ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 357, 2018-07-11 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש לשבת, לרבות השרים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג, חבר הכנסת בן צור, השרה שקד.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הממשלה, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, חברי כנסת בהווה ובעבר, נכדיו של זאב ז'בוטינסקי – ד"ר קרני רובין וזאב ז'בוטינסקי – סגן וממלא מקום יושב-ראש ההסתדרות הציונית העולמית יעקב הגואל, יושב-ראש מכון ז'בוטינסקי חבר הכנסת לשעבר יוסי אחימאיר, יושב-ראש הוועדה האקדמית של מכון ז'בוטינסקי פרופ' אריה נאור, נציגי המועצה להנצחת אישים במשרד ראש הממשלה, נציגי מרכז מורשת בגין, קהל נכבד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את הישיבה המיוחדת לכבוד יום זאב ז'בוטינסקי, המצוין כאן שנה בשנה מכוח חוק מיוחד שחוקקה הכנסת השש-עשרה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש סליחה מן האורחים על העיכוב של כמה דקות בפתיחת הישיבה, אבל עסקנו באחד המ"מים של ז'בוטינסקי, הלוא הוא מרפא, אז אני מקווה שתבינו אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי כנראה לא היה מתחבר ליום שקראנו על שמו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא אהב לדבר על שמות והעדיף להתמקד בפרוגרמות, כלשונו: ברעיונות שהאנשים הגדולים האמינו בהם; באידיאלים שהציבו; במורשת שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: המורשת שלו עצמו מלאה בניגודים.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא פלא, כי ז'בוטינסקי הספיק בחייו לעשות, להקים ולכתוב בכמות שמתאימה לשניים או לשלושה אנשים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה איש הספרות היפה שהקים גדודים צבאיים; הוא הרגיש בבית ברומא, אבל שאף לחיות בירושלים; האמין בכל ליבו בחירות היחיד, אבל פעל בכל מאודו לטובת האומה כולה.

יולי יואל אדלשטיין: מה מאחד בין כל הניגודים האלה?

יולי יואל אדלשטיין: מהי נקודת ארכימדס שעליה נשענת מורשת ז'בוטינסקי?

יולי יואל אדלשטיין: מנחם בגין, תלמידו וממשיך דרכו, ענה על השאלה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: זאב ז'בוטינסקי, הוא אמר כמה חודשים לפני הכרזת העצמאות, היה – ואני מצטט: אבי המרד בדורנו.

יולי יואל אדלשטיין: המרד היה בשביל ז'בוטינסקי ה-raison d'etre, סיבת הקיום: מרד בחוסר האונים היהודי, בחולשה היהודית, במציאות שלרבים כל כך באירופה הייתה מובנת מאליה – שהיהודי הוא אדם סוג ב', שאפשר לרמוס אותו, להשפיל אותו, לפגוע בפרנסה שלו, להרוג אותו, והעולם כמנהגו ינהג.

יולי יואל אדלשטיין: עולמו של ז'בוטינסקי הפסיק לנהוג כמנהגו כשראה את התמונות מן הפוגרום שהתרחש בעיר קישינב בשנת 1903.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הזדעזע מן האלימות הברברית של הפוגעים, אבל לא פחות מזה – מהתגובה שוות הנפש של הנפגעים.

יולי יואל אדלשטיין: לנוכח חורבות בתי הכנסת וספרי תורה קרועים הוא הבין לעומק את המשמעות של כך שצאצאי לוחמי בר-כוכבא לא החזיקו נשק כבר אלפי שנים, ושבני-בניהם של המכבים שכחו מהם הגנה עצמית וכבוד לאומי.

יולי יואל אדלשטיין: בקישינב תקע ז'בוטינסקי את דגל המרד הגדול, והוא המשיך לשאת אותו בגאון כל חייו.

יולי יואל אדלשטיין: כנביא זעם, הוא ניסה להעיר את יהודי מזרח אירופה לפקוח את עיניהם לאסון שהוא ידע שעומד להתרחש.

יולי יואל אדלשטיין: ממש לפני 80 שנים, בימי בין המצרים של שנת 1938, הוא עמד לפני יהודי ורשה וזעק שהר הגעש הגרמני קרוב לפלוט את אש ההשמדה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לנבואה של ז'בוטינסקי היה גם צד שני: מי שיצטרף אליו למרד בשגרת הגלות ובשוויון הנפש לא יזכה רק להינצל, אלא להיות חלק מהמהפכה הלאומית כולה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטט מדבריו: "אלה שיצליחו למלט את נפשם מן הקטסטרופה יזכו לרגע החגיגי של שמחה יהודית גדולה – לידתה מחדש ותקומתה של מדינה יהודית.

יולי יואל אדלשטיין: איני יודע אם אני אזכה לזאת, בניי – כן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאמין בזאת כשם שאני בטוח שמחר בבוקר שוב תזרח השמש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאמין באמונה שלמה".

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי לא האריך ימים כדי לראות שלא רק הקטסטרופה שצפה אכן באה, אלא גם השמחה.

יולי יואל אדלשטיין: את מדינת ישראל הוא זכה לראות רק בעיני רוחו, אבל בדיוק כמו שהאמין, עבור דור בניו היא כבר הייתה מציאות ממשית, כמו זריחת שמש.

יולי יואל אדלשטיין: במשך עשרות שנים מנהיגי המדינה הזאת, שדמותה קשורה עמוקות בדמותו, בזו לשם של ז'בוטינסקי וציירו אותו כאדם מסוכן.

יולי יואל אדלשטיין: היום ברור עד כמה הם טעו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כמו שאמרתי בפתח הדברים, לא טיהור שמו של ז'בוטינסקי הוא הדבר החשוב; הרעיונות שלו חשובים, המורשת שלו חשובה.

יולי יואל אדלשטיין: העם היהודי לא עומד היום על סיפה של קטסטרופה כמו בימי ז'בוטינסקי, אבל אנחנו עדיין צריכים לשמור על עצמנו מפני התפרצות של הרי געש, גם אם הם נראים רדומים לעת עתה.

יולי יואל אדלשטיין: בימים אלו מתעצבת לנגד עינינו מציאות חדשה על הגבול הסורי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוד לא יודעים מי ישלוט באזור בעתיד ועוד כמה זמן יימשך מרחץ הדמים, אבל עברו הימים שבהם העם היהודי הוא צופה פסיבי בהיסטוריה העולמית ולא עושה כלום חוץ מלחכות.

יולי יואל אדלשטיין: מורשת ז'בוטינסקי מחייבת אותנו לבצר את הגבול הסורי בקיר ברזל.

יולי יואל אדלשטיין: במקרים הומניטריים על הגבול אנחנו מטפלים ונמשיך לטפל, אבל גם כאשר יד אחת שלנו מושטת, השנייה עוצרת – על ביטחונם ושלומם של תושבי הצפון והגולן נמשיך להגן בכל מחיר.

יולי יואל אדלשטיין: מורשת ז'בוטינסקי מורה לנו להתכונן להתרחשויות מראש, לא להיכנע להן בשוויון נפש כשהן כבר מתרגשות עלינו.

יולי יואל אדלשטיין: מורשת ז'בוטינסקי היא לקחת את גורלנו בידינו ולדאוג בעצמנו שאש התמיד של העם היהודי לעולם לא תכבה.

יולי יואל אדלשטיין: האש הזאת, אש המרד של "אבי הַמרד", בוערת היום באור בהיר מתמיד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתחייבים להמשיך ולהבעיר אותה.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של זאב ז'בוטינסקי ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר אופיר אקוניס לשאת דברים בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: מה היה אומר ז'בוטינסקי על חוק הלאום שלכם?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: השר אקוניס, מה הוא היה אומר?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש האופוזיציה, חברות וחברי הכנסת, חיילות וחיילי צה"ל, חבר הכנסת לשעבר יוסי אחימאיר והנהלת מכון ז'בוטינסקי, נציגי מרכז מורשת בגין, מוקירי זכרו, בית"רים.

יולי יואל אדלשטיין: זאב ז'בוטינסקי היה מענקי הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: בחלוף השנים, 78 שנים מאז פטירתו הפתאומית, ניתן לומר שזאב ז'בוטינסקי הוא אחד מן האבות המייסדים של אומתנו בעת החדשה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו רבים ממבשריה בני דורו – הרצל, נורדאו, אחד העם וסוקולוב – גם ז'בוטינסקי, שקידם בעוצמה ובתשוקה את הרעיון הציוני, לא זכה לראות בהתגשמות החזון ובהקמתה של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הבסיס העיקרי – לא הבלעדי, אבל העיקרי – אבן היסוד לתפיסתו היא הזכות ההיסטורית של עם ישראל על ארץ ישראל: "יד עברית אל תיגע בזכותנו, שהיא נצח והיא שלמות ואין עליה ויתור, וציון היא כולה שלנו".

יולי יואל אדלשטיין: כך כתב זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: ובכן, בלעדי הרעיון הזה אין קיום לקיומה של התנועה הרוויזיוניסטית.

יולי יואל אדלשטיין: בלעדי הדבקות ברעיון האידיאולוגי הזה, חברת הכנסת זנדברג, אין קיום לתנועות הפוליטיות שהן ממשיכות דרכה של הציונות הרוויזיוניסטית בשנות קיומה של המדינה, תנועת החרות, ולימים – הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, בשנים האחרונות זוכה זאב ז'בוטינסקי לחיבוק חם, חיבוק חם מאוד, גם מיריבים פוליטיים מובהקים, שמייחסים לעצמם את ההליכה בדרכו.

יולי יואל אדלשטיין: בגלל שבכם הוא היה מתבייש.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הכרה?

יולי יואל אדלשטיין: החיבוק החם הזה מלווה לעיתים גם בביקורת והטפת מוסר לממשיכי דרכו האמיתיים.

יולי יואל אדלשטיין: כל ניסיון או אמירה של אישיות ציבורית כלשהי להציג עצמה כממשיכת דרכו, תוך כדי התכחשות לרעיון של שלמות הארץ ושלילה מוחלטת של נסיגות למען הקמת מדינה פלסטינית – –          רוב יהודי, הוא אמר.

יולי יואל אדלשטיין: – – היא שגויה ומשוללת יסוד במקרה הטוב, ושקרית במקרה הפחות-טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, אין הליכה בדרכו של זאב ז'בוטינסקי ללא אמונה ברורה וחסרת פשרות בשלמות הארץ ושלילה מוחלטת של הקמת מדינה ערבית בארץ ישראל המערבית.

יולי יואל אדלשטיין: מה לגבי השוויון?

יולי יואל אדלשטיין: שוויון.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לא רק שלמות, לא רק שלמות הארץ עמדה – – –         זכויות מיעוטים.

יולי יואל אדלשטיין: לא רק שלמות הארץ עמדה ביסוד תפיסותיו.

יולי יואל אדלשטיין: – – – מה שנוח לך.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא מ"שפע ואושר".

יולי יואל אדלשטיין: דבר, נו.

יולי יואל אדלשטיין: לא רק שלמות הארץ, חברת הכנסת לבני – רעיון שממנו הסתלקת – עמדה ביסוד תפיסותיו של זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: למעשה – – –         אתם הסתלקתם.

יולי יואל אדלשטיין: למעשה – – –         אתה לא מתבייש?

יולי יואל אדלשטיין: אתם הסתלקתם.

יולי יואל אדלשטיין: למעשה, אדוני היושב-ראש, לא היה תחום חיים אחד שז'בוטינסקי לא עסק בו, כתב או דיבר עליו, והאמת היא שלכל אחד ואחד מתחומי חיינו עד עצם היום הזה הייתה התייחסות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: תפיסותיו הכלכליות-חברתיות עמדו באומץ ובנחרצות, חבר הכנסת חסון, מול הבון-טון הסוציו-קומוניסטי של אותם ימים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התייצב – אני יודע שאתה יודע את משנתו – הוא התייצב בעוצמה נגד משק ריכוזי, שנשלט על ידי גוף אחד; אז קראו לו ההסתדרות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא סבר שיש לתת לכוחות השוק, אדוני היושב-ראש, לפעול כדי לקדם צמיחה.

יולי יואל אדלשטיין: ובכן, למדינת ישראל לקח כמעט שישה עשורים מאז הקמתה עד אשר הבינה זאת, וגם כעת, צריך לומר ביושר, נאלצות ממשלות, כולל ממשלות בראשותנו, להיכנע לעיתים לשיח פופוליסטי, חסר אחריות כלכלית, בשם הצדק החברתי.

יולי יואל אדלשטיין: ובכן, צדק חברתי, שאת עיקריו הביא לידי ביטוי בחמשת המ"מים המפורסמים שלו, אפשר להשיג אך ורק באמצעות כלכלה חזקה, שהממשלה מתערבת בה כמה שפחות – –         ראינו, ראינו.

יולי יואל אדלשטיין: – – כמה שפחות, ולא כמה שיותר.

יולי יואל אדלשטיין: חמשת המ"מים – 2 מיליון עניים.

יולי יואל אדלשטיין: כל הכבוד לך.

יולי יואל אדלשטיין: כדי להשיג צדק חברתי במעשים, חבר הכנסת שמולי, ולא בדיבורים – –         הפערים הכי גדולים בעולם המערבי, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: – – במעשים ולא בדיבורים, לא פועלים על ידי הורדת החזק למטה – פועלים על ידי דחיפה חזקה של החלש למעלה.

יולי יואל אדלשטיין: זוהי תפיסתו הכלכלית-חברתית של זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: ואיפה אתם?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אתה התייחסת לדברים.

יולי יואל אדלשטיין: אז כמו היום, היו מי שלגלגו על אזהרות מפני השתלטות כוחות אפלים שהצהירו, אמרו, שמטרתם היא השמדת העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: הנאציזם היה החושך של המאה ה-20; האסלאם הרדיקלי הקיצוני הוא החושך של המאה ה-21.

יולי יואל אדלשטיין: הנאצים אמרו אז שצריך להשמיד את העם היהודי; איראן וגרורותיה אומרות היום שצריך לחסל את ישראל, כלומר את העם היהודי בארצו.

יולי יואל אדלשטיין: על אזהרותיו ספג ז'בוטינסקי ביקורת איומה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הוצג כמחרחר מלחמה, אך לרגע לא הפסיק להזהיר מפני אותה התפרצות, שסופה הגיעה ביתר שאת החל מ-1 בספטמבר 1939.

יולי יואל אדלשטיין: וכך אמר בבית הכנסת המרכזי בוורשה בקיץ 1938 – נדמה לי שגם הציטוט שלך, אדוני היושב-ראש, הוא מאותו נאום מונומנטלי, פשוט אחד מהנאומים החזקים ביותר בתולדותיה של התנועה הציונית מאז 1896 – וכך הוא אומר: למען האמת, לעיתים חושש אני כי השעה מאוחרת יותר מן השעה ה-11.

יולי יואל אדלשטיין: ייתכן כי הינה כבר צלצלה השעה ה-12, כלומר הסוף.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא הפסיק אז, ולנו אסור להפסיק היום, מלהזהיר מהתפרצותו של האסלאם הקיצוני.

יולי יואל אדלשטיין: זה איום שמכוון ישירות אלינו, וכמו אז, אדוני היושב-ראש, בעקבותינו – אל העולם החופשי כולו.

יולי יואל אדלשטיין: המסקנה המתבקשת היא אחת: כשעולה כוח רודני בעולם שאומר שהוא רוצה להשמיד אותך – תאמין לו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, כפי ששמעתי מספסלי האופוזיציה, אכן, יש עוד יסודות וערכים רבים מאוד שאליהם התייחס ז'בוטינסקי בפועלו והיה בהם פורץ דרך, ובהם מעמד האישה.

יולי יואל אדלשטיין: תפיסותיו הליברליות המובהקות, שבבסיסן הבוז שרכש לכפייה של אורח חיים כלשהו בין קבוצות וזרמים ביהדות – שאני חייב להגיד, אני שותף מלא לתפיסה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: לא כופים אורח חיים של מישהו על האחר; לא כופים, לא מן היהדות האורתודוקסית לצד השני ולא מן הצד השני אל היהדות האורתודוקסית.

יולי יואל אדלשטיין: – – –         כבוד השר, גם בחוק הלאום?

יולי יואל אדלשטיין: קנאתו לשפה העברית – בעניין הזה כמובן היה ז'בוטינסקי תלמידו של אליעזר בן יהודה, שאמר שלעמנו לא יהיה קיום בלי הארץ ובלי השפה – ושאיפתו לתרבות פוליטית שבמרכזה ההדר הבית"רי; יש לצפות ליום שבו כל יהודי ירצה להביע את ההוקרה העליונה של יושר אנושי, של דרך ארץ והערכה.

יולי יואל אדלשטיין: ובכן, זהו האיש שלצד הקמת בית"ר וממנסחי ההדר זכה גם לכבוד המפוקפק להיות המנהיג הציוני הראשון לשמוע את רדידות השיח, ההסתות האישיות הנמוכות וההשוואה למנהיג פאשיסטי של תנועה פאשיסטית.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: למה זה קרה לפני מאה שנה?

יולי יואל אדלשטיין: רק משום שיריביו הפוליטיים לא יכלו, לא היו מסוגלים, ודאי לא מאוד רצו להתמודד עם עומק טיעוניו של האינטלקטואל הזה, הענק, והאתגרים האינטלקטואליים שהציב מולם.

יולי יואל אדלשטיין: די לראות ולהקשיב לשיח הציבורי כיום כדי להבין שבעניין זה לא נחל ז'בוטינסקי הצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: אין הדר.

יולי יואל אדלשטיין: אין אידיאולוגיה.

יולי יואל אדלשטיין: מדיניות פינתה מקומה לצווחנות, ציוצים רדודים, וההיבט של עקיצות אישיות ירודות הן חזות הכול במערכת הפוליטית, באמצעי התקשורת על ידי מי שנחשבו בעבר הקרוב לעיתונאים, ברחובות.

יולי יואל אדלשטיין: לא כל מי שצועק יותר חזק או מקלל יותר חזק בהכרח צודק.

יולי יואל אדלשטיין: גם לעניין זה התייחס זאב ז'בוטינסקי בשיא פעילותו, כאשר התייחס להדר ולתרבות הפוליטית – לתרבות בכלל ולתרבות הפוליטית בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: "ידידיי, היום חל מפנה בתולדותיו של העם היהודי והתנועה הציונית", אמר מנחם בגין באשמורת השנייה של ה-18 במאי 1977 במצודת זאב – זאב ז'בוטינסקי – בליבה של תל אביב, העיר העברית הראשונה, בבוקרו של הניצחון הראשון של הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: "זהו היום שלו ייחלו תלמידיו של זאב ז'בוטינסקי", אמר אז מנחם בגין, שהיה תלמידו המובהק.

יולי יואל אדלשטיין: זהו היום, אדוני היושב-ראש, שבו קיבלו רעיונותיו של ז'בוטינסקי את ההכרה הדמוקרטית של אזרחי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: זהו היום שהוא לא זכה לראות.

יולי יואל אדלשטיין: מאז אנו מחויבים למורשתו, מוקירים את זכרו, תל חי.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס, שדיבר בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש מכובדנו יואל יולי אדלשטיין, חברות וחברי הממשלה, השר אקוניס, חברי כנסת בהווה ובעבר, משפחתו של זאב ז'בוטינסקי, סגן ממלא מקום יושב-ראש ההסתדרות הציונית העולמית מר יעקב חגואל, יושב-ראש מכון ז'בוטינסקי חבר הכנסת לשעבר יוסי אחימאיר ומוזמני המכון, יושב-ראש הוועדה האקדמית של מכון ז'בוטינסקי פרופ' אריה נאור, נציגי המועצה להנצחת אישים במשרד ראש הממשלה, נציגי מרכז מורשת בגין, נציגי יד ז'בוטינסקי וכל הארגונים העוסקים בהנצחתו של זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: זכיתי השנה לבקר ביד ז'בוטינסקי כאורחם של יוסי אחימאיר והצוות.

יולי יואל אדלשטיין: התרשמתי מאוד מהיקף העבודה האדיר של מחקר, של תיעוד, של פרסום ספרים, ואפילו זכיתי להתכבד להופיע ולפרסם מאמר בכתב העת "האומה".

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לכם כולכם הצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדיי כולם, זה שנים מספר שאני עומד פה מולכם במעמד חשוב זה לציון זכרו של מנהיג ציוני יהודי דגול, זאב ז'בוטינסקי, זכרו לברכה, מקים הזרם הרוויזיוניסטי, ראש בית"ר, מנהיג האצ"ל ומהוגי הדעות הגדולים של הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי עמד בצורה בלתי מתפשרת על אידיאולוגיה שכללה שני עמודי תווך: זו הביטחונית-ניצית, שעליה אתעכב בהמשך, וזו הליברלית-דמוקרטית.

יולי יואל אדלשטיין: אלה היו בעיניו אדני היסוד של המדינה שבדרך, והוא אמר: החוקה שתכונן על פי העקרונות הללו תהיה חוקה ליברלית-דמוקרטית בעיקרה, שלפיה תיווצר מדינה מינימליסטית שתתערב בענייני הפרט, בחירויותיו, רק כשיהיה צורך לפעול למען הגנה הכרחית, והיא תימנע מכל התערבות מעבר לנקודה זו.

יולי יואל אדלשטיין: היא תערוב במיוחד, השר אקוניס, במיוחד לחופש הביטוי, בכל מובניו של המונח הזה.

יולי יואל אדלשטיין: צר לי מאוד, אבל אני לא יכול ביום הזה שלא להבליט את הניגוד המוחלט בין משנתו של ז'בוטינסקי לבין פעולות המחללות את אותה משנה על ידי נציגי תנועתו שלו והממשלה שהיא מובילה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה, שר המדע אופיר אקוניס, פסלת השבוע מדענית ישראלית מובילה בעלת שם עולמי, הפרופ' יעל אמיתי, בשל עמדה שהביעה כשחתמה על מודעה בשנת 2005.

יולי יואל אדלשטיין: מדענית ישראלית המביאה כבוד עצום למדינה נפסלה על ידך רק בשל – כפי שאמר ז'בוטינסקי – התערבות בענייני חירות הפרט, וזאת עשית תוך רמיסה מובהקת של חירות המחשבה והבעת הדעה ופגיעה בחופש האקדמי.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שנקרא רדיפה פוליטית, וזו פעולה אנטי-דמוקרטית ואנטי-ליברלית בעליל, שמהווה נזק לחוסנה של הדמוקרטיה הישראלית, נזק לחוזקה של האקדמיה הישראלית ונזק למעמדה המדעי של ישראל בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנגד לחלוטין לעמדה שביטאה פרופ' אמיתי, אבל זה לא רלוונטי.

יולי יואל אדלשטיין: זו זכותה הדמוקרטית כאזרחית, מעבר להיותה אם לחיילים המשרתים בצה"ל ובת לפצוע צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: בכל אלה אין רלוונטיות לשאלה מהו החופש האקדמי, וכל מה שהיה פה הוא מועמדותה לכהונה אקדמית מקצועית יוקרתית ובלתי תלויה.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדיי, אני בטוח שז'בוטינסקי, שטבע את המשפט האלמותי, אם אפשר לומר, "שם ירווה לו משפע ועושר בן ערב, בן נצרת ובני", היה סולד מפגיעה בעקרון השוויון בין יהודים לערבים במדינה, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בחוק הלאום שנדון כעת בכנסת, שהרי הוא כתב – ואני מצטט: "לעולם לא נפר שוויון זכויות", וקבע עוד כי המשימה הראשונה שלנו היא לשמור ולהגן היטב על יסודות הדמוקרטיה פר אקסלנס.

יולי יואל אדלשטיין: צדק נשיאנו האהוב והנכבד ראובן רובי ריבלין, חניך אמיתי של זאב ז'בוטינסקי ותורתו, שפנה אתמול לחברי ועדת הכנסת ולכלל חברי הכנסת בנוגע לחוק הלאום בפנייה מוסרית, ערכית ועקרונית שבאה מנהמת ליבו ומצפונו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטט את מכתבו בסעיפים 5 ו-6.

יולי יואל אדלשטיין: הוא כתב: "אני חושש שהאופן הרחב שבו נוסח סעיף זה ללא איזונים עלול לפגוע בעם היהודי, ביהודים ברחבי העולם ובמדינת ישראל, ואף יכול לשמש כנשק בידי אויבינו".

יולי יואל אדלשטיין: והוא הוסיף: "אני מבקש גם להפנות את מבטנו פנימה לתוככי החברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: האם בשם החזון הציוני אנו מוכנים לתת יד לאפליה והדרה של איש או אישה על רקע מוצאם?"

יולי יואל אדלשטיין: והיות שאמירתו הייתה ערכית ומוסרית, ישנם נושאים שאסור לשחק בהם או לשנותם.

יולי יואל אדלשטיין: המסר העולה מן הסעיפים שבמחלוקת הוא בלתי נסבל, וסותר מיניה וביה את תפיסתה הדמוקרטית של ישראל בדבר "בן ערב ובני" ואת מגילת העצמאות שלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להוסיף עוד הסתייגות לחוק הלאום, זו העוסקת ביחסי ישראל–תפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: לפתע פתאום, ביומיים האחרונים, שונתה טיוטת החוק באבחה כך שנקבע כי המדינה תפעל רק בתפוצות לשימור הזיקה של התפוצות למדינת ישראל, אבל בתוך גבולותיה של המדינה היא לא תפעל לשימור זיקתה של המדינה גם לבני הציבור היהודי בתפוצות באשר הם, כלומר היא לא תהא מחויבת, אדוני היושב-ראש – ואני יודע שזה קרוב לליבך – לפעול לשימור הזיקה בין מדינת ישראל לבין העם היהודי בכל מקום שהוא.

יולי יואל אדלשטיין: זהו אבסורד בכל קנה מידה; הפניית עורף ופגיעה נוספת בפסיפס של הקבוצות והזרמים של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא הזיקה של מדינת ישראל לתפוצותיה הוא עקרון יסוד, ואין שום הצדקה למשחק המילים החדש הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברותיי וחבריי, עוד לא מאוחר לכך שהכנסת תתחשב בצורכי עם ישראל כולו, בארץ ובתפוצות, ותיצמד אך ורק לעקרונות מגילת העצמאות, ובכך תשמור בקפדנות על אופייה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, דמוקרטית ושוויונית.

יולי יואל אדלשטיין: לא בחוקים בומבסטיים תממשו את החזון הציוני ואת חזונו של ז'בוטינסקי אלא בביטחון ובשלום, בשוויון מלא, בצדק חברתי ובמיוחד בשמירה על הדמוקרטיה, שלגביה קבע ז'בוטינסקי – ואני מצטט: "העיקרון הדמוקרטי יקר יותר מכל תועלת זמנית כלשהי".

יולי יואל אדלשטיין: לכם, ידידיי מן הליכוד, אני אומר: צחוק הגורל – ותחשבו על זה לרגע – תנועה אדירה, היסטורית וחשובה שנוסדה על ידי עיתונאי ומחזאי, יוזמת מהלכי חקיקה והדרת צעדיהם של בעלי מחשבה אחרת, קיצונית ככל שתהא.

יולי יואל אדלשטיין: היה זה אותו עיתונאי ומחזאי, ז'בוטינסקי, שאמר: "החוקה הליברלית ביותר יסודה בשקר אם מושם מחסום לפי העיתונות, אבל במקום בו העיתונות חופשית, שם יש תקווה, על אף מגרעותיה של החוקה".

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, כבר נאמר לא פעם עד כמה מאמרו המכונן של ז׳בוטינסקי "על קיר הברזל" רלוונטי לימינו כעבור כמעט 100 שנים.

יולי יואל אדלשטיין: בפרספקטיבה היסטורית אפשר לומר שיש בו עדיין אלמנטים רלוונטיים מאוד, ומובן מאליו שבחלוף הזמן יש פערים גדולים שמוכיחים שהזמנים משתנים וגם המציאות המדינית והפוליטית משנה צורה.

יולי יואל אדלשטיין: מדהים להיווכח עד כמה בדיעבד קרובה תפיסת הביטחון של ז'בוטינסקי לזו של דוד בן-גוריון, יריבו המר, וגם מי שז'בוטינסקי הגדירו כחברו.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי קרא ב"על קיר הברזל" להקמת כוח צבאי ישראלי עצמאי שבחסותו יתאפשר לתנועה הציונית להגשים את זכויות העם היהודי בארץ ישראל, ללא תלות בהלך הרוח של ערביי ארץ ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: בן-גוריון מימש את תפיסת הכוח הזאת הלכה למעשה.

יולי יואל אדלשטיין: וכמו שאמר ראש ממשלתנו ושר הביטחון הראשון בעת פרידתו מצה"ל, "עלינו לטפח ידידות עמים, אך לסמוך יכולים אנו רק על עצמנו".

יולי יואל אדלשטיין: שניהם כאחד הכירו בנסיבות ההיסטוריות המתהוות ובצורך לנצל נכונה את ההזדמנויות כשהן מגיעות בפני עמנו כאן בארץ ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ולזה, אדוני השר אקוניס, התייחסה חברתי ציפי לבני בהציגנו את משנתה ותפיסתה של סיעת המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני סבור שהעובדה שהשיחות המרתקות בין ז'בוטינסקי לבן-גוריון בשנת 1934 נכשלו הייתה טעות היסטורית, ומי יודע היכן היה ניצב עמנו אלמלא השנאה והתיעוב בין המחנות של אותם ימים.

יולי יואל אדלשטיין: אולי אף היה ניתן לנצל את התהליכים הפוליטיים והמדיניים של אמצע שנות ה-30 להכרה בבית לאומי של העם היהודי טרם השואה ולהציל כה רבים מבני עמנו.

יולי יואל אדלשטיין: קיר הברזל של ז'בוטינסקי אין פירושו התעלמות ממורכבות של סיטואציה ובריחה מהמציאות; אין משמעותו הסכמה אפריורי להנחה שאין עם מי לדבר ואין על מה לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: כאן טמון ההבדל העצום בין אז להיום: אז לא הייתה לנו מדינה; אז משפחת האומות הייתה שונה; אז לא היו לנו הסכמי שלום ומדינות שמשתוקקות לשתף פעולה איתנו נגד הטרור הקיצוני ואף לעשות עימנו שלום; אז לא היינו אנו הריבון עם היד על ההגה.

יולי יואל אדלשטיין: זה חודשים שתושבי עוטף עזה נאלצים להיות מותקפים בטרור עפיפונים יום-יומי המחרב את עמלם, את מטה לחמם ואת ביטחונם.

יולי יואל אדלשטיין: קיר הברזל משמעו עמידה איתנה ובלתי מתפשרת וחיזוק של אותם עשרות אלפי אזרחי המדינה הנפלאים שבנגב, שעומדים איתנים באופן מעורר השראה כבר זמן רב.

יולי יואל אדלשטיין: קיר הברזל משמעו נחישות להכות באויב – כאשר זה מביא לתוצאה – וכמובן לתמרן בתמרון מדיני נבון כדי להתגבר על האתגר התקופתי הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מכל מקום, אני בטוח שמכאן, מן הבית הזה, שלוחה ברכת חיזוק, עידוד ותמיכה לתושבי שדרות וחבל עזה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, מה חבל עזה – – –          ועוטף עזה.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, טעות.

יולי יואל אדלשטיין: ולסיום, חבריי וחברותיי, הרשו לי כמה מילים אישיות.

יולי יואל אדלשטיין: ייתכנו כמובן עוד דיונים סוערים עד פרישתי בסוף החודש מן הכנסת, אך זהו נאומי הרשמי האחרון מעל בימה זו בעת הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: 15 שנים אני פועל במליאה הזאת ובכנסת ישראל למען עמי, מולדתי ותנועתי – מולדתנו ועמנו – ומתוכן כחמש שנים אני משמש כראש האופוזיציה בכנסת, תפקיד חשוב מאין כמוהו בדמוקרטיה שלנו, בהשמעת קול אחר בוויכוחים הפנימיים שבתוכנו.

יולי יואל אדלשטיין: נהניתי מכל רגע.

יולי יואל אדלשטיין: פניי מועדות כעת לשירות העם והמדינה בזירה חשובה, מאתגרת ומרתקת, בצומת דרכים גורלי בהיסטוריה של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: היה זה ז'בוטינסקי שכתב ללא הרף על סכנת אובדן הזהות היהודית, על סכנת אובדן ההמשכיות היהודית ועל סכנת הפילוג המאיימת על עמנו.

יולי יואל אדלשטיין: וכאז כן עתה, האתגרים דומים אך שונים.

יולי יואל אדלשטיין: אני איכנס לכהונתי החדשה כיושב-ראש הסוכנות היהודית לישראל מתוך תחושת שליחות עמוקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני פונה אליכם, חברות וחברי הכנסת: הבינו והעריכו הן את גודלו של עם ישראל בתפוצות והן את קוטנו היחסי של העם היהודי בקרב העמים.

יולי יואל אדלשטיין: העריכו והבינו מה שכתב ז'בוטינסקי על העם היהודי ודרכיו.

יולי יואל אדלשטיין: העריכו והבינו את קיומן של ירושלים ובבל, ואת הצורך בדיאלוג בין שתי הקהילות הגדולות בישראל ובצפון אמריקה.

יולי יואל אדלשטיין: הבינו והפנימו כי כל מילה שנאמרת כאן עלולה להבעיר אש זרה בעמנו לשווא.

יולי יואל אדלשטיין: כבדו את העולים; היזהרו בלשונכם; כבדו את כל היהודים באשר הם – כולם בני ובנות עמנו.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו את הפריבילגיה הזאת, ובל נשכח את גודלם של האסונות שפקדו את עמנו.

יולי יואל אדלשטיין: אלפי שנות גלות קיווינו לעצמאות מדינית.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי ייחל אליה ועדיה לא הגיע.

יולי יואל אדלשטיין: זכינו לחיות במדינת הלאום של העם היהודי בעצמאות וביטחון הרבה מאוד בזכות העם היהודי הפזור בכל מושבותיו.

יולי יואל אדלשטיין: זוהי אחריות עצומה.

יולי יואל אדלשטיין: כשלעצמי, אני נפרד מן הכנסת ומן המליאה, אך לא מן העשייה והמנהיגות הציבורית והלאומית.

יולי יואל אדלשטיין: בטוחני שעוד נתראה הרבה, ובהרבה מצבים והזדמנויות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכל אחת ואחד מכם, ובמיוחד לחברות וחברי סיעתי, המחנה הציוני, וצוות הסיעה.

יולי יואל אדלשטיין: שמחתי על שיתוף הפעולה עם כל אחת ואחד מכם, ואשמור על כך גם בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לך, ידידי יושב-ראש הכנסת יולי יואל אדלשטיין, ולצוות הכנסת כולו – מזכירות הכנסת, הייעוץ המשפטי של הכנסת, מנכ"ל הכנסת, קצין הכנסת וכל העוסקים במלאכה והעובדים כולם – על שיתוף הפעולה והחברות.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל, שהייתה מושא כיסופיו של ז'בוטינסקי, יקרה לכולנו.

יולי יואל אדלשטיין: מי ייתן שנהיה ראויים לה ולאזרחיה, ולעם היהודי כולו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין – לאחר פרק הברכות – את חבר הכנסת יאיר לפיד לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו יישא דברים חבר הכנסת רועי פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש המשך לישיבה המיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בני משפחת ז'בוטינסקי, בני מכון ז'בוטינסקי, ידידי ורעי כאח הוא לי בוז'י הרצוג – נעם היהודי זכה, הכנסת הפסידה, ואנחנו נתגעגע אליך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: ב-1898 זאב ז'בוטינסקי היה סטודנט למשפטים בן 18 בברן, בשווייץ.

יולי יואל אדלשטיין: לילה אחד הוא הלך לאספת סטודנטים ונעמד על ספסל ונשא את הנאום הראשון בחייו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר להם את מה שיהפוך אחר כך למשנה פוליטית, ואחר כך לתנועה פוליטית מפוארת.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר: אם היהודים לא יעלו לארץ ישראל, אם הם לא יקימו מדינה משל עצמם, צפוי להם טבח בגולה.

יולי יואל אדלשטיין: לז'בוטינסקי היו אחר כך עוד 40 שנה של פעילות, אחרי הנאום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה עיתונאי וסופר ומתרגם ומשורר, כי להיות עיתונאי וסופר ומתרגם ומשורר זה ההכשרה הכי חשובה למנהיג.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה ממקימי ארגון ההגנה, ואחריו – ארגון האצ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יצק את היסודות למחנה הלאומי, הוא היה ליברל ימני שתמך במדינת רווחה – פעם היה דבר כזה – והוא מת בלי לראות את המדינה שעליה הוא חלם כל חייו.

יולי יואל אדלשטיין: היו לו חיים מופלאים, חד-פעמיים, אבל בסופו של דבר כל הגותו המסועפת, כל המשנה המורכבת שלו, נאמרה כבר שם, על הספסל, מול הסטודנטים האחרים, שלא ידעו שהם חוזים בהולדתו של מנהיג.

יולי יואל אדלשטיין: הנאום הראשון שלו כבר הכיל את קיר הברזל ואת ההגנה ואת האצ"ל ואת הקמת בית"ר ואת הגדודים העבריים, מפני שזאב ז'בוטינסקי האמין כל חייו בדבר אחד: בהקמתה של מדינה יהודית חזקה, לא מתפשרת, שתהיה המקום היחיד בעולם שבו יהודים יוכלו להיות בטוחים ולשלוט בגורלם.

יולי יואל אדלשטיין: הוא האמין בישראליות.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי – אפילו יותר מבן-גוריון – האמין ביצירתו של יהודי חדש: שילוב של גדעון, השופט התנ"כי, שהוא עסק בו בשירתו, עם לוחם מודרני שינצח את האויב בזכות עליונות טכנולוגית, כמו שנאמר בהמנון בית"ר: גאון ונדיב ואכזר.

יולי יואל אדלשטיין: היהודי החדש של ז'בוטינסקי – גם אם האנשים שמגדירים את עצמם כממשיכי דרכו לא אוהבים להיזכר בזה – הוא חילוני, הוא לוחם שמשרת בצבא, הוא ליברל ששומר על זכויות מיעוטים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ישראלי, כי להיות ישראלי זה הדבר הטוב ביותר שיכול יהודי לשאוף אליו.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני צריך לסכם במשפט אחד, נטול ניואנסים, את ההבדל הגדול בינו לבין יריבו הגדול דוד בן-גוריון, אז בן-גוריון האמין ביצירתה של חברת מופת סוציאליסטית שתהפוך עם הזמן למדינה יהודית חזקה וגאה, וז'בוטינסקי, לעומתו, האמין ביצירתה של מדינה יהודית חזקה וגאה שתהפוך עם הזמן לחברת מופת קפיטליסטית.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול מדינה; קודם כול עוצמה צבאית; קודם כול מקום בטוח לעם היהודי תחת השמש.

יולי יואל אדלשטיין: ובוויכוח הזה אני בצד שלו, מפני שהוא חזה את מה שבן-גוריון לא חזה: הוא חזה את השואה, את הסכנה הקיומית המיידית שמרחפת מעל עם שאין לו ארץ.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר את זה כבר בנאומו הראשון: אם היהודים לא יקימו מדינה, אם לא תהיה להם העוצמה הצבאית והעוצמה המדינית, צפוי להם טבח בגולה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא אומר שז'בוטינסקי רצה ליצור פה חברה מיליטריסטית שמוגדרת רק על פי הכוח.

יולי יואל אדלשטיין: זה אומר שהייתה בו הבנה בהירה וקרה של מציאות חיינו כפי שהיא באמת.

יולי יואל אדלשטיין: האכזר שבו ראה את החיים כמאבק מתמיד שאנחנו צריכים לנצח בו, כי ממילא בסופו של דבר המנצחים יכתבו את ההיסטוריה; הגאון שבו ראה את הצורך לבנות חברה מתקדמת, חילונית, מערבית וקפיטליסטית שהכלכלה שלה מבוססת על טכנולוגיה; הנדיב שבו הבין שהסובלנות כלפי האחר, כלפי המיעוט הערבי בארץ ישראל, היא אבן יסוד בציונות.

יולי יואל אדלשטיין: הנדיבות של המנצחים היא לא חולשה, היא כוח.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי ספק שז'בוטינסקי היה חותם בשמחה על חוק הלאום שאנחנו שמנו לא מזמן בפני הכנסת, הנוסח שאותו כתב בני בגין, שיושב כאן, בנו של מנחם בגין, יורשו וממשיך דרכו של ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: ואין לי ספק שז'בוטינסקי לעולם לא היה חותם על חוק הלאום שהניחה לאחרונה הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני יודע זאת זה, כי הוא אמר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי כתב במפורש – ואני מצטט: "הלשון העברית והלשון הערבית תהינה שוות בזכויותיהן ובתוקפן החוקי".

יולי יואל אדלשטיין: זה מופיע בכתביו.

יולי יואל אדלשטיין: המשפט הזה הוא לא משפט פילוסופי, הוא משפט מעשי.

יולי יואל אדלשטיין: זו הדרך הנכונה לקרוא אותו.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי לא רצה שיזכרו אותו כפילוסוף מדיני אלא כמי שהניח את מסילת הברזל המובילה אל קיר הברזל, אל מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הוא האמין שההיסטוריה שלנו תלויה בנו.

יולי יואל אדלשטיין: כשנפטר הרצל, ז'בוטינסקי, שלא הרבה ללכת לבית הכנסת, הלך לבית הכנסת בפטרוגרד כדי להספיד אותו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר שם לצעירים שבאו לשמוע אותו: "עשו בעצמכם את ההיסטוריה שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: צאו אל הזירה, כדי שמנת חלקכם תהיה מעכשיו מעשה ידיכם".

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את אחרון הדוברים בישיבה המיוחדת, חבר הכנסת רועי פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, מכובדיי כולם, בנימה אישית, חבר הכנסת הרצוג, אני אתייחס בדברים שלי לחשיבותה של ההשראה, ואתה אדם מעורר השראה.

יולי יואל אדלשטיין: גם ממני וגם כיו"ר שדולת הצעירים פה בכנסת אני רוצה להגיד לך תודה רבה על כל מה שאתה עושה ועשית כאן ועוד תעשה.

יולי יואל אדלשטיין: יש מנהיגים רעיוניים משני סוגים: סוג אחד נותן את תוכנה של התנועה, את הרעיון שאותו תצטרך להגשים המהפכה החברתית העומדת להתחולל, כך כתב זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: בשפתו העשירה והמיוחדת הוא מסרטט את דמות המנהיג האידיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אותם רעיונות שנועדו להגשים מהפכה חברתית, לדבריו, צריכים להתאים לדרישותיה המעשיות של התקופה ולתת מוצא ממשי לצרכים שנצברו.

יולי יואל אדלשטיין: אותם רעיונות – כתב ז'בוטינסקי – מתקבלים בהדרגה על דעת החברה ואז לאט-לאט נרקמת לה המהפכה העתידית.

יולי יואל אדלשטיין: אך בזה לא די, מוסיף וכותב אחד המנהיגים המשמעותיים שהיו לנו.

יולי יואל אדלשטיין: דרושה עוד המהפכה עצמה.

יולי יואל אדלשטיין: הרעיונות החדשים מונחים כחומר דלק מת.

יולי יואל אדלשטיין: דרוש מבעיר.

יולי יואל אדלשטיין: על פי משנתו של ז'בוטינסקי, מנהיג הוא גלגל התנופה של המכונה החברתית.

יולי יואל אדלשטיין: בלעדי המנהיג לא יוכלו המכונה והחברה לזוז מנקודת הקיפאון.

יולי יואל אדלשטיין: רעיונות ומנהיגים הם חלק מהעשייה החברתית.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא אומר להיות חסידים שוטים, לא של רעיונות ולא של מנהיגים.

יולי יואל אדלשטיין: הטלת ספק וערעור על סמכות הם הרוטב הסודי של ההצלחה בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: מנהיג מסוגו של ז'בוטינסקי לא מחפש הערצה אלא השראה; לא מקהלת מסכימים אלא ריבוי קולות וויכוח.

יולי יואל אדלשטיין: זה מחייב לכבד ולאפשר ביקורת והערות מצד אחד, ומצד שני ללמוד גם לא להשתלח כשמבקרים.

יולי יואל אדלשטיין: הוגנות היא הבסיס לכל המעשה שלנו בבניין הזה, גם כשאנחנו בוערים בצדקת הדרך, באש הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: אנו, חברות וחברי הכנסת העשרים, 120 נבחרי ציבור, גלגל התנופה של החברה הישראלית, צריכים ויכולים להפשיר קיפאון בהרבה מאוד תחומים.

יולי יואל אדלשטיין: יש בינינו מי שכבר פועלים כדי להפשיר ולהכניס את אותו גלגל תנופה לתנועה.

יולי יואל אדלשטיין: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, המהפכה שפרס ז'בוטינסקי, על פי משנתו, כבר לפני עשרות שנים נוכחת ונמצאת גם כאן בבניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: יש מי שהולך בדרך הזאת, ויש פה רבים שרוצים להיות המבעירים של הדלק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בשלוש השנים האחרונות אנחנו מובילים כאן מהפכה חברתית, גלגל תנופה שמקבל ביטוי מעשי בתקציב חברתי יותר; ביותר הוצאות ממשלה על שירותים חברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הלחץ במחירי הדיור, על הקבלנים, הוא חלק ממהפכה של שינוי, ולתת עתיד לדור צעיר שחולם על מגורים הוגנים.

יולי יואל אדלשטיין: מהפכת רישוי העסקים שקידמנו השבוע כדי להקל על בעלי העסקים הקטנים, על בעל המסעדה או המרכול, גם הם חלק מהמהפכה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רק בתחילת הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: וכן, אפשר גם להיות לאומיים וגם להיות ימנים וגם להאמין במהפכה חברתית, ולא רק בשוק חופשי.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להאמין ולהיות לאומיים וימנים וגם להאמין במעורבות חברתית, ואפילו בצמצום פערים, רחמנא לצלן.

יולי יואל אדלשטיין: זאת דוגמה אחת לאותו מבעיר שעליו דיבר ז'בוטינסקי, ונקדם עוד מהלכים כאלה בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו צריכים לשאוף ולנסות לאמץ את יכולותיו של מנהיג שנלחם לקדם את הדברים שבהם האמין, איש שנאבק על תחייה לאומית בתקופת התבוללות והתנכרות, על קידום השפה העברית וניסיון להפוך אותה בלעדית במוסדות חינוך בגולה, ולא ויתר על הקמת הגדוד העברי, שלחם לצד הבריטים לשחרור ארץ ישראל מהטורקים.

יולי יואל אדלשטיין: תפקידנו להגשים את המהפכה החברתית שעליה דיבר ז'בוטינסקי וגם לתת לה להתחולל בחברה שאנחנו נמצאים בה.

יולי יואל אדלשטיין: באנו בשביל הדברים האלה – באנו בשביל להנהיג, לא להשתיק, לא להסית.

יולי יואל אדלשטיין: באנו כדי לממש רעיונות שנוגעים ומדברים על הצרכים המעשיים של האזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו פה בדיוק בשביל לתת מוצא ממשי לאותם צרכים שהצטברו, שאליהם התייחס ז'בוטינסקי, לשחרר פקקים ולהניע יוזמות.

יולי יואל אדלשטיין: הטיפוס השני של המנהיג הרעיוני של ז'בוטינסקי, סוד השפעתו לא בשכל, לא בידיעות, לא בתפיסת עין בהירה, אלא רק במזג ובאש פנימית.

יולי יואל אדלשטיין: האיש בוער לעיני בני זמנו ומדביק אותם.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר את זה הרבה לחבריי במפלגות החרדיות: אנחנו נדביק באהבה – של ארץ ישראל או של יהדות או של השבת.

יולי יואל אדלשטיין: לא נכפה, נדביק.

יולי יואל אדלשטיין: מן האיש הזה מתחילה המהפכה.

יולי יואל אדלשטיין: האיש הזה עושה את ההיסטוריה, לדברי ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא צריכים להיות גאונים או בעלי ידע מיוחד כדי לשבת פה.

יולי יואל אדלשטיין: בשביל לחולל את המהפכה ולעשות היסטוריה אנחנו צריכים את האש הפנימית שהייתה לז'בוטינסקי, את הרצון לעשות, את ההבנה שזה הכוח והתפקיד שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי הוא סמל ודמות למנהיגות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא האיש שפעל לדחוף את מה שהאמין בו ולקדם בלי פשרות עקרונות שבהם דבק כדי להגשים חלומות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לאורחינו, בני משפחת ז'בוטינסקי, אנשי מכון ז'בוטינסקי, כל המוזמנים, נציגי ההסתדרות הציונית העולמית – כל המוזמנים שכיבדו אותנו בנוכחותם כאן בישיבה המיוחדת הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הישיבה לזכרו של זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/5082/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]