר שאת וביתר קלות לחצות את הגדר – חבר הכנסת בן ראובן, דבר שאני בטוח שאתה מסכים איתי שהוא, מבחינה צבאית, בלתי מתקבל על הדעת; לא פוליטית – צבאית, ביטחונית ומקצועית.

אופיר אקוניס: אבל אני רוצה לומר, אני רוצה לשאול את חברת הכנסת לבני, כיוון שנאומה מתועד, אדוני היושב-ראש – נדמה לי שגם שלך, אבל אתה היית בין המתנגדים להתנתקות ולכן אתה מתועד כמתנגד; ובהחלט היה צריך אז אומץ, כי הרוב, הבון-טון, האופנה, רוחות האופנה היו לתמוך – אני לא רוצה להגיד מילים לא פרלמנטריות – באיוולת הזאת, איוולת מדינית-ביטחונית.

אופיר אקוניס: ובכן, חברת הכנסת לבני הייתה מהיוזמים והיוזמות וממובילי – חברת הכנסת אלהרר, כאן, פה, בבית הזה.

אופיר אקוניס: את לא היית פה וגם לא אני.

אופיר אקוניס: אבל היינו אזרחים במדינה ואנחנו זוכרים את הדבר, באמת שהוא איוולת.

אופיר אקוניס: את יודעת, לא צריך להיות שמאל או ימין כדי להבין שכשיש מולך מישהו בצד השני ואתה נותן לו הכול בלי לבקש כלום, זאת איוולת.

אופיר אקוניס: אפילו ברמת היחסים עם השכנים בבניין או בחצר או בשכונה, ודאי בתפיסה מדינית-ביטחונית.

אופיר אקוניס: והם, היו כאן בבית הזה, 45 מתנגדים, נדמה לי, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: אבל היה רוב בקרב מתפקדי הליכוד שנשאלו, ובהם אני – האם אני בעד או נגד – וכמובן הצבעתי נגד.

אופיר אקוניס: זה לא עניין אף אחד.

אופיר אקוניס: הייתה דורסנות.

אופיר אקוניס: מדברים, חברת הכנסת פדידה, מדברים על סכנה לדמוקרטיה.

לאה פדידה: שאלתי איפה אתה גר.

אופיר אקוניס: בתל אביב.

אופיר אקוניס: אני לא מסתיר.

אופיר אקוניס: לא, למה?

אופיר אקוניס: מה זה מעניין אותך כל כך איפה אני גר ומה זה שייך לדיון?

אופיר אקוניס: לא, אבל מה זה שייך לדיון.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כול, שאלו אותך שאלה – תענה.

אופיר אקוניס: אבל קיבלת תשובה.

אופיר אקוניס: סליחה?

איילת נחמיאס ורבין: אמרת שאתה גר בתל אביב – –

אופיר אקוניס: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: – – אבל אתה יכול להגיד איפה גדלנו.

אופיר אקוניס: העיר העברית הראשונה.

אופיר אקוניס: מה זאת אומרת?

אופיר אקוניס: בשכונת שפירא בתל אביב.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת נחמיאס ורבין מאוד לוקל-פטריוטית לשכונת שפירא בתל אביב, וגם אני.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, הגברת לבני, יחד עם הרוב הדורסני שנוצר בממשלה – נוצר בממשלה רוב דורסני.

אופיר אקוניס: לא היה את הרוב הדרוש, והמנהיג הבלתי-מעורער של חברת הכנסת לבני, אריאל שרון, פיטר שרים כדי שיהיה לו רוב במליאת הממשלה.

אופיר אקוניס: אתם מדברים על דמוקרטיה, אתם מדברים על חופש ביטוי?

אופיר אקוניס: אלה הם הביטויים שלכם.

אופיר אקוניס: זה לא סתם סיסמאות – זה צריך להיות במעשה.

אופיר אקוניס: אז הוא יצר את הרוב המלאכותי, חבר הכנסת יונה, על ידי שמי שלא חשב כמוהו פוטר, כדי שלא יצביע במליאת הממשלה נגד ההתנתקות, וכך לא היה הרוב.

אופיר אקוניס: ראית?

אופיר אקוניס: זוהי הדמוקרטיה על פי קדימה, שחברת הכנסת לבני הייתה ראשה במשך ארבע שנים.

אורן אסף חזן: עד שהיא השאירה אותה עם חובות.

אופיר אקוניס: חובות זה עניין אחר.

אופיר אקוניס: זה עניין מפלגתי, ואפשר להתייחס גם לזה, אבל אני עוסק במהות ובמדיניות.

אופיר אקוניס: ואז החמאס השתלט על רצועת עזה, ירה טילים לתל אביב בואכה הוד השרון.

אופיר אקוניס: אתם יודעים את זה: עד להוד השרון ולכפר סבא הגיעו הטילים של חמאס מהתוכנית האומללה שהגברת לבני שיווקה, יחד עם חבר הכנסת חסון ואחרים.

אופיר אקוניס: והיום מטיפים מוסר על המדיניות ברצועת עזה.

אופיר אקוניס: זו הצביעות של ראש האופוזיציה בהתגלמותה.

אופיר אקוניס: אחר כך, אדוני ראש הממשלה, היא מדברת גם על הגזרה הצפונית.

אופיר אקוניס: אבל אדוני היושב-ראש, בגזרה הצפונית חברת הכנסת לבני הובילה את ההחלטה שהיא אמרה אז שהיא ההחלטה החשובה ביותר שהיא קיבלה כמדינאית.

אופיר אקוניס: נו, טוב, יש ויכוח על התפקוד שלה כמדינאית, אבל היא אמרה.

איילת נחמיאס ורבין: הגזמת, השר אקוניס.

איילת נחמיאס ורבין: לא מתאים לך.

אופיר אקוניס: אמרתי: יש ויכוח על תפקודה כמדינאית.

אופיר אקוניס: ההחלטה היא החלטה, חברת הכנסת ורבין.

אופיר אקוניס: אולי תשאלי את תת-אלוף – האלוף, אלוף, אלוף בן ראובן, על החלטה 1701, מה היא בעצם עשתה לצפון, מה היא עשתה לחיזבאללה, איך הגבירה את כוחו.

אופיר אקוניס: אז בואו, נאה דורש, נאה מקיים.

אופיר אקוניס: גם בעניין ההתנתקות, גם בעניין דרום לבנון והגזרה הצפונית.

איילת נחמיאס ורבין: איך האיראנים הגיעו לסוריה, אדוני, זה מעניין אותי.

אופיר אקוניס: לא, לא, לכול תהיה תשובה.

אופיר אקוניס: על הכול תהיה תשובה.

אופיר אקוניס: רק רגע, לא סיימתי.

אופיר אקוניס: לא, חברת הכנסת, אני עובר למישור הפרלמנטרי.

אופיר אקוניס: שלום לך, חבר הכנסת כבל, הזכרתי אותך רבות בתחילת הנאום.

אופיר אקוניס: דבריך בישיבת הסיעה ריגשו אותי מאוד, נגעו לליבי.

אופיר אקוניס: אם תרצה, אני אחזור על זה.

אופיר אקוניס: לא חייבים, אתה יכול גם מהפרוטוקול.

לאה פדידה: – – –

אופיר אקוניס: את הקשבת מההתחלה.

איתן כבל: אדוני השר אקוניס, נראה לי, שעכשיו יש לך עכשיו במשרד הליום.

אופיר אקוניס: לא, ממש לא.

איתן כבל: אתה ממלא את עצמך ועף.

אופיר אקוניס: לא, ממש לא.

אופיר אקוניס: ממש לא, חבר הכנסת כבל.

אופיר אקוניס: אני אמרתי שאתה היית יו"ר סיעת העבודה ושר בממשלה מטעם מפלגת העבודה, ואתה – באמת, אגב, לא בציניות – אבן מאבני היסוד של מפלגת העבודה הישראלית.

אופיר אקוניס: לא זגזגת, מעולם לא היית במפלגה אחרת, לא חיפשת כיסא, תמיד נבחרת בפריימריז.

אופיר אקוניס: אפשר לשבח.

איתן כבל: תודה.

אופיר אקוניס: אבל אמרת ליו"ר המפלגה את אשר אמרת לפני ארבעה ימים, שאינכם רוצים להיות מובטלים, אבל זה היה בתחילת הדיון.

אופיר אקוניס: ובכן, אני חוזר לימינו אלה – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, גברתי.

אופיר אקוניס: היו כאן האשמות חמורות של יו"ר האופוזיציה, והיא תקבל תשובה.

אופיר אקוניס: לגבי חוק הלאום – ובכן, השרה לנדבר, שמענו את הקמפיין המסית של מפלגת העבודה נגד חוק הלאום.

אופיר אקוניס: אני אומר לך שמפלגת העבודה ההיסטורית הייתה מצביעה בעד חוק הלאום.

אופיר אקוניס: שמענו – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא בנוסח הזה.

אופיר אקוניס: לא בנוסח הזה, כן בנוסח – בכל נוסח.

איילת נחמיאס ורבין: קרוב לנוסח הזה.

איילת נחמיאס ורבין: לא בנוסח הזה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת לבני הייתה מראשי הדוברים והדוברות נגד חוק הלאום, אבל לפני כמה ימים, אדוני היושב-ראש – כדאי לך לשמוע את זה, חברת הכנסת ורבין – –

איילת נחמיאס ורבין: מקשיבה.

אופיר אקוניס: – – כדי לדעת עובדות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בן ראובן, מתקיים כנס בענייני משפט בירושלים, שמופיעים בו בין היתר שרת המשפטים ואחרים, וגם שר המשפטים לשעבר, חבר הכנסת לשעבר, והשר, חיים רמון; חיים רמון, לא מתומכי הליכוד.

אופיר אקוניס: והוא אומר, הוא מספר שם – חברת הכנסת בירן, כדאי לך לשמוע כי את משתמשת במילים גבוהות כמו גזענות וסכנה לדמוקרטיה – הוא מספר שם על תמיכתה הנלהבת של חברת הכנסת לבני בחוק הלאום.

אופיר אקוניס: הוא אומר, הוא מעלה לאוויר את השאלה כיצד בכלל מתנגדת חברת הכנסת לבני לחוק הלאום במתכונתו כפי שעברה כאן

אופיר אקוניס: במחצית יולי – הוא גם כתב על זה מאמרים, אני חייב להגיד לכם, מאוד מנומקים, מאוד מנומקים – –

מיכל בירן: מה כאב לכם להשאיר שם שוויון?

מיכל בירן: מה כאב לכם להשאיר שוויון?

אופיר אקוניס: – – באחד מן העיתונים, וגם התראיין על זה בכלי התקשורת.

אופיר אקוניס: כך אומר – חבר הכנסת גנאים, אני רואה שאתה נדהם אבל אלה דברים בשם אומרם: שר המשפטים חיים רמון, מאבני היסוד של השמאל בישראל, לא של הימין.

אופיר אקוניס: יריב ותיק, יריב ראוי, אני מוכרח להגיד לך, נואם – זוכרים כמה מן הנאומים שלו גם כאן וגם מחוץ למקום הזה.

אופיר אקוניס: וכך הוא אומר, אדוני היושב-ראש, על חוק הלאום ועל התבטאויותיה של חברת הכנסת לבני בעניין חוק הלאום: אתם – חברת הכנסת בירן – שמדברים רבות על גזענות וסכנה לדמוקרטיה, הסַתֶם את אחינו הדרוזים במשך חודשי הקיץ, הסתה נגד חוק הלאום.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו הסתנו אותם?

אופיר אקוניס: עודדתם אנשים לצאת מן הצבא.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה – – –

סאלח סעד: אל תזכיר – – –

אופיר אקוניס: סליחה, אני כן אזכיר.

איילת נחמיאס ורבין: תמך בזה – –

אופיר אקוניס: לא, אני אזכיר אותו.

איילת נחמיאס ורבין: – – זה לא אומר שאנחנו הסתנו נגד זה.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: סלח לי, אני בוודאי אזכיר, כי אני בשבוע שעבר, בשבוע שעבר – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אה, הינה, עוד פעם.

אופיר אקוניס: נו, אי-אפשר.

אופיר אקוניס: תרעננו קצת את הלקסיקון שלכם.

אופיר אקוניס: סכנה לדמוקרטיה – –

מיכל בירן: – – –

אופיר אקוניס: – – גזענות.

אופיר אקוניס: פאשיזם לא אמרתם היום.

יואב קיש: השר, יפה שאתה שומע אותו – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוי, פאשיזם לא אמרתם היום.

אופיר אקוניס: תרעננו קצת את הלקסיקון המיושן שלכם.

איילת נחמיאס ורבין: – – – שראש הממשלה, הוא קרא לנו חמוצים.

אופיר אקוניס: מספיק, נו.

אופיר אקוניס: תרעננו.

אופיר אקוניס: תרעננו קצת, לא יזיק לכם.

אופיר אקוניס: אני אגיד לכם מה.

אופיר אקוניס: א.

אופיר אקוניס: זה לא נכון; ב.

אופיר אקוניס: הציבור לא קונה את זה; ג.

אופיר אקוניס: מאז ימיו – – –

קריאות: – – –

רויטל סויד: אמסלם מסמן לך שאתה יכול להפסיק לדבר.

מיקי לוי: אף אחד לא – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת סויד, אם את דורשת ממני, אני אתייחס גם לדברים שאת אמרת בימים האחרונים – –

רויטל סויד: – – –

אופיר אקוניס: – – לגבי העתיד של מפלגת העבודה, אבל אני אחסוך את זה ממך בדיון הזה, אולי בדיון הבא.

רויטל סויד: בבקשה, אל תחסוך כלום.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אולי בדיון הבא נעסוק בזה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, מה זה קשור – – –

רויטל סויד: אל תחסוך – – –

אופיר אקוניס: אני אומר – אני לא אחסוך, בסדר, אם את מבקשת אני לא אחסוך.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: יש לך המון שאלות לענות עליהן.

אופיר אקוניס: אתם משתמשים בטיעונים החבוטים של גזענות, סכנה לדמוקרטיה ופאשיזם מאז בוקרו של 18 במאי 1977.

אופיר אקוניס: אמרתם את זה על מנחם בגין, אמרתם את זה על יצחק שמיר, אתם אומרים את זה עכשיו על בנימין נתניהו ועל הממשלה שלנו, ובממשלה הבאה – כך היא אמרה – בכנסת הבאה חברת הכנסת לבני רוצה לראות את נתניהו לא בתפקיד ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: תרעננו את הלקסיקון שלכם, תרעננו את המדיניות שלכם, תרעננו את השעמום שאתם משרים על אזרחי ישראל.

לאה פדידה: – – –

אופיר אקוניס: תרעננו קצת.

אופיר אקוניס: תרעננו.

אופיר אקוניס: ואני אומר לחברת הכנסת לבני ולכם כאופוזיציה – שמתכווצת למספר חד-ספרתי, מתכווצת למספר חד-ספרתי.

לאה פדידה: השר, תעשה restart על הטעויות, אנחנו נעשה – – –

אופיר אקוניס: ההזיות של חברת הכנסת לבני על הרכבה של הכנסת הבאה ועל מספר המנדטים – אשר יוביל אותנו להקים גם את הממשלה הבאה – יתבדו מהר מאוד.

אופיר אקוניס: אני קורא לחברי הכנסת להצביע בעד הודעתו המדינית של ראש הממשלה ונגד הצעות האי-אמון.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, לא לצעוק.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הקולנוע (תיקון מס' 5), התשע"ט–2018, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 7), התשע"ט–2018; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 23), התשע"ט–2018; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 85) (עררים), התשע"ט–2018; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 61) (מאגר צרכנים להגבלת שיחות שיווק מרחוק), התשע"ט–2018; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 125), התשע"ט–2018; הצעת חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות (תיקון מס' 2), התשע"ט–2018; הצעת חוק איסור צריכת זנות (הוראת שעה), התשע"ט–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 63) (ניפוק תכשיר מרשם בכל בית מרקחת), התשע"ח–2018, של חברי הכנסת עודד פורר, אחמד טיבי, נורית קורן, יואב קיש, רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון מס' 11 – הוראת שעה) (עוזר בטיחות), התשע"ט–2018, של חבר הכנסת איל בן ראובן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 62) (זכאות לתגמולים ולקצבה), התשע"ט–2018, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/5704/20 וכלה בהצעת חוק פ/5748/20: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – תנאים להוצאת אדם מביתו בניגוד לרצונו), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – שינוי הרוב הנדרש לצורך הקמת מרחבים מוגנים בבית משותף), התשע"ט–2018, מאת חבר הנכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק לשכת עורכי הדין ( תיקון – קורס הכנה למבחני הלשכה), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על ידי בני זוג), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – מכרז לעבודת בנייה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אלי אלאלוף ואיל בן ראובן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – השוואת תנאי צרכן ונותן שירות בעניין החזרת טובין), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי וינון אזולאי; הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון – ביטול חובות בעד אגרת טלוויזיה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', תמר זנדברג, מיכל רוזין, מוסי רז ואילן גילאון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – השוואת תנאי צרכן ונותן שירות בעניין החזרת טובין), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה ואיתן ברושי; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפרדה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הסמכת שר הפנים לחתום על היתר עסקה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי, דוד אמסלם, מכלוף מיקי זוהר, יואב בן צור, ישראל אייכלר, דן סידה, יצחק וקנין, בצלאל סמוטריץ, יעקב מרגי, אורי מקלב, יעקב אשר ומנחם אליעזר מוזס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – קציבת מועדים לקבלת טיפול רפואי או פארה-רפואי), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מאיר כהן ויואל חסון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תמריצים לקבורה רוויה), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת מסירת פרטים של שולח פרסומת בניגוד לחוק),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – איסור עישון במקומות ציבוריים פתוחים), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מוסי רז ויהודה גליק; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום בתחבורה הציבורית), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – הכרה באחוזי נכות של נפגע פוליו לצורך דינים אחרים), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור הפליית מחירים בשל מגדר), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות לעניין סככות המתנה בתחנות אוטובוס), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, יעקב אשר, דב חנין, רחל עזריה, אורי מקלב, איתן כבל, משה גפני, תמר זנדברג, יעל כהן-פארן, נורית קורן, איציק שמולי, שולי מועלם-רפאלי, סתיו שפיר, מרב מיכאלי, מאיר כהן, עאידה תומא סלימאן, מירב בן ארי, עבד אל חכים חאג' יחיא ונחמן שי; הצעת חוק מתן שירות של קבלת קהל במשרדי הממשלה בשעות אחר הצוהריים, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, אציק שמולי, יואל חסון, רויטל סויד, איילת נחמיאס ורבין, נחמן שי, זוהיר בהלול, איתן ברושי, פנינה תמנו, חיים ילין, עמר בר-לב, מיכל בירן, איתן כבל ודוד ביטן; הצעת חוק המרכז למורשת הערבית, התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – בחירת מקום אשפוז), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת דב חנין, אורי מקלב, נורית קורן, טלי פלוסקוב, עליזה לביא, מרב מיכאלי ואילן גילאון; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – הוספת מחויבות לשוויון זכויות), מאת חבר הכנסת זאב בנימין בגין; הצעת חוק ארגוני עזר רפואיים הפועלים בתחום רפואת חירום דחופה טרום-אשפוזית, התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – עידוד ענף היהלומים), התשע"ט–2018,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס בגין תרומות לבתי חולים בפריפריה), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת לאה פדידה, פנינה תמנו, יוסי יונה ונחמן שי; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – ייצוג הולם לנשים בבחירות לכנסת), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין ויוסף ג'בארין; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – מעצר במקרה של תאונת דרכים קשה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת נורית קורן; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הורים מיועדים), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת אמיר אוחנה, מירב בן ארי, שרן השכל, ענת ברקו, נאוה בוקר, אבי דיכטר, אברהם נגוסה, טלי פלוסקוב, נורית קורן, יפעת שאשא ביטון, רועי פולקמן, יואב קיש, אלי אלאלוף, אורן אסף חזן, אורלי לוי אבקסיס, יהודה גליק, דב חנין, יוליה מלינובסקי, עודד פורר ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – הקמת נציבות חופש המידע והסדרת סמכותו של הממונה על חופש המידע ברשות ציבורית), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הורים מיועדים), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול תקופת אכשרה לאלמנה), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות לאזרחים ותיקים, התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות לגמלה מחוץ לישראל), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – מכירת כפל ביטוחים), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תוספת תלויים לנכה בעד כל אחד מילדיו הקטנים), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מיכאל מלכיאלי, מירב בן ארי, יפעת שאשא ביטון, נורית קורן, עליזה לביא וחנין זועבי; הצעת חוק בתי משפט לעניינים מינהליים (תיקון – החלטה של רשות לפי סעיף 34א לחוק תכנון ערים,

ירדנה מלר-הורוביץ: כפרים ובניינים), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון – ביטול קיצור מאסר לאסירים ביטחוניים), התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (חובת חיסון תלמידים במוסד חינוכי), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – ביטול הצורך בהיתר להעסקת עובד זר מומחה לתקופה קצרה), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – מסירת מידע מפנקס הבוחרים), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הקרן להעצמת המשרתים בשירות צבאי), התשע"ט–2018, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הפסקה בין יום עבודה למשנהו שלא עולה על 8 שעות), התשע"ט–2018, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק רכש מערכת הביטחון ורכש גומלין ביטחוני, התשע"ט–2018, מאת חברי הכנסת עפר שלח, משה גפני, איל בן ראובן ומירב בן ארי; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור הנפת דגל של ישות עוינת), התשע"ט–2018, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק-יסוד: מגילת העצמאות, מאת חברת הכנסת ציפי לבני.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בקובלנה של חבר הכנסת אורן אסף חזן נגד חבר הכנסת טלב אבו עראר.

ירדנה מלר-הורוביץ: אמנה בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה של פולין בדבר שיתוף פעולה בתחום הביטחון הסוציאלי; אמנה בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה של ארגנטינה בדבר שיתוף פעולה בתחום הביטחון הסוציאלי; אמנה בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל בדבר שיתוף פעולה בתחום הסוציאלי; פרוטוקול לתיקון האמנה בדבר ביטחון סוציאלי בין מדינת ישראל לבין ממלכת הולנד.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סמוטריץ, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של ואאל יונס, שנכנסה לתוקפה ביום שישי, כ"ט באב תשע"ח, 10 באוגוסט 2018, באה במקומו חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את ניבין אבו רחמון לעלות לדוכן.

אורן אסף חזן: מה זה, כיסא חם, אדוני היושב-ראש?

אורן אסף חזן: כל חודשיים מחליפים ח"כ ערבי?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, אקרא בפנייך את הצהרת האמונים של חבר כנסת ואת תשיבי: מתחייבת אני.

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייבת לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: את ודאי יכולה לומר כמה מילים.

ניבין אבו רחמון: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, מתחייבת אני.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני לאנשים, לילדים העניים, לנשים המודרות, לצעירים שרוצים להקים משפחות ולא מצליחים למצוא איפה ואיך לבנות את ביתם ולא מוצאים עבודה שתגשים את שאיפותיהם.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני לכפרים, המוכרים והלא-מוכרים, ולעיירות הקטנות שמקבלות את השאריות, ולתושבי הערים המעורבות.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני לחיים כערך עליון, מתחייבת אני לצדק, מתחייבת אני לשוויון.

ניבין אבו רחמון: מחויבת אני לחזון מדינת כל אזרחיה, בלי הבדל בין בני אדם בגלל שייכותם הלאומית, הדתית או המגדרית.

אורן אסף חזן: לא יקרה.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני לעתיד.

ניבין אבו רחמון: לעתיד שבו ילדים, בני נוער, צעירים, בוגרים וזקנים, נשים וגברים, ירגישו יותר בטוחים, בכל מקום, בכל שעה, בכל יום.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני להיאבק נגד האפליה, נגד חקיקה שמשתמשת בלאום כעילה לשלילת זכויות או מעניקה זכויות יתר לקבוצה אחת על חשבון השנייה.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת להיאבק בגזענות ובהסתה.

ניבין אבו רחמון: אין אדם שמגיע לו יותר מאדם אחר.

ניבין אבו רחמון: נקודה.

ניבין אבו רחמון: אין חיים ששווים יותר מחיים אחרים.

ניבין אבו רחמון: נקודה.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני למאבק בחוק הלאום; מי שמאמין בערכים של שוויון יבין שאחרי חוק הלאום אי-אפשר לחזור למצב רגיל, על חוק הלאום אי-אפשר לעבור לסדר-היום.

ניבין אבו רחמון: בחוק הלאום חייבים להיאבק.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני לבנות שלי, יאפא וכרמל, שאעשה כל שביכולתי כדי לתת להן ולבני ובנות דורן עתיד טוב יותר מהעבר שלנו.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני לעם שלי, לזהות שלי, לשפה שלי, לציבור שאותו נבחרתי לייצג, שבאתי לכאן כדי לעבוד בשבילו.

ניבין אבו רחמון: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: מתחייבת אני לבנות שלי, יפה וכרמל, שאעשה כל מה שביכולתי כדי שהעתיד שלכן יהיה טוב יותר מהעבר שלנו.

ניבין אבו רחמון: מתחייבת אני לעם שלי, לזהות שלי, לשפה שלי ולכם, לאנשים שאותם נבחרתי לייצג, שאני כאן כדי לעבוד למענכם.

ניבין אבו רחמון: אנחנו פה כדי להישאר.

ניבין אבו רחמון: ) שוכרן.

ניבין אבו רחמון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

יולי יואל אדלשטיין: הסדרנים ילוו אותך למקומך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני לא אוכל להמשיך בלי שכולנו נהיה במקומות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו סדר-יום אל תוך הלילה בכל מקרה, גם בתסריט האופטימי, אבל אני לא יכול להתחיל להזכיר את זכרם של חברי כנסת לשעבר כשאנשים מדברים.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע, אני יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מייד אחרי הדברים של עאידה אני רוצה שכולם ישבו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, גברתי, את ביקשת לברך את הח"כית החדשה מסיעתך, יש לך ודאי אפשרות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: חברי וחברות הכנסת, תרשו לי בבקשה לברך את חברתי חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.

עאידה תומא סלימאן: ניבין, צעירת הח"כים של הרשימה המשותפת, מביאה איתה לכנסת רוח רעננה, צעירה, חכמה ומסורה.

עאידה תומא סלימאן: את ניבין הכרתי מרחוק בתנועה הפמיניסטית הפלסטינית במדינה, נפגשנו בפעילויות ובמאבקים.

עאידה תומא סלימאן: אבל הצלחתי להכיר אותה יותר מקרוב בזמן מסע הבחירות האחרון, כאשר הופענו ביחד וקראנו להצביע לרשימה המשותפת.

עאידה תומא סלימאן: היום מתווספת לא עוד חברת כנסת לכנסת; מתווספת ח"כית פמיניסטית עם ראייה פוליטית רחבה וגישה אנושית, אוהבת את עמה ואת כל בני האדם.

עאידה תומא סלימאן: כולי גאווה על שדור נשים חדש, יותר צעיר, ימשיך את הדרך של הפמיניזם הפוליטי.

עאידה תומא סלימאן: היום הרשימה המשותפת הופכת לרשימה עם שלוש חברות כנסת.

עאידה תומא סלימאן: זאת פריצת דרך לנשים הערביות, וזאת פריצת דרך לפוליטיקה הנשית והפמיניסטית שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ואת, ניבין, כמו שאת, הנעימה, החזקה, העקרונית, תהווי עוד מודל לחיקוי להרבה הרבה נשים.

עאידה תומא סלימאן: ניבין, את נכנסת לכנסת בזמנים קשים לכולנו.

עאידה תומא סלימאן: זמנים שבהם הכנסת הזו, רק לפני חודשיים וחצי, הניחה באופן רשמי את התשתית לשלטון האפרטהייד, ועל כתפינו מונחת האחריות להגן על האוכלוסייה שלנו, על זכויותיה הפרטיות והלאומיות.

עאידה תומא סלימאן: ואת תהיי לצידנו, כל חברי הרשימה המשותפת; את תהיי עוד קול וכוח הנאבק למען סיום הכיבוש של בני עמנו, לייצג את האוכלוסייה שלנו למען ערכי הדמוקרטיה והשוויון, עם כל החפצים בו.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן, עוד ילמדו חברי וחברות הכנסת להכיר אותך, את היכולות שלך.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבטיחה מצידי לשתף איתך פעילות בכול, ובעיקר גם למען זכויות נשים, כל הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שביחד נפעל למען עתיד יותר טוב לבנות שלך, יאפא וכרמל, וגם לנכדים שלי ולכל הילדים במדינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: מברוכ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: השר גלנט, השר גלנט, השר גלנט פעם שלישית, נא לשבת.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אחר כך דופקים בפטיש ואומרים: נמכר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מבקשים להזכיר את חברי הכנסת לשעבר אברהם אבי דואן ואורי אבנרי, שהלכו לעולמם במהלך הפגרה.

יולי יואל אדלשטיין: נכבד את זכרם בקימה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אברהם דואן עסק במשך חצי יובל בעבודה סוציאלית והיה בעל רגישות עמוקה – כמו שאמרת, אני מקווה שלנו ייתנו קצת יותר כבוד כשפעם יספידו אותנו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אברהם דואן עסק במשך חצי יובל בעבודה סוציאלית והיה בעל רגישות עמוקה לבני השכבות החלשות בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לפני שהושבע כחבר כנסת, דואן היה אחראי לתוכניות חברתיות שמטרתן הייתה לסייע למגזרים שונים בדרכים אפקטיביות ובנות-קיימא.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ניהל מרכז לפיתוח תעסוקתי לעולי אתיופיה והיה ראש צוות משימה שדאג לעידוד יזמות ותעסוקה למפוני גוש קטיף בצפון השומרון.

יולי יואל אדלשטיין: בשנת 2012 נכנס אברהם דואן לתפקידו כחבר הכנסת וכיהן מטעם סיעת קדימה עד תום כהונת הכנסת ה-18.

יולי יואל אדלשטיין: בין כותלי המשכן המשיך דואן את היוזמות שקידם מחוצה לו, וכן פעל להקמת השדולה למען העובדים הסוציאליים.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של אברהם אבי דואן ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לשעבר אורי אבנרי היה איש ציבור ותקשורת בולט במשך עשורים רבים.

יולי יואל אדלשטיין: תולדות חייו נשזרו בתולדות המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע האחרון לפני עליית הנאציזם עלתה משפחתו מגרמניה.

יולי יואל אדלשטיין: כנער הוא היה חבר באצ"ל ובהמשך לחם בשורות שועלי שמשון במלחמת העצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: בשנת 1950 רכש אבנרי את השבועון "העולם הזה" וב-40 השנים הבאות ערך אותו והפך אותו לבמה מרכזית בשיח הציבורי בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הוותיקים מבין יושבי המליאה ודאי זוכרים את גיליונות השבועון, שלצד היותם סנסציוניים ופרובוקטיביים היו זירה לחשיפת שחיתויות ולזריית אור על פרשיות עלומות.

יולי יואל אדלשטיין: תקצר היריעה מלפרט את פעילותו הפרלמנטרית של אבנרי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה חבר בכנסות השישית, השביעית והתשיעית מטעם רשימות שונות, כגון מחנה רדיקלי ישראלי ומחנה של"י, ולא בזבז כאן אף רגע לבטלה.

יולי יואל אדלשטיין: באופן אישי דעותיי רחוקות מאלה של אבנרי כרחוק מזרח ממערב, אבל הערכתי את מסירותו הציבורית וחתירתו לאמת כפי שהבין אותה.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של אורי אבנרי ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון ביקש לומר דברים לזכרו של חבר הכנסת לשעבר אורי אבנרי, ואנחנו ודאי נאפשר לו לעשות זאת.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, רבותיי השרים, לדמות הזאת של אורי אבנרי התוודעתי בערך בגיל 13.

אילן גילאון: הייתי אז חניך של השומר הצעיר אבל הייתי מסוכסך עם מפ"ם, ולכן בפעם הראשונה שניסיתי לעזור לו זה היה בכנסת התשיעית.

אילן גילאון: עוד לא הייתה לי זכות בחירה, ואפילו הצלחנו להשיג באשדוד 60 קולות לאורי אבנרי.

אילן גילאון: אבל זה לא הסיפור, כמובן.

אילן גילאון: אורי אבנרי, יותר מכל דבר אחר, מתחבר באסוציאציה לשם ספרו, "1 מול 119", ולסיסמה שהייתה לו בביטאון "העולם הזה": ללא מורא, ללא משוא פנים.

אילן גילאון: 1 מול 119 – משום שאורי אבנרי, בואו נודה, היה צמח בר שונה מאוד מהפוליטיקאים בדפוס הישראלי המקובל באותה תקופה.

אילן גילאון: נון-קונפורמיסט, מקדים את דורו.

אילן גילאון: לא איש רעים להתרועע, בכלל.

אילן גילאון: לא איש שמתחבב על הבריות, אבל שאומר באופן עקבי את האמת פעם אחר פעם עד יומו האחרון.

אילן גילאון: אני בא, אדוני, ממחנה שבו אנחנו מחנכים את צעירינו שלא להעריץ אנשים חיים בחיים – לחכות למותם, ואחרי מותם אפשר להעריץ אותם – שמא הם יאכזבו.

אילן גילאון: אני מוכרח להשתאות כאן מבן אדם שלא זייף אף פעם במשך 94 שנותיו.

אילן גילאון: יכולת להתווכח איתו, יכולת להסכים איתו, דבר אחד לא יכולת לקחת לו: לא יכולת לקחת לו את האינטגריטי שלו.

אילן גילאון: הוא היה הגון, ישר, אמיץ, חכם.

אילן גילאון: יכול להיות שבזמן אחר ובמציאות אחרת, אדוני, זה היה בדיוק הדפוס של המנהיג המבוקש, אבל כנראה שאצלנו הוא היה נון-קונפורמיסט ומקדים את דורו מדי.

אילן גילאון: פטריוט, חלוץ בעורף האויב, אורי אבנרי.

אילן גילאון: הרבה אנשים לא יודעים שבפעם הראשונה שהוא התמודד לכנסת, בכנסת השישית, כדי להשיג את האות שי"ן, שהוא מאוד רצה בה, שמבטאת את השלום, הוא ביקש את האות ה"א.

אילן גילאון: הוא ידע שלא ייתנו לו את האות ה"א.

אילן גילאון: אגב, לאחר מכן – קיים חוק במדינת ישראל שאסור, שרשימה לא יכולה לרוץ עם האות ה"א, כמובן, כי זה שם ה' המפורש ואסור היה לעשות זאת.

אילן גילאון: ואז, למזלו הלא-טוב בכנסת התשיעית כבר היו עוד רשימות עם שי"ן.

אילן גילאון: היה פ"ש, של פלאטו שרון, והיה י"ש, של שינוי, שהתחילה את תנועות המרכז, שאורי אבנרי כל כך לא היה שותף להן ומזדהה עימן.

יחיאל חיליק בר: היה ש"ס, עדיין יש.

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: בכל אופן, יש דבר אחד שאולי אתם לא יודעים על אורי אבנרי.

אילן גילאון: הוא גם המציא מילים לאקדמיה הישראלית.

אילן גילאון: הינה, למשל, המילה אמרגן, המילה חלל, המילה יחצן.

אילן גילאון: המילה חלל – איפה אקוניס, פה?

אילן גילאון: כדי שידע מי המציא בעצם את השם של המשרד שלו, אורי אבנרי.

אילן גילאון: אלה הן ההמצאות שלו.

אילן גילאון: האיש עבר תהליך גדול מאוד.

אילן גילאון: הוא, בערוב ימיו, נדמה לי כמו לא מעטים במחנה שלו, מת מתוך תקווה של – איך ברכט אמר, ששורתֵנו באי-סדר מסוים והצלחתנו היא חלקית מאוד, אבל היה מתמיד כל דרכו.

אילן גילאון: כאפילוג, אדוני, אני רוצה לספר סיפור אישי קטן שקרה פה בכנסת.

אילן גילאון: ב-2009, כשנכנסתי לכנסת, אורי אבנרי הגיע לבקר כאן ונפגשנו.

אילן גילאון: חסד עשה לנו דוד רובינגר וצילם אותנו, והתמונה מתנוססת מעל ערוץ הכנסת למטה.

אילן גילאון: אתה יודע, אני לא בן אדם שמתלהב מתמונות עם סלבים, ובטח לא מהתמונה של עצמי, אבל זו תמונה שאני מאוד גאה בה, של שני אנשים עם שערות על הפנים שרצו ורוצים מאוד מאוד לשנות את העתיד שלהם.

אילן גילאון: זה איש ראוי בתחום העיתונות ובתחום הפוליטיקה, ואני חושב שכדמות ציבורית, כשליח ציבור מול התיבה, הוא היה אדם לתלפיות.

אילן גילאון: יהי זכרו ברוך, וכמובן יהיה זכרו של דואן ברוך גם כן, ואני בהחלט רוצה לתמוך בדברי אדוני, ותודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קודם כול עם הצעת האי-אמון – סליחה, צודקת מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הינה, אני כבר לא בכושר.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול מצביעים על הודעת ראש הממשלה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה מאז המושב הקודם ועל תוכניות הממשלה למושב הקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע בעד – מטבע הדברים תומך בדברי ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע נגד – מבקש לא לקבל את הודעתו.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת ראש הממשלה – 54 נגד – 43 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 54 בעד, 43 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת קיבלה את ההודעה של ראש הממשלה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: מחדליה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: אוזלת ידה של הממשלה בתחום הכלכלי, הביטחוני, המדיני והחברתי; << נושא >>

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עכשיו נעבור להצבעות על הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע קודם כול על הצעתה של סיעת המחנה הציוני: מחדליה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 43 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 43 בעד, 55 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת לא קיבלה את הצעת האי-אמון מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה של הממשלה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני – מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 43 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 43, נגד – 55, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעתה של סיעת יש עתיד: אוזלת ידה של הממשלה בתחום הכלכלי, הביטחוני, המדיני והחברתי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 43 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 43, נגד – 56, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת יש עתיד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם מרצ: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי והאזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 43 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 43, נגד – 55, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להודעות מטעם הממשלה בהתאם לסעיף 24(ב) וגם 31(ב).

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול אנחנו נשמע את השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, הוא ימסור לנו הודעה בהתאם לסעיף 24(ב).

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך בהצבעה, זאת הודעה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן אני אזמין את שר התקשורת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: על ההודעה שלך יש הצבעה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אדוני, סוג ההודעות שהייתי מעדיף שלא למסור, אבל אני מבקש להודיע לכנסת כי בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, הממשלה קבעה, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השר אריה מכלוף דרעי ימלא את תפקיד השר לשירותי דת במקום השר דוד אזולאי, נוסף על תפקידיו כשר הפנים וכשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

יריב לוין: ואני מבקש, אדוני היושב-ראש – אני מניח בשם כולנו – לאחל לחברנו השר דוד אזולאי הרבה בריאות.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, לא צריך הצבעה.

מאיר כהן: אני מזמין את שר התקשורת, השר איוב קרא.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר התקשורת את הסמכויות הנתונות לראש הממשלה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת יקרים, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר התקשורת, לעצמי, את הסמכויות הנתונות לראש הממשלה על פי סעיפים 4ד עד 4ה2 לחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, ובכלל זה הפעלת סמכויות מכוח צו התקשורת (בזק ושידורים) (קביעת שירות חיוני שנותנת בזק, החברה הישראלית לתקשורת בע"מ), התשנ"ז–1997 – –

מיקי לוי: מה עם מיזוג רשת ו-10, אדוני השר?

איוב קרא: – – וסעיף 13 לחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, אשר הפעלתם נדרשת בקשר עם אחד מאלה: 1.

איוב קרא: עניינים הנוגעים למר שאול אלוביץ'; 2.

איוב קרא: עניינים הנוגעים לחברת יורוקום אחזקות בע"מ והחברות שבבעלותה (להלן – קבוצת בזק), ועניינים המשפיעים עליהן באופן מהותי.

איוב קרא: העברת הסמכויות בקשר לעניינים המנויים בפסקה זו תעמוד בתוקפה כל עוד מר שאול אלוביץ' הוא בעל עניין בקבוצת בזק.

איוב קרא: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, הממשלה מבקשת את אישורה של הכנסת להעברת הסמכויות כאמור.

איוב קרא: אני מבקש מהכנסת לתמוך בבקשה.

מיקי לוי: אדוני השר, לפני שאתה יורד, מה עם מיזוג רשת ו-10?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מיקי, יש דיון, כל אחד יעלה ויגיד את דברו.

מאיר כהן: כאמור, על ההודעה הזאת אנחנו צריכים גם להצביע ונפתח בדיון.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

מאיר כהן: להזכירכם, שלוש דקות לכל חבר כנסת וחברת כנסת.

מאיר כהן: נא להקפיד על לוח הזמנים.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: אני סוגר את הרשימה, מי שרוצה, בבקשה לבוא ולהירשם.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: ובכן, חברות וחברים, כמעט ארבע שנים ושני תיקים פליליים מאוחר יותר – יש שיאמרו מאוחר מדי – נזכר שר התקשורת להעביר לעצמו סמכויות.

תמר זנדברג: ואללה יופי.

תמר זנדברג: באמת.

תמר זנדברג: שני תיקים פליליים שקשורים לתקשורת.

תמר זנדברג: לא אחד – שניים.

תמר זנדברג: באחד מהם כבר ראש הממשלה מכהן תחת המלצות משטרה לשוחד, חברות וחברים, העבירה החמורה ביותר בספר החוקים הישראלי לאיש ציבור, והתיק השני, הוא בכלל תיק שמתאים לסרט, לספר, אני לא יודעת מה, תיק חמור ביותר, שבו לא רק שמותר לחלק מתנות לחברים – המתנות זה לא סיגרים ולא שמפניה; ככה, רפורמה במיליארד שקל, לחבר, בקטנה.

תמר זנדברג: ועכשיו, בסדר-היום של הכנסת, אנחנו רואים את השם המפורש: אלוביץ'.

תמר זנדברג: מה קרה?

תמר זנדברג: איפה זה היה ארבע שנים?

תמר זנדברג: באמת, למען הגילוי הנאות, הדבר הזה – זה מה?

תמר זנדברג: זה במסגרת החקירה?

תמר זנדברג: האירוע הזה שקורה פה עכשיו, זה בגדר ראיות במשפט שוחד?

תמר זנדברג: לא, אנחנו רוצים לדעת.

תמר זנדברג: זה דבר דרמטי.

תמר זנדברג: יש איזו אווירה מבודחת, כולם פה מנומנמים, אבל, חברות וחברים, רק שנבין את המשמעות של הדבר: ראש הממשלה בעצם מודה כאן, באקט הזה – הוא אומנם לא נמצא כאן, דווח לי שהוא כרגע במזנון לוקח שאלות מכתבים.

תמר זנדברג: כנראה התלהב מהמאורע החדש, מההתרחשות החדשה, אחרי עשר שנים, או 13 שנים במצטבר, כראש ממשלה, לקחת שאלות מהציבור.

תמר זנדברג: אבל, בזמן שהוא כאן, דלת ליד, לוקח שאלות מעיתונאים, אנחנו יושבים פה ובאקט שאנחנו מבצעים כרגע בעצם יש כאן הודאה שכל ארבע השנים האלה היה כאן ניגוד עניינים חמור וחריף שנחקר במשטרה.

תמר זנדברג: ואמות הסיפים לא רועדות.

תמר זנדברג: אולי התרגלנו.

תמר זנדברג: אני לא יודעת, יש כאן איזה ארבע שנים – ראש הממשלה דיבר כאן קודם והתגאה בכל הישגי ממשלתו, ובאמת יש עוד הישג אחד לממשלה הזו במשך ארבע שנים, ממשלה וקואליציה שעושות הכול והופכות כל אבן ומביאות כל מומחה ומוצאות כל תרגיל וכל תעלול מתחת לאדמה – בשביל מה, בשביל להביא שלום, בשביל להוריד את מחירי הדיור?

תמר זנדברג: בשביל לעזור לזוגות הצעירים, למעונות היום, לחסרי הבית, לפועלי הבניין?

תמר זנדברג: לא, בשביל לחלץ ראש ממשלה מחקירות שחיתות, מעבירות על החוק.

תמר זנדברג: החוק הצרפתי והחסינות וסעיפים עלומים נשלפים ותקנונים נפתחים, כל זה כדי לחמוק ממשפט צדק.

תמר זנדברג: והינה, היום אנחנו עומדים כאן ומעבירים סמכויות באירוע שבאמת – אני רוצה לבקש שהפרוטוקול הזה יועבר כחומר ראיות.

תמר זנדברג: יסומן נספח 1, או 2, או 1,000, או 5,000 – –

מאיר כהן: תודה רבה.

תמר זנדברג: – – ושאנחנו נזכור את היום הזה, איך באקט כביכול שגרתי ופרוצדורלי אנחנו בעצם כאן לוקחים תפקיד בתיק שחיתות חמור.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: להזכירכם, שלוש דקות לכל דוברת ודובר.

מאיר כהן: בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

מאיר כהן: כבודו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: הכנסת הזאת כבר ראתה העברות רבות של סמכויות.

דב חנין: נדמה לפעמים שהעברת סמכויות זה הדבר העיקרי שאנחנו עושים כאן.

דב חנין: כל שבוע מעבירים סמכויות משר לשר, כאילו זה תפקידה העיקרי של הכנסת.

דב חנין: אבל העברת הסמכויות הזו שונה ומיוחדת.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים בהעברת סמכויות שהיו צריכות לעבור מהיום הראשון שהממשלה הזו קיימת.

דב חנין: הקשרים בין ראש הממשלה לבין מר אלוביץ' היו כאלה שאסור היה לראש הממשלה לעסוק בענייניו של מר אלוביץ' אפילו רגע אחד.

דב חנין: אנחנו נמצאים כמעט ארבע שנים אחרי תחילת פעולתה של הכנסת.

דב חנין: אנחנו נמצאים שנים אחרי תחילת פעולתה של הממשלה.

דב חנין: אנחנו נמצאים שנים אחרי פעילות שיטתית של ראש הממשלה נתניהו בענייני בזק ובענייני מר אלוביץ', בניגוד עניינים מוחלט.

דב חנין: ולכן, עמיתיי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אנחנו עכשיו סוגרים את האורווה אחרי שכל הסוסים כבר ברחו.

דב חנין: ההחלטה הזאת של הכנסת להעביר את הסמכויות בענייני בזק ומר אלוביץ' ממר נתניהו לשר אחר היא החלטה שהייתה צריכה להתקבל מזמן.

דב חנין: איך ראש הממשלה לא יזם מהלך של פסילתו מלעסוק באנשים שהם כל כך קרובים לו ונמצאים בקשרים כל כך הדוקים איתו?

דב חנין: הדברים האלה נמצאים היום בחקירת משטרה.

דב חנין: הדברים האלה מעלים חשדות כבדים, משמעותיים, לעבירות קשות שנעשו על ידי ראש הממשלה.

דב חנין: אני חייב לומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, שהממשלה הזו כולה נגועה בענייני ניגודי עניינים.

דב חנין: היום, למשל, העברנו את חוק הקולנוע.

דב חנין: בחוק הקולנוע יש סעיף, אדוני היושב-ראש, שמעביר מתקציבי הקולנוע סכומי כסף למפיקים פרטיים, שראש וראשון בהם, המפיק המוביל, הדומיננטי, המשמעותי ביותר בשוק הפקות הקולנוע במשק הישראלי הוא מקורב של שרת התרבות, מר אדרי.

דב חנין: האם אין כאן ניגוד עניינים מובהק?

דב חנין: האם אין כאן דבר שהוא דבר פסול?

דב חנין: מתי ייקבע שצריך להעביר את הסמכויות משרת התרבות בענייני מר אדרי?

דב חנין: לפי הקצב הנוכחי, אדוני היושב-ראש, בעוד ארבע שנים.

דב חנין: רק אחרי שתיפתחנה חקירות בעניין הזה.

דב חנין: אז גם הכנסת תיזכר, ואנחנו נידרש להעביר את הסמכויות.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת עפר שלח.

מאיר כהן: כשחבר כנסת עולה ונוקב בשמו של מישהו והם לא נמצאים כאן להגיב, אז צריך להיות זהירים בכבודם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

עפר שלח: תודה, חברי היושב-ראש.

עפר שלח: חבר הכנסת חנין, צר לי להגיד, ואולי אחר כך תעלה בשביל להגיב, נפלה טעות בדבריך.

עפר שלח: לא שהסמכויות האלה היו צריכות להיות מועברות לפני ארבע שנים, הן הועברו לפני שנתיים.

עפר שלח: ביוני 2016, בהוראת היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, נאסר על שר התקשורת בנימין נתניהו לטפל בענייניו של שאול אלוביץ', בדיוק אותם עניינים שאנחנו דנים בהם היום: העניינים שנוגעים לבזק, העניינים שנוגעים לוואלה, העניינים שנוגעים להסדרת השוק של הטלוויזיה הרב-ערוצית ושוק האינטרנט.

עפר שלח: ואני חייב להגיד לכם, די נדהמתי כשההודעה על העברת הסמכויות האלה הונחה לפנינו, כשהתברר שכל זה נגע רק לבנימין נתניהו שר התקשורת.

עפר שלח: יש איש אחר, קוראים לו בנימין נתניהו, והוא ראש הממשלה.

עפר שלח: אין לו קשר, אין קשר בינו לבין בנימין נתניהו שר התקשורת, ככל הנראה, מפני שהאיסור מיוני 2016 על בנימין נתניהו שר התקשורת, חברי דודי אמסלם, לא נגע לבנימין נתניהו ראש הממשלה.

עפר שלח: מסתבר שיש סמכויות שנוגעות לשר התקשורת, יש סמכויות שנוגעות לראש הממשלה.

עפר שלח: אתה יודע, דודי, על ראש הממשלה הזה, בימים מפעם – היית כבר אז דמות בליכוד – אמר פעם ראש הממשלה, זיכרונו לברכה, אריאל שרון המנוח: אני מאמין לך, אני רק לא יודע אם להאמין לידך הימנית או לידך השמאלית.

עפר שלח: אז אני לא יודע אם להאמין לשר התקשורת בנימין נתניהו שהוא לא התעסק בענייניו של אלוביץ', או להאמין לראש הממשלה נתניהו, שמותר לו להתעסק בעניינים של אלוביץ'.

עפר שלח: אז עכשיו, אחרי שבאופן מפתיע בפעם ה-12 חוקרי המשטרה ביקרו במעונו של ראש הממשלה וחקרו אותו, בין השאר על תיק 4000 – –

מאיר כהן: אני מבקש שם שקט, חברים.

מאיר כהן: בשקט.

עפר שלח: – – ואחרי שראש הממשלה מודע לכל החשדות נגדו, כי הם הוצגו בפניו, בכל מה שנוגע לטיפול בענייני בזק, וואלה וענייניו האחרים של שאול אלוביץ', ואחרי שיש שני עדי מדינה בפרשה הזאת, פתאום באים ומעבירים את הסמכויות לשר קרא.

עפר שלח: ואני רוצה לברך אותך, השר קרא, באמת קיבלת במתנה סוס שלא זוכר איפה האורווה שלו.

עפר שלח: זה לא שהוא יצא מהאורווה, היא כבר נשכחה ממנו מזמן.

עפר שלח: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת חיים ילין – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה, גברתי.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אתמול פגשתי את אורטל.

רויטל סויד: אורטל היא הבת של עליזה, עליזה שפק, זיכרונה לברכה, שנרצחה על ידי בעלה בנפרד לפני כמה ימים.

רויטל סויד: בכאב מאוד גדול ועצב וכעס אורטל סיפרה לי איך אפשר היה למנוע את הרצח של אימא שלה.

רויטל סויד: איך הכתובת הייתה על הקיר אחרי שנים על גבי שנים של אלימות מילולית ופיזית.

רויטל סויד: היום בבוקר, יותר נכון אתמול בלילה, נרצחה עוד אישה.

רויטל סויד: נרצחה עוד אישה על ידי בעלה השוטר, עם הנשק שהוא נשא כדין.

רויטל סויד: אנחנו מדברים על 20 נשים שנרצחו מתחילת השנה.

רויטל סויד: 20 נשים שמצאו את מותן על ידי בן הזוג שלהן.

רויטל סויד: בכל שנה נפתחים בערך 14,000 תיקים של אלימות במשפחה.

רויטל סויד: לפעמים בתי המשפט לא מחמירים בענישה ולפעמים הם מחמירים בענישה, ואין ספק שהחמרת ענישה זו דרך פעולה.

רויטל סויד: יחד עם זאת, הגיע הזמן שההחלטות שנמצאות כבר על שולחן הממשלה – מקבלי ההחלטות, המסקנות כבר נמצאות על השולחן שלהם.

רויטל סויד: ועדה בין-משרדית הוקמה בשנת 2014, הממצאים הוגשו ב-2016, וב-2017 כבר התקיימו על זה ישיבות, ועד עכשיו אין תקצוב.

רויטל סויד: איך יכול – – –

עליזה לביא: יש תקצוב, אין כסף.

רויטל סויד: יש תקצוב, אין כסף.

רויטל סויד: איך זה יכול להיות?

רויטל סויד: הגיע הזמן לשינוי חשיבה, ממש לשנות, לעשות סוויץ' באופן עקרוני.

מאיר כהן: את יכולה להרחיב?

מאיר כהן: למה הכוונה אין תקצוב?

רויטל סויד: שנייה, תכף אני אסיים.

מאיר כהן: לא, לא, אני שואל, את תקבלי עוד חצי דקה, בבקשה.

רויטל סויד: הגיע הזמן להתחיל לטפל בסיפור, לא כשזה מגיע לבית המשפט ולא כשצריך להעניש, אלא ממש בשנייה הראשונה שמתחילים לזהות שיש אלימות מילולית או אלימות כלכלית או אלימות פיזית.

רויטל סויד: מעונות לגברים מכים – לא להוציא את הנשים למעונות לנשים מוכות.

רויטל סויד: דירות – דירות שיהיה בהן סיוע וטיפול, עמותות כמו עמותת בשבילך מטפלות בגבר, הוא יוצא, הוא מקבל טיפול, הוא מקבל סיוע, הוא מקבל ליווי.

רויטל סויד: צריך להבין שאם לא יהיה טיפול לעומק ומהבסיס, אי-אפשר יהיה להתמודד עם התופעה הזו.

רויטל סויד: אני לא מדברת פה לא על רפורמת הנשק, שנותנת את האפשרות לעוד אנשים להחזיק נשק ועוד נשים עלולות למצוא את מותן באמצעות מאבטחים וכאלה, אני לא מדברת על זה; אני גם לא מדברת על האיזוק האלקטרוני, שחברתי מובילה, וחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבת-ראש הוועדה, קיימה על זה אין-ספור דיונים: איזוק אלקטרוני שגורם לכך שכל פעם שמתקרב הגבר המאיים, האלים, המכה, אל האישה שלו בנפרד, או הגרוש, או הם זוג או כבר לא זוג, זה לא משנה, זה מתריע בפניה ובפני גורמי האכיפה על כך שהוא מתקרב והסכנה אורבת.

רויטל סויד: איך יכול להיות שעד עכשיו 20 נשים נרצחו, אין-ספור דיונים בוועדה מאז שהנושאים שאני מדברת עליהם עלו, ולא נעשה דבר?

רויטל סויד: את הסיפור הזה של רצח נשים חייבים לגמור, זו לא גזרת גורל.

רויטל סויד: תודה.

מאיר כהן: אכן ואכן, תודה רבה.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד על מסגרת הזמן.

מאיר כהן: חיים ילין, בבקשה.

מאיר כהן: אנא הקפידו על שלוש דקות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברכות לכולנו על תחילת המושב.

חיים ילין: אני רק רציתי לענות לראש הממשלה ולהגיד לו שאני יודע לפרגן גם על ההישגים; אני לא מסתכל על מדינת ישראל וחושב שיש רק גמלים בכבישים.

חיים ילין: לא, יש עשייה, אין ספק.

חיים ילין: אבל אני, לעומתו, חושב שאנחנו לא מדינה מגניבה.

חיים ילין: אני חי כנראה במדינה מדליקה, והבעיה העיקרית היא כנראה של ראש הממשלה, זה שהוא לא יודע לטפל ברצועת עזה.

חיים ילין: עכשיו, אני חייב להסביר לכם את הדברים.

חיים ילין: גם הליכוד יודע וגם הקבינט הביטחוני המדיני יודע שהם לא מטפלים בסוגיה הזאת כמו שצריך.

חיים ילין: אני אגיד יותר מזה, הם עד כדי כך לא יודעים לטפל – ואל תיעלבו לי, מרצ – שהם עוקפים את מרצ משמאל, ממש ככה; אם אנחנו היינו צריכים שהממשלה הזאת תקים את המדינה, אנחנו היינו עדיין בתפוצות.

חיים ילין: אין נחישות להילחם מול הטרור ואין נחישות גם להוביל להסדרה מדינית.

חיים ילין: לא הסכם שלום, חס וחלילה, מול ארגון טרור, אלא להכות בהם קשה, ואני לא מצליח להבין את אותה ממשלה, ממשלת ימין, שמתפארת, כבוד היושב-ראש, בכל מה שראש הממשלה קם ואמר.

חיים ילין: אני קטונתי מלהבין.

חיים ילין: תראו, באים ואומרים לנו – היום בבוקר אני שומע את השר שטייניץ בא ואומר: חבר'ה, ארבע שנים לא היה טיל לא על באר שבע, לא על אשקלון ולא על אשדוד.

חיים ילין: נכון, יש הרתעה, אבל אני אגיד לך מה קרה – בשישה חודשים מעל 1,000 שרפות; 33,000 דונם נשרפו; חייל נפצע מצלף; מעל 150 מטענים כל יום, כל יום, בלילה – שמפוצצים אותם ב-8:30–9:00, כשהילדים כבר בבית הספר ולא ביציאה; חמש הסלמות; 500 טילים על עוטף עזה.

חיים ילין: אתה יודע מה אמרת לנו היום?

חיים ילין: שאנחנו לא שייכים למדינת ישראל.

חיים ילין: זה מה שאמרת לנו היום, כי אמרת: חבר'ה, אם באשדוד, באשקלון ובבאר שבע שקט, אז בעוטף – שיקפצו.

יובל שטייניץ: לא אמרתי שום דבר כזה ולא שום דבר שמשתמע.

חיים ילין: גם אם לא התכוונת לזה, כבוד השר, באמירתך שארבע שנים באשקלון ובאשדוד – ואז כתבו לי, כתבו גם לך.

חיים ילין: ואני אומר לך עכשיו שגם לא נכון מה שאמרת, כי באשקלון היה צבע אדום והיו שתי נפילות.

חיים ילין: עכשיו, למה מסתירים את כל מה שקורה?

חיים ילין: אני אגיד לכם מה קורה היום: מעל 1,000 איש בזיקים – ויש לי צילומים פה כרגע – מנסים להפיל שם את הגדר של זיקים.

חיים ילין: תראו, ממשלת ישראל הזאת והקבינט הביטחוני – כבוד היושב-ראש, אני מסיים: אלה שתי זרועות, גם הביטחונית וגם המדינית; הביטחונית משחקת הגנה, זה מה שמורים לצה"ל, והמדינית – שום דבר.

חיים ילין: בסוף ייכנסו 10,000 איש, יפילו את הגדר, אתם יודעים את זה, וייכנסו לשם, ומה?

חיים ילין: אז תהיה קטסטרופה.

חיים ילין: או שתהרוג את כל ה-10,000, או שהם ישחטו אותנו.

חיים ילין: לפני שזה יקרה, כדאי שתהיה מדיניות ברורה.

חיים ילין: ואחרי כל מה שהוא אמר, ראש הממשלה, על אבו מאזן, איך הוא מעז לחכות לפיוס בין אבו מאזן לחמאס?

חיים ילין: אני, קטונתי, איך הוא מוכר את כל הדברים האלה לעם ישראל ועם ישראל לא רואה מה קורה בעוטף עזה.

חיים ילין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, חבר הכנסת ילין.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני חוזר, חברים: זה נאום של שלוש דקות.

מאיר כהן: אם כל אחד יעשה ארבע-חמש דקות – אז אנא, הקפידו על לוחות הזמנים.

מאיר כהן: עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא כאן; חבר הכנסת יואל חסון – לא נמצא כאן.

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: הממשלה הזאת שוב מעבירה סמכויות.

מרב מיכאלי: באמת, כבר אי-אפשר לספור את מספר העברות הסמכויות שהכנסת הזאת נאלצה לאשר לממשלה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו פשוט מופתעים שיש עוד סמכויות להעביר.

מרב מיכאלי: באמת, אנחנו מופתעות שיש עוד סמכויות להעביר, אז בדיוק יש לי משהו להגיד לך על זה, חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

מרב מיכאלי: הפעם ראש הממשלה מעביר באיחור שערורייתי סמכויות שנוגעות לדברים שהוא חשוד בהם חשדות חמורים, שזאת חרפה.

מרב מיכאלי: אבל אם אתה כבר מעביר סמכויות, מר נתניהו, סמכויות שנוגעות לראש הממשלה נתניהו ולאזרח שאול אלוביץ', אולי זאת הזדמנות טובה להאציל סמכות בעניינים שנוגעים לאזרחיות במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: יש פה חצי מהאוכלוסייה, אזרחיות, שהחיים שלהן הפקר.

מרב מיכאלי: רק בשבוע האחרון נרצחו שתי נשים.

מרב מיכאלי: עד היום נרצחו 20 נשים, רק בגלל שהן נשים.

מרב מיכאלי: עכשיו, מה מדהים, אדוני היושב-ראש?

מרב מיכאלי: עליזה שפק, שנדקרה על ידי הגרוש שלה, רק שער בנפשך מה היה קורה לו היא הייתה נדקרת על ידי פלסטיני: הרי כל הממשלה הייתה מוציאה הודעות גינוי; ראש הממשלה ורעייתו היו מגיעים לשבעה; כוחות הביטחון היו עורכים מצוד נרחב – אגב, הוא ניסה כבר לפני כמה שנים לדקור אותה פעם ראשונה; אילו הוא היה פלסטיני, הוא היה יושב בכלא מאז ועד היום ועוד הרבה שנים, אבל כשהוא ניסה לדקור אותה אז הוא קיבל קנס של 5,000 שקל ושלושה חודשים על תנאי, אז הוא דקר אותה שוב, והפעם היא מתה.

מרב מיכאלי: ובממשלה – הס, דממה, כאילו שום דבר לא קרה, עולם כמנהגו נוהג.

מרב מיכאלי: ואין אף אחד ואף אחת שמרימה את הסמכות לטפל באזרחיות המופקרות של המדינה הזאת.

מרב מיכאלי: יש אצלנו כ-200,000 נשים מוכות שיהיו חשופות באיזשהו שלב לסכנת חיים כזאת.

מרב מיכאלי: יש לנו מאות אלפים שעוברות אונס ותקיפה מינית על בסיס קבוע מגילים נורא נורא נורא צעירים, ואין אף אחד ואף אחת בממשלה הזאת שרואה לעצמה סמכות להגן עליהן, לשמור עליהן, להיאבק למענן.

מרב מיכאלי: ולו בשביל שום סיבה אחרת – בגלל הסיבה הזאת ראש הממשלה הזה חייב ללכת הביתה ממש מהר.

מרב מיכאלי: יש גבול כמה אפשר לדבר גבוהה-גבוהה על החיים עצמם ועל ביטחון אבל ממש לא לראות ממטר את החיים של חצי מהאוכלוסייה במדינה הזאת.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מאיר כהן: ותודה רבה שהותרת עוד עשר שניות.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: ברוך שובנו, שובכם, למושב החורף של הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו ממילא עסוקים כל הזמן בהימורים מתי זה יקרה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת שנת בחירות, חברים, אפשר להפסיק להמר.

איילת נחמיאס ורבין: זאת שנת בחירות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה באמת לדבר, בדומה לחברתי, דווקא בנושא העברת הסמכויות השערורייתית כאן, מניעת ניגודי העניינים והניסיון הנוסף והאין-סופי לתחוב ידיים לתוך התקשורת הישראלית הפלורליסטית.

איילת נחמיאס ורבין: היום הודיעו – אגב, אני מזכירה לכולנו שראש הממשלה לפני שעתיים הקדיש חלק ניכר מנאומו, כרגיל, לתקשורת הישראלית, שאינה הוגנת כלפיו ואינה מפרגנת לו ואינה מדווחת את הדברים הטובים.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט מדהים, העניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: היום הודיעו רשת וערוץ 10 שהם לא יוכלו להתמזג.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אנחנו כבר עסקנו בשנה האחרונה כמה וכמה פעמים ברפורמות בשוק התקשורת שנועדו למנוע סגירת ערוצים – כמובן, קודם כול, קודם כול, את הבייבי של הימין, את הבייבי של ראש הממשלה, את ערוץ 20.

איילת נחמיאס ורבין: אני בעד שערוץ 20 יהיה פתוח, אין בעיה, אני בעד.

איילת נחמיאס ורבין: אני בכלל בעד שנוכל לשמוע תקשורת בצורה לא מסוננת, לא מפולטרת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אצל ראש הממשלה ואצל שריו זה לא עובד ככה.

איילת נחמיאס ורבין: לא מסוננת ולא מפולטרת – עד שזה מגיע אליו.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, אם ערוץ תקשורת, יש לו תחקירים, יש לו עניינים שנוגעים – לא כולם, אגב, נוגעים לענייניו של ראש הממשלה; יש פה עניינים שנוגעים לעניינים אחרים, מאוד מאוד חשובים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אם הם באיזושהי צורה פוגעים בראש הממשלה אזי לא ראוי שהם יישארו פתוחים, ובואו נסבך את המיזוג הזה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני חצי שנה אנחנו עסקנו פה, כאמור, בוועדת קיש, ברפורמה שנגעה לערוץ 20.

איילת נחמיאס ורבין: שם, בשולחן הוועדה אנחנו אמרנו בצורה מפורשת שברור לגמרי ששוק הפרסום השתנה באופן דרמטי וכתוצאה מזה רשת וערוץ 10 ככל הנראה יצטרכו להתמזג.

איילת נחמיאס ורבין: זה היה די ברור שזה לא קשת וערוץ 10.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא, ליוליה שמלוב-ברקוביץ, חברת הכנסת לשעבר ויושבת-ראש הרשות השנייה, היה מאוד מאוד חשוב לטרפד את המיזוג הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אחרי שהרשות להגבלים עסקיים אישרה את המיזוג בטענה שהוא אינו פוגע בתחרות במשק – שזה בעצם העניין הכי חשוב, קודם כול – באה הרשות השנייה ואמרה: בואו נתקע סיכות בבלון הזה, בואו נטרפד את זה.

איילת נחמיאס ורבין: כי לא באמת אנחנו לא אמורים להתערב בתקשורת, זה לא באמת; בואו נתחב את הידיים שלנו לאיפה שאנחנו הולכים ונוודא שהאנשים האלה יאבדו את מקום עבודתם.

איילת נחמיאס ורבין: אז כל הכבוד, הרשות השנייה, וכל הכבוד למי מהפוליטיקאים שהתערב בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: בראבו.

איילת נחמיאס ורבין: הרבה מאוד אנשים עשויים עכשיו לאבד את מקום עבודתם.

איילת נחמיאס ורבין: ויותר מכך, אם ראש הממשלה כל כך חפץ בתקשורת חופשית – אז אנא, תתחיל להתנהג ככה, כי באמת יכול להיות שאז גם אתה תיהנה מתקשורת מפרגנת.

איילת נחמיאס ורבין: תפסיק לנסות לשלוט בתקשורת, בנימין נתניהו, היא לא שלך.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: יהודה גליק, אדוני.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, למה אני לא קיבלתי תשבחות על עשר השניות?

מאיר כהן: עשר שניות.

מאיר כהן: איילת, חסכת עשר שניות, תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת גליק, אתה תקבל את עשר השניות ל"מתוקים" וכו'.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, הכוהן הגדול מכולם, גברתי המזכירה, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות, מן הקואליציה ומן האופוזיציה.

יהודה גליק: חבריי, ראשית אני רוצה להגיד לכם מכל הלב – התגעגעתי.

יהודה גליק: אני שמח לראות אתכם.

יהודה גליק: כשראיתי אתכם היום באמת ליבי התמלא שמחה, כי באמת יש בי פינה חמה כמעט לכל אחד ואחד מהיושבים בבית הזה.

יהודה גליק: חברים, היום ו' בחשוון, יום השנה הרביעי להצלה שלי מניסיון ההתנתקות – ניסיון ההתנקשות.

יהודה גליק: לפני ארבע שנים בדיוק היה ניסיון להרוג אותי על רקע פעילותי למען ירושלים ולמען הר הבית.

מרב מיכאלי: אומרים הגומל כל שנה?

יהודה גליק: כל שנה אומרים "ברוך שעשני נס במקום הזה, ברוך פודה ומציל".

יהודה גליק: עד היום כמובן שיש לי אבטחה.

יהודה גליק: לא שברו אותי אז ולא ישברו אותי.

יהודה גליק: אני רוצה להודות קודם כול להרבה מאוד אנשים שהתקשרו אליי, שלחו לי הודעות, חיבקו אותי.

יהודה גליק: אני רוצה גם להודות למאות האנשים שבאו להשתתף אתמול בכנס מיוחד שעשיתי לכבוד ירושלים, לכבוד ההצלה, לכבוד ירושלים המאוחדת והמאחדת.

יהודה גליק: תודה מיוחדת לאישה יקרה וגדולה, מרים פרץ, ששלחה לי ברכה כל כך מרגשת וכל כך אוהבת וכל כך מאחדת.

יהודה גליק: תודה גם ליושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, שהקליט לי ברכה, וגם לשגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן, שוב, על הברכות על היום הנפלא הזה.

יהודה גליק: הבוקר, לקראת הכנס החדש, עליתי שוב להר הבית.

יהודה גליק: היום הוא ו' בחשוון, יום עלייתו של הרמב"ם להר הבית, ולכן נקבע גם היום הזה.

יהודה גליק: עליתי להר הבית ושוב ביקשתי מהקדוש ברוך הוא שבשליחותי כאן בבית הזה אעשה הכול "למען אחי ורעי אדברה נא שלום בך", שאעשה הכול לקדש את שמו בעולם וחלילה לא לחלל את שמו.

יהודה גליק: אני פונה אליכם, חברים יקרים: כנס חדש, הבה כולנו נדע להתווכח.

יהודה גליק: מחלוקת זה כל כך חשוב בעם ישראל, במורשת שלנו זה הדבר הכי חשוב שיש, בלי מחלוקת לא הייתה יהדות.

יהודה גליק: אבל שנדע להקשיב, לכבד, לשמוע, לנסות להבין ולהכיל את הדעות האחרות.

יהודה גליק: ברכת ירושלים, שהיא דבר שכל כך מאחד אותנו – אני רוצה לייחל שתשרה על כולנו כל הזמן קדושתה של ירושלים.

יהודה גליק: אני רוצה גם להודות לשרה מירי רגב, שהקימה את מינהל הר הבית במשרד התרבות.

יהודה גליק: אני רוצה גם להודות לשר אלקין, שהגיע אתמול לכבד אותי בנוכחותו, ולאחל לו גם בהצלחה במאבק שלו.

יהודה גליק: ואני רוצה גם להודות לשר גלעד ארדן, שהיום בשדולה שלנו בענייני הר הבית אמר שהוא מודה ומתוודה שזאת טעות וזאת חרפה שצריך לסלק אותה – העובדה שיהודי, עד היום הזה, עדיין לא יכול להתפלל בהר הבית.

יהודה גליק: יש לאן לשאוף.

יהודה גליק: רבותיי, כנס מוצלח.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג' וחברת הכנסת עליזה לביא.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, ב-7 במרס 2016 – חבל שחבר הכנסת איתן כבל איננו פה; ב-7 במרס 2016, לא אתמול, ביקשתי דיון דחוף מחברי חבר הכנסת איתן כבל בוועדת הכלכלה.

מיקי לוי: אמרתי לו שהעניין דחוף והתרעתי בפניו כי בזק אינה מוציאה לדרך את כל התכנון של הרפורמה בטלפונים הקוויים.

מיקי לוי: בדקתי את הדוחות הכספיים של בזק, ואז אמרתי שזה לא מענייני, והתברר שהרווחים של בזק הם מעל מיליארד וחצי שקל.

מיקי לוי: בוועדת הכלכלה שזימנו חבר הכנסת איתן כבל נתן לי את רשות הדיבור, והצבעתי על הרווחים המטורפים.

מיקי לוי: בדקתי ומצאתי שהרפורמה בטלפונים הנייחים לא יצאה אל הפועל.

מיקי לוי: בדיון בוועדת הכלכלה באתי בטענות למנכ"ל משרד התקשורת דאז פילבר.

מיקי לוי: התשובה של פילבר הייתה, כאשר הוא מגן בחירוף נפש על ראש הממשלה ועל שאול אלוביץ' – ויש לי כאן את הפרוטוקול למי שרוצה: קיבלתי החלטה לא לחלק את הכסף לציבור כמו אביונים, כך אמר פילבר באותו דיון, אלא להשקיע בתשתית.

מיקי לוי: שאלתי, מי אתה שתחליט להשקיע בתשתית?

מיקי לוי: בזק זו כבר לא חברה ממשלתית, מי נתנך את החוצפה הזו?

מיקי לוי: והתשובה שלו: זה בידיעת ראש הממשלה.

מיקי לוי: אתם שומעים את זה?

מיקי לוי: בידיעת ראש הממשלה.

מיקי לוי: כבר במרס 2016 התברר כי ראש הממשלה ומנכ"ל משרד התקשורת, אדוני השר, מחלקים מאות מיליונים לשאול אלוביץ' על חשבון הציבור, ואתם רק עכשיו נזכרים להעביר סמכויות מראש הממשלה לשר התקשורת?

מיקי לוי: במרס 2016 חשפתי את הבושה הזאת.

מיקי לוי: החליטו להשקיע בתשתיות ולא לתת את הכסף לציבור עצמו.

מיקי לוי: השכילו לתת לשאול אלוביץ' מתנה.

מיקי לוי: עכשיו נזכר ראש הממשלה להעביר סמכויות, אחרי שהוא הגן על שאול אלוביץ' בחירוף נפש?

מיקי לוי: תתביישו, זו שערורייה שאתם עושים בכספי ציבור כאילו היו שלכם.

מיקי לוי: ראש הממשלה ומנהלו דאז נותנים מתנות על חשבון הציבור.

מיקי לוי: לא מעניקים את ההנחה שהציבור ראוי לה ומגינים בחירוף נפש על שאול אלוביץ', ורק היום מעבירים סמכויות.

מיקי לוי: בושה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת סאלח סעד.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: מעניין שהנושא הראשון שהממשלה מביאה בפתיחת המושב זה העברת הסמכויות מראש הממשלה לשר התקשורת, נושא שהוא נייר לקמוס למציאות העגומה שהממשלה הזאת מדרדרת אותנו אליה.

עליזה לביא: אין בושה.

עליזה לביא: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, לקחת נושא שכולנו יודעים שהוא מאוחר מדי ומעט מדי ואיך יכול להיות שרק עכשיו – ובזה לפתוח את מושב החורף.

עליזה לביא: זה מתכתב בדיוק עם הדברים שנאמרו פה על ידי ראש ממשלה, שאמור היה להיות ראש ממשלה של כל מדינת ישראל.

עליזה לביא: איזה אטימות יכולה להיות בנאום של ראש ממשלה, כששתי נשים נרצחות בהפרש של שלושה ימים: ברביעי בלילה, אני חוזרת הביתה, שני רחובות מהבית שלי אישה נרצחת.

עליזה לביא: שלשום בלילה, כמה רחובות מהבית שלי עוד אישה נרצחת.

עליזה לביא: איך יכול להיות שהוא לא מתייחס לזה בנאום שלו?

עליזה לביא: והוא יודע, הוא יודע שיש תוכנית שהייתה אמורה להתבצע; יש הבנה, יש תקצוב, אבל היא לא מתבצעת.

עליזה לביא: ב-2013 אני מגיעה לפה לכנסת, אני יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה, ואנחנו מכנסים יחד את כל המנכ"לים של המשרדים שהיו אמורים לעבוד ביחד, כי אנחנו מזהים כולנו שיד ימין לא יודעת מיד שמאל.

עליזה לביא: מה שהפרקליטות מבקשת המשטרה לא יודעת, והמשטרה מבקשת ובתי המשפט לא מטפלים כראוי והרווחה לא עושה נכון.

עליזה לביא: יושבת ועדה על המדוכה, והיא מתוקצבת.

עליזה לביא: ומפרטים שאנחנו מקבלים בדיון שלא מזמן יו"ר הוועדה הנוכחית מקיימת – מרחק שמיים וארץ מהביצוע.

עליזה לביא: מוגש דוח – התקציב חסר.

עליזה לביא: אז במקום שראש ממשלה יבוא לפה ויגיד: נושא ראשון שאנחנו מעלים במושב החורף זה לבוא ולראות איך אנחנו כממשלה מיישמים ומאמצים את הידע, את הדעת, את הניסיון, שיתוף הפעולה – למה אנחנו מחכים?

עליזה לביא: הרי הבת של הנרצחת, של עליזה שפק, מה היא מספרת לנו?

עליזה לביא: היא מספרת לנו על אימא שלה.

עליזה לביא: הם כילדים אומרים לאימא שלהם: לכי ותתלונני, לכי ותספרי את הסיפור שלך.

עליזה לביא: והיא מפחדת, והיא מעורערת, והיא אומרת להם: אני, אני שייכת לדור קודם.

עליזה לביא: ואומרת הבת: אבל אימא, תלכי, וזאת התוצאה.

עליזה לביא: אני מצטטת את מה שהיא אומרת: הם התחתנו כשאימא שלי הייתה בת 17.

עליזה לביא: כולם עצמו עיניים.

עליזה לביא: כולם ידעו שאבא שלי אלים, וכל הרשויות, וכל הפניות שלנו נעצרו.

עליזה לביא: את זה אומרת אישה מבוגרת, והיא קוראת לנשים ולגברים: קחו אחריות, זו לא בעיה של נשים, זו בעיה של כולנו בקהילה ובמדינה.

עליזה לביא: יש לנו פתרון.

עליזה לביא: יש תוכנית שמשרדי הממשלה יחד עשו, רק שהיא לא מיושמת, התקציב חסר.

עליזה לביא: למה אנחנו מחכים?

עליזה לביא: הכתובת של הרצח הבא על הקיר.

עליזה לביא: אז על מה אנחנו פותחים פה?

עליזה לביא: פשלה אחת של ראש ממשלה, שמעביר רק היום, רק היום, את הסמכויות ממשרדו למשרד התקשורת.

עליזה לביא: אני לא ארחיב במה שחבריי הקודמים – על כל הפארסה הזאת ועל ניגוד העניינים, ועל התזמון הלקוי.

עליזה לביא: אבל איפה, איפה יושרה של ראש מדינה שאמור היה לתת פה מענה?

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

עליזה לביא: יש תשובה, אדוני יו"ר הקואליציה: קחו את זה בידיים שלכם.

עליזה לביא: היום זה הנשים הללו, מחר זו יכולה להיות כל אישה אחרת במשפחה שלך ובמשפחה שלי.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה, גברתי, תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת סעד.

מאיר כהן: אחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, האמת, ראש הממשלה היום ריגש אותי בנאום שלו עד מאוד.

סאלח סעד: ראו שהוא באמת מחובר לדברים ולא מדובר בגימיקים.

סאלח סעד: נתניהו דיבר מדם ליבו על בתי כנסת והחיבור לרגש, להיסטוריה ולמסורת גם.

סאלח סעד: רק חבל, חבל מאוד, שהרצון – כנראה גם אין לו יכולת להתחבר לרגשות ולחיבור ולמסורת של אחרים.

סאלח סעד: חבל שראש הממשלה לא עושה מאמץ להיות ראש הממשלה של כלל אזרחי ישראל.

סאלח סעד: הוא מסתפק בלהיות ראש הממשלה של היהודים בלבד.

סאלח סעד: אין לי בעיה שישראל היא מדינה של היהודים ועבור היהודים, ממש אין לי בעיה עם זה.

סאלח סעד: אבל חשוב לי ול-20% מכלל האוכלוסייה בישראל להרגיש שגם אנחנו שייכים, והשייכות שלנו למדינה לא מוטלת בספק.

סאלח סעד: אני מייצג עדה נאמנה למדינת היהודים.

סאלח סעד: כולם יודעים את זה, שהדרוזים עדה נאמנה למדינה, ואין עוררין על כך.

סאלח סעד: צעירי העדה הדרוזית היום חוזרים הביתה אחרי שירות משמעותי בצה"ל ומגלים שאין להם איפה לגור.

סאלח סעד: אתם יודעים מה המשמעות של זה?

סאלח סעד: צעירים, הצעירים שלנו מתחילים להרגיש חוסר שייכות למדינה.

סאלח סעד: איתם אני לא יכול לדבר על בית, על בית חם, או על בית כנסת, זה לא מעניין אותם; איתם אני צריך לדבר על פרנסה, על מקום לבנות בית חם.

סאלח סעד: אני צריך לספר להם מעשיות – להגיד להם: המדינה הזו רואה בכם אזרחים שווים?

סאלח סעד: אני לא אעשה את זה, כי אני יודע שהם אזרחים שווים אולי סוג ב'.

סאלח סעד: הם תולים בי עיניים, ואני צריך לעבוד עליהם בעיניים.

סאלח סעד: להגיד להם שהם אזרחים סוג ב'.

סאלח סעד: אם כך הדבר, אז זה נמאס, נמאס לנו מהבלופים ומהשטיקים.

סאלח סעד: אני רוצה שהמדינה תתגאה בהם.

סאלח סעד: אני רוצה שבאמת יהיה שוויון.

סאלח סעד: נמאס מסיפורי המעשיות ומהקריצות.

סאלח סעד: אל תנציחו את האפליה והבושה באמצעות חוק הלאום.

סאלח סעד: עדיין לא מאוחר, תאמינו לי.

אורן אסף חזן: איזו בושה יש בחוק הלאום?

סאלח סעד: עדיין לא מאוחר, אפשר לתמוך.

אורן אסף חזן: סלאח – – –

סאלח סעד: התיקון שלי, שהגשתי אתמול על שולחן המזכירות, התיקון שלי מדבר על שוויון – – –

אורן אסף חזן: לפחות תבוא ותגיד לנו איפה הבעיה.

סאלח סעד: שוויון אמיתי בין כלל האזרחים, זה מה שאני רוצה בחוק הלאום.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – לא נמצאת; חבר הכנסת דודי אמסלם – מוותר; חברת הכנסת ענת ברקו – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מאיר כהן: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מאיר כהן: שלוש דקות, אדוני.

אלעזר שטרן: אדוני היושב בראש, עמיתיי חברי הכנסת, אדוני השר קרא, השר איוב קרא, למה לא ביקשת את זה עד עכשיו?

אלעזר שטרן: זאת אומרת, אם היועץ המשפטי לממשלה אמר לפני שנתיים, איפה אתה היית?

אלעזר שטרן: היית לפני שנה, היית לפני חצי שנה, ידעת שאתה צריך את זה בשביל הסמכויות שלך.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להגיד לך – אולי הביקור בניו יורק היה מבחן של ראש הממשלה לנאמנות שלך, לפני שהוא ממלא את מה שהיועץ המשפטי לממשלה אמר, כיוון שאנחנו יודעים במה נחשד ראש הממשלה בתקשורת, וצריך מישהו שילבין לו את הכול; יכול להיות שבשביל זה, אחרי שהוא שמע אותך בניו יורק, הוא אמר:

אלעזר שטרן: אני יכול לסמוך עליך, ואני יכול לתת לך אפילו את המשרד הכי חשוב לי, את משרד התקשורת.

אלעזר שטרן: תראה, אנחנו התרגלנו – אנחנו, המוסד הזה, הכנסת, אני חושב שגם שרי הממשלה – התרגלנו שראש הממשלה לא סופר אותנו.

אלעזר שטרן: הוא מכניס לקבינט את מי שבא לו להכניס.

אורן אסף חזן: כי הבעיה – – –

אלעזר שטרן: השרים שלו נופלים על בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: אני אמרתי פה כמה פעמים: כשאתה מוליך עדר לשפת תהום, אל תתפלא שגם אם תחליט לעצור יהיו כאלה שימשיכו.

אלעזר שטרן: דרך אגב, החבר שלנו, דוד ביטן, השתלח היום ברמטכ"ל, וראש הממשלה אחרי זה כאילו גיבה את הרמטכ"ל.

אלעזר שטרן: קודם כול, ראש הממשלה רצה שייאמרו הדברים, שלא הוא אשם אלא הרמטכ"ל.

אלעזר שטרן: אבל מי שבועט בכל מוסדות המדינה – מה, הוא התפלא שזה מגיע לרמטכ"ל?

אלעזר שטרן: זה לא היה נוח לו?

אלעזר שטרן: מה שאני אומר, מה שכואב – שמענו קודם את הנאום של ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: באמת, מדינה נהדרת, אנחנו יודעים את זה, דרך אגב, בעיקר בזכות החמוצים.

אלעזר שטרן: תבדקו את זה.

אלעזר שטרן: תלכו לצה"ל ותבדקו.

אלעזר שטרן: תלכו למוסד ותבדקו.

אלעזר שטרן: תלכו לכל הגופים, תלכו להייטק ותבדקו מי זה החמוצים.

אלעזר שטרן: תגלו שאלה שבגללם ראש הממשלה יכול לעמוד פה ולהתפאר במדינת ישראל הם בעיקר אלה שהוא קורא להם חמוצים והיום הוא לא התאפק מלחזור ולקרוא להם גם עכשיו חמוצים.

אורן אסף חזן: אל תיקח עליהם בעלות.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, אני רוצה לומר שאנחנו מאשרים עכשיו דבר שהיינו צריכים לאשר לפני שנתיים.

אלעזר שטרן: אדוני השר איוב קרא, אני במקומך – אנחנו כבר לא נעלבים ממה שראש הממשלה עושה, אנחנו רגילים שהוא לא סופר אותנו, אנחנו חצי אויבים.

אלעזר שטרן: בית המשפט העליון הוא אויב, המשטרה היא כבר אויב.

אלעזר שטרן: היום גם הרמטכ"ל הוא כבר אויב.

אלעזר שטרן: אבל אתה שר בממשלה שלו, לפחות שאותך יספור, שיסמוך עליך.

אלעזר שטרן: ברגע שמינה אותך הוא היה צריך לתת לך את מה שאנחנו כאילו מתקנים עכשיו.

אלעזר שטרן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת לאה פדידה.

מאיר כהן: שלוש דקות, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: נשאלת השאלה, ונשאלה השאלה כמה פעמים על הדוכן הזה, איך יכול להיות שהיועץ המשפטי הורה וייעץ לראש הממשלה להתרחק מהסמכויות שיש בהן ניגוד עניינים, עם כל החקירות ועם כל החשדות נגדו, זה היה ביוני 2016 – וזה המשיך עד היום.

עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שמביאים את העברת הסמכויות רק ברגע הזה זה אומר שמאז, מיוני 2016 עד היום, ראש הממשלה מר נתניהו המשיך להתעסק בדברים שיש בהם ניגוד עניינים ויכולים לפגוע גם בחקירה שמתנהלת נגדו.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא לאלה ששאלו את השאלות האלה: למה אתם מתפלאים?

עאידה תומא סלימאן: כאילו, מה מפתיע אתכם בעניין הזה?

עאידה תומא סלימאן: אני ישבתי שם, ולפני שעלתה חברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי והציעה את העברת הסמכויות בעניין ביטחונן של הנשים, ישבתי שם וחיכיתי לתור שלי לעלות וגם כן להציע העברת סמכויות: העברת סמכויות שקשורות במאבק באלימות נגד נשים, העברת סמכויות שקשורות בביטחונן של האזרחיות שנרצחות.

עאידה תומא סלימאן: מתחילת השנה כבר עברנו את המספר שבדרך כלל מגיעים אליו בסוף השנה, ויש 20 נשים שנרצחו.

עאידה תומא סלימאן: אבל חשבתי לעצמי: אם נבקש העברת סמכויות, למי נבקש שיועברו הסמכויות האלה, כבוד היושב-ראש?

עאידה תומא סלימאן: למי מהשרות, שלא פתחו את הפה כל פעם שנרצחה אישה?

עאידה תומא סלימאן: למי נעביר את הסמכויות?

עאידה תומא סלימאן: לשרים, שגם כן לא מעירים אפילו?

עאידה תומא סלימאן: לא אכפת להם להגיד מילה אחת על זה שנשים במדינת ישראל מתלוננות, מתלוננות, מתלוננות ובסוף נרצחות.

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות שצריך לעמוד פה, ולקיים בכנסת – אני בוועדה קיימתי, ספרתי היום, מאז תחילת הקדנציה, 12 ישיבות חירום, שכולן קשורות ברצח נשים, בנוסף לעשרות ישיבות שקשורות בנושא אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: היינו צריכות לקיים לחצים אדירים על ועדת השרים כדי לקבל ולאשר את ההמלצות, שישה חודשים אחרי שהונחו על שולחנה של הממשלה, בעניין המאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: ואחר כך אנחנו נאבקות כדי שיקצו תקציבים.

עאידה תומא סלימאן: את התוכנית הזאת, שהממשלה העריכה ב-50 מיליון שקל שנתיים, היא תקצבה ב-20 מיליון השנה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להגיד לאזרחיות מדינת ישראל: תתעוררו, לא לראש הממשלה, לא לשרות, לא לשרים אכפת מביטחונכן.

מאיר כהן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ואין, לצערי הרב, למי להעביר את הסמכויות, אז אנחנו ניקח את הסמכויות האלה לידיים שלנו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת עמר בר-לב.

מאיר כהן: אני חוזר שוב, שלוש דקות לכל אחד ואחת.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ישבתי כאן היום בפתיחת הכנס, כמו כולכם, ושמעתי את כבוד ראש הממשלה.

לאה פדידה: כמה משפטים היה לי באמת קשה לשמוע והם ככה: מהפכה חסרת תקדים בתחבורה; צמצום פערים והשקעה בפריפריה.

לאה פדידה: אז תגיד לי, כבוד ראש הממשלה, מה אתה שותה, שגם אני אשתה מהבאר הזאת, שאוכל לזכות לראות את המציאות המדומה שאתה מדבר עליה.

לאה פדידה: איזה השקעה בפריפריה ועל איזה מהפכה בתחבורה?

לאה פדידה: הן רק לפני שבועיים שמענו את זעקתם של תושבי הצפון, חברת הכנסת עאידה, שלא מצליחים לעלות על הרכבת, ולמה?

לאה פדידה: נפתחה רכבת במרכז, פוטו-אופ, השר כץ ובנימין נתניהו מצלמים את עצמם מחייכים עם רב-קו.

לאה פדידה: אבל באותה נשימה הם מורידים את מספר הקרונות שנתנו למרכז מהצפון.

לאה פדידה: איזה היגיון?

לאה פדידה: איזו איוולת, איזו אפליה משוועת במדינה מתוקנת.

לאה פדידה: דווקא בפריפריה הצפונית, שבה העורק התחבורתי של רכבת הוא דבר חשוב, הוא צורך קיומי.

לאה פדידה: איך אתה מדבר על צמצום פערים?

לאה פדידה: תגיד לי, כבוד ראש הממשלה, איזה גרפים אתה רואה?

לאה פדידה: הרי ב-OECD לא מזמן אמרו שפערי השכר במדינה שלנו רק גדלים וגדלים.

לאה פדידה: אתה יוצא לשכונה, מסתכל על השכנים שלך ואז אתה אומר: צמצום פערים?

לאה פדידה: בין מי למי?

לאה פדידה: איפה יכול להיות – אם אני רוצה לחנוך קו רכבת מהמרכז לירושלים, במי הכי קל לנגוע?

לאה פדידה: במי הכי קל, שלא נשמע את זעקתם?

לאה פדידה: יאללה, מי צריך?

לאה פדידה: תושבי הצפון.

לאה פדידה: וראינו את התמונות הכואבות של נכים ואנשים שצריכים להגיע למרכז ונשארים מחוץ לקרונות.

לאה פדידה: וראינו את אלה שנדחפים ונדחסים על מנת להגיע למקור הפרנסה שלהם.

לאה פדידה: עד מתי אני, אנחנו, תושבי הפריפריה נשלם את המחיר של המרכז?

לאה פדידה: עד מתי, כבוד ראש הממשלה, תשתמש במילה "פריפריה" כסיכת קישוט בנאום שלך?

לאה פדידה: די.

לאה פדידה: לי נמאס, ואני חלק מהפריפריה.

לאה פדידה: 40 שנה אתם שם מוכרים לנו שאתם מטפלים בפריפריה, ושום דבר לא השתנה, כי בכל פעם הכי קל לנגוס בצפון, לנגוס בפריפריה.

מאיר כהן: תודה רבה.

לאה פדידה: אנחנו לא החצר האחורית, לא שלך ולא של אף אחד.

לאה פדידה: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמר בר-לב – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד משפט לגבי המערכה המוניציפלית ברחבי הארץ שעומדת להתקיים בעוד שבועיים.

ישראל אייכלר: צריך לזכור שתפקידו של ראש עיר, וכבודו היה ראש עיר, זה לדאוג לשירותי מבני חינוך, הנדסה, פיקוח, שירותי ניקיון, מים, תברואה, תשתיות ותאורת רחוב.

ישראל אייכלר: ואסור לאפשר לכל מיני גורמים בכל העיריות בארץ – – –

מאיר כהן: גם דת, שכחת.

ישראל אייכלר: גם שירותי דת, כחלק מזה, נכון, נכון.

ישראל אייכלר: אז אני אומר:

ישראל אייכלר: כשהאזרח עומד מאחורי הפרגוד אני מציע – שום דבר חדש – לחשוב מי יוכל להעניק לכם ביושר שירותים עירוניים טובים יותר.

ישראל אייכלר: אל תתפתו לפוליטיקה הארצית והגדולה והמשמעויות האחרות שלה.

ישראל אייכלר: השאלה במי אתם בוחרים, ובזה סיימתי את העניין הזה.

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר עכשיו על משהו אחר.

ישראל אייכלר: אתמול בערב ישבה מועצת גדולי התורה ודיברה על זה שעלינו, כשליחי הציבור, לעשות הכול כדי להסדיר את החוק של שחרור לומדי התורה מחובת הגיוס.

ישראל אייכלר: ידועה דעתי במשך שנים בעניין של גיוס חובה בכפייה לכל אזרח.

ישראל אייכלר: אני אחזור עליה שוב, כי היום, בעידן שאנחנו רואים שהאנשים הכי מוכשרים בהייטק ובמשק, בארץ ובעולם, הם אנשים שרכשו את הקריירה בצבא – אין שום בעיה; אם הצבא יהיה צבא מקצועי שמשלם טוב, ושכר טוב והגון לחייל, כל חייל, בכל תחום שהוא מתמצא בו ושמשתלם בו, לא תהיה שום בעיה ויהיו מספיק אנשים – גם אנשים, כמובן, שרוצים לעשות את זה מסיבות אידיאולוגיות – וזה יצמצם את הבזבוז בכוח אדם ובמשאבים, וכולם יודעים שיש אנשים שכל מה שיש להם זה שהם נולדו באותו שנתון מסוים ולצבא אין בהם שום צורך, וכל הסיפור הזה יכול להיפתר בלי שום כפייה.

ישראל אייכלר: המדינה היחידה בעולם שמגייסת בנות בחובה היא צפון קוריאה, ומדינת ישראל.

ישראל אייכלר: גיוס חובה לבנים יש בהרבה מדינות, אבל ברוב המדינות, בעיקר המדינות החזקות, שהן באמת כמו מדינת ישראל, מדינה חזקה – היא לא צריכה את האנשים שלא רוצים לשרת.

ישראל אייכלר: צריך להוציא את כל הסנקציות הפליליות והכלכליות מכל מי שלא רוצה, כמו שלא עושים סנקציות על מי שלא רוצה להיות רופא.

ישראל אייכלר: אני היום לא היחיד בעניין.

ישראל אייכלר: יש הרבה חברי כנסת ואנשי צבא ואנשי כלכלה שחושבים כך ומשמיעים את דעתם בעניין ומצטרפים לרעיון ביטול גיוס הכפייה.

ישראל אייכלר: אני סמוך ובטוח שזה יקרה, אבל עד שזה יקרה אני רוצה לומר שגדולי התורה אמרו אתמול שעם ישראל חי בזכות התורה, ובלעדיה אין לנו זכות קיום, והם המגינים על כלל ישראל מפגעי הזמן בכל הדורות, וזה היסוד לקיום העם היהודי.

ישראל אייכלר: ולכן אני מוסיף עוד משהו: אנחנו נעמוד במסירות נפש, איתנים, על כך שיושבי בית המדרש יוכלו להגות בתורה כל זמן שנפשם חשקה בתורה, כפי שהיה עד היום.

ישראל אייכלר: לכן אני רוצה לציין את דבריו של ראש הממשלה היום, שהזכיר את לימוד התורה בבית הכנסת בווילנה שהחזיק את עם ישראל, והוסיף שחוק הגיוס יעבור מתוך הכרה בחשיבות ערך לימוד התורה והכרת עליונות אחדות העם.

ישראל אייכלר: בכל מילה במה שהוא אמר טמונים כל היסודות כדי להגיע להסדר בעניין הזה.

מאיר כהן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: רבותיי, אף תלמיד ישיבה לא יגויס לצבא, וצריך לעשות את זה בצורה מסודרת וחוקית.

מאיר כהן: תודה.

ישראל אייכלר: ובעזרת השם, בזכות התורה ובזכות כל האנשים הטובים בארץ הזאת אנחנו נוכל להמשיך לחיות כאן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי וחברותיי, מי היה מאמין שעד היום ראש הממשלה מחזיק בסמכויות שהיועץ המשפטי העיר לו כבר לפני שנתיים שהוא נמצא בגינן בניגוד עניינים.

יעל גרמן: אני, כשהיום ראיתי שאנחנו מעבירים סמכויות, לא האמנתי למראה עיניי.

יעל גרמן: ואז הבנתי שהסמכויות שהעברנו פעם היו הסמכויות של ראש הממשלה כשר התקשורת, אבל היום אנחנו מעבירים סמכויות של ראש הממשלה כראש הממשלה שיש לו סמכויות על ענייני תקשורת.

יעל גרמן: אבל האמת היא, אדוני וחברי היושב-ראש, האמת היא שאנחנו לא צריכים להתפלא.

יעל גרמן: רק לפני כמה שעות עמד פה ראש הממשלה – אחרי נאום ממלכתי, מכובד, מחבר ואוהב של נשיא המדינה, עמד כאן ראש ממשלה שצריך היה להיות ממלכתי; בפתיחה של הכנסת ציפיתי לשמוע נאום שבאמת מבטא את האחדות.

יעל גרמן: וראיתי אדם מלא מעצמו.

יעל גרמן: חוץ מהמילה "שופוני" כל הנאום היה: ראו כמה אני גדול, ראו מה אני עשיתי, ראו כמה מגיע לי הכול.

יעל גרמן: בושה וחרפה.

יעל גרמן: ובנוסף לכך, הוא יצר לנו מציאות מדומה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, שוויון יש לנו במדינה?

יעל גרמן: לא, אני רוצה לשאול את חבריי הערבים שיושבים פה ממול אם יש להם שוויון כשהם מנסים להיכנס לבריכות שחייה, לגור בערים יהודיות או סתם לפתח בערים שלהם אזורי תעשייה.

יעל גרמן: יש להם שוויון?

יעל גרמן: לא, אין להם.

יעל גרמן: האם יש שוויון בפריפריה, כפי שראש הממשלה אמר?

יעל גרמן: הרי זה שטות והבל רוח.

יעל גרמן: הרי כשאנחנו רואים את מספר המיטות ל-1,000 איש, את מספר הרופאים, מספר האחיות, את הצפיפות בבתי החולים, אנחנו רואים עד כמה הפריפריה, במיוחד הצפון, חבריו, ודאי גם הדרום אבל במיוחד הצפון, הגליל, עד כמה הוא מופלה ועד כמה בפריפריה אין שוויון.

יעל גרמן: והקהילה הגאה – לקהילה הגאה יש שוויון?

יעל גרמן: הם יכולים להינשא פה בארץ?

יעל גרמן: האם הם בכלל יכולים שיהיו להם ילדים?

יעל גרמן: לא רק שלא נותנים להם לאמץ פה בארץ אלא שלפני שבוע גם חתמו על אמנה עם רוסיה, שיקיימו את החוק ברוסיה ולא יאפשרו להומוסקסואלים ישראלים לאמץ ברוסיה.

יעל גרמן: שלא לדבר, כמובן, על הפונדקאות, שזה הס מלהזכיר, למרות כל ההבטחות.

יעל גרמן: אין שוויון, אדוני ראש הממשלה.

יעל גרמן: ואני רוצה לומר לך שכל הנאום שלך היה נגוע בהיבריס, ביהירות.

יעל גרמן: ויש דבר ברור, סימן, סימפטום ברור למי שההיבריס עלה לו לראש – זה שהפרופורציות נעלמו.

יעל גרמן: אתה איבדת פרופורציות, אדוני ראש הממשלה, וזמנך ללכת.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני, ואחריו – מוסי רז.

מאיר כהן: כן, כן, אחרי אחרון הדוברים השר איוב קרא.

מאיר כהן: יש לך עוד זמן.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, יש נושא מאוד כאוב שאני מרבה לדבר עליו ואנשים לא שמים לב, הממשלה לא שמה לב ולא מתייחסת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתחילת השנה נהרגו כבר 36 עובדים בבניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום נהרגו שלושה, אתמול אחד – תוך 24 שעות נהרגו כבר ארבעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה הממשלה עושה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושאים – אנחנו דוחפים, דוחפים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יכול להבין מה מונע מהשר האחראי – כי גם בממשלה הזו נאבקים על סמכויות ובורחים מאחריות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל אחד בנושא אחריות אומר: זה לא בסמכות שלי, זה לא באחריות שלי, אבל נאבקים ומעבירים סמכויות מפה לשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל: מה מונע מהשר להכריז על התקן של פיגומים לפי התקן האירופי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה מונע ממנו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקן נמצא פה.

מאיר כהן: שר העבודה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שר העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה מונע ממנו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא צריך לשבת עם זה, וההוא ישב עם השני והשלישי, ואנשים בינתיים נהרגים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו אפילו לא מדברים פה על הפצועים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עשרות פצועים קשה, יש מאות פצועים בינוני מתחילת השנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים, המשפחות שלהם, החיים שלהם נחרבים, ולא עושים כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני פונה מפה – כשראש הממשלה בא לדבר, ולדבר פה היום, לפחות שתהיה ישיבה אחת, ישיבת ממשלה, שתעלה את הנושא הזה לכמה דקות, ולבוא עם פתרונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הממשלה לא תיקח את זה על עצמה וכל שר יתחיל לדבר על השר האחר – דיברתי בזמנו, בשאילתה, אל שר גלנט, שנמצא פה, ושאלתי: מקום המדינה עד היום לא שללו את הרישיון של קבלן רשום אחד מתחילת השנה בגלל תאונת עבודה בבניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התשובה: אם היו מעבירים לי סמכויות מפה ומשם, וזה זה לא באחריותי, וזה כן באחריותי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שר העבודה – זה לא באחריותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שר הכלכלה – תקן ולא תקן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים מתים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה פעולות שהממשלה צריכה לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחת מהן – לפחות להראות לאזרחים, להראות לאנשים שהנושא הזה חשוב לה, לדון בזה בממשלה, לבוא – יש הצעות חוק, יש אפשרויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי הצעת חוק, ואני עם החברים איל בן ראובן ואלי אלאלוף – נעלה אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני גם רוצה שבתוך המכרזים של הבנייה יהיה סעיף מתומחר, ברור, לאמצעי הבטיחות, כי היום המחיר של הבטיחות הוא בתוך מחירי היחידה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה לא יכול להימשך, כי אנשים עוד פעם נהרגים, וממשלות – יש יתומים ויש אלמנות ויש אימהות שכולות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה לא יכול להימשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מוסי רז.

מאיר כהן: כשאתה אומר שזה בתוך היחידה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך מטר בנייה: הבלוקים, המחיר שלו, התקרה – המחיר נמצא בתוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנת את הנקודה?

מאיר כהן: כן, תודה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רבותיי השרים, חברות וחברי הכנסת, ביום העצוב הזה, שבו נהרגים שלושה אנשים בתאונות עבודה, ובאמת דיבר חברי קודם – 36 מתחילת השנה, זה הופך להיות ממש ממש מגפה.

מוסי רז: אנחנו שומעים על שעשוע חדש, שלא הכרנו אותו עד עכשיו; לפחות אני לא הכרתי אותו.

מוסי רז: השעשוע הזה נקרא ירי בכדורי ספוג לעבר מפגינים פלסטינים.

מוסי רז: חיילת נחקרת שהיא ירתה לשם השעשוע כדורי ספוג לעבר פלסטיני, וגם פגעה.

מוסי רז: אבל הדבר היותר-מעניין, לא רק שהיא השתעשעה – טוב, תמיד יש איזה פושע אחד או פושעת אחת – אלא שברשת ווטסאפ של השוטרים כל אחד מהשוטרים ניסה להתגאות שהוא עשה את מעשה הגבורה הזה.

מוסי רז: מה הפלא, כשאנחנו שומעים פה דברי הסתה כמו מה ששמענו גם היום מראש הממשלה נתניהו, שעוד לא גינה את הלינץ' שהיה בחיפה באנשי שפרעם, שעוד לא גינה את הפיגוע שהיה ביום שישי, רצח האישה הפלסטינית – לא מעניין בכלל מי רצח?

מוסי רז: מה הפלא?

מוסי רז: אם הדברים באים מהראש, מה הפלא שזה מגיע עד לשם?

מוסי רז: אז אנחנו אולי נחקור, ואולי אחת תועמד לדין – אגב, איך בכלל כל הפרשה התגלתה?

מוסי רז: לא בגלל שהלכו לחלק אוכל לחיילים, אלא חקרו מקרה אחר, בנושא של הכאה, ואנחנו יודעים שעל כל פרשה כזו יש בוודאי 50 שלא מתגלות.

מוסי רז: וכשאנחנו לומדים את הדברים האלה, אנחנו רואים מה מחמם את הגזרה, וההסתה שבאה מראש הממשלה היא אחת הסיבות לכך.

מוסי רז: אבל זה לא הדבר היחיד.

אורן אסף חזן: אולי התמיכה שאתם מביעים בצד השני – – –

מוסי רז: זה לא הדבר היחיד.

מוסי רז: חוקי גזע זה לא בדיוק בצד שלנו.

אורן אסף חזן: מוסי, אני לא שכחתי מה זה להיות יהודי.

אורן אסף חזן: אם תרצה שיעור תורה, אני אקח אותך.

מוסי רז: אני לא רוצה להגיד מה אתה לא שכחת.

אורן אסף חזן: לא שכחתי, אל תדאג.

מוסי רז: לא רוצה להגיד מה אתה לא שכחת.

אורן אסף חזן: אני תכף אענה לך.

אורן אסף חזן: אל תדאג.

מוסי רז: יותר טוב, אל תמשוך אותי במילה, אבל אם אתה חושב שזה יהדות, אוי לך ואוי ליהדות.

אורן אסף חזן: אתה לא יודע בכלל מה זה להיות יהודי.

מאיר כהן: אורן, בבקשה.

מוסי רז: הערב נאמרו הדברים הבאים: לארה אל-קאסם לא הייתה פעילת חרם.

מוסי רז: הפעלת חוק החרם עליה לא נעשתה בחוכמה, וכנראה פוגעת בנו יותר מאשר מועילה לנו.

מוסי רז: מי אמר את הדברים הללו?

מוסי רז: לא אני; אמרה אותם סגנית שר החוץ.

מוסי רז: אז אולי, הינה, במונחי הימים ההם – נפל האסימון.

מוסי רז: אותה פעילה, אותה סטודנטית שלא התחילה את שנת הלימודים, ושר ה-BDS שלנו גלעד ארדן – בעצם הבן אדם שהכי מחזק את ה-BDS בכל העולם – עשה אותה מקרה מבחן, הגיע הזמן שישחרר אותה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת חיליק בר, סליחה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יוצא לי מדי פעם להיתקל באנשים שמרגישים שהמהפכה הפמיניסטית השיגה את יעדיה, וסיימנו.

מיכל בירן: אישה נגידת בנק ישראל, אישה בראש רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון – – – אישה נשיאת בית המשפט העליון.

מיכל בירן: המשימה הסתיימה, הושלמה בהצלחה.

מיכל בירן: אבל כשאנחנו נתקלים שוב ושוב ברצח נשים אי-אפשר שלא לראות שעדיין יש פה א-סימטריה בסיסית.

מיכל בירן: לא בכדי אנחנו קוראים לזה רצח נשים: זה לא קורה או כמעט לא קורה בצד ההפוך.

מיכל בירן: כשמנסים לחשוב מה גורם לאדם – רק השבוע היו לנו שני מקרים מזעזעים בנתניה, של עליזה שפק ואנגווץ וואסה, שנרצחו על ידי הבעלים שלהן.

מיכל בירן: ואתה חושב, מה קרה שהוביל את הבעל של אנגווץ, שהיה צעיר ממנה ב-12 שנה, ואין ספק שהייתה שם לפחות בשלב מסוים אהבה גדולה; נישואים שניים, לה היו שני ילדים, והיה להם ילד משותף, הוא שוטר – מה גרם לו לרצוח את אשתו, כשרק שבועיים לפני זה הוא כתב לה בדף הפייסבוק איך היא כל עולמו והעולם בלעדיה יחדל להתקיים, וזאת לנגד עיניו של בנה בן השבע?

מיכל בירן: לדמיין את הילד הקטן הזה נמצא בחדר כשדבר כל כך מזעזע קורה בבית שלו – הנפש פשוט מתקשה להכיל את זה.

מיכל בירן: אי-אפשר לדבר על התופעה הזאת כאילו היא תופעת טבע.

מיכל בירן: היא קשורה גם לנורמות חברתיות, היא קשורה גם לכסף, לעוד מקלטים לנשים מוכות – עליזה ניסתה להתגרש מבעלה, כך הסיפור, עברה לגור עם הבת שלה בדירת חדר.

מיכל בירן: היא הבינה שמשהו לא בסדר.

מיכל בירן: אם היו יותר חלופות, יותר אופציות, יותר מקלטים איכותיים לנשים שמנסות להימלט ממערכת יחסים פוגענית שמאיימת על חייהן וחיי ילדיהן, יותר כסף לחינוך, יותר כסף לשיקום והיכולת – הרבה פעמים זה מגיע יחד עם אלימות כלכלית – כל אלה דברים שהממשלה יכולה לעשות כדי לנסות לצמצם את התופעה האיומה והנוראית הזאת.

מיכל בירן: אי-אפשר להתייחס לכל אחת מהן כאל עוד מספר, עוד איזו נקודה בסטטיסטיקה שקשה לנו לחשוב עליה, כי בסוף כל אחת מהן היא עולם ומלואו, היא והילדים שלה והמשפחה שסובבת אותם.

מיכל בירן: אם אנחנו לא נעלה הילוך במלחמה ברצח נשים – אנחנו במידה רבה באיזשהו מובן נותנים לזה יד.

מיכל בירן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת חיליק בר.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשעות האחרונות של הכנס הקודם חוקק חוק הלאום, שבאחד מסעיפיו פוגע במעמדה של השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שאת השבועות הראשונים מאז פתיחת שנת הלימודים בבתי הספר ניצלתי כדי לבקר בבתי ספר, בעיקר בתיכונים, וכדי לעודד את הצעירים הערבים, את התלמידים, להגיב על חקיקת חוק הלאום ולקדם את מעמדה של שפת האם שלהם, שפת האם של האוכלוסייה הערבית, על ידי שימוש כל הזמן בשפה הזו, על ידי קריאה של ספרות בערבית, של היסטוריה, של תרבות ערבית.

יוסף ג'בארין: על שנת הלימודים הנוכחית הכרזנו כשנת השפה והתרבות והזהות הערבית.

יוסף ג'בארין: אני גם פונה מעל הבימה הזאת לצעירים, הערבים במיוחד, לדור הצעיר: זו חובתנו לחזק את מעמדה של השפה הזו בקרב הדור הצעיר ביישובים הערביים, במרחב הציבורי, וזה בעצם – אולי להחזיר את המעמד הראוי ואת הכבוד הראוי לשפת האם.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: כמו שהדגשתי בשיחות שלי עם התלמידים הערבים בבתי הספר, התפקיד שלנו אל מול חוק הלאום היהודי הוא לתפוס חזק, לשמור חזק על השפה הזאת ולפתח את מעמדה של שפה זו בכל תחום מתחומי חיינו – בבתי הספר, בשלטים הציבוריים, בדיבורנו ובאמצעות קריאת ההיסטוריה וחיזוק הזהות הערבית הפלסטינית בכל הפעילויות אשר אנו מקיימים בבתי הספר שלנו ובמרחב הציבורי, במתנ"סים שלנו.

יוסף ג'בארין: מחובתנו גם ליזום יוזמות שיחזירו לשפה הזאת את חשיבותה ומעמדה ותפקידה הראשי בשמירה על זהותנו ועל המיתוס שלנו.

יוסף ג'בארין: ) שוכרן.

מאיר כהן: שוכרן.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת חיליק בר, כבודו, ואחריו – חבר הכנסת איל בן ראובן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול אותך: 1,500 ימים, 1,500 ימים, מה אתה הספקת לעשות ב-1,500 ימים?

יחיאל חיליק בר: מה אתם הספקתם לעשות ב-1,500 ימים, אזרחי ישראל?

יחיאל חיליק בר: התחלתם תיכון, סיימתם את התיכון, הוצאתם בגרויות, השתחררתם, התגייסתם, אתם עכשיו באמצע הטיול הגדול שלכם של אחרי צבא, הכרת מישהי, התחתנת, הילד שלכם מתחיל גן, התחלתם תואר וסיימתם תואר ראשון ב-1,500 ימים.

יחיאל חיליק בר: אפשר להספיק הרבה ב-1,500 ימים.

יחיאל חיליק בר: ו-1,500 ימים, חיים שלמים, למעשה, חלפו מאז נעלם ישראלי צעיר, חולה, לוקה בנפשו, אבל שחיים שלמים לפניו.

יחיאל חיליק בר: ואם עוד לא הבנתם, אני מדבר על אברה מנגיסטו, שנמצא בעזה ומוחזק בשבי החמאס מחר כבר 1,500 ימים, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גברתי השרה.

יחיאל חיליק בר: שובר לב.

יחיאל חיליק בר: ולציון מניין הימים הנורא הזה מחר יתכנסו, בשעה 16:00, על גשר המיתרים בכניסה לירושלים המשפחה, החברים, האימא אגרנש – ואני תמיד אומר:

יחיאל חיליק בר: האישה עם העיניים הכי עצובות בעולם שראיתי בחיים שלי.

יחיאל חיליק בר: אין לה שום מושג אם אברה חי – הוא כנראה חי, אנחנו כבר כמעט כנראה יודעים להגיד את זה – אם הוא מת.

יחיאל חיליק בר: אבל את יודעת, יעל, היא לא יודעת אם הוא בריא, היא לא יודעת אם קר לו בלילה.

יחיאל חיליק בר: כמה פעמים את קמה בלילה לבדוק שהילד מכוסה.

יחיאל חיליק בר: אני, שיש לי עכשיו ילדה בת שנה.

יעל גרמן: אצלי זה כבר הנכדים.

יחיאל חיליק בר: אצלך זה הנכדים.

יחיאל חיליק בר: כמה כאב, כמה חוסר רגישות.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה, אפילו לא להחזיר אותו מחר; לא הכול יכולה הממשלה הזאת, בוודאי לא הממשלה הזאת.

יחיאל חיליק בר: אבל לתת מידע להורים, למשפחה, לאילן האח, שמתזז, ולחברי המטה, שלא מקבלים שום מידע אמיתי ולא רואים שום מאמץ אמיתי, אפילו כזה שנכשל, להחזיר אותו.

יחיאל חיליק בר: ואני כבר שאלתי הרבה הרבה פעמים את השאלה מה היה קורה אילו שמו לא היה אברה מנגיסטו.

יחיאל חיליק בר: אני, אדוני היושב-ראש, רוצה לשאת איתך ועם כל הבית הזה, שנכנס היום למושב החורף שלו, תפילה שבתום המושב הזה – יהיו בחירות, לא יהיו בחירות, את אברה מנגיסטו זה פחות מעניין – אנחנו נזכה סוף-סוף להפסיק את מניין הימים המשוגע הזה; בוודאי למשפחה, וגם לנו כעם וכחברה, ושנראה אותו, בעזרת השם, איתנו בבית במהרה, אמן.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שמענו היום את ראש הממשלה בנאום שחצני, יהיר, של אני ואני, והכול כל כך נפלא.

איל בן ראובן: אז אדוני ראש הממשלה, אתה קצת מנותק מהציבור.

איל בן ראובן: אני רוצה לדבר על מה שלא כל כך נפלא במדינה שלנו היום.

איל בן ראובן: אז אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, שבמדינת ישראל נרצחות נשים ובמדינת ישראל נופלים אל מותם פועלי בניין.

איל בן ראובן: רויטל חברתי ועוד נוספים דיברו על רצח נשים, ואני רוצה לדבר על הרג פועלי הבניין.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, שני הרוגים היום – זה היה כשכתבתי לפני שלוש שעות את מה שאני רוצה לומר; עכשיו זה כבר שלושה, נהרג עוד אחד בשעתיים האחרונות בהרצליה, ואתמול נהרג אחד, פועל.

איל בן ראובן: 35 הרוגים השנה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כל העוסקים בנושא הזה, כולל אלה שעושים למניעת התאונות האלה – ואם אתם רוצים, גם אני, שעוסק הרבה בעניין הזה – זכאים ביושר, במבחן התוצאה, לציון נכשל.

איל בן ראובן: והמשמעות, מבחינתי, של נכשל: שצריך לעשות יותר, שצריך לעשות אחרת.

איל בן ראובן: אי-אפשר, כבוד היושב-ראש, להמשיך ולקבל את השיטפון הנורא הזה של תאונות, הרוגים, פצועים, משפחות שכולות, כל יום.

איל בן ראובן: צריך להגדיר מצב חירום ולפעול ב-mode של חירום.

איל בן ראובן: ומבחינתי, מה זה mode חירום, כבוד השר?

איל בן ראובן: אתה יודע מה זה mode חירום.

איל בן ראובן: משמעו עבודה של יום ולילה, של מעקף ביורוקרטיות בהחלטות של מנהלים, כי כל דבר בנושא הזה לוקח חודשים; דברים שאנחנו יודעים שצריכים לעשות, אבל יש ביורוקרטיה.

איל בן ראובן: אז בשביל זה יש מנהלים, במצב של חירום, כשנהרגים אנשים כל יום.

איל בן ראובן: תארו לכם, חס וחלילה, כבוד היושב-ראש, חס וחלילה עשר פעמים, שהיו לנו 35 הרוגים חיילים או אזרחים באירועי ביטחון.

איל בן ראובן: הרי היינו יוצאים למלחמה על זה.

איל בן ראובן: אז אני אומר:

איל בן ראובן: בואו נצא למלחמה בתופעה האיומה הזאת, ובמלחמה עושים דברים אחרת.

איל בן ראובן: זה מה שצריך לעשות מחר.

איל בן ראובן: אני מבקש מכבוד השר, תעביר גם לשר חיים כץ, שעושה – דרך אגב, הוא עושה בתחום הזה, והרבה, אבל זה לא מספיק.

איל בן ראובן: גם אני עושה וזה לא מספיק, כי עובדה, התוצאות הן איומות ונוראות.

איל בן ראובן: אז צריך לעשות אחרת.

איל בן ראובן: אני מגדיר: נפילות מגובה, 70% מהנפגעים הם כאלה שנופלים מלמעלה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

איל בן ראובן: וגם התוצאות הן איומות.

איל בן ראובן: במצב הזה אנחנו יודעים מה צריך לעשות, רק הביורוקרטיה הורגת אותנו.

איל בן ראובן: זה כבר מלפני חצי שנה, לא מצליחים להזיז שלוש מילים בתקנות של הפיגומים.

איל בן ראובן: אז אני פונה – אנחנו חייבים לצאת למלחמה על העניין הזה על מנת לעצור את התופעה האיומה הזאת.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים לפני השר קרא שישיב – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברתי השרה, שר התקשורת, שר המדע, יושב-ראש הקואליציה, בקיצור כנסת נכבדה כמעט במלואה, תראו, רבותיי, אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו בהקשר של ראש הממשלה.

אורן אסף חזן: ראינו היום את המתוסכלים – זה כבר לא חמוצים ולא ממורמרים, הם פשוט מתוסכלים – את התגובה שלהם שלא רלוונטית.

אורן אסף חזן: אני דווקא רוצה להתעסק בצביעות, ידידי השר.

אורן אסף חזן: לפני כמה ימים העזתי, באמת, בעוונותיי הרבים, לתקוף את נושא ההתבוללות, העזתי לתקוף את נושא ההתבוללות.

אורן אסף חזן: עכשיו, יושבים פה חבורה של חברי כנסת שעולים אחד אחרי השני ומדברים עלינו, שאנחנו, כבוד שר התקשורת, עושים שימוש לרעה בכלים שלנו, פוגעים בדמוקרטיה.

אורן אסף חזן: אבל תבין מה קרה, שר התקשורת, כאשר אני העזתי בחוצפתי לתקוף את נושא ההתבוללות, נושא שאם לא נילחם בו בכל הכוח אין זכות קיום לעם היהודי.

אורן אסף חזן: מדהים לחשוב, וזו שיחה בפני עצמה, שכאשר היינו בגולה אלפיים שנה לחמנו על שמנו, אנשים מתו על קידוש השם, וסיפור אישי של המשפחה שלי יסופר פה בהמשך, אבל פתאום, כשיש לנו מדינה והכול קל, בכזאת קלות מוותרים.

אורן אסף חזן: אבל לא על זה אני רוצה לדבר, אני רוצה לדבר על הצביעות.

אורן אסף חזן: ומהי אותה צביעות?

אורן אסף חזן: כשאני העזתי להעלות את נושא ההתבוללות אז סיפרתי על חתונה של מגישת טלוויזיה ערבייה עם שחקן יהודי.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה קרה, כבוד שר התקשורת?

אורן אסף חזן: ועל זה צריכה לקום חקירה אמיתית, כולל פנייה להגבלים העסקיים ולכל הגורמים הרלוונטיים.

אורן אסף חזן: כלי תקשורת שקיבלו מאיתנו את הכוח לשירות ציבורי ולשידור ציבורי, שקיבלו מאיתנו את הבמה לשדר את האמת, החליטו להחרים אותי.

אורן אסף חזן: פתאום אין קול ואין עונה, פתאום בטלוויזיה מותר לקלל, מותר להכפיש.

אורן אסף חזן: תראה כמה צביעות.

אורן אסף חזן: הם יכולים להשתמש בבמה שלהם לומר מה שהם רוצים ואילו אנחנו, שמבצעים את רצון הבוחר – רוב הציבור בישראל איתנו, עיסאווי פריג', לא איתכם, רוב הציבור בישראל איתנו – אנחנו הופכים להיות הרס הדמוקרטיה.

אורן אסף חזן: אבל כשהם נותנים במה לקללות והכפשות – עיתון הארץ היום בבוקר, עיתון לאנשים שחושבים את עצמם, שם קריקטורה, מצייר אותי בתור כלב.

אורן אסף חזן: ואללה, כולכם, אתם יודעים איפה יכולים לשבת לי.

אורן אסף חזן: תציירו, תזלזלו.

אורן אסף חזן: לפני חודש, חודשיים, שלושה ציירו אותנו בתור חזירים, לפני כן אמרו על יו"ר הקואליציה הנוכחי וקודמו שהם כלבי רוטוויילר.

אורן אסף חזן: אבל אין קול ואין עונה באופוזיציה המיותמת והמשועממת, חסרת הרייטינג, הקולות, התמיכה והכותרות.

אורן אסף חזן: רבותיי, אתם צבועים, כל כך צבועים שכאשר פותחים את המילה "צביעות" במילון, יש תמונה – ולא סלפי, כמו המיוחד שלי – תמונה של הבושה באופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורן אסף חזן: אני מסיים במשפט אחד אחרון.

אורן אסף חזן: בהתבוללות אנחנו עוד ניגע, אני לא מתנצל ועוד נגיע לשם, אבל בצביעות – ואת הצביעות שלכם לא נעזוב.

אורן אסף חזן: אנחנו נמשיך לשמור על הדמוקרטיה.

אורן אסף חזן: וכמו שדאגתי לומר, ובזה אני מסיים, לאורך כל הדרך, בשעה שאתם קיללתם, הכפשתם, העלבתם: אתם תמשיכו לזלזל, לפגוע, להעליב ואנחנו נמשיך להנהיג את המדינה.

אורן אסף חזן: ותודה לך, ראש הממשלה, שציטטת מדבריי.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני רק חושב שהאופוזיציה הגיבה בקול מאוד ברור לציוץ המביש שלך בנושא לוסי אהריש.

יחיאל חיליק בר: הגיבה מאוד ברור.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שרובנו אמרנו שאנחנו מתביישים לשבת באותו בית של מי שצייץ את הציוץ המיותר והמביש הזה.

אורן אסף חזן: לא דיברתי עליכם.

אורן אסף חזן: אתם מגיבים רק על מה שנוח.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שרובנו אמרנו שאנחנו מתביישים לשבת באותו בית של מי שצייץ את הציוץ המיותר והמביש הזה.

אורן אסף חזן: אבל היושב-ראש, אתם גם מתביישים להיות יהודים.

יחיאל חיליק בר: אתה מתבייש להיות יהודי.

יחיאל חיליק בר: יהדות זה לא לצייץ את מה שצייצת.

אורן אסף חזן: כי אם אתה היית מביא הביתה ערבייה או נוצרייה או טיבטית או גויה – – –

יחיאל חיליק בר: מאיפה אתה יודע?

אורן אסף חזן: אחרת ההורים שלך היו מתביישים בך.

יחיאל חיליק בר: אתה לא יהודי יותר ממני, אורן חזן, ולא ציוני יותר ממני.

אורן אסף חזן: אני לא אמרתי שאני יותר יהודי ממך.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שהתגובות מהאופוזיציה לגבי הציוץ הבאמת-מגעיל שלך היו מאוד מאוד ברורות.

יחיאל חיליק בר: אני רק אומר את זה.

אורן אסף חזן: אני לא אמרתי שאתה יותר יהודי ממני, אבל אם לך היה חשוב העם היהודי כמוני – לשון מאזניים: love story או קיום העם היהודי, רק העם היהודי.

יחיאל חיליק בר: העם היהודי חשוב לי לא פחות ממך, אורן חזן, ועדיין כחבר כנסת לא הייתי מצייץ את ציוץ התועבה המגעיל שצייצת, אדוני.

אורן אסף חזן: אז תעזור לי להילחם בהתבוללות.

יחיאל חיליק בר: זאת לא הדרך להילחם בהתבוללות.

אורן אסף חזן: תעזור לי, תעזור לי.

אורן אסף חזן: אל תהיה כמו יאיר לפיד.

יחיאל חיליק בר: היחיד שגיבה אותך הוא בנצי גופשטיין.

יחיאל חיליק בר: אני לא ראיתי אנשים מהמפלגה שלך.

אלעזר שטרן: חיליק, חיליק, אלה שאומרים הכי הרבה – – – כל המלחמות שלהם בגיורים.

אורן אסף חזן: אפילו יאיר לפיד, אפילו יאיר לפיד אמר שהוא נגד התבוללות.

אורן אסף חזן: נכון, הוא אוהב ללכת עם, להרגיש בלי, נדבר על זה אחר כך.

יחיאל חיליק בר: אני גם לא מת שתהיה התבוללות, ממש לא, אבל יש הבדל בין זה לבין להגיב איך שהגבת על הסיפור של לוסי אהריש ובעלה.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר לך שזה בייש את הבית הזה.

אלעזר שטרן: היושב-ראש, היושב-ראש.

אורן אסף חזן: היושב-ראש רגע, שנייה.

אורן אסף חזן: אני אדבר על זה אחר כך.

אורן אסף חזן: השיח הוא לא לוסי וצחי, השיח הוא התקשורת, שהפכה את סיפור האהבה בין יהודי לערבייה ללגיטימי.

יחיאל חיליק בר: אבל זה לא מה שצייצת.

יחיאל חיליק בר: צייצת על לוסי וצחי, לא על התקשורת.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: אם התקשורת לא הייתה עושה מזה חגיגה, לא הייתי נדרש לזה.

יחיאל חיליק בר: אורן, מהיכרותי הקצרה איתך רצית שתהיה מזה חגיגה, הייתה מזה חגיגה.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה שהרווחת את הנקודות שלך.

יחיאל חיליק בר: אני אומר לך שכעמית לבית הזה הציוץ שלך בייש אותי.

אורן אסף חזן: חיליק, ברגע שאני הצלחתי להביא לסדר-היום את נושא ההתבוללות – – – אני מזמין אותך לקרוא את המאמר של אורי אורבך מ-2007, ותראה שהוא יותר חמור ויותר נוקב.

אורן אסף חזן: לא שמעתי את כולם פה – – –

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, סליחה, אתה מנהל את הישיבה יותר מאוחר.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, בבקשה, ישיב.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, תקפו את האופוזיציה שהיא לא הגיבה על הציוץ שלו.

יחיאל חיליק בר: אני אמרתי שהגבנו, והתגובה שלנו כנראה לא נשאה חן בעיניו של חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אבל את האמת היה צריך להגיד.

אורן אסף חזן: לא, אתה לא מקשיב.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, אתה לא מקשיב.

אורן אסף חזן: אין לי בעיה עם מה שאמרתם.

אורן אסף חזן: יש לי בעיה עם הצביעות, כשמצד אחד – – –

עמר בר-לב: למה אתה נותן לו עכשיו – – –

יחיאל חיליק בר: מותר לאנשים לצעוק, זה בסדר גמור, עמר.

חיים ילין: אנחנו מתים לשמוע את שר התקשורת.

חיים ילין: מעולם לא היינו כל כך – – –

יחיאל חיליק בר: אדוני, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: מעולם לא רצו כל כך שתתחיל לדבר.

אורן אסף חזן: זה כי האמת כואבת להם.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חייב כאן כמה תשובות חשובות בעקבות מה שחברי הטוב – מה גם ילין, גם שטרן, אמרו.

חיים ילין: אני מבקש ממך – – –

איוב קרא: אני גם אתייחס לזה.

איוב קרא: כאשר מדברים וכאילו יש חוסר אמון ביני לבין ראש הממשלה, לפחות לגבי חלק, אני רוצה – – –

חיים ילין: לא, מי אמר את זה?

איוב קרא: מישהו אמר.

איוב קרא: אני רק יכול לומר לכם, כאשר אני נשאל על דבר כזה אני אומר שמי שבעצם מתחיל בזה שהוא אחראי לשלוח תוך ארבע-חמש שנים לוויין לחלל, זה לא מישהו שלא מאמינים בו.

איוב קרא: כאשר חתימה שלי וחתימת ראש הממשלה בנושא סייבר, בנושא תקשורת, לכל הארגונים הכי חשובים הביטחוניים בישראל – זה לא דבר שמעורר סימני שאלה בעניין הזה.

איוב קרא: גם בנושאים שקשורים בגבולות כאן, וילין, אתה בטח תעיד על כך, לא חסכתי לרגע כדי לפתור בעיה.

חיים ילין: לא, רק מילים טובות על הטיפול שלך.

איוב קרא: אז כל מה שקשור למדינות האזור, לרשות הפלסטינית, שנפגשים במפגשים כאלה ואחרים – ניסיתי לעזור ולעשות, בגיבוי ראש הממשלה.

איוב קרא: הרבה דברים, כולל חבילות, מגיעים לישראל – 70 מיליון חבילות בשנה, ביניהן חבילות לכל מיני גורמים מאוד חשובים, ואני מופקד גם על החבילות הללו.

איוב קרא: אני נפגש – חבר הכנסת שטרן, לאיפה הלך?

אלעזר שטרן: כאן.

איוב קרא: אתה אמרת שהנסיעה שלי הייתה הסיבה למהלך הזה היום.

איוב קרא: כשאתה תדע תשובה סופית למה זה קורה היום אתה תראה כמה זה ציני לדבר במובנים הללו.

אלעזר שטרן: מהמשטרה?

אלעזר שטרן: מאיפה אני אדע את התשובה?

איוב קרא: אני יכול לומר לך שלא רק נסיעה אחת ולא שתיים.

מיקי לוי: למה הסמכויות לא עברו במאי 2014?

איוב קרא: בכל נסיעה אני מבוקש.

איוב קרא: אתה יודע למה?

איוב קרא: כי אני מהזן האמין והנאמן ושומר הסוד.

איוב קרא: זו הסיבה המרכזית לכל הדברים.

אלעזר שטרן: אה, בגלל שאתה שומר סוד?

מיקי לוי: אדוני השר, אתה שנה וחצי בתפקיד, למה הוא לא מעביר לך את זה?

איוב קרא: תכף תשמע.

איוב קרא: כשתשמע, מיקי, אתה תבקש סליחה למה זה עכשיו, חכה.

איילת נחמיאס ורבין: כולנו מקשיבים.

איוב קרא: אני אראה לכם איזה שנאה ורפש אתם זורקים עליו, כשאתם עוד לא יודעים למה זה קרה עכשיו.

איוב קרא: רפורמה, כן.

איילת נחמיאס ורבין: וגם תענה לנו – – – ערוץ 10.

איוב קרא: אם ראש הממשלה מאפשר לי לעשות רפורמה במסמכים הכי חשובים בעניין ציוד – – –

מיקי לוי: אתה רציני, אדוני השר?

איוב קרא: סליחה?

איוב קרא: לא, אני חייב להסביר כאן את כל הסוגיה הזאת, כי בכל זאת מדובר – – –

קריאה: אנחנו נצביע נגד.

איוב קרא: תצביע נגד.

איוב קרא: אני רק יכול לומר לך: גם במסמכים, בציוד שלא היה אפשרי להביא אותו לישראל, אני פתחתי את כל השוק, בגיבוי ראש הממשלה – רפורמת המסמכים.

איוב קרא: היום אנשים יכולים להכניס כמעט בלי ביקורת ציוד קשר, רחפנים, לפטופים, טלפונים, כל מה שרוצים, דבר שלא היה מעולם.

איוב קרא: זו רפורמה שאני הובלתי.

איוב קרא: דבר נוסף – – –

איילת נחמיאס ורבין: מה הקשר?

איוב קרא: מה הקשר?

איוב קרא: אני אגיע לקשר.

איוב קרא: אני אגיע לקשר, לשנאה הזאת שאתם ואחרים זורקים עלינו.

איילת נחמיאס ורבין: – – – השר קרא, אתם שונאים אותנו, אנחנו לא שונאים – – –

איוב קרא: אני אסביר, ואת בסוף תביני למה אני אומר את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקשיבה.

איוב קרא: אנחנו הבאנו את המונדיאל בחינם ואנחנו הולכים להביא את היורו בחינם ואנחנו עושים את זה גם בערבית וגם בעברית, מה שלא היה – – –

מיקי לוי: – – – לסמכויות – – –

איוב קרא: זה בגיבוי ראש הממשלה, לידיעתך.

לאה פדידה: אני מבינה רק מרוקאית.

לאה פדידה: יש גם במרוקאית?

איוב קרא: ראש הממשלה גיבה אותי – אחרי הרבה מאוד שנים לצאת לרפורמה בדואר ישראל.

איוב קרא: אנחנו הולכים בקרוב לעשות רפורמה, שבעצם ציפו לה כל כך הרבה שנים, כדי לייעל את מערכת הדואר.

איוב קרא: 40% אנחנו הולכים למכור, ובהם 20% לציבור ו-20% לבעל עניין, שותף אסטרטגי.

איוב קרא: זה בגיבוי ראש הממשלה.

איוב קרא: בנק הדואר הולך להיות חברת בת, אנחנו ננגיש אותו לפריפריה, שיהפוך להיות בנק חברתי, פעם ראשונה לשכבות החלשות.

איוב קרא: גם במינויים שעשיתי במשרד התקשורת, לא היה מינוי אחד שלא קיבלתי עליו בעצם תמיכה מקיר לקיר.

איוב קרא: מינויים, כולם מקצועיים, מהמנכ"ל עד אחרון המינויים, אתמול עם קרמרמן – הינה, אפילו חבר'ה שלי אומרים, מינוי מקצועי פר אקסלנס.

איוב קרא: לא היה דבר כזה ששר יסתכל עניינית וימנה רק אנשים מקצועיים לטובת העניין הזה.

איוב קרא: גם בעניין האירוויזיון, כל האנשים מסביב חיכו למעידה, חיכו לזה שזה לא יצא לפועל.

איוב קרא: ואני שמח שבגיבוי ראש הממשלה אנחנו לאט-לאט מתכווננים ומתקדמים לכיוון אירוויזיון שייערך בתל אביב ויהיה אירוויזיון הכי טוב שהיה בהיסטוריה של העולם.

איוב קרא: אני רוצה לומר – דברים הומניטריים אני עושה בגיבוי ראש הממשלה.

איוב קרא: אתם אפילו לא יודעים עליהם.

איוב קרא: אנחנו מביאים מכל העולם הערבי היום ילדים לניתוחים בישראל – אף אחד לא מרגיש בזה ואנחנו לא עושים פוליטיקה מזה.

איוב קרא: לכו – – –

איילת נחמיאס ורבין: השר קרא, יש גבול לחוצפה.

איוב קרא: כן?

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע מה, אני שמחה שאתם עושים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד, יש פרויקטים במדינת ישראל, למשל בבית חולים וולפסון, הצל ליבו של ילד.

איילת נחמיאס ורבין: עשרות שנים עושים שם ניתוחים של ילדים.

איילת נחמיאס ורבין: תעשו לי טובה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת ישראל הטובה – – –

איוב קרא: ישראל הטובה.

איוב קרא: עם כל הכבוד לך, ישראל הטובה, את תשמעי מה אנחנו עושים ולא רק דבר שלילי ורפש.

איילת נחמיאס ורבין: – – – לא, יש גבול – – –

איוב קרא: עם כל הכבוד.

איוב קרא: כי אנחנו נמצאים – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

איוב קרא: ואני עשיתי את זה.

איוב קרא: אני הבאתי את זה, אני גרמתי לזה לפחות.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נחמיאס, תודה.

איוב קרא: אתם רק זורקים רפש ושנאה.

איילת נחמיאס ורבין: – – – אתה חוצפן.

איוב קרא: זה חוצפה מצידך.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נחמיאס, בבקשה.

איוב קרא: בתקופה שלך היה להביא פצועים לבתי חולים?

איוב קרא: את הבאת אותם?

איוב קרא: את הבאת אותם?

איוב קרא: אני הבאתי אותם.

איוב קרא: אני שברתי את הראש איך להביא אותם.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה, חברת הכנסת נחמיאס, להירגע בבקשה.

יחיאל חיליק בר: להירגע, בבקשה.

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, מיקי.

איוב קרא: אני הבאתי אותם, כן.

איוב קרא: יש פרוטוקולים.

יחיאל חיליק בר: מיקי, תנו לשר לסיים, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה קשור – – –

איוב קרא: חוצפה.

איוב קרא: חוצפה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נחמיאס, אני קורא קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

איוב קרא: חוצפה.

איוב קרא: רק מה – אתם רוצים להפוך שחור ללבן ולבן לשחור?

איילת נחמיאס ורבין: לא, להפך – –

יחיאל חיליק בר: איילת, אני לא רוצה להוציא אותך, נו.

איילת נחמיאס ורבין: – – תעשה את מה שאתה צריך.

איילת נחמיאס ורבין: תענה לנו על השאלה למה העברת הסמכויות – – –

איוב קרא: אני אענה מה שאני חושב לפי התקנון.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת נחמיאס.

איוב קרא: עם כל הכבוד.

איוב קרא: עם כל הכבוד לך, אתם לא תעשו דברים שליליים.

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, מיקי לוי.

יחיאל חיליק בר: תודה.

איוב קרא: אתם רק רוצים לזרוק רפש.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

איוב קרא: מדינת ישראל – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נחמיאס, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יחיאל חיליק בר: באמת, די.

איוב קרא: עם כל הכבוד – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – די, מספיק, נמאס.

איוב קרא: עם כל הכבוד, דברים שנעשים מתחת לרדאר – אתם גם לועגים לזה.

איוב קרא: אתם רואים אותי בתמונה עם א-סיסי – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

איוב קרא: – – ואתם אומרים שזה שקר.

איוב קרא: רואים אותי יושב ליד א-סיסי.

מיקי לוי: מי אומר – – – תסביר לנו – – –

איוב קרא: אתם אומרים: לעג, שקר, כי אתם לא מוכנים להשלים עם זה שהימין מסוגל לעשות שלום ואתם פאסה.

איילת נחמיאס ורבין: הלוואי.

איוב קרא: אתם לא יודעים לעשות שלום.

איילת נחמיאס ורבין: – – – לך תעשה שלום, באמת – – –

איוב קרא: את תלמדי להקשיב, לא לעשות רעש.

יחיאל חיליק בר: איילת נחמיאס, את בקריאה שנייה, אני מבקש.

מיקי לוי: ממתי התמונה?

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי, אתה בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יחיאל חיליק בר: די.

איוב קרא: אנשים רוצים לעשות כל דבר שחור משחור בצד הזה.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איוב קרא: אפילו רואים בעיניים – צוחקים עלינו – –

איילת נחמיאס ורבין: אתם אלה שמדברים עלינו בצורה כזאת, אתם לועגים לנו – –

איוב קרא: – – כי קשה להם לקבל את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: – – לא אנחנו עליכם.

איילת נחמיאס ורבין: אתם – – –

איוב קרא: קשה לכם לקבל את האמת, שיש עשייה ומתקדמים בעשייה.

איוב קרא: בעוד עשרה ימים תראי אותי איפה אני אנחת גלוי, כדי שיותר תתרגזי.

איוב קרא: בטח.

קריאות: – – –

מרב מיכאלי: – – – יש לכם רוב.

מרב מיכאלי: נו, איוב, בוא נצביע.

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה רוצה קפה בחוץ, אני יכול לארגן לך.

איוב קרא: כל כך טוב, שקשה לכם להשלים עם זה.

איוב קרא: אז לעצם העניין, עם כל הכבוד – – –

יחיאל חיליק בר: נא לאפשר לשר לסיים.

קריאה: אז שיסיים.

איוב קרא: עם כל הכבוד, הסוגיה הזאת שלפני

איוב קרא: כם היום – –

יחיאל חיליק בר: אז תאפשרו לו.

איוב קרא: – – היא החוק במדינת ישראל.

איוב קרא: החוק במדינת ישראל מחייב שסמכויות בזק, יהיה בהן שר התקשורת וראש הממשלה.

מרב מיכאלי: איוב.

מרב מיכאלי: איוב, יש לכם רוב.

קריאות: – – –

איוב קרא: אני נמצא יחד עם ראש הממשלה מהיום הראשון, גם בדברים הכי דיסקרטיים.

איוב קרא: פשוט מאוד.

איוב קרא: פשוט מאוד, ראש הממשלה על פי החוק היה צריך להיות יחד איתי.

איוב קרא: זה החוק מאז ומתמיד.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יחיאל חיליק בר: מיקי, בבקשה.

איוב קרא: ראש הממשלה, כאשר היועץ המשפטי לממשלה אמר לו שיש ניגוד עניינים – זז הצידה, העביר את זה לגורם אחר, ביטחוני בכיר.

שולי מועלם-רפאלי: איוב, עליזה אומרת זהו.

איוב קרא: העביר את זה מזמן.

איוב קרא: רק מה, היועץ המשפטי לממשלה אמר שצריך נבחר ציבור, ואז ראש הממשלה אמר שכל הסמכויות יהיו לשר התקשורת, ועל זה אנחנו מצביעים היום.

איוב קרא: אז תפסיקו לזרוק רפש, תפסיקו עם שנאת אחים חינם.

איוב קרא: כל כך טוב כאן, והממשלה מצליחה ומביאה בשורה טובה.

איוב קרא: תפסיקו עם השטויות האלה שאתם כל היום – רפש, רפש, רפש.

איוב קרא: לא יעזור לכם.

איוב קרא: אנשים אינטליגנטיים רואים אותנו.

איוב קרא: אני מבקש לאשר את זה.

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: מיקי, הוא ירד.

יחיאל חיליק בר: באמת.

איוב קרא: השנאה שלכם לאנשים, לימין, זה עובר כל גבול.

יחיאל חיליק בר: זה היום הראשון של רוברט טיבייב, עשית לו טראומה כבר, מסכן.

יחיאל חיליק בר: יושב לידך עם כל הצעקות.

איילת נחמיאס ורבין: – – – החמוצים – – –

יחיאל חיליק בר: חברים, נא לשבת, מי שרוצה להצביע.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה על הודעת הממשלה בהתאם לסעיף – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: כבוד השר.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר.

איוב קרא: שנאה עיוורת, בגלל שאני דרוזי.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר.

מיקי לוי: חס וחלילה – – –

איוב קרא: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה.

קריאות: – – –

איוב קרא: לא מתביישים, אלעזר ומיקי.

איוב קרא: לא מתביישים – – – כמוני.

מיקי לוי: אדוני השר – – –

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי, די, די, די.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר, אבל אתם גם גוררים אותו, אז די.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה על הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר התקשורת את הסמכויות הנתונות לראש הממשלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 6 בעד הודעת הממשלה – 49 נגד – 35 נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכויות מראש הממשלה לשר התקשורת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 49 בעד, 35 נגד, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הודעת הממשלה אושרה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו – תביאו כוס מים לשר, באמת, נו.

תמר זנדברג: – – – פאשיסטים?

תמר זנדברג: התבלבלת.

איוב קרא: אימא של הפאשיסטים – – –

קריאות: – – –

תמר זנדברג: מה זה?

תמר זנדברג: הלו.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אני עובר – – –

עיסאווי פריג': – – – אתה לא יודע מה יוצא מהפה שלך.

עיסאווי פריג': בושה, שר של בושה.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, תודה.

יחיאל חיליק בר: השר יצא.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: עיסאווי, כשאתם קוראים לנו פאשיסטים זה בסדר?

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: לכם הכול מותר, אה?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש – – – על הצביעות הזאת.

אורן אסף חזן: [מס' מ/1241; דברי הכנסת, מושב רביעי, חוב' ל"ב, ישיבה 355, עמ' 30181; נספחות.

אורן אסף חזן: ]

יחיאל חיליק בר: חברים, אני עובר להצעת חוק הקולנוע (תיקון מס' 5) – חברת הכנסת פדידה, מה קורה?

יחיאל חיליק בר: יום ראשון – התשע"ט–2018, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: היא הונחה על שולחן הכנסת וקיבלה פטור מחובת הנחה.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך יעקב מרגי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, הסעיף הקודם הסתיים, אני מבקש להירגע ולאפשר לחבר הכנסת מרגי להציג את חוק הקולנוע.

קריאות: – – –

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, הוא – – –

יחיאל חיליק בר: מיקי, עשית לרוברט טיבייב טראומה מהיום הראשון שלו בכנסת, באמת.

יחיאל חיליק בר: תראה, מסכן, האוזן שלו אדומה.

יחיאל חיליק בר: באמת.

יחיאל חיליק בר: בחרת ואחד מקום, טיבייב, ליד מיקי לוי.

יחיאל חיליק בר: תנחומיי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, לאפשר ליו"ר ועדת החינוך להציג את החוק, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המורה שלי לא היה מתחיל ללמד עד שלא היה שקט בכיתה.

יחיאל חיליק בר: חברים, אני מבקש לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: מי שרוצה יכול לצאת החוצה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: יהודה גליק, היו שקטים כשדיברת דברי טעם, נכון?

יחיאל חיליק בר: אז יאללה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הקולנוע (תיקון מס' 5), התשע"ט–2018.

יעקב מרגי: הצעה זו היא הצעת חוק ממשלתית, ומוצעים בה כמה תיקונים לחוק הקולנוע, התשנ"ט–1999.

יעקב מרגי: מוצע לתקן את סעיף 3 לחוק, שעניינו תפקידי מועצת הקולנוע, ולהסמיך במסגרתו את המועצה לברר באופן עצמאי קבילות שהוגשו בידי מי שרואה את עצמו נפגע מדרכי העבודה וההתנהלות של קרנות הקולנוע או מאי-עמידתן של הקרנות בהוראות מבחני התמיכה, ובלבד שהמועצה תעסוק בקבילות הנוגעות לנושאים דיוניים בלבד.

יעקב מרגי: כמו כן, מוצע לתקן כמה סעיפים הנוגעים למועצת הקולנוע ולהתאימם לתבניות החקיקה המקובלות כיום.

יעקב מרגי: במסגרת זו מוצע לתקן, בין השאר, את הסעיפים הנוגעים לתקופת הכהונה של חבר המועצה, הפסקת כהונה וסדרי עבודת המועצה.

יעקב מרגי: תקציב הקולנוע מעוגן בסעיף 11 לחוק.

יעקב מרגי: מוצע למחוק את סעיף קטן (ב) שבו, שלפיו מקורותיו של תקציב הקולנוע יהיו התמלוגים שמשולמים למדינה לפי הוראות חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו וחוק התקשורת (בזק ושידורים).

יעקב מרגי: הסדר זה אינו משקף את המצב הנוהג בפועל זה שנים, שלפיו תקציב הקולנוע ממומן מאוצר המדינה לפי הסכם חמש שנתי עם משרד האוצר.

יעקב מרגי: מוצע לתקן גם את סעיף 12 לחוק ולהוסיף בו הסדר לעניין מאגר לקטורים שתנהל מועצת הקולנוע.

יעקב מרגי: הלקטורים – בעברית צחה: קוראים מעריכים – מועסקים בידי קרנות הקולנוע, ותפקידם לבחון ולהעריך תסריטים המוגשים לקרנות הקולנוע במסגרת בקשות לסיוע כספי שמגישים יוצרים לקרנות.

יעקב מרגי: לפי המוצע, הקרנות יעסיקו לקטורים בהתאם להוראות מבחני התמיכה שנקבעו לפי החוק, ובלבד שכלל הלקטורים יהיו מקרב מאגר שתנהל מועצת הקולנוע.

יעקב מרגי: יודגש כי המאגר לא יוגבל בהיקפו וכי הזכאות להיכלל במאגר תהיה בידי כל מי שעומד בתנאים הקבועים בחוק: השכלה או ניסיון מקצועי בתחום הקולנוע או בתחומים שהם בעלי זיקה לכך.

יעקב מרגי: אדם המבקש להירשם במאגר הלקטורים יוכל, לפי בחירתו, להצהיר בטופס הבקשה כי הוא משתייך לפריפריה, כהגדרתה בסעיף המוצע.

יעקב מרגי: עוד מוצע להבהיר בחוק את סמכותו של השר לקבוע במבחני התמיכה הוראות נוספות לעניין הפריפריה והלקטורים.

יעקב מרגי: עוד מוצע להוסיף לחוק את סעיף 13א ולאפשר בו מסלול סיוע נוסף לסרטי קולנוע שלא באמצעות מנגנון התמיכה של קרנות הקולנוע.

יעקב מרגי: לפי הסעיף המוצע, השר יקבע בתקנות כי סכום מתוך תקציב הקולנוע, בשיעור שלא יפחת מ-15% ושלא יעלה על 20%, יוקצה לטובת מי שמסייע להפקת סרטים ישראליים לצורך השאת רווחים, וכן לטובת סרטים ישראליים, בהתאם למידת ההצלחה המסחרית שלהם בבתי הקולנוע, ובלבד שהופקו בלא סיוע של קרנות הקולנוע.

יעקב מרגי: השר יהיה רשאי גם לקבוע הוראות לעניין סכום שלא נוצל במלואו לפי סעיף זה.

יעקב מרגי: במקביל להליך החקיקה, ועל מנת להגיע להסכמות בענייו הצעת החוק – חבריי עפר שלח, יוסי יונה, מירב בן ארי – הוסכם כי ייווסף לתקציב השנתי של הקולנוע סכום של כ-20 מיליון שקלים חדשים לשנה, ועל כך אני מבקש להודות לשר האוצר חבר הכנסת משה כחלון, לשרת התרבות חברת הכנסת מירי רגב וכן לראש מטה שר האוצר נדב שיינברגר, שהוביל וגישר בין משרד התרבות, ועדת החינוך וחברי הכנסת המסתייגים – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, שר האוצר אינו חבר כנסת.

יעקב מרגי: מקבל את התיקון, לפרוטוקול.

יעקב מרגי: – – ובכך הגענו להבנות והוספה בתקציב.

יעקב מרגי: אני שמח שבכך הצלחנו להביא את הצעת החוק היום למליאה תוך הסכמות, ולבטל את רוב ההסתייגויות שהוגשו לחוק.

יעקב מרגי: במהלך זה נחסכו שעות רבות של עבודת מטה של המחלקה המשפטית, מזכירות הכנסת, הדפוס, וכן נחסכו שעות רבות של דיוני סרק – מה שנקרא בפינו פיליבסטר.

יעקב מרגי: אני מבקש מהכנסת לדחות את כל ההסתייגויות שהוגשו ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שאישרה הוועדה, בתוספת הסתייגויות שהגישה שרת התרבות והספורט.

יעקב מרגי: לסיום, אבקש להודות שנית לשר האוצר משה כחלון, לשרת התרבות חברת הכנסת מירי רגב, וכן למנכ"ל משרד התרבות מר יוסי שרעבי, לראש מטה שר האוצר, כפי שאמרנו, נדב שיינברגר, ליועצת הנמרצת של שרת התרבות, הגב' חן קדם, לחברת הכנסת מירב בן ארי, שסייעה בידי להביא את ההבנות, לחברי הכנסת מסיעות הבית על שיתוף הפעולה, ואחרונים חביבים, לפני התודות לצוות – לארגונים האזרחיים השונים אשר ליוו את תהליך החקיקה.

יעקב מרגי: ובסוף – להודות לעו"ד מירב ישראלי, היועצת המשפטית של ועדת החינוך, לעו"ד תמי סלע, למתמחה דניאל כהן, למתמחה אורן בן חמו, לצוות ועדת החינוך התרבות והספורט, וכן לצוות לשכתי, ובראשו גב' פנינה שלי איפרגן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, אני מבקש להצביע בעד החוק ולדחות את כל ההסתייגויות, פרט להסתייגויות של השרה מירי רגב.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יחיאל חיליק בר: אני עובר עכשיו לרשימת המסתייגים.

יחיאל חיליק בר: ראשון המסתייגים – חבר הכנסת יוסי יונה, יש לך עד עשר דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת עפר שלח, חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, למרות השינויים שנערכו בחוק, וזאת לאחר מאבק ממושך שלנו ושל חברות וחברי הקואליציה, החוק הזה הוא עדיין חוק רע – הוא חוק רע בשל תוכנו והוא חוק רע בשל הנסיבות שבהן הוא בא לעולם.

יוסי יונה: כפי שאתם זוכרים, הדיונים בחוק הזה בעצם פחות או יותר סיימו את הכנס האחרון – לא אומרים מושב, נכון, אדוני היושב-ראש?

יחיאל חיליק בר: נכון.

יוסי יונה: הכנס האחרון.

יחיאל חיליק בר: אבל הכנס האחרון היה גם סוף המושב.

יוסי יונה: הכנס האחרון, שהיה סוף המושב האחרון, הם סיימו אותו בצרימה.

יוסי יונה: אנחנו סיימנו, או הדיון בחוק הזה סיים בצרימה את הכנס ההוא, משום שאז הצלחנו לסכל, ולו באופן זמני, את החוק הזה על ידי כך שקיימנו דיונים קדחתניים, נוקבים, יסודיים, בוועדת החינוך של הכנסת.

יוסי יונה: הצלחנו גם עתה, הצלחנו גם עתה להביא לכמה שינויים משמעותיים בחוק הזה.

יוסי יונה: ואחד מהם, אם לא העיקרי, אולי העיקרי, זו התוספת שניתנת ליוצרים.

יוסי יונה: הם אלה שעמדו למול עינינו.

יוסי יונה: ואנחנו יודעים, חברות וחברי הכנסת עד כמה יוקרתה, עד כמה עד כמה איכותה של תעשיית הקולנוע בישראל היא גבוהה, עד כמה היא גבוהה.

יוסי יונה: עליה נאמר – אם היא עובדת כל כך טוב, אין מה לתקן.

יוסי יונה: If it works, אין צורך לתקן, ובכל זאת, השרה ביקשה לתקן.

יוסי יונה: אז אם כן, הצלחנו וחייבים בוודאי לומר, להודות גם לשר האוצר על כך שהוא אכן הסכים להעלות ב-25% את התקציב, תקציב חוק הקולנוע, כך שהיוצרים לא ייפגעו.

יוסי יונה: אז אם כן, תודות.

יוסי יונה: זה יפה ונחמד מצידו.

יוסי יונה: הצלחנו גם, בניגוד לרצונה של השרה או לפחות על פי הנוסח הראשון של החוק כפי שהוא הובא בפנינו – השליטה של משרד התרבות במאגר הלקטורים.

מירי רגב: – – –

יוסי יונה: מה לא הצלחנו בכלום, גברתי?

מירי רגב: – – –

יוסי יונה: לא, גברתי.

יוסי יונה: אז חבל שאני לא מביא, חבל שאני לא מביא את נוסח החוק כדי להראות לך ששם כתוב שמאגר הלקטורים הוא תחת שליטה ופיקוח ישיר של משרד התרבות.

יוסי יונה: כן, הסעיף הזה ירד.

יוסי יונה: עדיין, עדיין אנחנו מוצאים בעיה בכך שקיימת זיקה, לטעמי גבוהה מדי, חזקה מדי, בין משרד התרבות לבין מאגר הלקטורים.

יוסי יונה: אז אם כן, גם שם הצלחנו, הצלחנו לרופף את האחיזה של משרד התרבות במאגר הלקטורים והצלחנו גם להגדיל את מספר הלקטורים במאגר.

מירי רגב: – – – אתם יושבים באופוזיציה, אתם מברברים – – – כלום.

יוסי יונה: הצלחנו, גברתי.

יוסי יונה: כדי להזכיר לך, כדי להזכיר לך – אני מבקש מהיושב-ראש לזכור ששרת התרבות מירי רגב מפריעה לי בנאומי, ולכן, אם אידרש לכך, תצטרך להוסיף לי קצת זמן, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: זו הייתה הערה קצרה.

יוסי יונה: אז אם כן, גברתי, כדי להזכירך – אתם סיימתם את הכנס של המושב הקודם בבושת פנים כי לא הצלחתם לקדם את החוק הזה בגלל העבודה הפרלמנטרית הטובה, הנוקבת, היסודית שלנו בוועדת התרבות.

יוסי יונה: בבושת פנים סיימתם את הכנס הזה.

יוסי יונה: אז אם כן, כפי שאני אומר, הצלחנו להביא כמה שינויים, אבל לא עלה בידנו – וכאן גברתי, את צודקת – לא עלה בידנו להעביר את החוק הזה מן העולם.

יוסי יונה: וכפי שאמרתי, החוק הזה הוא בלתי ראוי בעליל.

יוסי יונה: ולך, גברתי שרת התרבות, אני רוצה לומר: קיים פער אדיר ותהום עמוקה בין האופן שאת מבינה את תפקידך לבין תפקידה או תפקידו של שר או שרת תרבות במדינה נאורה, דמוקרטית.

יוסי יונה: קיים פער אדיר בין האופן שבו את מבינה את תפקידך – שר, שרת חינוך צריכים לאפשר; שר, שרת חינוך צריכים להיות אלה שמגינים מפני אחרים שרוצים להצר את צעדיה של התרבות, להצר את חופש היצירה.

יוסי יונה: והינה, את באה כמעט מדי חודש בחודשו עם עוד יוזמת חקיקה שהיא, היא היא – כוונתה להצר את חופש הביטוי של היצירה.

יוסי יונה: מסימניה של חברה דמוקרטית, גברתי השרה, שאנחנו יכולים להכיל בתוכנו גם דברים שאנחנו לא אוהבים.

יוסי יונה: זה מאפיין יסודי, גברתי, בחברה דמוקרטית; לסבול, להכיל את מה שאנחנו לא אוהבים.

יוסי יונה: והתפיסה שלך, גברתי, היא: כל מה שאנחנו לא אוהבים אנחנו נוציא.

יוסי יונה: כל דבר שאיתו אנחנו לא מסכימים – אנחנו נוציא.

יוסי יונה: ולכן, למרות דבריו של ראש הממשלה, שעמד כאן לפני שעות ספורות ושיבח ופיאר את הדמוקרטיה הישראלית, הרי אתם עושים בדיוק הפוך.

יוסי יונה: אתם מבקשים להצר את הדמוקרטיה הישראלית, אתם פוגעים בחופש הביטוי.

יוסי יונה: אתם רוצים לפגוע בבית המשפט העליון, למרות כל הדיבור הזה שהינה, אנחנו גאים בהפרדת הרשויות במדינת ישראל.

יוסי יונה: לא, גברתי, אתם רוצים לטשטש את הגבולות בין הרשויות בישראל.

יוסי יונה: אתם רוצים להצר את מקומו של בית המשפט ככזה שיש בידו את הסמכות לביקורת שיפוטית, זה מה שאתם רוצים לעשות.

יוסי יונה: ואנחנו כחומה בצורה נגד הניסיונות הללו, שפוגעים באופייה ובדמותה של הדמוקרטיה הישראלית.

יוסי יונה: כן, כן, קיים חשש.

יוסי יונה: אכן, אנחנו עדיין דמוקרטיה.

יוסי יונה: כן, קיים פחד.

יוסי יונה: אכן, אנחנו הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, אבל אם אנחנו נמשיך איתכם או אם אנחנו נאפשר לכם ללכת באותו הכיוון שאתם פוסעים בו, הרי שהעלטה תיפול על הדמוקרטיה הישראלית, גברתי שרת התרבות, כפי שהדבר גם בא לידי ביטוי בחוק שעוד עומד ליפול עלינו, חברי אלי אלאלוף – חוק הנאמנות.

יוסי יונה: אנחנו הולכים לעשות מבחנים ליוצרים ולסופרים ולקולנוענים וללקטורים, ולמי עוד?

יוסי יונה: מה אמור אדם לעשות על פי חוק הנאמנות, לעמוד דום חצי שעה?

יוסי יונה: לשיר את התקווה?

יוסי יונה: וכולנו אכן שרים את התקווה בנסיבות מתאימות.

יוסי יונה: הרי אין פה מחלוקת בינינו, אין מחלוקת בינינו באשר לאופייה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יוסי יונה: ההבדל העקרוני בינינו – שאנחנו חרדים לאופי הדמוקרטי של המדינה שלנו, והחרדה הזאת היא גם זו שמאפשרת לנו והיא גם זו שמורה לנו לשמור על חופש הביטוי.

יוסי יונה: גם כאשר עולות הצגות וגם כאשר מוקרנים סרטים, וגם כאשר נכתבים דברים שאינם עולים בקנה אחד עם הרגישויות שלנו, עם ההעדפות הערכיות שלנו – גם כאשר אלה הם פני הדברים, אנחנו מכילים אותם כי אנחנו חזקים.

יוסי יונה: והחוסן של הדמוקרטיה הוא ביכולת שלה להכיל גם את הדברים שאנחנו לא אוהבים.

יוסי יונה: ויחד עם זאת, תראו איזה יופי, ראש הממשלה עמד כאן ודיבר על חוסנה וחוזקה של מדינת ישראל; אכן, אכן דברים נכוחים, אכן דברים אמיתיים.

יוסי יונה: אבל כיצד ניתן להסביר שמצד אחד מדינת ישראל היא כל כך חזקה וכל כך חסונה, והממשלה כל כך פרנואידית וכל כך פחדנית מכל ציוץ ומכל אמירה?

יוסי יונה: מה הפחד הזה שנופל עליכם?

יוסי יונה: הרי אנחנו באמת מדינה חסונה, אנחנו באמת מדינה דמוקרטית.

יוסי יונה: אז למה להצר?

יוסי יונה: למה לסכור את פיהם של אנשים?

יוסי יונה: למה לפגוע בחופש היצירה?

יוסי יונה: למה?

יוסי יונה: אדרבה, בואו ונמשיך להיות או בואו נקווה להיות – אנחנו, אולי, כבר לא כל כך אור לגויים.

יוסי יונה: אבל הינה, זה אידיאל שנמצא בפנינו, להיות אור לגויים.

יוסי יונה: ואתם, באופן שיטתי, באופן עקבי, מחבלים ביכולת שלנו להיות אכן אור לגויים.

יוסי יונה: זה דבר איום ונורא.

יוסי יונה: כמה מילים, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: לא, אבל ממש משפט סיכום.

יוסי יונה: תודה.

יחיאל חיליק בר: לא, הערה מותר.

יחיאל חיליק בר: ממש סיכום.

יוסי יונה: עמד כאן ראש הממשלה ושוב שיבח ופיאר את מדינת ישראל.

יוסי יונה: אני אוהב את הנאומים שלו.

יוסי יונה: מי שישמע אותם יחשוב שאנחנו במדינה אידיאלית.

אורן אסף חזן: שני נאומים שונים – – – אתה אוהב את הנאומים שלי?

יוסי יונה: אין פערים בין עשירים לעניים, אין פערי שכר – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא.

יחיאל חיליק בר: הוא אחרי הזמן שלו.

יוסי יונה: – – מהגבוהים בעולם המערבי, אין מספר הילדים הגדול ביותר מתחת לקו העוני.

אורן אסף חזן: – – –

יוסי יונה: אין בעיית דיור.

יוסי יונה: אין.

יחיאל חיליק בר: יוסי, משפט סיכום.

יוסי יונה: יש תמונה אידילית ואידיאלית של ישראל.

יוסי יונה: וואו.

יוסי יונה: אם כן, זה היה אחד מנאומי השקר הגדולים ביותר שניתנו כאן מעל בימת הכנסת.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה לך.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עפר שלח.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מאנשים לעמוד בזמנים.

יחיאל חיליק בר: אני ממש מבקש.

יהודה גליק: הלילה עוד צעיר.

יחיאל חיליק בר: יהודה, אתה יכול להישאר פה גם אחרי סגירת המליאה.

יחיאל חיליק בר: אני אאשר לך חריג, בסדר?

יחיאל חיליק בר: כמה שתרצה.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, אני מבטיח אפילו לקצר יחסית לזמן שיינתן לי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: זה תמיד מבורך.

עפר שלח: שרת התרבות לא טורחת כמובן להיות גם בדיון הזה.

עפר שלח: היא קמה ויצאה באמצע דבריו של חברי יוסי יונה – כי מה זה מעניין אותה?

עפר שלח: כל החוק הזה לא מעניין אותה.

עפר שלח: אני רוצה להזכיר שאנחנו לא מדברים על חוק הקולנוע, אנחנו מדברים על תיקון לחוק הקולנוע.

עפר שלח: חוק הקולנוע המקורי עבר בשנות ה-90, והפך מה שהיה ענף מקרטע – אני יכול לספר לך, חברי אלי אלאלוף:

עפר שלח: לפני 20 שנה בערך הייתי לקטור באחת מקרנות הקולנוע – אז הייתה קרן אחת, בעצם, והיום היא אחת מקרנות הקולנוע.

עפר שלח: לא היו לנו סרטים לאשר, לא היו לנו תסריטים לאשר.

עפר שלח: חיפשנו בנרות לאיזה תסריטים אפשר לתת כסף כדי שהענף הזה ימשיך להתקיים.

עפר שלח: והיום, תודות לחוק הקולנוע, תודות לדברים שנקבעו בו בשנות ה-90, תודות לכסף שנקבע בו שהמדינה חייבת להקציב לקולנוע, יש לנו תעשייה משגשגת.

עפר שלח: ולא רק שיש לנו תעשייה משגשגת, יש לנו תעשייה שעומדת בכל הדברים שלכאורה בגללם שרת התרבות ביקשה לעשות את התיקון הזה.

עפר שלח: אני רוצה להקריא לכם מתוך הנתונים שהציגו לנו בוועדה, אחת מקרנות הקולנוע הציגה את הפריסה.

עפר שלח: שרת התרבות אומרת: היא רוצה פריפריה, היא רוצה גיוון, היא רוצה שיעסקו במגוון של נושאים – בבקשה: משנת 2011 עד 2017, על ידי קרן הקולנוע הזאת, אושרו סרטים, ו-28% מהסרטים האלה נעשו על ידי נשים, 40% מהסרטים האלה עסקו בנושאים שנוגעים או בעדות ישראל או בנושאים דתיים או בנושאים להט"ביים, 43% מהם מתרחשים בפריפריה וצולמו בפריפריה, 47% מהם היו של במאים בסרט ראשון.

עפר שלח: אז כשיוסי יונה אומר, או אנחנו אומרים: באו פה לתקן משהו שהוא לא שבור – לא; באו לשבור משהו שהוא מתוקן מאוד, שמייצר יצירה ישראלית נהדרת, שגם ישראלים נהנים ממנה – פעם לא היינו הולכים לסרטים ישראליים, היום אנחנו הולכים – וכמובן גם זוכה בפרסים בחו"ל ומייצגת את ישראל בחו"ל.

עפר שלח: אבל את שרת התרבות, בדיוק כמו הדברים שאנחנו אומרים פה, בדיוק כמו חוק שהיא העבירה – איזה זלזול זה בכנסת.

עפר שלח: אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, שחלק מההצלחה שלנו למנוע את העברת החוק הזה בסוף המושב הקודם נבע מזה שאפילו יושב-ראש הכנסת, נקעה נפשו מההתנהגות של שרת התרבות.

עפר שלח: יו"ר ועדת החינוך, שבאמת ניהל את הדיונים האלה בתבונה ובידידות, ועזר לנו לשנות מאוד את החוק ולהשיג את הסכום הנאה שהשגנו לקולנוע – ותודה גם לשר האוצר, שהסכים בסופו של דבר לתת את הסכום הזה – נקעה נפשם מהדרך שבה שרת התרבות ניהלה את הדיונים סביב החוק הזה.

עפר שלח: חבר הכנסת מרגי אמר במפורש: אם זה היה תלוי בי, החוק הזה היה עף דרך החלון.

עפר שלח: אבל את מירי רגב הדבר היחיד שעניין – אתם יודעים מה?

עפר שלח: זה הכישלון, הפרדוקס שהיא מייצרת לנו כחברי כנסת וכאנשים שאכפת להם.

עפר שלח: כל מה שהיא רוצה זה לריב.

אורן אסף חזן: עפר, קיבלתם כסף כדי לא לדבר עליה, לא יפה.

עפר שלח: מה זאת אומרת "כדי לא לדבר עליה"?

עפר שלח: סיכמנו שלא יהיה פיליבסטר, ולא יהיה פיליבסטר.

עפר שלח: זה הדבר היחיד שסיכמנו.

עפר שלח: היא, הרי, לא רוצה לתקן או לא לתקן את הקולנוע, היא רוצה לריב.

עפר שלח: היא רוצה שנעמוד פה והיא תוכל אחר כך להראות איך היא הכניסה לקפוצי התחת האלה – זה ביטוי שלה, לא שלי – ואיך היא יצרה מצב שבו שוב הוכחנו לגבי משהו בתרבות הישראלית, כמו שהיא אמרה על התאגיד, שאם אנחנו לא שולטים בזה מה זה שווה לנו.

עפר שלח: ולחוק הזה היא הכניסה סעיף אחד ספציפי, שנתפר למידותיו של אדם אחד ספציפי, שנדרשה בו חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, ספציפית – ואני מקבל לחלוטין שהיועץ המשפטי לממשלה אומר משהו בדברים האלה, אבל קשה להגיד שהשתכנעתי מהנימוקים שהיו בה – שנועדה להעביר כסף לאדם שתרם כסף לשרה רגב, לאדם שנמצא עם השרה רגב בנסיבות חברתיות.

עפר שלח: הדבר הזה הוא כבר הרבה מעבר לפגיעה בקולנוע עצמו.

עפר שלח: אז מול כל הדברים האלה ניצבנו בוועדה, ניהלנו על זה מאבק, חבריי באופוזיציה ואני, הסתייענו, באמת אני אומר, ביו"ר הנבון של ועדת החינוך, ובסופו של דבר הצלחנו למנוע את השליטה הפוליטית במאגר הלקטורים.

עפר שלח: בסופו של דבר, יהיה מאגר לקטורים רחב, לפחות 200 איש.

עפר שלח: אם הוא לא יהיה 200 איש, יוכלו לבחור גם מחוץ, וזה אומר, שבניגוד למה שהשרה רצתה – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום, אדוני.

עפר שלח: – – היא לא תוכל לשלוט במאגר הזה.

עפר שלח: הוספנו 25% לתקציבי הקולנוע בארץ, ועדיין, כמו שאמר חברי יוסי יונה, לפנינו חוק רע ואנחנו נתנגד לו.

עפר שלח: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מאיר כהן, גם לך יש עד חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת זנדברג.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, לא חשבתי לעלות, אבל אני רוצה לדבר על משהו שבזמן האחרון, בימים האחרונים, הפך להיות לנושא ציבורי, ובשבילי הוא נושא פרטי.

מאיר כהן: אני רוצה לדבר על לוסי אהריש.

מאיר כהן: אני רוצה לדבר על התלמידה הזאת בבית ספר זינמן בדימונה, שאותו ניהלתי, ואיך כל האנשים האפלים, הגזענים – – –

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

אורן אסף חזן: היא לא הנושא.

מאיר כהן: אל תפריע.

אורן אסף חזן: מה זה – – –

מאיר כהן: אל תפריע.

אורן אסף חזן: אתם חוטאים לתפקיד שלכם.

מאיר כהן: כל הגזענים הרימו ראש כאילו שאנחנו נמצאים במדינה שבה מותר להגיד הכול, לא במדינת היהודים – – –

אורן אסף חזן: מה זה "מותר להגיד הכול"?

מאיר כהן: הכול מותר להגיד.

אורן אסף חזן: מותר להילחם בהתבוללות.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

מאיר כהן: מי שאומר על סיפור אהבה שמישהו פיתה את השני – – –

אורן אסף חזן: איזה סיפור אהבה?

מאיר כהן: מי שראה את הסרטים כנגד היהודים בתעמולה הנאצית, היהודי זיס פיתה את האריות – בושה וחרפה.

מאיר כהן: אני לא תובע את עלבונה של לוסי – –

אורן אסף חזן: בושה שאתם מקבלים התבוללות, זו הבושה.

אורן אסף חזן: שההורים שלך במרוקו היו יושבים שבעה אם הם היו – – –

מאיר כהן: – – אני תובע את עלבונם של האנשים שלוקחים את החיים הפרטיים שלהם ושמים אותם כאן והופכים אותם לפלטפורמה לגזענות.

מאיר כהן: תתביישו לכם.

אורן אסף חזן: אתה בכלל מבין מה זה?

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

מאיר כהן: לוסי אהריש היא דוגמה ומופת לאישה – –

אורן אסף חזן: היא לא הסיפור.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני לא רוצה לקרוא לך.

מאיר כהן: – – לילדה, נערה, אישה שצמחה במדינת ישראל.

אורן אסף חזן: זה לא קשור.

מאיר כהן: והלוואי עלינו שכולנו היינו חדורי ערכים וכולנו היינו נלחמים כנגד עוולות כמו שלוסי עושה – – –

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

אורן אסף חזן: מאיר, מה זה קשור?

מאיר כהן: אז, לוסי אהריש, אלה החיים הפרטיים שלך.

מאיר כהן: אנחנו מאחלים לך מזל טוב.

מאיר כהן: המשיכי להיות מצטיינת וטובה, והמשיכי להיות מקור לגאווה, לפחות לנו בדימונה ולעוד הרבה מאוד אנשים שפגשו אותך בדרך.

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

אורן אסף חזן: למה אתה לא מסוגל לענות לי, מאיר?

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

מאיר כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת כהן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

עיסאווי פריג': עדיף שתשתוק.

עיסאווי פריג': עדיף שתשתוק.

אורן אסף חזן: גם אצלך מתנגדים.

אורן אסף חזן: גם אצלך מתנגדים.

אורן אסף חזן: אם הבת שלך הייתה מתחתנת עם יהודי היו כורתים לה את הראש.

אורן אסף חזן: כולכם צבועים.

אורן אסף חזן: כל הכבוד, כל הכבוד.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חנין, יש לך עד עשר דקות.

יחיאל חיליק בר: אני מודה למאיר כהן שתרם לנו שלוש דקות מזמנו.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, עד עשר דקות.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת, כדי לדון בחוק הזה צריך קודם כול להסיר את מסך הערפל והשקרים שאפף אותו מהרגע הראשון.

דב חנין: סיפרו לנו שהחוק הזה מדבר על שקיפות, סיפרו לנו שהחוק הזה מדבר על מגוון, סיפרו לנו שהחוק הזה מדבר על פריפריה – שלושה שקרים.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, אין בעיה של שקיפות, אין בעיה של מגוון, אין בעיה של פריפריה בקולנוע הישראלי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מחזיק בידי רשימה של יועצים אומנותיים, לקטורים, שעבדו בתחום הקולנוע בשנים האחרונות.

דב חנין: לפי תקנון הכנסת אני לא יכול להציג את הרשימה הזאת לציבור, אבל אני יכול לספר לכם, גבירותיי ורבותיי, שברשימה הזאת יש שלושה צבעים: יש צבעים של לקטורים שמסומנים בצבע אדום, והם שייכים לקבוצות מיעוט בחברה – קבוצות אתניות, קבוצות עדתיות, או שייכים לקהילות הלהט"ב; יש צבע ירוק ברשימה הזאת, של נשים; ויש צבע צהוב ברשימה הזאת, של מגורים בפריפריה.

דב חנין: הרשימה של הלקטורים שעובדים בתחום הקולנוע היא רשימה אדומה, ירוקה וצהובה – מיעוטים אתניים, דתיים, לאומיים, להט"ב, נשים ואנשי פריפריה.

דב חנין: זו המציאות.

דב חנין: אז אין בעיה של פריפריה, ואין גם בעיה של מגוון.

דב חנין: אנחנו רואים את הרשימה המדהימה של הסרטים שנעשו בקולנוע הישראלי, ואנחנו רואים מגוון עצום של סרטים ושל יוצרים.

דב חנין: "געגוע" של שבי גביזון, "אבינו" של מני יעיש, "גט" של רונית ושלומי אלקבץ, "אפס ביחסי אנוש" של טליה לביא, "וילה תומא" של סוהא עראף, "המשגיחים" של מני יעיש, "אנשים כתומים" של חנה אזולאי הספרי, "שקופים" של מושון סלמונה, "מיתה טובה" של טל גרניט ושרון מימון, "פרה אדומה" של ציביה ברקאי.

דב חנין: הרשימה היא מאוד מאוד ארוכה, אני פשוט לא אקרא את כולה.

דב חנין: "לא פה, לא שם" של מייסלון חמוד, שהיא, אגב, עכשיו מועמדת לבחירות בעיריית תל אביב ברשימת "אנחנו העיר", וזו ההזדמנות לאחל לה הצלחה ולאחל לה שגם תהיה חברת מועצת העיר תל אביב-יפו, "מכתוב" של חנן סביון, "פיגומים" של מתן יאיר, "בתולים" של מאור זגורי.

דב חנין: תראו, זו הרשימה.

דב חנין: אני, הרי, יכול לקרוא לכם עוד עשרות שמות.

דב חנין: יש פה בעיה של מגוון?

דב חנין: יש פה בעיה של פריפריה?

דב חנין: יש פה בעיה של מזרחים?

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, כל הסיפורים האלה על בעיות השקיפות, על בעיות המגוון, על בעיות הפריפריה, הם שקרים שנועדו להסוות את המטרה האמיתית.

דב חנין: אז מהי המטרה האמיתית של חוק הקולנוע, אדוני היושב-ראש?

דב חנין: אמרה את זה פעם שרת התרבות בהקשר אחר: מה זה שווה לנו אם אנחנו לא שולטים בו.

דב חנין: זה נכון, היא אמרה את זה על רשות השידור, אבל לאחר שהיא נעשתה לשרת תרבות, היא חושבת באותה צורה גם על התרבות בארץ וגם על תחום הקולנוע בארץ.

דב חנין: מה הקולנוע הישראלי שווה לנו אם אנחנו לא שולטים בו?

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, למרבית השמחה, מירי רגב לא שולטת בענף הקולנוע הישראלי, ולכן יש לנו ענף קולנוע מצוין בכל תחומי – – –

אמיר אוחנה: אם היא הייתה שולטת – – –

דב חנין: חס וחלילה, חס וחלילה.

דב חנין: היו לנו רק סרטי אימה.

דב חנין: חלקם משעשעים מאוד, אבל רובם נורא מפחידים.

דב חנין: יש לנו היום ענף קולנוע, אדוני היושב-ראש, שהוא גאווה.

דב חנין: גאווה.

דב חנין: מייצרים סרטים שלא רק נהנים מקהל גדול של צופים נאמנים פה בארץ – מייצרים סרטים שמגיעים לפסטיבלי קולנוע בעולם וזוכים לפרסים.

דב חנין: מייצרים יצירה דוקומנטרית וסרטים דוקומנטריים מעניינים, מרתקים, מלמדים, מעמיקים.

דב חנין: מייצרים סרטים שגורמים לציבור להתרגש, לצחוק, לבכות, לחשוב, להתחבר לקבוצות מגוונות ורבות בחברה הישראלית.

דב חנין: כמה יפה ענף הקולנוע בארץ הזאת, וכמה עצוב, אדוני היושב-ראש, שיש מי שאת ההישג היפה הזה, שנקרא הקולנוע בישראל, רוצה לרסק.

דב חנין: זוהי מטרת חוק הקולנוע.

דב חנין: מטרת חוק הקולנוע איננה לתקן את מה שלא שבור; מטרת חוק הקולנוע היא לרסק את מה שאיננו מקולקל, את מה שהוא יפה וראוי וטוב בחברה שלנו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, צריך להגיד בצורה גלויה שההתקפה על הקולנוע לא עומדת לבד – היא חלק מהמתקפה הכללית על התרבות; היא חלק מהמתקפה על חופש הביטוי, על חירויות היסוד של אנשים בארץ הזאת.

דב חנין: אני שמעתי, אדוני היושב-ראש, את נאומו המלא צמר גפן מתוק של ראש הממשלה כאן במליאה.

דב חנין: הוא באמת חי בארץ אחרת.

דב חנין: הוא לא קורא עיתונים, הוא לא שומע על מתקפות על אנשים שמדברים אחרת, שמנסים ליצור יצירה עצמאית, שמנסים לבקר או מבקרים.

דב חנין: את כל הדברים האלה הוא לא מכיר, הוא לא יודע, הוא לא שמע.

דב חנין: המנגנונים שהוצעו בחוק הקולנוע כדי להתנקש בקולנוע וכדי לפגוע בו היו רבים ומגוונים.

דב חנין: זה נכון שבמאבק שהתנהל בוועדה וחלק מהעיזים הרעות האלה הצלחנו להוציא, וזה גם נכון שבישורת האחרונה במאבק, ובלחץ של נציגי האופוזיציה, הצלחנו לקבל הבטחה והתחייבות ממשרד האוצר להוסיף כסף לתקציבי הקולנוע בארץ.

דב חנין: אני מברך על כל שקל שהתווסף לקולנוע הישראלי.

דב חנין: כל שקל שהתווסף לענף הקולנוע הוא שקל נכון והוא שקל ראוי.

דב חנין: אני בעד זה.

דב חנין: אבל גם ההישג הזה, אדוני היושב-ראש, לא צריך לטשטש את העובדה שמדובר פה, בסופו של דבר, בחוק שהוא גם גרוע וגם מיותר, גם מזיק וגם פוגע.

דב חנין: ונקודה אחרונה, אדוני היושב-ראש, נוגעת לשאלת ניגוד העניינים שבו נמצאת השרה מירי רגב, שרת התרבות.

דב חנין: אחד הסעיפים המוזרים בחוק הקולנוע הוא הסעיף שמאפשר להפקיע אחוז מסוים, 15% עד 20% מתקציב הקולנוע, לטובת הפקות פרטיות שלא צריכות סיוע כי הן מרוויחות כסף.

דב חנין: איפה ניגוד העניינים?

דב חנין: ניגוד העניינים נמצא בכך שהמפיק הבולט ביותר, הראשי, המרכזי, של סרטי קולנוע בישראל, הוא מיודד, חבר, תורם לשרת התרבות מירי רגב.

דב חנין: אני כתבתי בעניין הזה ליועץ המשפטי לממשלה, וענה לי היועץ המשפטי לממשלה שביקש הסברים מהשרה רגב, וענתה לו השרה רגב כך.

דב חנין: קודם כול היא אמרה לו: אני הכרתי את מר אדרי לאחר שנכנסתי לתפקידי.

דב חנין: זה סעיף 1.

דב חנין: סעיף 2, מסתבר שמר אדרי כבר תרם לי כסף עוד לפני שנכנסתי לתפקידי, בבחירות, כשעוד לא הכרתי אותו בכלל.

דב חנין: אגב, לגבי סכום הכסף שהוא תרם לי, שרת התרבות לא זוכרת בדיוק, בין 2,000 ל-4,000; מה לעשות, הסכומים מתפרסמים, זה 5,000.

דב חנין: אני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאם זו צורת הבדיקה שעושה היועץ המשפטי לממשלה, אנחנו כולנו צריכים להיות מודאגים.

דב חנין: אנחנו כולנו צריכים להיות מודאגים.

דב חנין: המכתב הזה סותר את עצמו גם בהתחלה, גם באמצע וגם בסוף.

דב חנין: ועצוב לי לראות מצב שבו שרה בישראל מכניסה את עצמה למצב כזה של ניגוד עניינים כזה.

דב חנין: היא גם אומרת: לא שתיתי קפה עם מר אדרי.

דב חנין: מסתבר שלא רק קפה, אפילו ארוחות שלמות היא אכלה איתו ביחד.

דב חנין: אז למה להגיד: לא שתיתי קפה?

דב חנין: יכולה להגיד: שתיתי קפה, אבל לא שתיתי תה.

דב חנין: אומרת: לא שתיתי כלום.

דב חנין: חבל לראות מצב שבו שרה בישראל מכניסה את עצמה לניגוד עניינים כזה, אבל במיוחד חבל ועצוב שמצב כזה מוביל חקיקה בכנסת ישראל.

דב חנין: בשורה התחתונה, עמיתיי חברי הכנסת – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, בבקשה.

דב חנין: – – חוק הקולנוע הוא חוק גרוע, צריך להצביע נגדו, ואנחנו נצביע נגדו כדי להגן על ענף הקולנוע בישראל מפני מבקשי רעתו.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: היא אחרונת המסתייגים.

יחיאל חיליק בר: אחריה יש בקשת דיבור של אורן אסף חזן, ואז אנחנו נעבור להצבעה.

קארין אלהרר: – – –

יחיאל חיליק בר: זכותו להירשם לבקשת דיבור.

יחיאל חיליק בר: מה את רוצה שאני אעשה?

יחיאל חיליק בר: תשכנעי אותו לא להירשם.

מיכל רוזין: אנחנו הסכמנו לוותר על זכות הדיבור בגלל ההסכמה מול השרה.

אורן אסף חזן: קיבלתם 20 מיליון שקל כדי לשתוק.

תמר זנדברג: חברות וחברים – –

יחיאל חיליק בר: עד עשר דקות.

תמר זנדברג: – – לשרה רגב יש בעיה.

תמר זנדברג: היא התמנתה למשרד התרבות, והקולנוע הישראלי נמצא בתחום אחריותה.

תמר זנדברג: רק מה, הקולנוע הישראלי מצליח.

תמר זנדברג: הוא מוכר כרטיסים, הוא ממלא אולמות, הוא זוכה בפסטיבלים, וכל זה בלי שום קשר לשרה רגב.

תמר זנדברג: מה יהיה עכשיו?

תמר זנדברג: מה תעשה?

תמר זנדברג: ולא זו אף זו, היצירה הישראלית הקולנועית היא חופשית – מה זה אומר חופשית?

תמר זנדברג: היא עושה סרטים על מה שבא לה, לא שואלת את השרה.

תמר זנדברג: אמרה השרה: מה נעשה, אני לא יכולה, אני חייבת כאן להרוס משהו; אם אני לא מחריבה תחום תרבות אחד כל כמה חודשים, לא קוראים לי השרה רגב, עם מה אני אלך לפריימריז?

תמר זנדברג: ואז היא החליטה להסתכל על הקולנוע.

תמר זנדברג: ואללה, הקולנוע, באמת – כמה עשרות סרטים בשנה, ממלא אולמות, כולם מרוצים; כל הגוונים של התרבות הישראלית, מחרדים דרך מזרחים, נשים, ערבים – כולם באים לידי ביטוי בקולנוע הישראלי מכסף ממשלתי, 80 מיליון שקלים, ששומרים עליהם כל שנה, משתרשרים משנה לשנה בתקציב המדינה.

תמר זנדברג: ולשרה יש עוד משהו, יש לה חבר.

תמר זנדברג: לחבר קוראים משה אדרי.

תמר זנדברג: משה אדרי – יש לו בתי קולנוע, ולפני כמה חודשים הייתה כאן, בכנסת, הצעת חוק שלי יחד עם עוד כמה חברי כנסת לבטל את עמלת האינטרנט.

תמר זנדברג: למה כשאנחנו נקנה כרטיסים בקולנועים של משה אדרי, אנחנו נשלם פחות 3.90, למה?

תמר זנדברג: כי לא צריך יותר עמלת אינטרנט, אנחנו לא בימים שהיה צריך לקרוא לאחראי לפקס שידפיס וישלם על הטלפון וכו' – לא, אינטרנט יש היום לכל אחד.

תמר זנדברג: שר הכלכלה, אלי כהן, הנושא בתחום משרדו, הסכים.

תמר זנדברג: הצעת החוק התקדמה, אושרה לקריאה ראשונה בוועדת הכלכלה אצל ידידי איתן כבל – איתן, זוכר?

תמר זנדברג: אישרנו לקריאה ראשונה.

תמר זנדברג: פתאום מי הופיעה?

תמר זנדברג: אצה רצה השרה מירי רגב.

תמר זנדברג: פתאום נזכרה שכרטיס קולנוע זה בממלכה שלה, ולה יש חבר, קוראים לו משה אדרי, הוא לא רוצה לוותר על 3.90 מכל כרטיס.

תמר זנדברג: למה שיוותר, זה סכום שהוא מסליק הצידה, הוא לא מתחלק בו עם המפיצים של הסרטים בחו"ל, הוא שומר את זה לעצמו.

תמר זנדברג: מה קרה?

תמר זנדברג: הצעת החוק נתקעה.

תמר זנדברג: כל אזרחי ישראל היום משלמים 3.90 על כל כרטיס בגלל החבר של מירי רגב.

תמר זנדברג: עכשיו, היום בבוקר החבר של מירי רגב מתראיין ברדיו.

תמר זנדברג: הוא תומך בחוק הנאמנות בתרבות.

תמר זנדברג: תיראו מופתעים, הוא תומך.

תמר זנדברג: הוא, בכלל, נאמנות – הוא עוד חלם על זה כשהיה לו את בית הקולנוע הקטן בדימונה.

אלי אלאלוף: אל תזלזלי – – –

תמר זנדברג: והינה הגיעו צוהריים, ומשה אדרי – –

אלי אלאלוף: – – –

תמר זנדברג: – – קיבל מתנה מהשרה רגב – 20 מיליון שקלים.

תמר זנדברג: שקודם ישקיע, הסרט יצליח, והוא יקבל החזר מהמדינה.

תמר זנדברג: רגע, סידור טוב, לא?

תמר זנדברג: מישהו פה לא רוצה לקבל מתנה מחברה?

אלי אלאלוף: – – –

תמר זנדברג: הרי אמר ראש הממשלה שמותר לקבל מתנות מחברים, אז יש חברה בממשלה.

תמר זנדברג: ועכשיו היוצרים, הסרטים, מהצפון ומהדרום ומהחברה החרדית ומבני ברק ומכפר קרע ומאום אל-פחם, ומכל מקום אחר, יעמדו בתור, כי תקציב הקולנוע של 80 מיליון שקלים הוא עכשיו קצת פחות, כי עכשיו צריך לתת כסף למי שהרוויח, למי שהלך ומכר כרטיסים, עם ה-3.90 על הכרטיס לקולנוע באינטרנט – צריך עכשיו לקבל החזר מהמדינה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אם זה לא קומבינה, אני לא יודעת מה זה קומבינה.

תמר זנדברג: ועל החוק הזה אנחנו עכשיו הולכים להצביע.

תמר זנדברג: וכל זה, זה רק הפרומו לחוק הנאמנות בתרבות, כי באמת מה שווה התרבות הישראלית, אם אנחנו לא יכולים לשלוט בה?

תמר זנדברג: ועל כן, חברות וחברים, תחום תרבות אחרי תחום תרבות – שרת התרבות פשוט לא יכולה לסבול שיש תחום תרבות שהיא לא החריבה, שהיא לא הרסה.

תמר זנדברג: ואם צריך עוד סיבה למה צריך לפזר את הכנסת הזאת ולצאת לבחירות, ויפה שעה אחת קודם, זה חוק הקולנוע וחוק הנאמנות בתרבות.

תמר זנדברג: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, תמר.

יחיאל חיליק בר: בקשת דיבור, חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לך יש עד חמש דקות, ולאחר מכן אנחנו נעבור לתשובתו של יו"ר ועדת החינוך מרגי.

עיסאווי פריג': דבר לעניין, לעניין.

אורן אסף חזן: רק לעניין.

עיסאווי פריג': תשתנה.

אורן אסף חזן: שים לב, רק לעניין.

עיסאווי פריג': – – –

אורן אסף חזן: אל תיקח לי מהזמן, תן לי.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להתעסק בדברים שעליהם דיבר מאיר כהן.

אורן אסף חזן: בואו נאמר את הדברים אחת ולתמיד: התבוללות היא סכנה קיומית לעם היהודי.

אורן אסף חזן: יש אפילו שמגדילים לומר וקוראים להתבוללות השואה השקטה.

אורן אסף חזן: עכשיו, אמרנו לדבר לעניין, עיסאווי פריג'.

אורן אסף חזן: נתחיל מהסוף להתחלה: בכל הדתות מתנגדים להתבוללות.

אורן אסף חזן: יש פה אחד בכנסת, לא חשוב שמות, אחמד טיבי, פעם שאלו אותו בריאיון: אם הבת שלך תביא יהודי הביתה, מה יקרה?

אורן אסף חזן: אז הוא אמר: היא תחליט, אבל היא תחליט שלא.

אורן אסף חזן: הוא כבר קבע שהיא תחליט שלא.

אורן אסף חזן: היה פה עוד אחד, זוהיר בהלול, ששאלו אותו: מה אתה אומר על נישואי תערובת?

אורן אסף חזן: אמר: לא, לא, לא, ערבוב בין גזעים, בין תרבויות, חלילה וחס.

אורן אסף חזן: אבל גם היה עוד עניין, גיא מרוז, אחד מערוץ 10, הסתובב ביפו, היושב-ראש, וראיין אנשים, מה הם אומרים.

אורן אסף חזן: אומר לו אדון ערבי, תושב יפו: אל תאמין לכל מה שהם אומרים לך פה, כל החברים שלי – אם הבנות שלהם יביאו יהודי הביתה, נשחט אותן.

אורן אסף חזן: ועכשיו נחזור לענייננו.

אורן אסף חזן: מאיר כהן היקר, לוסי אהריש היא לא אותה תלמיד מדימונה, היא אשת תקשורת, היא לא הסיפור.

אורן אסף חזן: אתם יודעים מה הסיפור?

אורן אסף חזן: הסיפור הוא שהתקשורת בישראל לקחה את ההתבוללות והפכה אותה לדבר לגיטימי.

אורן אסף חזן: כשאני מבין שילדים וילדות יכולים לקום בבוקר, להסתכל בעיתון ולראות: מברוכ, וואו, סיפור אהבה מהאגדות, ולמוחרת להביא גם הם – לא עניין של ערבי או ערבייה; כל גוי שהוא, כל יהודי שהוא, נוצרי, נוצרייה, טיבטי, מה שאתם רוצים, תבחרו לבד, – לא יהודי, נקודה, וזה ייראה לגיטימי, אני חושש מזה.

אורן אסף חזן: אחד הכתבים שלח לי הודעה: אורן, אבל תסתכל מה קורה עם האמריקניות בארצות הברית, תתקוף את זה.

אורן אסף חזן: אתם יודעים מה עניתי לו?

אורן אסף חזן: תסביר לי אתה מה ההבדל, מה ההבדל בין התבוללות שם להתבוללות פה?

אורן אסף חזן: התבוללות היא אחת.

אורן אסף חזן: לכל אלה שאומרים לי: היטלר, יודו-נאצי, פשיסט, גזענות, ועוד כל מיני פניני חוכמה שיש לכם בלקסיקון כי אתם לא מסוגלים להתמודד עם האמת – אתם יודעים מה ההבדל?

אורן אסף חזן: אני לא רצחתי אף אחד, לא קראתי לרצוח אף אחד.

אורן אסף חזן: היהדות פתוחה לכולם, פתוחה לכולם, עיסאווי.

אורן אסף חזן: גם אתה יכול להתגייר – קצקץ קטן, קצת לימודים, ונקבל אותך לחיקנו.

אורן אסף חזן: אבל כשאני שומע שהיום אותה כתבת, שכולכם מגינים עליה בחירוף נפש, כבר אומרת בלי להתבלבל: למה שאני אתגייר?

אורן אסף חזן: שהוא יתאסלם – אז אני הלא-בסדר?

אורן אסף חזן: אומרים לי, אדון מרגי, איך אתה העזת לקרוא לו המתאסלמלוי?

אורן אסף חזן: סליחה, להגיד על מישהו "מתאסלם" זה משהו לא בסדר?

אורן אסף חזן: כי אם זה לא בסדר, פה הגזענות, לא אצלי.

אורן אסף חזן: אי-אפשר לדבר בשני קולות.

אורן אסף חזן: יש אחריות על הכתפיים.

אורן אסף חזן: עיסאווי, שמע סיפור.

אורן אסף חזן: סבא שלי יוסף, עליו השלום, עלה מטריפולי, עבד 40 שנה בסולל בונה, כל חיי ראיתי אותו עובד קשה, מגיע עם ורידים קרועים.

אורן אסף חזן: הייתי שואל אותו: סבא, איך זה שאתה ככה שמח?

אורן אסף חזן: הוא היה אומר לי: אני שמח כי אני בונה את ארץ ישראל.

אורן אסף חזן: אבל בין הסיפורים על ארץ ישראל, הוא סיפר לי עוד סיפור.

אורן אסף חזן: היו לו אחים, שניים במספר, שבהפצצת בית הכנסת הגדול בטריפולי נהרגו – כן, כן, בתקופה ההיא, שבמשך שנים לא ייחסתם אותה אלינו, השואה הייתה מיוחסת רק לצד אחד בעם ישראל.

אורן אסף חזן: אבל היה לו עוד אח, תקשיב טוב, מיקי לוי, שהלך עם גויה.

אורן אסף חזן: אתם יודעים מה קרה?

אורן אסף חזן: הם עשו קריעה וישבו עליו שבעה.

אורן אסף חזן: הם מחקו אותו.

אורן אסף חזן: הוא אפילו לא ציין את שמו מעולם.

אורן אסף חזן: רבותיי, זה החינוך שאני קיבלתי.

אורן אסף חזן: שרשרת הדורות היא חזקה יותר מכולנו.

אורן אסף חזן: לוסי, שמוסי, מושי, שמעתי אותה אומרת היום: יש כל כך הרבה נושאים חשובים – נכים, להט"בים, קשישים, רצח נשים.

אורן אסף חזן: נכון, ובכל זאת בחרת להתעסק בחתונה שלך.

אורן אסף חזן: והביקורת שלי, עיסאווי, על מה היא הייתה, רחמנא ליצלן?

אורן אסף חזן: על התקשורת, שבחרה להתעסק ברכילות צהובה ולהלל התבוללות במקום להתעסק בענייני דיומא.

אורן אסף חזן: יש לא מעט זוגות מתבוללים בתקשורת, האם שמעת אותי בשנים האחרונות עולה ותוקף מישהו מהם?

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: אני תוקף את התופעה.

אורן אסף חזן: ולכל אלה שאומרים לי: תנסה, אולי תרגיש אחרת – אני אגלה לכם סוד, גם את ההתנסות הזאת עברתי.

אורן אסף חזן: גם במבחן הזה עמדתי.

אורן אסף חזן: פעמיים.

אורן אסף חזן: וכשניגשה אליי גויה, אחרי חברות, ואמרה לי: אבל אורן – תקשיב, חיליק – אבל אורן, הרבה עושים את זה – –

יחיאל חיליק בר: רק משפט סיכום, בבקשה.

אורן אסף חזן: – – אתם יודעים מה אמרתי לה?

אורן אסף חזן: אמרתי לה: גם אם אני חוליה כל כך קטנה בשרשרת שאפילו בטלסקופ האבל אי-אפשר לראות אותה, אני לא אהיה היהודי שישבור את השרשרת.

אורן אסף חזן: מי שרוצה מוזמן להתגייר, אנחנו מחבקים את כולם.

אורן אסף חזן: ההבדל בין מאבק בהתבוללות לגזענות שעליה אתם מדברים הוא אחד, וזה משפט הסיכום שלי – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – אם אני הייתי עומד ואומר לכם לא לעבוד עם ערבים, לא לבלות עם ערבים, לא לקבל ערבים לבתי הספר – זו גזענות.

אורן אסף חזן: אם אני לא הייתי רוצה לבוא לכבד אותך בכפר קאסם – זו גזענות; אם אני לא הייתי רוצה לקנות מערבים – זו גזענות.

אורן אסף חזן: אבל להילחם בהתבוללות זו לא גזענות – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: – – זו קדושה, זה קידוש השם וזו שליחות שאני לא אניח אותה לרגע, ולא משנה כמה תתקפו אותי.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מרגי, אתה רוצה לסכם?

יעקב מרגי: השרה.

יחיאל חיליק בר: אה, אוקיי, אמרו לי שאתה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי השרה.

יחיאל חיליק בר: תסכם השרה מירי רגב, ואנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות ועל החוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: כבוד יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש ועדת הכנסת חברי יעקב מרגי, חברות – – –

מכלוף מיקי זוהר: ועדת הכנסת זה אני.

מירי רגב: סליחה, ועדת החינוך.

מירי רגב: אתה, לצערי, בכל מקום אתה נמצא, מיקי.

מירי רגב: יושב-ראש ועדת החינוך חברי יעקב מרגי, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, ולילה טוב לצופים שצופים בנו בערוץ הכנסת.

מירי רגב: אני גאה ושמחה להוביל את התיקון לחוק הקולנוע לישורת האחרונה, ושמחה שהוא יחול כבר בשנת 2019.

מירי רגב: תיקון חוק הקולנוע מצטרף לתיקון הכללי שאני מובילה בתרבות, נגד כל הסערות שמסביב.

מירי רגב: יש מי שבוחר לזרוע היסטריה ויש מי שבוחר לעשות היסטוריה.

מירי רגב: אנחנו בחרנו לעשות היסטוריה.

מירי רגב: התיקון הזה של החוק הוא סגירת מעגל נוספת ברפורמת הצדק התרבותי שחנכתי לפני כארבע שנים, לצד פתיחת מעגלים נוספים למגוון קולות שהודרו בחברה הישראלית.

מירי רגב: עקרונות הצדק התרבותי, השקיפות, כללי המינהל התקין, הייצוג ההולם למגוון הקולות בחברה הישראלית מוטמעים בחוק הקולנוע.

מירי רגב: לא עוד מועדון סגור, לא עוד הורדת מסך מעל תופעת הג'מעות, הכיסאות המתחלפים; לא עוד אליטה שקובעת מהי תרבות ומה נכון שיהיה בחוק הקולנוע ומהי תעשיית הקולנוע הישראלית, אלא דווקא הציבור הישראלי כולו ייקח חלק בתעשיית הקולנוע הישראלית החשובה, והשגרירה שלנו, דרך אגב, גם בעולם.

מירי רגב: מעבר לכהונות הארוכות והבלתי-מסתיימות של נושאי המשרות הבכירות בקרנות, תופעת חוסר השקיפות וכל הרעות החלות שראינו בתעשיית הקולנוע – אתם לא מאמינים, מתקשרים תסריטאים ואומרים שהם שולחים לקרנות הקולנוע את התסריט ואף אחד לא קורא אותו.

מירי רגב: ואם קוראים אותו, גם לא חוזרים עם תשובה שלילית, כי הוא לא מהברנז'ה, הוא לא שייך לחבר'ה שמסתדרים אחד עם השני, ואולי הוא גם לא נראה אותו דבר כמוהם, כי זה לא אותו דנ"א.

מירי רגב: אבל הגיע הזמן שהדנ"א ישתנה, הגיע הזמן שחוק הקולנוע יאפשר קרנות קולנוע למגזר חרדי, למגזר ערבי, לנשים.

מירי רגב: לא רק בדיבורים, לא רק בסיסמאות.

מירי רגב: הראשונים שהיו צריכים לבוא ולחזק את חוק הקולנוע היו צריכים להיות אלה שיושבים מצד ימין.

מירי רגב: הם לא יושבים בצד הנכון, כי הם בשמאל של המפה הפוליטית.

מירי רגב: אבל אני אומרת: איך זה יכול להיות שמדברים תרבות, אבל לא מוכנים לממן את התרבות; שמדברים תרבות, אבל היא רק לתל אביב; שמדברים תרבות, אבל אין פריפריה; שמדברים תרבות, אבל הערבים טובים רק בדיבורים ולא בכסף ולא בתקציב; שמדברים תרבות ואין חרדים.

מירי רגב: איך זה יכול להיות?

מירי רגב: איפה הצדק?

מירי רגב: איפה הצדק?

מירי רגב: ישבה ועדה שנה וחצי על המדוכה הזאת של הקולנוע הישראלי.

מירי רגב: אמרו לי: לא נתנו זמן.

מירי רגב: כמה שטויות אפשר לדבר?

מירי רגב: שנה וחצי ישבה ועדה שבדקה את הקולנוע הישראלי, אפשרה לכל גורם בתעשיית הקולנוע לבוא ולהציג את עמדתו.

מירי רגב: לא האמנו, כשאלה היו התוצאות: לא האמנו שכך מתנהגים בקרנות הקולנוע, שאין שקיפות, שמנהל הקרן מחליט מה כן ומה לא, שהלקטורים נבחרים על ידי הקרנות.

מירי רגב: שמעתם דבר כזה?

מירי רגב: לקטור נבחר על ידי הקרן.

מירי רגב: אנחנו נותנים לחתול לשמור על השמנת.

מירי רגב: איפה היה דבר כזה?

מירי רגב: למה לא להרחיב את הלקטורים בקרנות הקולנוע?

מירי רגב: למה שהם לא יבואו ויהיו גם מהפריפריה, גם מיהודה ושומרון וגם נשים?

מירי רגב: זה לא היה.

מירי רגב: ובמקום לבוא ולברך על זה, אתם באים ותוקפים כל דבר.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: כי אתם באמת לא רוצים לשנות.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: כי לא אכפת לכם.

מירי רגב: כי אם היה אכפת לכם, הייתם באים ואומרים: אין כאן אופוזיציה–קואליציה, יש כאן חברה ישראלית, יש כאן קולנוע ישראלי של כולם, ואנחנו נתמוך בחוק הזה.

מירי רגב: עשיתם למרגי, יושב-ראש הוועדה, את המוות בדיונים.

מירי רגב: צעקתם, הוצאתם את כל היצרים שלכם, כל הכעסים שלכם, ולא באמת קידמתם את נושא התרבות ואת נושא הקולנוע בחברה הישראלית.

מירי רגב: ואני אומרת לכם שזה לא עזר לכם, והינה, אנחנו פה, היום, נאשר את חוק הקולנוע ונביא בשורה אמיתית לציבור הישראלי, נביא בשורה אמיתית לתעשיית הקולנוע.

מירי רגב: אז ראיתם שזה לא עוזר לכם – העברתם ליועץ המשפטי לממשלה שאלות על ניגוד עניינים ביני לבין משפחת אדרי.

מירי רגב: איזו טיפשות, הרי הערוץ המסחרי מכניס משקיעים נוספים, מכניס יזמים נוספים, הוא שובר את המונופול של משפחת אדרי.

מירי רגב: אז איך אפשר להגיד שאני תומכת במשפחת אדרי?

מירי רגב: נכון, צריך להעריך את משפחת אדרי, הם היחידים שהשקיעו בקולנוע הישראלי, אבל צריך לפתוח את הקולנוע הישראלי למשקיעים נוספים.

מירי רגב: אז כשאתה פותח את זה למשקיעים הנוספים, אומרים שיש ניגודי עניינים.

מירי רגב: מה זה מראה?

מירי רגב: כמה אתם חפיפניקים, כמה אתם לא באמת קוראים את החוק, כמה באמת התרבות והקולנוע לא מעניינים אתכם, כמה באמת אתם לא רוצים להכניס את הקולות החדשים שהודרו במשך שנים מהמועדון הסגור הזה שנקרא הקולנוע הישראלי.

מירי רגב: אבל זהו זה, זה הסתיים.

מירי רגב: אחרי עשרות דיונים, גם בוועדת הקולנוע וגם בוועדת החינוך, אנחנו מגיעים היום ומצביעים על חוק קולנוע שיעשה צדק תרבותי וצדק היסטורי עם עולם הקולנוע ועם תעשיית הקולנוע.

מירי רגב: הבשורות הגדולות: א.

מירי רגב: אנחנו נאפשר מסלול מסחרי שיכניס יותר משקיעים לעולם הקולנוע ויביא יותר כסף ותעסוקה לתעשיית הקולנוע.

מירי רגב: אנחנו, כמובן, נקים קרן נוספת – קרן שתתעסק עם הפריפריה, עם הנגב, עם הגליל ועם יהודה ושומרון.

מירי רגב: אנחנו נאפשר קולנוע יהודי, קולנוע ציוני, קולנוע למגזר הערבי ולמגזר החרדי, אלה דברים חדשים שלא היו.

מירי רגב: במקום לבוא ולברך על זה, אתם באים, וכמובן, כרגיל מבקרים, ומדברים.

מירי רגב: אבל מילא הייתם מדברים על דברים שאתם מבינים – סתם לדבר כדי לבקר.

מירי רגב: סתם לדבר כדי להגיד.

מירי רגב: סתם לדבר כדי ליצור כותרת.

מירי רגב: ויום אחרי, כל הכותרת שלכם לא שווה כלום, כי חוק הקולנוע הזה עושה צדק אמיתי עם אזרחי מדינת ישראל ועם החברה הישראלית.

מירי רגב: הבשורות הגדולות ברפורמה הזאת יבואו לידי ביטוי על המסכים שלנו.

מירי רגב: אני גם שמחה שבפעם הראשונה תקציב הקולנוע יעמוד על 100 מיליון שקלים.

מירי רגב: עכשיו באים כאן ואומרים – גם אתה, מרגי, חברי – שזה הישג של האופוזיציה; זה לא הישג של האופוזיציה, זה הישג שלך, של השר כחלון ושלנו.

מירי רגב: זה ההישג, לא של האופוזיציה.

מירי רגב: האופוזיציה לא רק שלא עזרה אלא הפריעה, ואת זה צריך להגיד לאזרחי ישראל.

מירי רגב: הסכם הקולנוע, ואמרתי את זה, מסתיים בסוף השנה הזאת, אחרי חמש שנים ובתקציב של 80 מיליון שקלים.

מירי רגב: אמרתי שאם אני לא אעביר את חוק הקולנוע אני לא אחתום על התקציב החדש, שהסכם הקולנוע יבוטל מבחינתי – מדוע?

מירי רגב: מפני שאני לא אתן יד להסכם קולנוע שהוא לא שוויוני, לתקציב שהוא לא שוויוני, לתקציב שלא מביא לידי ביטוי את האג'נדה של צדק תרבותי וצדק חברתי.

מירי רגב: אני שמחה שחוק הקולנוע עבר, שתקציב הקולנוע עלה ב-20 מיליון שקלים – כל שנה 100 מיליון שקלים זה הרבה כסף לקולנוע הישראלי.

מירי רגב: זה הרבה כסף לתעשיית הקולנוע, שעושה חיל לא רק בארץ אלא גם בעולם, ואני שמחה על כך.

מירי רגב: אני הראשונה שהקמתי את הביתן הישראלי בפסטיבל קאן, כדי לתת ביטוי לאותה תעשייה ישראלית, שהיא שגריר מצוין של מדינת ישראל – תעשייה ישראלית של אנשים מוכשרים, אנשים טובים, אנשים שמביאים את הסיפור המורכב, היפה, של החברה הישראלית; של ישן מול חדש, של ערבים ויהודים, של חרדים ומסורתיים, של פריפריה ומזרח, של מרכז, מזרח ומערב – ככה צריך שיהיה.

מירי רגב: ותתבייש לך, יוסי יונה.

מירי רגב: אתה הראשון שהיית צריך לעמוד כאן ולהודות על זה.

מירי רגב: תתבייש לך.

יוסי יונה: גברתי השרה, עד היום לא היה קולנוע רב-תרבותי בישראל?

יוסי יונה: גברתי השרה.

מירי רגב: אתה יודע, יוסי, אתה יודע טוב מאוד שעולם הקולנוע עד היום הוא עולם שנמצא תחת שליטה של אליטה שבנויה מאותו דנ"א.

מירי רגב: אתה יודע את זה, כי אתה מקבל את אותן תלונות שאנחנו קיבלנו.

יוסי יונה: תעשיית הקולנוע תמיד הייתה האליטה.

מירי רגב: ובמקום לבוא ולהגיד: בואו נפנה, בואו נפתח, בואו נשנה – מה אתה עושה?

יוסי יונה: – – – זה לא הכסף הפרטי, סליחה – – –

מירי רגב: אתה בא ומתעסק עם שטויות.

מירי רגב: אתה היית צריך לבוא ולהגיד: אני מוביל את זה באופוזיציה, כי אתה מבין את החשיבות של צדק תרבותי וצדק חברתי.

מירי רגב: אתה צריך להתבייש לך.

מירי רגב: אתה צריך לבוא – – –

יוסי יונה: אם לא היית רוצה לתת שיקול דעת – – – לא היה דבר כזה, השרה.

יוסי יונה: לא היה דבר כזה שלשרה יש שיקול דעת שהיא נותנת כסף למפיקים פרטיים.

מירי רגב: איזה מפיקים פרטיים?

מירי רגב: אתה לא מבין בכלל את ההסדר.

יוסי יונה: ועוד איך אני מבין.

יוסי יונה: אנחנו ישבנו בוועדה, לא את.

מירי רגב: אתה לא מבין את ההסדר הזה.

מירי רגב: אתה לא מבין כמה כסף זה יביא לתעשייה.

מירי רגב: הכול על פי קריטריונים, הכול אחרי פיקוח.

מירי רגב: אתה לא מבין, כשאתה רוצה להכניס משקיעים נוספים לעולם הקולנוע – איך תעודד משקיעים לעולם הקולנוע?

יוסי יונה: אנחנו ישבנו וראינו את הקריטריונים.

יוסי יונה: החוק הזה היה גרוע – אם היו מאפשרים – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, יוסי.

מירי רגב: אתה תעודד אותם רק אם תביא אותם ותתמרץ אותם.

יחיאל חיליק בר: בסדר, בסדר, אתה צודק, אבל – – –

מירי רגב: חברים, חוק הקולנוע הוא בשורה גדולה לעולם הקולנוע ולחברה הישראלית.

מירי רגב: והינה, הוא מתנה נוספת ליום הקולנוע שאנחנו מציינים השבוע.

מירי רגב: ביום רביעי ייהנו אזרחי מדינת ישראל מסרטים ישראליים, סרטים כחול-לבן, בסבסוד משרד התרבות והספורט – ב-10 שקלים.

מירי רגב: 10 שקלים, מגוון סרטים ישראליים, כדי להביא אותם ולהוציא אותם מהבית – מהמחשבים, מהטלוויזיה, ליהנות מקולנוע.

מירי רגב: אני לא יודעת מה איתך, יוסי, אבל אני זוכרת את עצמי בקריית גת, כילדה צעירה, הולכת לקולנוע היכל עשור ונהנית מסרטי הבורקס, וגם מהסרטים ההודיים שהייתי רואה עם אבא שלי.

מירי רגב: אתה יודע שהיית בורחת לעולמות של דמיון, של חוויות, שרק כשאתה נמצא בקולנוע אתה מבין את זה.

יוסי יונה: איך זה קשור לעולם הקולנוע?

יוסי יונה: איך זה קשור?

מירי רגב: ואתה צריך לייצר את האפשרות הזאת לילדים ולנערים בפריפריה, במגזר הערבי ובמגזר החרדי, ואת זה אתה ניסית למנוע.

יוסי יונה: מה זה קשור?

יוסי יונה: אנחנו מנענו דברים – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, יוסי.

מירי רגב: חברות וחברים, אני רוצה לסיים בתודות גדולות לשותפים להצלחת החוק הזה.

מירי רגב: הראשון – לשר כחלון, על שיתוף הפעולה ועל התקציב שהבאנו יחד לטובת עולם הקולנוע – 100 מיליון שקל, תוספת של 20 מיליון שקלים בשנה.

מירי רגב: זה הרבה כסף לעולם הקולנוע.

מירי רגב: אני רוצה להודות לחברת הכנסת בן ארי, ולנדב, ראש המטה של השר.

מירי רגב: אני רוצה להודות ליושב-ראש הקואליציה דודי אמסלם ולצוות הסיעה, לעליזה ודנית, על כל הסיוע במהלך החקיקה.

מירי רגב: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכנסת מיקי זוהר.

מירי רגב: אני מבקשת להודות למנכ"ל משרדי יוסי שרעבי, ולראשת מינהל התרבות גב' גלית והבה-שאשו, שעמדה בראש הוועדה – לה ולחברות וחברי הוועדה.

מירי רגב: אני רוצה להודות לכל היועצים המשפטיים: למשנה ליועץ המשפטי לממשלה דינה זילבר, להדס, היועצת המשפטית של המשרד, לדינה עברי, היועצת המשפטית של החוק זה, וליועצת המשפטית של מועצת הקולנוע.

מירי רגב: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות ליושב-ראש מועצת הקולנוע היוצא פרופ' דוד אלכסנדר, על עשייתו בתחום הקולנוע, ולאחל הצלחה גדולה ליושב-ראש המועצה הנכנס אייל בורס.

מירי רגב: אני רוצה להודות לחברות וחברי מועצת הקולנוע.

מירי רגב: אני מבקשת להודות ליועץ המשפטי של הכנסת איל ינון, לגיא ענבר מצוות משרד המנכ"ל, לראובן חביב, ליגאל ברנד.

מירי רגב: ותודה מיוחדת לחן קדם, היועצת הבכירה שלי, שעסקה במלאכה הזאת.

מירי רגב: אני מבקשת להודות בסוף ליושב-ראש ועדת החינוך והתרבות יעקב מרגי.

מירי רגב: מרגי, אני לא אקרא לך יעקב, אני אקרא לך מרגי, למרות שהשם שלך הוא יעקב, זה שם עם הרבה מאוד שורשים יהודיים.

מירי רגב: מרגי, אני יודעת שלא היה פשוט גם בדיונים של הוועדה, גם בהכנות שלנו וגם בפגישות שלנו עם היועצים המשפטיים.

מירי רגב: אבל אני רוצה להגיד לך שעשית היסטוריה – שוועדת החינוך הצליחה להעביר חוק חשוב, נכון וצודק.

מירי רגב: אני רוצה להודות לך ולצוות המקצועי שלך, ולצוות המשפטי שלך.

מירי רגב: אילולא הנחישות שלך להעביר את החוק, לא היינו נמצאים היום כאן, מחליטים ומצביעים על החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

מירי רגב: תודה רבה לך, מרגי.

מירי רגב: תודה רבה לכל היוצרות והיוצרים שתמכו בחוק, ולאלה שלא תמכו בחוק – אני מאמינה שאתם תיהנו מהחוק, ואתם גם, בסופו של יום, תגידו שהחוק הזה סייע לכם בעשייה הקולנועית שלכם.

מירי רגב: תודה רבה לכולם.

מירי רגב: שיהיה לנו לילה טוב.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לשרה רגב.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מכולם לשבת.

יחיאל חיליק בר: יש לנו הצבעות על הסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: לסעיף 1 בחוק אין הסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: נצביע על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 45 נגד – 31 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 45 בעד, 31 נגד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע שסעיף 1 התקבל, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: הסתייגויות אחרי סעיף 1 – דב חנין, אתם רוצים להצביע על ההסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אחרי סעיף 1 – הסתייגות 1, של חברי הכנסת איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, ג'מעה אזברגה, סעיד אלחרומי וניבין אבו רחמון – להלן: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה על הסתייגות 1, אחרי סעיף 1.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 16 בעד, 46 נגד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע שהסתייגות 1, אחרי סעיף 1, לא עברה.

יחיאל חיליק בר: מיקי, לא נרשמה הצבעתך?

יחיאל חיליק בר: לא נלחץ לך?

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: זה לא משנה את התוצאה, אבל חבר הכנסת מיקי לוי היה בעד ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: ההסתייגות לא נתקבלה, כמובן.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה על הסתייגות 2, אחרי סעיף 1, עדיין של קבוצת הרשימה המשותפת.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 30 בעד, 46 נגד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע שגם הסתייגות 2, אחרי סעיף 1, לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: לסעיף 2 יש הסתייגות של קבוצת מרצ.

יחיאל חיליק בר: אתם מבקשים להצביע עליה?

קריאה: כן.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: זה של חברי הכנסת אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, תמר זנדברג ומוסי רז – להלן: קבוצת סיעת מרצ.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה על הסתייגות 3, לסעיף 2.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 32 בעד, נגד – 46, ולכן הסתייגות 3, לסעיף 2, לא עברה.

יחיאל חיליק בר: קבוצת הרשימה המשותפת מציעה את הסתייגות מס' 4, לסעיף 2.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד? מי נגד?

יחיאל חיליק בר: לא להצביע?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 46 נמנעים – 3 ההסתייגות של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 17 בעד, 46 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי גם הסתייגות 4 לא עברה.

יחיאל חיליק בר: לכן, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה– 45 נגד – 32 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 45 בעד, 32 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי סעיף 2 לחוק עבר כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: לסעיף 3 יש הסתייגות של הרשימה המשותפת.

יחיאל חיליק בר: נצביע על הסתייגות מס' 5, לסעיף 3.

יחיאל חיליק בר: מי בעד? מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 28 בעד, 46 מתנגדים, לכן, הסתייגות 5, לסעיף 3, לא עברה.

יחיאל חיליק בר: מאחר שלסעיפים 4 עד 6 אין הסתייגויות, אני עובר עכשיו להצבעה על סעיפים 3–6, כולל, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 3–6, כהצעת הוועדה – 45 נגד – 30 נמנעים – אין סעיפים 3–6, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 45 בעד, 30 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי סעיפים 3–6, כולל, כנוסח הוועדה, עברו.

יחיאל חיליק בר: לסעיף 7 יש הסתייגות של חברת הכנסת בוקר – מורידה.

קריאה: לא, לא, לא.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: ההסתייגות ירדה.

יחיאל חיליק בר: לסעיף 8 אין הסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה על סעיפים 7 ו-8 לחוק, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 7–8 – 45 נגד – 32 נמנעים – אין סעיפים 7–8 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 45 בעד, 32 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי סעיפים 7 ו-8 לחוק עברו, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: לסעיף 9 יש הסתייגות, 7, של הרשימה המשותפת.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נצביע עליה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 44 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 9 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 31 בעד, 44 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הסתייגות 7 לא עברה.

יחיאל חיליק בר: הסתייגות 8, של חברי הכנסת רוברט אילטוב, חמד עמר, עודד פורר ויוליה מלינובסקי – ירדה.

יחיאל חיליק בר: הסתייגות 10, לסעיף 10 – גליק, גם מוריד?

קריאה: למה?

יחיאל חיליק בר: מוריד.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נאוה בוקר מורידה את הסתייגות 11, וגם את הסתייגות 12.

יחיאל חיליק בר: לכן, אנחנו נצביע על סעיפים 9 ו-10 לחוק, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 9–10, כהצעת הוועדה – 44 נגד – 31 נמנעים – אין סעיפים 9–10, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 44 בעד, 31 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי סעיפים 9 ו-10 עברו, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: לסעיף 11 יש הסתייגות מס' 13, של קבוצת מרצ.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע על הסתייגות 13, לסעיף 11.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 45 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 11 לא נתקבלה.

קריאה: גם 14 ירד.

יחיאל חיליק בר: גליק, אתה מוריד את 14, נכון?

קריאה: גם 14.

קריאה: כן.

יחיאל חיליק בר: 33 בעד, נגד – 45.

יחיאל חיליק בר: ההסתייגות לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: מאחר שחבר הכנסת יהודה גליק הוריד את ההסתייגות שלו, אנחנו מצביעים עכשיו על סעיפים 11 ו-12 לחוק, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 11–12, כהצעת הוועדה – 45 נגד – 31 נמנעים – אין סעיפים 11–12, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 45 בעד, 31 מתנגדים, ולכן סעיפים 11 ו-12 התקבלו כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: למעשה, החוק התקבל בקריאה שנייה, ולכן אני עובר עכשיו להצבעה בקריאה שלישית על חוק הקולנוע (תיקון מס' 5), התשע"ח–2018.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע בקריאה שלישית על החוק.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 44 נגד – 32 נמנעים – אין חוק הקולנוע (תיקון מס' 5), התשע"ח–2018, נתקבל.

קריאה: אפשר רוויזיה?

מירי רגב: – – – מספיק – – – מוכנה.

מירי רגב: יהיה לכם הרבה – – –

יחיאל חיליק בר: 44 בעד, 32 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק הקולנוע (תיקון מס' 5), התשע"ח–2018, התקבלה בקריאה שנייה ושלישית, ותיכנס לספר החוקים של ישראל.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1239); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק מקורות אנרגיה (תיקון מס' 2), התשע"ח–2018, לקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק שר האנרגיה חבר הכנסת יובל שטייניץ.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, אנא עלה להציג את החוק.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: יש לך עד עשר דקות.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רואה שהמליאה רוחשת, רוחשת חיים וחיוניות, וזה, כמובן, סימן טוב בפתיחת מושב החורף.

יובל שטייניץ: כבר יש לנו ציפיות ומרגישים שיש מה להמתין לפתיחת מושב הקיץ בעוד כחצי שנה.

יובל שטייניץ: אבל אני אמתין כמה שניות, עד שאלה שמתפנים – מתפנים, ואלה שנשארים – – –

יחיאל חיליק בר: נא לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: מי שרוצה לצאת החוצה מוזמן ומוזמנת.

יחיאל חיליק בר: נא לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: סליחה, סיעת הליכוד שם, אני מבקש מכם לא לצעוק.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יובל שטייניץ: אני רוצה, קודם כול, כספיח לדיון הקודם, לברך את ידידתי שרת התרבות מירי רגב.

יובל שטייניץ: בהצלחה עם החוק החדש.

יובל שטייניץ: אני משוכנע שאת והממשלה תעשו בו שימוש מושכל כדי למנוע הסתה ודה-לגיטימציה, ולא כדי להגביל את חופש התרבות וחופש הבעת הדעה, ואני משוכנע שיהיה לטובה, אז בהצלחה וכל טוב.

יחיאל חיליק בר: אפשר שם שקט, בבקשה?

יחיאל חיליק בר: עליזה, את מפריעה לשר שלך ולכולנו.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יובל שטייניץ: ועכשיו לחוק שלפנינו.

יובל שטייניץ: אתם יודעים מה?

יובל שטייניץ: בגלל השעה המאוחרת אני, כהרגלי, לא אקרא מהכתב – – –

שולי מועלם-רפאלי: דבר בקצרה.

יובל שטייניץ: לא, לא אמרתי שאני אדבר בקצרה.

יובל שטייניץ: אני לא רוצה ליצור תקדים מסוכן שיגרום לכם לפתח תקוות לעתיד, אבל – כן, את יודעת מה?

שולי מועלם-רפאלי: הם ישבו בבני ברק עד שהגיע – – – לא בירושלים.

יובל שטייניץ: אם אתם מבטיחים לא להשתמש בזה כתקדים, אני אדבר בקצרה.

יובל שטייניץ: יש התחייבות של כולם כאן?

יובל שטייניץ: אוקיי.

יובל שטייניץ: החוק הזה עוסק ביבוא של מוצרי חשמל, מוצרים שעושים שימוש באנרגיה, למדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אנחנו מדברים על מוצרים כמו מקררים, מכונות כביסה, טלוויזיות, מדיחי כלים, שואבי אבק וכו', מוצרים שברובם אנחנו משתמשים בהם בבתים – מזגנים, כמובן – והם צורכים חשמל.

יובל שטייניץ: עד היום, החוק קבע שיבואן – חבריי בהנהלת סיעת הליכוד – – –

יחיאל חיליק בר: עליזה, זו כבר פעם שלישית.

יחיאל חיליק בר: אתם ממש מפריעים שם.

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יובל שטייניץ: דרור, תדאג שחבריי בסיעת הליכוד יאפשרו לי – אתם לא נותנים לי.

קריאה: הלו, הלו, אנחנו רוצים ללכת.

יובל שטייניץ: הבנתי, אז תהיו בשקט ותנו לי להשלים את דבריי.

יובל שטייניץ: גם אני רוצה ללכת.

יובל שטייניץ: כולנו רוצים ללכת.

יובל שטייניץ: כדי ללכת, צריך להיות פה קצת שקט.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, מי שרוצה לדבר, שיצא או תצא החוצה, בבקשה.

יובל שטייניץ: ובכן – נו, אי-אפשר ככה, באמת.

יובל שטייניץ: דב – – –

יחיאל חיליק בר: טוב, אני מבקש ללוות לאחר כבוד את עליזה להפסקת קפה בחוץ.

יחיאל חיליק בר: לא, באמת, זו הפעם האחרונה.

יחיאל חיליק בר: השר מבקש, מפריע לו.

יחיאל חיליק בר: כנראה קשה, נו, באמת.

יובל שטייניץ: הצעת החוק הזאת מתקנת מצב קיים, שבו כדי לגרום להתייעלות אנרגטית ולאפשר לאנשים לחסוך חשמל – לחסוך גם בחשבון החשמל – לטובתם ולטובת המדינה, יבואן של אותם מכשירים צריך, לפי החוק, להעביר את המכשירים לבדיקה כדי שהם יקבלו תו או ציון שמציין את היעילות האנרגטית שלהם.

יובל שטייניץ: יש שבע דרגות, מ-A עד G, שמסמלות כמה חשמל המכשיר צורך או כמה יעיל הוא בצריכת החשמל.

יובל שטייניץ: ואז אנחנו מצפים מהאזרחים – גם לטובתם, כדי להקטין את חשבון החשמל שלהם, וגם לטובת המדינה, כדי להקטין את הצורך שלנו לשרוף פחם, מזוט, או היום גז טבעי, שמזהם פחות אבל עדיין יש לו מחירים – אנחנו מצפים מהאזרחים לקנות את המכשירים היעילים אנרגטית.

יובל שטייניץ: אבל הדבר הזה יצר ביורוקרטיה, כי כל יבואן של כל דגם – רצית להביא שואב אבק חדש, טלוויזיה חדשה, מזגן חדש, היית צריך להמתין שבועות וחודשים לבדיקה בישראל שתקבע את הציון האנרגטי של המכשיר.

יובל שטייניץ: מה שאנחנו עושים עכשיו משתלב במגמה הכללית של הממשלה להפחית רגולציה, לייעל תהליכים ולכבד קביעות שנעשו במקומות אחרים, במעבדות אחרות או במכוני תקנים אחרים.

יובל שטייניץ: מעכשיו אנחנו מציעים שהחוק יהיה כזה: כל יבואן של מכשיר כזה יוכל להשתמש בהגדרת היצרן, אם זה פיליפס, טושיבה, היטאצ'י או סמסונג, ולתת את הגדרת היעילות האנרגטית למכשיר על אחריותו, או לפי הגדרת היצרן או לפי בדיקה של מכון תקנים או מעבדה בחו"ל.

יובל שטייניץ: ממשלת ישראל תבדוק מדגמית אם ההגדרה הזאת של המכשירים נכונה ולא מזויפת, וכך, מי שירצה להביא את זה בכל זאת לבדיקת מעבדה של יעילות אנרגטית בארץ, יוכל לעשות את זה – וזה כמובן תהליך שעולה כסף ולוקח שבועות, לפעמים חודשים – ומי שירצה להסתמך על בדיקת מעבדה בארצות הברית או ביפן, או בגרמניה, או על בדיקת היצרן, יוכל לדלג על התהליך המסורבל הזה של בדיקת מעבדה ספציפית בישראל, אבל ידע כמובן שהוא כפוף לבדיקות, וכתוצאה מהבדיקות האלה, אם הוא זייף, אם האות שהוא נתן אינה עומדת במבחן המציאות – יש העונשים והקנסות הקבועים בחוק.

יובל שטייניץ: זה משתלב בחלק מהמגמה שלנו להקטין רגולציה ולקבוע שמה שגם תוקנן במכוני תקנים או בתקנים באירופה, באמריקה, במדינות ה-OECD, יחול באופן כמעט אוטומטי גם בישראל.

יובל שטייניץ: זה יאפשר להוריד מחירים, לייבא דגמים זולים יותר או טובים יותר לארץ בלי יותר מדי ביורוקרטיה.

יובל שטייניץ: זה טוב גם ליעילות האנרגטית ולהפחתת תצרוכת החשמל, וטוב כמובן גם לקניינים ולאזרחים מבחינת איכות המכשירים והורדת המחירים.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – – להגיד לך – – –

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לשר שטייניץ, ואנחנו נעבור לרשימת – – –

יובל שטייניץ: זה היה קצר מאוד – – –

רויטל סויד: זה היה מאוד לא מאפיין, מאוד לא מאפיין.

רויטל סויד: נעבור לרשימת הדוברים.

רויטל סויד: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת ענת ברקו – אינה נוכחת.

רויטל סויד: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן המזכירה, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, שני דברים קצרים מאוד: א.

יהודה גליק: לפני כן ציינתי את יום החג שלי היום – ארבע שנים להתנקשות – ומרוב שהייתי עסוק בחג שכחתי לציין כמובן שמה שמעיב עליי השנה ביום הזה הוא באמת העובדה שבשנה האחרונה אשתי החזירה את נשמתה לבוראה, ולכן באמת, זה בהחלט מעיב על יום החג.

יהודה גליק: מעניין לעניין אחר לחלוטין – אני רק רוצה לומר שבדקות האחרונות אני מקבל – – –

יובל שטייניץ: יהודה, מאחלים לך שזו תהיה – – – חד-פעמית – – –

יהודה גליק: בעזרת השם, בעזרת השם, בעזרת השם.

יהודה גליק: תודה, יובל יקירי, כבוד השר.

יהודה גליק: משהו אחר לגמרי.

יהודה גליק: אני רוצה לומר לכם שהשעה כעת באוסטרליה היא 05:00 אבל בדקות האחרונות אני לא מפסיק לקבל הודעות מחברים שלי מאוסטרליה.

יהודה גליק: הכותרות הראשיות בכל העיתונים הן על כך שממשלת אוסטרליה עומדת להודיע היום שם שהם נערכים להעברת השגרירות לירושלים.

יהודה גליק: ממש לפני חודש הייתי שם באוסטרליה.

יהודה גליק: הקמנו קבוצת חברים נוצרים למען ישראל, ובאמת, מאז הם נפגשו עם ראש הממשלה ומפעילים עליו לחץ כבד.

יהודה גליק: אני רוצה לשלוח את ברכותיי לראש הממשלה, לשר החוץ בנימין נתניהו, למנכ"ל משרד החוץ יובל רותם, שבעבר גם שימש שגריר באוסטרליה, וכן לכל חברינו באוסטרליה, על ההחלטה הזאת שעומדת להתפרסם היום באוסטרליה.

יהודה גליק: באמת זה תהליך, בעיניי – שלב נוסף בתהליך שיבת ציון שאנחנו זוכים לה: אחרי שהקמנו את המדינה, אחרי שחזרנו לבירתנו ב-67', אחרי שהתיישבנו ברחבי יהודה ושומרון, השנה, שנת ה-70, העולם מכיר בירושלים כבירתנו.

יהודה גליק: בעיניי, בהחלט דברי הנביאים יוצאים מתוך הספר ומתממשים במציאות.

יהודה גליק: ברכותיי לכולם.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

רויטל סויד: חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חברת הכנסת נורית קורן – מוותרת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת.

רויטל סויד: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

רויטל סויד: שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, אני דווקא כן רוצה להתייחס לחוק בהקשר הרחב שלו, חוק מקורות אנרגיה, ובפרט, אתם יודעים – אנחנו מדברים כאן על הרבה דברים שבוערים, בוערים לנו כאן ועכשיו.

יעל כהן-פארן: ממש לפני שבוע וקצת יצא דוח מאוד מאוד מדאיג של הפאנל הבין-לאומי של מומחים שמינה האו"ם בנושא שינויי אקלים, והדברים שעלו ממנו הם לא פחות ממפחידים, מזעזעים וצריכים להניע כל אחד ואחת מאיתנו, את כל ממשלות העולם ואת כל הפרלמנטים בעולם – במוטיבציה הרבה יותר גדולה להיאבק בשינויי אקלים.

יעל כהן-פארן: לפי הדוח של אותם מומחים – ומדובר באמת במומחים המובילים ביותר בעולם – שבחנו את ההשפעות של עליית הטמפרטורות על כדור הארץ ועל המקומות שאנחנו חיים בהם, אנחנו עומדים בפני קטסטרופה.

יעל כהן-פארן: גבירותיי ורבותיי, יש לנו 12 שנים למנוע אותה.

יעל כהן-פארן: דובר רבות באותו סיפור, אבל עכשיו, הדוח האחרון שיצא – אני רוצה לתת את ההדגשה שלו – הוא יצא לאור אותו הסכם פריז, שחתמנו עליו והצטרפנו אליו, גם מדינת ישראל; אותו הסכם שטראמפ יצא מתוכו, אנחנו עדיין בתוכו; אותו הסכם הגדיר שלוש שנים לבחון את ההשפעות, אם רק יישארו ביעדי ההסכם – שהן להשאיר את הטמפרטורה רק שתי מעלות מעל הממוצע העולמי שהיה לפני המהפכה התעשייתית.

יעל כהן-פארן: בחנו את ההשפעה של מה יהיה ההבדל אם נשאף ל-1.5 מעלות.

יעל כהן-פארן: אני יודעת שזה נשמע מספרים ולא ברור על מה אני מדברת בשעת לילה מאוחרת זו, אבל חברים, מה שהדוח האחרון של האו"ם – של המומחים של האו"ם – אומר, הוא שאם לא נשאף למקסימום שבמקסימום, שכל מדינות העולם חייבות להירתם אליו, נהיה בפני מצב קטסטרופלי, שספק אם האנושות תשרוד אותו.

יעל כהן-פארן: תבינו – כדור הארץ ישרוד בצורה כזו או אחרת; כדור הארץ לא ייהרס; החיים על פניו, ובמיוחד החיים שלנו, שהם רגישים מאוד לטמפרטורה, שהם רגישים מאוד למצב האקולוגי פה, הם בסכנה.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על העברת השגרירות לירושלים והתוצאות שלה; זה הולך כל כך להתגמד לעומת האסונות הבין-לאומיים שהעולם הולך לחוות, ואנחנו כאן, במזרח התיכון – כאן בישראל ובכל המזרח התיכון – הולכים לחוות.

יעל כהן-פארן: אז חוק מקורות אנרגיה, שמתוקן כאן היום, בכיוון חיובי, בכיוון של התייעלות אנרגטית ולהכניס לכאן מכשירים יעילים אנרגטיים, זה מצוין, אבל כולנו צריכים לדבר על מעבר הרבה הרבה יותר מהיר לאנרגיה נקייה, לאנרגיה מתחדשת, לאפס פליטות גזי חממה.

יעל כהן-פארן: כל העולם – ובואו נוביל אותו; מדינת ישראל יכולה להוביל את השינוי הזה פה וברמה עולמית.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

רויטל סויד: חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח.

אורן אסף חזן: הוא עדיין חבר כנסת?

רויטל סויד: עדיין.

רויטל סויד: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח.

רויטל סויד: חברת הכנסת לאה פדידה.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי, כמה דוברים עוד יש – רשומים, לפחות?

רויטל סויד: 24 דוברים, אבל כמחציתם לא נמצאים פה.

רויטל סויד: שלוש דקות, בבקשה.

לאה פדידה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני כחודש הלכתי לטייל ברחוב הדר שבחיפה.

לאה פדידה: הייתה כתובת על הקיר: אישה מוכה, במספר 100 טמון המוות.

לאה פדידה: ולא הצלחתי להבין את המשפט הזה עד הרצח של עליזה מנתניה.

לאה פדידה: הרי היא פנתה למשטרה והיא התלוננה, ואותו איש קיבל קנס וחזר הביתה, ובפעם הבאה רצח אותה.

לאה פדידה: וכעבור יומיים אנחנו שומעים שוב על רצח של אישה נוספת.

לאה פדידה: 14 נשים מתחילתה של שנת 2018.

לאה פדידה: כל אישה נוספת שנמצאת היום בסכנה, או שתתווסף לרשימה הקשה, הכואבת והאומללה הזאת, הדם שלה זועק שאנחנו כאן בכנסת ישראל לא עושים מספיק.

לאה פדידה: וכן, בשנה שעברה, ב-25 בנובמבר – אנחנו או-טו-טו מתקרבים לתאריך הזה – ביום האלימות, ביום הבין-לאומי נגד אלימות כלפי נשים, הצהירו כאן השרים בזה אחר זה, הצהירו כאן חברי הקואליציה בזה אחר זה, שהתקציב יגיע והתוכנית הלאומית תצא לדרך; שיעשו הכול על מנת שהרצח הבא יימנע.

לאה פדידה: אבל זה לא קורה, וילדים נשארים יתומים, ואישה נרצחת על ידי בעלה או על ידי קרוב משפחה, והעולם שותק.

לאה פדידה: והיום אנחנו עוד זוכרים את שמה.

לאה פדידה: מחר ומוחרתיים היא תתווסף לסטטיסטיקה אומללה.

לאה פדידה: אנחנו כאן בבית הזה לא זועקים את זעקתה מספיק, כי אין דבר כזה שאין מה לעשות.

לאה פדידה: ביום הזה ראש הממשלה היה צריך להקדיש נאום לאיך אנחנו מונעים את הרצח הבא; ביום הזה של פתיחת המושב היינו צריכים להסתכל בעיני האזרחים והאזרחיות ולהגיד: אנחנו עושים הכול כדי שהרצח הבא לא יהיה, לא על הידיים שלנו ולא על הידיים של אף אחד אחר.

לאה פדידה: וגם אם היא הולכת ופונה לעזרה – הייתי בשבוע שעבר במעון לנשים מוכות בהרצליה; אתם יודעים כמה נשים נשארות בחוץ ולא יכולות להיכנס פנימה?

לאה פדידה: כמה נשים מחכות?

לאה פדידה: ואלה שנכנסות הן בחדר אחד עם הילדים שלהן, אבל הן מרגישות מוגנות.

לאה פדידה: כאן אני קוראת לכם: אין זאת עת לדיבורים.

לאה פדידה: זו עת למעשים, כי את הרצח הבא אפשר למנוע.

לאה פדידה: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת לאה פדידה.

רויטל סויד: חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת סתיו שפיר – אינה נוכחת; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עמיר פרץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם נגוסה – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת.

רויטל סויד: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה.

סאלח סעד: גברתי היושבת-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, כל מוות של אדם הוא כואב ומצמרר, מצמרר את הלב.

סאלח סעד: כל אדם הוא עולם ומלואו, והוא אובדן קשה מנשוא למשפחתו ולמקורביו.

סאלח סעד: אבל כואב במיוחד הוא מוות מיותר שניתן למנוע.

סאלח סעד: כואב במיוחד מוות, כאשר הכותרת הייתה על הקיר.

סאלח סעד: כואב במיוחד על אדם שמת רק בגלל הפקרות ובגלל היותו אישה.

סאלח סעד: אובדן חיי האדם הסיטונאי בתאונות עבודה הוא הפקרות לשמה.

סאלח סעד: מדובר באוכלוסייה מוחלשת של אנשים שמוכנים לעבוד בתנאים הקשים ביותר, ללא לובי או קבוצת לחץ, ללא אוזן קשבת מהממשלה.

סאלח סעד: 34 הרוגים מתחילת השנה.

סאלח סעד: דיונים על גבי דיונים בכנסת.

סאלח סעד: לך תסביר לפועל שהוא הולך לעבוד ולא הולך למלחמה.

סאלח סעד: במלחמה הלוחם לפחות זוכה להגנה ראויה.

סאלח סעד: פה מגיעה מילה טובה להסתדרות, שהרימה את הכפפה והכריזה על סכסוך עבודה ואיום בשביתה.

סאלח סעד: אני מקווה שיושב-ראש ההסתדרות ילך עד הסוף מול שר האוצר ולא יוותר.

סאלח סעד: אם באמת תהיה שביתה במשק כסולידריות עם עובדי הבנייה, זאת תהיה מהמוצדקות שבשביתות.

סאלח סעד: תופעה לא פחות מדאיגה, לא פחות כואבת – שגם אותה ניתן לכנות מכת מדינה – היא רצח הנשים על ידי בעליהן.

סאלח סעד: 20 נשים נרצחו מתחילת השנה, ושוב, נדמה לי שהממשלה לא אכפת לה; שהיא לא מתבטאת בנדון; שזה לא מזיז לה.

סאלח סעד: נהפוך הוא, לא רק שהממשלה לא עושה כלום למען ההגנה על נשים, היא מסכנת אותן עוד יותר.

סאלח סעד: רפורמת הנשק של ארדן תעמיד עוד נשים בסכנה קיומית.

סאלח סעד: דיברו היום על הימורים ועל בחירות.

סאלח סעד: לצערי יש פה הימור על חיי אדם.

סאלח סעד: המוות של הפועל הבא באתר הבנייה או של אישה הסובלת מאלימות הוא רק עניין של זמן.

סאלח סעד: ואני מקווה – ואעשה ככל יכולתי שכך יהיה – שהממשלה הבאה תציג תוכנית איך להילחם בתופעות האלה ולהפחית את מספר הקורבנות בשתי החזיתות הכואבות האלה.

סאלח סעד: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת סאלח סעד.

רויטל סויד: חבר הכנסת דודי אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח.

רויטל סויד: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: חברתי היושבת בראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, ביממה האחרונה מתעסקים רבות בתושבת הכפר בידיא שבשומרון שנהרגה מפיגוע אבנים.

אורן אסף חזן: התקשורת לא מפסיקה להתעסק בנושא; לא מפסיקה לדבר על הרכב הפלסטיני שנסע לתומו קרוב לצומת תפוח, אבן שהושלכה, הרגה באחת את הנוסעת, אם המשפחה.

אורן אסף חזן: לגיטימי, ואפילו מאוד, לפרסם את הסיפור.

אורן אסף חזן: רק יש כמה דברים שמאוד מטרידים אותי בנושא הזה.

אורן אסף חזן: תגידו לי, רבותיי, איך ייתכן שטרם נגמרה חקירת השב"כ, מערכת הביטחון והמשטרה, וגילו מי זרק את האבן, וכבר התקשורת הישראלית וגם חלקים בשמאל כבר מיהרו לקבוע שאלה יהודים שהרגו אותה?

אורן אסף חזן: הם כבר קבעו שאנחנו.

אורן אסף חזן: אגב, היום אני כבר אומר, איזה מזל, היום הנשיא לא מיהר לקפוץ ולהגיד: בני עמי בחרו בטרור.

אורן אסף חזן: זה קרה לו בפעם הקודמת, באותו פיגוע ארור, שעד היום לא יודעים מי עשה אותו.

אורן אסף חזן: זה לא נורמלי.

אורן אסף חזן: מי שמכם להיות החוקר, השופט והתליין?

אורן אסף חזן: מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: מה שנאת החינם הזו לכם?

אורן אסף חזן: אבל עוד דבר מאוד מטריד אותי.

אורן אסף חזן: אני גר באריאל כל חיי, נוסע ביהודה ושומרון גם היום.

אורן אסף חזן: באחת השיחות הראשונות שלי כאן

אורן אסף חזן: עם קצין הכנסת, הוא ביקש ממני להשתדל לא לנסוע בחלק מהצירים.

אורן אסף חזן: אמרתי: אם הצירים האלה לגיטימיים ובטוחים לתושבי ההתיישבות, הם לגיטימיים ובטוחים בשבילי.

אורן אסף חזן: אם יש בהם בעיה, הפתרון זה לא להסיט אותי מהם, זה לפתור את הביטחון.

אורן אסף חזן: עכשיו, תגידו לי אתם, איך ייתכן שבצירים האלה, שכל יום סופגים פיגועים של אבנים, אין קול ואין עונה?

אורן אסף חזן: איך יכול להיות שהפעם – אולי אחת הבודדות – שבה דובר על פיגוע אבנים זה היה כשאני העזתי לכתוב ציוץ מצחיק על תיירת מיפן שנפגעה מפיגוע אבנים בחברון על ידי מחבל פלסטיני, או בשמו היפני: אישימאבן?

אורן אסף חזן: כולם צחקו על האישימאבן, הם התעסקו בפיגועי אבנים.

אורן אסף חזן: מה זו השנאה הזו?

אורן אסף חזן: על מי אתם מנסים לעבוד?

אורן אסף חזן: תקשורת צריכה להיות הוגנת, לשדר את המציאות כמות שהיא, לדווח על הפיגועים פעם אחר פעם אחר פעם – לא רק בערוץ 20 ובגלי ישראל; לא רק באתרים של הימין; לא רק בערוץ 7 באינטרנט; בכל התקשורת, כי הדם שלנו, חברתי היושבת-ראש, הוא לא פחות סמוק מהדם של תושבי תל אביב.

אורן אסף חזן: אבל לא פחות מזה, הוא בטח שלא פחות סמוק מהדם של הערבים שחיים בשכנותנו.

אורן אסף חזן: ומילה אחת אחרונה, היושבת בראש, רבותיי, אני מבקש מכם, תתעוררו, תתעוררו.

אורן אסף חזן: דמנו אינו הפקר.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

רויטל סויד: חבר הכנסת רוברט טיבייב, אחרון הדוברים, ואחר כך נעבור להצבעה.

רויטל סויד: שלוש דקות.

רוברט טיבייב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני אדבר ישר לענייני החוק.

רוברט טיבייב: כל המלחמות האחרונות בעולם היו רק על דבר אחד: אנרגיה – כי אנרגיה נכון להיום היא דבר מאוד יקר בעולם.

רוברט טיבייב: כמו שהשר יובל שטייניץ אמר, זה מאוד חשוב, המכשירים, כי אפשר לחסוך באנרגיה בכמה דברים, ואנחנו כבר יודעים שתם ונשלם העידן של הארובות.

רוברט טיבייב: לא יהיו יותר ארובות של תחנות כוח, עם הארובות הגדולות האלה.

רוברט טיבייב: ברור שאנחנו עוברים לאנרגיות מתחדשות, אבל מצד אחר אנחנו צריכים גם את המכשירים היעילים.

רוברט טיבייב: ואני לא יודע בינתיים, כבוד השר, איך אנחנו נפתור את הבעיות של המעבדות.

רוברט טיבייב: התייחסת לזה, אבל עדיין לדעתי נשארה הנישה, ופה צריך לעשות חיבור.

רוברט טיבייב: כי גם האנרגיות המתחדשות וגם תחנות הכוח – אנחנו צריכים לדעת לנהל את המשק.

רוברט טיבייב: אני חושב שגם בחברת החשמל הבינו וקיבלו את הרפורמה, וקיבלו את הרפורמה.

רוברט טיבייב: אני רק מברך אותך, כבוד השר שטייניץ, שאתה מוביל את הנושא.

רוברט טיבייב: החוק הזה גם מאוד חשוב לחיסכון באנרגיה, וכמובן לסביבה שלנו, כי זה לא פחות חשוב.

רוברט טיבייב: אני רק שמח שהצעת החוק הזו תעבור.

רוברט טיבייב: זה מאוד חשוב למשק הישראלי ומאוד חשוב לתושבי מדינת ישראל.

רוברט טיבייב: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט טיבייב.

רויטל סויד: זו פעם ראשונה שאני קוראת לך לעלות ולנאום.

רויטל סויד: בשעה טובה.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מקורות אנרגיה (תיקון מס' 2), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

רויטל סויד: מי בעד? ומי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מקורות אנרגיה (תיקון מס' 2), התשע"ח–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

רויטל סויד: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

רויטל סויד: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1246); נספחות.

רויטל סויד: ]

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצעת חוק שירותי תשלום, התשע"ח–2018, לקריאה ראשונה.

רויטל סויד: יציג את הצעת החוק, במקום השרה איילת שקד, השר שטייניץ?

רויטל סויד: השר שטייניץ, אתה תציג את הצעת החוק במקום השרה?

יובל שטייניץ: כן – – –

רויטל סויד: הצעת חוק שירותי תשלום.

נורית קורן: אדוני השר – – –

קריאות: – – –

יהודה גליק: השר שטייניץ, תגיד שזה הצעת חוק מצוינת – – –

רויטל סויד: השר שטייניץ.

קריאות: – – –

רויטל סויד: לא נראה לי שיש לך בעיה לדבר על איזשהו נושא.

יובל שטייניץ: לא, לא, אבל אני – – –

איתן כבל: השר שטייניץ, זה רפורמה.

איתן כבל: זה היה אמור להיות אצלי – – –

רויטל סויד: רגע, זה לוועדת הרפורמה?

יובל שטייניץ: כי לי כתבו ועדת המדע.

רויטל סויד: ופה כתוב ועדת הכלכלה.

איתן כבל: זה היה אמור להיות אצלי, ואני אמרתי שאני מוכן שזה יעבור.

יובל שטייניץ: אני מודה לך על נדיבותך.

יובל שטייניץ: באמת מחוק פה: בוועדת הכלכלה, וכתבו במקום זה: ועדת המדע.

רויטל סויד: איתן, כאן כתוב שזה עובר לוועדת הכלכלה.

איתן כבל: זה לגמרי נושא של הרפורמות.

יהודה גליק: זה לא רלוונטי – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: השר, ועדת הכנסת תחליט.

יהודה גליק: לא רלוונטי למדע.

יהודה גליק: זה ועדת הרפורמות.

יובל שטייניץ: טוב, אם הרב יהודה גליק מוציא צו הלכה שזה לוועדת הרפורמות, אז מי אני שאני – – –

רויטל סויד: זה לא צו הלכה.

רויטל סויד: זה פסק הלכה.

יובל שטייניץ: פסק הלכה.

רויטל סויד: פסק הלכה.

רויטל סויד: פסק הלכה.

יהודה גליק: המלצה.

יובל שטייניץ: מי אני שאני אתווכח עם אחד מגדולי – – –

רויטל סויד: הפוסקים.

יובל שטייניץ: מועצת גדולי הפוסקים, גדולי הדור?

יובל שטייניץ: טוב, אני כאן מייצג את חברתי שרת המשפטים איילת שקד, ואני אקריא, ואם תהיו בשקט גם יהיה קצר.

יובל שטייניץ: הצעת חוק שירותי תשלום, התשע"ח–2018, נועדה לעודד את השימוש באמצעי תשלום מתקדמים ולקדם את התפתחותם, להגביר את הוודאות וההגינות כלפי הצרכנים וליצור תשתית משפטית להתפתחות הטכנולוגית.

יובל שטייניץ: בשנים האחרונות חלה התפתחות במערך התשלומים בישראל בעקבות התפתחויות טכנולוגיות וגלובליות.

יובל שטייניץ: לצד אמצעי התשלום המוכרים כיום, כמו כרטיסי אשראי, צ'קים ומזומן, הופיעו אמצעי תשלום חדשים, במטרה להנגיש את ביצועי התשלומים, בין השאר בביצוע עסקאות באופן מקוון.

יובל שטייניץ: לשימוש באמצעי התשלום המתקדמים יתרונות רבים: הגברת התחרות, הפחתת עלויות, נוחות ללקוח, צמצום הכלכלה השחורה ועוד.

יובל שטייניץ: עם זאת, לצד היתרונות ישנם גם סיכונים.

יובל שטייניץ: כך למשל, הנגישות וקלות השימוש באמצעי התשלום יכולות לפגוע ברמת האבטחה, והשימוש בהם יכול לחשוף את הלקוח להונאות, שימוש לרעה ועוד.

יובל שטייניץ: לאור האמור, וכדי לעודד את השימוש באמצעי התשלום המתקדמים והחדישים, יש להתאים את התשתית המשפטית לפעילות באמצעי התשלום המתקדמים.

יובל שטייניץ: פקודת השטרות וחוק כרטיסי חיוב, המסדירים את אמצעי התשלום הקיימים, אינם נותנים עוד מענה להתפתחות של תחום שירותי התשלום בישראל.

יובל שטייניץ: הצעת החוק שלפני

יובל שטייניץ: כם מבקשת לבטל את חוק כרטיסי חיוב הקיים ולקבוע במקומו חוק שיסדיר באופן מקיף וחדשני את נושא שירותי התשלום ואמצעי התשלום, באופן המתאים למציאות הדינמית והמתפתחת.

יובל שטייניץ: הצעת החוק מבוססת על חוק כרטיסי חיוב וכן על האסדרה האירופית בנושא, בהתאם לעקרונות שנקבעו ב-PSD – הדירקטיבה האירופית לעניין שירותי תשלום.

רויטל סויד: לא חייבים להקריא הכול.

יואל חסון: תחסוך מאיתנו, יובל.

יובל שטייניץ: אתם רוצים שאני אדבר בעל פה, זה ייקח הרבה יותר זמן.

רויטל סויד: לא, לא, לא.

רויטל סויד: תקריא, תקריא.

שולי מועלם-רפאלי: אני מציעה ליושבת בראש לזרום עם השר שטייניץ – – –

רויטל סויד: תקריא, תקריא כל מילה.

שולי מועלם-רפאלי: – – – מעט שעות השינה שלנו.

יהודה גליק: העיקר שתתחבר למקור של אנרגיה.

יובל שטייניץ: הצעת החוק מבקשת להסדיר את היחסים החוזיים וההגנות הצרכניות שיחולו במסגרת מתן שירותי תשלום בין נותן שירותי התשלום לבין לקוח כאשר הלקוח הוא צד לעסקה נושאת התשלום – "משלם", ו"מוטב" – מקבל התשלום בעסקה, לפי העניין.

יובל שטייניץ: ההצעה מבקשת לקבוע כללים ביחס לפעולת התשלום, ובכך ליצור ודאות לצדדים לעסקה כי התשלום יועבר בהתאם להתחייבויות בעסקה.

יובל שטייניץ: עיקרון מרכזי בגיבוש ההצעה היה התאמתו – יותר נכון התאמתה – לעולם המתפתח באופן שיעודד התפתחויות עתידיות בתחום אמצעי התשלום וימנע היווצרות של ואקום משפטי בכל הנוגע להגנות הצרכניות.

יובל שטייניץ: נוכח האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

יובל שטייניץ: כמו כן, נבקש כי הצעת החוק תועבר לדיון בוועדת – גליק, איזה ועדה?

רויטל סויד: הרפורמות.

יהודה גליק: – – –

יובל שטייניץ: בוועדת הרפורמות.

רויטל סויד: תודה רבה לשר שטייניץ.

רויטל סויד: ואנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

רויטל סויד: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – – –

לאה פדידה: מוותר, הוא אמר.

רויטל סויד: מוותר?

רויטל סויד: אה, מאחורי הזר, סידור הפרחים.

רויטל סויד: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת יהודה גליק – מוותר; חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חברת הכנסת נורית קורן – מוותרת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח; חברת הכנסת לאה פדידה – מוותרת; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת סתיו שפיר – אינה נוכחת; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עמיר פרץ – אינו נוכח; חבר הכנסת נגוסה – מוותר; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת; חבר הכנסת סאלח סעד – מוותר; חבר הכנסת דודי אמסלם – מוותר; חברת הכנסת ענת ברקו – אינה נוכחת; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חבר הכנסת חיליק בר – מוותר.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירותי תשלום, התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

רויטל סויד: מי בעד ומי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי תשלום, התשע"ח–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

רויטל סויד: 26 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת חוק שירותי תשלום, התשע"ח–2018, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדה המוסמכת לדון בה, ועדת – – –

שולי מועלם-רפאלי: ועדת המדע.

רויטל סויד: ועדת הרפורמות.

קריאות: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – – ועדת הכנסת.

רויטל סויד: ותועבר לוועדת הכנסת.

רויטל סויד: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1247); נספחות.

רויטל סויד: ]

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 95) (תובע טרדן), התשע"ח–2018, לקריאה ראשונה.

רויטל סויד: יציג את הצעת החוק, במקום שרת המשפטים, השר יובל שטייניץ – שוב, הכול בסדר.

יהודה גליק: למה את מפריעה באמצע המוזיקה הקלאסית שהוא שומע?

רויטל סויד: הכול בסדר.

רויטל סויד: לאט-לאט, אבל להקריא מהר, בבקשה, ולא חייבים – אפשר להקריא שורה כן, שורה לא.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, אני אשתדל להקריא מהר אבל גם ברור.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-הראש, כנסת נכבדה, טיוטת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 95) (תובע טרדן), התשע"ח–2018, מבקשת להסדיר את השימוש בצו חוסם נגד תובעי סרק סדרתיים וטרדניים המגישים הליכי סרק רבים.

יובל שטייניץ: לא אחת, נפתחים בבתי המשפט השונים הליכים רבים בידי בעל דין אחד, כאשר בסופו של הליך מתברר כי רובם המכריע, אם לא כולם, הם הליכי סרק.

יובל שטייניץ: תובע טרדן יכול להיחשב מי שיוזם הליכים באופן סדרתי ושיטתי נגד אותו בעל דין או נגד בעלי דין שונים.

יובל שטייניץ: הליכים אלו בעלי מכנה משותף ייחודי במובן זה שאינם מגלים סיכויי הצלחה, הם נעדרי עילה של ממש ואף רובם מופרכים או חסרי תוחלת.

יובל שטייניץ: אולם, לא תמיד ניתן לקבוע באופן החלטי כי יש לדון אותם מלכתחילה לסילוק על הסף.

יובל שטייניץ: לכן, לא אחת בית המשפט נאלץ לבררם לגופם ולדחותם, דבר הכרוך בהשקעת משאבים מיותרים מצד הנתבעים ומערכת המשפט, שכידוע משאביה מוגבלים ממילא.

יובל שטייניץ: הזמן השיפוטי הרב המוקצה לטיפול בהליכים אלה – כאשר, כאמור, אינם מגלים עילה – מעכב את הטיפול בהליכים של בעלי דין אחרים ואף פוגע בזכות הגישה שלהם לבתי המשפט.

יובל שטייניץ: כמו כן, התנהלות זו מובילה להוצאות כספיות ניכרות מהקופה הציבורית ולגריעה ממשאבי הציבור כולו.

יובל שטייניץ: לאור האמור לעיל, מוצע להסמיך את נשיא בית המשפט העליון, או שופט אחר מבית המשפט העליון שהוא הסמיכו לכך להורות על מתן צו חוסם נגד בעל דין טרדן, לפי בקשת מנהל בתי המשפט באישור היועץ המשפטי לממשלה, או לפי בקשת בעל דין, אם הוגשו נגדו על ידי התובע הטרדן לפחות חמש תובענות שנדחו או נמחקו או על ידי רשות מינהלית ובאישור היועץ המשפטי לממשלה.

יובל שטייניץ: משמעות הצו היא שאותו בעל דין טרדן לא יוכל להגיש תובענות בהליך אזרחי ובהליך מינהלי בבתי המשפט, כולם או חלקם, ובתנאים שיקבע בית המשפט, ובלבד שניתנה לבעל הדין כאמור הזדמנות להשמיע טענותיו.

יובל שטייניץ: יחד עם זאת, תובע טרדן יהיה רשאי להגיש תובענה, אם שוכנע בית המשפט כי התובענה מגלה עילה ואין בה משום שימוש לרעה בהליכי משפט ואם ניתנה לו רשות לכך מבית המשפט.

יובל שטייניץ: לאור האמור לעיל, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

יובל שטייניץ: הקראתי מספיק מהר, גברתי?

רויטל סויד: מהר מאוד.

רויטל סויד: תודה, וברור.

רויטל סויד: גם הבנו הכול.

רויטל סויד: תודה רבה לשר שטייניץ.

רויטל סויד: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

רויטל סויד: חבר הכנסת יואל חסון?

יואל חסון: אני מוותר.

רויטל סויד: מוותר.

רויטל סויד: תודה רבה לך.

רויטל סויד: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר.

דב חנין: – – –

רויטל סויד: אמרתם שמחקתם אותו, לא?

רויטל סויד: הבנתי שנמחקת מכל – – – לא? סליחה.

רויטל סויד: חבר הכנסת דב חנין.

רויטל סויד: אמרת שמחוק – – –

דב חנין: בסדר, הכול בסדר.

רויטל סויד: אה, לא בחוק הזה.

רויטל סויד: אני חשבתי שאתה מחוק מכל החוקים.

רויטל סויד: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, אני יודע שכולם מאוד מאוד עייפים והזמן לא משחק לטובת דיון רציני בחוק הזה, אבל אני מציע לכם, עמיתיי חברי הכנסת, לשקול היטב לפני שאתם מצביעים.

דב חנין: המנגנון שמוצע בהצעת החוק הזאת הוא בסופו של דבר מנגנון מסוכן.

דב חנין: יש לבתי המשפט כלים כדי להתמודד עם תובעים טרדניים.

דב חנין: בית משפט יכול להטיל הוצאות; בית משפט יכול לייצר הרבה מאוד כלים כדי להרתיע אנשים שלא להגיש תביעות סרק.

דב חנין: המנגנון הזה, שמאפשר לבית משפט לשים תווית על אדם, לקרוא לו תובע טרדן ולסגור בפניו את שערי בית המשפט, את שערי הצדק, הוא בסופו של דבר מנגנון מסוכן ומזיק.

דב חנין: לכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני מציע לכם להצביע נגד הצעת החוק הזו ולא ללכת בכיוון שהממשלה מציעה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

רויטל סויד: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

קריאות: – – –

רויטל סויד: סליחה, בבקשה.

רויטל סויד: יוליה, תודה.

רויטל סויד: חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת איל בן ראובן – מוותר; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת נורית קורן – מוותרת; חברת הכנסת פנינה תמנו – אינה נוכחת; חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת סאלח סעד – מוותר; חבר הכנסת דודי אמסלם – מוותר; חברת הכנסת ענת ברקו – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת לאה פדידה – מוותרת; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת.

רויטל סויד: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה.

רויטל סויד: שלוש דקות.

אורן אסף חזן: חברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, היום שמעתי דבר מדהים: בעוד טרור העפיפונים, טרור הבלונים, הרקטות, מנהרות הטרור, המחבלונים והמחבלים שמגיעים לגדר בעזה יום אחרי יום, הרימונים, מטעני הצינור, מטענים משונים פעם אחר פעם, שעה אחר שעה, תוקפים אותנו, ומאות אלפי אזרחים חוששים – תחושת הביטחון שלהם לא רק שנפגעה, היא מרוסקת לגמרי – היום אנחנו שומעים שמערכת הביטחון, או בעצם, שר הביטחון העומד בראשה מקבל החלטה לתת הזדמנות נוספת לארגון הטרור הרצחני, זה שעדיין מחזיק בידיו את אורון שאול, את הדר גולדין, את אברה מנגיסטו, ולנסות להגיע איתו להסדרה.

דב חנין: ראש הממשלה.

אורן אסף חזן: פתאום נפל לי האסימון – תקשיב, אתה תאהב את מה שיש לי לומר לך – פתאום נפל לי האסימון, שיש פה מי שמהמר על חיינו.

אורן אסף חזן: התנהלותו והתנהגותו של שר הביטחון בהקשר של המאבק בטרור והלחימה בעזה – –

דב חנין: בנימין נתניהו.

אורן אסף חזן: – – היא כשל מהמר נרקומן שלא מסוגל לעזוב את גלגל הרולטה.

דב חנין: בנימין נתניהו.

אורן אסף חזן: פעם אחר פעם הוא מפסיד בסיבוב, והוא לא קם מהשולחן.

אורן אסף חזן: הוא אומר: עכשיו תבוא המכה.

אורן אסף חזן: הוא מפסיד פעם נוספת והוא אומר: הינה, הינה, הינה, עכשיו תבוא המכה.

אורן אסף חזן: וזה לא שחור וזה לא אדום, זה לא 36, זה לא 4 ולא 12, זה גם לא אפס.

אורן אסף חזן: הוא מפסיד ומפסיד, אבל הוא לא זז מהשולחן.

אורן אסף חזן: הוא בטוח שעכשיו תבוא המכה.

אורן אסף חזן: נרקומן של הימורים; חולה במחלה מסוכנת; לא מסוגל לעזוב את השולחן.

אורן אסף חזן: כך נוהגת מערכת הביטחון – או בעצם העומד בראשה, שכן מערכת הביטחון מקיימת מדיניות של ראש משרד הביטחון – –

יהודה גליק: – – – עם שר הביטחון?

אורן אסף חזן: – – שפעם אחר פעם אומר:

אורן אסף חזן: אנחנו ניתן עוד הזדמנות לחמאס.

אורן אסף חזן: צריך להזרים משאיות?

אורן אסף חזן: לא נזרים היום, נזרים מחר.

אורן אסף חזן: צריך לפתוח מעברים?

אורן אסף חזן: לא נזרים היום, נפתח מחר.

אורן אסף חזן: הם שורפים את המעבר?

אורן אסף חזן: אנחנו מכבים אותו ופותחים אותו.

אורן אסף חזן: הם עושים מנהרת טרור?

אורן אסף חזן: אנחנו מצלצלים להודיע להם שאנחנו הולכים להרוס אותה.

אורן אסף חזן: הם שורפים את השדות?

אורן אסף חזן: אנחנו מכבים ומכילים.

אורן אסף חזן: עוד רגע זה יגיע.

אורן אסף חזן: הינה, הינה, עכשיו אני מביא את המכה.

אורן אסף חזן: הינה, הינה, עכשיו זה קורה.

אורן אסף חזן: צעק פה איזה מישהו ברקע: יש לך בעיה עם שרי ביטחון?

אורן אסף חזן: אין לי בעיה עם שרי ביטחון.

אורן אסף חזן: יש לי בעיה עם שרי ביטחון שלא מבינים דבר בביטחון; שלא פועלים בביטחון; שלא דואגים לביטחון של אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: כנראה יש שם משהו, בקומה ה-14 בקריה, שגורם להם להתהפך – לא כמו סטייק על המנגל, גם לא כמו קלפים על שולחן הפוקר, אלא כבני אדם שמבטיחים הבטחות הרות גורל, ובסוף, מאין-ספור דיבורים אפס מעשים.

אורן אסף חזן: אני מסיים במשפט אחד, חברתי היושבת בראש.

אורן אסף חזן: יקירי, אדוני שר הביטחון, קיבלת את תפקידך בגלל עמדותיך.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שתיישם אותן.

אורן אסף חזן: הציבור כבר לא קונה לא 48 שעות ולא הבטחה למכה בחמאס.

אורן אסף חזן: די לדיבורים.

אורן אסף חזן: עת למעשים.

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

רויטל סויד: חבר הכנסת חיליק בר.

רויטל סויד: חבר הכנסת חיליק בר.

רויטל סויד: אתה מוכן לטפוח לו על השכם שם?

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 95) (תובע טרדן), התשע"ח–2018, בקריאה הראשונה.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 95) (תובע טרדן), התשע"ח–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

רויטל סויד: 22 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 95) (תובע טרדן), התשע"ח–2018, עברה בקריאה הראשונה ועוברת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

רויטל סויד: תם סדר-היום.

רויטל סויד: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, ז' בחשוון התשע"ט, 16 באוקטובר 2018, בשעה 16:00.

רויטל סויד: ישיבה זו נעולה.

רויטל סויד: תודה.