ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 358, 2018-07-16 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ד' במנחם אב תשע"ח, 16 ביולי 2018 אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון דיני הבחירות לרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2018; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 23), התשע"ח–2018; והצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 107 והוראת שעה) (תיקון), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון מס' 2), התשע"ח–2018; והצעת חוק שירות אזרחי (תיקון מס' 3), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק פעוטות בסיכון (הזכות למעון יום) (תיקון מס' 4), התשע"ח–2018, שהחזירה הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 95) (תובע טרדן), התשע"ח–2018; הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 4), התשע"ח–2018; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 69) (בורסה ייעודית), התשע"ח–2018; הצעת חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ח–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק שמספרה פ/5580/20 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/5614/20: הצעת חוק פיקוח על בתי ספר (תיקון – סמכות המנהל הכללי של משרד החינוך לקבל מידע מהמרשם הפלילי לעניין עובד שירות), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, קארין אלהרר, איציק שמולי, נחמן שי, ענת ברקו, מרב מיכאלי, מיכאל מלכיאלי, נורית קורן ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – הקמת מערך נאמני עישון), התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – חובות המחזיק של מקום ציבורי), התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 8) (תיקון – ביטול הפיצול של תאגיד השידור הישראלי לתאגיד החדשות), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת איתן כבל, יוסי יונה, לאה פדידה ונחמן שי; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הרחבת תחולה על עובד של קבלן שירות המועסק אצל מזמין השירות), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, מיכל רוזין, מוסי רז, עאידה תומא סלימאן, מיכל בירן, מירב בן ארי, רועי פולקמן, אילן גילאון, דב חנין ופנינה תמנו; הצעת חוק הארכיונים (תיקון – הקמת רשות עצמאית), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות) (תיקון – המשך פעילותו הקבועה של שדה התעופה), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, איציק שמולי, יואב קיש, מיקי לוי, משה גפני, ינון אזולאי, אחמד טיבי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, איתן כבל, איתן ברושי, יואל חסון, מיכל בירן, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, לאה פדידה, סאלח סעד, נחמן שי, רויטל סויד, מיקי רוזנטל, מרב מיכאלי, זוהיר בהלול, עמיר פרץ, עבד אל חכים חאג' יחיא, ג'מאל זחאלקה, ואאל יונס, אלעזר שטרן, פנינה תמנו, חיים ילין, עפר שלח, מאיר כהן, קארין אלהרר, יעל גרמן,

ירדנה מלר-הורוביץ: עליזה לביא, יואל רזבוזוב, דוד ביטן, נאוה בוקר, נורית קורן, אברהם נגוסה, יהודה גליק, ענת ברקו, שרן השכל, שולי מועלם-רפאלי, יעקב אשר, מיכאל מלכיאלי, מרדכי יוגב, אורלי לוי אבקסיס, דוד אמסלם, מכלוף מיקי זוהר, יעקב מרגי, דן סידה, יצחק וקנין, אורי מקלב, אבי דיכטר, ניסן סלומינסקי, יואב בן צור, רוברט אילטוב, חמד עמאר, עודד פורר, יוליה מלינובסקי, אמיר אוחנה, מנחם אליעזר מוזס, זאב בנימין בגין ואילן גילאון; הצעת חוק-יסוד: משאל עם – שוויון בנישואין וגירושין, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור בקשה לשינוי בהסדר במתן השירות), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, מיכל רוזין, מיכל בירן, מיקי רוזנטל, יוסי יונה, יעל כהן-פארן, איל בן ראובן, נחמן שי, עמר בר-לב ואיציק שמולי; הצעת חוק הספנות (ימאים) (תיקון – איסור השטת כלי שיט תחת השפעת אלכוהול וסמים), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – איסור המתת כלבים בריאים), התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – שימוש בקרקע חקלאית לייצור אנרגיה מתחדשת ביישובי עדיפות לאומית), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, דב חנין, יואב בן צור, לאה פדידה, מוסי רז, עודד פורר, יצחק וקנין, מיקי רוזנטל, מאיר כהן, מרדכי יוגב, דוד ביטן, יהודה גליק, מירב בן ארי, עמר בר-לב, רועי פולקמן, טלי פלוסקוב, איל בן ראובן, קסניה סבטלובה, יחיאל חיליק בר, יואל חסון, אכרם חסון, עמיר פרץ, איילת נחמיאס ורבין, מרב מיכאלי, יעקב מרגי, ינון אזולאי, איציק שמולי, איתן כבל, נחמן שי ומיכל בירן; הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים (תיקון – מועדי תשלום שיחולו על מזמינים שונים והחלה על מוסדות בריאות), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת עודד פורר, רועי פולקמן, מרב מיכאלי, שלי יחימוביץ, יעקב אשר, נחמן שי ושרן השכל; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת גילוי ממכר פרוות מן החי),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, נורית קורן, יעל גרמן, דב חנין, מרב מיכאלי, יוסי יונה, יואל חסון ומוסי רז; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (קביעת משך הביקור), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי, מיכאל מלכיאלי, יואב בן צור, יעקב מרגי, מנחם אליעזר מוזס, בצלאל סמוטריץ, אכרם חסון, ישראל אייכלר, דן סידה, עודד פורר, מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי וניסן סלומינסקי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – גיל הבוחר), מאת חברי הכנסת סאלח סעד, לאה פדידה, איל בן ראובן, יוסי יונה, יחיאל חיליק בר וזוהיר בהלול; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור הפליה בהתקשרות בין סוכן למבטח), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – תנאי מתלה), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הטבות מס למפעלים תעשייתיים חדשים), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, רועי פולקמן, יעקב אשר ועודד פורר; הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – הכרה באחוזי נכות של נפגע פוליו לצורך דינים אחרים), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – התפטרות בשל לימודים במכינה קדם-צבאית), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, מוסי רז, עליזה לביא, מיקי לוי, איל בן ראובן, איתן כבל, איציק שמולי, שלי יחימוביץ, עמר בר-לב, רוברט אילטוב, עודד פורר, יוליה מלינובסקי, יעקב מרגי, שולי מועלם-רפאלי, בצלאל סמוטריץ, שרן השכל, טלי פלוסקוב, אבי דיכטר, דוד ביטן, דוד אמסלם, נחמן שי וענת ברקו; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – החרגת תוספת ותק מהכנסה), התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון – דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון מעבידים יציג), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת טלי פלוסקוב, מכלוף מיקי זוהר, מירב בן ארי, יפעת שאשא ביטון, יצחק וקנין ומרדכי יוגב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לגמלת סיעוד להורה של מי שעלה לפי חוק השבות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת מינוי ראש הממשלה כשר בכיר), מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הוספת גביית קנס שלא כדין לעילות התביעה), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – זכאות לפיצויי פיטורים בעת חילופי קבלנים במקום עבודה), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, חמד עמאר, עודד פורר, אלי אלאלוף, מרדכי יוגב, דן סידה, מירב בן ארי, נורית קורן, מיכל בירן, איציק שמולי, אילן גילאון, טלי פלוסקוב, מאיר כהן, ג'מעה אזברגה, ישראל אייכלר, אברהם נגוסה ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – מנגנון קביעת שיעור הנכות), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת דוד ביטן ורויטל סויד; הצעת חוק הרב מנחם מענדל שניאורסון – הרבי מליובאוויטש (ציון זכרו ופועלו), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק תיעוד הדבקה של כתבי בית דין (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת ישראל אייכלר, יעקב אשר ונחמן שי; הצעת חוק הפיקוח על ייצוא ביטחוני (תיקון – הגבלות על ייצוא ביטחוני לכוחות ביטחון שביצעו הפרות חמורות של זכויות אדם), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, אכרם חסון, יהודה גליק, תמר זנדברג, עיסאווי פריג', יעל כהן-פארן, מוסי רז ודב חנין; הצעת חוק ההגנה על חוסים (תיקון – מחיקת זקנה מההגדרה), התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי מזון מזיק, התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת נורית קורן, יעקב מרגי ודוד ביטן; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפה של תוצרת מאזורי עדיפות לאומית), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, מיכאל מלכיאלי, עודד פורר, יצחק וקנין, מיקי רוזנטל, מאיר כהן, מרדכי יוגב, יהודה גליק, מירב בן ארי, עמר בר-לב, רועי פולקמן, טלי פלוסקוב, איל בן ראובן, קסניה סבטלובה, יואל חסון, יחיאל חיליק בר, אכרם חסון, עמיר פרץ, איילת נחמיאס ורבין, אלעזר שטרן, מרב מיכאלי, יעקב מרגי,

ירדנה מלר-הורוביץ: ינון אזולאי, איציק שמולי, איתן כבל, נחמן שי ומיכל בירן.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחה היום על שולחן הכנסת הודעת מערכת על תיקון טעות בדברי ההסבר להצעת חוק סדר הדין הפלילי (חילוט תקבולי עבירה), התשע"ח–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן הונחו על שולחן הכנסת הודעות שר החינוך נפתלי בנט על מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת חמד עמאר, סאלח סעד, אחמד טיבי ועיסאווי פריג' בנושא: אי-העברת התקציב לטובת בית הספר למדעים בירכא מתוכנית החומש למגזר הדרוזי והצ'רקסי; על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מאיר כהן, טלב אבו עראר, יוסי יונה ואלי אלאלוף בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: משרד החינוך מונע מתלמידים בבתי הספר המקצועיים לגשת לבגרויות החורף.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: ראש ממשלת ישראל סוחר בזיכרון השואה ובאמת ההיסטורית למען אינטרסים פוליטיים; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: היעדר מדיניות ואסטרטגיה של ממשלת ישראל באשר לרצועת עזה והמשך הטרור מתחומה; << נושא >>

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרת הצעות אי-אמון בממשלה לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הראשונה היא מטעם המחנה הציוני: ראש ממשלת ישראל סוחר בזיכרון השואה ובאמת ההיסטורית למען אינטרסים פוליטיים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שתנמק את ההצעה היא חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב בשם ראש הממשלה השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אתם יודעים מה ההבדל בין לאומיות ללאומנות?

שלי יחימוביץ': לאומיות היא על אהבת הארץ, אהבת המולדת, אהבת החברה, אהבת האנשים; לאומנות היא על שנאה – שנאת האחר.

שלי יחימוביץ': והחוק הזה שסביבו אתם רוחשים ובו אתם מתעסקים באובססיביות, והפך לנזר הבריאה של ראש הממשלה נתניהו, יש בו אך ורק שנאת האחר.

שלי יחימוביץ': זה לא חוק הלאום, זה חוק הלאומנות.

שלי יחימוביץ': הוא לא מבטא לרגע אחד משהו שמאחד, שמכיל, שמועיל לחיים שלנו כאן, מועיל למדינה.

שלי יחימוביץ': כל-כולו נזק, שנאה, פירוד וגזענות.

שלי יחימוביץ': אגב, את ההבחנה הכל-כך מדויקת הזאת בין לאומיות ללאומנות שמעתי מחבר הכנסת בני בגין, שציטט את אבא שלו מנחם בגין, שהסביר לו את ההבדל בין לאומיות ללאומנות.

שלי יחימוביץ': ההתרסה והרשעות, להוריד בדרגה את השפה הערבית – דבר אחד טוב, מועיל, יש בזה חוץ מעלבון, ביזוי ואצבע בעין ל-20% מאזרחי המדינה?

שלי יחימוביץ': וההתעקשות המצמררת הזאת על הסעיף הגזעני שייאסר על ערבים להתגורר ביישובים יהודיים – כלומר לך, חבר הכנסת אחמד טיבי, אסור יהיה לגור ביישוב שבו גר השר יריב לוין או ביישוב שבו אני גרה, לך ולכל ערבי אחר.

שלי יחימוביץ': כמובן, לא כלול בזה שלב הבנייה של הבניין, שלשם ערבים יהיו טובים עד הצבע והגימורים הסופיים.

שלי יחימוביץ': ובסוף, אחרי שהבנתם שאין ברירה ושהסעיף הזה הופך את מדינת ישראל בעיני העמים כולם למדינת אפרטהייד, ואחרי מיקח וממכר, נאלצתם להתפשר על הסעיף הציוני הגאה: המדינה רואה בפיתוח התיישבות היהודית ערך לאומי ותפעל על מנת לעודד ולקדם הקמה וביסוס שלו – פחות או יותר זה התיקון.

שלי יחימוביץ': ואללה?

שלי יחימוביץ': אסור לוותר על התיישבות היהודית?

שלי יחימוביץ': איזו בשורה נפלאה.

שלי יחימוביץ': לרגע אפשר לחשוב שהמילים המרושעות האלה, שאין בהן שום דבר חוץ מהפצת שנאה, הטלת כתם מוסרי והבאשת שמנו בעולם, שהמילים, המילים האלה, הן יקבעו את גורלו של המפעל הציוני; שאם המילים "התיישבות יהודית" לא ייכתבו בחוק הנואל הזה לא תהיה התיישבות יהודית בשום מקום, וישראל תהיה מדבר שממה, והחזון הציוני ירד לטמיון.

שלי יחימוביץ': ואז אני שואלת את עצמי: רגע, אז איך הצלחנו עד עצם היום הזה לכונן כאן מדינה יהודית ודמוקרטית לתפארת ולהתיישב בארץ עד היום בלי חוק הלאומנות?

שלי יחימוביץ': איך בכלל קמו יישובים?

שלי יחימוביץ': רמת גן ומעגן מיכאל, ראשון לציון ובאר שבע, אילת והרצליה, תל אביב ולוחמי הגטאות, דימונה ובית זית, קריית שמונה ואליפלט, חדרה ולכיש, דגניה, כפר סבא, עפולה, בית שמש, כרמיאל, אור יהודה, שדרות, יוטבתה, אשדוד, אביבים – בלי חוק הלאומנות; התיישבות יהודית, יהודית ודמוקרטית, והכול תחת המסמך המכונן והמפעים הזה שעכשיו אתם מסתכלים עליו כאילו הוא היה כתב בגידה במולדת, מגילת העצמאות קוראים לו: "בדורות האחרונים שבו לארצם בהמונים, וחלוצים, מעפילים ומגינים הפריחו נשמות, החיו שפתם העברית, בנו כפרים וערים, והקימו יישוב גדל והולך השליט על משקו ותרבותו, שוחר שלום ומגן על עצמו, מביא ברכת הקדמה לכל תושבי הארץ ונושא נפשו לעצמאות ממלכתית" – בלי חוק הלאומנות.

שלי יחימוביץ': מגילת העצמאות.

שלי יחימוביץ': והעיקר אצלכם כמובן המאבק ההירואי שחס וחלילה לא תיכנס לחוק הזה הקללה, המילה הגסה, המתועבת בעיניכם "שוויון".

שלי יחימוביץ': איך, איך הקמנו מדינה לתפארת כשכך נכתב במסמך המכונן שלה: "מדינת ישראל – – – תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין".

שלי יחימוביץ': שוויון זכויות.

שלי יחימוביץ': שוויון, המילה שוויון.

שלי יחימוביץ': שוו בנפשכם, המילה הנוראה הזאת נכנסה למגילת העצמאות.

שלי יחימוביץ': כמה יישובים חדשים הקמתם בכלל בגליל, למשל, שאתם רוצים לייהד אותו עכשיו?

שלי יחימוביץ': כמה יישובים הקמתם בגליל כשאתם הייתם בשלטון?

שלי יחימוביץ': אם תזעקו בגרון ניחר: ייהוד, ייהוד, ייהוד הגליל – מזה ייבנו בתים בגליל?

שלי יחימוביץ': זקיפות קומה; לאומנות; שפוך חמתך על הגויים; חוקים חסרי תוחלת ורוויי שנאה; דיבורים כמו חול ואין מה לאכול.

שלי יחימוביץ': וכל הזקיפות הלאומנית הזאת – לא לאומית, לאומנית – משפילה את רוחה פתאום אל מול שר ההיסטוריה, מניבה ניסוחים מעוותים, מנוכרים לגורלנו כעם, רופסים, כנועים, בהצהרה המשותפת לפולין ולישראל.

שלי יחימוביץ': וכאן תרשו לי לרגע להיות אישית.

שלי יחימוביץ': אני בת לניצולי שואה – שני הסבים ושתי הסבתות שלי נספו בשואה.

שלי יחימוביץ': וצריך לומר ביושר: לא פולנים שרפו את סבא ואת סבתא שלי בטרבלינקה אלא גרמנים נאצים, ופולנים הצילו את אימא שלי, ונזירות אספו אותה אחר כך ברחוב כשכשלה ולא ידעה ללכת כי התחבאה מאחורי ארון, ועטפו אותה באהבה, ופחות או יותר גידלו אותה, וגם כשעלתה לישראל המשיכו לכתוב לה ולדאוג לה.

שלי יחימוביץ': אבל לא צריך להיות פרופסור להיסטוריה; די להיות ניצול שואה כדי לדעת שחסידי אומות העולם היו מיעוט, והמסגירים והעטים על הרכוש הנטוש והרוצחים והאנטישמים – היו רבים מהם.

שלי יחימוביץ': ומהתמונה המורכבת הזאת, האישית, שפרסתי רק שבריר ממנה כאן מעל הדוכן, ועד לכתב הכניעה המביש, המתחנף, המפנה עורף לאמת, להיסטוריה, לזיכרון השואה, לזוועותיה, לזיכרונות שלעולם לא ירפו מהאנשים שעודם חיים ביננו, הדרך היא כל כך כל כך ארוכה.

שלי יחימוביץ': והשיא, כמובן, בהשוואה המצמררת בין האנטישמיות לבין אנטי-פולניות.

שלי יחימוביץ': מתי המצאתם את הביטוי המגוחך הזה, "אנטי-פולניות"?

שלי יחימוביץ': ואיך אתם מעיזים, חצופים שכמותכם, להשוות אנטי-פולניות לאנטישמיות האפלה, ההיסטורית, הרצחנית, שהביאה למעשי טבח, רדיפה, פוגרומים, שמד, עד לניסיון הג'נוסייד המחושב ביותר בתולדות האנושות, שבו נטבחו כמעט כל בני המשפחה שלי, וכבר אמרתי – שני הסבים ושתי הסבתות שלי?

שלי יחימוביץ': איפה זקיפות הקומה הלאומית שלך, ראש הממשלה בנימין נתניהו, מתחבאת לה ברגע היסטורי מכונן שכזה?

שלי יחימוביץ': איך היא הופכת בשנייה לרפיסות ולפחדנות כשההיסטוריה של העם היהודי זקוקה לך?

שלי יחימוביץ': ואיפה זקיפות הקומה הלאומית כשאתה פוחד במשך שלושה חודשים להישיר עיניך אל התושבים האמיצים, והמאופקים, והאחראיים, שחיים תחת מטחים בלתי פוסקים של רקטות, פצמ"רים, עפיפוני תבערה, בלונים, ומעשי ידיהם בוערים בלי הפסקה?

שלי יחימוביץ': ומעדיף כל דבר, כל דבר – מונדיאל, ארוחה במסעדת יוקרה עם ניקול ראידמן, צילום סרטון לכבוד גמר גביע האלופות, חוג תנ"ך במעון ראש הממשלה, חנוכת שתי תחנות רכבת ברעננה, השתכשכות פתאומית בכל סעיף וסעיף מסעיפי חוק הלאומנות – הכול, רק לא להישיר מבט אל האנשים שנוהגים בך יותר בכבוד מכל ציבור אחר.

שלי יחימוביץ': ובסוף, בסוף היום, היום, כשאתה מואיל להופיע, אתה הולך לשדרות, ולא לקיבוצי העוטף, שספגו יותר מכל יישוב אחר.

שלי יחימוביץ': חוק הלאומנות לא חל עליהם?

שלי יחימוביץ': אולי בתור יהודי לאומי גאה תספור את היהודים האלה לפני שאתה מייהד את הגליל בכאילו, במילים ארסיות וחסרות שחר?

שלי יחימוביץ': אבל זאת לא לאומיות, זאת לאומנות, ועל כן אנחנו מביעים אי-אמון בממשלה הזאת.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שנימקה הצעת אי-אמון מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין להשיב בשם ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, טוב, אדוני, נו, שוב אנחנו – מזל שלפחות חברת הכנסת יחימוביץ מצילה במשהו את כבוד הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: שוב, אני רואה שסיעתה כל כך תומכת בהצעת האי-אמון, כל כך רואה חשיבות בדברים שנאמרים, עד כדי כך – – –         וסיעתך לא מתנגדת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו באמת חושבים שהטענות האלה מגוחכות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל השר לוין, כנראה שגם אתם תומכים באי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רואה שהנוכחות פה מעידה על עוצמה גדולה, אבל אני, לפני שאני אגש לגוף העניין, אני רוצה לומר לך, חברת הכנסת יחימוביץ, דבר אחד: נדמה לי שהנאום שלך היה אולי ההסבר המנומק והמפורט ביותר מדוע מפלגת העבודה, המפלגה שיש לה כל כך הרבה זכויות בהקמת המדינה, נמצאת במקום הלא-מי-יודע-מה שהיא נמצאת בו היום.

יולי יואל אדלשטיין: אובדן דרך מוחלט, אובדן כיוון – הייתי אומר שאני באמת לא מצליח כל כך להבין מה ההבדל ביניכם לבין סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: זר לא יבין זאת; בטח לא יכול היה להבין את זה מהנאום שלך.

יולי יואל אדלשטיין: מנהיגי מפלגת העבודה, שלאורך הרבה מאוד שנים ראו בכל הערכים שמבטא חוק הלאום את הבסיס שעליו המדינה הזאת קמה, את הזכות הגדולה שהייתה להם להוביל הרבה מהתהליכים האלה, שהאמינו בכל ליבם בכל שורה ובכל משפט שנכתב בחוק הזה – את יודעת מה, חברת הכנסת יחימוביץ?

יולי יואל אדלשטיין: שנינו יודעים שלו הם היו מנסחים את חוק הלאום, הם היו כותבים דברים עוד הרבה יותר חדים והרבה יותר חד-משמעיים מאלה.

יולי יואל אדלשטיין: והם לא עשו.

יולי יואל אדלשטיין: ואת יודעת למה?

יולי יואל אדלשטיין: אני אסביר לך למה.

יולי יואל אדלשטיין: הפלא ופלא, הסתפקו במגילת העצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אסביר לך למה.

יולי יואל אדלשטיין: את יודעת למה?

יולי יואל אדלשטיין: אני אסביר לך.

יולי יואל אדלשטיין: זה מאוד מאוד פשוט, ואני אמרתי את זה לא פעם מעל כל במה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שחוק הלאום הוא חוק רטרו – הוא בסך הכול בא לומר את המובן מאליו, את מה שבמשך הרבה מאוד שנים לא היה צריך לומר, כי הוא היה ברור לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: אלא שכפי שאתם איבדתם את הדרך – – –         אתם לא מצליחים – – –         כפי שאתם איבדתם את הדרך לחלוטין, בדיוק באותה מידה הדבר הזה קרה גם במערכת המשפט.

יולי יואל אדלשטיין: והצירוף העגום הזה של מערכת משפט שמתנערת מכל – –         – – – תבנו את הארץ.

יולי יואל אדלשטיין: – – הערכים הציוניים הבסיסיים ביותר – –          למה אתם לא בונים?

יולי יואל אדלשטיין: למה אתם לא בונים?

יולי יואל אדלשטיין: – – ופוגעת בעקרונות הכי בסיסיים של הציונות, ופוסקת שהדבר המובן מאליו – ייהוד הנגב, ייהוד הגליל – התיישבות יהודית היא פתאום חוסר שוויון ואפליה פסולה – –         תבנו, מה אתם – – –         – – בדיוק בגללם ובגלל הפסיקות שלהם אנחנו צריכים לבוא היום ולומר את המובן מאליו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מסתבר, אחרי ששומעים את הנאום שלך, שצריך לומר את המובן מאליו לא רק להם, אלא, לצערי הרב, לאלה שיושבים היום על הספסלים האלה ונושאים את שמה של מפלגת העבודה הישראלית המפוארת לשווא.

יולי יואל אדלשטיין: צריך לומר את האמת הזאת כפי שהיא.

יולי יואל אדלשטיין: שמעת מה שבגין אמר?

יולי יואל אדלשטיין: "ל-או-מ-נות".

יולי יואל אדלשטיין: אתם נושאים את שמו של ז'בוטינסקי לשווא.

יולי יואל אדלשטיין: אובדן דרך – – –         לאומנות.

יולי יואל אדלשטיין: אובדן דרך מוחלט, פשוט מוחלט.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אני שואל, חברת הכנסת יחימוביץ – –          אז למה אתם לא עושים מה שהם עשו?

יולי יואל אדלשטיין: תבנו יישובים – – –         – – לְמה אתם מתנגדים?

יולי יואל אדלשטיין: תפריחו את השממה.

יולי יואל אדלשטיין: אתם מתנגדים לעלייה?

יולי יואל אדלשטיין: אתם מתנגדים לקיבוץ גלויות?

יולי יואל אדלשטיין: אתם מתנגדים לסמל המדינה?

יולי יואל אדלשטיין: למה אתם לא חותמים על מגילת העצמאות?

יולי יואל אדלשטיין: אתם מתנגדים לדגל?

יולי יואל אדלשטיין: אתם מתנגדים לכך שהעברית היא שפתה של המדינה?

יולי יואל אדלשטיין: מגילת העצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: אתם מתנגדים להתיישבות יהודית?

יולי יואל אדלשטיין: מגילת העצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: לְמה אתם מתנגדים?

יולי יואל אדלשטיין: לְמה?

יולי יואל אדלשטיין: לְמה אתם מתנגדים?

יולי יואל אדלשטיין: לא.         אני אגיד לכם לָמה אתם מתנגדים – – –         אנחנו מתנגדים לחוק שביודעין אתם – – –         אתם מתנגדים מסיבה אחת פשוטה: כי אתם "הומרצתם".

יולי יואל אדלשטיין: אתם נמצאים שם, באגף ההוא, שגם הוא נע כל הזמן לכיוון הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: זה אתם שנהייתם ל-או-מ-נים.

יולי יואל אדלשטיין: לאומנים.

יולי יואל אדלשטיין: חוק הלאומנות.

יולי יואל אדלשטיין: במקום של אובדן דרך מוחלט – של אובדן הדרך שבזכותה הדרך הזאת קיימת.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, אגב, אתם הולכים ומצטמקים, הולכים ויושבים – –          נו, אז מה אתם פוחדים כל כך?

יולי יואל אדלשטיין: – – בקרן זווית בבניין הזה, בקרן הזווית האופוזיציונית – –         אז ממה אתם פוחדים?

יולי יואל אדלשטיין: – – ולא במקרה, משום שהעם והציבור רוצה ציונות; לא מתבייש בציונות – גאה בה – –          אז למה אתם לא מתייחסים לציונות שלכם כמובנת מאליה?

יולי יואל אדלשטיין: – – רוצה התיישבות, גאה בדגל, גאה בסמלי המדינה, גאה בעלייה, גאה בזה שאנחנו מדינה יהודית.

יולי יואל אדלשטיין: ואני אומר לך עוד דבר, חברת הכנסת יחימוביץ, אם יהיה לנו זמן – –         אין עלייה, אין בנייה, אין יישובים.

יולי יואל אדלשטיין: – – בדיון בחוק הלאום כמובן נדון בזה – – –         יש רק את הנייר המרגיז הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו – אני אגיד לך עוד דבר אחד לסיכום ההתייחסות לנושא הזה, וגם אותו חשוב לטעמי לומר: תראי, אנחנו לא מדינה ככל המדינות; אנחנו לא עוד מדינה דמוקרטית בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: המהות שלנו זה לא רק לקיים דמוקרטיה שכל העולם יריע לה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו מהות אחרת לגמרי: המהות שלנו היא לקיים כאן מדינה יהודית, בית לאומי לעם היהודי כולו.

יולי יואל אדלשטיין: והמדינה הזאת היא מדינה יהודית, עם כל המשמעויות – ואנחנו מפרטים אותן בחוק הלאום, כי כנראה צריך להזכיר לכם אותן – שיש בה משטר דמוקרטי.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, המגמות העגומות של השמאל הישראלי, שעומד ושולט גם במערכת המשפט שלנו, הביאו אותנו למצב – –           – – –           – – הביאו אותנו למצב שבו במקום מדינה יהודית שיש בה משטר דמוקרטי, הפכנו להיות מין מדינת כל אזרחיה – לאחרונה כל מסתנניה – שפה ושם, כשזה לא מפריע לכבודם יותר מדי, אפשר גם קצת חיים יהודיים.

יולי יואל אדלשטיין: תגיד, אתם לא – – –          אז אני אומר לך, חברת הכנסת יחימוביץ: אנחנו בשלטון, ולכן אנחנו נביא היום את החוק הזה, ואנחנו נתקן את העניין הבסיסי והיסודי הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אל תתקנו.

יולי יואל אדלשטיין: מה מקולקל?

יולי יואל אדלשטיין: תראו איזו מדינה מפוארת בנינו פה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשיב את הסדר על כנו – –          איזה סדר?

יולי יואל אדלשטיין: – – ואנחנו נדאג לזה שלפחות התירוץ – העלוב, צריך לומר – שהיה עד היום לראשי מערכת המשפט: תראו, יש רק חוקים שמדברים על שוויון, אין חוקים שמדברים על מדינה יהודית, אז מה אתם רוצים מאיתנו בפסיקות?

יולי יואל אדלשטיין: את התירוץ הזה, התירוץ הכל-כך עלוב הזה – –          למה אתם לא מקימים יישובים בנגב ובגליל?

יולי יואל אדלשטיין: – – הם כבר לא יוכלו להשמיע יותר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מניח – אני אומר לך את האמת, אני לפחות לא אופתע אם הם ימשיכו לרמוס את הכנסת ולרמוס את החוקים שאנחנו מעבירים כאן, וינסו להתעלם גם מההוראות הכל-כך ברורות של החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בסופו של תהליך, כשנשלים את השינויים שאני משוכנע שיבואו במערכת המשפט, וישבו בדין שופטים שמשקפים באמת את החברה הישראלית – –          לאומנים.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני חושב שהשופטים האלה ימצאו עוגן ובסיס יציב לפסיקות שלהן בחוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ואם לקיים מדינה יהודית, לקיים התיישבות, לקיים עלייה, לקיים את סמלי המדינה, הם לאומנות, חברת הכנסת יחימוביץ – –          רק ציטטתי את מנחם בגין.

יולי יואל אדלשטיין: – – אז אני חושב שאת – – –          רק ציטטתי את מנחם בגין.

יולי יואל אדלשטיין: אל תסלפי את הדברים של מנחם בגין.

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: זה בדיוק מה שהוא אמר.

יולי יואל אדלשטיין: לאומיות זה – – –          אני מציע שתקראי קצת על בן-גוריון, תקראי משהו על ברל כצנלסון.

יולי יואל אדלשטיין: הם היו מתביישים בושה גדולה בנאום הזה שאת נשאת כאן בשם המפלגה שהם ייסדו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא קראת את ברל כצנלסון, ואילו אני קראתי את "המרד" של מנחם בגין.

יולי יואל אדלשטיין: זה ההבדל בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: אל תספרי לי מה קראתי, כי את תתפלאי.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי תחושה שלא קראת ברל כצנלסון.

יולי יואל אדלשטיין: אז התחושה שלך לא נכונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יחימוביץ, מספיק עם ההתנשאות הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקר בספרייה שלך ואתה תבקר בספרייה שלי.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק עם ההתנשאות הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: מה לעשות, את מדברת עם אדם שבגיל 13 קרא את "פנקס שירות" של רבין.

יולי יואל אדלשטיין: אגב, למדתי ממנו הרבה על המפלגה שלכם, לכן אני בליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: בגלל "פנקס שירות"?

יולי יואל אדלשטיין: בואי נגיד שזה נתן לי הבנה שלא בידי האנשים האלה אני רוצה שמדינת ישראל תהיה.

יולי יואל אדלשטיין: מפה אני עובר, ואני אתייחס גם – אבל אני בכלל מציע לך, לכן ההתנשאות הזאת היא לא במקומה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאני בכל זאת רוצה להתייחס ברצינות לנושא של הצעת האי-אמון, שאומנם הזכרת אותו בחצי מילה, אני עדיין מבקש לתת לך תשובה מלאה ומקיפה, כי אני חושב שהנושא חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: ראשית, זה ברור לחלוטין ששיקולים ערכיים הם חלק בלתי נפרד מיחסי החוץ של המדינה, וזיכרון השואה ושימור האמת ההיסטורית ביחס אליה הם בוודאי חלק מזה.

יולי יואל אדלשטיין: מאז נודע לממשלה על הכוונה של ממשלת פולין לחוקק את החוק הובעה ההסתייגות וההתנגדות של הממשלה בכל דרך ובכל ערוץ.

יולי יואל אדלשטיין: בסופו של דבר, לצערנו, החוק שאומץ בפולין העלה חשש שבמתכונת שלו, כפי שהוא נוסח, הוא עלול להפליל מקרים של התבטאויות בדבר פשעי פולנים בתקופת השואה.

יולי יואל אדלשטיין: לא יכולנו לסבול מצב שלפיו החוק עלול להגביל את חופש הדיבור, חופש המחקר, ולהפליל ניצולים שמוסרים עדויות וכדומה.

יולי יואל אדלשטיין: נדמה לי שהדברים האלה ברורים.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה הייתה נחושה וחד-משמעית, ודרשה את תיקון הסעיפים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: המסרים בעניין הזה הועברו לפולנים ולממשלת פולין במלוא העוצמה, כולל במפגשים שהתקיימו בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הובהר היטב לפולנים שלא נתפשר על ההיבט הערכי של זיכרון השואה והאמת ההיסטורית, גם במחיר פגיעה ביחסים הבילטרליים בין המדינות.

יולי יואל אדלשטיין: צריך גם לומר שבעקבות החוק היה גל מסוים של אנטישמיות בפולין, וגם הוא היה בהחלט מדאיג.

יולי יואל אדלשטיין: אז באמת התקיימה הידברות ממושכת.

יולי יואל אדלשטיין: בסופו של דבר הוקמה קבוצת עבודה בראשות סגן שר החוץ הפולני ומנכ"ל משרד החוץ הישראלי.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך היו ערוצי הידברות נוספים, היו שיחות לא מעטות.

יולי יואל אדלשטיין: והתוצאה הייתה – כמעט, אגב, בכל דבר בזמן האחרון, חברת הכנסת יחימוביץ, בניגוד לכל מה שאתם אומרים, כרגיל – הישג מדיני משמעותי לישראל; בדיוק הפוך ממה שאתם מזהירים ממנו כל הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: – – –          ב-27 ביוני 2018 הממשלה הפולנית החליטה לבטל את הסעיף הבעייתי בחוק.

יולי יואל אדלשטיין: הביטול התבצע בארבעה שלבים: החלטת הממשלה, הבית התחתון, הבית העליון וחתימה של הנשיא.

יולי יואל אדלשטיין: כתוצאה מכך לא תהיה הפללה של התבטאויות בהקשר הזה, והביטול השיג במלואו את היעד שהצבנו לעצמנו.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו – אני אומר לך את זה, חברת הכנסת יחימוביץ – עניין גדול בקיום יחסים קרובים והדוקים עם פולין; מדינה מאוד חשובה באירופה, שמקיימת יחסים קרובים עם מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהרוב המוחלט של הציבור הפולני רוצה, והיחסים האלה חשובים לו.

יולי יואל אדלשטיין: צריך גם לומר שלצד הדברים שאת הזכרת בנאום שלך, גם הפולנים סבלו לא מעט בתקופת השואה; גם את זה צריך לומר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, התמונה היא תמונה שחשוב להציג אותה במלואה.

יולי יואל אדלשטיין: והדבר החשוב ביותר הוא שאפשר לחקור ולומר את הדברים בלי חשש מהפללה, ואת הדבר זה אכן סילקנו.

יולי יואל אדלשטיין: בעקבות זאת פורסמה הצהרה משותפת, שעיקרה שימור חופש הדעה, הדיבור והמחקר בנושא השואה; הסכמה על כך – ונדמה לי שגם על זה אין מחלוקת – שהאומה הפולנית איננה אשמה בהקמת מחנות המוות ופשעי הנאצים; גינוי נחרץ לאנטישמיות, בלי שזה כמובן גורע מאחריות של אותם פולנים שכן שיתפו פעולה ולקחו חלק בעניין הזה, והיו כאלה לא מעט, לצערנו, אבל בוודאי לא כולם, ובוודאי לא הם אלה שהקימו את המחנות, וצריך את האמת הזאת לומר.

יולי יואל אדלשטיין: ההצהרה כמובן לא מתכחשת לאמת ההיסטורית, אלא מאששת אותה כפי שהיא.

יולי יואל אדלשטיין: איננה מתכחשת לאמת ההיסטורית בדבר חלקם של פולנים ברצח יהודים בשואה, כוללת סעיף בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה הפולני גם הוא חתום על ההצהרה הזאת, עם כל המשמעות של זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מציע שתבדקי את המקור של העניין הזה, באנגלית, מכיוון שהיו פערים בתרגום, ולצערי הרב לא טרחו לבדוק אותו, אלא פשוט נתפסו בו כמוצאי שלל רב, במירכאות או בלי מירכאות.

יולי יואל אדלשטיין: מי?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו?

יולי יואל אדלשטיין: השר.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבסך הכול מדובר במסמך שבאופן טבעי, כמו הרבה מאוד דברים אחרים, יש כאלה שרואים בו יותר צדדים חיוביים, יש כאלה שחושבים שהיו דברים נוספים שהיה צריך לכלול בו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בסך הכול הוא משיג את הדבר העיקרי, והוא ביטול הסעיף המפליל בחוק הפולני.

יולי יואל אדלשטיין: שורה שלמה של חוקרים, דוגמת החוקר דני אורבך, קבעו בצורה חד-משמעית שמבחינה היסטורית ההצהרה מדויקת במידה סבירה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנת המסמך לוותה גם בייעוץ בתחום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שברור לגמרי שהצהרה זו השיגה את המקסימום.

יולי יואל אדלשטיין: היא איננה פוטרת כמובן אף אחד מאחריותו לפשעים שביצע, ואין בה לא סליחה ולא מחילה ולא שום דבר מכל הדברים שניסו לייחס לה.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מדגיש שוב את המובן מאליו – שמדינת ישראל, ממשלת ישראל, מעלים על נס את ההיבטים הערכיים של זיכרון השואה וכמובן את האי-פגיעה בחופש המחקר והדעה בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: המשך זיכרון השואה תלוי בראש ובראשונה בשימור חופש המחקר וחופש הדעה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא תלוי בהוראה, בחינוך, בהנצחת הזיכרון וכמובן העדויות שיש בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: כל ההיבטים הללו, הכל-כך חשובים, כולם מעוגנים בהצהרה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: ביטול ההפללה מבטיח את זה שהמשך המחקר והמשך שימור זיכרון השואה יימשכו.

יולי יואל אדלשטיין: הניסיון הזה, באמת, חברת הכנסת יחימוביץ, בכל נושא, בכל עניין, זה לא חשוב אם זה נכון, אם זה לא נכון, מתחת לפני האדמה למצוא מה להגיד ואיפה לתקוף, באמת להמציא יש מאין, אני חושב שהוא לא ראוי, לא נכון – –          לא היה צריך להתאמץ במיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: – – לא מכובד, בטח לא בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע למפלגת העבודה, עטורת ההיסטוריה, לעשות חושבים.

יולי יואל אדלשטיין: לא תיבנו לא מאי-אמון על נושא כזה, דבר שהוא לא ראוי כשלעצמו, ובטח ובטח לא מהתנגדות לחוק שמעגן את עקרונות היסוד של הציונות, שהמפלגה הזאת, לפחות עד לשנים האחרונות, הייתה מאוד גאה בהם.

יולי יואל אדלשטיין: איבדתם את הדרך, ואני מציע לכם לשוב אל הדרך שבה הלכו המנהיגים ההיסטוריים שלכם, ויפה שעה אחת קודם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת ואאל יונס להציג הצעת אי-אמון מטעם הרשימה המשותפת: הריסות הבתים בקרב האוכלוסייה הערבית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, סגן השר, חוק הלאום שראש הממשלה מתכוון להביא לאישור הכנסת השבוע מבקש למסד בחוק ובמשפט את אפליית הערבים, הקיימת בפועל כבר שנים, שנים ארוכות, בתחום הדיור, הקצאת הקרקעות והנגישות של דיור.

יולי יואל אדלשטיין: הלכה למעשה, מבקש החוק להדיר אזרחים מהמרחב באופן מוחלט בשל מוצאם האתני בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: אין, כמובן, שום דמוקרטיה בעולם שבה קיימת אפליה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: הנתונים הבאים מתארים אפליה קיצונית וממוסדת בכל הקשור לתחום הדיור והנגישות לדיור, כמו גם לתכנון מרחבי הוגן: מצוקת הדיור בחברה הערבית הולכת ומחריפה משנה לשנה, וביישובים הערביים קיים מחסור רב ביחידות דיור.

יולי יואל אדלשטיין: מחסור זה משפיע במיוחד על משקי בית שאין ברשותם קרקע פרטית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, לפי בדיקת עמותת סיכוי, עד לחודש אוקטובר 2017 מספר יחידות הדיור ששווקו במכרזים ליזמים במסגרת מסלול מחיר למשתכן עמד על 70,000 יחידות דיור בכל הרשויות המקומיות, אולם רק 3.2% מכלל יחידות הדיור – כ-2,000 יחידות דיור – שווקו ביישובים הערביים.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, עד היום לא נערכו הגרלות לשיווק יחידות הדיור לזכאים באף יישוב ערבי.

יולי יואל אדלשטיין: בנוסף, קרוב למחצית המכרזים שפורסמו ליזמים לא צלחו.

יולי יואל אדלשטיין: מתוך כ-3,000 יחידות דיור שיצאו לשיווק ליזמים בישובים הערביים רק כ-2,000 יחידות דיור שווקו בהצלחה, ואילו 1,000 יחידות דיור לא שווקו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, בהסתמך על ממצאים אלה ועל המלצותיו של המרכז הערבי לתכנון אלטרנטיבי, יש לשחרר יותר מגרשים לשיווק ביישובים הערביים ולהגדיל את ההיצע והפריסה של המגרשים לכמה שיותר יישובים.

יולי יואל אדלשטיין: אך אין זו דרך הפעולה של הממשלה הזאת והעומד בראשה, שמובילים להריסה ולא לבנייה, לניתוק ולא לשיווק, להתעלמות ולא להתפתחות, להדרה ולא לקדמה.

יולי יואל אדלשטיין: במחקר שפרסם השבוע פרופ' יוסף ג'בארין מהטכניון בעיתון הארץ עולה כי ב-940 יישובים בישראל, החולשים על 82% משטח המדינה, לא מתגוררת ולו משפחה ערבית אחת, ולאף ערבי אין בעלות על דירה בהם.

יולי יואל אדלשטיין: בנוסף, אדוני היושב-ראש, קיימות ביישובים אלה ועדות קבלה מקומיות או מחוזיות, וכך מצליחים למנוע הלכה למעשה מערבים להתגורר בהם.

יולי יואל אדלשטיין: כאשר שתי משפחות ערביות רצו להתגורר ביישובים אלה הן נאלצו להיאבק על כך בבתי המשפט; הכוונה למשפחת קעדאן, שרצתה להתגורר ביישוב קציר, ולמשפחת זבידאת, שרצתה להתגורר ברקפת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אכיפת חוקי התכנון והבנייה אמורה לכלול פתרונות מוסכמים על המדינה ועל האוכלוסייה הערבית, וצריכים להתבסס על כמה עקרונות: ראשית הבטחת פתרונות דיור ופיתוח מוסדרים בתוכניות מתאר בהיקף שעונה על הצרכים העתידיים של האוכלוסייה והישובים הערביים ושיפצה אותם על המחנק שעדיין מורגש וסובלים ממנו; שנית, אכיפה שוויונית של דיני התכנון והבנייה על כלל מגזרי האוכלוסייה, ללא איפה ואיפה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, דרך המלך להסדרה אחראית של הבנייה ביישובים הערביים היא משולבת וכוללת שני מסלולים מקבילים: הראשון – הגברה משמעותית של אספקת פתרונות תכנוניים לצורכי הבנייה והפיתוח והגברת היצע הקרקע לדיור, לתעסוקה ולמבני ציבור, הסדרת הקרקעות והרחבת שטח השיפוט של הרשויות; שנית – הידברות עם ראשי היישובים הערביים להסדרת המאגר של מבנים שנבנו בניגוד לדיני התכנון והבנייה הנהוגים.

יולי יואל אדלשטיין: על פי המדיניות שמובילה ממשלה זו, בנייה תוך התעלמות ממוסדות התכנון גוררת ענישה, קנסות, מאסר והריסת המבנה נשוא העבירה.

יולי יואל אדלשטיין: לעומתה, בנייה על פי היתר שהוצא במרמה ומעשי שחיתות מינהלית גוררת ענישה למעורבים בשחיתות ובמרמה, אך איננה כרוכה בנקיטת סנקציה נגד המבנה נשוא העבירה.

יולי יואל אדלשטיין: אולי מקרה הולילנד יכול לשמש דוגמה מייצגת להבחנה פסולה זו.

יולי יואל אדלשטיין: למרות העבירות בממדים העצומים שהולידו את בניית מגדלי הולילנד, תוך רמיסת דיני התכנון והבנייה והמינהל התקין, עדיין המגדלים עומדים על תילם.

יולי יואל אדלשטיין: בהשוואה, מבנים צנועים בהרבה, במיקום שולי ופריפריאלי, שנבנו ללא היתר ממניעים של הבטחת קורת גג למשפחה, ואף כאלה שנמצאים בהליכי תכנון ביישובים כמו אום אל-פחם, ערערה, קלנסווה ויישובים ערביים – נהרסו כליל.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, היעדר תשתיות ביישובים ובכפרים שאני מבקר בהם מדי יום עודנו מצריך טיפול נקודתי והשקעת משאבים להסדרת כבישים ולהנגשת התחבורה הציבורית לכלל השכונות ביישובים.

יולי יואל אדלשטיין: כיום, אדוני היושב-ראש, אזור המשולש הצפוני, שגרים בו כ-160,000 תושבים, אין בו ולו אזור תעשייה אחד העונה על הצרכים העסקיים והתעשייתיים של האזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: לבעיה זו יש השלכות רבות, הן בהמשך גידול אחוז האבטלה בקרב האוכלוסייה והן בתאונות דרכים ותאונות חצר שגורמות להיפגעותם של ילדים כתוצאה משהייתם של כלים כבדים ומשאיות במקומות שאמורים לשמש למגורים בלבד, ולא לתעשייה.

יולי יואל אדלשטיין: בשבוע שעבר קיימתי דיון בוועדת הכלכלה, יחד עם חבריי ברשימה המשותפת ומרכז מוסאוא, בנושא אזורי התעשייה ביישובים הערביים.

יולי יואל אדלשטיין: דנו שם בצורך המיידי בהקמת אזורי תעשייה חדשים, בפרט ביישובים שלא קיים בהם אזור תעשייה ויש צורך רב בכך, כמו ג'יסר א-זרקא, שנחשב ליישוב הכי עני במדינה; בשדרוג אזורי תעשייה קיימים ביישובים הערביים – כמו סח'נין, שאזור התעשייה שלה לא מספק את צרכיה, וכמו ג'לג'וליה, שנמצאת במרכז הארץ ויש לה פוטנציאל התפתחות אדיר שלא מנוצל; ובחלוקה שוויונית של הכנסות הארנונה מאזורי תעשייה קיימים, מה שמאפשר הגדלת הכנסות למועצות המקומיות, הפחתת אחוזי האבטלה, הפחתת אחוזי העוני, שיפור איכות חיים ומיגור תופעות לוואי לעוני כמו אלימות.

יולי יואל אדלשטיין: נוסף לכך ישנו צורך מיידי ביישום החלטות ממשלה קודמות וקביעת מנגנון מעקב ושקיפות ביצוע, לרבות החלטות הממשלה 2365, 1298, 959, 922 ו-3708.

יולי יואל אדלשטיין: הרבה תוכניות בלי עבודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, באזור המשולש, הסובל ממצוקת דיור אמיתית והיעדר תוכניות מתאר שיענו על הצרכים של האוכלוסייה, יש מאות צווי הריסה בתוקף לבתים ביישובים הערביים שנבנו בעשרות השנים האחרונות, בשל היעדר תוכניות מתאר עדכניות.

יולי יואל אדלשטיין: האתגרים של זוגות צעירים בבניית קורת גג רבים, ועל כן כל משרדי הממשלה, לרבות האוצר, משרד הפנים ומשרד הבינוי והשיכון, נדרשים להשקיע בתכנון ובנייה כדי להצליח יחד להתמודד עם אתגרים אלו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, ממשלה שהורסת היא ממשלה רעה.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה רעה שמובילה למדיניות הריסה כזאת צריכה ללכת הביתה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו אמון בממשלה זו, שהורסת כל חלקה טובה, תרתי משמע – הריסה בדחפורים מצד אחד, והריסה של ערכים הומניים ודמוקרטיים, שהם אבן יסוד לכל חברה מתוקנת ומדינה מתוקנת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ואאל יונס.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב על הצעת האי-אמון השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להשיב בשם שר האוצר על הצעת האי-אמון, ואני מתנצל, חבר הכנסת יונס, שאין לי אלא רק להקריא את מה שהוא השאיר לי, כי כפי שאתה רואה, הוא איננו, והתבקשתי להשיב בשמו.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מתנצל גם בשמו, ולמען האמת, גם בשמי.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שהשר יתחיל, ברשותך, אדוני השר, רק להסביר את הנסיבות – לפני כמה דקות, כמה דקות לפני שפתחתי את המליאה, פנה אליי באופן אישי שר האוצר, פירט באוזניי את נסיבות היעדרו, שהוא לא מספיק להגיע – סיבה מוצדקת, כך מצאתי – וביקש שישיב במקומו סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, שגם בקי החומר.

יולי יואל אדלשטיין: לא יכולתי לאשר זאת, כי התקנון בפירוש אומר ששר אמור להשיב על הצעת אי-אמון, ולכן כנראה פנו לשר המקשר לתת את התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני גם מודה לו על זה שהוא מוסר את התשובה, ובוודאי שההתנצלות שלו במקום, ובטוח שחברי הכנסת קיבלו אותה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני פשוט מקריא את התשובה שהתבקשתי למסור על ידי שר האוצר: בשנים האחרונות אושרו תוכניות מתאר רבות במגזר הערבי, למשל בקלנסווה, בטירה, באום אל-פחם ועוד.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן אושרו תוכניות ותמ"ל בטייבה, באום אל-פחם, בכפר קאסם, טורעאן, עארה, ערערה ועוד.

יולי יואל אדלשטיין: המצב היום הוא שלרוב היישובים במגזר יש תוכנית מתאר תקפה או מופקדת.

יולי יואל אדלשטיין: נכון להיום, מתוך 112 יישובי המגזר הערבי, שאינם כוללים כמובן את הדרוזים והצ'רקסים, ל-57 יישובים יש תוכניות מתאר כוללות שקיבלו תוקף בעשר השנים האחרונות, לעשרה יישובים יש תוכניות מתאר הנמצאות בשלבי אישור, ול-22 יישובים יש תוכניות מתאר כוללניות הנמצאות בתהליכי תכנון, חלקן לקראת הגשה למוסדות התכנון.

יולי יואל אדלשטיין: 14 תוכניות מתאר נוספות אושרו בשנים 2006–2000.

יולי יואל אדלשטיין: מעל 90% מכלל התוכניות האלה תוקצבו וקודמו על ידי המדינה; 84% מכלל התוכניות קודמו על ידי מינהל התכנון.

יולי יואל אדלשטיין: קידום התוכניות נעשה תוך קיום דיאלוג תכנוני שוטף עם הנהגת היישוב ובשיתוף התושבים, כדי להבין את צורכי היישוב ולתת את המענה התכנוני המיטבי האפשרי, בהתחשב במאפיינים המיוחדים למגזר הערבי, ובעיקר בעובדה שרוב-רובה של הקרקע ביישובים אלה היא בבעלות פרטית.

יולי יואל אדלשטיין: רובן המוחלט של תוכניות המתאר ליישובים הערביים כוללות שטחי פיתוח המאפשרים קיבולת יחידות דיור גבוהה בהרבה מצפי האוכלוסייה לתקופה של 15–20 שנים קדימה, כדי לתת מענה למימוש ההדרגתי המאפיין בנייה בקרקע פרטית.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת תוספת שטחי פיתוח ליישובים, מתאפשרת בחלק גדול מהמקרים גם הסדרת היקפים משמעותיים של בנייה קיימת ללא היתר.

יולי יואל אדלשטיין: בנוסף לשטחי מגורים כוללות תוכניות המתאר שטחי ציבור, שטחים ציבוריים פתוחים, שטחי מסחר ותעסוקה, תשתיות ושימושים נוספים, הנותנים מענה לגידול האוכלוסייה.

יולי יואל אדלשטיין: הליך אישור תוכנית מתאר כוללנית לכל יישוב הוא הליך מורכב שלוקח כמה שנים, ללא קשר לעובדת היות היישוב יהודי או ערבי.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, ראוי להדגיש שתהליך הכנתן ואישורן של תוכניות המתאר התקצר והתייעל באופן משמעותי בשנים האחרונות.

יולי יואל אדלשטיין: לצד פעולות התכנון המשמעותיות יש אכיפה, שתכליתה לממש את התכנון.

יולי יואל אדלשטיין: רשויות האכיפה פועלות בהתאם למדיניות אכיפה מקילה, שהוצגה בכנסת עם תיקון 116 לחוק התכנון והבנייה.

יולי יואל אדלשטיין: המבנים שנהרסו – לפחות במקרים שעד כמה שאני מבין התייחסת אליהם באופן פרטני – הם מבנים חדשים, לא מאוכלסים, שנבנו בניגוד לתכנון שאושר.

יולי יואל אדלשטיין: בוצעו הריסות של צווים מינהליים בקלנסווה, אום אל-פחם וטמרה.

יולי יואל אדלשטיין: במנשייה א-זבדה הייתה הריסה כתוצאה מהוצאה לפועל של רשות מקרקעי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: נדמה לי, חבר הכנסת יונס, שבעניין הזה כולנו מסכימים – שצריך לאכוף את החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אי-אפשר לחיות במקום שבו כל אחד עושה מה שהוא רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: צריך להתקדם עם התכנון ולתכנן, וצריך להרוס את מה שטעון הריסה ואינו חוקי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יאיר לפיד לנמק הצעת אי-אמון מטעם יש עתיד: היעדר מדיניות ואסטרטגיה של ממשלת ישראל באשר לרצועת עזה והמשך הטרור מתחומה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד עשר דקות לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תושבי מדינת ישראל קמו בבוקר, והודיעו להם שיש הפסקת אש.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לתת את היבול רק של השעתיים האחרונות: יש שרפה בנתיב העשרה, יש שרפה בחניון רעים – זה יער שוקדה – יש שרפה בשמורת כרמיה.

יולי יואל אדלשטיין: באופן כללי, יש כרגע שבע שרפות שמשתוללות מבלונים ועפיפונים במדינה שטוענת שיש לה הפסקת אש עם עזה.

יולי יואל אדלשטיין: ליטרלית אין הפסקת אש, כי יש אש, ויחד עם השדות נשרפת מולנו ההרתעה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: מדינה שלא מסוגלת למנוע את זה שנשרפים יישובים ושדות לא יכולה לטעון שהיא מעניקה ביטחון לאזרחיה.

יולי יואל אדלשטיין: תראו מה קרה ב-weekend האחרון: חמאס ירה 200 רקטות על דרום מדינת ישראל, ואז הודיע על הפסקת אש.

יולי יואל אדלשטיין: אז מי מנהל את הביטחון – יחיא סנוואר?

יולי יואל אדלשטיין: אסמאעיל הנייה?

יולי יואל אדלשטיין: איך מדינת ישראל מרשה לעצמה לטעון שנגמר הסבב הזה כשלמול עינינו עולים באש שדות שמול הדרום?

יולי יואל אדלשטיין: כשילדים ישנים בלילה בממ"ד או במקלט?

יולי יואל אדלשטיין: איך מדינה מעיזה להגיד לאזרחיה שהיא מרוצה מהמתרחש?

יולי יואל אדלשטיין: והדבר היחיד שקיבלנו כתגובה אמיתית זה הדלפות מהקבינט.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה ישיבת קבינט, התכנס הקבינט; קיבלנו לפני הקבינט הדלפות, קיבלנו במהלך הקבינט הדלפות וקיבלנו אחרי הקבינט הדלפות.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה נתניהו הודיע, אגב, לפני חצי שעה, שהוא לא מאמין בהדלפות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה הדלפת מהקבינט שבו אני ישבתי.

יולי יואל אדלשטיין: תבוא, תסתכל בעיניים מפה, מהדוכן הזה, ותגיד לי שזה לא נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע ואתה יודע שזה נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אתה הדלפת מהקבינט שבו אני ישבתי בזמן מבצע צבאי, ואתה מדליף מהקבינט היום, בזמן מצב שבו אזרחי ישראל תחת איום – אתה וכל השרים שלך.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד זוכר מהממשלה הקודמת, אני והשר לשעבר איציק אהרונוביץ נהגנו מדי פעם להציע פוליגרף בישיבות הקבינט רק בשביל לראות איך ראש הממשלה וכל השרים מסתכלים לתקרה ומחכים ומקווים שהרגע הזה יעבור.

יולי יואל אדלשטיין: ככה לא מטפלים בביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: ככה לא מתנהגת מדינה שרוצה באמת להיאבק.

יולי יואל אדלשטיין: היא יושבת בדיון סגור בקבינט ומנהלת, ואנשים אומרים את האמת אחד לשני, כמו שנהוג בדיון כזה, ומגיעים להחלטה אחת, וההחלטה הזאת לא נוגעת לאינטרסים הפוליטיים לא של נתניהו ולא של בנט ולא של אף אחד אחר; היא נוגעת רק לאינטרסים של אזרחי מדינת ישראל, שמגיע להם ביטחון מממשלתם ולא מקבלים ביטחון מממשלתם.

יולי יואל אדלשטיין: מה שכן, ההדלפה שכן יצאה מהקבינט הייתה מדהימה, כי ראש הממשלה אמר בקבינט, ומייד רץ להדליף את זה: הוריתי לאסור את טרור העפיפונים.

יולי יואל אדלשטיין: אם אתה יודע איך לאסור את טרור העפיפונים, איפה היית בשלושת החודשים האחרונים?

יולי יואל אדלשטיין: איפה היית?

יולי יואל אדלשטיין: אתה יודע לעשות את זה?

יולי יואל אדלשטיין: אתה יודע להורות על הפסקת טרור העפיפונים?

יולי יואל אדלשטיין: איזו מנהיגות.

יולי יואל אדלשטיין: רק מה גרם לך לנסוע למונדיאל במקום לעשות את זה לפני חודש ולפני חודשיים ולפני שלושה חודשים?

יולי יואל אדלשטיין: "הוריתי לאסור את טרור העפיפונים".

יולי יואל אדלשטיין: כי אם אתה לא יודע להורות, אלא אתה סתם אומר משפטים בקבינט ואז שולח אותם לעיתונאים בסמ"ס, נשאלת השאלה: למי הורית, למה הורית, ומה אתה חושב שיקרה אחרי שהורית?

יולי יואל אדלשטיין: כי אנחנו יודעים מה קרה אחרי שהורית להפסיק את טרור העפיפונים: שרפה בנתיב העשרה, שרפה בחניון רעים, ביער שוקדה, ושרפה בכרמיה, בשמורת הטבע, ועוד שבע שרפות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: סמ"סים לעיתונאים זה לא תחליף למדיניות.

יולי יואל אדלשטיין: איפה היית ארבע שנים?

יולי יואל אדלשטיין: לפני ארבע שנים, מייד אחרי צוק איתן, בקבינט – לא הדלפתי את זה, לא ידעתי אז שזו טעות – בקבינט אמרתי: בואו נלך למהלך גדול של שיקום עזה תמורת הפירוז שלה מנשק.

יולי יואל אדלשטיין: מהלך עם שתי רגליים: מצד אחד האי שעליו מדבר היום ישראל כץ, אזור התעשייה בצפון הרצועה שעליו מדבר היום השר יואב גלנט, חשמל, מים נקיים, תרופות.

יולי יואל אדלשטיין: מצד שני ארגז כלים הרבה יותר רחב, הרבה יותר קשוח מול החמאס.

יולי יואל אדלשטיין: אם ילדים בעוטף עזה לא יכולים לישון בלילה אז שגם יחיא סנוואר לא יוכל לישון בלילה; אם ילדים בעוטף עזה, חייהם בסכנה, שגם אסמאעיל הנייה ידע שחייו בסכנה.

יולי יואל אדלשטיין: לכרוך את כל זה בהחלטה של מועצת הביטחון, לכרוך את כל זה בלהחליף את האיראנים בסעודים בתוך עזה, לייצר מהלך אסטרטגי אמיתי.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא קורה ביום – זה קורה בחודש.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אם היינו מתחילים לפני ארבע שנים היינו היום במצב אחר לגמרי ואזרחי העוטף היו במצב אחר לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: במקום זה ארבע שנים מתכתשים בקבינט, רצים להדליף ולא עושים דבר וחצי דבר.

יולי יואל אדלשטיין: בסוף לא עשיתם כלום.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאנחנו רואים היום זה מפני שלא עשיתם כלום.

יולי יואל אדלשטיין: ובמזרח התיכון לא לעשות כלום זה החלטה, וזאת תמיד החלטה גרועה.

יולי יואל אדלשטיין: פעם היו אומרים: "ניהול הסכסוך" – אי-אפשר לפתור את הסכסוך, צריך לנהל את הסכסוך.

יולי יואל אדלשטיין: היום אתם אפילו לא מנהלים את הסכסוך, כי אתם לא מנהלים כלום חוץ מאת ההדלפות שלכם, חוץ מאת מסיבות העיתונאים שלכם, חוץ מאת החרדה המתמדת שמישהו יתפוס אתכם במילה וידרוש מכם באמת לתת ביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: נתניהו הצליח הצלחה אחת: הוא החדיר לציבור את הישראלי את העובדה שהוא קורא לעצמו "מר ביטחון".

יולי יואל אדלשטיין: אתה קורא לעצמך "מר ביטחון" – תביא ביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר כזה "מר ביטחון" שלא מביא ביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: מי שלא מביא ביטחון, לפחות שיוריד מדש בגדו את התואר הזה, "מר ביטחון".

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא מר ביטחון, זאת לא ממשלת ביטחון, ומה שאנחנו צריכים זה ממשלה אחרת, שאכן תביא ביטחון וכלכלה לאזרחי ישראל, לילדים שלנו ולחיילים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע גם את ההנמקה של הצעת האי-אמון מטעם סיעת מרצ, ולאחר מכן את התשובה: פעולות הממשלה להעמקת השסעים והקרעים בחברה הישראלית באמצעות חוק הלאום הגזעני וכישלונה בהובלת מדיניות ביחס לרצועת עזה והעוטף.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מוסי רז הוא שינמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, נשות תנועת נשים עושות שלום שבאות לכאן בכל יום שני ומזכירות לנו את המחויבות שלנו, בשעה הזאת ובשעות האחרונות דולקת אש בשמורת כרמיה, בנחל שקמה, בבארי, בכיסופים, בארז, באור הנר, רעים, ניר יצחק, נתיב העשרה.

יולי יואל אדלשטיין: ייתכן שפספסתי מקום כלשהו, ייתכן שטעיתי במקום כלשהו.

יולי יואל אדלשטיין: השדות בוערים ועם השדות נשרפת מדיניות הסרבנות והכוח של הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מאז החלו האירועים נשרפו כ-35,000 דונם.

יולי יואל אדלשטיין: בצד השני יש 139 הרוגים, וביטחון שהבטיח אותו ראש הממשלה – אין.

יולי יואל אדלשטיין: היום ביקר בשדרות מרקו פולו – ראש הממשלה, שהיה עסוק בטיולים בעולם, ובמשך 109 יום של עימות שבו נגבו קורבנות משני הצדדי היה עסוק בטיולים, ביקר פעמיים במוסקבה, אבל אף לא פעם אחת ביקר בשדרות עד היום.

יולי יואל אדלשטיין: ומה היה לו לומר?

יולי יואל אדלשטיין: היה לו לומר: חילופי המהלומות עם החמאס לא ייגמרו במכה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: מה אתה אומר.

יולי יואל אדלשטיין: באמת?

יולי יואל אדלשטיין: גילינו את אמריקה.

יולי יואל אדלשטיין: לא ייגמרו במכה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שלא ייגמרו במכה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: 139 הרוגים יש מהמכות שהונחתו ב-109 הימים האחרונים; 5,000 הרוגים מאז שנכנס נתניהו לתפקידו בפעם השנייה לפני תשע שנים.

יולי יואל אדלשטיין: וגם 5,000 מכות לא פתרו את הבעיה אלא רק החמירו אותה, כי הבעיה הזאת לא תיפתר לא במכה אחת ולא ב-5,000 מכות ולא ב-50,000 מכות.

יולי יואל אדלשטיין: הבעיה הזאת לא תיפתר בכוח; הבעיה הזאת יכולה להיפתר רק באמצעים מדיניים.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להפנות את ראש הממשלה נתניהו למישהו – אולי זה יישמע לו מוכר – קוראים לו בנימין נתניהו, שאמר כך: "השלום תמיד היה משאת נפשו של עמנו – – – האתגר – – – הכל-כך חשוב שעומד בפנינו היום הוא קידום השלום – – – אני פונה מכאן למנהיגי מדינות ערב ואומר: בואו ניפגש.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נדבר שלום.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נעשה שלום.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוכן להיפגש עימכם בכל עת – – – אני פונה אליכם, שכנינו הפלסטינים, בהנהגת הרשות הפלסטינית: בואו נתחיל משא ומתן מייד, ללא תנאים מוקדמים – – – צריך גם כאן לומר את כל האמת: בלב חבלי המולדת היהודית חי היום ציבור גדול של פלסטינים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא רוצים למשול בהם, לא לנהל את חייהם, ולא לכפות עליהם את הדגל שלנו או את התרבות שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: בחזון השלום שלי חיים בארץ הקטנה שלנו שני עמים חופשיים זה בצד זה בשכנות טובה ובכבוד הדדי.

יולי יואל אדלשטיין: לכל אחד הדגל שלו, ההמנון שלו והשלטון שלו, ואיש מהם אינו מאיים על הביטחון ועל הקיום של שכנו – – – עם מנהיגות פלסטינית שוחרת שלום, עם השתתפות בשלום של העולם הערבי, עם תמיכתן של ארצות הברית והקהילה הבין-לאומית, אין סיבה שלא נוכל לפרוץ את הדרך לשלום".

יולי יואל אדלשטיין: את כל הדברים האלה ועוד אמר נתניהו לפני תשע שנים בנאום בר אילן.

יולי יואל אדלשטיין: מה הוא עשה בקשר לזה?

יולי יואל אדלשטיין: התשובה היא: כלום.

יולי יואל אדלשטיין: הוא דיבר כאן במאי 2016, לפני קצת יותר משנתיים, בהשבעה של שר הביטחון ליברמן, ואמר: "אני מחויב להשיג שלום עם שכנינו הפלסטינים וכל שכנינו.

יולי יואל אדלשטיין: יוזמת השלום הערבית כוללת מרכיבים חיוניים שיכולים לסייע לשקם משא ומתן קונסטרוקטיבי עם הפלסטינים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מוכנים לנהל משא ומתן עם מדינות ערב על עדכון היוזמה".

יולי יואל אדלשטיין: איפה המשא ומתן הזה?

יולי יואל אדלשטיין: איפה הסכמת הממשלה ליוזמת השלום של הליגה הערבית?

יולי יואל אדלשטיין: איפה פגישה אחת בין נתניהו לבין אבו מאזן, נשיא הרשות הפלסטינית, נשיא מדינת פלסטין?

יולי יואל אדלשטיין: איפה פגישה בין נתניהו לבין נציגי מדינות ערב לקדם את יוזמת השלום הערבית?

יולי יואל אדלשטיין: בואו נשמע מה זה היוזמה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקריא מהיוזמה שאושרה בבירות ב-28 במרס 2002, לפני 16 שנה, על ידי 22 מדינות ערב; מאז אושררה עוד 16 פעם פה אחד כל פעם.

יולי יואל אדלשטיין: 22 מדינות ערב כוללות, כמובן, את פלסטין, והיא גם נתמכת פה אחד על ידי 57 מדינות האסלאם.

יולי יואל אדלשטיין: נוסח היוזמה: מועצת הליגה של מדינות ערב, במושב ה-14 מן המניין של הפסגה, באשרה את ההחלטה שהתקבלה ביוני 1996 בפסגה הערבית שלא מן המניין בקהיר כי השלום הצודק והכולל הינו בחירה אסטרטגית של מדינות ערב, והוא יוגשם בהתאם לחוקיות הבין-לאומית ומצריך התחייבות מקבילה מצד ישראל; ולאחר שהאזינה לדברי הוד מלכותו הנסיך עבדאללה בן עבד אל-עזיז, יורש העצר של הממלכה הערבית הסעודית, שבמהלכם הציג את יוזמתו הקוראת לנסיגה מלאה של ישראל מכל השטחים הערביים הכבושים מאז יוני 1967 כיישום החלטות מועצת הביטחון 242 ו-338, שגובו בהחלטות ועידת מדריד בשנת 1991 ובעקרון אדמה תמורת שלום, ולהסכמתה למדינה פלסטינית עצמאית וריבונית שבירתה ירושלים המזרחית, וזאת בתמורה לכך שמדינות ערב יכוננו יחסים טבעיים עם ישראל במסגרת שלום כולל; ומתוך שכנוע של מדינות ערב שהפתרון הצבאי לסכסוך לא יגשים שלום ולא ביטחון לאף אחד מן הצדדים – 1. המועצה מבקשת מישראל לבחון מחדש את מדיניותה, ולנטות לשלום, בהצהירה כי השלום הצודק הוא גם בחירתה האסטרטגית; 2. כמו כן ישראל נדרשת למלא את הדברים הבאים: א. לסגת באופן מלא מכל השטחים הערביים הכבושים, לרבות מן הגולן הסורי, עד קו 4 ביוני 1967, וכן מן השטחים שעודם כבושים בדרום לבנון; ב. להגיע לפתרון צודק של בעיית הפליטים הפלסטינים אשר יוסכם עליו בהתאם להחלטת העצרת הכללית של האו"ם מס' 194; ג. להסכים לכינון מדינה פלסטינית עצמאית וריבונית בשטחים הפלסטינים הכבושים מאז 4 ביוני בגדה המערבית וברצועת עזה, שבירתה תהיה ירושלים המזרחית.

יולי יואל אדלשטיין: 3. באותה העת מדינות ערב יבצעו את הדברים הבאים: א. יראו את הסכסוך הערבי–ישראלי כבא אל קיצו, וייכנסו להסכם שלום בינן לבין ישראל תוך הגשמת הביטחון לכל מדינות האזור; ב. יכוננו יחסים נורמליים עם ישראל במסגרת שלום כולל זה; ג. הבטחת ערבות לדחיית כל צורות אזרוח היישוב הפלסטיני אשר סותרות את המצב המיוחד במדינות הערביות המארחות; ד. המועצה קוראת לממשלת ישראל ולכל הישראלים לקבל את היוזמה הזאת, על מנת להבטיח את סיכויי השלום ואת סיום שפיכות הדמים, דבר שיאפשר למדינות ערב ולישראל לחיות בשלום אלה בצד אלה ולהעניק לדורות הבאים עתיד שלו שישלטו בו שגשוג ויציבות.

יולי יואל אדלשטיין: המועצה קוראת לקהילה הבין-לאומית על כל מדינותיה וארגוניה לתמוך ביוזמה זו.

יולי יואל אדלשטיין: המועצה מבקשת מהיושב-ראש שלה להקים ועדה מיוחדת – אגב, הוקמה – שתורכב מכמה מן המדינות הנוגעות בדבר וכן מן המזכ"ל, כדי לקיים את המגעים הנדרשים לגיוס תמיכה ביוזמה הזאת בכל הרמות.

יולי יואל אדלשטיין: האם ממשלת ישראל מוכנה לזה או לא מוכנה לזה?

יולי יואל אדלשטיין: יש פרטנר במדינות ערב.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש פרטנר ברחוב בלפור או אין פרטנר ברחוב בלפור?

יולי יואל אדלשטיין: אם אין פרטנר ברחוב בלפור, ימשיכו שדות להישרף, ימשיכו תושבים בעזה להיהרג, נמשיך כולנו לדאוג, ימשיך להיעשות אי-צדק.

יולי יואל אדלשטיין: יכול ראש הממשלה להמשיך להאשים את החמאס.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מכירים את זה: הטורקים אשמים בזה שאין לנו תחבורה נאותה, הבריטים אשם בזיהום האוויר, מפא"י אשמה במצב של הפריפריה, שרון אשם במצב בדרום, שוברים שתיקה אשמים במצב שלנו בעולם, ורק נתניהו, שהוא ראש ממשלה עוד מעט עשר שנים, אין לו אחריות לשום דבר, כי הוא לא עושה שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב השר יריב לוין, בבקשה, על שתי הצעות האי-אמון במשולב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת מוסי רז, לא הבנתי, באמת, זה לא אתה היית בין אלה שתמכו ביציאה מעזה ומגוש קטיף?

יולי יואל אדלשטיין: בגירוש ההמוני של יהודי עזה וגוש קטיף, צפון השומרון?

יולי יואל אדלשטיין: לא אתה היית שותף לאלה שהבטיחו לנו שאם רק נפנה את ההתיישבות היהודית, רק נהרוס את ההתנחלויות, רק נוציא את היהודים מבתיהם, רק נמסור לפלסטינים, לרשות הפלסטינית שוחרת השלום, את הקרקע – –          מה אתה רוצה ממנו?

יולי יואל אדלשטיין: זה אתם עשיתם.

יולי יואל אדלשטיין: אתם עשיתם.

יולי יואל אדלשטיין: – – הכול יהיה בסדר, הכול ייפתר – –         מי עשה את זה?

יולי יואל אדלשטיין: מי עשה את זה?

יולי יואל אדלשטיין: – – לא תהיה יותר מלחמה?

יולי יואל אדלשטיין: נו, באמת, חבר הכנסת מוסי רז, כמה אפשר?

יולי יואל אדלשטיין: כמה אפשר?

יולי יואל אדלשטיין: מתי תראה כבר את המציאות?

יולי יואל אדלשטיין: מתי תהיה אמיץ מספיק לומר: טעיתי?

יולי יואל אדלשטיין: מתי תהיה אמיץ מספיק לומר לציבור שלך: תפסיקו להאמין לאשליות האלה?

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אזכיר לך: אנחנו לא שם כבר מזמן.

יולי יואל אדלשטיין: מה בא במקום ההתיישבות?

יולי יואל אדלשטיין: הטרור.

יולי יואל אדלשטיין: מה בא במקום המתיישבים?

יולי יואל אדלשטיין: החמאס.

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו אתם מתפלאים איך יכול להיות שיש אש ויש טרור, ושוב יש לכם כל מיני עצות: שנאמץ את היוזמה הערבית ונפנה עוד יהודים – –         – – –         – – ונהרוס עוד יישובים, וזה באמת יביא אותנו לאנשהו.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אני אגיד לך עוד דבר, חבר הכנסת מוסי רז.

יולי יואל אדלשטיין: אני הבנתי מהדברים שלך עוד משהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שגם אתה בעד שאנחנו עכשיו ניכנס ונכבוש – או לשיטתי אולי נשחרר – את כל רצועת עזה, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: שנכניס את כוחות הרגלים ונעשה את הכול?

יולי יואל אדלשטיין: נכון אתה בעד?

יולי יואל אדלשטיין: לא, מה פתאום.

יולי יואל אדלשטיין: אז אולי אתה בעד שאנחנו נפציץ עד הסוף, בלי מגבלות, בלי שום חשבון.

יולי יואל אדלשטיין: אתה בעד?

יולי יואל אדלשטיין: לא, מה פתאום.

יולי יואל אדלשטיין: אז הינה, אני אגיד לך משהו, חבר הכנסת מוסי רז: אנחנו לא ממהרים לעשות שגיאות – לא לפנות ולהרוס את הבתים שלנו עצמנו מתוך איזו אמונה משיחית מיסטית שזה יביא משהו, איזה שלום או איזה משהו אחר, אבל אנחנו גם לא מחפשים לשלוח את חיילי צה"ל לקרב שיכול להיות שאפשר יהיה להימנע ממנו.

יולי יואל אדלשטיין: לא בטוח, אגב.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כן, אני לא מתבייש לומר: יש כאן ממשלה אחראית שמנסה למצות את היכולת לפתור את הבעיה הזאת, שאי-אפשר להשלים איתה – ולא נשלים איתה – באמצעים הכי מינימליים שאפשר, ואם אין ברירה, יהיו אמצעים יותר דרסטיים.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אני אומר לך עוד דבר: הטרור מחליף ולובש צורות כל הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: אז פעם זה מנהרות ופעם זה טילים ופעם זה צעדות לגדר ופעם זה עפיפונים ופעם זה בלונים, אבל לכל הדברים האלה בסוף ניתן מענה.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, לא בן לילה; יש לנו את טובי המוחות, וגם הם לא יודעים לייצר לכל דבר פתרון ב-24 שעות.

יולי יואל אדלשטיין: ואז יש דילמה, והיא לא פשוטה – האם אנחנו מסתערים עם כל הכוחות פנימה, או שאנחנו אומרים: ניקח קצת אוויר ונצליח למגר את הדבר הזה בחוכמה, בתבונה, באמצעים טכנולוגיים, באמצעים אחרים?

יולי יואל אדלשטיין: אז נכון, זה לוקח קצת זמן, אבל שלא יהיה לך ספק, אנחנו לא נאפשר למצב הזה להימשך.

יולי יואל אדלשטיין: המצב הזה ייפסק.

יולי יואל אדלשטיין: מי שאחראי לטרור משלם, ישלם וממשיך לשלם את המחיר.

יולי יואל אדלשטיין: ואם לא תהיה ברירה אנחנו גם נעשה צעדים הרבה יותר משמעותיים, כמו שעשינו בצוק איתן, כשלא היה מנוס ולא הייתה דרך אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו נמשיך לנהוג באחריות ולא בפופוליזם, ובעיקר – אנחנו נסתכל על המציאות כמו שהיא, ולא נספר פה ונקריא פה כל מיני מסמכים של כל מיני יוזמות שלום, כביכול, שכולנו הרי יודעים בדיוק מה תכליתן: רק אחת – להביא את הטרור יותר קרוב, יותר עמוק ויותר חזק, כדי להשיג את היעד האמיתי שהם מחפשים, והוא, מה לעשות, לא לחיות איתנו בשלום, אלא לדאוג שלא נחיה כאן בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: ואת זה לא ניתן להם.

יולי יואל אדלשטיין: גם בנימין נתניהו אמר – – –          אני אומר, אדוני היושב-ראש, שאני רציתי להתייחס גם להצעת האי-אמון של חבר הכנסת לפיד, אבל אם אינני טועה – אולי אדוני יעזור לי – אני לא רואה, אינני רואה את חבר הכנסת לפיד לא כאן, לא שם, גם לא מתחת לדוכן, הוא לא נמצא, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הוא אצלך?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני לא רואה אותו לידך.

יולי יואל אדלשטיין: רבותיי – – –         הנוכחות של חבריך למפלגה כל כך גדולה.

יולי יואל אדלשטיין: רבותיי, רבותיי, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, יש לפעמים מצבים שהשתיקה יפה להם.

יולי יואל אדלשטיין: אני פה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שכאשר מוצגת הצעת אי-אמון, המינימום זה שהאדם שהציג אותה יישאר כאן כדי לשמוע את התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה לא דבר מובן מאליו, אני לא יודע מה מובן מאליו.

יולי יואל אדלשטיין: ביזוי של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבל מאוד שזה ככה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, את התשובה שרציתי לתת אני אשמור להזדמנות שאולי תהיה לי, כשחבר הכנסת לפיד יהיה כאן ואני אוכל לומר אותה כך שהוא גם ישמע את הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל דבר אחד אני מוכרח לומר, כי היה דבר אחד מקומם ממש, ואני אומר לך – וחבל שלא נמצא כאן כרגע חברי חבר הכנסת עפר שלח – תראי, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, אני שמעתי פה את חבר הכנסת לפיד מאשים את ראש הממשלה נתניהו בהאשמה שבעיניי אין חמורה ממנה – שהוא, כביכול, זה שמדליף מישיבות הקבינט.

יולי יואל אדלשטיין: חוצפה ממדרגה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         ואני אזכיר לכם – אני אזכיר לכם מה היה – – –         – – –         אני אזכיר לכם – תקשיבו לי.

יולי יואל אדלשטיין: תקשיבו.

יולי יואל אדלשטיין: אני אזכיר לכם מה היה בקדנציה הקודמת במהלך מבצע צוק איתן.

יולי יואל אדלשטיין: היה קבינט, והייתה ועדת משנה למודיעין – –         דבר אחד אני יודע בוודאות – – –         – – והייתה ועדת משנה למודיעין, שההרכב שלה בשעתו – אני עמדתי אז בראשה; ישבו בה אז חבר הכנסת אלקין, חבר הכנסת דאז דרעי, השר היום, בנימין בן-אליעזר, זיכרונו לברכה, וכמובן חברנו חבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: והיה הקבינט שבו ישב יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: אין חולק על כך שמהקבינט היו הדלפות כל הזמן, ללא הפסקה.

יולי יואל אדלשטיין: מוועדת משנה למודיעין – ותשאלו את חברכם חבר הכנסת שלח, הוא יאשר את זה – לא דלף משפט אחד מאין-ספור ישיבות שהיו.

יולי יואל אדלשטיין: היה אדם אחד – – –         אבל אדוני השר, זה בטוח לא הוא.

יולי יואל אדלשטיין: תקשיבו עד הסוף.

יולי יואל אדלשטיין: היה אדם אחד שהשתתף בשתי הישיבות, גם בקבינט וגם בשורה של ישיבות של ועדת משנה למודיעין.

יולי יואל אדלשטיין: האיש הזה היה ראש הממשלה נתניהו, שלא פעם ביקש מיוזמתו לדווח לוועדת המשנה, מכיוון שהוא אמר: אני יודע שמפה הדברים לא יוצאים, מה שלצערי אני לא יכול לדעת מהקבינט.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם ראש הממשלה נתניהו ידע לבוא לוועדת משנה למודיעין ואף מילה לא יצאה משם, נדמה לי שזה ברור לגמרי שמקור ההדלפות מהקבינט זה לא הוא.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מציע לחבר הכנסת לפיד לקחת את הדברים המבישים האלה, הכל-כך לא אחראיים, הכל-כך לא נכונים, בחזרה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע לחבר הכנסת לפיד גם לכבד את המעמד בזה שישב כאן, וגם את ראש ממשלת ישראל, שזה לגיטימי לחלוק על דרכו, אבל אי-אפשר לחלוק לא על המחויבות שלו לביטחון המדינה ולא על הדרך הדיסקרטית והאחראית שבה הוא מנהל את ענייני הביטחון של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו עוברים לדיון סיעתי.

יולי יואל אדלשטיין: אקדים ואומר שאני אקפיד על שלוש דקות, כי יש לנו שלושה ימים ארוכים, אם לא ארבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, כבודו.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         כן, מי שבא ליהנות – ניהנה ביחד.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יש כל מיני כישלונות לממשלה הזאת, מכל הסוגים.

יולי יואל אדלשטיין: בתחילה רצינו לכוון את זה למשא מתן כושל בין ישראל לבין פולין, שהוליד הסכם מעוות, מין שיכתוב של ההיסטוריה שסוטה סטייה חמורה לגרסה הפולנית החדשה, המומצאת, שמעוותת את ההיסטוריה ושמנסה לכתוב אותה מחדש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה, אני מקווה, אני מאמין שממשלת ישראל בסוף תתעשת, וההסכם הזה לא ייכנס להיסטוריה כאיזושהי טעות גדולה שעשתה מדינת ישראל, כי היא טעות שחורגת אפילו מהמנדט של מדינת ישראל, לצורך העניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: כי אם אנחנו נוהגים על פי אמונתנו שאנחנו יורשיהם, ממשיכיהם, בין היתר של היהודים שנספו בשואה, אין לנו סמכות – אין לנו סמכות לתת לממשלת פולין לחמוק בצורה כזאת או אחרת, או להציג את ההיסטוריה בגרסה שהיא נוחה לה אבל היא לא נוחה לנו – לילדים, לבנים, לממשיכים, לדורות הבאים אחרי השואה.

יולי יואל אדלשטיין: אין סמכות לאף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עד שהרוח קצת שככה והאבק שקע, חזרנו לעניין של עזה ולעימות בינינו לבין החמאס.

יולי יואל אדלשטיין: ואז שאלתי את עצמי: איך זה יכול להיות?

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת ישראל, שתהילת ישראל בפיה וגאוותה הולכת מעבר להרי החושך – איך ממשלת ישראל הזאת לא מצליחה לעצור עפיפונים ובלונים?

יולי יואל אדלשטיין: איך היא לא מצליחה?

יולי יואל אדלשטיין: אז יגידו לי: לא, זה צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא.

יולי יואל אדלשטיין: צה"ל בסוף הוא הזרוע של ממשלת ישראל, מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הוא פועל מטעמה ועל פי הנחיותיה – היא אומרת והוא עושה.

יולי יואל אדלשטיין: כך צריך להיות בדמוקרטיה – הוא לא עושה לבד.

יולי יואל אדלשטיין: והינה, לנגד עינינו, אותה ממשלה שהתגאתה כל כך בארבע שנות שקט, בדיוק כשמלאו ארבע שנות שקט, אנחנו מסתכלים דרומה ורואים את המרחבים השחורים והמפוחמים האלה, ואת האנשים הטובים והיקרים האלה, שמשתדלים מאוד מאוד להפגין חוסן, וחוסן, וחוסן, והם כואבים, והם סובלים, וקשה להם, והם פונים, מסתכלים על ממשלת ישראל ואומרים: תעזרו לנו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא תוקפים אתכם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאמינים שצריכים להיות פה ואנחנו עושים את שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל איפה הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: איפה הממשלה שהבטיחה?

יולי יואל אדלשטיין: אבל בעיקר אני שואל: איפה שר הביטחון?

יולי יואל אדלשטיין: מי הבטיח לחסל את הנייה ב-24 שעות?

יולי יואל אדלשטיין: מי הבטיח לחסל את הטרור?

יולי יואל אדלשטיין: שר הביטחון של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: והוא לא עשה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא עשה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני, שעמדת במסגרת הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: זה חשוב, נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: למדנו בטלוויזיה לתמצת את דברינו – – –          יפה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, כבודו, שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני מנסה לחשוב מה המניע מאחורי חוק הלאום.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה סיבות קרדינליות ברורות, אבל אני חושב שיש עוד שתי סיבות שלא נאמרו עד עכשיו: אחת מהן – הטיעון הידוע, שמאז שנת 77' עד עכשיו, הימין הפסיד רק פעמיים – רבין וברק – בשני המקרים בזכות הקול של האוכלוסייה הערבית, בזכות משקלה של האוכלוסייה הערבית.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוינות כלפי האוכלוסייה הערבית מכל מיני סיבות אידיאולוגיות, אבל לא רק – גם מסיבות טקטיות פוליטיות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רוצה להוסיף עוד משהו: הערבים של היום הם ערבים משכילים, מתקדמים, נמצאים בכל מקום.

יולי יואל אדלשטיין: קראתי את הספר המעניין של עמוס אלון "רקוויאם גרמני" – זה על היהודים בגרמניה לפני היטלר, עד שנת 1933.

יולי יואל אדלשטיין: הספר הזה טוען שאחד הסיבות נגד היהודים בגרמניה זה ההצלחות של היהודים.

יולי יואל אדלשטיין: הערבים היום, לא רק שהם הרופאים הכי טובים בבתי החולים, ולא רק הייטקיסטים מעולים, ולא רק – בשנת 2018 עברנו את אחוזינו באוכלוסייה, יותר מ-18% – לא רק מיטב הפרופסורים באוניברסיטאות, בטכניון, במכון ויצמן.

יולי יואל אדלשטיין: גם הרשימה המשותפת – זו פעם ראשונה שאנחנו מגיעים ל-13 ח"כים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לא רק 13; פשוט מאוד, חשוב לי לומר לכם, סליחה, שהם יותר משכילים מהממוצע הכללי בכנסת: הם יודעים שפות יותר מהממוצע הכללי בכנסת; אין להם אורן חזן; אין להם ענת ברקו; אין להם סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט מאוד אלה לא אותם ערבים של תקופת הממשל הצבאי: יא חוואג'ה, אדוני; רוצים לשרוד; אפשר לנסות להתעלם מהם.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, פעם חשבתי למה הממשלה הזאת הסיתה נגדנו יותר מכל ממשלה אחרת – פשוט מאוד, כי אנחנו עכשיו יותר חזקים מבכל פעם אחרת, אז זו תגובת נגד גזענית כלפינו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו לא נלך כמו צאן לטבח.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ניאבק נגדכם, ואנחנו עוד ננצח אתכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עופר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: ועד שכבודו יגיע, למגינת ליבו של מוסי רז, אני מבקש, כסגן יושב-ראש הכנסת, להיות מאוד זהירים בהשוואות של ערב השואה ברפובליקת ויימאר.

יולי יואל אדלשטיין: היהודים הצליחו שם כי הם היו לוחמי הדמוקרטיה – אגב, גם הגב' לוקסמבורג, שהייתה קומוניסטית, וגם הוגו פרויס, שכתב את החוקה של רפובליקת ויימאר.

יולי יואל אדלשטיין: אז אדוני, חבל מאוד שאתה משתמש – – –         לא ניתן – – – כצאן לטבח.

יולי יואל אדלשטיין: למה כצאן לטבח?

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: למה אתה מבלבל את המוח?

יולי יואל אדלשטיין: עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה צאן לטבח?

יולי יואל אדלשטיין: חוצפן – – – צאן לטבח.

יולי יואל אדלשטיין: תתבייש לך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         חבר הכנסת עודד פורר, תפסיק.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         חבר הכנסת עודד פורר, אני קורא אותך פעם ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: – – – צאן לטבח.

יולי יואל אדלשטיין: תתבייש לך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, לפני שאני פותח בדבריי אני רוצה להגיד לך: אין דבר יותר מגונה בעיניי – – –          – – –         אתה צודק, אבל אנא ממך.

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר יותר מגונה בעיניי מיהודי שעושה זילות לשואה, אבל זה לא אומר שלערבי מותר.

יולי יואל אדלשטיין: השוואות לרפובליקת ויימאר, או אמירות כמו צאן לטבח, מקוממות לא רק את חבר הכנסת פורר – הן מקוממות גם אותי; הן מקוממות גם אותי, שאני נלחם למען זכויות האזרח, גם של האזרח הערבי, כל חיי, גם כעיתונאי וגם כחבר כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זו אמירה – אני מציע לך, מתוקף יחסינו: תחזור בך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: תחשוב, אדוני איימן עודה, יש נקודות שלא נוגעים בהן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, כבודו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול לא נפל דבר בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה ישיבה של הקבינט, והפעם אפילו לא חיכו לסיום ישיבת הקבינט – ההדלפות מישיבת הקבינט התחילו תוך כדי הישיבה, ושרים התנאו בכך.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע מי הדליף.

יולי יואל אדלשטיין: לדעתי, אני מהיחידים באולם הזה, בטח כרגע, שזכו להיות בצד המודלף של הדלפות ממשלתיות, ולכן אני בקי בתחום.

יולי יואל אדלשטיין: לא הואשמתי בהדלפה בעצמי, אבל אני בקי בתחום.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע מי הדליף, אבל אני אומר לכם, הקבינט הזה הוא הוכחה של חוסר שליטה מוחלט, של חוסר סדר-יום מוחלט ושל חוסר מוחלט בערכים.

יולי יואל אדלשטיין: כשמודלף ששר בממשלה התעמת עם הרמטכ"ל על הוראות הפתיחה באש של הצבא – מה שמציב את הרמטכ"ל, אולי פקיד הציבור מספר אחת בישראל, בקו האש הפוליטי, ומציב שרים בממשלה כמי שמנסים להציל את עם ישראל ולתת לו ניצחון, לחלץ ניצחון מבין מלתעותיו של הרמטכ"ל שלא רוצה בו – זו חרפה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל זו לא החרפה היחידה של הקבינט הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חוסר השליטה בקבינט הזה – והוא לא בפעם הראשונה ולא בפעם הראשונה בקבינטים של בנימין נתניהו – נובע מזה שהקבינטים האלה מתכנסים סתם.

יולי יואל אדלשטיין: מפני שהם לא מתכנסים לעצב מדיניות, הם לא מתכנסים לקבל החלטות – הם מתכנסים כדי שאפשר יהיה להגיד למבקר המדינה: הינה, אתה רואה, התכנסנו ככה וככה פעמים ודנו ככה וככה, וכדי שחברי הקבינט יוכלו לצאת החוצה ולהתגאות בזה שהם טענו אחרת בחדר, ואגב, אני אומר לכם מידיעה מימי צוק איתן – גם לשקר לגבי מה שהם אמרו בחדר; לטעון שהם אמרו בחדר כל מיני דברים מופלאים, בחוץ; הם לא אמרו.

יולי יואל אדלשטיין: ולמה זה?

יולי יואל אדלשטיין: מפני שהם מסתכלים למעלה ורואים ראש ממשלה שאין לו מדיניות, והוא לא מוביל מדיניות, והוא לא מקבל החלטות של מדיניות, וכשפעם אחרי פעם אומרים לו: אם לא תהיה מדיניות תהיה מלחמה – אנחנו אומרים את זה כבר ארבע שנים; אם לא תנצל את ההזדמנות, את הדבר ההיסטורי שקורה עכשיו במזרח התיכון, את שותפות האינטרסים שיש לישראל עם מדינות מהמפרץ הפרסי ועד מצרים, את המצוקה האסטרטגית העצומה שחמאס נמצא בה, את הידיד הגדול שיש לנו היום בוושינגטון, לא תנצל את זה למהלך שישנה את המציאות בכל החזיתות – אבל אם אנחנו מדברים ספציפית על עזה, ישנה את המציאות לא כי אכפת לנו מרווחת החיים של תושבי עזה ולא כי אכפת לנו בוודאי מהחמאס, שהלוואי שיבוא היום ותושבי עזה והפלסטינים בכלל יבואו ויפילו אותו, כי הוא ארגון טרור, וארגון טרור עוין – אבל כדי שאנחנו נדחה או נמנע את סיבוב הלחימה הבא.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו אומרים את זה כבר ארבע שנים.

יולי יואל אדלשטיין: ארבע שנים אנחנו אומרים: אם זה לא יקרה תהיה מלחמה, וחברי חיים ילין, מי כמוך יודע, יש מלחמה.

יולי יואל אדלשטיין: כשנופלים על עוטף עזה בטווח של כמה ימים למעלה מ-500 ראשי נפץ – – –         תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: איפה שלוש הדקות שלי, היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: חלפו בלהט.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         כשנהנים עובר מהר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מצוין, אז שני משפטים לסיום.

יולי יואל אדלשטיין: כשזה קורה, יש מלחמה, והמלחמה קורית במקום שאין מדיניות, וכשאין מדיניות, גם כל מה שאנחנו רוצים זה שהיא תיגמר, ולכן הקבינט מתכנס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי, נציגת כולנו, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אופיר, אתה תסכם בשם הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: – – –         אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני הבנתי מקריאה ברשתות החברתיות שראש הממשלה החליט שהוא תומך בחוק הפונדקאות להורים יחידנים.

יולי יואל אדלשטיין: מילים לא עולות כסף.

יולי יואל אדלשטיין: ואני אומרת, כמו שאומרים אצלנו: בוא, למה ללכת?

יולי יואל אדלשטיין: שמעתי, יואל חסון הציע פה איזושהי ועדה, קואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: קשקוש.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה – אני רוצה לומר לך, היום הבנתי שזה חזר לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: יש הסתייגות של חבר הכנסת אמיר אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: עזבו את ההסתייגויות שלכם, תרשו לי שנייה לשים אותן בצד, בסדר?

יולי יואל אדלשטיין: – – –         גם את יש עתיד, גם את המחנ"צ, גם את מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להקריא לכם את ההסתייגות של חבר הכנסת אמיר אוחנה: בפסקה (1) המוצעת, בהגדרה "הורים מיועדים" המובאת בה, במקום "אם מיועדת יחידה" יבוא "אם או אב מיועדים יחידים", ובמקום ההגדרה "אם מיועדת יחידה" יבוא "אם או אב מיועדים יחידים – –         תביאי, נתמוך בך.

יולי יואל אדלשטיין: – – איש או אישה בלא בן זוג המתקשרים עם אם נושאת לשם הולדת הילד".

יולי יואל אדלשטיין: לא צריך ללכת סחור-סחור.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתמוך.

יולי יואל אדלשטיין: תביא את ההסתייגות – –         גם אנחנו – – –         – – ואני רוצה להגיד לכם – –          גם אנחנו.

יולי יואל אדלשטיין: – – שבין קריאה שנייה – תודה – לקריאה שלישית – –         לכי על זה.

יולי יואל אדלשטיין: – – אפשר לחזור לוועדה – אנחנו תמיד מצביעים מהר, אבל ביררתי, אפשר לחזור לוועדה, אפשר לעשות תיקונים, ואפשר לעשות היסטוריה לקהילה הגאה, ולא לחשוב שמה שהוא אומר בחדרי-חדרים אנחנו לא יודעים, כי אנחנו יודעים – הינה, השר אקוניס תומך נלהב.

יולי יואל אדלשטיין: בוא נעשה היסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: הרגע אמרתי – – –         אנחנו נתמוך בכם.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לבוא – – –         הצבעה היום.

יולי יואל אדלשטיין: היום.

יולי יואל אדלשטיין: היום תביא את זה – אנחנו נתמוך, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: גם אנחנו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני אומרת לך, לא יכול להיות באיזושהי הערת אגב, בדקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חברה בוועדת העבודה והרווחה.

יולי יואל אדלשטיין: זו ועדה שאני פעילה בה שלוש שנים פלוס.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי – שבעה דיונים היו, לא הגיע ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אמיר אוחנה הגיע – אב גאה, חבר שלי, אני מתה עליו – הגיע, דיבר.

יולי יואל אדלשטיין: איציק שמולי בא, התחנן להיות אבא.

יולי יואל אדלשטיין: איפה היה ראש הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: איפה?

יולי יואל אדלשטיין: הרי מי כמוך יודע כמה זה חשוב לקהילה, כמה זה בנפשם.

יולי יואל אדלשטיין: למה הגענו למצב – –          אני איתכם.

יולי יואל אדלשטיין: צריך לשנות – – –          – – שהיום, פתאום – –          היום.

יולי יואל אדלשטיין: היום.

יולי יואל אדלשטיין: היום.

יולי יואל אדלשטיין: – – פתאום, פתאום ראש הממשלה גילה שיש הומואים שרוצים להיות הורים?

יולי יואל אדלשטיין: – – –         לא, אבל יש הסתייגות – – –         בוקר טוב לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפנה לצד הזה, לא נעים לי שאני מקפחת אותך פה, אבל – –          אנחנו נתמוך בהסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: – – הצד שלך נלהב, אז אני עונה לו.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         אני אראה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אני אראה לך, השר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, ביחד עם אלי אלאלוף, באנו, הצגנו.

יולי יואל אדלשטיין: אלי אלאלוף, אני רוצה – – –         מירב – – –         רגע, מוסי.

יולי יואל אדלשטיין: אלי אלאלוף – אני חייבת להגיד עליו מילה בעשר שניות – באמת נלחם ועשה, וחטף גם, כי מהקהילה – חטף, ולמרות זאת ניסה לדבר על לב ראשי האופוזיציה: בואו נביא לשוויון.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא ראה את אלי אלאלוף.

יולי יואל אדלשטיין: והיום – – –         תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: רק מילה אחרונה – אני חייבת לומר, כי אתה יודע כמה הוא חשוב לי ולך: הוא נלחם, עשה את כל מה שצריך כמעט שלושה חודשים.

יולי יואל אדלשטיין: פתאום היום נזכרו בזה?

יולי יואל אדלשטיין: איפה?

יולי יואל אדלשטיין: מתי הציניות, אנחנו שמים לה סוף?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         כמובן.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להראות לאופיר, כי הוא לוחם ידוע למען הקהילה – – –         – – –         אנחנו בעד ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בעדך.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות של אוחנה – – –         אני בעד מיגור הטרור.

יולי יואל אדלשטיין: בעד מיגור הטרור.

יולי יואל אדלשטיין: יפה – – –         ביג דיל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אל תלכי על מה שקל.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: זה ברור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני, את – חמש הדקות שלי, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: שלוש.

יולי יואל אדלשטיין: אה, שלוש, זה מצומצם ממש.

יולי יואל אדלשטיין: את שלוש הדקות שלי אני ברשותכם אחלק לשתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לשתף אתכם במשט שהשתתפנו בו היום, חמישה חברי כנסת, כדי להמשיך ביחד את העלאת המודעות להשבתם של הדר גולדין, אורון שאול והאזרחים אברה מנגיסטו והישאם א-סייד.

יולי יואל אדלשטיין: יצאנו מהמרינה באשדוד ושטנו עד אשקלון.

יולי יואל אדלשטיין: היו שם חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: ברור לחלוטין שכל דיבור על סיוע הומניטרי בעזה יהיה חייב להתחיל – חייב להתחיל – מהשבת החיילים והאזרחים שבידי חמאס.

יולי יואל אדלשטיין: הניסיונות, גם של האו"ם וגם של האיחוד האירופי, לעבור מעל המשוכה הזאת ייתקלו בהתנגדות טוטלית של הציבור הישראלי ושל חברי הכנסת מכל סיעות הבית.

יולי יואל אדלשטיין: הדבר השני שאני מבקשת להגיד – קראתי ושמעתי שיש הרבה ביקורת, למה בעצם צריך את חוק הלאום.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני רוצה להגיד למה בעצם צריך את חוק הלאום, ולנסות רגע להוציא את כולנו לגובה של 20,000 רגל.

יולי יואל אדלשטיין: הרי כולם אומרים: אין שאלה שזאת מדינת הלאום של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: אז קודם כול, בחלק מהספסלים בבית הזה יש שאלה לגבי היותה של מדינת ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, וגם על זה צריך לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: ישנם חברי כנסת ששואפים ופועלים להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה – אני מניחה שאף אחד לא נופל מהכיסא מהמשפט הזה שלי – וגם בשבילם, ובעיקר בשביל כולנו: יש היום בעצם משולש שמורכב משלושה חלקים, שניים קיימים ואחד חסר.

יולי יואל אדלשטיין: במשולש הזה של תקומת מדינת ישראל בשנתה ה-70, אנחנו מדברים על חוקי-יסוד שנוגעים לשיטת המשטר שלנו, שבהם מדובר למשל על חוק-יסוד: הכנסת וחוק-יסוד: הממשלה, ואיך בעצם מתנהלת פה הדמוקרטיה הישראלית, איך נבחרים ומי בוחר וכו' וכו'.

יולי יואל אדלשטיין: יש צלע נוספת במשולש הזה, והיא העולם של השוויון.

יולי יואל אדלשטיין: מה בעצם אומרת הדמוקרטיה הישראלית?

יולי יואל אדלשטיין: איך יוצרים פה את אותו שוויון במדינה היהודית והדמוקרטית?

יולי יואל אדלשטיין: זה מבוסס, כידוע, על שני חוקי-היסוד שמונחים לפתחנו יום אחרי יום, שעה אחרי שעה – חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק.

יולי יואל אדלשטיין: וראה זה פלא, הגענו לצלע השלישית, והיא היהדות באותה מדינה יהודית ודמוקרטית, ואז מתחילות השאלות: למה בכלל צריך את זה; למי זה לא ברור; מי בעצם קובע מה זה מדינת הלאום של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני חושבת, חברים, שזאת המטרה של חוק הלאום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חוק הלאום צריך להגיד מפורשות, ואל תטעו בזה: זאת מדינת הלאום של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אין לו משמעות בהצבעה, רק לקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לו משמעות.

יולי יואל אדלשטיין: אתם לוקחים את המשמעות והחשיבות הלאומית שלו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: אתם לא מצביעים על משהו שצריך להיות לכם כל כך ברור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על משהו שאתם – לא לקחתם את מגילת העצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: אתם מונעים מאיתנו להצביע על חוק שהוא משמעותי במבנה של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: לא. לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא.         כן.

יולי יואל אדלשטיין: לא. אתם צריכים לקבל החלטה ולהצביע על חוק שהוא משמעותי במבנה של מדינת ישראל – –          – – –         בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: – – וכל הניסיונות ללכת עם ולהרגיש בלי לא מצליחים.

יולי יואל אדלשטיין: אתם החלטתם שאנחנו – – –         שלוש דקות, כבודו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבל שאיימן ברח, אבל זה די מתאים לו לזרוק איזה פצצת סירחון לאוויר ואז לברוח.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב, דווקא על הדברים שהוא אמר, לסטות ממה שתכננתי לומר בשלוש הדקות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תוכל לחזור על הדברים שהוא אמר?

יולי יואל אדלשטיין: הוא סיפר כאן שהוא לא ילך כצאן לטבח.

יולי יואל אדלשטיין: החצוף, החצוף, הקוזק הנגזל שהלך להניח זר ביום העצמאות על קברו של עז א-דין אל-קסאם, אבי תנועת ההתנגדות האלימה, שעודד כנופיות טרור להתארגן ככנופיות טרור, ודרש ב-1929, בפרעות, והעצים את הטרור – שם הוא הלך להניח זר ביום העצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: והוא עומד פה ומדבר, אדוני היושב-ראש, על ההצלחה, ובאמת יש הצלחה של אזרחי ישראל הערבים, כרופאים, כרוקחים, באקדמיה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל למה ההצלחה הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: הרי אתם כל הזמן מקטרים, אבל שכחת להגיד שיש אפליה מתקנת באקדמיה ושיש אפליה מתקנת בתעסוקה בשירות המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: ושכחת עוד דבר להגיד, חבר הכנסת עודה – שכחת להגיד שאתה, לפני שנכנסת לכנסת, הטפת נגד השירות הלאומי ונגד השירות האזרחי, שחס וחלילה אזרחי ישראל הערבים לא יוכלו להשתלב בדיוק במקומות שעמדת פה – ואחר כך אתה עוד מספר ואומר שאתה לא תלך כצאן לטבח.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהחוצפה ועזות המצח, כשמרשה לעצמו חבר כנסת לעלות על הבמה הזאת כאן, במדינת ישראל, בארץ ישראל, ולדבר במונחים האלה, מראות עד לאיזה שפל הם מוכנים להגיע.

יולי יואל אדלשטיין: מצד אחד לגנות את סעודיה כשהיא קובעת שהחיזבאללה הוא ארגון טרור, ומצד שני לבוא לפה ולספר שהוא לא ילך כצאן לטבח.

יולי יואל אדלשטיין: הוא רק שוכח שחיילי צה"ל, כשהם מגינים על מדינת ישראל, הם מגינים גם עליו, כי הוא יהיה אחד הראשונים שיישחטו אם מישהו אחר היה שולט כאן במדינה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: זה מזכיר לי מאוד את הנאום של חברו לסיעה, מר ג'בארין, שדיבר פתאום כאן בשבוע שעבר מדם ליבו על תוכנית החלוקה ואיך גזלנו מהם את האדמות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא רק שכח לציין מה הייתה התגובה שלהם על תוכנית החלוקה של האו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: הם התנגדו – – –         – – –         מה הייתה התגובה שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אגיד לך, גברתי, מה הייתה התגובה שלכם: ג'מאל אל-חוסייני, שהיה ראש המשלחת הערבית לאו"ם, הודיע – – –          – – – שלא יתואר.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיק.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיק.

יולי יואל אדלשטיין: בואי, חשוב שתקשיבי.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיק.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיק.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב שתקשיבי מה הוא הודיע.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הודיע שקו החלוקה – – –         אתה בעד תוכנית החלוקה?

יולי יואל אדלשטיין: מה אמרת?

יולי יואל אדלשטיין: קו החלוקה לא יהיה אלא קו – – –         אתה היית בעד תוכנית החלוקה?

יולי יואל אדלשטיין: היא מפריעה לי, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת – – –         את תשבי בשקט ואת תקשיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אויש, אני – – –          – – –          את תקשיבי טוב-טוב למה שנאמר.

יולי יואל אדלשטיין: – – – לא יגיד לי מה לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: תקשיבי טוב-טוב.

יולי יואל אדלשטיין: כדאי שתלמדי את זה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, נשמור על כבודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנא ממך, אל תפריעי לו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר שקו החלוקה לא יהיה אלא קו של אש ודם.

יולי יואל אדלשטיין: ואכן, ב-30 בנובמבר, למוחרת ההצבעה באו"ם, מה התגובה הייתה?

יולי יואל אדלשטיין: משהו שאנחנו לא מכירים: פיגוע באוטובוס של אגד, חמישה נרצחים.

יולי יואל אדלשטיין: ככה התחילה מלחמת העצמאות – –         תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: – – שביום העצמאות אתם בחרתם ללכת ולהניח זר על קברו של עז א-דין אל-קסאם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: זה הצאן לטבח שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיק לשקר.

יולי יואל אדלשטיין: תתביישו לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לכם מקום בכנסת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיק לשקר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, כבודו.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         בושה.

יולי יואל אדלשטיין: בושה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, חבר הכנסת חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         עכשיו אורי מקלב מדבר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, כבודו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, מכיוון שגם שר המדע והטכנולוגיה נמצא פה כשר תורן, אני אולי אחרוג מהפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: הגב' ענת לוי, שהיא מנהלת הוועדה עד מחר, ועדת המדע והטכנולוגיה, 40 שנה בכנסת – היא מסיימת מחר.

יולי יואל אדלשטיין: ההורים שלך ובעלך נמצאים פה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול אנחנו אומרים לך תודה רבה על כל השירות הנאמן שעשית עבור הכנסת, עבור חברי הכנסת, עבור עובדי הכנסת, עבור המדינה כולה, ואנחנו מאחלים לך הצלחה בהמשך הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חבר הכנסת מקלב הודה לגברת שעובדת כאן 40 שנה.

יולי יואל אדלשטיין: מן הראוי ששנייה תקשיבו לו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטרף.

יולי יואל אדלשטיין: אז תודה רבה, גב' ענת לוי.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, אני חושב שאנחנו מאבדים את השיח לקידום חוק הלאום, אז תרשה לי, אדוני היושב-ראש, דקה להגיד שבכל אופן אסור לנו לשכוח, וגם הציבור צריך לדעת, שכולנו, קואליציה ואופוזיציה, ישבנו שעות רבות בוועדות וחוקקנו חוקים רבים שהיו לטובת הציבור, לתועלת הציבור.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד יש לו הצעות חוק פרטיות או הצעות חוק ממשלתיות שהיינו שותפים – איך לשפר אותן, איך למקצע אותן, איך באמת לעשות אותן טובות יותר.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חושב שיש לא מעט, לא מעט.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול למנות כאן רק חוקים שאני מכיר מקרוב לגבי חופשות לידה לילד נכה, לגבי הצלת מזון, חוק צנתוקים ועוד ועוד – חוקים רבים שאני יכול למנות, רק מה שאנחנו מכירים מקרוב, וחוקים רבים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מה לעשות שאנחנו אוהבים לקחת את החוקים שהם יותר תקשורתיים מאשר מהותיים.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני רואה את חוק הלאום כחוק תקשורתי, ולא חוק מהותי.

יולי יואל אדלשטיין: זה חוק שאני לא יודע למה הכנסת, מתוך כל כך הרבה חוקים טובים שיש לנו שבאמת משפרים, חשובים לנו מאוד, חשובים לציבור, לוקחת חוק שהמשמעות עכשיו לא רלוונטית.

יולי יואל אדלשטיין: אין משהו שדוחק בנו לעשות את החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא חסר לה, למעמד.

יולי יואל אדלשטיין: אוי ואבוי למדינה שלאחר 70 שנה, כשהיא כבר עם זקן לבן, אז היא מחפשת את חוק-היסוד, חוק הלאום שלה.

יולי יואל אדלשטיין: איפה היינו עד עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: מה היה?

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אתם נזכרים שצריך?

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו לשנות?

יולי יואל אדלשטיין: בשביל מה צריך את זה?

יולי יואל אדלשטיין: כשאנחנו מביאים חוקים – נניח חוק הגיוס זה חוק שאני אביא אותו כאקסטרות, בגלל שאני רוצה לשפר איזה עמדה; אני חייב, זה הכרחי עבורי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כשאנחנו מדברים על חוקים כאלה?

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד אוסיף, ברשותך, אדוני, מילה אחת – כמה צביעות יש סביב החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני לא יכול שלא להתייחס למנשר שכאילו הודלף – פנימי, לא להפצה – של מי?

יולי יואל אדלשטיין: של התנועה הרפורמית בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: פנימי, לא להפצה.

יולי יואל אדלשטיין: בואו תבררו מי הפיץ את המסמך הפנימי הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ואז כותבים: מהלכים עלינו אימים.

יולי יואל אדלשטיין: אם המפלגות, בעקבות התיקון של המפלגות החרדיות לגבי סעיף 6(ב), לגבי התפוצות והזיקה לישראל, שהפעילות של המדינה תהיה בתפוצות, לחזק את הזיקה, יעבור כמו שהוא, רק בתפוצות – –         תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: – – אנחנו בזה נצא למלחמת חורמה, ונסביר לכל הציבור שכל החוק הזה הוא חוק שיזיק לכם.

יולי יואל אדלשטיין: הוא חוק שנותן כוח לבג"ץ, חוק שבג"ץ יפרש אותו.

יולי יואל אדלשטיין: איפה הייתם עד עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: רק בגלל שהתקבל התיקון הזה, ורק להוציא את זה במסמך פנימי, מסמך מאיים.

יולי יואל אדלשטיין: הצביעות הזאת היא לא רק במקרה הזה – – –         תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא רק זה – זה מהות, ולאורך כל הדרך ככה אתם פועלים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטער, אדוני, אבל אנחנו מקפידים על שלוש דקות, ואני אקפיד אצל כולם, כי יש לו"ז ארוך מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש את סליחתך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.