ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 321, 2018-03-06 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ט באדר התשע"ח, 6 במרס 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 30) התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שר החינוך חבר הכנסת נפתלי בנט על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עודד פורר, יפעת שאשא ביטון וג'מאל זחאלקה בנושא: החזרת הבגרויות לתלמידי כיתות י'.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עודד פורר, נורית קורן, מירב בן ארי, איתן ברושי, סעיד אלחרומי ועיסאווי פריג' בנושא: אלימות כלפי מורים במערכת החינוך.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול פרק ה' ופיצול סעיף 24(9) להצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח–2018; הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון מס' 3), התשע"ח–2018; הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול פרק ט' (תכנון ובנייה) סעיף 32(3) ו-(5) – לעניין סעיפים 62א(א1) ו-62א(ג) המוצעים בו, (6), (8) ו-(11), מהצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח–2018; הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול פרק ח' (רשויות מקומיות) מהצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: לוח תיקונים לדף נלווה להצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון מס' 13), התשע"ח–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה, כרגיל.

יולי יואל אדלשטיין: אוי, אוי, אוי.

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

יהודה גליק: הכול בסדר, הכול בסדר, הכול בסדר, הכול בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

קריאה: – – –

יהודה גליק: הכול בסדר.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הייתי נותן לך לנאום גם אם לא היית מצביע – – –

אחמד טיבי: – – –

איילת נחמיאס ורבין: הוא רץ כדי להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: כנראה.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: יהודה, זה יכול לקרות לי שלוש פעמים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אתם יכולים להצביע על מנת להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אחמד טיבי: אבל חשוב לציין שהוא נפל – – – ארבעה ח"כים ערבים ואיש שמאל אחד הם היחידים – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני ידעתי שאני לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: בתוכם גם רופא, חבר הכנסת טיבי, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: – – – אתה לא תפספס הזדמנות להשמיץ.

מוסי רז: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: על התגובה הזאת אתה יכול לפתוח היום את הנאומים.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה רואה.

איילת נחמיאס ורבין: הכול הכול מסתדר – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, שוב אני נאלץ לדון ולדבר על נושא לשכת משרד הפנים בירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: התמונות והמופעים שאתה רואה שם, שאנשים רואים שם, הן של עשרות ולעיתים מאות אנשים, שמחכים בתור שעות על גבי שעות על גבי שעות – כדי שבסוף, אגב, יגידו להם: לא נרשמתם, תיקחו טופס, תירשמו, תשלחו ואז יתקשרו אליכם כדי לתת לכם תור.

אחמד טיבי: המצב הזה הוא לא אנושי, לא מכבד.

אחמד טיבי: יש בו השפלה, יש בו חוסר כבוד, יש בו אי-מתן שירות בסיסי לתושב.

אחמד טיבי: מדובר בלשכה אחת, אדוני השר, שאמורה לשרת 360,000 תושבים.

אחמד טיבי: זה נראה סביר?

אחמד טיבי: שוחחתי עם שר הפנים, פניתי אליו.

אחמד טיבי: הייתי יחד עם חברי אוסאמה סעדי במקום, ביקרנו, ראינו את המצב שם.

אחמד טיבי: פניתי עכשיו אל יושב-ראש ועדת הפנים כדי לדון בנושא באופן רשמי בוועדה מול הפקידים.

אחמד טיבי: הגיעו מים עד נפש.

אחמד טיבי: די.

אחמד טיבי: ביכאפי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: חבריי, היום אני קראתי בתדהמה שמנכ"ל משרד הבריאות מצא לנכון לנזוף בשערי צדק על כך שהם לקחו על עצמם – את שומעת, איילת?

יעל גרמן: – לטפל בילדים החולים מהדסה שלא היה להם כל מענה כאן, בירושלים, ושאם לא היו מטפלים בהם בשערי צדק הם היו צריכים לרדת, הם והוריהם, כמה פעמים בשבוע, אולי אפילו יום-יום – מרחק של 70 קילומטר.

יעל גרמן: במקום לתת רישיון סוף-סוף לשערי צדק לפתוח מחלקה המטו-אונקולוגית כדי שניתן יהיה לטפל באותם חולים שאין להם היום מענה; במקום להעלות על נס את זה שבית החולים שערי צדק קלט שלושה מהרופאים המוכשרים ביותר בהדסה ונותן מענה לילדים – במקום זאת, מצאו לנכון לנזוף.

יעל גרמן: אני חושבת שזו בושה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, יש מכת מדינה, תאונות דרכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואנחנו רואים בכל שנה – למרות שראינו שיפור קל בשנה שעברה, ב-2017, ראינו את אחוז ההיפגעות הגדל במעברי חציה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה מאוד מסוכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זה בתוך העיר, אם אנשים עוברים, הם מסתכלים וחושבים לתומם שזה המקום הבטוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על אכיפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל להגיע למצב שאנחנו רואים – יש סרטון של תאונה שהייתה שלשום בסח'נין, שבה נפגעה אנושות אישה בת 40 מעראבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רואים את הסרטון: האישה עוברת במעבר חציה, אפילו עוצרת לרגע, מסתכלת שמאלה וימינה ועוברת את הכביש, ופתאום מכונית טסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומי נמצא בתוך המכונית הזו, שדרסה אותה, העיפה אותה כמה מטרים קדימה, והיא נפלה והיא במצב קשה מאוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שנהג ברכב הזה היה שוטרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם המשטרה היא זו שצריכה לאכוף והיא לא מצייתת, למי אפשר לבוא בתלונות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת מוסי רז.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: יש כל כך הרבה נושאים לדבר עליהם היום.

איילת נחמיאס ורבין: יעל, אני לא קראתי את הידיעה ואני אשמח לראות אותה, ואני כמובן – אני בקשר עם ההורים כל הזמן, אז אני מופתעת שלא ידעתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד שחשבתי לדבר על משהו אחר, אבל אי-אפשר לעבור לסדר-היום על אמירה של חברת הכנסת מהבית הזה, שאמרה ששוחד זו לא עבירה כל כך נוראית.

איילת נחמיאס ורבין: והסיבה שאני רוצה – אני בכוונה לא אומרת את שמה – הסיבה שאני חשה חובה מוסרית להגיד את הדבר הזה היא כי זה דבר שזועק לשמיים.

איילת נחמיאס ורבין: מותר להגיד שבעיניה ראש הממשלה הוא חף מפשע למרות עדי המדינה, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: מותר לה להגן עליו, לפחות במידה; אבל לעוות ככה את הדברים עד כדי כך ששוחד כבר ייהפך לעניין לגיטימי – זה כבר עבר כאן כל גבול.

איילת נחמיאס ורבין: כשהאדמו"ר מקריית גת אומר לנו שמה שקורה כרגע זה כמו ההסתה שקדמה לרצח רבין – יש בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: כשהאדמו"ר השכן לידו אומר לנו שבתו לעולם לא תינשא עם עד מדינה – אוקיי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל כשחברת כנסת – ואנחנו אמונים על חקיקת החוקים במדינת ישראל – אומרת בריש גלי ששוחד זה לא עבירה כל כך נוראית, אדוני היושב-ראש, אנה אנו באים, אנה אנו באים?

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת ואאל יונס.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אני רוצה, בהמשך לדבריו של חברי חבר הכנסת אחמד טיבי על משרד הפנים בירושלים המזרחית, בוואדי ג'וז, ועל המראות הקשים שרואים שם, של אנשים שבאים ובמקרים רבים מאוד אינם מטופלים, אני פשוט רוצה להציע הצעה אחת מאוד מאוד פשוטה, שאני חושב שיכולה לפתור את הבעיה הזו.

מוסי רז: כי להגיד: תקימו עוד משרדים – נו, זה קצת יותר מסובך.

מוסי רז: אני מציע שיותר לתושבי ירושלים המזרחית, כמו שמתירים לכל ישראלי, לגשת למשרד הפנים בכל מקום, אז הם יוכלו לגשת למשרד הפנים גם בירושלים המערבית או גם בעיר אחרת בארץ, ובכך יווסת הלחץ הזה, ואולי יהיה ניתן להתמודד עם הבעיה בצורה הגונה והולמת ומכבדת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ואאל יונס, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

ואאל יונס: אדוני היושב-ראש, היום אנו מציינים וחוגגים את יום האישה הבין-לאומי.

ואאל יונס: בתחילת דבריי ברצוני לברך את חברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן על העבודה המוצלחת שהיא עושה במשך כל ימי השנה בוועדה למעמד האישה, ובמיוחד ביום החשוב הזה.

ואאל יונס: יום זה הוא חג חברתי, שבו אנו מדגישים את חשיבות פעולותיהן של הנשים – גברים ונשים כאחד – ובו נציין, ונתמוך בעשייתן של נשים ובהישגים כלכליים, חברתיים ופוליטיים של נשים.

ואאל יונס: במעמד זה אציין נתון מעודד של מחקר טאוב, והוא שנשים ערביות רבות בוחרות להרחיב בתיכון לימודים מדעיים והנדסה, הטומנים בחובם פוטנציאל לשכר גבוה בעתיד.

ואאל יונס: המחקר ציין שנשים ערביות מצליחות בבחינות הבגרות, אבל רובן לא משתלבות בהייטק ומופלות משמעותית בשכר לעומת היהודיות.

ואאל יונס: הקִדמה של נשים אינה ראויה להיות מופלית על רקע אתני, כמובן, ולא על רקע מגדרי.

ואאל יונס: ההבדלים בין יהודים לערבים ניכרים גם בשכר הממוצע.

ואאל יונס: הפערים נמוכים בקרב בעלי תארים בתחום הבריאות והחינוך וגדולים בקרב בוגרי הנדסה, מחשבים, מינהל עסקים וניהול.

ואאל יונס: פערי השכר בין יהודיות לערביות בעלות תואר במחשבים גבוה במיוחד – כ-60%.

ואאל יונס: אנו מחויבים לפעול יחד לצמצום פערים אלה.

ואאל יונס: הצלחתנו בכך היא החג של כולנו.

ואאל יונס: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: נשות עמנו הלוחמות, אתן סמל לתרבות ולנתינה.

ואאל יונס: יש ליישם את השוויון המגדרי בכל תחומי החיים, פוליטית וחברתית, ואפשר לעשות זאת רק בעבודה משותפת ובמאבק מתמשך בכל המישורים והרמות, כדי לצמצם את הפערים ולהשיג את מלוא הזכויות.

ואאל יונס: ברצוני לברך מפה את כל נשות עמנו בברכות חמות לרגל יום האישה הבין-לאומי.

ואאל יונס: כל שנה ואתן באלף טוב.

ואאל יונס: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יונס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להתייחס לדברי שר האוצר היום, שאם התקציב של 2019 לא יעבור בשבוע הבא, הוא לא יוכל להמשיך להיות שר האוצר.

מנחם אליעזר מוזס: וחבל.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני שר האוצר, בנית תקציב חברתי לעילא ולעילא, אתה באמצע התמודדות עם פתרון מצוקת הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: בסך הכול מדובר על תקציב של 2019, כשיש עוד עשרה חודשים להתחלת הביצוע, ועוד מעולם לא היה דבר כזה שהעבירו תקציב עשרה חודשים קודם.

מנחם אליעזר מוזס: בסך הכול, מה אנחנו מבקשים?

מנחם אליעזר מוזס: על מנת שלא נביא איזה חוק גיוס חאפ-לאפ, בצורה בלתי שקולה, לדחות את זה לתחילת מושב הקיץ, קרי פחות מחודשיים.

מנחם אליעזר מוזס: אז נביא את התקציב, שהוא ל-2019.

מנחם אליעזר מוזס: ממש חבל.

מנחם אליעזר מוזס: ואם יצאו לבחירות, בוודאי לא יהיה תקציב.

מנחם אליעזר מוזס: בוודאי כל ההישגים וכל הדברים שהוא מונה לא יבואו לידי ביצוע.

מנחם אליעזר מוזס: יתרה מכך, יוציאו עכשיו מאות מאות מיליונים – על מנת להביא לתוצאה שהייתה בבחירות הקודמות.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הכנסת ציינה היום את יום האישה, ולרגל יום זה אני מזכיר את החדית', באמרתו החשובה של הנביא מוחמד, עליו השלום, שאמר בערבית: (אומר בערבית: הנשים והגברים הם אחים.

מסעוד גנאים: מי שמכבד אותן הוא המכובד, ומי שמשפיל אותן הוא השפל.

מסעוד גנאים: ) הכבוד הראשון והעמידה הראשונה לצד הנשים מתחילים בלהוקיע את האלימות והפשע נגד נשים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לפי דעתי המאבק של הנשים, הצודק, דומה למאבק של העמים הכבושים והמדוכאים, כמו העם הפלסטיני.

מסעוד גנאים: הם זקוקים, ורוצים הכרה, עצמאות, צדק, כבוד והערכה, ובלי מחסומים בדרכם.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, המזכירה, השר, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, בראשית דבריי תודה רבה לכל אלה שעזרו לי כשנפלתי.

יהודה גליק: אני מבקש להקדיש את דבריי היום לחמש שנים לפטירתו של מורי ורבי הרב מנחם פרומן, ולכבודו אני מבקש לומר שלושה משפטים.

יהודה גליק: וכדרכו של קודמי, אני אצטט קודם כול מהחדית': (אומר בערבית: אף אחד מכם אינו נחשב למאמין עד אשר יאהב לאחיו את מה שהוא אוהב לעצמו –) מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך.

יהודה גליק: משפט שני מן הקוראן: (אומר בערבית: אמור, הוא אלוהים אחד, אלוהים לָעַד, לא יָלַד ולא הוּלַד, שָווֶה לו אין גם אחד –) השם אחד, השם הוא נצחי, לא נולד ולא מוליד, ואף אחד לא יכול להידמות אליו.

יהודה גליק: ולסיום, אני קורא לכולנו: (אומר בערבית: אין אלוהים מלבדי אללה –) יש אלוהים אחד, אין עוד מלבדו.

יהודה גליק: וכולנו צריכים להתאחד.

יהודה גליק: ויש הרבה מן המשותף מאשר המפריד.

יהודה גליק: לזכרו של מורי ורבי, הרב מנחם פרומן, שהשקיע את כל חייו לנסות להביא שלום, אני קורא לכולנו: בואו נצטרף לשלום.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מה שדיברו מוסי ואחמד טיבי לגבי ואדי ג'וז ומשרד הפנים, הצעתי לאחד האנשים שפנו אליי, אמרתי: לך לירושלים המערבית.

ג'מעה אזברגה: לתומי.

ג'מעה אזברגה: הופתעתי שבכלל לא קיבלו אותו, לא נתנו לו להיכנס לשם בכלל.

ג'מעה אזברגה: סופר-גזענות.

מוסי רז: זה מה שנקרא: ירושלים המאוחדת.

ג'מעה אזברגה: כן, כן, מאוחדת ממש.

ג'מעה אזברגה: אתמול, אדוני, פורסם מדד ההסתה והגזענות ברשתות החברתיות.

ג'מעה אזברגה: זה מסביר, ומצביע על מה שנאמר ופרסם חמלה, המרכז הערבי לפיתוח המדיה החברתית.

ג'מעה אזברגה: בדוח מציינים שרוב ההסתה נגד הערבים נמצאת בעמודי הפייסבוק, כאשר בעמודי "הצל" שואגים למען הימין, ואחרים מפרסמים תוכן גזעני ומסית בלי דין ובלי דיין.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, רק כדי להמחיש, בשנת 2017 – יותר מחצי מיליון ביטויים פוגעניים, הכוללים בין היתר קריאה לאלימות נגד ערבים.

ג'מעה אזברגה: דברי הסתה אלו וקללות פורסמו ברשתות החברתיות, ממוצע של פרסום גזעני אחד כל 71 שניות.

ג'מעה אזברגה: כמעט אחד מכל תשעה פרסומים המתייחסים לערבים – יש בו קללות, הסתה או קריאה לאלימות.

ג'מעה אזברגה: ואולם בשנים 2015–2016 הוגשו בישראל 80 כתבי אישום בגין הסתה – 77 מהם הוגשו נגד ערבים פלסטינים אזרחי ישראל ושלושה בלבד הוגשו נגד יהודים.

ג'מעה אזברגה: האם זה אכיפה בררנית או לא?

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים במשפט אחד, על אפם וחמתם של כל הגזענים: (אומר בערבית: על אפם וחמתם של כל הגזענים והפאשיסטים נישאר פה.

ג'מעה אזברגה: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בארץ ישנם אלפי חברי מועצות ורשויות מקומיות, חברי ועדים מקומיים, שמשרתים נאמנה את התושבים שבחרו בהם, משרתים אותם ללא תמורה, בהתנדבות מלאה ובהגינות שאנחנו רואים אותה ביום-יום.

סעיד אלחרומי: היום בוועדת הפנים התקיים דיון מאוד חשוב, וחברי ועדת הפנים החליטו החלטה אמיצה: לגרוע מחוק ההסדרים את ההצעה המוזרה, שבסיסה היה קביעה מוזרה גם כן, שחברי מועצות מקומיות – נגע השחיתות נמצא בעבודתם וקיים בעבודתם.

סעיד אלחרומי: ההצעה המוזרה הזאת ירדה מסדר-היום של חוק ההסדרים ולא תובא בחוק ההסדרים.

סעיד אלחרומי: אני מכאן שולח חיזוק לכלל חברי המועצות בארץ, שעושים את עבודתם נאמנה.

סעיד אלחרומי: לא נסכים, ולא נשתוק על כל גריעה מהסמכות שהחוק מקנה להם.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהתייחסו לעובדה שהיום יום מיוחד.

עאידה תומא סלימאן: תכף אני בטוחה שיהיה לנו הרבה מה להגיד בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אבל ברצוני להתייחס לאירוע המיוחד שהיה היום, "נשים צועדות לשלטון המקומי", ולעובדות שהביא מרכז המחקר והמידע בכנסת על מצב הנשים בשלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולנו יודעות ויודעים שמצבנו לא טוב.

עאידה תומא סלימאן: מצב הנשים במדינת ישראל וייצוגן בשלטון המקומי הוא במצב נחות מבהרבה מדינות מתקדמות, אבל גם כן, היום גילינו – לפי בקשתי נעשתה השוואה: מצב ייצוג הנשים גם בהשוואה לעולם הערבי, ומצאנו שאפילו ביחס להרבה מדינות ערביות אנחנו במצב לא טוב מבחינת הייצוג בשלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: זה מפתיע, נכון?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם העובדה שהנתונים הבליטו את הקשר ההדוק בין המצב הסוציו-אקונומי של הרשויות המקומיות לבין ייצוג הנשים, כלומר זה קשר הפוך – סליחה, זה קשר כזה שככל שיורדים ברמה, יורדים גם בייצוג מבחינה סוציו-אקונומית – זה אומר הרבה, ואומר דרשני, איך אנחנו יכולים לשפר את ייצוג הנשים.

עאידה תומא סלימאן: כי בעיניי ייצוג הנשים הוא לא רק זכות אלא הוא עניין שיכול לשנות את פני המקומות שאנחנו חיים בהם ואת התרבות הקיימת באותו מקום, וגם בשלטון עצמו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום האישה הבין-לאומי

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים, כפי שכבר נאמר, לציון יום האישה הבין-לאומי במסגרת הצעות לסדר-היום, שמספרן 7902, 9310, 9671, 9673, 9674, 9675 ו-9676.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני שמח לפתוח את הדיון לכבוד יום האישה הבין-לאומי, שאנו מקפידים לציין בכנסת כל שנה.

יולי יואל אדלשטיין: בפעם הראשונה שבה הוקדש יום מיוחד לנשים, לפני יותר מ-100 שנים, הוא התמקד בשינוי מצבן של נשים ונערות שנגזר עליהן לעבוד בתנאים לא תנאים במפעלים ובבתי חרושת.

יולי יואל אדלשטיין: לא דיברו אז על כבוד הדדי, לא חלמו על שוויון.

יולי יואל אדלשטיין: כל מה שחלוצות המאבק ביקשו היה אפשרות לעבוד בתנאים סבירים ובסיסיים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל המאבק התרחב והצליח מעבר לכל דמיון.

יולי יואל אדלשטיין: לא רק שהשתפרו תנאי העבודה שלהן; לא רק שניתנה להן זכות הבחירה הדמוקרטית; האופק עצמו נפתח עבורן.

יולי יואל אדלשטיין: דרך ארוכה עברנו מאז, וכיום אנחנו חוגגים את שילובן של נשים בעמדות בכירות בתעשייה, בתקשורת, בכלכלה ובעשייה הציבורית.

יולי יואל אדלשטיין: היום זה נראה לנו טבעי שבראש בנק ישראל עומדת נגידה, ומובן מאליו שבראש הרשות השופטת עומדת נשיאה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מדובר בתופעה היסטורית, בהישג של ממש, שעליו שילמו נשים רבות ואמיצות בפרנסתן, בכבודן – לעיתים אפילו בחייהן.

יולי יואל אדלשטיין: בכל שנה שעוברת אנחנו עושים צעד נוסף לעבר מימוש האידיאל המקראי, שקדם בהרבה ליום האישה הבין-לאומי.

יולי יואל אדלשטיין: כך אומר הכתוב בספר בראשית, פרק ה': "זכר ונקבה בראם ויברך אֹתם ויקרא את שמם אדם ביום הבראם".

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, רק כשהאיש והאישה, הזכר והנקבה, עומדים יחד על אותה מדרגה, בשוויון, הם יכולים להתהדר בתואר אדם.

יולי יואל אדלשטיין: אין ספק שיש עוד מה לעשות כדי להשיג את האידיאל הזה בשלמותו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לצד המחויבות להמשיך לשפר את מעמדן של הנשים, אנחנו יכולים לציין היום בסיפוק את ההישגים המרשימים שהגענו אליהם עד כה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח לומר שהכנסת משמשת דוגמה לדאגה לשוויון מגדרי ולהקפדה על מתן הזדמנות שווה לכל איש ואישה.

יולי יואל אדלשטיין: לא רק שהכנסת העשרים מתהדרת במספר חברות הכנסת הגבוה ביותר בהיסטוריה של ישראל, גם הכנסת כארגון תורמת את תרומתה לקידום נשים: בקרב עובדי מינהל הכנסת יש רוב נשי, גם בדרגים הבכירים.

יולי יואל אדלשטיין: ניתוח מגדרי של תקציב הכנסת מעלה נתון חשוב נוסף:

יולי יואל אדלשטיין: ממוצע השכר של הגברים והנשים העובדים בכנסת שווה לחלוטין.

יולי יואל אדלשטיין: בכך מסמנת הכנסת מודל הגון וראוי, ואני מקווה, וגם בטוח, שרבים ילכו בעקבותינו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יוזמת היום ובעלת ההצעה הראשונה לסדר-היום, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה נשמע את רחל עזריה, שולי מועלם-רפאלי, לאה פדידה, עליזה לביא, עיסאווי פריג' ויהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב, בשם השרה לשוויון חברתי, השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: איפה השר אקוניס?

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני, אני הסתכלתי – טוב, עשית דבר נכון.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאתה צריך להשיב, אתה צריך לעבור לשולחן הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה להיות פה עוד פעם ולציין את היום המיוחד הזה, יום האישה הבין-לאומי.

עאידה תומא סלימאן: באופן מיוחד אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, על זה שאישר את קיום היום המיוחד הזה ועל זה שכיבד אותנו בהשתתפות בכנס, ועל הדברים החשובים מאוד, בעיניי, שנאמרו בפני מאות נשים שהגיעו לכנסת ישראל כדי לשמוע ולהשמיע את קולן ביום חשוב זה.

עאידה תומא סלימאן: ברצוני להודות גם לארגוני הנשים ולקבוצות הנשים, שלא רק הגיעו אלא גם יזמו חלק מהדיונים, והשתתפו באופן פעיל כדי להשמיע את קולן: נשים עושות שלום, שבדרך כלל נמצאות איתנו בכנסת; עמותת איתך-מעכי; קואליציית (אומרת בערבית ומתרגמת:) קולך הוא כוח, וגם כן קואליציית מקומיות 2018, שמייצגות עשרות ארגוני נשים, יהודיות וערביות, אזרחיות המדינה שרוצות לשנות את המציאות שאנחנו נמצאות בה.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת אתכן ואני מברכת את כולנו על היום החשוב הזה, 8 במרס, יום האישה, שרבים מאיתנו נוהגים לחגוג, ורבים מאיתנו רואים בו יום מאבק, ואני בעצמי רואה בו שילוב של שני הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמבלי לחגוג את ההישגים שלנו, מבלי לציין את אבני הדרך שעברנו כנשים – במדינה או בעולם באופן כללי – לא יהיה לנו הכוח ולא תהיה לנו התקווה להמשיך להיאבק למען הדברים האחרים וישתלט עלינו הייאוש, שזה הדבר ההפוך בעיניי מפמיניזם וממאבק פמיניסטי, מאבק של נשים למען זכויותיהן.

עאידה תומא סלימאן: המאבק הזה של הנשים בעיניי מסמל את התקווה, כי הינו מאבק למען חברה יותר צודקת.

עאידה תומא סלימאן: הוא מאבק למען כולם, שיחיו בתנאים של שוויון בין בני האדם, של כבוד הדדי בין בני האדם, בלי אפליה על רקע זה או אחר.

עאידה תומא סלימאן: המאבק הזה הינו מאבק למען כל העובדים והעובדות לשוויון בשכר ובאופציות של תעסוקה ולבחירה חופשית במה כל אחת ואחד מאיתנו יעסוק.

עאידה תומא סלימאן: זה מאבק למען חיים בלי אלימות – לא בבית ולא ברחוב ולא בשום מקום ציבורי, כולל מקומות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: זה מאבק למען שחרור מהטרור שנקרא הטרדות מיניות ומהפחד להיות קורבן של אונס – דבר שרק נשים מרגישות אותו, בדרך כלל, וחיות בהרגשת איום מתמדת ממנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהיום ציינו באופן מיוחד את מאבק הנשים להיות מיוצגות בשלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: ראיתי מאות נשים שהגיעו לכנסת כדי להגיד באופן הכי ברור: אנחנו רוצות להשפיע, אנחנו רוצות להיות חלק מההחלטה של איזה חינוך יקבלו הילדים שלנו, איך ינהלו את העיר שלנו ואיזה סוג של תרבות תתקיים במקומות המגורים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: זה לא רק עניין של זכות; זאת זכות אמיתית שהנשים יהיו חלק ממקומות קבלת ההחלטות – דבר שלצערי הרב עדיין לא הגענו אליו במדינה.

עאידה תומא סלימאן: היום בבוקר דיברנו על החלטת האו"ם 1325.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את החגיגה כאשר חברות הכנסת דאז – גם חברת הכנסת לשעבר אתי לבני, שנמצאת איתנו, וגם חברת הכנסת יולי תמיר, השרה לשעבר – חוקקו את החוק או הכניסו את התיקון על ייצוג נשים.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו, אנחנו עדיין יכולות למנות ולספור את הנשים בעמדות קבלת החלטות, למרות שיש 34 חברות כנסת, שזה מספר שאין לו תקדים.

עאידה תומא סלימאן: עדיין צריכים לדבר עם השרים על ייצוג הנשים בוועדות הציבוריות, כשמתחמקים תחת הסיסמה: לא מצאנו מתאימות.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, הצלחנו שתהיה החלטת ממשלה ב-2014 להקים ועדה אשר תעשה תוכנית לאומית של הטמעת חשיבה מגדרית בכלל מוסדות המדינה, ועדיין אנו נאבקות, לאחר ארבע שנים, על הקמת הוועדה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: המרווח הזה, בין חקיקה מאוד טובה ליישום צולע, טמון ברצון הפוליטי של מקבלי ההחלטה.

עאידה תומא סלימאן: אם הם באמת מאמינים, אם הממשלה מאמינה בשוויון מגדרי, היא צריכה לבצע את זה כהלכה.

עאידה תומא סלימאן: אני אסיים, ואני יודעת שעברתי את הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה יום אחד בשנה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת שזה יום חגיגי, כי מגיע לנו.

עאידה תומא סלימאן: נאבקנו כל השנה, השגנו הרבה הישגים, אבל זה גם כן יום מאבק, כי עדיין הדרך ארוכה, והפער בין המציאות לבין החקיקה והתיאוריה עדיין רחוק.

עאידה תומא סלימאן: אני מאחלת לכולם המשך מאבק עד שנגיע למצב של שלום, ביטחון אמיתי לכולנו וגם לנשים הפלסטיניות בשטחים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, עברנו שנה סוערת מבחינת נשים.

רחל עזריה: אני חושבת ששנה עם לא מעט הצלחות.

רחל עזריה: אני רוצה להקדיש את הנאום שלי לנשים בחברות מסורתיות, פמיניסטיות בחברות מסורתיות.

רחל עזריה: אני חושבת שכפמיניסטית דתייה אני מרגישה שעלינו – יש שני עוגנים: לא רק המציאות הרגילה של נשים, אלא יש עוד איזושהי מציאות קהילתית, תרבותית, ציבורית, סביבתית, משפחתית, שהרבה פעמים יכולה עוד יותר להכביד ועוד יותר לאתגר, ואנחנו מתמודדות עם האתגר, ואני חושבת שמתמודדות במרץ.

רחל עזריה: אנחנו ראינו כמה קבוצות של נשים חרדיות שפרצו לדרך עם "לא תשתוק".

רחל עזריה: הן טענו נגד הטרדות מיניות כלפי ילדים וילדות, ודרשו מהרבנים לקחת אחריות.

רחל עזריה: ואנחנו רואים שזה קורה – נשים דתיות, פמיניזם דתי כבר תקופה ארוכה וגם מאבק של נשים ערביות נגד פוליגמיה.

רחל עזריה: אנחנו רואים הרבה מאוד מאבקים שצוברים תאוצה, ואני חושבת שהשיא עבורנו, כנשים מחברות מסורתיות – אומנם איני חרדית אבל הרגע שבו חוי טוקר, השופטת החרדית הראשונה, מונתה להיות שופטת, היה רגע פורץ דרך.

רחל עזריה: אני מתארת לעצמי שהרבה מאוד ילדות חרדיות צעירות הסתכלו עליה ובאותו רגע התחילו לטוות את החלומות שלהן לעתיד שלהן, למה שהן היו רוצות לראות; רגע שבו תקרת זכוכית ענקית נשברת, ובאמת ילדות צעירות ידעו מה הן יוכלו לעשות.

רחל עזריה: אני רוצה לספר לכם משהו חצי אישי.

רחל עזריה: כשיש רגעים מורכבים – ויש לא מעט רגעים מורכבים במערכת הפוליטית – אני הולכת לגינות להסתכל על ילדות משחקות.

רחל עזריה: כשילדות משחקות רואים את התקווה שלהן שהעתיד שלהן יהיה טוב יותר; רואים את הרגע של התמימות ואת הידיעה שיש לנו אחריות כחברה לאפשר להן לעשות את מה שאימותיהן או סבתותיהן לא היו יכולות לעשות.

רחל עזריה: אני חושבת שחוי טוקר – אני לא יודעת אם היא מסתכלת על ילדות בגינות ציבוריות, אבל היא עשתה את זה, היא יצרה את האירוע המדהים הזה.

רחל עזריה: ממש שבוע-שבועיים, הדיו עוד לא יבשה, וכבר יש החלטות מי יקבל או מי לא תקבל פרס ישראל.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שבעניין הזה אנחנו לא זוכות לרגע של פריצת דרך או לרגע שבו אנחנו יכולים לראות איך הילדות יטוו את החלומות.

רחל עזריה: אני חושבת שהדבר הכי חמור בעובדה שאין אף אישה בקרב זוכי פרס ישראל – יש אישה שזכתה עם הבן זוג שלה – זאת העובדה שאנחנו לא מאפשרים לילדות צעירות לטוות חלומות; אנחנו לא נותנים להן את הרגע שהן אומרות: גם אני יכולה, ויום אחד אני אהיה מדענית, ויום אחד אהיה עיתונאית מעולה, יום אחד אני אהיה סופרת – יום אחד אני אעשה משהו פורץ דרך שאף אחד לא חשב שמישהו יכול לעשות, ולא רק שמישהו יעשה את זה, אלא אני אעשה את זה, ואני אעשה את זה כנגד כל הסיכויים.

רחל עזריה: אני רוצה להציע לשר החינוך נפתלי בנט שכיוון שלא כל פרסי ישראל הוכרזו, בפרס ישראל למפעל חיים אני מציע שהוועדה תמליץ על חנה קהת, אישה פמיניסטית פורצת דרך; אישה דתייה שהעזה, ושילמה מחירים מאוד כבדים – מחירים קהילתיים, מחירים תעסוקתיים – על כך שבשלבים מוקדמים, כשאף אחד לא העז לדבר על זה, היא דיברה על פגיעות מיניות והיא דרשה לפטר אנשים רמי-דרג שפגעו מינית.

רחל עזריה: היא דיברה על מסורבות הגט ועל העגונות, היא דרשה מבית הדין הרבני לשנות את הגישה שלהם.

רחל עזריה: היא פרצה דרך בכל היחס לבתי המדרש לנשים, ללימוד תורה לנשים.

רחל עזריה: אני חושבת שהיא אישה ששילמה מחירים כל כך כבדים, שראוי שאנחנו כחברה נאמר שהיא אישה ראויה וצריכה לזכות בפרס ישראל.

רחל עזריה: אני מאוד מקווה שההצעה הזאת תיפול על אוזניים קשובות.

רחל עזריה: אני מאחלת לנו שזאת תהיה שנה שנראה בה גם מאבקים, גם הצלחות, אבל בעיקר המון פריצות דרך.

רחל עזריה: יש עוד כל כך הרבה עבודה, והילדות הקטנות שמשחקות בגינה עכשיו אחרי הצוהריים, לפני שמחשיך, הן מצפות מאיתנו לעשות את העבודה, כדי שלהן יהיה עתיד טוב יותר, כדי שהן ידעו שהדרך פרוצה וסלולה עבורן כדי שהן יוכלו לפרוץ את האתגר הבא.

רחל עזריה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רחל עזריה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת לאה פדידה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שולי מועלם-רפאלי: חברי השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, יישר כוח, עאידה, חזקה וברוכה על היום הזה ועל עשייה משמעותית למען נשות ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם שנצליח לחבר עוד ועוד קבוצות של נשים ולתת להן ייצוג בבית הזה.

שולי מועלם-רפאלי: כל היום הזה, ובכלל השנה הזאת כולה, הם בסימן הבחירות לרשויות המקומיות שיבואו עלינו, בעזרת השם, באוקטובר, חשוון הקרוב.

שולי מועלם-רפאלי: למרות שבשנים האחרונות עולה באופן ניכר שיעור של נשים שמשתתפות בבחירות – גם הארציות וגם המוניציפליות – עדיין אנחנו רואים שנשים נמצאות בתת-ייצוג טוטלי במוקדים של קבלת החלטות.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין שכשאין נשים בוועדות פרס או ועדות איתור או בכל ועדה שהמטרה שלה היא לבחור מישהו, רוב הסיכויים שנשים גם לא תיבחרנה על ידי הוועדות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: תכף אני אדבר על החסמים שאנחנו נתקלים בהם שוב ושוב או שומעים עליהם שוב ושוב.

שולי מועלם-רפאלי: אבל לפני כן אני רוצה להגיד: בבית הזה ישנן 34 חברות כנסת.

שולי מועלם-רפאלי: בעיניי, הן role modeling ענק, כל אחת, גם לאזרחיות ואזרחי ישראל כולם, ובעיקר למי שמסתכל על המגזר שממנו כל אחת מאיתנו באה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה דבר שהוא בנפשנו – להביא כמה שיותר נשים לצמתים של קבלת החלטות.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאמינה שבעשור האחרון או בשני העשורים האחרונים מדינת ישראל עשתה התקדמות עצומה בכל מה שנוגע לזכויות נשים, להעצמת נשים ולקידום נשים.

שולי מועלם-רפאלי: יש מקום אחד שבו עדיין אנחנו בתת-ייצוג קשה ביותר והוא במוקדים של קבלת החלטות.

שולי מועלם-רפאלי: והדבר הזה משפיע גם בבחירות הארציות וגם בבחירות המוניציפליות.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לדבר על כמה חסמים שמוכרים בעולם כולו, ועליהם להוסיף את החסמים שמיוחדים לנו במדינת ישראל, ברוך השם, 70 שנה להקמת מדינת ישראל, שזה נס בפני עצמו.

שולי מועלם-רפאלי: אז בעולם מכירים חסמים תרבותיים, שזה ברור וידוע – תכף אני אדבר על זה, איך זה מתורגם פה, חסמים תרבותיים – ואיפה במדינת ישראל אנחנו רואים חסמים תרבותיים?

שולי מועלם-רפאלי: בשתי חברות בעיקר.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מכירים כמובן חסמים מבניים של מבנים פוליטיים.

שולי מועלם-רפאלי: יפה שיש נשים שמתמודדות במפלגות, ארציות או מקומיות, אבל אם הן בסוף לא במקומות ריאליים, אז זה מצוין באחוזי ההתמודדות, אבל מבערך 20% נשים שמתמודדות בבחירות, אדוני, בסוף, בפועל, אנחנו פוגשות 6% שמגיעות לתפקידים שלהן.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מכירים כמובן חסמים פנימיים, שזה כבר שלנו, האישיות של כל אחת מאיתנו, הבית הפרטי של כל אחת מאיתנו, המקום שממנו כל אחת מאיתנו באה ואיזה תמיכה אנחנו מקבלות במקום שממנו אנחנו באות.

שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת להגיד פה – אני אומרת את זה בממוצע אלף פעמים ביום ופה פעם אחת מעל המליאה: בלי התמיכה של הבעל שלי ושבעת ילדיי ושני חתניי וכלתי, לא הייתי יכולה להיות כאן, כי יש לי שבעה ילדים, ובהם שתי ילדות ממש צעירות, ואם מזמינים אותי לכנס בחוץ-לארץ, חשוב ככל שיהיה, אני חייבת שלא רק שהבעל שלי יחשוב שזה מאוד מאוד חשוב, אלא שתהיה איזושהי התגייסות נוספת או מהמשפחה המורחבת שלי או מהמשפחה הגרעינית שלי, והתמיכה הזאת היא קריטית כדי שיותר ויותר נשים תגענה לכאן.

שולי מועלם-רפאלי: כדי שזה יקרה, ה-role modeling שלנו – של הנשים והגברים בבית הזה כשליחי ציבור – חייב לעלות מדרגה.

שולי מועלם-רפאלי: זה קשור לנשים, זה קשור לגברים, זה קשור בעצם ללמה אנחנו כאן, איך אנחנו מתקנים עולם במלכות שדי גם בנראות הציבורית שלנו, וזה קשור בכלל לאיך אנחנו נראים כלפי חוץ ואיך אנחנו מנהלים שיח של שליחי ציבור.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר האחרון שחסר מאוד הוא מנגנונים לעודד שוויון מגדרי.

שולי מועלם-רפאלי: הכי מוכר הוא כמובן הסיפור של אפליה מתקנת של נשים.

שולי מועלם-רפאלי: אפליה מתקנת של נשים – מישהו שאל אותי הבוקר, אדוני היושב- ראש, אם אני עדיין חושבת שצריך לפעול בשביל נשים במדינת ישראל, אז אמרתי: אני לא רק חושבת, אני בטוחה – כתשובות ילדינו.

שולי מועלם-רפאלי: הוא היה כל כך מופתע, הוא אמר:

שולי מועלם-רפאלי: אבל אנחנו כל כך מתקדמים.

שולי מועלם-רפאלי: בעבודה שלי – אני מהנדס באיזה חברה גדולה – אני מסתכל מסביבי, ונראה לי שבקומה שלי חצי הן נשים.

שולי מועלם-רפאלי: אז אמרתי לו: וכשאתה עולה לקומה של ההנהלה?

שולי מועלם-רפאלי: טוב, התעננו קצת פניו, אמר: באמת שם קצת פחות.

שולי מועלם-רפאלי: אמרתי לו: וכשמתכנס הדירקטוריון שלכם?

שולי מועלם-רפאלי: התעננו עוד יותר פניו, והוא אמר: האמת שאין שם אף אישה אחת.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכדי שנשים תהיינה בתפקיד ראש ממשלה, הן צריכות להיות הרבה חברות כנסת, הרבה שרות, ובסוף הרבה נשים שיתמודדו.

שולי מועלם-רפאלי: בארץ, חוץ מהחסמים האלה, שהם מוכרים בכל מקום ואתר, כשמדברים על בחירות לרשויות המקומיות, יש חסם נוסף, מאוד גדול, והוא שאם אתה לא מכהן כראש רשות או כסגן בשכר, במדינת ישראל את העבודה ברשות מקומית, שהיא עבודה בלתי פוסקת – ויושבת פה חברתנו לאה פדידה – אתה בעצם עושה בהתנדבות.

שולי מועלם-רפאלי: להרבה מאוד נשים זה חסם משמעותי בכניסה שלהן לחיים הפוליטיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזאת אחריותנו כאן, בבית הזה, חוץ מהשינוי הברוך שעשינו ב-2014, להתקדם עם עוד שינויים, להביא כמה שיותר נשים אל צמתים של קבלת החלטות, אל השליחות הציבורית, שהיא לתקן את מדינת ישראל במלכות שדי, בעזרת השם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לאה פדידה, שבדיוק הוזכרה כאן, מוזמנת לשאת דברים, ואחריה – חברת הכנסת עליזה לביא.

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, עאידה תומא, ראשית תודה, ואני חייבת להגיד לכם שלראות את כל 34 חברות הכנסת מרשימות ומגויסות לקידום מעמד האישה זאת חוויה.

לאה פדידה: חברים וחברות, הכיסא הריק של ראש הממשלה ומקומו החסר של שר החינוך, המדיר נשים בפרס ישראל, המליאה החצי ריקה – כל אלה הם עדות אילמת להתייחסות המזלזלת והמתנשאת של הממשלה כלפי נשים בישראל 2018.

לאה פדידה: הפער הזה בין נשים אמיצות, שמובילות את החברה האזרחית בארץ ובעולם, פורצות דרך, גיבורות, מובילות שינוי תודעה עולמי, לבין ההתעלמות המרגיזה וההתנהגות המרושעת והשתיקה של ראשי מפלגות וחברי כנסת כלפי אנשים חשוכים שקוראים לחיילות צה"ל "בחורילות", הפער הזה בלתי נתפס.

לאה פדידה: אחיותינו ובנותינו, שבחרו בשירות משמעותי בצה"ל, הפכו למטרה שאפשר ללעוג לה.

לאה פדידה: ומספסלי הממשלה: הס, דממה, שקט מחריש אוזניים; דמויות חשוכות ונבערות, שעבור חלקים בבית הזה הן לא פחות מאליטה ומחנכי הדור.

לאה פדידה: לא מהן אנחנו מפחדות, השטויות שיוצאות מפיהן אינן מפחידות אותנו; נשים בנו, לחמו והקימו את המדינה הזאת.

לאה פדידה: מהבורות והטיפשות, מחוסר ההכרה בהיסטוריה, אנחנו חוששות.

לאה פדידה: הבורים והשותקים, האם שמעתם על עליזה בגינסקי, ניצולת שואה וגיבורת הקרב על גוש עציון?

לאה פדידה: האם שמעתם על הקשרית מירה בן ארי, שעבדה לבד מול מפקד כוחות השריון של המצרים בניצנים?

לאה פדידה: מה אתם יודעים על הלה קליינברגר, שבידיים חשופות הסתערה כמעט לבדה כדי להכריע את הקרב בקסטל?

לאה פדידה: האם הן בחורילות?

לאה פדידה: מקימות ובונות הארץ הן אלה שהחלישו את כוחו של צה"ל?

לאה פדידה: איבדתם את הבושה, על מי אתם מגינים בשתיקתכם?

לאה פדידה: חברות וחברי הכנסת, אל תטעו בנו.

לאה פדידה: לא את השוויון למות למען הארץ האהובה שלנו אנחנו מבקשות, אלא את השוויון לחיות במדינה האהובה שלנו – אישה באותו מקום עבודה בתפקיד שווה לגבר שמרוויחה פחות; פנסיה ששווה פחות; איום העוני שמרחף על נשים חד-הוריות.

לאה פדידה: חברות, השוק החופשי בישראל נכשל, ובגדול, במבחן השוויון כלפי נשים.

לאה פדידה: היכן שהשוק נכשל, תפקידה של הממשלה להתערב ולקחת את האחריות.

לאה פדידה: שוק העבודה בישראל מפלה נשים בהגדרה מבנית, אם לא עכשיו, מתי?

לאה פדידה: תגידו לי אתם מתי יהיה הזמן הנכון.

לאה פדידה: 14 שבועות חופשת לידה בתשלום הם לא פחות מהתעמרות, בעיניי.

לאה פדידה: מתי במשרד האוצר תגיע מהפכת הפקידות?

לאה פדידה: עד מתי תמשיכו לחשוב שם כמו גברים?

לאה פדידה: וגם זאת מחמאה, כי לעיתים חושבים שם כמו מחשבים.

לאה פדידה: בתחילת דבריי דיברתי על דור החלוצות שבנו ולחמו על אדמת הארץ הזאת, שהיה בהן הלהט להקים את המדינה, ולהן, נשים יקרות, יהיה גם הלהט לחתום על הסכמי שלום.

לאה פדידה: הגיע הזמן שאנחנו הנשים נדרוש את מקומנו גם במקום הזה.

לאה פדידה: השוביניזם הגברי של שיחות בין אלה שראו אחד את השני דרך כוונת הרובים, שיח מיליטריסטי חסר תוכן, לא הביא ולא יביא שלום.

לאה פדידה: עוצמת האימהות היא זאת שתעשה את השינוי.

לאה פדידה: זה נראה לכם רחוק, בלתי אפשרי?

לאה פדידה: ברור, כי התרגלנו לחשוב על שלום במונחים של שוביניזם.

לאה פדידה: לא ירחק היום שתנועה אזרחית של נשים עושות שלום תבקיע את החומות האלה בדיוק כפי שתנועת נשים אזרחיות הובילה את השינוי עם קמפיין MeToo.

לאה פדידה: ולאלה שמזלזלים בדבריי כעת, אני מציעה לכם לבחון את כוחן של האימהות.

לאה פדידה: הוא חזק יותר מכפי שאתם משערים.

לאה פדידה: לאימהות יש כוח לשנות את המציאות.

לאה פדידה: לרגל יום האישה, כשאני עומדת כאן על בימת הכנסת – לא הייתי עומדת כאן בלי אומץ ליבן של חברות כנסת פורצות דרך, גיבורות בדורן ומודל לחיקוי עבורי.

לאה פדידה: על אחת מהן אני רוצה לדבר: חיה גרוסמן.

לאה פדידה: מהגטו וייסורי השואה הקימה מועצה אזורית בשכנות עם השכנים הערבים.

לאה פדידה: מי שראתה את מכונות המוות מאכלת את האנושות לא הפסיקה להאמין שהאידיאולוגיה הסוציאל-דמוקרטית של שוויון ואחוות עמים היא הטובה ביותר.

לאה פדידה: והיא גם לא הסכימה אף פעם שמישהו יזלזל בזיכרון השואה.

לאה פדידה: כאשר ממשלת ישראל מפגינה חולשה היסטורית כלפי חוקים אנטישמיים שמוחקים את זכר השואה, אני רוצה להגיד לכם: ממשלת פולין, יש לכם מזל גדול שחייקה גרוסמן לא עמדה מולכם.

לאה פדידה: אתם יודעים את דעתי על הממשלה הזאת.

לאה פדידה: לא חסכתי ביקורת גם בנאום הזה.

לאה פדידה: אבל לך, גילה גמליאל, שחסרה פה, וסוף-סוף יש ממשלה, אני רוצה להודות לפעמים על אומץ הלב שאת מראה, להיות הקול השפוי והגאה אל מול ההתקפות חסרות השחר על השלטון.

לאה פדידה: חברות יקרות ונשים יקרות באשר אתן, תקרת הזכוכית אינה גזרה משמיים, והכוח נמצא בידינו לשנות.

לאה פדידה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לאה פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: לכבוד יום האישה אני ארשה לעצמי ולהתערב ולהגיד שזכיתי לפני 35 שנים לביקור של חברת הכנסת חייקה גרוסמן, כמסורב עלייה בברית המועצות דאז.

יולי יואל אדלשטיין: וגם, בשונה מכמה חברי כנסת שהגיעו לאותו אירוע, היא הלכה לבקר את מסורבי העלייה ולא לתיאטראות וקרקס ומקומות נוספים – לאן שהלכו חלק מחבריה.

יולי יואל אדלשטיין: באמת, יהי זכרה ברוך.

איתן ברושי: היא הייתה חברת קיבוץ עברון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותיי, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על שאתה נשאר כל הדיון; אני חמש שנים פה בכנסת וביום האישה הבין-לאומי לא תמיד מתאפשר לך.

עליזה לביא: והיום אני רוצה להודות לך במיוחד נוכח ההיעדרות של ארבע השרות בממשלת ישראל שאף לא אחת נמצאת איתנו כאן בציון היום החשוב הזה פה בכנסת.

עליזה לביא: כשאנחנו מדברים על מודל חיקוי וכשאנחנו מדברים על מה אנחנו משדרים, ארבע שרות בממשלה – לא שזה מספיק – אבל אף לא אחת איתנו.

עליזה לביא: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יו"ר הוועדה, על היום הזה, ובכלל על העבודה הנהדרת ועל השותפות רבת השנים.

עליזה לביא: אני חוזרת לכאן – הבוקר הייתי בכנס של נשים בכירות במשק הישראלי.

עליזה לביא: ביקשתי מהן דבר אחד: בואו נחשוב מי לא נמצאת בחדר הזה איתנו.

עליזה לביא: מי, לצערנו, אין בפניה את הדרך, את הסיכוי, אפילו לבחור.

עליזה לביא: ובהמשך הייתי בכנס שדרות ושם פגשתי תלמידות אולפנות ותיכונים, ולהן אמרתי: אל תיתנו לאף אחד להפחיד אתכן.

עליזה לביא: תבחרו מה שאתן מרגישות, רוצות.

עליזה לביא: אם אתן רוצות ויכולות – בשירות הצבאי, בשירות הלאומי האזרחי, הקהילתי, ובלבד שתשרתו שנתיים.

עליזה לביא: אבל אל תיתנו לאף אחד לא להפחיד אתכן ולא לבחור בשבילכן.

עליזה לביא: מהמתח הזה של מי יכולה ומי לא, מי דרכה סלולה וממי נמנעת זכות הבחירה, המקום של ההפחדה של נשים – מהמתח הזה אני רוצה לראות מה השתנה.

עליזה לביא: אנחנו עוד מעט לקראת ליל הסדר, אז מה נשתנה במצבנו אנחנו.

עליזה לביא: אנחנו במסע של תיקון, במסע ארוך ומתמשך להעצמה ולהזנקה של מעמד הנשים בישראל.

עליזה לביא: וכן, תודה לאל, מצטרפים למסע הזה עוד ועוד גברים שמבינים שאובדן של הון אנושי נשי זה לא בעיה של נשים; זה אובדן של החברה, זה אובדן של חברה שוויוניות שמאבדת את ההון שלה ואת האפשרויות שטמונות בן.

עליזה לביא: זה מסע וזה יצירה של חברה שוויונית משגשגת וצומחת יותר, ויש לי את הזכות לעמוד בפעם החמישית ביום האישה הבין-לאומי פה בכנסת, ולדעת שיש רבות שעדיין הזכות הזאת חסומה בפניהן.

עליזה לביא: זה יום חגיגי, ואנחנו חייבות להסתכל בו על הטוב ועל האפשרויות ועל ההתקדמות, אבל במקביל אנחנו חייבות לזכור מה עוד יש לתקן, ואת כל החסמים ואת כל המבנים החברתיים שעוצרים בעדנו מלפרוץ קדימה.

עליזה לביא: ויחד עם זאת, למרות התיקונים והחקיקה ושיתופי הפעולה ופערי השכר ועדיפות לנשים במכרזים, ברשויות המקומיות, עדיין בתי, שהיא מהנדסת ואימא לשתי בנות צעירות, אומרת לי: אימא, אין באמת שינוי משמעותי במשק, בעולם התעסוקה.

עליזה לביא: לא באמת הצלחתן לשנות את איכות המשרות ושיעור המועסקות במשרות חלקיות והייצוג החסר בתפקידי מפתח בהנהגה, בדירקטוריונים; וגם, עדיין נדרש הון עתק להוציא על מטפלות – עוד מעט חופשת פסח ועוד לא הספקנו לשלם על חופשת חנוכה, על ההוצאות, גם של המטפלות וגם של כל הקייטנות; ויום לימודים ארוך, אימא, עדיין אין; ועדיין גם אין תחבורה ציבורית יעילה להרבה מאוד נשים וגברים כדי לצאת לעבודה.

עליזה לביא: וכן, פערי השכר בסופו של דבר קובעים לפרט ולזוג מי עדיף שיצא לעבוד כדי להביא יותר כסף.

עליזה לביא: ודווקא, דווקא המדינה, המעסיק, שצריך לשמש דוגמה, דווקא היא נותנת דוגמה שלילית שנה אחרי שנה ומשקפת פערי שכר.

עליזה לביא: כמי שיזמה ומובילה את התקציב המגדרי, את הפילוח של התקציב של מדינת ישראל בהיבט המגדרי, גברים ונשים, אני אומרת – וגם עכשיו בתקציב 2019: פערי השכר רעים והם גדולים, לרעת נשים.

עליזה לביא: יש לנו מיעוט של מנהלות ונשים בתפקידים בכירים.

עליזה לביא: רוצים דוגמה?

עליזה לביא: אז הינה דוגמה אחת קטנה.

עליזה לביא: במשרד לביטחון פנים השכר החציוני במשרד ב-2016 – אתם יודעים מה היה?

עליזה לביא: 25,000 שקל לגברים.

עליזה לביא: יודעים כמה נשים הרוויחו?

עליזה לביא: נשים הרוויחו 14,000 שקל.

עליזה לביא: ובקרב מנהלי תחומים בכירים ומעלה, יש שמונה נשים לעומת 23 גברים.

עליזה לביא: ועדיין שוטר בישראל משתכר יותר משוטרת באותה דרגה, בכל הדרגות, מהניצב ועד רב-הפקד.

עליזה לביא: כן, ועדיין 75% מתקציבי התמיכה בספורטאים מגיעים לגברים.

עליזה לביא: ותאמינו לי, אפשר לעבור משרד-משרד.

עליזה לביא: צריך לתקן, יש לנו את הכלים.

עליזה לביא: מה שאין לנו זה את ההבנה והרצון המשותף.

עליזה לביא: אנחנו חייבים לעבוד יחד; זה טוב לכולנו, זה יביא את ישראל למקום טוב יותר.

עליזה לביא: כנסת, ממשלה, ארגונים חברתיים – אנחנו נתקן ונשנה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, ואחריו – אחרון הדוברים בין המציעים יהיה חבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי דברי חבר הכנסת גליק נשמע את השר אופיר אקוניס.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, כבוד השר אקוניס, חברים וידידתי עאידה תומא סלימאן, חברת הכנסת, יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה, א.

עיסאווי פריג': ברכות על הכנס של היום; גם הכותרת של הכנס של היום הייתה לפי דעתי בזמן: צועדים לקראת שלטון מקומי.

עיסאווי פריג': אני, כבוד היושב-ראש, רוצה להתייחס לזה מזווית אחרת.

עיסאווי פריג': אבל לפני כן אני רוצה לבקש סליחה מחבר הכנסת גליק, כי רציתי לתת לך את הבלעדיות כגבר יחידי ברשימת הדוברים, אבל אצלנו במרצ יש מצב שהגברים נמצאים היום ואין לנו נשים, אז התוכנית שלך לא יצאה לפועל.

יהודה גליק: לכבוד הוא לי שאתה – – – לכבוד הוא לי.

עיסאווי פריג': עאידה, אני רוצה לייחס ולמקד את דבריי בחברה, אדוני היושב-ראש, שאני ממנה בא.

עיסאווי פריג': למקד את דבריי לשם.

עיסאווי פריג': אני פונה לכל חבריי חברי הכנסת הערבים, ובראשם עאידה, יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה: יש פער גדול בין דיבורים למעשים.

עיסאווי פריג': אנחנו, ובצדק, ואני מאמין שאנחנו שם, תמיד מדברים בעד שוויון נשים ונאבקים למענן בכל מקום.

עיסאווי פריג': יכול להיות שאני משוחד, אני אבא לשש בנות.

עיסאווי פריג': יכול להיות, זאת המציאות.

עיסאווי פריג': אבל ברמת המעשים, בחברה הערבית, אצלנו, אנחנו לא שם, כי הדברים לא מתחילים בחקיקה למען נשים.

עיסאווי פריג': הדברים אמורים להיות בעניין יחס, ואמונה שיש נשים שמסוגלות להנהיג ומסוגלות להוביל.

עיסאווי פריג': אני קורא לכם, לכל חבריי חברי הכנסת הערבים, כל אחד ביישובו: בואו נעבור לשלב המעשים ונאתגר את עצמנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

עיסאווי פריג': כבר סיימתי?

טלי פלוסקוב: כן.

עיסאווי פריג': מה, חמש דקות?

עיסאווי פריג': איפה חמש דקות.

טלי פלוסקוב: הזמן רץ כאן.

עיסאווי פריג': לא, את בטוחה שהיושב-ראש לחץ על חמש דקות?

טלי פלוסקוב: אני החלפתי את היושב-ראש, ועכשיו אני רואה שהזמן תם.

עיסאווי פריג': כן?

עיסאווי פריג': לא שמתי לב.

עיסאווי פריג': אני מבקש דקה, גברתי.

טלי פלוסקוב: דקה אני אתן לך, כי הנושא באמת חשוב.

טלי פלוסקוב: דקה ולא יותר.

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם: בואו נאתגר את עצמנו.

עיסאווי פריג': בכל יישוב ויישוב ערבי נריץ ונתמוך בנשים למועצת העיר.

עיסאווי פריג': כל אחד ייקח על עצמו הלכה למעשה, ואז הדברים יהיו למעשים.

עיסאווי פריג': לא מספיק לדבר כאן, לא מספיק להגיד דברים בכל מיני מקומות, אנחנו חייבים.

עיסאווי פריג': זאת ההזדמנות שלנו, כי הבחירות במועצות המקומיות באוקטובר.

עיסאווי פריג': איך שאני רואה איך הדברים מתנהלים – ברוב המוחץ של היישובים שאני נמצא בהם, האישה הערבייה, מלבד שהיא מצביעה ומדי פעם אומרת דעה, אין לה השפעה.

עיסאווי פריג': אז בואו נאתגר את עצמנו וניקח את זה בידיים, וכך אנחנו מתרגמים דיבורים למעשים.

עיסאווי פריג': תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, היה שווה לתת לך את הדקה הזאת.

עיסאווי פריג': אני לא – – –

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן יסכם את הדיון השר אקוניס בשם השרה לשוויון חברתי.

עיסאווי פריג': אני בטוח שהוא לא לחץ על חמש דקות.

טלי פלוסקוב: אדוני, באמת, אתה יכול לחזור הביתה, לבקש הקלטה ולבדוק.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת להגיד.

עיסאווי פריג': היושב-ראש לא לחץ.

עיסאווי פריג': אני בטוח.

עיסאווי פריג': לא יכול להיות.

טלי פלוסקוב: אני לא יכולה לענות לך, כי אני באמת לא יודעת.

עיסאווי פריג': כי איך שעליתי הוא קם וירד ולא הספיק ללחוץ על הזמן.

עיסאווי פריג': את הסתכלת על הזמן שאיננו.

טלי פלוסקוב: נכון.

עיסאווי פריג': זה מה שקרה.

טלי פלוסקוב: טוב, אדוני, אם תרצה לחזור, אני אתן לך עוד שתי דקות.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': מעניין אותי – – –

יהודה גליק: עיסאווי, אתה היית הגבר הראשון שדיבר, אבל אני הראשון שמתחיל עם יושבת-ראש אישה.

עיסאווי פריג': אני אבדוק את זה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חמש דקות לרשותך.

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש חברת הכנסת טלי פלוסקוב, גברתי המזכירה של הכנסת, גברתי המתקתקת המתוקה, והמתוקות, חבריי חברי הכנסת, השר, ראשית, בדבריי אני רוצה לומר שאני מקדיש את הדברים שאני אומר עכשיו לעילוי נשמתה של אשתי היקרה, שנפטרה לפני חודשיים.

יהודה גליק: אישה מיוחדת במינה, שלימדה אותי הרבה מאוד בחיים, ובעיקר את כבודה, ייחודה, של אישה.

יהודה גליק: הלוא כל עולמה של אישה – ובהחלט זכיתי לקנות ממנה, משתדל לקנות ממנה לא מעט דברים בחיים שלי.

יהודה גליק: בין השאר, היא לימדה אותי שמעולם לא התחרטה על מילה טובה שאמרה למישהו.

יהודה גליק: כך היו חייה, אישה שהרגישה אמפתיה לכל אדם.

יהודה גליק: חברת הכנסת עליזה לביא דיברה על זה שאנחנו עומדים לפני יציאת מצרים, חגיגת חג החירות שלנו.

יהודה גליק: כל מי שפותח את הפסוקים שעוסקים בחג החירות, בתחילת ספר שמות, מגלה שמי שמוכיחות את עצמן מעל הכול הן הנשים, הנשים שמסרבות לשמוע – אנחנו מדברים על מצרים העתיקה – לציווי של מלך מצרים להשליך את הבנים אל היאור.

יהודה גליק: אנחנו פוגשים את בת פרעה שהולכת ומצילה נער, שהיא יודעת שהוא ילד עברי, והיא יודעת את הסכנות.

יהודה גליק: אנחנו מוצאים את האימא של אותו נער, שהסכימה להיות אם אומנת ראשונה.

יהודה גליק: אנחנו מוצאים את תחכומה של אחותו – לא האח הגדול של משה – שגם מתגייסת ומגלה יוזמה.

יהודה גליק: כן, יציאת מצרים, התורה מספרת לנו שהיא בזכותן של אותן נשים יוזמות, חזקות, שלא עומדות מהצד.

יהודה גליק: לפעמים אנחנו אוהבים לומר שהתורה אומרת שכל כבודה בת מלך פנימה, אבל דווקא אותו פרק שמדבר על אשת חיל מדבר על "הייתה כאניות", והיא הולכת, ומרחוק הולכת, האישה העובדת, האישה היוזמת, האישה העומדת באתגרים.

יהודה גליק: בהחלט אנחנו יכולים לשמוח על מה שקרה פה ב-100 השנה האחרונות.

יהודה גליק: לפני 100 שנה אף אישה באף מקום בעולם לא יכלה לבחור; לא להיבחר – לבחור.

יהודה גליק: מהפכה גדולה עשתה המהפכה הפמיניסטית, אולי הגדולה והמשמעותית ביותר.

יהודה גליק: יש עוד הרבה דרך לפנינו.

יהודה גליק: בהחלט צריך לחזק, ובעיניי, זה גם חלק מהתהליך של הגאולה של העולם.

יהודה גליק: כמו ששיבת ציון וכמו שהצהרתו של טראמפ הן חלק מתהליך של גאולה, כך באותה מידה מעמדה של האישה הולך ותופס מקום מרכזי, והוא נתינת מקום, כמו שאמרו פה לפניי, ל-50% מהאוכלוסייה.

יהודה גליק: ובאותו זמן צריך גם לומר שלפעמים יש גם דורסנות.

יהודה גליק: לצערי, ביטלו את יום האם.

יהודה גליק: אני חושב שהיה מקום לתת מקום לאימא, שמעודדת, שמחזקת – וגם לפעמים היא סמל ודוגמה לקרייריסטית.

יהודה גליק: אני מאוד מצטער על הדבר הזה.

יהודה גליק: לפעמים, העובדה שיש לי זהות אומרת: בואו נטשטש את שאר הזהויות, ובעניין הזה צריך להיות מאוד זהירים.

יהודה גליק: זה שאנחנו נותנים מקום לכבודה של האישה, למעמדה של האישה, ונאבקים ושמחים על זה שיש חיילות, יש קצינות, יש מנכ"ליות ויש נשים בכל התחומים, עדיין אנחנו זקוקים להיות בטוחים שזה לא בא, לא על טשטוש זהויות, לא על מחיקת האחרים ולא על דריסת האחרים.

יהודה גליק: לכן, אני כאן להצדיע לכל אותן נשים שמובילות מהפכות בישראל ובעולם כולו, לכל אותן נשים שמראות שנשים יכולות לא פחות והרבה יותר מהרבה מאוד גברים.

יהודה גליק: הלוואי שיהיו עוד הרבה יותר חברות כנסת בכנסת הזאת והרבה יותר שרות בממשלה.

יהודה גליק: ובאותו זמן, לשים את האצבע ולומר: כן, יש גם אלמנט נשי, יש גם אלמנט של אימא, יש גם אלמנט של גבר ויש גם אלמנט של ילד.

יהודה גליק: כמשפחה, העובדה שכל אחד מאיתנו משחק את חלקו בתזמורת ולא מטשטש את ההבדלים בינינו – רק כך יש הרמוניה.

יהודה גליק: כי תזמורת היא יפה כשיש שונות ולא כשכולם מנגנים על אותו כלי.

יהודה גליק: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת גליק.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכולנו יכולים להגיד: יהי זכרה ברוך.

טלי פלוסקוב: כמו שאמרתי, ישיב לנו על ההצעה לסדר-היום השר אקוניס, בשם השרה לשוויון חברתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, אנחנו מציינים היום לא רק את יום האישה הבין-לאומי, שיצוין ב-8 בחודש ברחבי העולם וגם כאן בישראל, אלא את העובדה שהכנסת הזאת, הכנסת העשרים – יש בה הרבה רגעים עצובים בכנסת הזאת, יש בה הרבה אלימות מילולית, היא לא מהכנסות המפוארות אבל בדבר אחד היא יכולה להתגאות, גברתי היושבת-ראש: מספר שיא של נשים מכהנות בכנסת הזאת, 34 נשים.

אופיר אקוניס: בממשלה, אגב, מכהנות ארבע שרות.

אופיר אקוניס: בבית הזה כבר הייתה יושבת-ראש.

יהודה גליק: תיזהר שלא יאחלו לך עד 120.

אופיר אקוניס: בבית הזה כבר הייתה יושבת-ראש.

אופיר אקוניס: בכלל, גברתי היושבת-ראש, יש והיו הרבה מאוד נשים, בחיים הציבוריים בכלל ובחיים הפוליטיים בפרט, במאה ה-20, שהטביעו חותם.

אופיר אקוניס: נזכיר את ראש ממשלת ישראל, ב-1969.

אופיר אקוניס: שנתיים לפני שבשוויצריה – בשוויצריה – נותנים זכות הצבעה לנשים, עומדת בראש הממשלה בישראל הגברת גולדה מאיר.

אופיר אקוניס: אי-אפשר שלא לציין את המנהיגה, הייתי אומר השנייה בגודלה, בבריטניה, במאה ה-20, לצידו של וינסטון צ'רצ'יל.

אופיר אקוניס: כמובן, מדובר על אשת הברזל מרגרט תאצ'ר, שלקחה מדינה מפורקת, מדינה בפשיטת רגל, והביאה אותה להיות אחת המדינות החזקות בעולם, במנהיגות אדירה.

אופיר אקוניס: הייתי מציע לקרוא קצת מה היא אומרת, לראות את נאומיה בפרלמנט הבריטי וללמוד.

אופיר אקוניס: טנסו צ'ילר הייתה ראש ממשלה בטורקיה, שבניגוד למנהיג הנוכחי שלה לא הסיתה, לא הפכה את סדר-היום של טורקיה למקום שמסית נגד כל העולם, מתנשא, משתתף במלחמות; בדיוק הפוך: קידמה את טורקיה לעשור הגדול ביותר שלה מאז מנהיגותו של אטאטורק.

אופיר אקוניס: ואינדירה גנדי, בהודו.

אופיר אקוניס: בשבוע שעבר פגשתי – אני אתייחס לזה בסקירה על ביקורי באמריקה הלטינית – את סגנית הנשיא בארגנטינה, שביקרה כאן לפני כחודשיים, והיא ידידה גדולה של ישראל.

אופיר אקוניס: כמובן, ישנן הנשים שמנהיגות את אירופה בימים הללו: תרזה מיי, ראש ממשלת בריטניה, ואנגלה מרקל, שהקימה אתמול או שלשום את הקואליציה הרביעית שלה.

אופיר אקוניס: אלה הן נשים מנהיגות, מנהיגות, והן לא התייחסו בהכרח, גברתי היושבת-ראש, דווקא לעובדה שהן נשים, אלא לעובדה שיש להן קודם כול, קודם כול, מה שצריך בחיים הפוליטיים: השקפת עולם.

אופיר אקוניס: לעמוד על השקפת העולם, להיאבק על השקפת עולם, לקבל מדי פעם קריאות בוז, חבר הכנסת פריג'.

אופיר אקוניס: מרגרט תאצ'ר, וגם גולדה מאיר, וגם טנסו צ'ילר, וגם אחרות, וגם תרזה מיי, לא תמיד קיבלו אהדה אוטומטית למנהיגותן.

אופיר אקוניס: בכלל לא מנשים בהכרח, אגב, ובאופן כללי.

אופיר אקוניס: אבל יש אישה אחת, גברתי היושבת-ראש, שהיא בעיניי אשת השנה – אפשר כבר ל-2018, אפשר ל-2017: ניקי היילי, שגרירת ארצות הברית לאומות המאוחדות.

אופיר אקוניס: היא מנהיגה, היא אמיצה, היא בטוחה בעצמה, היא גאה בתפיסות שלה.

אופיר אקוניס: אני חושב, גברתי היושבת-ראש, שנאומה האחרון של ניקי היילי בוועידת איפא"ק אתמול ייכנס לספרי הימים של הנאומים הפוליטיים החשובים ביותר, בוודאי בעשור האחרון.

מסעוד גנאים: – – –

אופיר אקוניס: ובכן, יום האישה הבין-לאומי, שמסמל את מאבקן של נשים ברחבי העולם לשוויון זכויות ולשוויון הזדמנויות בכל תחומי החיים – אני חושב שלנשים רבות אומנם הדרך עוד ארוכה, אבל יש בוודאי במה להתגאות, בפעילות שלהן ובהצלחות שלהן.

אופיר אקוניס: היום הזה, גברתי היושבת-ראש – וכאן אני משיב על ההצעה לסדר-היום כפי שמציעה השרה גמליאל, העומדת בראש המשרד לשוויון חברתי – הוא יום חשוב לחברה הישראלית, החברה שדגלה בשוויון המגדרי כבר בהכרזת העצמאות – בלי הבדל דת, גזע ומין; זה לא כתוב פה, אבל זה ברור, זה ידוע.

אופיר אקוניס: נשים במדינת ישראל קיבלו את זכות ההצבעה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן לא מוצא חן בעיניה, אבל נשים ערביות במזרח התיכון קיבלו זכות הצבעה במדינת ישראל ב-1948.

אופיר אקוניס: לא מתנשאים מעליהן, לא חושבים שהן נחותות, לא נשים בכלל ולא נשים ערביות בפרט.

אופיר אקוניס: עשינו דרך ארוכה מאוד בתחום מעמד האישה ב-70 שנות קיומה של מדינת ישראל, אבל מייד בהתחלה, חברת הכנסת תומא סלימאן, הדבר הזה היה מובן מאליו, לא היה עליו ויכוח, לא היה צורך במאבק, לא שלך ולא של אחרות.

עאידה תומא סלימאן: נו, באמת.

אופיר אקוניס: פשוט מאוד.

אופיר אקוניס: זה לא קורה במקומות אחרים בעולם.

אופיר אקוניס: נו, באמת, מה לעשות?

אופיר אקוניס: אני לא מכיר את זכות הבחירה לנשים במקומות אחרים במרחב שמקיף אותנו.

אופיר אקוניס: נו, באמת, זאת היא העובדה.

אופיר אקוניס: ולמרות זאת – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – אתם הגברים נתתם לנו הכול במתנה.

אופיר אקוניס: לא הגברים, המדינה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: לא התייחסתי למדינה כאל גבר או אישה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: מהי ישראל?

אופיר אקוניס: ישראל היא גבר או אישה?

עאידה תומא סלימאן: – – – יום האישה הבין-לאומי – – –

אופיר אקוניס: לא התייחסתי למדינה כאל גבר או אישה.

אופיר אקוניס: התייחסתי למדינה, והיא נתנה.

אופיר אקוניס: זאת עובדה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: למה להתווכח עם עובדות?

אופיר אקוניס: למה להתווכח עם עובדות?

אופיר אקוניס: ועדיין, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, עדיין, על אף ההישגים הרבים, על אף ההישגים הרבים – – –

עאידה תומא סלימאן: למה אתה מדבר איתי על נשים ערביות?

עאידה תומא סלימאן: אני יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד הנשים – – –

אופיר אקוניס: אז תקשיבי עד סוף הנאום, לא באמצע.

עאידה תומא סלימאן: אל תתנגח – – –

אופיר אקוניס: לא באמצע הנאום.

אופיר אקוניס: ראיתי שלא מצאו חן בעינייך הדברים על ניקי היילי.

אופיר אקוניס: לא מצאו חן בעינייך הדברים על ניקי היילי – – –

מסעוד גנאים: מה תרמה לאנושות ניקי היילי הזו?

מסעוד גנאים: מה תרמה לאנושות?

אופיר אקוניס: ובכן, ניקי היילי היא אישה – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: אני מודה לך, חבר הכנסת גנאים.

אופיר אקוניס: ניקי היילי היא אישה אמיצה עם תפיסות עולם – –

מסעוד גנאים: אז מה?

אופיר אקוניס: – – שאומרת את עמדותיה בעוצמה אדירה – –

טלי פלוסקוב: זהו, זהו, מספיק.

טלי פלוסקוב: נא להירגע.

טלי פלוסקוב: זהו, תנו לשר להשיב.

אופיר אקוניס: – – שמשדרת מנ-הי-גות.

אופיר אקוניס: מנהיגות היא משדרת.

אופיר אקוניס: נורא פשוט, נורא פשוט.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אה, זה כואב לך? זה קשה לך?

אופיר אקוניס: היא – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, דקה.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אני יודעת שאתה אוהב ככה לעשות את זה בשיח – – –

אופיר אקוניס: אני לא אוהב.

אופיר אקוניס: ראיתי שהם לא אוהבים את התשבחות שלי לניקי היילי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת להירגע.

טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו מקשיבים עד הסוף לדעה של השר.

רחל עזריה: – – –

עליזה לביא: עם כל הכבוד אליך, אבל מבחינתנו זה מביך שאף אחת מארבע השרות בממשלה לא עונה לנו ביום האישה הבין-לאומי בכנסת.

עליזה לביא: זה לא אישי נגדך, חלילה, אבל היה ראוי שאחת מארבע השרות תהיה כאן.

עאידה תומא סלימאן: הזמינו אותנו לאולם המליאה – – –

אופיר אקוניס: אני מציע לך לפנות למזכירות הממשלה בעניין זה.

רחל עזריה: תפרגן – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רחל, בואו נעשה סדר בדיון הזה.

אופיר אקוניס: אתן באות לציין, וזה בסדר גמור, ואני זורם איתכן, את יום האישה הבין-לאומי – – –

עליזה לביא: מה זה "אנחנו" – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: מה אתן צועקות?

טלי פלוסקוב: רגע, מה קרה?

טלי פלוסקוב: מה קרה?

אופיר אקוניס: מה זה הדבר הזה?

עיסאווי פריג': – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: מה זה, מה קורה פה?

אופיר אקוניס: מה קרה לכם?

טלי פלוסקוב: חברים, אני מאוד שמחה שהנושא הוא כל כך חשוב שכולם החליטו פתאום להעיר מהמקומות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק, עכשיו זה הזמן של השר.

אופיר אקוניס: ידידותיי וידידיי, אני שמח שהערנו דיון.

אופיר אקוניס: לפחות יש פה דיון, גברתי היושבת-ראש.

אופיר אקוניס: לפחות יש פה דיון – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אתה נהנה מכל רגע אני רואה, אדוני השר.

חיים ילין: – – – אנחנו קבענו את יום האישה.

חיים ילין: אנחנו, לא אתם.

חיים ילין: אתם והם, שמאלנים וימנים – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תודה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: זהו, רבותיי.

אופיר אקוניס: משעשע.

עיסאווי פריג': טעיתי, החלקתי.

עיסאווי פריג': תגיד.

טלי פלוסקוב: עיסאווי, זהו.

טלי פלוסקוב: אתה רוצה לחזור לכאן?

עיסאווי פריג': שיגיד: אני טעיתי – – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת, זהו.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: זהו, הבנו.

טלי פלוסקוב: עכשיו השר מדבר כאן.

אופיר אקוניס: טעיתי?

אופיר אקוניס: החלקתי?

אופיר אקוניס: אתה רוצה שאני אחזור על רשימת הנשים שהטביעו חותם על המנהיגות הבין-לאומית במאה ה-20?

אופיר אקוניס: זה מה שעשיתי, זה להיות פמיניסט.

אופיר אקוניס: זה לא להגיד כל הזמן: אכלו לי, שתו לי.

רחל עזריה: מי אמר "אכלו לי, שתו לי"?

אופיר אקוניס: זה לעשות.

אופיר אקוניס: זה תאצ'ר, זה צ'ילר, זה אינדירה גנדי, זה ניקי היילי.

אופיר אקוניס: תלמדו, תלמדו.

אופיר אקוניס: מה קרה?

רחל עזריה: – – – מה זה קשור?

חיים ילין: מה קשור?

אופיר אקוניס: מה אתם כל הזמן – חברת הכנסת עזריה, היה לך קשה לשמוע את הנאום של ניקי היילי?

אופיר אקוניס: ניקי היילי, בעיניי, היא מנהיגה.

אופיר אקוניס: מנהיגות.

אופיר אקוניס: תלמדו על מנהיגות.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: תלמדו על מנהיגות, זה הכול.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, תרשה לי.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שנשים באולם הזה מאוד מבקשות שתפרגן גם להן.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: כי הנשים שלנו פה הן נשים מצליחות שמהוות דוגמה לקידום הנשים.

אופיר אקוניס: מעניין.

עיסאווי פריג': – – – יום האישה – – – תזכירי לו.

טלי פלוסקוב: למה לא?

אופיר אקוניס: אני זורם איתך.

אופיר אקוניס: אני זורם עם היושבת-ראש.

אופיר אקוניס: אני לא רוצה להגיד עם מזכירת הכנסת.

אופיר אקוניס: חס וחלילה, מזכירת הכנסת, שהגיעה בעשר אצבעותיה להישגים אדירים.

אופיר אקוניס: מה זה פה, חבר'ה?

אופיר אקוניס: תפסיקו – – –

רחל עזריה: – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רחל עזריה, חברת הכנסת עזריה, תפסיקו כבר, תשנו את התפיסות המיושנות שלכם.

לאה פדידה: – – – אולי אתה?

אופיר אקוניס: זאת התפיסה שלי, אני לא צריך לשנות שום דבר.

אופיר אקוניס: אני שיבחתי כאן כמה וכמה נשים מנהיגות.

אופיר אקוניס: אתן, אם תמשיכו – בואו, תני לתת לך עצה קטנה – –

רחל עזריה: הרגע הרגת – – –

אופיר אקוניס: – – אם תמשיכו להתבכיין, לא תהיו מנהיגות.

אופיר אקוניס: מנהיגות אומרות את העמדות שלהן.

לאה פדידה: מי אתה שתגיד לנו "מתבכיינות" – – –

רחל עזריה: – – –

אופיר אקוניס: מנהיגות – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: כן, אני מעז להגיד לכן.

אופיר אקוניס: כן, אני מעז.

אופיר אקוניס: מספיק, מספיק.

לאה פדידה: תתבייש לך – – –

אופיר אקוניס: אין לי במה להתבייש.

יחיאל חיליק בר: – – – תחזור בעצמך – – –

אופיר אקוניס: יש פה רשימה אדירה של נשים שהגיעו להישגים – – –

לאה פדידה: מה זה, זה יום האישה – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רגע, חברים.

טלי פלוסקוב: בואו.

אופיר אקוניס: בושה.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, הדיון הזה – לדאבון הלב, חברות וחברי הכנסת לא הבינו את עוצמות הפרגון לנשים שאני הבאתי כאן.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אדיר.

אופיר אקוניס: בעיניי הן מנהיגות גדולות.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: לא מוצא חן בעיניכם?

אופיר אקוניס: אז תמשיכו לתפוס את תפיסות העולם שלכם.

אופיר אקוניס: זה בסדר גמור.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני השר, מה אתה מציע?

אופיר אקוניס: אני מציע – – –

יחיאל חיליק בר: – – – צריך לחזור בו – – –

אופיר אקוניס: אני מציע – – –

יחיאל חיליק בר: כן, תחזור בך.

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: לא רק שלא אחזור בי מדבריי – אני אחזור על דבריי.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

אופיר אקוניס: חברות הכנסת המציעות – אנחנו, כמובן, כהרגלנו בקודש, לא משתתפים או אין לנו עמדה לאן הן רוצות להעביר את הדיון הזה.

אופיר אקוניס: אני חושב שהדיון במליאה היה מספיק טוב – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – מספיק יסודי.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת לאה פדידה, בואי, בואי.

אופיר אקוניס: היא מסיתה פה חברות וחברי כנסת לצאת מהדיון – –

טלי פלוסקוב: רגע, נראה לי שיש פה פתרון למשבר קואליציוני.

אופיר אקוניס: – – משום שהיא לא מסוגלת לשמוע עמדות שהן לא תואמות את תפיסת העולם שלה.

אופיר אקוניס: אני מציע לך להקשיב, לקרוא, להבין ולהטמיע איך נשים גדולות, כמו הנשים שאני הצגתי כאן, הגיעו למנהיגות אמיתית, הנהיגו את העולם החופשי, עשו שינויים, לקחו מדינות מרוסקות ושינו אותן.

יחיאל חיליק בר: אני מכבד את השר.

יחיאל חיליק בר: השר, אני רוצה להגיד לך משהו.

אופיר אקוניס: לא הסתפקו בדיבורים – עשו מעשים.

אופיר אקוניס: וזה ההבדל ביני וביניכם.

אופיר אקוניס: לי זה לא משנה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיליק בר, אתה יכול לבקש דעה נוספת.

אופיר אקוניס: היושבת-ראש, לי זה לא משנה אם המנהיג הוא מנהיגה או מנהיג אלא מה הוא או היא עושה.

טלי פלוסקוב: תודה.

אופיר אקוניס: זה פמיניזם.

יחיאל חיליק בר: אדוני, תחזור בך.

יחיאל חיליק בר: תאמין לי.

יחיאל חיליק בר: בשבילך.

טלי פלוסקוב: תודה לשר אקוניס.

טלי פלוסקוב: רבותיי, השר בעצם הציע לנו להסתפק בתשובתו.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה גם – – –

טלי פלוסקוב: רגע, שנייה.

טלי פלוסקוב: איפה היוזמים?

טלי פלוסקוב: השר הציע להסתפק בתשובתו.

טלי פלוסקוב: האם אתם מסכימים, מסכימות?

חיים ילין: לא, ממש לא.

טלי פלוסקוב: לוועדה?

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני לא שומעת.

מסעוד גנאים: לוועדה.

לאה פדידה: לא, זה לא מקובל עלינו.

חיים ילין: לא מקובלת התשובה של השר.

עליזה לביא: דיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

טלי פלוסקוב: דיון בוועדה?

טלי פלוסקוב: להעביר להמשך הדיון בוועדה למעמד האישה?

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: רבותיי.

טלי פלוסקוב: כעת יש לנו הצעה להמשיך את הדיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

עיסאווי פריג': יש לו הודעה אישית – – –

טלי פלוסקוב: רגע, אני מבקשת להירגע.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג' וכל חברי הכנסת: זהו, בואו נירגע.

טלי פלוסקוב: יש כאן הצעה להעביר את הדיון לוועדה.

לאה פדידה: גברתי היושבת-ראש, לי – – – הודעה אישית.

טלי פלוסקוב: היות שזה לוועדה, יש שתי בקשות להבעת דעה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, דקה מהמיקרופון.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: הישגיהן של הנשים הן לא מתנה מאף אחד, הן תולדה של מאבק נחוש של דורות של נשים.

דב חנין: וגם כאן בארץ, גם כאן בבית הזה, היו וישנן נשים שהן מופת ודוגמה של מאבק לזכויות של נשים, לשינוי חברתי.

דב חנין: אני, כחבר כנסת, גאה במאבקן של הנשים; גאה במאבקן של חברות הכנסת; גאה בחברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה; גאה בחברות הכנסת שעושות עבודה נהדרת כאן בכנסת.

דב חנין: חבל שהשר בחר להסתכל על ארצות אחרות ועל דוגמאות שהן, בחלקן, לא ממש מוצלחות, כדי – –

אופיר אקוניס: מה אתה אומר?

אופיר אקוניס: לא מוצא חן בעיניך – – –

דב חנין: – – לא להתמקד בנושא.

דב חנין: אני רוצה, גברתי היושבת-ראש, בהזדמנות זו, להביע הערכה מיוחדת למאבקן של נשים בארץ לאורך שנים רבות למען השלום, לתנועת נשים עושות שלום, שמלווה אותנו כאן, בכנסת, לאורך הרבה זמן, הרבה שבועות.

דב חנין: כל הכבוד להן, הן מראות לנו שנשים יכולות לסמל ולסמן את הדרך לעולם טוב יותר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: הבעת דעה לחיים ילין, בבקשה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה, אני אתן גם לחיים ילין וגם – – –

אופיר אקוניס: – – – תקשיבי ותשמעי, תקשיבי – – –

לאה פדידה: לצערי הרב, הקשבתי ונדהמתי.

אופיר אקוניס: לא שמעת.

אופיר אקוניס: את אפילו לא שמעת – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, קצת שקט.

טלי פלוסקוב: מה קרה?

טלי פלוסקוב: בסך הכול מדברים על מעמד האישה.

קריאות: – – –

חיים ילין: רגע, טלי, מה קורה לך?

עליזה לביא: מה זה בסך הכול?

חיים ילין: תגידו, נפלתם על השכל?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שיש פה גברים שרוצים להביע את דעתם.

טלי פלוסקוב: בואו תירגעו.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': מה זה בסך הכול?

טלי פלוסקוב: אתם רוצים שאני – – – או שאתם – – – מה קרה?

עליזה לביא: זה ממש – – – מה זה בסך הכול?

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא.

טלי פלוסקוב: אתם עשיתם פה בדיון הזה, במקום דיון מכובד לטובת הנשים, עשיתם פה בלגן אחד גדול.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: מצטערת, אף אחד לא שומע את מה שאתם אומרים עכשיו, ונורא נורא נורא חבל.

מוסי רז: הדיון הזה מבייש את הכנסת.

מוסי רז: נעבור לנושא הבא.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת – – –

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, אני יכול להתחיל?

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: בדיוק.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת להירגע, אלא אם כן – אני מתחילה פשוט – – –

עליזה לביא: – – – אני לא מאמינה – – –

לאה פדידה: ביזיון, ממש ביזיון.

לאה פדידה: להוקיר נשים, בעלות ערך.

מוסי רז: – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, אני לא עוברת לנושא הבא.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא מספיק חשוב.

קריאות: – – –

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, אני יכול להתחיל?

טלי פלוסקוב: חברות יקרות, אני יושבת פה גם בתור אישה, ואי-אפשר להגיד שאני לא דואגת למעמדן של הנשים.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אז נא להירגע, ובואו ניתן לחיים ילין להביע דעה, ואני אתן גם לחיליק בר להביע דעה, ואז אנחנו נמשיך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, הטעות הכי גדולה שעושים זה לתקן טעות בטעות בטעות בטעות.

חיים ילין: במקום לבוא ולהגיד: אני מתנצל, לא רציתי לפגוע, לא התכוונתי לזה, הוא הסתבך עוד יותר.

חיים ילין: ועוד יותר, כבוד היושבת-ראש – את.

חיים ילין: איך את מסתבכת?

חיים ילין: את אישה, במעמד שלך.

טלי פלוסקוב: זה מה שאמרתי: אז ניתן כבוד ליום הזה.

טלי פלוסקוב: אז מה אתם עושים פה?

חיים ילין: את גם אישה, גם יושבת-ראש.

חיים ילין: מה את עושה?

חיים ילין: אני רוצה להגיד את המשפט העיקרי: 62% ממנהלות המחלקות במועצה אזורית אשכול בעמוד ענן, בצוק איתן ובעופרת יצוקה היו נשים.

חיים ילין: אותן נשים סחבו את כל המועצה ואת עוטף עזה על הכתפיים שלהן.

חיים ילין: נשים.

חיים ילין: 62%, תכניסו את זה לראש.

חיים ילין: אתם בכלל משפילים את עצמכם.

חיים ילין: אני אומר לך, אופיר, אומר לך כחבר, אני מקווה שאשתך תיתן לך להיכנס הביתה היום.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחיים ילין.

אופיר אקוניס: איזו רמה.

אופיר אקוניס: שמעת את זה?

אופיר אקוניס: שמעת את הרמה הזאת?

טלי פלוסקוב: אדוני השר – – –

אופיר אקוניס: הינה הרמה.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אי-אפשר להמשיך בדיון – – –

חיים ילין: לא שמעת את עצמך.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – – מהרמה – – – אתה לא מתבייש.

אופיר אקוניס: אדוני, הרמה של – – – של כולם ביחד פה.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, כבוד השר.

אופיר אקוניס: כולם ביחד – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: כבוד השר, השר אקוניס, אפשר לבקש את תשומת ליבך, אדוני השר?

אופיר אקוניס: אתם אפילו לא מקשיבים.

חיים ילין: לא מקשיבים, רק אתה – – –

יחיאל חיליק בר: כבוד השר – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני השר, באולם הזה לכל אחד ואחת יש אפשרות להביע את עמדתו.

אופיר אקוניס: זה נכון.

אופיר אקוניס: את צודקת.

טלי פלוסקוב: אנחנו אוהבים את זה או לא אוהבים את זה, אבל לכבד אחד את השני אנחנו חייבים.

טלי פלוסקוב: לכן אני מבקשת כרגע לתת אפשרות לחבר הכנסת חיליק בר להביע את עמדתו, ואז אנחנו נגיע להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: כבוד היושבת-ראש, זה נכון שבדיון דמוקרטי בכנסת צריך לשמוע כל עמדה, אבל לא חייבים לכבד כל עמדה, ויש עמדות שעדיף שלא ייאמרו פה, בבית הזה, בשנת 2018, והיה ראוי לשמוע אותן או בימי הביניים החשוכים או בישראל של שנות ה-50.

יחיאל חיליק בר: עומד פה שר ומדבר בשם השרה לשוויון חברתי, השרה גילה גמליאל, ואומר – אני מצטט – לנשים: תפסיקו עם ההתבכיינות.

יחיאל חיליק בר: בהתבכיינות שלכן לא תשיגו דבר.

אופיר אקוניס: פה – – –

יחיאל חיליק בר: שר בממשלת ישראל.

יחיאל חיליק בר: עכשיו תקשיבי, יושב פה פריבילג תל אביבי עם אותן תשובות שנתנו גם למזרחים בשנות ה-50 – תפסיקו להתבכיין – עושה את אותו דבר לנשים ב-2018.

יחיאל חיליק בר: ואת, גברתי היושבת-ראש, שאני מעריך, אומרת שזה בסך הכול דיון על מעמד האישה.

יחיאל חיליק בר: הדיון הזה בייש את הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אופיר אקוניס, אני מכבד אותך – או מאוד כיבדתי עד עכשיו; אני מציע לך לעלות עכשיו לדוכן ולהתנצל בשמך ובשם המפלגה שלך על השפלת הנשים פה, על הקטנתן ועל קריאה לנשים בישראל 2018 – גיבורות שמנהלות את המדינה הזאת – חבורה של בכייניות.

יחיאל חיליק בר: תעלה ותתנצל.

יחיאל חיליק בר: בושה וחרפה.

עיסאווי פריג': תתנצל.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיליק בר.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני רוצה – – –

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, אני לא אמשיך עד שאתם תירגעו.

עיסאווי פריג': תתנצל.

טלי פלוסקוב: יש עוד בקשה להבעת דעה.

יחיאל חיליק בר: תעלה ותתנצל.

יחיאל חיליק בר: בשבילך, לא בשבילנו.

יחיאל חיליק בר: תתנצל.

טלי פלוסקוב: לפני שהשר עולה, חבר הכנסת חיליק בר – – –

עיסאווי פריג': תעלה ותתנצל.

טלי פלוסקוב: לפני שהשר העולה, רבותיי, אם השר יחליט לעלות, מה שאני רציתי להגיד, בכל אופן – האשמתם אותי שאמרתי "רק"; אני אומרת דבר אחד – – –

יחיאל חיליק בר: זה מה שאמרת.

עליזה לביא: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עליזה לביא, תני שנייה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עליזה לביא, מה שאני אמרתי זה שהיום הזה היה צריך להיות חג לנשים.

טלי פלוסקוב: חג.

יחיאל חיליק בר: אני מסכים, אבל זה לא מה שאמרת.

טלי פלוסקוב: מה שעשיתם פה, הפכתם את זה למשהו אחר.

לאה פדידה: – – –

טלי פלוסקוב: לא, אני לא מאשימה מישהו קונקרטי.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני מבינה, אני איתכם, בסדר?

טלי פלוסקוב: לכן, פשוט הבהרתי את עצמי, זה הכול.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת, רגע, יש עוד בקשה מחבר הכנסת – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: לא, דקה בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש בקשה מחבר הכנסת מאיר כהן להבעת דעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אני מחכה.

טלי פלוסקוב: אתה רוצה – – –

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: רגע, לא עכשיו.

טלי פלוסקוב: לא עכשיו, אדוני השר.

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: נתתי זכות דיבור למאיר כהן, ואחריו אתה תקבל.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני חושב שזה רגע שקצת עוברים את הגבול.

מאיר כהן: יום מעמד האישה, כמו שאמרת, גברתי, הוא יום חג.

טלי פלוסקוב: נכון.

מאיר כהן: ויש כאן באמת רצון טוב של כולם לדון בנושא הזה, וחבל שדברים יצאו מהקשרם.

מאיר כהן: אני מציע – א.

מאיר כהן: אני מצטרף לחבריי ולחברותיי שמלינים על כך שאין שרה.

מאיר כהן: אני מכבד את השר.

מאיר כהן: זה בסדר גמור.

מאיר כהן: יחד עם זה – –

טלי פלוסקוב: כולנו מסכימים עם זה.

מאיר כהן: – – מן הראוי ששרה הייתה מגיעה – –

טלי פלוסקוב: כן.

מאיר כהן: – – ואני אבקש מיושב-ראש הכנסת לחייב שבימים כאלה שרה תהיה, ולא לשלוח את השר, ואני מעריך את השר ואין לי שום דבר נגדו.

מאיר כהן: אני מאוד מבקש, כדי לא לגמור את היום הזה בטעם רע, ובטעם של קואליציה ואופוזיציה, כי אין פה אופוזיציה או קואליציה, אנחנו מאוד מכבדים את העבודה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואת הנחישות שלה, והיא לא בדיוק מהמפלגה שלי, אבל צריך לתת לה כבוד ולכל מי שיזם את החוק.

מאיר כהן: ואני מאוד מבקש ממך, אדוני השר, אם הובנת לא נכון, או כוונותיך לא היו רצויות, אנא, עלה, תבהיר את הדברים כדי שזה יהיה באמת יום חגיגי.

טלי פלוסקוב: בהחלט.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני השר, אני מבינה שבטח אתה רוצה להשיב ואני מקווה מאוד שבאמת תסביר – – – כן, אדוני השר.

אופיר אקוניס: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

אופיר אקוניס: ובכן, אני מסכים עם חבר הכנסת כהן שזה יום חג ויום חשוב, ואני ציינתי את 8 במרס כיום חשוב מאוד גם בתולדות המדינה, וגם בקהילייה הבין-לאומית, שהחליטה לציין את 8 במרס כיום האישה הבין-לאומי.

אופיר אקוניס: אני אחזור, אפשר לראות את זה בהקלטות של ערוץ הכנסת, אפשר לקרוא בפרוטוקול.

יחיאל חיליק בר: לא כדאי לראות.

אופיר אקוניס: אתה מפריע לי.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אתה מפריע לי.

אופיר אקוניס: אני נתתי דוגמה, כמה דוגמאות, לכמה מנהיגות במאה ה-20 – הרוב, אגב, מהחצי השני, חבר הכנסת כהן, של המאה ה-20 – ששינו באופן מהותי, לא על בסיס ההגדרה שלהן כאישה או גבר, אלא על בסיס העמדות שלהן, מדינות שלמות – בריטניה, טורקיה, ישראל – כן, כמו הגברת מאיר, וכדומה.

אופיר אקוניס: הזכרתי שהייתה יושבת-ראש לבית הזה, נדמה לי בכנסת השבע עשרה, חברת הכנסת דליה איציק, וכדומה וכדומה.

עליזה לביא: תגיד מה אתה מאחל לבנות שלך – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת לביא, זו הייתה דוגמה, היו דוגמאות למנהיגות גדולות מאוד, ואני – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: – – חבר הכנסת בר, לא חוזר בי במילה על השקפת עולמי כלפי אותן נשים.

יחיאל חיליק בר: על הבכיינות?

יחיאל חיליק בר: על הבכיינות – – –

אופיר אקוניס: עכשיו אני אענה לך.

יחיאל חיליק בר: תענה לי למה אמרת "תפסיקו להתבכיין" ו"בבכיינות לא תשיגו הישגים".

עליזה לביא: – – – האחות שלך ואימא שלך.

אופיר אקוניס: עכשיו, נראה לי, חבר הכנסת טיבי, לא היית פה – אבל אמרת לי משהו כשירדתי – נדמה לי שמה שהצית את הלהבות היה הזכרת שמה של שגרירת ארצות הברית באו"ם – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: כן, כן.

אופיר אקוניס: בדיוק ככה.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: בואי, את רוצה לראות את זה, בהקלטה?

אופיר אקוניס: את קמת ויצאת, אני הייתי פה – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: – – את קמת ויצאת כאשר שיבחתי את ניקי היילי כמנהיגה אמיצה, זו עובדה.

אופיר אקוניס: ידידיי – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אחמד טיבי: אקוניס, אקוניס.

אחמד טיבי: אני אמרתי לך – הזכרת את המילה "בכיינות".

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: אתה הערת – – –

אחמד טיבי: אמרתי לך – – – את המילה "בכיינות".

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת פדידה.

אופיר אקוניס: ידידיי, תמתינו בסבלנות, מה אתם קופצים פה?

קריאה: תתנצל, זו לא בושה.

אופיר אקוניס: מה אתם קופצים?

אופיר אקוניס: אתם הרי לא מסוגלים להקשיב.

אופיר אקוניס: גברתי, בלי קשר לעניין המגדרי של נשים וגברים, ישנה תחושה שחבריי מהסיעות, בעיקר מסיעות השמאל – אין להם היכולת להקשיב – – –

חיים ילין: מה הקשר?

חיים ילין: תגיד לי מה הקשר.

חיים ילין: מה הקשר?

עליזה לביא: מה הקשר – – –

אופיר אקוניס: הם מתחילים לצעוק.

אופיר אקוניס: תנו לסיים משפט.

אופיר אקוניס: תמתינו בסבלנות.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: תמתינו בסבלנות, עד שאני אסיים תזה.

אופיר אקוניס: תמתינו, מה אתם צווחים ככרוכיות?

עליזה לביא: מה זה?

אופיר אקוניס: זה זה.

אופיר אקוניס: ובכן, זה מה שהצית את המהומה, השם של ניקי היילי.

אופיר אקוניס: ועכשיו, כאשר חברת הכנסת – – –

קריאה: אמרת – – –

אופיר אקוניס: אני מסביר בדיוק, חבר הכנסת טיבי, מה היה במליאה בשעה האחרונה.

אופיר אקוניס: נהפוך הוא.

אופיר אקוניס: אני אמרתי ששורת הנשים הללו שהוזכרו, כל המנהיגות לשעבר והמנהיגות בהווה שהן עכשיו בתפקיד, הן לא – חברת הכנסת לביא, אולי תקשיבי, אחר כך הרי תלכי לתקשורת ותגידי: השר אמר – – –

עליזה לביא: הכול מצולם, אדוני.

עליזה לביא: הכול מצולם.

אופיר אקוניס: ותגידי: השר אמר, ותוציאי, ותכניסי מילים לפה שלי, ויהיו כותרות שגויות.

עליזה לביא: – – –

אופיר אקוניס: אני אמרתי, גם לחברת הכנסת פדידה, שהנשים הללו שהזכרתי היו מנהיגות גדולות מכיוון שהן עשו דברים גדולים ולא התבכיינו.

לאה פדידה: אמרת לי: תפסיקו להתבכיין, תתקדמו.

אופיר אקוניס: עכשיו, אני אגיד לך, חברת הכנסת פדידה, אני אשיב לך.

עיסאווי פריג': אופיר, בערבית אומרים – – –

אופיר אקוניס: אני אמרתי – – –

עיסאווי פריג': – – – ובמרוקאית – – – זה מה שאתה.

אופיר אקוניס: אני לא יודע על מה אתה מדבר, אבל אני, לחבר הכנסת רז, כי לא שמעתי את הבדיחה, את ההומור המתפרץ שלך, אני אמרתי שישראל נתנה זכות בחירה לכולם, על פי מגילת העצמאות, בלי הבדל דת, גזע ומין ב-1948 – –

מוסי רז: – – –

אופיר אקוניס: – – ובתוכה היו גברים ונשים – –

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אנחנו רוצים להמשיך בסדר-היום, אז נא לסכם.

אופיר אקוניס: – – יהודים וערבים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר.

אחמד טיבי: אנא ממך.

אחמד טיבי: אם – – –

טלי פלוסקוב: – – –

אופיר אקוניס: זו לא מסיבת עיתונאים, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: תני לי לדבר איתו – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טיבי, אתה לא יכול לנהל פה דיון, דו-שיח.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: מותר לי לפנות לשר.

יחיאל חיליק בר: – – – לבכיינות.

יחיאל חיליק בר: הוא לא ענה לבכיינות.

טלי פלוסקוב: הוא כבר השיב לכם.

יחיאל חיליק בר: – – –

אחמד טיבי: הוא פנה אליי שלוש פעמים.

אחמד טיבי: פעם אחת – – –

אופיר אקוניס: אני אענה עד הסוף, חבר הכנסת טיבי.

אופיר אקוניס: ולך אני אמרתי, חברת הכנסת פדידה, כאשר התחלת להוציא, כאשר החלה המהומה פה, בצד הזה – אגב, הכול מצולם ומתועד – אמרתי, כאשר התחילה המהומה, שאת קוראת לאנשים לצאת.

אופיר אקוניס: מדוע – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – משום שהשקפת העולם שלי, שבאה לידי ביטוי בדברים שלי, שדיברה, חבר הכנסת בר, על נשים מנהיגות, ואחת מהן היא מנהיגה היסטורית של המפלגה שלך, לא שלי, אז חברת הכנסת פדידה החליטה שלא מתאים, שצריך לצאת.

אופיר אקוניס: ואז אני אמרתי שהנשים הללו, חבר הכנסת טיבי, שאני נקבתי בשמותיהן – אני אמרתי שהן בנו את המנהיגות שלהן דרך תפיסות העולם, העוצמות שלהן, ולא דרך ההתבכיינות.

אחמד טיבי: – – – להיות עד מדינה.

אופיר אקוניס: ועכשיו לסיום.

אופיר אקוניס: ולסיום, ולסיום.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: שמעת מה אמרתי?

אופיר אקוניס: ולסיום.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת פדידה, חברת הכנסת לביא, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חברת הכנסת רחל עזריה, שאינה נמצאת פה, חבר הכנסת בר, חברות וחברי הכנסת, אם מישהי או מישהו בדיון הזה נפגע מדבריי, אני מתנצל.

אופיר אקוניס: לא הייתה שום כוונה לפגוע.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': יפה.

יהודה גליק: – – –

אופיר אקוניס: הייתה כוונה להעביר תפיסת עולם.

אופיר אקוניס: אם איננה מוצאת חן בעיניכם, אל תצביעו בשבילי.

לאה פדידה: עכשיו אתה – – –

אופיר אקוניס: אל תצביעו בשבילי.

אופיר אקוניס: אם תפיסת העולם שלי תומכת – יצביעו בשבילי.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אקוניס.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כרגע יש הצעה להעביר את הדיון לוועדה לקידום מעמד האישה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 16 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 16 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר להמשך הדיון – אגב, השר הצביע בעד, גם, אני רואה.

טלי פלוסקוב: המשך הדיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה, בכל אופן, להגיד משפט לסיכום.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו לקראת יום האישה הבין-לאומי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה מכאן לברך את כל הנשים המדהימות לקראת החג, לאחל להן בריאות, הצלחה, להתקדם כמה שאפשר, לחלום ולהגשים את החלומות שלהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים לנושא הבא.

טלי פלוסקוב: הודעה לחבר הכנסת יואב בן צור בשם יושב-ראש ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: ללא הצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

): גברתי היושבת-בראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, בשם יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת מיקי זוהר: ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק המאבק בטרור (תיקון מס' 3), התשע"ח–2018 – מ/10201 – לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: ציון היום הלאומי למדע

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום הבאות, מס' 9668, 9669 ו-9670, בנושא: ציון היום הלאומי למדע.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את הדיון לכבוד ציון היום הלאומי למדע, שלכבודו גם נערכו ישיבות מיוחדות בוועדות הכנסת השונות במהלך היום.

טלי פלוסקוב: מאז ומתמיד העמיד העם היהודי את רכישת הידע וההשכלה במעלה הפירמידה הערכית.

טלי פלוסקוב: מבחינתנו ידע אף פעם לא היה שווה רק כוח, אלא היה עדות לאישיות מפותחת ואפילו לקרבת אלוהים.

טלי פלוסקוב: לא לחינם הרמב"ם, מגדולי המשכילים של תקופתו, בחר למקם את ספר המדע בתחילת משנה תורה.

טלי פלוסקוב: אומנם באלפיים שנות הגלות, כאשר התנתקנו מהארץ ומהחיבור הישיר לחיי המעשה, התנתקנו גם מהמדע.

טלי פלוסקוב: דורות על גבי דורות נמנעו רוב היהודים מחקר הפיזיקה והביולוגיה והחליפו את המעבדה בבית המדרש.

טלי פלוסקוב: החזרה שלנו לארץ ישראל, לחיי ריבונות במדינה עצמאית, החזירה את התמונה למקומה.

טלי פלוסקוב: היום אנחנו יכולים להתגאות שיש לנו חלק בפיתוחים מדעיים וטכנולוגיים שתורמים תרומה אדירה להתפתחות האנושות ולתיקון עולם.

טלי פלוסקוב: המדענים הישראלים שחובשים היום את ספסלי המעבדות בכל רחבי הארץ אחראים לחידושים רפואיים מתקדמים, ליצירת פתרונות טכנולוגיים בתחום המזון והחקלאות, וכמובן, גם לפיתוח אמצעי הגנה משוכללים, שמבצרים את ביטחון ישראל.

טלי פלוסקוב: הפילוסוף היווני אריסטו הסביר באחד מספריו את ההבדל בין סופר למשורר.

טלי פלוסקוב: הסופר, כך טען, יודע לתאר היטב מה יש, אך המשורר עדיף עליו – הוא יודע לתאר גם מה יכול להיות.

טלי פלוסקוב: זו הבחנה מצוינת שאפשר להוסיף לה צלע שלישית, המדען: הוא לא מסתפק רק בתיאור העתיד, מה שיכול להיות, אלא מממש אותו הלכה למעשה.

טלי פלוסקוב: מדינת ישראל תמשיך להשקיע במדענים, תמשיך לתמוך בהשכלה ובצבירת ידע ותמשיך לעודד את הילדים והילדות שלנו לא רק לדמיין את העתיד אלא גם לסרטט ולייצר אותו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים בהצעות לסדר-היום – חבר הכנסת אורי מקלב, שהוא גם יושב-ראש ועדת המדע שלנו, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת סאלח סעד, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: אדוני, חמש דקות לרשותך, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, מכובדי שר המדע והטכנולוגיה, אתה חלק מהשמחה פה היום, לא רק כשר תורן אלא כשר שבאמת יש לו חלק נכבד – גם בפעולתך כשר וגם בשיתוף הפעולה עם ועדת המדע והטכנולוגיה.

אורי מקלב: אני חושב שזו דוגמה לשיתוף הפעולה ולממשקים הקבועים שלנו.

אורי מקלב: מכיוון שהיום זה היום הלאומי למדע, אני רוצה לציין: היה יום האישה הבין-לאומי, ואנחנו מדברים על יום המדע הלאומי, אנחנו חוגגים בעצמנו – באמת צריך לציין פה ולהודות למזכירות הכנסת וליושב-ראש הכנסת, שהיו שותפים ונענו לפנייה שלנו, של ועדת המדע והטכנולוגיה, לציין יום מיוחד בכנסת, שמתפרס על פני עוד שבוע, עד 14 במרס.

אורי מקלב: זאת באמת הזדמנות נאותה להודות למנהלת, גב' ענת לוי, שיושבת איתנו.

אורי מקלב: מנהלת מאוד ותיקה, שהיא המניע של הרבה דברים, אבל ודאי של היום הזה.

אורי מקלב: זו מסורת של 18 שנה, 18 שנה ברצף, וזה כבר נהפך למשהו קבוע, עד כדי כך – לחוק.

אורי מקלב: גב' ענת לוי, מנהלת ועדת המדע, כבר עובדת בכנסת 40 שנה, וזאת השנה האחרונה שאת מארגנת לנו את יום המדע.

אורי מקלב: גב' ענת לוי יוצאת לגמלאות, עדיין צעירה מאוד אבל אחרי 40 שנה.

אורי מקלב: אבל נמשיך את המסורת הזאת ביחד ואת הפעילות המיוחדת שלך להצלחת היום הזה, כמו לעוד הרבה דברים אחרים.

אורי מקלב: וגם להודות, ואם אני כבר בפרק ההודאה – לציין את היום, 40 שנה, אי-אפשר בבת-אחת, בשני רגעים או ברגע – אבל באופן כללי, ביום הזה צריכים להודות גם לכל צוות הוועדה, שהם איילת חקמיאן, ראש תחום פרלמנטרי; נעמי ברוך, שהיא בחופשת לידה, אבל כמובן היא התחילה עוד לפני שהיא יצאה, ואנחנו באמת מאחלים לה מזל טוב; וממלאת המקום, מרים הלל.

אורי מקלב: ומה שחשוב מאוד – לאייל לב-ארי, שהוא היועץ המשפטי של הוועדה, ורועי וגולדשמידט, שהוא עוזר המחקר שלנו, ויעקב אליאך, שהוא הדובר שלנו.

אורי מקלב: אנחנו רואים את היום הזה, והוא ייגמר בשבוע הבא בטקס הענקת פרסים לצעירים בתחרות מדענים ומפתחים צעירים, טקס רב-רושם, מרשים מאוד.

אורי מקלב: רואים בו בנים ובנות צעירים שזוכים בפרסים יוקרתיים על פיתוחים מיוחדים שהם עושים, שחלקם הופכים למחקרים.

אורי מקלב: הפיתוחים האלה הם פיתוחים יישומיים, וחברות גדולות, חברות הייטק וחברות אחרות, מתעניינות בפיתוחים שלהם.

אורי מקלב: כך שאנחנו יודעים שזה בא לבטא פעילות של שנה שלמה בנושא המדע.

אורי מקלב: היום קיימנו שני דיונים.

אורי מקלב: למשל, נביא דוגמה מהיום בלבד – קיימנו שלושה דיונים, בוועדת המשנה אחד, אבל היו שני דיונים.

אורי מקלב: באחד הייתה פתיחת התערוכה חלון קדמי – תערוכה מאוד מיוחדת שנעשתה בשיתוף וביוזמה של הקרן לחינוך ארצות הברית-ישראל, שנותנת היום מלגות להרבה מדענים, שהגיעו עד פרסי נובל ופרסי ישראל; עשרות ומאות חוקרים מיוחדים שמציינים אותם הם בזכות הקרן הזו.

אורי מקלב: אנחנו נכנסנו לחדר העבודה שלהם, למעבדות שלהם, לראות את החומרים שהם יוצרים, לפעמים זה משהו שמחזיקים ביד, חופן, משהו כזה קטן, דברים קטנים שעושים מהפכות בין-לאומיות.

אורי מקלב: בסופו של דבר גם קיימנו דיון שבא ומציף את הבעיה ואת המיקום היום של המדע במדינת ישראל.

אורי מקלב: המצב הוא לא פשוט.

אורי מקלב: הוא לא פשוט מהרבה הרבה היבטים.

אורי מקלב: יש להם, ודאי ודאי, כמו להרבה דברים, קשיים תקציביים, אבל הקשיים התקציביים האלה מביאים לכך שבורחים לנו מוחות.

אורי מקלב: אנשים לא ממשיכים פה, אנשים לא רוצים להמשיך במחקר, אין להם את היכולות לעשות את זה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שעדיין אין גוף מתכלל במדינה שבא ואומר איפה אנחנו צריכים להיות, מה אנחנו צריכים, האם יש מיקוד בתחום מחקר, ההבדל בין מחקר יישומי – או גם לתת למחקר בסיסי, שבעקבות כך מביא גם מחקרים יישומיים.

אורי מקלב: היום נותנים את הדגש דווקא יותר על תחום התעשייה ולא על האקדמיה, וצריך לשלב ביניהם.

אורי מקלב: אין גורם – מרכזים, כמו שקיים במקום אחר.

אורי מקלב: את כל זה אמרתי לכם ממש על קצה המזלג, מכיוון שיש הרבה מה לעשות.

אורי מקלב: יש פערים גדולים מאוד בין היכולות, בין ההון האנושי שיש לנו – שאין כמוהו, ודאי למדינה בסדר גודל קטן כמונו – לבין מה שאנחנו יכולים והתקציבים שאנחנו יכולים.

אורי מקלב: 70%–80% מהידע שלנו, מהיכולות שלנו, הולכים ומתפוגגים בגלל שאין מי שייתן את זה, מי שיתכלל את זה ומי שבאמת יעביר את זה וייתן את המשאבים המתאימים.

אורי מקלב: אני רוצה לסיום להגיד עוד משהו אחד.

אורי מקלב: חלק ממכוני המחקר שלנו הוא, מה שכולנו יודעים, מכון וולקני.

אורי מקלב: הוא גם מייצג מכון מחקר יישומי בעל שם עולמי, עם תועלות מאוד גדולות, עם מבחן תוצאות מרשים ביותר, והוא נמצא בקשיים – על מה?

אורי מקלב: קשיים שאנחנו מקשים עליהם.

אורי מקלב: היום, כשהוא נמצא במצב שהוא קיבל תרומה של 20 מיליון שקל עבור פיתוח חווה חקלאית ענקית בצפון, של כמה מאות דונם, משרד החקלאות לא מאשר לו את זה בגלל שיקולים כאלה ואחרים: אולי נעביר, ואין קשר, דברים כאלה.

אורי מקלב: וסד הזמן – הקרן בארצות הברית לא תיתן את ההלוואה הזאת, היא תבטל את מתן המענק הזה של 20 מיליון שקל.

אורי מקלב: אני קורא פה, ביום הזה, לשר החקלאות, לקחת – בכלל את העניין של מכון וולקני, שהיום סופג קיצוץ של עשרות אחוזים בתקציבו, והוא לא יכול לעמוד בזה – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: והתוספת של התרומה – אני קורא לשר החקלאות ביום הזה לדעת ולקחת: את החשבונות לא לעשות על חשבון מכון וולקני; לתת להם את מה שמגיע להם, באמת לייצר את האפשרות שהוא יוכל להמשיך לפעול.

אורי מקלב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, אדוני, לרשותך.

סאלח סעד: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סאלח סעד: איפה שר המדע?

טלי פלוסקוב: הוא כאן.

סאלח סעד: אה, אוקיי.

סאלח סעד: אדוני השר, אני מבקש לברך על היום המיוחד הזה, יום המדע הישראלי, את המדענים הישראלים על הישגיהם בתחומי המדע והטכנולוגיה, שהם משמעותיים ובעלי חשיבות כלל-עולמית.

סאלח סעד: אני גאה במדינה שלי ובאזרחי מדינת ישראל, שמפתחים, מגלים, יוזמים וממציאים בכל פעם מחדש את הגלגל באמצעות פיתוחים ישראליים מקוריים מבריקים, ומשפיעים על כל העולם.

סאלח סעד: אתם אלה שהופכים את המדינה הקטנה שלנו למעצמת הייטק, המציבה את ישראל בחזית החדשנות הטכנולוגית העולמית.

סאלח סעד: לפי דוח מצב המדע בישראל 2016, ישראל מדורגת במדדי איכות בין 20 המקומות הראשונים ב-23 מתוך 26 תחומים עיקריים: מדעי המחשב – מקום רביעי, מדעי החומרים – מקום עשירי, כימיה – מקום 11, פיזיקה – מקום 13, ביוכימיה, גנטיקה וביולוגיה – מקום 14.

סאלח סעד: פשוט גאווה ישראלית.

סאלח סעד: ועוד כמה מילים לגבי הדור הצעיר שגדל פה.

סאלח סעד: מדובר בדור מזן אחר, כזה שנולד לעולם טכנולוגי, משודרג ודינמי.

סאלח סעד: דינמי יותר.

סאלח סעד: כל המכלול הזה גרם להם לפרוץ גבולות ולהוביל בחדשנות.

סאלח סעד: הם הפכו לדור יצירתי יותר, מקורי יותר וטוב יותר, ומתפקדים כשגרירים הטובים ביותר שלנו, המייצגים את מדינת ישראל בכבוד רב, ומהווים תרומה אדירה לעשייה הישראלית בתחום המדע והטכנולוגיה, ויוצרים שיתופי פעולה בין-לאומיים אשר שמים אותנו במרכז השיח המדעי טכנולוגי.

סאלח סעד: אבל תרשו לי לרגע להשוויץ, מה לעשות, ולשתף אתכם במשהו שאני מאד גאה בו, כמו שרק אב גאה יכול להתגאות בילדיו.

סאלח סעד: לא מזמן נודע לי שהשנה הנוכחית תלמידי המגזר הדרוזי כובשים עוד פסגה.

סאלח סעד: בנוסף להצטיינות – תלמידי המגזר בדירוג הזכאות לבגרות, הצטיינות בתחומי המתמטיקה והמדעים – ישנו גידול עצום בקרב בני נוער דרוזים בגילאי 14–17 הפונים בשנה האחרונה ללימודי סייבר.

סאלח סעד: בארבע השנים האחרונות זינק מספר הצעירים הדרוזים הלומדים את המקצוע פי חמישה.

סאלח סעד: יש להם רצון להשתלב בהמשך בתעשיית ההייטק הישראלית.

סאלח סעד: הם לומדים, משקיעים ומצטיינים במטרה להתגייס ליחידות הסייבר והטכנולוגיה של חיל המודיעין.

סאלח סעד: פשוט גאווה ישראלית.

סאלח סעד: מפה אני קורא לך, ידידי השר אופיר אקוניס, להשקיע בפריפריה ולאפשר לתושבי הצפון והדרום להתמודד כשווים בין שווים על התפקידים הנחשקים ביותר בתחום, לטפח אותם ולהעניק להם את הכלים הראויים להשתלבות ביחידות הטכנולוגיות בצבא ובתעשיית ההייטק בישראל.

סאלח סעד: יש לנו על מי לסמוך, בואו ביחד רק ניתן להם את הזדמנות להצליח.

סאלח סעד: ביחד נוכל לשנות את פניה של ארץ ישראל היפה במדע והטכנולוגיה.

סאלח סעד: תודה על ההקשבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת סאלח סעד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אני רואה שכל הצוות של ועדת המדע נמצא כאן:

טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לכם על העבודה הנפלאה שאתם עושים, תודה רבה, להצטרף לכל התודות שהיו פה, תודה.

חיים ילין: כבוד היושבת בראש, כבוד שר המדע – שר המדע, יש את פלאי הטכנולוגיה, יש לנו מדע אבל שר המדע לא איתנו; זה היום שלך, שר המדע, שב פה ותכבד אותנו עם הנוכחות שלך – יו"ר ועדת המדע אורי מקלב, ענת – אין מילים, והצוות של ועדת המדע.

חיים ילין: אני יודע, כבוד השר, להיות עם ראש מורם, לא להתבכיין, ולהרעיף עליך שבחים על מה שאתה עושה כשר המדע, אני אומר לך את הדברים; אחד הדברים החשובים שלנו כבני אדם זה לעשות הפרדות, ואני יודע לעשות הפרדות.

חיים ילין: העלית את תקציב המדע, ראינו את זה, ואני חושב שאתה מוביל או שם תשתית, ובסופו של דבר, כולנו יודעים, החיבור בין מדע לבין הביטחון של המדינה בעצם הולך בקו ישר, ואתה, במדיניות הזאת – אין ספק שאתה מוביל.

חיים ילין: "רק האינדיבידואל יכול לחשוב, ובכך ליצור ערכים חדשים עבור החברה.

חיים ילין: יותר מכך, אפילו לייסד קנה מידה מוסרי, שאליו יותאמו חיי הקהילה.

חיים ילין: ללא אישים יצירתיים, החושבים ושופטים בצורה עצמאית, התפתחות החברה כלפי מעלה תהיה בלתי נתפסת, כמו התפתחותו של היחיד ללא הקרקע המזינה של הקהילה.

חיים ילין: בריאותה של החברה, אם כך, תלויה בעצמאות היחידים המרכיבים אותה".

חיים ילין: הקטע הזה נאמר על ידי אבי הפיזיקאים בכל הזמנים אלברט איינשטיין.

חיים ילין: היום אנחנו מציינים את יום המדע בכנסת.

חיים ילין: חשיבות המדע בחיינו היא לא פחות מחשיבות עליונה, עוד מימי ראשית מדינת ישראל, שבהם קמה המועצה המדעית לישראל בהוראתו של דוד בן-גוריון, ובהמשך בניית הטכניון בחיפה והאוניברסיטה העברית בירושלים, שהכשירו דורות של אנשי מדע וטכנולוגיה.

חיים ילין: בשנים האחרונות אנחנו עדים במיוחד להתפתחותו המואצת של תחום ההייטק כחלק מעולם המדע.

חיים ילין: מדינת ישראל מובילה אותו ביד רמה.

חיים ילין: פיתוחים חסרי תקדים, המצאות מעוררות השראה ודמיון מפותח.

חיים ילין: הכול מתנקז לכדי דבר אחד: חינוך ילדינו.

חיים ילין: אנחנו מוכרחים לתת לילדים שלנו, דור העתיד במדע, את הכלים הנכונים כדי לרכוש את אהבתם למדע, את החינוך למדע ואת העצמאות שלהם לפתח את הכישורים שלהם.

חיים ילין: אנחנו מוכרחים לגרום להם לשנות את התפיסה.

חיים ילין: שינוי כזה יכול להתרחש רק באמצעות שינויים בבית הספר ובדרך הלמידה.

חיים ילין: במקום כיתות סגורות ומרדימות, יציאה וחקירה של מרחב החוץ.

חיים ילין: במקום כתיבה על הלוח, שיטות של למידה דרך משחק.

חיים ילין: באמצעות פיתוח הדמיון שלהם נוכל להבטיח כי יצר החקירה יתעורר בהם וילווה אותם כל החיים.

חיים ילין: זאת הדרך שבה הם יוכלו ללמוד וירצו לתרום לקהילה.

חיים ילין: אני פותח וסוגר סוגריים, כבוד השר: התוכנית שלך להביא את המדע לכמה שיותר ילדים ובני נוער מתלבשת בדיוק בנקודה שאני אמרתי.

חיים ילין: הצעת החוק שלי בנושא יום המדע קוראת להפוך את היום הזה ליום לאומי.

חיים ילין: ופה צריך להגיד מילה טובה – איפה אורי, למה אורי לא פה?

אופיר אקוניס: הוא היה צריך לפתור איזשהו משבר קואליציוני קטן.

חיים ילין: תדעו לכם, כשמדברים על מדע ומדברים במיוחד על ענווה, אתם יכולים לקחת את אורי כדוגמה.

חיים ילין: אורי מקלב, שהיה יכול לקחת את יום המדע כאיש הקואליציה ולהעביר אותו, העביר אותו אליי כאיש אופוזיציה וביקש ממני להעביר את זה בחקיקה פרטית, ועל זה אני מודה לו.

חיים ילין: להפוך את היום הזה, את יום המדע, ליום לאומי, לא רק בכנסת, אלא בבתי הספר, בצבא, בגנים, בתוך הקהילות ומחוצה להן.

חיים ילין: יום המדע לא צריך להיות עוד יום, אלא יום חג למדע המתפתח במדינת ישראל.

חיים ילין: פתחתי את דבריי בציטוט של איינשטיין.

חיים ילין: בדברים שהוא אמר הוא בחר לשים דגש על הקשר בין הפרט לכלל.

חיים ילין: ביהדות ידוע לנו שקיימות תמיד מחשבות על הפרט ועל הכלל היכן נכון לשים את הדגש.

חיים ילין: על כך אומר איינשטיין: כאשר אנחנו כחברה נצליח לתת לאינדיבידואל לפתח את הדמיון והיצירה, נוכל לגרום לו לתרום לקהילה כולה.

חיים ילין: אנחנו חייבים לעשות זאת למען הדורות הבאים, ובפרט למען דור ההמשך של המדע במדינת ישראל.

חיים ילין: זאת הדרך שלנו להוביל ולהצטיין.

חיים ילין: יום המדע שמח לכל בית ישראל, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: ישיב שר המדע והטכנולוגיה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, זאת גאווה גדולה להיות שר המדע והטכנולוגיה של מעצמה כמו ישראל – מעצמה של מדע, טכנולוגיה וחדשנות.

אופיר אקוניס: מדינה שהגיעה להישגים כבירים ביחס לגודלה של המדינה, לכמות האוכלוסייה שלה – יכולות שמפארות או יכולות לפאר כל מדינה גדולה מאיתנו, ורוב מדינות העולם, כידוע לך גברתי היושבת-ראש, כמעט רוב מוחץ, הן גדולות מאיתנו.

אופיר אקוניס: היסטוריה של 100 שנה, שבה לצד ההתיישבות והבנייה החליטו ראשי הציונות להשקיע גם במדע.

אופיר אקוניס: אני לא מתכוון להיכנס לוויכוח בין האוניברסיטה העברית לבין הטכניון מי היה ראשון – הם, שניהם, מאוד חשובים.

אופיר אקוניס: הם היו במידה רבה מאוד פורצי הדרך ואחריהם באו עוד עשרות מוסדות: מוסדות מחקר, אוניברסיטאות, מרכזי מחקר ופיתוח, שמעמידים את ישראל היום, גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת סאלח סעד, במצב שבו מדינות העולם מביטות בהשתאות, בהערצה ובתשוקה במדינת ישראל, ביכולות שלה.

אופיר אקוניס: אני חזרתי הלילה מביקור היסטורי של שר מדע בברזיל ובארגנטינה.

אופיר אקוניס: בתוך שבוע אחד נחתמו שני הסכמים.

אופיר אקוניס: שניים, שני הסכמים.

אופיר אקוניס: נחתמו.

אופיר אקוניס: לא דיברתי – עשיתי, לא אמרתי – חתמתי, בשמה של המדינה, כמובן בשם הממשלה ומשרד המדע, על שני הסכמים חשובים.

אופיר אקוניס: אני מייד אתייחס לקשרים הבין-לאומיים שלנו, אבל אני רוצה להתחיל דווקא מהרגל הראשונה של המדיניות שקבעתי כשר המדע והטכנולוגיה.

אופיר אקוניס: המדיניות הזאת היא הנגשה – אתה התייחסת, השתמשת במילה פריפריה, טוב אמרת, וגם השתמשת במשפט חביב עליי: לתת את ההזדמנות השווה לכולם להיות שווים.

אופיר אקוניס: וזאת תמצית המדיניות שלי כשר מדע.

אופיר אקוניס: ועדת המדע והטכנולוגיה שמעה את סקירתי, נדמה לי שזה שיא של כל הזמנים בסקירות של שר מדע לוועדה המפקחת עליו – היא ועדת המדע והטכנולוגיה בראשות חבר הכנסת מקלב.

אופיר אקוניס: גם חבר הכנסת טיבי, בוועדה מיוחדת לפני כחודש, שמע על השקעות שיא גם במגזר הערבי, בפריפריה הגיאוגרפית, בפריפריה החברתית שקיימת גם בערים גדולות.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת תומא סלימאן שמעה על ההשקעות לנשים.

אופיר אקוניס: היא לא שומעת עכשיו, היא בשיחת טלפון, אבל זה בסדר.

אופיר אקוניס: חלק מהטכנולוגיה – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: שמעה.

חיים ילין: אישה – היא שומעת והיא יכולה לעשות שני דברים.

עאידה תומא סלימאן: אישה יכולה – – –

אופיר אקוניס: יכולה שני דברים ביחד.

חיים ילין: כן.

אופיר אקוניס: אז שמעת על השקעות השיא, כמובן: גם במגזר הערבי, גם לנשים, בתוכניות מפוארות למדעניות העתיד שבהן אנחנו מתמקדים בנערות בכיתות ט' עד י"ב בכל המגזרים: המגזר החרדי, המגזר הערבי, כמובן בתיכונים הכלליים – הצלחה אדירה.

אופיר אקוניס: אנחנו נגיע למספרים שלא נראו, חבר הכנסת סאלח סעד, בהיסטוריה של מדינת ישראל בתוכנית הזאת.

אופיר אקוניס: השקנו את סל המדע.

אופיר אקוניס: בעצם, בתוכנית הזאת אנחנו נותנים לעיריות, לרשויות המקומיות עצמן, לקבוע באילו תחומים של מדע הן רוצות להשקיע: רובוטיקה, סייבר, מדעים מדויקים כאלה ואחרים שבהם הן רוצות להשקיע.

אופיר אקוניס: אני חייב להגיד לכם שהרובוטיקה זה הלהיט הגדול ביותר שבני נוער במדינתנו מתחברים אליו בימים האלה.

אופיר אקוניס: מאות יוצאים לתחרויות בין-לאומיות בחו"ל.

אופיר אקוניס: ואגב, החלטת ממשלה לפני שנתיים, ביום המדע ב-2016, גם מממנת להם את הטיסה ואת השהות.

אופיר אקוניס: בעצם היא מאפשרת להם, כפי שאמרת, להיות שווים.

אופיר אקוניס: לא רק לחזקים ביותר לתת את ההזדמנות, משום שלהם יש היכולת – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – אלא גם לקבוצות שלהורים שלהם אין יכולת לשלם את הטיסות – – –

מאיר כהן: זה לא יושם בפועל – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, זה מיושם.

אופיר אקוניס: הקול הקורא בעיצומו.

אופיר אקוניס: כמה – – –

מאיר כהן: – – –

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: כמה – הקול הקורא פתוח עכשיו, לדעתי.

אופיר אקוניס: הוא ממש אמור להסתיים בימים אלה.

אופיר אקוניס: הקודם – על בסיסו יצאו נבחרות מכמה וכמה ערים.

אופיר אקוניס: אני רואה בזה באמת מהפכה של ממש: יום המדע הבין-לאומי; פעילויות בחינם בכל רחבי הארץ בשבוע החלל; השקת המלגות, כולל המלגה האחרונה – שתי המלגות האחרונות: האחת, על שם יצחק שמיר, להחזרת מדענים עולים שפעלו בחו"ל, הם קיבלו מלגות – 240,000 שקלים מלגת מחיה; והמלגה על שם אסף רמון – לא טעיתי; מלגה שביקשתי רשות מהגברת רונה רמון להשיק על שם בנה, אסף, כמובן למשתלמים בנאס"א, סוכנות החלל האמריקנית, שיש לנו איתה שיתוף פעולה בין-לאומי.

אופיר אקוניס: יש לנו קייטנות המדע שלנו.

אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד לכם: רשויות שלא משתתפות בקייטנות המדע פשוט מפסידות, משום שאנחנו נותנים קייטנה מסובסדת – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בכל המגזרים, בכל הארץ, בכל היישובים, בעלות של 80 שקלים לשבוע.

אופיר אקוניס: הסבסוד בעצם הוא בכך שכמובן העלות היא הרבה יותר מכך, והם מקבלים.

אופיר אקוניס: משתתפים בנות ובנים בכיתות א' עד ו' בהצלחה כבירה.

אופיר אקוניס: לדעתי אנחנו עומדים לשבור שיא של משתתפים בקיץ הקרוב, ואני מאוד מקווה לעבור את – אולי כבר לגעת – אני לא רוצה לגעת במספרים, חבר הכנסת סאלח סעד, אבל אנחנו נגיע לעשרות אלפי ילדים וילדות בכל הארץ.

אופיר אקוניס: פרויקט החונכות שלנו, המתבסס על הרעיון של פר"ח, נותן את המלגות הגבוהות ביותר הניתנות היום במדינת ישראל – 9,000 שקלים מלגה למי שמלמד מדעים מדויקים; המועצה לקידום נשים פועלת בעוצמה אדירה.

אופיר אקוניס: פרופ' נאוה רצון מאוניברסיטת תל אביב, היא, משנת 2017, יושבת-ראש המועצה והיא מקדמת פעילויות – אולי נחזור לדיון הקודם, כן – להעצמת נשים במדע.

אופיר אקוניס: זה קורה.

אופיר אקוניס: רואים את המספרים של נשים, המספרים עולים גם בבתי הספר התיכוניים במגמות המדעים המדויקים וגם באוניברסיטאות.

אופיר אקוניס: ברור שזה יבוא לידי ביטוי.

אופיר אקוניס: המלגות – ידידי חבר הכנסת סאלח, דיברת על הפריפריה – המיועדות לתואר שלישי הן על שם יצחק נבון, נשיא המדינה, שאני החלטתי אחרי שיחה עם בנו, ארז נבון, לקרוא על שמו, משום שהוא דאג לפריפריה באמת, לא מן השפה ולחוץ; ישנן עוד מלגות רבות: לעולי אתיופיה על שם מנחם בגין ומלגות נוספות על שם לוי אשכול, יובל נאמן, שולמית אלוני, שכיהנה כשרת המדע, הטכנולוגיה, ולדעתי גם התרבות והספורט בשלב מסוים, בעניין הזה אני לא רוצה להתחייב, אבל נדמה לי שזה היה התפקיד שלה, שרת המדע והטכנולוגיה.

אופיר אקוניס: יש פה עוד – אני כן רוצה דווקא לדבר אל חבר הכנסת ילין ולומר לו שמרכז המחקר והפיתוח בשדות נגב מקבל השנה את התמיכה הגדולה ביותר בכל הזמנים; לחבר הכנסת טיבי – שני מרכזי מחקר ופיתוח במגזר הערבי מקבלים את התמיכה הגדולה ביותר בכל הזמנים.

אופיר אקוניס: בקריית שמונה – מיג"ל, שהוא בעצם מרכז המחקר והפיתוח הגדול ביותר – – –

אחמד טיבי: – – – יוזמה של משרד המדע – – – חברי כנסת שיוזמים לפעמים.

אופיר אקוניס: בעניין זה לחבר הכנסת טיבי בהחלט היו מהלכים.

אופיר אקוניס: הינה הקרדיט, הוא לנצח עכשיו.

אופיר אקוניס: זה פרוטוקול, כתוב – – –

חיים ילין: רגע.

חיים ילין: אני – זו אפליה מתקנת?

אופיר אקוניס: למה לא?

אחמד טיבי: כי לא, לא, לא – – –

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: בכלל לא.

חיים ילין: ולמה, מה לי – ושדות נגב לא?

אופיר אקוניס: וחבר הכנסת ילין ותרומתו למרכז המחקר.

אחמד טיבי: – – –

חיים ילין: – – –

אופיר אקוניס: אין בעיה, כולם יקבלו את הקרדיטים המגיעים להם.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ילין, אתה בוודאי מכיר את הפעילויות שם.

אופיר אקוניס: אני התחלתי לספר על מרכז המחקר והפיתוח בקריית שמונה, בקצרין, בים המלח, בואכה אילת, וכדומה וכדומה.

אופיר אקוניס: אני עושה את זה טלגרפית, כי הדיון הקודם התארך.

אופיר אקוניס: אני רק רוצה לסגור – זה מצחיק, הא?

חיים ילין: בזכותך.

אופיר אקוניס: ובזכותך גם.

אופיר אקוניס: אני לא הפרעתי לעצמי.

חיים ילין: אני לוקח על עצמי את האחריות.

אופיר אקוניס: אם אני הייתי מפריע לעצמי, אז הוא לא היה מתארך, אבל לא הפרעתי לעצמי.

חיים ילין: – – –

טלי פלוסקוב: ועכשיו?

אופיר אקוניס: עכשיו הוא שוב מפריע לי להפריע לעצמי.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: ובכן, ישראל, חבר הכנסת ילין, גם הזכרתי את זה בפתיחה, שחזרתי הלילה הזה – אני, אגב, הצעתי לחבר הכנסת ילין להצטרף אליי למסע הזה.

אופיר אקוניס: לצערי, מסיבות כאלה ואחרות זה לא הסתייע, אבל אין לי ספק שכיוון שהנחנו תשתית אדירה ליחסים בין ישראל לבין ארגנטינה ובין ישראל לבין ברזיל – שם נחתמו ההסכמים בשבוע האחרון, עוד יזדמן לנו גם להגיע לשם לחוד וביחד, ואתה תראה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, אנחנו מקיימים הסכמים עם סין, יפן, דרום קוריאה, וייטנאם, הודו, איטליה, צרפת, בריטניה, גרמניה, כמובן ארצות הברית של אמריקה, קנדה וכדומה וכדומה, בכל התחומים של מחקרים משותפים, מחקר ופיתוח, וגם בתחום החלל, שבו ישראל היא מעצמה מאוד גדולה.

אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד לכם שהדבר הזה, או הדרך שבה אני מתקבל בעולם – לא כאדם פרטי כי אני לא מגיע כאדם פרטי אלא כאדם שמייצג את מדינת ישראל, את ממשלתה – זה פשוט דבר מרהיב, נוגע ללב.

אופיר אקוניס: אי-אפשר שלא להתרגש.

אופיר אקוניס: אני מקיים, גברתי היושבת-ראש, בסוף מאי ועידה – כל חברי הכנסת, אגב, מוזמנים אליה; ביקשתי מהיושב-ראש ביום שני, 28 במאי, לאפשר סדר-יום יותר רגוע כדי שכל חברי הכנסת שירצו בכך יגיעו לבית מלון בירושלים וישתתפו בערב הגאלה לכינוס של שרי מדע וטכנולוגיה מכל העולם לראשונה בתולדות המדינה.

אופיר אקוניס: עד היום קיבלנו 14 אישורים מ-14 מדינות על ההשתתפות שלהן.

אופיר אקוניס: האחרון שבהם הוא בשיחה שלי פנים אל פנים בשבוע שעבר עם שר המדע של ארגנטינה – זה טוב, חבר הכנסת ילין, אתה יכול להיות מתורגמן, אף שהוא יודע אנגלית מצוין, אני חייב להגיד.

אופיר אקוניס: שר המדע של ארגנטינה דובר אנגלית רהוטה ונוכל לשוחח, ובכל זאת אתה מוזמן.

חיים ילין: הוא היחיד שהוא לא פוליטיקאי, תקשיב טוב, ונבחר גם על ידי שתי ממשלות קודמות.

אופיר אקוניס: נכון, שר המדע של ארגנטינה שירת גם בממשלה הקודמת, שהיא בכלל מכיוון פוליטי אחר, והוא מקיים את תפקידו בצורה יוצאת מגדר הרגיל.

אופיר אקוניס: ובכן, אלה הדברים, הדיון הזה מ-28 ועד ל-30 במאי יתקיים הכנס הבין-לאומי הראשון בהיסטוריה של שרי מדע וטכנולוגיה מכל העולם כאן בישראל, כמובן לכבוד שנת ה-70.

אופיר אקוניס: ובכן, שתי הרגליים, גברתי היושבת-ראש: הנגשת המדע והטכנולוגיה לכל אזרחי ישראל וחיזוק הקשרים הבין-לאומיים של ישראל, הם בראש סדר העדיפויות שלי.

אופיר אקוניס: וברוך השם, בשנתיים וחצי האחרונות הן מתקיימות בצורה – אפילו חבר הכנסת ילין אמר זאת, וגם חברי כנסת אחרים ששמעו את סקירתי בוועדת המדע והטכנולוגיה יודעים זאת; באמת, תנופה אדירה שכדוגמתה לא ידענו שנים ארוכות.

אופיר אקוניס: אני חושב שכל ישראלי וישראלית באשר הם צריכים להיות גאים בהישגים האדירים שלנו, ביכולות האדירות שלנו כמעצמת מדע וטכנולוגיה.

אופיר אקוניס: בימים אלה אנחנו מניחים את התשתיות לדור הבא, אנחנו בני חלוף, אחרינו יבואו, גם לכנסת, גם למדע, גם לאוניברסיטאות ולתעשיות, כמובן, אנשים אחרים, ואנחנו דואגים להם בעצם ימים אלה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, מה אתה מציע?

אופיר אקוניס: אני לא יודע, האם ועדת המדע והטכנולוגיה תרצה שוב לדון?

אופיר אקוניס: אני תמיד שמח לבוא.

טלי פלוסקוב: או להסתפק בתשובתך, זו גם אופציה.

אופיר אקוניס: אני לא יודע.

אופיר אקוניס: מי אמר – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: נסתפק.

טלי פלוסקוב: מסתפקים בתשובתו של השר.

טלי פלוסקוב: מקובל על כל היוזמים.

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, רבותיי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר המדע והטכנולוגיה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

טלי פלוסקוב: אנחנו החלטנו להסתפק בתשובתו של השר.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/1187; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבה 304, עמ' 26731; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו מתחילים בחקיקה, ואנחנו עוברים להצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל יחידת נוער ומועצת תלמידים ונוער) (תיקון), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת יעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, תשימי לב שכולם חוקים בהסכמה.

טלי פלוסקוב: החוקים, כמובן, על פניו בהסכמה.

טלי פלוסקוב: בחוקים האלה אין הסתייגויות ואין בשלב זה בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: יש כאלה שיש בהם.

יעקב מרגי: חיים, אתה לוקח סיכון.

יעקב מרגי: אולי אני אכניס משהו בדברי ההסבר.

חיים ילין: לך מותר.

טלי פלוסקוב: אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים או השר – עדיין נמצא כאן כבוד השר?

יעקב מרגי: אני מתכבד להביא בפניכם לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל יחידת נוער ומועצת תלמידים ונוער) (תיקון), התשע"ח–2018.

יעקב מרגי: ההצעה היא הצעת חוק ממשלתית.

יעקב מרגי: החוק הקיים מחייב רשות מקומית שבתחומה 1,000 ילדים ובני נוער להעסיק מנהל יחידת נוער במשרה מלאה וכן להקים מועצת תלמידים ונוער.

יעקב מרגי: מנהל יחידת הנוער אחראי לתחום החינוך הלא-פורמלי בתחומי אותה רשות מקומית ותפקידו לעודד ולקדם פעילויות בתחום זה, לתאם בין הגורמים השונים וכן לשמוע ולשתף את בני הנוער באמצעות מועצת התלמידים והנוער.

יעקב מרגי: הפעם לא חברי הכנסת מפריעים לי אלא יותר המזכירה והיושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתנצלות, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יעקב מרגי: יש לי בעיה בחלוקת הקשב.

יעקב מרגי: אין מה לעשות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יעקב מרגי: רשות חינוך שמעסיקה מנהל יחידת נוער זכאית להשתתפות של משרד החינוך בשכרו.

יעקב מרגי: ההשתתפות היא דיפרנציאלית, ונעה בין 20% ל-90% השתתפות, בהתאם למצב הכלכלי של הרשות.

יעקב מרגי: בפועל, כפי שנמסר לוועדה, אכן מועסקים מנהלי יחידות נוער בכל הרשויות המקומיות – – –

מאיר כהן: אדוני השר, סליחה.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש הוועדה, ב-1–3 זה 90%.

יעקב מרגי: זה דיפרנציאלי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה פה לומר לך – אני לא יודע את – – –

טלי פלוסקוב: בדיוק עכשיו הוא בא להסביר.

מאיר כהן: – – – בין 20% ל-40% – – –

יעקב מרגי: בין 20% ל-90%, בהתאם למצבה הכלכלי של הרשות.

יעקב מרגי: בפועל, כפי שנמסר לוועדה, אכן מועסקים מנהלי יחידות נוער בכל הרשויות המקומיות – לאה.

לאה פדידה: סליחה ומחילה.

יעקב מרגי: – – – להשתתף בשיחה.

טלי פלוסקוב: באמת מכאן שומעים את כל השיחות שיש באולם, אז בבקשה.

יעקב מרגי: הבעיה היא בי, לא בכם.

יעקב מרגי: אני יש לי בעיה.

לאה פדידה: הבעיה שלך היא בעיה שלי.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: אכן מועסקים מנהלי יחידות נוער בכלל הרשויות המקומיות ויש לתפקיד זה חשיבות והשפעה על מעמד החינוך הבלתי-פורמלי ועל קידום הפעילויות בתחום.

יעקב מרגי: כשהחוק נחקק בשנת 2011 הוחרגו ממנו הרשויות הקטנות, כ-25 במספר, כדי לא להטיל עליהן נטל תקציבי שהן אינן יכולות לעמוד בו, אך נקבע מנגנון להחלת החוק בצו על רשויות קטנות.

יעקב מרגי: בפועל, מחד, לא נעשה שימוש במנגנון ההחלה, ומנגד – הרשויות הקטנות כן פעלו להעסקת מנהלי יחידות נוער ומועצות תלמידים ונוער מתוך הכרה בחשיבות הדברים, וזאת אף שהן אינן יכולות לקבל השתתפות במימון שכר המנהל ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: מטרת החוק המוצע היום היא להסדיר את האנומליה שנוצרה על ידי החלת החובה להעסיק מנהל יחידת נוער ולהקים מועצת תלמידים ונוער על כלל הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: החוק המוצע מאפשר לרשות מקומית קטנה להעסיק את מנהל יחידת הנוער בחצי משרה או בשליש משרה בתנאים מסוימים.

יעקב מרגי: התיקון מאפשר את השתתפות משרד החינוך במימון השכר של מנהלי יחידות הנוער, וזאת החל משנת הלימודים הנוכחית שהחלה בספטמבר 2017.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, יש פה חוק שבאמת בא לממן, לאפשר.

יעקב מרגי: הממשלה מבקשת אפילו להחיל אותו על מי שכבר מעסיק.

יעקב מרגי: לידיעה, למרות שהחוק החריג – רק רשויות עם 1,000 ילדים ובני נוער – הרשויות המקומיות הלכו ומינו מתוך חשיבות.

יעקב מרגי: מי שמשמשים כיום מנהלי יחידות נוער ייחשבו כאילו מונו לפי החוק, וניתנות להם שלוש שנים מיום פרסום החוק להשלים את תנאי השכלה, הניסיון וההכשרה הנדרשים ממנהל יחידת נוער לפי התקנות, כלומר – תואר אקדמי, ניסיון ניהולי של שנה אחת לפחות במערכות החינוך למיניהן, וניסיון מקצועי של שלוש שנים לפחות בתפקידי הוראה או הדרכה במערכת החינוך, בחינוך בלתי פורמלי או בתחום ההשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: כמו כן עליהם לעבור קורס הכשרה למנהלי יחידות נוער.

יעקב מרגי: הצעת החוק מוגשת היום ללא הסתייגויות ואני קורא לכם, חבריי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יעקב מרגי: אבקש מעל במה זו להודות לעו"ד מירב ישראלי, היועצת המשפטית של ועדת החינוך, התרבות והספורט, שאנחנו מתישים אותה בימים האלה בחקיקה, ואם אנחנו לא מתישים אותה, מתישות אותה ועדות אחרות; לעו"ד תמי סלע מהלשכה המשפטית של ועדת החינוך, וכן לצוות משרדי: גב' פנינה שלי איפרגן, נתנאל חיאק וכפיר יעקב; ולכם, חבריי חברי הכנסת, על תמיכתכם בחוק.

יעקב מרגי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: באמת ברכה.

טלי פלוסקוב: כמי שניהלה עיר ברמה סוציו-אקונומית לא הגבוהה ביותר, אני יודעת עד כמה זה חשוב וכמה קשה היה לנו למצוא תקציבים לזה.

טלי פלוסקוב: מאיר, בטח את תסכים איתי, עם מה אנחנו התמודדנו.

טלי פלוסקוב: רבותיי, להצעת החוק הזו לא הוגשו הסתייגויות ואין בקשות דיבור, לכן אנחנו נצביע כרגע.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל יחידת נוער ומועצת תלמידים ונוער) (תיקון), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–5 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 22 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעה בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (מנהל יחידת נוער ומועצת תלמידים ונוער) (תיקון), התשע"ח–2018, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 22 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל יחידת נוער ומועצת תלמידים ונוער) (תיקון), התשע"ח–2018, עברה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בקובלנות נגד חברת הכנסת תמר זנדברג בשל התבטאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/753, פ/4793/20; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבה 305, עמ' 26775 ועמ' 26779; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עליזה, אני אקצר כמו אופיר אקוניס, בסדר?

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בנימה אישית אני אומר לכם, תרשו לי להתרגש, כי זו השנה ה-15 שלי בכנסת, וחוקקתי חוקים, אבל החוק הזה הוא מיוחד במינו, למרות שהוא לכאורה לא חוק שמרעיש את האולם הזה.

יעקב מרגי: תוך כדי הדברים שלי תבינו, כי זה חוק שבא מיוזמה חשובה של אנשים, שלקחו את הטרגדיה האישית שלהם והפכו אותה למענק ולמתן חיים לאחרים.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הינני מתכבד להביא בפני הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון), התשע"ח–2018.

יעקב מרגי: בהצעת החוק, שיזמתי ביחד עם קבוצת חברי הכנסת, וכן בהצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי, שמוזגה עם הצעת החוק שלי, מוצע לקבוע בחוק כי מחזיק של מוסד חינוך, כלומר רשות חינוך מקומית או בעל רישיון לפתיחתו ולקיומו של מוסד החינוך, שבבית הספר שבהחזקתו לומדים יותר מ-500 תלמידים, יציב בבית הספר מכשיר החייאה אחד לפחות במקום מרכזי ונגיש וידאג לתקינותו, הכול לפי הוראות שיקבע שר החינוך.

יעקב מרגי: השר רשאי לקבוע גם בתי ספר שלגביהם תהיה חובה להציב יותר ממכשיר החייאה אחד.

יעקב מרגי: עוד מוצע לקבוע כי מחזיק שבהחזקתו בית ספר ידאג לכך שבבית הספר תהיה ערכת עזרה ראשונה אחת לפחות.

יעקב מרגי: גם בעניין זה רשאי השר לקבוע בתי ספר שלגביהם תהיה חובה להחזיק יותר מערכת עזרה ראשונה אחת.

יעקב מרגי: כמו כן מוצע כי מחזיק שלא הציב בבית הספר מכשיר החייאה או שלא דאג לתקינותו, בניגוד להוראות החוק, דינו – קנס.

יעקב מרגי: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יעקב מרגי: אני באמת נזכר, עאידה, אני נזכר שקיימנו דיון גם כן בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

יעקב מרגי: והופיע בפנינו גם אבא של אדם; והטעות, שהזעיקו את הגוף הלא-נכון, וקיפחנו חיים.

יעקב מרגי: אבל תחילה תרשו לי להודות ליוזמת החוק, מבחינתי.

יעקב מרגי: הלוואי והיה אפשר מבחינת התקנון לרשום בספר החוקים את יוזמת החוק, גברת לימור הירשברנד, אשר נחשפתי לסיפורה האישי והטרגי של המשפחה עוד בקדנציה הקודמת.

יעקב מרגי: משפחת הירשברנד שכלה את בתם בר בפורים – תשמעו, אני יהודי מאמין, מה לעשות – בפורים, במרס 2009, היום בדיוק לפני כתשע שנים.

יעקב מרגי: ליבה של בר קרס בעת חזרות לנשף פורים בבית הספר.

יעקב מרגי: בבית הספר לא היה מכשיר החייאה.

יעקב מרגי: האמבולנס איחר.

יעקב מרגי: בר נפטרה מדום לב לעיני התלמידים ההמומים.

יעקב מרגי: בר הותירה אחריה חיים.

יעקב מרגי: הותירה אחריה את ההורים יוסי ולימור, אחות תאומה חן, ואחות גדולה גל, שייבדלו כולם לחיים טובים וארוכים.

יעקב מרגי: לימור, אימא של בר, בחרה בצד של החיים.

יעקב מרגי: במטרה לעזור ולסייע, לרפא ולשקם אחרים, היא הקימה את עמותת הלב של בר, הפועלת להגברת המודעות וגם לאכיפה של חוק מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, ופעלה רבות שחוק זה יחול גם על בתי ספר, במטרה שמקרים כמו של בר לא יקרו שוב.

יעקב מרגי: וכך הצטלבו דרכינו, בהבטחה שלי, עוד מהקדנציה הקודמת, שאעשה את מרב המאמצים לסייע בידה.

יעקב מרגי: אני שמח שעלה בידי לסייע לגברת הירשברנד להגשים את מטרתה ולקבוע בחוקי ישראל את חוק מכשירי החייאה במבני חינוך, או כפי שאנחנו קוראים לו, חוק בר.

יעקב מרגי: אבקש להודות גם לשר החינוך, מר נפתלי בנט, שתמך בחוק מתקציבו ולא מתקציב תוספתי במשרד החינוך; לעו"ד מירב ישראלי, היועצת המשפטית של ועדת החינוך; לדניאל כהן, מתמחה בלשכה המשפטית של ועדת החינוך; למנהלת הלשכה שלי מירה שלי איפרגן; לעוזרים שלי נתנאל וכפיר.

יעקב מרגי: שלא מן הכתב אני אומר לכם, רבותיי: הצעת החוק אומרת שהחובה תחול כרגע על בתי ספר מ-500 תלמידים ומעלה, כאילוץ של תקציב.

יעקב מרגי: אבל כפי שאתם מכירים את התכונה שלנו, אנחנו רק שמים את הרגל במשקוף.

יעקב מרגי: לאחר שתסתיים הפעימה של החלת החוק הזה, אני מחויב להציב זאת בכל בית ספר.

יעקב מרגי: בסך הכול סכום ידידותי, מכשיר ידידותי, לא גורם לשום נזק.

יעקב מרגי: הפעלה קלה מאוד.

יעקב מרגי: ואני שוב מודה לכל מי שסייע בקידום החוק הזה, ואני מקווה שלא נצטרך להשתמש במכשירים האלה, אבל טוב שהם יהיו.

יעקב מרגי: אני חייב לציין גם את ארגוני ההצלה, שהתחייבו תוך כדי דיונים למפות את המיקום של המכשירים האלה, וכך הם יהיו לעזר לא רק לבתי הספר אלא גם לסביבה של בתי הספר.

יעקב מרגי: אנחנו חושבים שזה בא לעזור לתלמידים.

יעקב מרגי: במקרה של בר, היא הייתה תלמידה, אבל אנחנו נתקלים לא אחת באנשי צוות במערכת החינוך שצריכים את הטיפול הזה, וזה מכשיר נכון במקום הנכון, והלוואי ולא נצטרך להשתמש בו.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך.

טלי פלוסקוב: יישר כוח.

טלי פלוסקוב: רבותיי, להצעת החוק הנ"ל לא הוגשו הסתייגויות ולא בקשות דיבור, ולכן אנחנו כרגע נצביע על הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–5 – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 27 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית – בשנייה, נכון, סליחה.

טלי פלוסקוב: עכשיו – בשלישית, כמובן.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מצביעים בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: אני כבר חושבת על החוק הבא.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – אין חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון), התשע"ח–2018, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 26 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון), התשע"ח–2018, עברה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, ביקשת לברך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, לרשותך עד שלוש דקות.

דב חנין: דקה.

טלי פלוסקוב: דקה?

טלי פלוסקוב: הייתי יותר מדי לארג'ית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותיי חברי הכנסת, חבר הכנסת מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, האמת היא שאני נמצא בכנסת מ-1999, וגם אני, חבר הכנסת מרגי, העברתי לא מעט חוקים.

אחמד טיבי: אולי –בקריאה שנייה ושלישית, וראשונה, כמעט 20 חוקים מאז שאני בכנסת.

אחמד טיבי: אבל לחוק הזה יש מטען רגשי מיוחד בשל העובדה שאצלי הוא מזוהה עם דמות של ילד ששמו אדם.

אחמד טיבי: אדם, בן שמונה, מכפר ריינה, נפטר בחצר בית הספר בחזרה, כאשר אמבולנס הגיע רק לאחר 45 דקות.

אחמד טיבי: הוא לא היה מצויד היטב, גם.

אחמד טיבי: ולכן היום אדם הוא לא איתנו.

יעקב מרגי: – – –

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: אם החוק הזה היה קיים אז, אם מכשיר החייאה דפיברילטור היה קיים בבית הספר, סביר להניח שאדם היה איתנו.

אחמד טיבי: לא נוכל להחזיר את אדם אבל בהחלט אנחנו יכולים להציל ילדים ובני אדם ותלמידים שעלולים להיות באותו מצב – או דום לב או התעלפות – שמצריך טיפול מיידי.

אחמד טיבי: הדפיברילטור הזה – גברתי היושבת-ראש, רבותיי חברי הכנסת – יש לו הוראות קוליות קלות להפעלה, ולכן אין לי ספק שהוא יסייע בהצלת חיי אדם.

אחמד טיבי: עלות החוק היא 18 מיליון שקל.

אחמד טיבי: המכשיר נמצא בבתי ספר שיש בהם כ-500 תלמידים.

אחמד טיבי: בהתחלה הצעתי 250.

אחמד טיבי: התכנסנו ל-500, כי כך רצו באוצר.

אחמד טיבי: נמצא איתנו כאן אבא של אדם, עומר חסאן אבו פוואז.

אחמד טיבי: גם האח הבכור פוואז נמצא כאן איתנו.

אחמד טיבי: הקריאה שלו הייתה שהוא לא רוצה שילדים אחרים ימותו, ושהחוק הזה יציל ילדים נוספים.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: חוק זה – ראשית, ברצוני לברך לשלום את אבו פוואז ואת פוואז, האח של אדם.

אחמד טיבי: קראנו לחוק זה "אדם" על שם הבן שלך, אבו פוואז, משום שהוא שהמריץ אותנו להגיש בשם הרשימה המשותפת את החוק הזה כדי שיהיה בנמצא חוק גמור שיציל ילדים אחרים.

אחמד טיבי: לא נוכל להחזיר לך את אדם, אבל אין כל ספק שחוק זה, שמחייב להציב מכשיר החייאה, דפיברילטור, בבתי ספר, יציל אדם נוסף, תלמיד או תלמידה, והתלמיד הזה יוכל לעשות את מה שאדם רצה לעשות אז: לקטוף לימונים.

אחמד טיבי: ) זה מה שאמר אדם בזמנו לפני שהוא נפטר.

אחמד טיבי: לכן אמרתי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: הצלחתי להעביר חוקים רבים מאז התחלתי לכהן כחבר כנסת.

אחמד טיבי: בחוק הזה יש ממד רגשי, אנושי ומיוחד, ולכן קראתי לו "חוק אדם", קראנו לו "חוק אדם".

אחמד טיבי: ירחם האל על אדם.

אחמד טיבי: זהו רצון האל, אבל אנחנו בוחנים את הסיבות לאירועים ומנסים לשנות אותן כדי ליצור מציאות טובה יותר ולהציל חיי ילדים אחרים, וחוק זה יעשה זאת, אם ירצה האל.

אחמד טיבי: אהובינו עוזבים אותנו ללא הודעה מוקדמת, והפצע נשאר בלב, ואנו לא שוכחים, ונשמותיהם לא עוזבות אותנו.

אחמד טיבי: ) תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: אנחנו יכולים רק לחזק את המשפחה, אנשים שנמצאים פה.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/760; דברי הכנסת, חוב' י"ז, ישיבה 311, עמ' 27132; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 57), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: – – –

טלי פלוסקוב: לא, שינו לי סדר.

טלי פלוסקוב: זה מה שמופיע לנו בסדר.

טלי פלוסקוב: גם אני חשבתי, קודם, את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל זה יהיה אחד אחרי השני?

טלי פלוסקוב: כרגע הוצאה לפועל, ולאחר מכן אנחנו מגיעים לחקלאים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הוצאה לפועל (תיקון מס' 57), התשע"ח–2018.

טלי פלוסקוב: אדוני, עד עשר דקות לרשותך, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק היא ביסודה של מרב מיכאלי ודוד ביטן.

ניסן סלומינסקי: דוד, אתה שומע אותנו?

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק שלך.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אני אתן לחברתי.

ניסן סלומינסקי: אם היא תרצה לפרט, אנחנו נעשה את זה יותר קצר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פיצלנו מחוק חדלות הפירעון את הנושא של ההפטר, כי אמרנו:

ניסן סלומינסקי: עד שחדלות הפירעון יסתיים ייקח שנתיים, ואכן כך זה היה, ובינתיים יש אנשים שזקוקים לסיוע ולהפטר כדי להתחיל חיים חדשים.

ניסן סלומינסקי: פיצלנו את זה.

ניסן סלומינסקי: המספרים שהם אמרו לנו – בפוטנציאל סדר גודל של 34,000, 25,000 – מספרים גדולים.

ניסן סלומינסקי: עשינו ישיבת מעקב, והתברר שבסך הכול, בסופו של דבר, קיבלו רק 1,000 איש; הגישו יותר, אבל 1,000 איש קיבלו אישור להיכנס להפטר.

ניסן סלומינסקי: אמרנו: איך יכול להיות כזה הבדל אדיר.

ניסן סלומינסקי: ואז נעשה ניסיון לנתח ולאתר איפה הבעיות.

ניסן סלומינסקי: אותרו הבעיות, ואכן חברתי וחברי הגישו הצעת חוק שבאה לתקן את אותם חסמים, כמו שאומרים.

ניסן סלומינסקי: אני רק אזכיר שניים עיקריים: החסם הראשון היה שכתוב בחוק ההפטר שיש נכס כלשהו, וההוצאה לפועל פירשו שאפילו אם יש איזו מכונית ששווה 7,000 או 10,000 ש"ח זה גם נחשב נכס ולא נתנו להיכנס – דבר שלא יעלה על הדעת.

ניסן סלומינסקי: זה שונה.

ניסן סלומינסקי: הדבר השני היה דרישה שמה שהטילו על האיש הוא שילם בדבקות, חודש אחרי חודש.

ניסן סלומינסקי: אם הוא פספס אפילו חודש אחד, הוא יוצא מחוק ההפטר – גם זה דבר שלא מתקבל על הדעת וגם את זה שינינו.

ניסן סלומינסקי: כמובן, עשינו עוד כמה שינויים בנושא של מימוש נכסים: רק אם יש בזה תועלת, אחרת – לא לממש אותם.

ניסן סלומינסקי: עשינו ברגע האחרון שינוי נוסף.

ניסן סלומינסקי: היה חסם שסך החובות עולה על 800,000 ש"ח, האיש לא יכול להיכנס להפטר, ופה עשינו ניתוח של זה, ואמרנו:

ניסן סלומינסקי: אם הסכום בלי הריבית וכל ההצמדות, הקרן – אם היא אינה עולה על 400,000 ש"ח, והחסם העליון, הסך הכול, לא הגיע ל-2 מיליון ש"ח גם כן האיש יוכל להיכנס.

ניסן סלומינסקי: זה מאפשר לעוד הרבה יותר אנשים להיכנס.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה דבר חשוב.

ניסן סלומינסקי: חוק ההפטר הזה ייכנס כשחוק חדלות פירעון יחול.

ניסן סלומינסקי: ההפטר ייכנס פנימה.

ניסן סלומינסקי: בינתיים הוא פועל, ואנחנו רוצים לאפשר.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לחבריי, לחברת הכנסת מרב מיכאלי ולחבר הכנסת דוד ביטן, על הפעילות שלהם.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחבריי – זה דבר שממש מתבקש – לאשר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אין הסתייגויות, אך יש בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: שווה היה לעלות לדבר רק כי פה יש מים.

מרב מיכאלי: המקום היחידי במליאה שיש בו מים.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, אני שמחה ומתרגשת שאנחנו מצליחות ומצליחים להעביר את התיקון הזה.

מרב מיכאלי: חברי יושב-ראש ועדת החוקה הסביר את הפרטים הטכניים.

מרב מיכאלי: אני רוצה שנייה לדבר על המהות של החוק הזה, ברשותך, גברתי.

מרב מיכאלי: העברנו כאן אתמול בלילה, באופן חגיגי מאוד, את חוק חדלות פירעון.

מרב מיכאלי: כן, קארין אלהרר, לא נשארת בשביל להצביע.

מרב מיכאלי: דיברתי על המהפכה של המעבר מרדיפה של חייבים וחייבות, מהתייחסות מבזה אליהם כאילו מדובר באיזה פגם מוסרי להיות חייב או חייבת כסף, להבנה שהרבה מאוד פעמים זה ממש לא בחירה – זאת אומרת זה אף פעם לא בחירה של האדם.

מרב מיכאלי: אבל זה בדרך כלל בתום לב, מתוך דברים שלא תלויים בך, ושאנשים מוצאים את עצמם, באמת, גמורים ואבודים.

מרב מיכאלי: המעבר בחוק הזה הוא לשיקום כלכלי.

מרב מיכאלי: אני התוודעתי למוסד ההוצאה לפועל – אני מתכוונת לא בתור מי שהיה דופק לה מדי פעם על הדלת איזה גובה חינני יותר או פחות בגלל הצטברות של דוח חנייה לא משולם, שפשוט הייתי משלמת אותו בלי לשאול שאלות בכלל.

מרב מיכאלי: מעבר להיכרות האזרחית הזאת עם ההוצאה לפועל, הפעם הראשונה שפגשתי אותה הייתה ממש יום לפני השבעתי בפעם הראשונה לכנסת התשע-עשרה, כשפרופ' רון חריס, אז דיקן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת תל-אביב, הפנה את תשומת ליבי בעצם למאסר חייבים בהוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: וכך, כשהגעתי לכנסת, הייתה לי הזכות להוביל בכנסת התשע-עשרה את ביטולו המוחלט של מאסר חייבים בהוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: ישראל, גברתי היושבת-ראש, הייתה הדמוקרטיה האחרונה בעולם שאפשר היה לאסור בה אדם על חוב פרטי.

מרב מיכאלי: ואנחנו, לשמחתי, ביטלנו את הדבר הזה, אבל במהלך הביטול הזה, התוודעתי לעובדה שבהוצאה לפועל – אמרתי את זה כאן מעל לדוכן אין-סוף פעמים, אבל צריך להמשיך ולהגיד את זה, עד שלא נחסל את הדבר הזה: ההוצאה לפועל היא, כמו שאומר רון חריס, החצר האחורית של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: האם את מעלה על דעתך כמה אזרחיות ואזרחים ישראלים יש בחצר האחורית הזאת?

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי, בהוצאה לפועל יש 2.5 מיליון תיקים ל-700,000 ישראליות וישראלים.

מרב מיכאלי: זאת חצר אחורית ענקית, עצומה, שנמצאים בה הרבה מאוד אנשים, שלעולם לא יוכלו לפתוח דף חדש, בלי חובות, של חיים כלכליים סבירים, נורמליים, תורמים למשק, לחברה, וכמובן בראש ובראשונה לעצמם ולמשפחות שלהם.

מרב מיכאלי: החוק הזה בא לתת את האפשרות לפתוח דף חדש לקבוצה של מה שנקרא חייבות וחייבים מוגבלים באמצעים, כאלה שלא יכולות לצאת מהארץ, לא יכולות לפתוח חשבון בנק, מוצאות ומוצאים את עצמם מן הסתם שורדים בעבודות לא מדווחות מזדמנות כאלה או אחרות, אנשים שהחובות שלהם גדולים בהרבה מכל כסף שהם אי-פעם יראו או יפגשו בעצמם, הם מזמן מזמן ויתרו כבר על הסיכוי שהם אי-פעם יצאו מהבור הזה.

מרב מיכאלי: הרעיון הוא לאתר את האנשים האלה ולהבין שהדבר הנכון, לא רק עבורם באופן אישי, אלא עבורנו כחברה וכמדינה, האינטרס שלנו זה למחוק להם את החוב הזה ולאפשר להן ולהם להתחיל דף חדש, ולמשפחות שלהם, לילדות ולילדים שלהם, לבנות הזוג שלהם, לנו, לחברה – לקבל חזרה אזרחיות ואזרחים שהם חלק מהמרקם המלא של החברה הישראלית.

מרב מיכאלי: לכן אני הגשתי את הצעת החוק להפטר כבר לפני כמעט ארבע שנים.

מרב מיכאלי: לשמחתי, משרד המשפטים התרצה והביא גרסה משלו, טובה פחות בעיניי, אבל לוקחות מה שיש.

מרב מיכאלי: עכשיו שיפרנו אותה, לשמחתי, באופן ניכר, והגדלנו גם את הפוטנציאל של מי שיכולות ויכולים לקבל הפטר בהוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: אני מפצירה בכל מי שמכיר או מכירה מישהו או מישהי שקשורים להוצאה לפועל – תגידו להם ללכת או לצלצל ללשכת ההוצאה לפועל ולבדוק אם הן עומדות ועומדים בקריטריון לקבל הפטר.

מרב מיכאלי: אל תהססו, משום שאחת ההנחיות בחוק אומרת לרשמות ולרשמים – גם אם אתן לא עומדות ועומדים בקריטריונים, יש הוראה לרשמים לנסות ולהציע ולמצוא הסדר תשלומים חדש, שיאפשר בכל זאת לגמור עם הסאגה הזאת ולפתוח בחיים חדשים.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד תודה רבה לתומר מוסקוביץ ולענת הר אבן מהמרכז לגביית קנסות, חובות והוצאות; למיכל אלבז ולמרב זוהרי ממשרד המשפטים, על השותפות הגמורה; שוב, לגור בליי היועץ המשפטי המהמם של ועדת החוקה, שהרבה מאוד בזכותו הדבר הזה קורה; לאסף פרידמן, המנהל, ולצוות הוועדה המעולה; לדוד ביטן, שותפי להצעת החוק, שכמו שאתן מכירות ומכירים את דוד, תמיד הוא יודע לבוא ברגע הנכון, לדפוק על השולחן ולדאוג שהכול מסתדר; לניסן סלומינסקי; וכמובן לצוות שלי: אורלי לאופולד, היועצת הפרלמנטרית, ניר רוזן וליבי צ'יפסר – ברכות לכולנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 57), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–3 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 23 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עוברת בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 57), התשע"ח–2018, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 23 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 57), התשע"ח–2018, עברה בקריאה שנייה וקריאה שלישית, ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/1145; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' ל"ה, ישיבה 254, עמ' 23272; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון מס' 13), התשע"ח–2018, כולל לוח התיקונים.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, זה חוק – למי שלא מכיר את המגזר – מפתיע.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, מדינת ישראל בשנת 1992 הניחה חוק שהיא הקימה מינהלת להפחתה ומחיקה של חובות של החקלאים המשפחתיים יותר, ומונו משקמים, שזה עורכי דין, והם היו אמורים לעשות את כל ההסדר.

ניסן סלומינסקי: החוב היה בסדר גודל, נדמה לי, של 22 מיליארד שקל.

ניסן סלומינסקי: בתקופה הם הצליחו לגבות 2 מיליון, משהו כזה.

ניסן סלומינסקי: מה שקרה זה שעבדו, סידרו, וכשהחוק קם הוא נקבע לחמש שנים.

ניסן סלומינסקי: 1992 ועוד חמש שנים זה 1997.

ניסן סלומינסקי: בשנת 2004 החליטה הממשלה לבטל את החוק, להפסיק את פעולות המינהלה, כי הכול נגמר, אך ההחלטה הזאת לא מומשה, ומ-2005 עד 2013 המשיכו וכו', ולמעשה הגיעו ל-2016.

ניסן סלומינסקי: ועכשיו סוף כל סוף אנחנו מגיעים למצב שבו מחליטים: זהו זה, נסגר הכול, פסקי המשקם בכל ההליכים נגבו ב-100%, וארגוני הקניות והתאגידים – נגבו ב-99.95%.

ניסן סלומינסקי: יתרת החובות תעבור להוצאה לפועל וסוגרים.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו הבטחנו גם, בתוך חצי שנה – כיום נשארו ארבעה עובדים, משקם אחד הפועל בהיקף של רבע משרה, מינהלת, יושב-ראש מינהלת – בקיצור, כל זה ייסגר, ייגמר, הכול יסתיים, וכמו שאמרתי, החובות שעדיין נשארו יעברו להוצאה לפועל.

ניסן סלומינסקי: הגיע הזמן – אני אומר, אחרי כל כך הרבה שנים, וכבר הממשלה החליטה וכו' – אני לא יודע להסביר למה, ניסינו להבין למה; לא הבנתי בדיוק, אבל זה כבר לא משנה.

ניסן סלומינסקי: ההחלטה הזאת סוגרת, אחר כך תהיה החלטת ממשלה, ורשות החברות תפרק את המערכת הזו.

ניסן סלומינסקי: אבקש מחבריי להצביע בעד ולסיים את העניין.

ניסן סלומינסקי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: רבותיי, להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, אך יש בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם כן, אנחנו נעבור להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק ההסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון מס' 13), התשע"ח–2018, כולל לוח התיקונים, בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 1 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: 17 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק הנ"ל עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – 1 חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון מס' 131), התשע"ח–2018, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 17 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון מס' 131), התשע"ח–2018, עברה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, כולל לוח התיקונים, ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1209); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 18 והוראת שעה), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק השר אופיר אקוניס.

לאה פדידה: מה עם חוק הבוררות?

טלי פלוסקוב: השר, אנחנו מבקשים ממך להציג את הצעת החוק.

אופיר אקוניס: לא ביקשו ממני להציג – – –

טלי פלוסקוב: מה קורה, אדוני השר?

לאה פדידה: השר דיבר הרבה – – –

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: רבותיי, ביקשו כאן אישור, היושב-ראש אישר את השינוי, ולכן כרגע אנחנו פועלים על פי סדר-יום מעודכן, ולפי סדר-היום המעודכן, כרגע אנחנו דנים על המרכז לגביית קנסות.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, בבקשה, זה אתה בשם שרת המשפטים, תציג לנו בבקשה את הצעת החוק.

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: לא, זה יעבור עכשיו.

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: זאת ההצעה הקודמת.

טלי פלוסקוב: כרגע זה הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 18 והוראת שעה), התשע"ח–2018.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: מה?

אופיר אקוניס: מה?

קריאה: יש לו הצמדה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות, התשע"ח–2018, מאגדת בתוכה תיקונים בכמה נושאים.

אופיר אקוניס: חלקם הגדול של התיקונים נועדו לייעל ולשפר את עבודת המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות ונועדו להסמיך בעלי תפקידים במרכז לבצע פעולות שהנפח שלהן גדל עם השנים, לדוגמה, טיפול בבקשות לפריסת חובות, דחיית מועד תשלום של חובות והפחתת תוספות ריבית.

אופיר אקוניס: תיקון נוסף מציע לאפשר למרכז לקבל, מבלי להפעיל הליכי גביה, גם תשלום בעד חוב שטרם חלף המועד לתשלומו.

אופיר אקוניס: התיקון נועד לאפשר למשרדי ממשלה המעוניינים בכך להעמיד לרשות אנשים שחייבים בחוב שטרם חלף המועד לתשלומו את שיטות התשלום שמציע המרכז בפריסה ארצית.

אופיר אקוניס: מטרתם של תיקונים אלו לשפר את השירות לאזרח.

אופיר אקוניס: תיקונים אחרים נועדו לשפר את יכולות המרכז בתחום איתור החייבים ויצירת קשר איתם.

אופיר אקוניס: תיקון נוסף נוגע לגביית קנסות עבור ועדות מקומיות ורשויות מקומיות.

אופיר אקוניס: כיום, המרכז לא מוסמך לגבות חובות שמשולמים לרשויות מקומיות או לוועדה לתכנון ולבנייה.

אופיר אקוניס: מוצע לתקן את החוק כך שוועדות מקומיות שמעוניינות בכך יוכלו להעביר לאחריותו של המרכז גביית קנסות מסוגים שונים.

אופיר אקוניס: כמו כן, מוצע לתקן את החוק באופן דומה כך שהמרכז יוכל לגבות קנסות עבור רשויות מקומיות שיהיו מעוניינות בכך במסגרת הוראת שעה לארבע שנים.

אופיר אקוניס: לבסוף, התיקון כולל הגדרה של רשות האכיפה והגבייה ומנהל רשות האכיפה והגביה בחקיקה.

אופיר אקוניס: בהתאם להחלטת הממשלה ממאי 2008 הוקמה במשרד המשפטים יחידה ארגונית להוצאה לפועל ולמרכז לגביית קנסות.

אופיר אקוניס: יחידה זו החלה לפעול תחת השם רשות האכיפה והגבייה בשנת 2009.

אופיר אקוניס: מוצע להגדיר בחוק ההוצאה לפועל את רשות האכיפה והגבייה, המופקדת על ביצוע חוק ההוצאה לפועל וחוק המרכז, וכן להגדיר בחוק ההוצאה לפועל את מנהל הרשות, שהוא מי שמונה לפי חוק שירות המדינה לשמש מנהל רשות האכיפה והגבייה.

אופיר אקוניס: מנהל הרשות יהיה אחראי לביצועם של סדרי המינהל במערכות אלה.

אופיר אקוניס: נוכח האמור לעיל, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

אופיר אקוניס: אני רק מבקש, גברתי, בקשה אחת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר, אל תייצר פייק ניוז.

אופיר אקוניס: ראיתי שהוצאת הודעה לעיתונות בעקבות הדיון שהיה כאן.

אופיר אקוניס: אל תייצר – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: בוודאי, לא פייק ניוז.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה את ההקלטה של מה שאמרת?

אופיר אקוניס: פול ניוז, כולל הכול, כל מה שהיה בדיון, הכול, כולל התשבחות האדירות שנתתי לנשים מנהיגות, שלא מוצאות חן בעיניכם בגלל, גברתי, השמות שלהן, על רקע פוליטי.

אופיר אקוניס: זה מה שהיה פה, זאת האמת.

אופיר אקוניס: ובסוף – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – בסוף אני גם התנצלתי בפני מי שהרגישה את עצמה נפגעת.

אופיר אקוניס: בזה תם העניין.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אקוניס.

יחיאל חיליק בר: תתנצל עד הסוף.

אופיר אקוניס: התנצלתי אם היא הרגישה נפגעת – – –

אופיר אקוניס: [הצעת חוק פ/4526/20; נספחות.

אופיר אקוניס: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, להצעת החוק הממשלתית יש לנו הצעה שהוצמדה והיא הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – גביית חובות לרשויות מקומיות), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה, לרשותך עד שלוש דקות להציג את הצעת החוק שלך ונעבור לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

מרב מיכאלי: אתמול העברנו כאן בחגיגיות את חוק חדלות פירעון, שהחליף – זה חוק מודרני ועדכני שמנסה לארגן גם גביית חובות וגם, איך להגיד, שיקום כלכלי, בעצם, הגון, במקום פקודה מנדטורית ארכאית שהייתה מוכוונת מאוד לבעלי הון, בעלי כוח, שלטון, למול אזרחים – או נתינים, אפילו, צריך להגיד, נתינות ונתינים חסרי כוח.

מרב מיכאלי: עוד פקודה שצריך לעשות לה בדיוק את הדבר הזה היא פקודת המיסים (גבייה), עוד פקודה מנדטורית שהיא עדיין החוק במדינת ישראל הדמוקרטית, ומאפשרת להרבה יותר מדי גופים במדינת ישראל להיות גם מי שקובעת את החוב, גם זאת שמוציאה לפועל את הגבייה, גם זאת ששופטת אם לא שילמת לפי מה שהיא מצאה לנכון, וכל הדבר הזה בלי שבשום שלב היא צריכה להוכיח באמת את החוב שהיא טוענת שיש לך כאזרח או אזרחית.

מרב מיכאלי: אני הגשתי את הצעת החוק לביטול פקודת המיסים (גבייה), ולהחליף אותה באמת בחוק עדכני של מדינה דמוקרטית כבר לפני שנים אחדות.

מרב מיכאלי: אנחנו עוד לא מבטלות את הפקודה, אבל אנחנו הולכות ומצמצמות, הולכים ומצמצמים, את מספר הגופים שיכולים להתעמר באזרחיות ובאזרחים באמצעות שימוש בפקודה הזו.

מרב מיכאלי: אני חייבת לספר לכם שמכל שלל התחומים שיש לי הזכות להתעסק בהם כמחוקקת וכחברת כנסת, אחד התחומים שאני מקבלת בו הכי הרבה פניות ציבור הוא באמת השימוש לרעה שנעשה – אם, אגב, בכוונה, ולפעמים בגלל טעויות – בפקודת המיסים (גבייה).

מרב מיכאלי: יש כל מיני מקרים של אנשים שעזבו את הדירה אבל בגלל חוב של שוכר קודם לא נותנים להם חשבון מים בדירה חדשה, וכל מיני דברים ממש ממש מרחיקי לכת, כשהרשויות יכולות להתעמר בזכות הכלי הזה שיש להן בידיים.

מרב מיכאלי: אז אנחנו, בהסכמה של משרדי הממשלה והאוצר, הבאנו לכך שכל המשרדים, חוץ מרשות המיסים, מפסיקים להשתמש בפקודה.

מרב מיכאלי: החוק שאנחנו מביאות ומביאים כאן עכשיו הוא חוק שיאפשר לרשויות מקומיות שתחפוצנה בכך – זה לא חוק שכופה על הרשויות המקומיות, אבל מאפשר לרשויות המקומיות למסור את הגבייה של החובות שיש לתושבות ולתושבים שלהם למרכז לגביית קנסות, חובות והוצאות.

מרב מיכאלי: היתרון בלעשות את זה הוא קודם כל בכך שזה נעשה על ידי גוף של המדינה, בעוד רשויות מקומיות הרבה פעמים מוציאות את הגבייה לחברות קבלן, כמו שגברתי יודעת, חברות גבייה, שהרבה פעמים יוצא שהן גובות בכלל את הכסף שמגיע להן ולא מגיעות בכלל לגבות את הסכום שמגיע לעירייה, ועל הדרך באמת עושות דברים שעדיף לא להזכיר אותם.

מרב מיכאלי: כאן מה שיקרה זה שהגבייה תיעשה לפחות על ידי גוף ממלכתי שיש לו אחריות בהתאם, שמשתמש בצורה הרבה הרבה יותר מדודה בסמכויות שניתנות בידיו, ויכול גם לעשות איחוד תיקים ולראות את התמונה הגדולה של החייב או החייבת, ולראות מה באמת אפשר לצפות ממנה לשלם.

מרב מיכאלי: אז, קריאה ראשונה; בקריאה שנייה ושלישית נעמוד על כל הדקויות.

מרב מיכאלי: אבל בדרך לביטול פקודת המיסים (גבייה) זה צעד חשוב לרווחת אזרחיות ואזרחים גם אם הם חייבים כסף.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: רבותיי, רשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג, ואני לא רואה גם אותה.

טלי פלוסקוב: סאלח סעד – – –

סאלח סעד: – – –

טלי פלוסקוב: לא רואים?

טלי פלוסקוב: לא רואים על המסך שלך את רשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: נדאג שתראו אותם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני עליתי לכאן כדי לברך, בראש ובראשונה, את יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת על המהלך הבאמת יוצא דופן שניהלת בוועדה בשבועות האחרונים.

איציק שמולי: אני מדבר כמובן על הרפורמה בסיעוד.

איציק שמולי: היו הרבה שותפים להצלחה הזאת, אבל אין שום ספק, אדוני היושב-ראש, שלימדת אותנו שיעור בתבונה, בסבלנות, באורך רוח ובניהול נכון, שממקסם את חוכמת השולחן.

איציק שמולי: אני חושב שהתוצאה של החוק הזה מביאה אותנו, חברי הכנסת מהאופוזיציה, לדילמה: אומנם אנחנו רוצים שהממשלה תיפול, אבל אנחנו מקווים שלפני שזה יקרה הפרק הזה של הסיעוד יאושר.

איציק שמולי: כמובן, זה לא אפשרי, אבל זה בגדר השאיפה שלנו.

איציק שמולי: צריך לומר את האמת, עדיין לא מדובר ברפורמה של סיעוד ממלכתי כפי שהובטח על ידי משרד הבריאות, ובמובן הזה המטלה הזאת, או המטרה הזאת של הפחתת הנטל הכלכלי על המשפחות של האנשים שהיקירים שלהם נמצאים במצב סיעודי, המטרה הזו הייתה ונותרה.

איציק שמולי: יש שיפור משמעותי מבחינת התמיכה של המדינה באנשים במצב סיעודי, בעיקר ברמות העליונות.

איציק שמולי: צריך לברך גם על ההפחתה הצפויה, או הביטול, של מבחני הכנסה לאנשים שהולכים בעצם למוסד סיעודי.

איציק שמולי: אבל עדיין הנטל הכלכלי על משפחות עם אנשים, סליחה, משפחות שיש להן יקיר במצב סיעודי, עדיין הנטל הוא כבד.

איציק שמולי: אבל אין שום ספק, אדוני, שיש פה מהלך משמעותי שצריך לברך עליו.

איציק שמולי: באמת, אני חושב שזה לא היה קורה אילולא אתה ואילולא הניהול הנכון והג'נטלמני שלך.

איציק שמולי: אז באמת יישר כוח, אלי אלאלוף.

איציק שמולי: זה פרק חשוב מאוד, שאני מקווה שנוכל לרשום אותו ביחד בתולדות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

איציק שמולי: בהזדמנות הזאת גם יישר כוח לכל החברים האחרים.

איציק שמולי: הראינו, גברתי היושבת-ראש, שיתוף פעולה יוצא דופן חוצה מפלגות.

איציק שמולי: גם קארין ולאה ודב, וכמובן את, גברתי היושבת-ראש, ועוד הרבה חברים יקרים.

איציק שמולי: גם חאג' יחיא וסאלח סעד – –

טלי פלוסקוב: נכון.

איציק שמולי: – – הצלחנו ביחד להביא, אני חושב, תוצאה שהיא לא הכי טובה שרצינו, אבל בנסיבות הקיימות היא באמת טובה.

איציק שמולי: תודה רבה, והלוואי שזאת תהיה נקודת ההתחלה לבאות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: היות שאני לא יכולה לנאום שם, אני מצטרפת לכל מילה ומילה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת סאלח סעד, עד שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

סאלח סעד: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום השתתפתי באמת בוועדת העבודה והרווחה וראיתי באמת במו עיניי איך אלי אלאלוף, יו"ר הוועדה, בעוצמתו ובחוכמתו הלך בין הטיפות; בואו לא נשכח שהוא גם חבר סיעת כולנו של שר האוצר.

סאלח סעד: אנחנו ראינו באיזה לחץ היית כשאנשים מהאוצר, אנשים בכירים באוצר, ניסו לטרפד כל מיני סעיפים בתוך החקיקה הזאת, שהיא כל כך חשובה.

סאלח סעד: אתה עמדת, בעוצמתך ובחוכמתך, בתבונה, מכיוון שאתה איש ראוי להערכה.

סאלח סעד: אני אומר לך, אני משבח אותך כאן על החקיקה החשובה הזאת, כי הקשישים בבתים, עשרות אלפים במספר, הם זקוקים לכל שעה ולכל חצי שעה טיפולית וזקוקים לכסף הזה שיגיע לחשבונם, או דרך המטפלים או דרך החשבונות שלהם.

סאלח סעד: ראינו אותך עומד על המשמר.

סאלח סעד: כל הכבוד, בשם כל הנזקקים האלה.

סאלח סעד: כמובן, לחברי הטוב איציק שמולי, ללאה, שהייתם על המשמר בתור חברי הוועדה.

סאלח סעד: איציק, עשית עבודה נהדרת.

סאלח סעד: יישר כוח.

סאלח סעד: אתה תמיד מלווה את הקשישים בישראל.

סאלח סעד: זאת לא פעם ראשונה בחקיקות למען הנזקקים, הקשישים במיוחד, שאתה עושה את זה, בצורה יפה.

סאלח סעד: אבל אני אחזור למה שאמר אחמד טיבי קודם.

סאלח סעד: תראו, קראתי עכשיו ציוץ מאוד יפה של נורית קורן, שאומרת ששוחד זה לא פשע.

סאלח סעד: אתם מבינים מה המשמעות?

סאלח סעד: חברת הוועדה למינוי שופטים בישראל אומרת הבוקר ברדיו ששוחד זה לא פשע.

סאלח סעד: אז מה כן פשע?

סאלח סעד: תסביר לי, אחמד טיבי.

סאלח סעד: באמת, מה קרה לנו כאן?

סאלח סעד: חברים, מה קרה לנו כאן?

אחמד טיבי: – – – תשאל באגף ההוא, למה אותי?

סאלח סעד: אם פשע בישראל זה לא – – –

מוסי רז: אני אגיד לך מה פשע.

מוסי רז: לשלוח ווטסאפ זה פשע.

סאלח סעד: חבר הכנסת מוסי רז, תאמין לי.

סאלח סעד: אני אומר לך שאני מתבייש בשם כנסת ישראל שחברת כנסת, שהיא חברה בכירה בוועדה למינוי שופטים, קובעת מי יהיה שופט בעליון, אומרת אמירה כזאת.

סאלח סעד: אני הייתי מצפה מחברת הכנסת, אם היא נמצאת בכנסת, במשכן, שתבוא לכאן ותתנצל על האמירה הכל-כך נבזית הזאת, שלפחות שופטי ישראל ואזרחי ישראל מתביישים בה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת סאלח סעד.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רחל עזריה – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אני רוצה להצטרף למילות ההערכה של חברי חבר הכנסת שמולי לך, חבר הכנסת אלאלוף, על העבודה שנעשתה בוועדת העבודה והרווחה בעניין הסיעוד, והערכה לכם, חבריי, החברים שהוזכרו בדבריו של חבר הכנסת שמולי, ולך, גברתי היושבת-ראש, על העבודה המשותפת שנעשתה כדי לקדם פרק סיעוד הרבה הרבה הרבה יותר טוב ממה שהגיע אלינו לוועדה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, היום התפרסם בידיעות אחרונות ממצא מדאיג מאוד, בכתבה של העיתונאי אמיר בן-דוד.

דב חנין: הוא מספר שבדיקה חדשה מראה שהמים בנחל בוקק, אחד המקומות המתוירים ביותר בישראל, הם רדיואקטיביים.

דב חנין: ממצאי הבדיקה נכללים בבקשה לתביעה ייצוגית בהיקף של 1.4 מיליארד שקלים שהוגשה היום נגד מפעלי כימיקלים לישראל, כי"ל, ושבה נטען שמפעלי כימיקלים לישראל אחראים לזיהום הרדיואקטיבי במימי הנחל והמעיין הסמוך ולזיהום נוסף שהתגלה בנחל לפני שנים.

דב חנין: הממצא הזה הוא ממצא מחריד, אין מילה אחרת, והוא מצטרף לממצאים נוספים, גם הם בכתבה של אמיר בן-דוד, על החשש מדליפת פסולת רדיואקטיבית מהכור בדימונה, אתר ההטמנה שבקרבת הכור עלול לדלוף, לזהם את הסביבה ובסופו של דבר אפילו להגיע לשרשרת המזון.

דב חנין: מטמנת הפסולת הרדיואקטיבית של ישראל היא לא מבנה אטום אלא היא בעצם בקבורה רדודה בחביות, שעלולות להתבלות ולהיסדק.

דב חנין: זה, גברתי היושבת-ראש, מייצר סכנה גדולה.

דב חנין: אבל אם לחזור לפרשה של כי"ל, אנחנו זוכרים שאותה חברה ששייכת לכי"ל, חברת רותם אמפרט, זיהמה בעבר הלא-רחוק את הזיהום הנורא והכבד בנחל אשלים.

דב חנין: אנחנו רואים שההתנהלות המופקרת והמסוכנת של אותה חברה נמשכת.

דב חנין: כמובן, צריך להזכיר שזאת החברה שמקדמת גם את המהלך המסוכן של מכרה הפוספטים בשדה בריר, מהלך שנגדו מתאחדת קואליציה רחבה כאן בכנסת.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, את שותפה, וחברים נוספים מהנגב, סגן שר הבריאות הרב ליצמן וחברים נוספים נאבקים נגד הקמת המכרה הזה, שהוא מהלך מסכן חיים, מסכן בריאות ופוגעני.

דב חנין: המסר שלנו מכאן, מהכנסת, חייב להיות שלחברות מזוהמות ומסוכנות – –

טלי פלוסקוב: צריך לסכם.

דב חנין: – – צריך לשים גבול.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת מרב מיכאלי – מוותרת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת ענת ברקו – אינה נוכחת; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חברת הכנסת לאה פדידה – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: אני לפעמים מרגישה שלסגני יושב-ראש צריך לעשות תרגילים של אמירת שמות במהירות, שלא תמשוך יותר מדי זמן.

טלי פלוסקוב: אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, יום האישה, אינני בטוח אם הוזכר, ובמבחן הקרוב של הממשלה היא כנראה תיכשל.

איתן ברושי: כפי שפורסם, עד היום יש ייצוג מאוד מצומצם לנשים בקרב מקבלי פרס ישראל בשנת ה-70 למדינה.

איתן ברושי: דווקא בשנת ה-70, כשאנחנו מצפים לחגיגה משותפת – ועמדתי כבר על הבמה הזאת וכבר דיברתי על זה שלא יהפכו את זה לחגיגה של הממשלה אלא של כל אזרחי המדינה – אנחנו רואים, כפי שהדברים פורסמו עד היום, ייצוג מאוד נמוך של מקבלות פרס ישראל מקרב כלל המקבלים, כפי שפורסם.

איתן ברושי: אני יכול לומר כאן, מעל דוכן הכנסת, שדווקא בתנועה הקיבוצית, חברים בתנועה ובמזכירות התנועה הציעו שתי חברות.

איתן ברושי: כידוע, אנחנו 1.7% מהאוכלוסייה בישראל.

איתן ברושי: ההצעות שהוצעו על ידינו הן של רחל רבין יעקב, חברת קיבוץ מנרה, ושל אורנה שמעוני, חברת קיבוץ אשדות יעקב מאוחד, שהקימה את בית איל על שם בנה שנפל בלבנון, שהפך להיות בית מרכזי לצרכים מגוונים.

איתן ברושי: רחל רבין יעקב, אשת חינוך והתיישבות, במנרה שעל גבול הלבנון, שמביתה רואים את מוצבי החיזבאללה, הייתה כל השנים, בנוסף לכל תפקידיה, גם חברה נאמנה לשליחות של יישוב הארץ בצפון, במקומות הקשים ביותר.

איתן ברושי: מדליקי המשואות, שעוד לא פורסמו, וזוכי פרס ישראל, יחד עם הציון שבו הממשלה תמצא לנכון לסכם 70 שנות מדינה, זו הזדמנות לבטא את כל מרכיבי המאמץ והשותפים לו טרם הקמת המדינה ועד היום, בלי להוציא איזשהו חלק מהתמונה המשותפת ובלי להוציא את אלה שאינם היום חלק ממקבלי ההחלטות והשותפים לוועדות.

איתן ברושי: אני חושב שיש כאן הזדמנות גם לאזן בין נשים לגברים וגם לאזן בין הקבוצות השונות והדורות שהיו כאן במשך כל השנים, מאז ועד היום.

איתן ברושי: ההצעות של התנועה הקיבוצית – רחל רבין יעקב ממנרה ואורנה שמעוני מאשדות יעקב – הן גם מייצגות את כל מה שקרה פה שנים, עד היום, וגם יכולות לאזן את המאזן השלילי של נשים מבין מקבלות הפרס, שהן כידוע יותר מ-50% מהאוכלוסייה וגם תרומתן לא נופלת מהתרומה של הגברים.

איתן ברושי: אז יש כאן גם ביטוי נכון של ההיסטוריה וגם ביטוי של שילוב נשים, ולומר ש-1.7% מהאוכלוסייה הציעו מועמדים מהתנועה הקיבוצית לפרס ישראל, שגם יכולים לבטא את הייצוג הנשי הנכון מבין כלל מקבלי פרס ישראל.

טלי פלוסקוב: תודה.

איתן ברושי: שיהיה לנו חג שמח וחג צודק.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת נאוה בוקר – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת טיבי – מוותר; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה על חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 58).

טלי פלוסקוב: רגע, רגע, אנחנו נצביע – אני חוזרת, ברשותכם.

טלי פלוסקוב: יהיו לנו עכשיו שתי הצבעות: הצבעה אחת על ההצעה הממשלתית, הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 18 והוראת שעה), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 18 והוראת שעה), התשע"ח–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 22 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 18 והוראת שעה), התשע"ח–2018, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – גביית חובות לרשויות המקומיות), התשע"ז–2017, כפי שהוצגה על ידי חברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – גביית חובות לרשויות המקומיות), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 23 חברי כנסת בעד, כולל חברת הכנסת קארין אלהרר, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – גביית חובות לרשויות המקומיות), התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1208); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו עוברים להצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 58) (חייב המשלם לפי הוראה לתשלום בשיעורים), התשע"ח–2018, שוב בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק השר אלי כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

אלי כהן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק ההוצאה לפועל – תיקון 58 – העוסקת בחייבים שמשלמים את חובם בתשלומים, נועדה לייצר מערך תמריצים מותאם שיחול על חייבים אלו.

אלי כהן: הצעת החוק הממשלתית משלבת בתוכה את הצעות החוק הפרטיות ביוזמתם של חברת הכנסת קארין אלהרר וחבר הכנסת יואב בן צור.

אלי כהן: לפי חוק ההוצאה לפועל, חייב אשר אינו יכול לשלם את מלוא חובו באופן מיידי יכול להגיש בקשה לרשם ההוצאה לפועל, שיקבע לו צו תשלומים בהתאם ליכולתו הכלכלית.

אלי כהן: כשחייב משלם את החוב שלו בתשלומים נוצר מצב מיוחד, שבו מצד אחד החוב עדיין קיים ויש סיכון שהחייב לא ישלם אותו, ומצד שני החייב מעיד על נכונות לשלם ועומד בתשלומים שנקבעו לו.

אלי כהן: מכיוון שמערך התמריצים הקיים היום אינו מותאם למצב זה, מוצע לקבוע מערך תמריצים שונה, אשר מצד אחד יבטא את העובדה שהחייב עומד בתשלומים שנקבעו לו ומן הצד השני ימשיך לתמרץ את החייב לעמוד בתשלומיו עד לפירעון החוב.

אלי כהן: בהתאם, מוצע לקבוע שכשחייב משלם באופן עקבי ורציף לפחות שלושה תשלומים, תופחת ריבית הפיגורים הנצברת לחוב שלו ב-25% ולא יינקטו כנגדו הליכים של עיקול חשבון עובר ושב, עיקול משכורת, עיקול מיטלטלין והגבלת רישיון הנהיגה.

אלי כהן: עוד מוצע לקבוע שאם חייב אינו עומד עוד בתשלומים שנקבעו לו, יוכל הזוכה לבקש להשיב את שיעור הריבית המלא ולבטל את עיכובי ההליכים נגד החייב.

אלי כהן: לסיכום, אציין שבנוסף ליצירת מערך תמריצים נכון יותר לחייבים שמשלמים בתשלומים, הצעת החוק תסייע להניע חייבים אשר אינם משלמים כיום את חובם להיכנס לאפיק מסודר של תשלומים.

אלי כהן: לאור האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

אלי כהן: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אלי כהן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת; חברת הכנסת קארין אלהרר – מוותרת; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת סאלח סעד – אינו נוכח; חברת הכנסת רחל עזריה – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין?

ג'מאל זחאלקה: אף פעם לא מוותר.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: גם בנאום הקודם שלי התחלתי לדבר על הנושא של היחס למפעלים מזהמים.

דב חנין: אנחנו, גברתי היושבת-ראש, נמצאים במציאות מדאיגה ומסוכנת מהבחינה הזאת.

דב חנין: הזכרתי את המהלך המסוכן של הקמת מכרה הפוספטים בשדה בריר, שהוא מהלך שמשרד הבריאות התנגד לו לאורך שנים.

דב חנין: לצערי הגדול, קבינט הדיור קיבל החלטה שמאשרת תוכנית מתאר ארצית שכוללת בתוכה גם את מכרה הפוספטים בשדה בריר.

דב חנין: אני מאוד מאוד שמחתי שסגן שר הבריאות הגיש ערר נגד ההחלטה הזו, ובעקבות הגשת הערר הזו נעשתה הידברות בין משרד האוצר לבין משרד הבריאות.

דב חנין: אנחנו, כך אני שומע, נצא למהלך של תסקיר בריאותי רציני.

דב חנין: אני מברך על כך.

דב חנין: אני חושב שבתסקיר בריאותי רציני, שמשרד הבריאות צריך להוביל אותו, אנחנו אכן נראה כולנו שלא נכון להקים מכרה פוספטים שמסכן חיים ובריאות של בני אדם, לא רק בערד אלא סביב בקעת ערד; ושלא רק מסכן חיים ובריאות של תושבים בערד וסביבותיה אלא גם מגרש מבתיהם אלפי אזרחים בדואים מהיישובים אל-פורעה, א-זערורה – אנשים שחיים פשוט במקום שבו ממוקם המכרה.

דב חנין: אני לא יודע מי מחברי הכנסת זוכר את הסרט אווטאר, אבל בסרט זה היו יצורים מאוד מיוחדים שחיו להם במקום טבעי, ואיזושהי חברה רב-לאומית החליטה בדיוק באותו מקום, על הכפר שלהם, להקים מכרה של איזשהו חומר – נדמה לי גם כן חומר מסוכן.

דב חנין: כל הסרט עוסק במאבקם של אותם יצורים נגד המזימה הזאת, להקים מכרה על חשבון הכפר שלהם.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, הסרט הזה בעצם נעשה על שדה בריר.

דב חנין: פשוט הכותרות היו באנגלית, אבל בעצם צריך היה לעשות אותו בדיבוב עברי, כי הוא מדבר על מה שקורה אצלנו.

דב חנין: סביב הפרשה הזו של שדה בריר התעורר באמת מאבק מאוד מאוד רחב וחשוב.

דב חנין: אנחנו, גברתי היושבת-ראש, היינו ביחד בהפגנה, שהייתה לטעמי אחת ההפגנות המרגשות ביותר שהשתתפתי בהן, שבה היו תושבי ערד רבים – גם מהקהילה החילונית בערד, גם מהקהילה החרדית בערד – וגם תושבים ערבים בדואים מהיישובים מסביב.

דב חנין: זו הייתה אחת ההפגנות המרגשות, כי אנחנו ראינו שכשאנשים נאבקים למען החיים עצמם הם מסוגלים להתאחד, להתייצב ולעמוד ביחד כדי להציב אלטרנטיבה.

דב חנין: אני מקווה שהקול הזה שנשמע בערד יהדהד עד ירושלים והממשלה תקבל את המסר ותבין אותו.

דב חנין: אי-אפשר להקריב חיי בני אדם לטובת רווחים של בעלי הון.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת מרב מיכאלי – מוותרת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, גברתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

לאה פדידה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפעמים יש, מה שנקרא, סוף טוב הכול טוב.

לאה פדידה: והאמת, שהייתי סקפטית.

לאה פדידה: כשהונח חוק הרפורמה של הסיעוד, המרחק בינו ובין בין מה שהשגנו היום, גברתי היושבת-ראש וחבר הכנסת איציק שמולי, שביחד הובלנו, היה תהומי, כי רצו לתת שירותים רק בכסף ולא בעין וקולם של הקשישים לא נשמע.

לאה פדידה: ולאט-לאט, בזהירות, עם המון הקשבה והמון ימים, והרבה ישיבות ושעות, ובאמת, כשאומרים "שעות וימים" זה לא בכדי אלא באמת, יחד עם יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף, שהיה קשוב ופתוח לשינויים, והיו המון מחלוקות והמון צדדים שהשמיעו את המקום שלהם, הגענו היום באמת לחוק שנותן משמעות ונותן את השירות לאותו קשיש סיעודי ולאותה קשישה סיעודית.

לאה פדידה: לפעמים זה אומר שאין פה אופוזיציה ואין פה קואליציה, אלא ביחד פועלים לטובת האזרח והאזרחית, ואלה הדברים היפים שבבית הזה.

לאה פדידה: היום ניתן לקבל שירותים בעין וניתן גם לבחור כסף, והגמלה הכספית שנבחרת עולה, ובפעימה הראשונה אדם זכאי, ושעות סיעוד נוספות.

לאה פדידה: אולי אפשר עוד לשפר, אבל מה שהיום קרה בחוק הזה, שזכינו להצביע בו בעד – זה חוק שנותן בשורה ואומר שגם דברים טובים נעשים בבית הזה, ואני מודה על הזכות להיות חלק מזה.

לאה פדידה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת לאה פדידה, מסכימה עם כל מילה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מחר בבוקר יתקיים דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא שמעורר מחלוקת רבה גם בתוך הקואליציה, אבל הרבה יותר מחוץ לכנסת מאשר בכנסת.

איתן ברושי: מדובר בהארכת הוראת שעה של חוק הוותמ"לים; הממשלה, באישור ועדת הפנים, רשאית להאריך בעוד שנה חוק שעד עכשיו הפקיע קרוב ל-100,000 דונם שטחים פתוחים, עם כמעט אפס ניצול לבנייה.

איתן ברושי: החוק הזה הוא לא מידתי ונותן כוח גדול, ללא שיקול דעת ותכנון, ויוצר איום על המרחב הכפרי כפי שלא היה מעולם.

איתן ברושי: אנחנו מנהלים משא ומתן בימים האחרונים עם ראשי התחום הזה באוצר, כדי להגיע להבנה שבמידה שמפקיעים באזורים כפריים לא יהיה מצב שהופכים מושב או קיבוץ ללא כפרי ולא חקלאי, כי אין בזה פשוט צורך וזו גם פגיעה לא מידתית במתיישבים וחקלאים, אבל זה גם איום על השטחים הפתוחים והירוקים.

איתן ברושי: נוצרה פה קואליציה שלא תמיד אפשר לפגוש, לרבות השר אלקין, שהוציא היום מכתב לשר האוצר שקורא לו לא להאריך את הוותמ"לים.

איתן ברושי: ההוראה הזאת, הוראת השעה, לא ניתנת לתיקון – אפשר להאריך אותה או לעצור אותה.

איתן ברושי: אמרתי בעבר לאביגדור יצחקי, שהיה המנכ"ל של אריק שרון, זיכרונו לברכה, וליואב לגלנט, שהיה המזכיר הצבאי של אריק שרון, זיכרונו לברכה, שאם אריק שרון היה חי, הם בחיים לא היו מובילים חוק כזה, שהתחיל אותו יאיר לפיד והממשלה הזאת החילה עליו רציפות, ועכשיו רוצים להאריך את החוק בעוד שנה ועוד שנה אחר כך.

איתן ברושי: זהו איום גדול ומיותר.

איתן ברושי: נוצרה פה באמת הזדמנות שהממשלה תאמר את דברה בטרם חתימת השרים, ובעיניי, יש כאן איזה להט ליצירת מאגר קרקעות שלא בטוח שהוא נחוץ, תוך ויתור על פיזור האוכלוסייה.

איתן ברושי: במקום לבנות באזורים רחוקים יותר עם מתן האפשרויות, בנגב ובגליל, מחסלים את ההתיישבות שנשארה – כבר לא רבה: צמודי דופן, מושבים וקיבוצים באזור מרכז הארץ.

איתן ברושי: צריך לבנות, צריך לאפשר לזוגות צעירים, צריך להוריד את מחיר הקרקע – זה לא קשור לעניין.

איתן ברושי: אבל צריך גם להימנע מפעולות מיותרות שמחסלות מושבים וקיבוצים, כמו למשל היישוב סירקין באזור פתח תקווה, שנציגיו יהיו מחר בוועדה כדי להציג איך החוק הזה או התקנה הזאת, תחת ידי הממשלה שהמרכיב הימני בה הוא מרכיב גדול, והיא רוצה ליישב את הארץ מהים עד הנהר – איך היא מחסלת מושבים וקיבוצים במרכז הארץ.

איתן ברושי: ממשלה שלא מסוגלת לפנות מאחז לא חוקי, שמקציבה מאות מיליונים להעתיק עוד יישוב ועוד בית גם למקומות שאינם נכונים, מתעקשת לחסל מושבים וקיבוצים שלא לצורך.

איתן ברושי: אני אומר לממשלה: עד כאן.

איתן ברושי: יש מחר הזדמנות לגמור את הדיון הזה לפחות בהסכמה לא לחסל מושבים וקיבוצים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת נאוה בוקר – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: זה החוק שלי.

טלי פלוסקוב: אחריו – אחרון הדוברים, אם יהיה באולם, עבד אל חכים חאג' יחיא.

קריאה: אז, יאללה, תזדרז.

אחמד טיבי: מי היה לפניי?

טלי פלוסקוב: דב חנין, כנראה, ואיתן ברושי.

אחמד טיבי: ברושי – גבוה.

טלי פלוסקוב: כן.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, לפני שבועיים העברתי בקריאה טרומית הצעת חוק זהה, של חייב משלם, פרי פועלו המיוחד במינו של הח"כ לשעבר אוסאמה סעדי, שעבד ופעל רבות בנושא הזה מול משרד המשפטים, מול ההוצאה לפועל.

אחמד טיבי: ההצעה עברה לפני שבועיים.

אחמד טיבי: הממשלה כעת מציעה חוק דומה, רחב יותר בכמה סעיפים, אבל אין ספק שמדובר בחוק חשוב ביותר.

אחמד טיבי: אני מברך על ההצעה הזאת, הממשלתית.

אחמד טיבי: בסופו של דבר שתי ההצעות, גם ההצעה הטרומית שלי וגם ההצעה הממשלתית שלי ימוזגו בוועדת החוקה ויעברו בקריאה ראשונה, כך שגם אם יהיו בחירות החוק הזה אוטומטית יימשך בדין רציפות בקריאה ראשונה לבחירות הבאות, ואם לא יהיו בחירות, הוא יעבור בשבועות הקרובים בקריאה ראשונה ושנייה.

אחמד טיבי: מה אומר החוק?

אחמד טיבי: תראו, יש מאות אלפי משפחות שהעיקול משנה להן את החיים, פוגע בנורמטיביות של החיים.

אחמד טיבי: גם עיקול משכורת, רכב, מיטלטלין.

אחמד טיבי: עכשיו, הקונספט של החוק הוא שאנחנו רוצים לעודד תשלום של חובות אבל לא להקשות.

אחמד טיבי: כלומר, לעזור לשני הצדדים.

אחמד טיבי: כי יש אנשים שיכולים לא להבין את זה נכון, שזה כאילו לעזור למי שחייב על חשבון בעל החוב – לא.

אחמד טיבי: כאשר אתה מגיע לסיכום שאתה משלם, עם ההוצאה לפועל או ישירות מול בעל החוב, ואתה משלם שלושה תשלומים, אז מבטלים לך את העיקול על הרכב, על המיטלטלין, על המשכורת וכדומה, ואתה חי חיים נורמליים לאחר שהגעת לסיכום, כלומר, חייבים הסכמה של שני הצדדים.

אחמד טיבי: חייבים הסכמה של שני הצדדים.

אחמד טיבי: ולכן אני חושב שמדובר בחוק שהממשק שלו – התועלת שלו למאות אלפי אזרחים ומשפחות – הוא גדול ביותר, והוא חוק חיובי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אתמול חבר הכנסת לשעבר אוסאמה סעדי ואני היינו בלונדון אבל נמסר לנו שכשהעברת את חוק חדלות פירעון, באופן הגון נתת קרדיט לבעל הקרדיט, לאוסאמה סעדי.

אחמד טיבי: אני חושב שחוק חדלות פירעון הוא אחד החוקים החשובים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אחמד טיבי: – – וחלק מרפורמה חשובה, ואוסאמה עבד עליה חודשים יחד איתכם בוועדת החוקה, ואפילו ניהל את ישיבות ועדת החוקה בהיעדרך.

אחמד טיבי: לכן, מכאן, א.

אחמד טיבי: אני שולח הרבה ברכות, הרבה ברכות, בשם כולנו, לאוסאמה סעדי, גם על החוק הזה, החייב משלם, וגם על חוק חדלות פירעון.

אחמד טיבי: לא רבות הן הפעמים שחבר כנסת שמתפטר ממשיך להשאיר רשמים וחוקים, וכמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, אוסאמה הוא הח"כ ה-121, הוא אחד הטובים בהם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: גם אני בהחלט מצטרפת לברכות לאוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חאכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: לכן, רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 58) (חייב המשלם לפי הוראה לתשלום בשיעורים), התשע"ח–2018, בקריאה הראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 58) (חייב המשלם לפי הוראה לתשלום בשיעורים), התשע"ח–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 18 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 58) (חייב המשלם לפי הוראה לתשלום בשיעורים), התשע"ח–2018, עברה בקריאה הראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה השנייה והשלישית.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חבר הכנסת סעד וחברת הכנסת מיכל בירן מצטרפים, כתומכים, כמובן.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/758; דברי הכנסת, חוב' י"ז, ישיבה 311, עמ' 27103; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה והיא הצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 3), התשע"ח–2018, בקריאה השנייה והשלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, שאני לא אשכח בסוף, אני רוצה לברך את היועצים המשפטיים של הוועדה: את גור, את אלעזר, את נועה ואת נעמה ואת כולם, ואת הצוות של הוועדה: אסף, נטלי, חופי וכל האחרים, שבאמת עושים עבודה מטורפת.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כל השנה, אבל בתקופה האחרונה מהבוקר עד הלילה – עוד חוקים, ועבודה רצינית, אז אני רוצה לשבח אתכם לפני שאני אשכח.

ניסן סלומינסקי: עכשיו לגבי הצעת החוק.

ניסן סלומינסקי: תיקון שנערך בחוק הבוררות ב-2008 אפשר לצדדים להסכם הבוררות, אם הם רוצים, לאפשר בורר נוסף לאחר שהבורר הראשון ייתן פסק דין.

ניסן סלומינסקי: דא עקא, מה כתוב שם, איך יקבעו את הבורר השני?

ניסן סלומינסקי: כתבו ש"ערעור על פסק הבוררות יוגש בתוך 30 ימים מיום שפסק הבוררות הומצא לבעלי הדין או מיום שהתמנה הבורר בערעור, לפי המאוחר".

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר שלמרות שאחד הצדדים זכה בבוררות הראשונה, עכשיו, כשהוגשה בקשה לבורר שני, הצד המפסיד יכול למשוך את זה כמה שהוא רוצה ובינתיים אי-אפשר לממש את הפסק.

ניסן סלומינסקי: זו לקונה שנשארה, ולכן בתוכה נכנסנו וקבענו שזה לא יהיה כך, אלא תוך 45 יום מיום שפסק הבוררות הומצא לצדדים רשאים הצדדים או לסכם ביניהם על בורר, ואם לא – הם יכולים ללכת לבית המשפט, ובית המשפט יקבע בורר בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: ישנם עוד שניים-שלושה דברים בנושא, אבל אני חושב שזה עיקרו של דבר.

ניסן סלומינסקי: רק להזכיר שכל מה שסוכם בכתב הבוררות הראשון ימשיך גם לשני.

ניסן סלומינסקי: אבקש מחבריי לתמוך בחוק.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אין הסתייגויות, אך יש בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: שוב, חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 3), התשע"ח–2018, בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–2 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 12 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, הצעת החוק עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבוררות (תיקון מס' 3), התשע"ח–2018, נתקבל.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: בעד – 14 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 3), התשע"ח–2018, עברה בקריאה שנייה ובקריאה השלישית, ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חבר הכנסת עפר שלח בטעות הצביע בעמדה של חיים ילין, נכון?

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/764); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יואב בן צור וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: החוק הוא בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יואב בן צור.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יואב בן צור: גברתי היושבת בראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה לברך על הצעת החוק הקודמת, הצעת חוק ההוצאה לפועל, זה דבר שאנחנו עובדים עליו כבר למעלה משנתיים, וברוך השם היום הגיעה ההצעה הזו ועברה בקריאה הראשונה.

יואב בן צור: לטעמי היא עדיין צריכה שיפורים, ואנחנו נבקש לעשות את זה במסגרת הדיונים בוועדה.

יואב בן צור: אנחנו חושבים שההצעה הזו גורמת למשפחות שלמות לחזור לחיות חיים נורמטיביים על אף החוב הכבד שיש עליהן, ובצורה כזו הם יוכלו בעצם לחזור להיות אנשים נקיים מחובות ביתר קלות.

יואב בן צור: לגבי הצעת החוק הנוכחית, לפני כשנתיים יזמתי את הצעת החוק, שמטרתה לציין את יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית בתאריך עברי.

יואב בן צור: כזכור לכולם, נתקלתי בכמה מתנגדים קולניים, שמיהרו לטעון כי מדובר בחוק מיותר וחסר משמעות.

יואב בן צור: עם הזמן עלו לסדר-היום האמירות הקשות והחוקים האנטישמיים שמקדמת ממשלת פולין.

יואב בן צור: ואז התברר לכולם כי בכל הנוגע לאירועים משמעותיים בהיסטוריה של העם היהודי מן הראוי שאנחנו נעגן אותם בתאריכים עבריים ולא נהיה תלויים ברצונם הטוב של הגויים ובסיכוי המסוכן שמחר בבוקר יקום צורר חדש שישכתב את העבר שלנו על מנת להציג את עמו הפושע באור חיובי.

יואב בן צור: אני קורא לחבריי מהקואליציה והאופוזיציה לתמוך בחוק כחלק בלתי נפרד מפעולות הזיכרון והנצחת השואה.

יואב בן צור: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

טלי פלוסקוב: רבותיי, יש לנו רשימת דוברים וכעת אני מכריזה על כך שהיא נעולה.

טלי פלוסקוב: ואנחנו עוברים עליה: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת סאלח סעד – אינו נוכח; חברת הכנסת רחל עזריה – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת ענת ברקו – אינה נוכחת; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חברת הכנסת לאה פדידה – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: אתם מבינים, חברים?

טלי פלוסקוב: למה לא להגיע למזכירות ולהגיד: אני לא נוכח?

טלי פלוסקוב: למה כל זה?

טלי פלוסקוב: בזבוז זמן שאנחנו מקריאים את השמות של חברי הכנסת שלא נמצאים.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שזו הצעה חשובה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאני יוצא מחר לבולגריה מטעם הכנסת לייצג את הכנסת ואת מדינת ישראל לציון 75 שנה להצלת יהודי בולגריה ולציון יום העצמאות של בולגריה.

איתן ברושי: כיו"ר השדולה בכנסת לקשר עם בולגריה אני יכול לומר שבקרוב יגיע נשיא בולגריה, ולאחר מכן גם ראש ממשלת בולגריה, לביקור בארץ.

איתן ברושי: ודווקא על רקע המשבר עם פולין והשאלה של הכחשת השואה, וגם החוק של חברי, וגם הביקור הזה בבולגריה, שידעה לשמור על היהודים – המדינה היחידה שלא הייתה בה השמדה – צריך להדגיש דווקא את ההצלה, את ההתגייסות ואת האיכות של העם הבולגרי.

איתן ברושי: כמו בדגשים שאנחנו אומרים: לא לשכוח ולא להשכיח את השואה, אז אני חושב שיש לנו פה הצירוף הזה – מצד אחד המאבק במה שקורה בפולין ובגילויי אנטישמיות, מצד שני להוקיר ולעולם לא לשכוח את מי שפעל לצידנו ואת מי שמנע את ההשמדה.

איתן ברושי: ואם כך היו פועלות גם ארצות אחרות, המציאות הייתה אחרת, שונה וטובה יותר.

איתן ברושי: נזכור, לעולם לא נשכח את מה שעשה הצורר, אבל להבדיל לא נשכח ונזכור גם את ההתנהגות שהייתה באותם מקומות, כמו בבולגריה, שהצילה את הקהילה והביאה לכאן יהודים רבים מבולגריה.

איתן ברושי: רובם עלו לישראל.

איתן ברושי: קהילה איכותית, תורמת, שהשפיעה ומשפיעה עד היום.

איתן ברושי: רבים מהם יהיו בימים הקרובים בבולגריה וישתתפו בחגיגות, גם בימי הזיכרון וגם בימי ההוקרה.

איתן ברושי: אני בטוח שהקשר הזה עם בולגריה יגדיל את השותפות, ויש לנו היום קשרים שהולכים ומסתעפים ואינטרסים רבים משותפים לשתי המדיניות העצמאיות.

איתן ברושי: מה שהתחיל כברית עם העם היהודי הפך להיות ברית של שתי מדינות עצמאיות, חזקות ומתחזקות.

איתן ברושי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת נאוה בוקר – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח–2018, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: אני אוסיף אותך לפרוטוקול כבר.

טלי פלוסקוב: 11 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח–2018, עברה בקריאה הראשונה, ועוברת לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי מבקש להצטרף.

אחמד טיבי: כתומך.

טלי פלוסקוב: תומך.

אחמד טיבי: לפרוטוקול, יצאתי – – –

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/765); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: טוב, רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 59) (איסור פרסום ונקיבה של מחיר בשטרי כסף או במעות שאינם הילך חוקי), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת יחיאל חיליק בר וקבוצת חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: עכשיו אני?

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: עכשיו החוק שלך, ואחרי החוק שלך יש לנו עוד חוק אחד ואנחנו מסיימים.

קריאה: – – – קצר.

יחיאל חיליק בר: קצר, קצר.

יחיאל חיליק בר: זהבה – – –

טלי פלוסקוב: הקואליציה בעד.

טלי פלוסקוב: אל תדאג.

טלי פלוסקוב: לא צריך גיוס.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: אני אהיה קצר, אני מבטיח.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: ראשית, תודה, גברתי היושבת-ראש.

יחיאל חיליק בר: היום תגיע להצבעה בקריאה ראשונה הצעת החוק שאני עמל עליה, סאלח, כבר לא מעט זמן.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק מובנת מאליה, לכאורה, משהו שאולי תשאל איך זה לא היה עד היום, כמו שיש בהרבה מדינות אחרות.

יחיאל חיליק בר: אסור לנקוב במחיר בשום רשת מזון, בשום מרכול, בשום מקום, במעות שאינן במחזור.

יחיאל חיליק בר: זאת אומרת, כל ה-9.99, 9.95 – אתה לא יכול לקבל – לא אגורה בחזרה ולא חמש אגורות בחזרה, אבל מותר.

יחיאל חיליק בר: אני עמלתי על הדבר הזה – – –

מוסי רז: ההצעה כוללת גם את בנק ישראל?

יחיאל חיליק בר: מה?

מוסי רז: ההצעה כוללת גם את בנק ישראל ואת הבנקים?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: תראה, אנחנו נחריג בהצעה למשל עסקאות שאפשר לשלם עליהן באשראי, או כל מיני עסקאות אינטרנט וכאלה.

יחיאל חיליק בר: אני מדבר כרגע על סופרים, על מרכולים, על מקומות שאפשר לשלם בהם במזומן ואתה בא וקונה משהו ב-9.95 ואי-אפשר להחזיר לך חמש אגורות בחזרה.

יחיאל חיליק בר: אגב, יש פה גם שאלה אחרת.

יחיאל חיליק בר: אני מדבר פה מטעם הגנת הצרכן, אתה יודע, דין פרוטה כדין מאה, שילמת – מגיע לך כסף בחזרה.

יחיאל חיליק בר: יש פה גם עניין אחר, שמילא, לצרכן זו עסקה קטנה – למרות שהרבה עסקאות קטנות זה הרבה כסף, אבל המוכר – הרבה עסקאות שהוא לא מחזיר עליהן חמש אגורות וכו', הוא מקבל את הכסף.

יחיאל חיליק בר: זה לא נרשם בקופה, כי בקופה רשום 9.95, ולאן הולך כל הכסף הזה?

יחיאל חיליק בר: יש פה גם קצת כסף שחור, יש פה אולי – אני לא יודע מה – הונאת מס, יש פה דברים הרבה יותר גדולים.

יחיאל חיליק בר: ולכן החוק הזה חייב להיות חוק במדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אני עברתי, מוסי, לא תאמין, טלטלות.

יחיאל חיליק בר: היו התנגדויות לחוק הזה בדיונים בוועדת הכלכלה בזמנו, על זה שיש תקנות בעניין ולמה לחוקק אם יש תקנות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו גילינו, הצוות שלי, בזמנו, בראשות בוסתן דורון, הלכנו ומצאנו שאגב, בעיקר בפריפריה – גם הפריפריה הגיאוגרפית אבל גם החברתית: בבני ברק, בירושלים, בצפת, בקריית שמונה, באופקים, במקומות שבהם הציבור יותר חלש – שם לא כל כך אוכפים את זה.

יחיאל חיליק בר: כששאלתי את האנשים ממשרד התמ"ת: כמה דגמתם?

יחיאל חיליק בר: הם אמרו לי: 5,000 עסקים.

יחיאל חיליק בר: כמה עסקים יש בישראל?

יחיאל חיליק בר: 550,000.

יחיאל חיליק בר: זאת אומרת שלא דגמו אפילו 1% מהעסקים, ואני יודע שגם אם משרד התמ"ת, או הכלכלה, עושה עבודה של אכיפה, היא לא מספיקה.

יחיאל חיליק בר: אבל גם אם יש אכיפה, ממה נפשכם?

יחיאל חיליק בר: כי אני אומר, ברגע שהדבר הזה לא יהיה תקנה – כי לעבור על תקנה אפשר – ברגע שמוכר או מוכרת ידעו שזו עבירה פלילית לנקוב במחיר שאי-אפשר לתת עליו עודף, הם ייזהרו עוד פעם ועוד פעם, ולכן הדבר הזה צריך להיות בחוק.

יחיאל חיליק בר: גם פה הגדילו, ובסעיף ד', אני חושב, לחוק הגנת הצרכן, אמרו שכבר יש חוק כי רשום שאסור להטעות את הצרכן או משהו כזה, ובתוך זה מצפים שהמוכרים בישראל – הרי ליד כל אחד יש יועץ משפטי – יבינו שאסור לנקוב, ובגלל האפור הזה, יש להם היום הרבה תביעות בבתי משפט ממוכרים שנקבו במחיר אבל אומרים: לא הבנו מהחוק שאסור לנו.

יחיאל חיליק בר: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אני מסיים – היום יעבור החוק הזה, ברוך השם, הגיע הזמן, בקריאה ראשונה, ואני מקווה שבקרוב גם בקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: נשים קץ לנקיבת מחירים באופן מטעה באופן שגונב כסף מהציבור.

יחיאל חיליק בר: יהיה סוף ל-9.99, סוף ל-9.95, וכשרועי פולקמן יקנה לילד שלו צעצוע ב-9.99 הוא לא יוכל לא לקבל את העודף, כי הוא ישלם או 9.90 או עשרה שקלים.

יחיאל חיליק בר: זה גם בסדר.

יחיאל חיליק בר: ובא לציון גואל.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לכל צידי הבית, קואליציה ואופוזיציה, שתומכים בחוק החשוב הזה ומבקש מכם להצביע בעדו.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיליק בר.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני חורגת מהכלל – – –

יחיאל חיליק בר: רגע, רגע, סליחה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להודות לידידי הטוב, יו"ר ועדת הכלכלה איתן כבל, שסייע בידי בוועדה גם לעשות טיפה שכל, גם לאלה שהתנגדו, הגורמים המקצועיים, שהם בהחלט אנשים טובים.

יחיאל חיליק בר: אז תודה לאיתן כבל, ידידי הטוב.

טלי פלוסקוב: התודה מתקבלת.

טלי פלוסקוב: אני קצת חורגת מהכללים, כי פשוט אני חושבת שזה לא ראוי עכשיו להקריא את 42 השמות שיש פה.

טלי פלוסקוב: יש מישהו באולם שרוצה לדבר?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 59) (איסור פרסום ונקיבה של מחיר בשטרי כסף או במעות שאינם הילך חוקי), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 59) (איסור פרסום ונקיבה של מחיר בשטרי כסף או במעות שאינם הילך חוקי), התשע"ח–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

קריאה: – – – קואליציה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: כולנו, לא? כולנו, לא? אתה, השר ואני.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: 12 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 59) (איסור פרסום ונקיבה של מחיר בשטרי כסף או במעות שאינם הילך חוקי), התשע"ח–2018, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: יותר נכון – חוזרת לדיון בוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק כ/766); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 24) (הוראות לעניין דחיית שירות מחמת חבלה או מחלה), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי כנסת, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: כעיקרון עד עשר דקות לרשותך.

עפר שלח: לא נשמור על העיקרון הזה.

עפר שלח: תודה, גברתי.

עפר שלח: החוק הזה הוא חוק חשוב, שנוגע לאלפי חיילים, בזמן שאנחנו מדברים, ולאלפי חיילים בכל נקודת זמן שאותה אנחנו נבדוק.

עפר שלח: הוא נוגע למנהג שכיום גם הצבא וגם מערכת הביטחון מודים שהוא מנהג פסול, והם מתחילים לתקן אותו.

עפר שלח: בדיון שהיה בהכנת החוק בוועדת החוץ והביטחון לקריאה ראשונה, ציין נציג קרפ"ר שחל שיפור גדול כבר מהרגע שהתחלנו לטפל בהצעת החוק הזאת.

עפר שלח: אבל בתמיכתו ועזרתו של ידידי, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת אבי דיכטר, מיהרנו להעלות אותו בקריאה ראשונה, כי גם אנחנו מסתכלים לצד הזה, רואים שני אנשים בלבד ואומרים: אולי הקואליציה לא תהיה פה כשנהיה במושב – – –

טלי פלוסקוב: רק תיקון אחד: שלושה.

עפר שלח: שלושה, טעות שלי.

עפר שלח: כידוע, טווח הראייה שלי הוא לא גדול כמו של אנשים אחרים.

עפר שלח: החוק הזה אומר, שבניגוד למנהג שקיים עכשיו, כשחייל נפצע במהלך שירותו הצבאי פציעה שמשביתה אותו לתקופה ממושכת, של כמה חודשים ומעלה, לא ינהג עוד הצבא כמו שהוא נוהג היום.

עפר שלח: זאת אומרת, לשחרר את החייל הזה שחרור זמני.

עפר שלח: גם להגיד לו: אתה מטפל עכשיו בעצמך דרך קופות החולים, מה שגורם לחייל ולמשפחתו תחושה שנשבר החוזה המאוד-בסיסי בינם לבין הצבא, שאומר:

עפר שלח: אם אני נפגע או חולה במהלך שירותי, יטפלו בי.

עפר שלח: וגם, מצד שני, החייל איננו יכול להמשיך בחייו.

עפר שלח: אם אתה משוחרר מהצבא בשחרור סופי, פרופיל 21, אז אתה יכול להמשיך בחייך, ללכת לאוניברסיטה, לנסוע לחו"ל, לעשות את כל מה שאתה צריך.

עפר שלח: זה לא אירוע נעים בחיים אבל אתה לפחות יכול להמשיך.

עפר שלח: את שתי העוולות האלה החוק הזה בא לתקן.

עפר שלח: החוק בנוסחו הנוכחי – אנחנו עוד נראה מה יקרה בקריאה השנייה והשלישית ואנחנו נעבוד בתיאום עם הצבא ומערכת הביטחון – בנוסחו הנוכחי החוק אומר:

עפר שלח: לא ישוחרר החייל בחצי השנה הראשונה אחרי פציעתו, הצבא יטפל בו.

עפר שלח: אגב, גם בקריאה השנייה והשלישית נבנה אופציה שאתה תוכל לצאת מזה אם אתה כן רוצה לטפל בעצמך באופן פרטי, ברירת המחדל תהיה: הצבא יטפל בו, ואחרי חצי שנה יחליט הצבא אם הוא ממשיך בשירות או לא.

עפר שלח: אני שוב רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון ולצוות הוועדה – הם טיפלו בזה במהירות; בשבוע אחד הכנו את החוק הזה לקריאה ראשונה כדי שנספיק לעשות את זה לפני מושב הקיץ.

עפר שלח: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח, הצעה מאוד מבורכת.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני, שוב, לא עוברת על השמות, יש מישהו שרוצה לדבר?

טלי פלוסקוב: לא, תודה, ואז אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 24) (הוראות לעניין דחיית שירות מחמת חבלה או מחלה), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 24) (הוראות לעניין דחיית שירות מחמת חבלה או מחלה), התשע"ח–2018, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

טלי פלוסקוב: תשעה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד, אני קובעת כי הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 24) (הוראות לעניין דחיית שירות מחמת חבלה או מחלה), התשע"ח–2018, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת – חוזרת – לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: רבותיי, תם סדר-היום, הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ' באדר התשע"ח, 7 במרס 2018, בשעה 11:00, ישיבה זו נעולה.