ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 320, 2018-03-05 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ח באדר התשע"ח, 5 במרס 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 34), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית, התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל יחידת נוער ומועצת תלמידים ונוער) (תיקון), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 131), התשע"ח–2018, והצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון מס' 131), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 24) (הוראות לעניין דחיית שירות מחמת חבלה או מחלה), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק שמספרה פ/5191/20 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/5214/20: הצעת חוק החינוך המוזיקלי בישראל, התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק השאלת כלי נגינה, התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק ביטול המינהל האזרחי, התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, יואב קיש, ניסן סלומינסקי, אמיר אוחנה, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, מרדכי יוגב, יהודה גליק, נורית קורן, שרן השכל, אורן אסף חזן, מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטול הטבות מס לתושב חוזר ותיק), התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטול סמכות שר האוצר להארכת הפטור ממס לתושב ישראל לראשונה ותושב חוזר ותיק), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת יוסי יונה; הצעת חוק הפיקוח על מכונים פסיכומטריים (תיקון – פרסום כל מבחן נלווה למבחן הפסיכומטרי ופתרונו), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג' ויעקב מרגי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – התקנת לחצן מצוקה במוסד חינוך), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת סאלח סעד, לאה פדידה, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, עמיר פרץ, איתן ברושי, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, איתן כבל, איל בן ראובן, דב חנין, ואאל יונס, עבד אל חכים חאג' יחיא ומסעוד גנאים; הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – פטור מאגרת חניה), התשע''ח-2018, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, טלי פלוסקוב, מיכאל מלכיאלי, יואב בן צור, מירב בן ארי, יעקב מרגי, איציק שמולי, איתן ברושי ודב חנין; הצעת חוק בית התפוצות (תיקון – הקמת מרכז דיאלוג למטרת שיפור היחסים עם יהודי התפוצות), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, חמד עמאר, עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק זכויות מבצעים ומשדרים (תיקון – הגנה על זכויות מבצעים בגין יצירותיהם מקום המדינה), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – סוף שבוע ארוך), התשע"ח–2018, מאת חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – ייעול האכיפה וביטול חדרי העישון),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת יהודה גליק, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, מיקי רוזנטל, יעל גרמן, נחמן שי, תמר זנדברג, עבד אל חכים חאג' יחיא, ענת ברקו, אכרם חסון, יעקב מרגי, יוסי יונה ואיתן כבל; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הכרה בתא משפחתי של יותר משני הורים), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת יואל חסון, מרב מיכאלי, מירב בן ארי ושרן השכל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – בדיקה בשפה המובנת למבוטח), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, נחמן שי, איתן ברושי, מרב מיכאלי, עמר בר-לב ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לקבלת קצבת אזרח ותיק מלאה), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק תוכנית לאומית בין-משרדית לעידוד דימוי גוף חיובי בקרב בני נוער, התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת נורית קורן, יפעת שאשא ביטון, רועי פולקמן, מירב בן ארי, אברהם נגוסה, איציק שמולי, טלי פלוסקוב ויעקב מרגי; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, איימן עודה, טלב אבו עראר, ג'מעה אזברגה, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה וסעיד אלחרומי; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – השכר לעניין חישוב הפרשות לביטוח פנסיוני), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת מיכל בירן, מרב מיכאלי, יוסי יונה, לאה פדידה, יעל כהן-פארן, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, נחמן שי, מוסי רז, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, קסניה סבטלובה, מיכל רוזין, עבד אל חכים חאג' יחיא, איימן עודה, יוסף ג'בארין וסאלח סעד; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – זמינות שירותים רפואיים), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת סאלח סעד, איתן כבל, דב חנין, קסניה סבטלובה, רויטל סויד, זוהיר בהלול, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, מוסי רז, טלי פלוסקוב, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, מיקי לוי, עמיר פרץ, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, איתן ברושי, עיסאווי פריג',

ירדנה מלר-הורוביץ: ג'מעה אזברגה וחמד עמאר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגברת התדירות של משלוח חשבונית), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, איתן כבל, איציק שמולי, יוסי יונה, לאה פדידה, קארין אלהרר, מאיר כהן, עבד אל חכים חאג' יחיא, יואל חסון, זוהיר בהלול, אכרם חסון ורועי פולקמן; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה בפשיעה חקלאית), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, עודד פורר, חמד עמאר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חניה חינם למשך שעתיים בחניונים של מרכזי קניות), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב וחמד עמאר; הצעת חוק המטה לביטחון לאומי (תיקון – פיקוח הכנסת על מינוי ראש המטה לביטחון לאומי), התשע"ח–2018, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – עריכת סקר למניעת הסיכון מקרקע מזוהמת), התשע"ח–2018, מאת חברי הכנסת נורית קורן, טלי פלוסקוב, שרן השכל, רועי פולקמן, אברהם נגוסה, יעקב מרגי, מכלוף מיקי זוהר ויעל כהן-פארן.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול פרק י' (עבודות פיתוח בתוכנית למגורים) מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח–2018.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אפשר להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: למה אי-אפשר להירשם, לא ברור כל כך.

יולי יואל אדלשטיין: תכף נבדוק עוד פעם.

יולי יואל אדלשטיין: נרשם?

יולי יואל אדלשטיין: נרשם.

יולי יואל אדלשטיין: הכול בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אז עד שמביאים לי את הדף, חבר הכנסת מסעוד גנאים, תפתח בבקשה את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני יומיים עוד עובד חינוך הותקף בבית ספר, והפעם מנהל בית ספר מקיף מכפר בענה שבגליל.

מסעוד גנאים: אחד התלמידים נכנס לחדרו, בנוכחות מורים והורים, תקף אותו ונתן לו מכות לעיני הנוכחים.

מסעוד גנאים: בית הספר הזה, כמו יותר מ-200 בתי ספר בחינוך הערבי, עדיין ללא שמירה וללא אבטחה.

מסעוד גנאים: ומפה אני קורא לשר לביטחון פנים, ששלחתי לו שאילתה בנושא:

מסעוד גנאים: 200 מתקנים חסרים לשמירת בתי ספר ערביים.

מסעוד גנאים: בתי הספר האלה מאוימים באלימות ובבריונות והאיום הוא על כולם, תלמידים, מורות, מורים, מנהלים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מורה או מנהל שחי בפחד ואיום, לא יכול לתפקד ולא לתת לא חינוך ולא הוראה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, מזכירת הכנסת, חבריי וחברותיי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות, מן הקואליציה ומן האופוזיציה, חבריי, ראש הממשלה נמצא כעת בארצות הברית בוועידת איפא"ק.

יהודה גליק: איפא"ק – כידוע, American Israel Public Affairs Committee – הם קוראים לאירוע שלהם Community's Annual Pro-Israel Gathering.

יהודה גליק: ובאמת, איפא"ק היא ידידה חשובה וגדולה של ישראל.

יהודה גליק: יחד עם זאת, אם היא מתיימרת לייצג את עמדתה הרשמית של מדינת ישראל בפני נבחרי הציבור בארצות הברית, עליה לעשות זאת נאמנה.

יהודה גליק: פתרון שתי מדינות אינו חלק מעמדתה הרשמית של מדינת ישראל.

יהודה גליק: הוא איננו מופיע בקווי היסוד של הממשלה, וזאת לא בכדי.

יהודה גליק: רוב מוחלט של שרי הממשלה, רוב מוחלט של חברי הקואליציה, מתנגדים להקמת מדינה פלסטינית עוינת בלב מדינת ישראל, כיוון שמדינה כזאת משמעותה הבאת הטרור ללב מדינת ישראל.

יהודה גליק: ולכן פה בכנסת ישראל, בשם מדינת ישראל, אני קורא לחברינו וידידינו באיפא"ק לעדכן את המסרים שלהם ואת החזון שלהם בהתאם לעמדה הרשמית של מדינת ישראל, שחלילה לא יצא שהם מטעים את חברי הקונגרס והסנאט בוושינגטון בעניין כל כך קריטי.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

זוהיר בהלול: שלום, אדוני היושב-ראש.

זוהיר בהלול: כידוע לך עירי עכו, היקרה על לבבי, עברה אירוע טראומטי אתמול.

זוהיר בהלול: מכל הבחינות אנחנו רוצים להתרחק ממעשים שיש בהם, בפוטנציה לפחות, קטילת חיי אדם.

זוהיר בהלול: אנשים חפים מפשע, כל אחד בדרכו, ובא אירוע שכזה ומרסק את חייהם.

זוהיר בהלול: תודה לאל שהפצועים הם רק פצועים קל.

זוהיר בהלול: אני מתפלל לאל במרומים שישובו למשפחות שלהם במהרה.

זוהיר בהלול: מה שמציק לי, שאנחנו, שבנינו בעמל ידינו, רוחנו ונפשנו את מרקמי החיים בעכו בין ערבים לבין יהודים במשך עשור, פתאום מקבלים את הזפטה הזו על הפנים.

זוהיר בהלול: אבל אנחנו נצלח – העיר הזו, בראשותו של ראש העיר שמעון לנקרי, תצלח את המשבר הזה.

זוהיר בהלול: מה שמעיק עליי זו הנמהרות, והחיפזון, של משטרת ישראל וכוחות הביטחון, שיוצאים כאילו אחז אותם או כפה אותם שד – כפאם שד, מה שנקרא – והם חייבים להתעורר מהר מאותו קיפאון כדי לצאת לציבור הישראלי ולומר לו: מדובר בפיגוע.

זוהיר בהלול: איך אפשר בתוך כמה שעות לדבר על פיגוע, כאשר ככל הנראה, על פי הנסיבות ועל פי אולי חוק ההיגיון של האלימינציה, מדובר באדם שתקף אותו פרץ של זעם בעקבות סיטואציה מסוימת?

זוהיר בהלול: למה משטרת ישראל ממהרת בחיפזון כה גדול לדבר על פיגוע?

זוהיר בהלול: אפשר לחכות 48 שעות, 72 שעות, ואפילו ארבעה-חמישה ימים, ולצאת בהצהרה.

זוהיר בהלול: אני מאוד מקווה ששום דבר לא יגרום לרע ולרוע בעיר היקרה ללבבי עכו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כן, זה מתקשר אולי גם לדברים שאמר חברי זוהיר בהלול.

ענת ברקו: הקטע הזה של מישהו שחטף עצבים ולכן הוא הולך ודורס חיילים, זה פיגוע, זה לא משהו אחר.

ענת ברקו: הוא דרס חיילים והוא חטף עצבים.

ענת ברקו: הוא קיבל קנס על עבירת תנועה, אז הוא רוצח חיילים?

ענת ברקו: הוא מנסה לרצוח חיילים או שוטרים?

ענת ברקו: זה נראה הגיוני?

ענת ברקו: ואני באמת מקווה שהדברים הללו לא ישפיעו על מרקם החיים בעיר.

ענת ברקו: זה בטח לא מעיד על הכלל.

ענת ברקו: אבל יחד עם זה, אנחנו רואים היום שיש ארגון בשם יוניסף פלסטין, שעובד עם האו"ם.

ענת ברקו: אני קראתי כתבה מאוד מעמיקה שמסתמכת על מחקר של NGO Monitor, כתבה שכתב נדב שרגאי בישראל היום באשר לפעילות של ארגון אדמיר, מה שנקרא "המצפון" – אני לא יודעת המצפון של מי, כי זה רצף של שקרנים, שעובדים עם ארגוני טרור כמו ארגון החזית העממית.

ענת ברקו: הם מכינים את ניירות העמדה ליוניסף, הם מכינים את ניירות העמדה ליוניסף כדי כמובן להביא חיילים ישראלים לדין, או להפוך את ישראל לכזאת שפוגעת בילדים.

ענת ברקו: מי שפוגע בילדים זו חברה ששמה אותם כמגינים חיים; זו חברה שזורקת אותם ומשליכה אותם מנגד; זו חברה שמרעילה את המוחות שלהם ומגדלת אותם להיות טרוריסטים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: – – זו חברה שלא נותנת להם זכות בחירה איך החיים שלהם ייראו ומסיתה אותם עד לאובדנם הם.

ענת ברקו: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני חודש ימים פורסם בכלי התקשורת סיפורו של רענן קרקליס, נכה קטוע רגליים ששבת רעב באוהל שהקים מול מינהלת קופת חולים כללית בנשר, במחאה על שהוא נדרש לשלם כ-3,000 שקל בחודש עבור נסיעה באמבולנס לטיפול דיאליזה שהוא נזקק לו בבית חולים כרמל בחיפה ארבע פעמים בשבוע.

ג'מעה אזברגה: לפי המצב היום, קופות החולים חייבות לממן 50% מעלות התשלום לחברה שמפעילה את שירותי ההסעה – לאמבולנס, למד"א או למישהו אחר.

ג'מעה אזברגה: מימון החצי השני מושת על המטופל.

ג'מעה אזברגה: בעבר ההסעה עלתה 700 שקל במד"א, ומד"א ויתר על 500 שקל.

ג'מעה אזברגה: כביכול העלות היא 1,200 שקל, ומד"א ויתר על ההשתתפות של חולי הדיאליזה.

ג'מעה אזברגה: במכרז החדש שקופת חולים כללית ערכה לאחרונה העלות הצטמצמה ל-350 שקל, ככה שהמטופל נדרש לשלם 175 שקלים, אולם חולים רבים אינם יכולים לשאת בעלויות ההסעה בשל הביקורים התכופים לקבלת טיפול שלו הם נדרשים.

ג'מעה אזברגה: האם אנשים שחיים מקצבת נכות ייאלצו לשלם עלויות אלה – 3,000 שקל בחודש?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ג'מעה אזברגה: אני דורש למצוא פתרון מיידי והתערבות ישירה של משרד הבריאות במקום לברוח מאחריות בטיעונים ביורוקרטיים זניחים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת לאה פדידה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ביום שישי הלך לעולמו ידידי חיים הנגבי, שגם עבד במקום הזה.

מוסי רז: לזכרו אני רוצה לקרוא מודעה שהוא חתם עליה כבר בספטמבר 1967 יחד עם חברים שלו: "זכותנו להתגונן מפני השמדה אינה מקנה לנו את הזכות לדכא אחרים.

מוסי רז: כיבוש גורר אחריו שלטון זר; שלטון זר גורר אחריו התנגדות; התנגדות גוררת אחריה דיכוי; דיכוי גורר אחריו טרור וטרור נגדי.

מוסי רז: קורבנות הטרור הם בדרך כלל אנשים חפים מפשע.

מוסי רז: החזקת השטחים הכבושים תהפוך אותנו לעם של רוצחים ונרצחים.

מוסי רז: נצא מהשטחים הכבושים מייד".

מוסי רז: כמה שהם צדקו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשאומרים "שוויון בחינוך", צריך לזכור גם שלכל ילד וילדה מגיע חוג, מגיע ללכת למה שנקרא חינוך בלתי פורמלי.

לאה פדידה: בתוך המרתון הגדול הזה של חוק ההסדרים, שאנחנו דנים ודנים – מתברר שלא משרד החינוך ולא משרד הרווחה השאירו תקציב לילדים מעוטי יכולת להשתתף בחוגים, מה שהיה פעם.

לאה פדידה: ואני אומרת שהיום ילד במדינת ישראל, לא מספיק לו ללכת רק למסגרת הפורמלית וללכת לבית הספר, כשילדים אחרים וילדות אחרות יכולים להעשיר את עצמם בחוגים, בספורט, בפנאי ובתרבות.

לאה פדידה: הגיע הזמן שאנחנו נדע שאותו ילד ואותה ילדה – אנחנו אחראים להם בכלל, ולא יכול להיות שהם יישארו בפתח המתנ"ס כי אין להוריהם כסף לחוג כזה או אחר.

לאה פדידה: לכן, צר לי מאוד שחוק ההסדרים כל כך מהיר וכל כך עמוס, וגם אם באמת שר כזה או אחר מטה את אוזנו ורואה שאנחנו אומרים דברים חשובים, לא ניתן לתקן את זה.

לאה פדידה: אני קוראת מכאן גם לשר הרווחה וגם לשר החינוך: תזכרו, ילד צריך הזדמנות שווה גם בחוגים.

לאה פדידה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לאה פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, זה כמה שבועות ישנם שיבושים מאוד קשים בקליטת התקשורת ברשתות הסלולריות ביישובי הדרום.

סעיד אלחרומי: כידוע לכולם, תקשורת סלולרית היום היא מצרך מאוד יסודי, וזה משבש את שגרת החיים של התושבים שם.

סעיד אלחרומי: שמענו הודעות מפה ושם על כך שהשיבוש הזה מגיע מסיני.

סעיד אלחרומי: השאלה היא מה נעשה מצד משרד התקשורת בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: מצב זה מתווסף למצב הנורמלי בחלק מיישובי הנגב שבהם ממילא יש חוסר בקליטה של רשתות סלולריות, ועל דור רביעי אנשים שם רק חולמים, למרות שהתשלום החודשי שלהם לרשתות הסלולריות הוא כשל כלל תושבי ישראל.

סעיד אלחרומי: על כן אני קורא למשרד התקשורת, לרגולטור, לקחת את המושכות לידיים ולנסות לפתור את הסוגיה מהר ככל האפשר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, היום הדחפורים של עיריית תל אביב הרסו בית בשכונת אל-עג'מי ביפו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מצוקת המגורים של ערביי יפו היא מאוד קשה, ובמקום לנסות ולהכשיר את המבנה הזה הם הורסים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד תוכנית, שיש בה 160 יחידות דיור והיא מקובלת על רשויות התכנון, והיא שנים כבר מחכה לאישור מינהל מקרקעי ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא מהן הכוונות; אם לאנשים שנמצאים שם היא יכולה לפתור את מצוקת הדיור – הם לא ששים לאשר את התוכנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במחירים של השוק ביפו תושבי יפו העניים, שרובם ככולם מתחת לקו העוני, לא יכולים לבנות מבנים בכמה מיליונים – 4, 5, 6 מיליונים ואפילו יותר לדירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא אם יש כוונה או תוכנית שתושבי יפו יהגרו מיפו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העיר יפו-תל אביב לא תישאר בלי ערבים, לכן אני חושב שהגיע הזמן גם בנקודה הזאת לתת את המענה ולאשר לפחות את התוכנית הזאת של 160 יחידות, שיכולה לפתור את הבעיה, במיוחד שהם לא נותנים – גם בדיור הציבורי או בדיור של המדינה שם – לא נותנים לדור השלישי לקבל את הזכויות של האבות והסבים שלהם באותן דירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת סאלח סעד.

טלב אבו עראר: תודה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, החוק למתחמים מועדפים לדיור, אשר אושר באוגוסט 2014, הורה על הקמת הוועדה הארצית לתכנון ובנייה, שמטרתה אישור תוכניות נרחבות למגורים בלוח זמנים הדוק, כאלמנט אחד בסל של פתרונות המוצעים על ידי הממשלה בהתמודדות עם משבר הדיור.

טלב אבו עראר: אני מבקש להדגיש את חשיבות פעילותה של הוותמ"ל בקידום מתחמי דיור ביישובים ערביים.

טלב אבו עראר: נוכח מצוקת הדיור והמאפיינים הייחודיים ביישובים הערביים אנו מבקשים להאריך את תוקף חוק הוותמ"ל, לפחות בשלב הזה, בידיעה שהוועדות המחוזיות לבדן רחוקות מלענות על הצורך ביצירת מלאי דיור זמין ביישובים הערביים.

טלב אבו עראר: כאן נדרש המשך פעילותה של הוותמ"ל לצד קידום תכנון סטטוטורי בכל ועדות התכנון עבור היישובים הערביים.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כידוע לכולם, ב-28 לחודש משולמות קצבת הזקנה וקצבת הנכות לאזרחים הנזקקים במדינת ישראל.

סאלח סעד: באותו יום זה ערב חג הפסח, ערב ליל הסדר.

סאלח סעד: היום פניתי לשר הרווחה בבקשה להקדים את תשלום קצבאות הזקנה והנכות ל-20 לחודש מכיוון שאנחנו רוצים פרק זמן מספיק כדי שהאוכלוסייה הכל-כך נזקקת, אם זה הנכים ואם זה הקשישים – שהם יוכלו באמת לחגוג את החג שלהם ולהתכונן לחג כמו שצריך, ומי כמוך יודע, אדוני היושב-ראש, כמה זה חשוב – ליל הסדר וחג הפסח – לאוכלוסייה הכל-כך נזקקת לכל גרוש.

סאלח סעד: 28 בחודש, או 27 – אם תשולם הקצבה זה כבר יהיה תאריך מאוחר מדי.

סאלח סעד: לכן פניתי לשר הרווחה בבקשה שהאוכלוסיות האלה של הנזקקים, כולן יחד, יקבלו את הקצבה לפני המועד – אם זה האוכלוסייה היהודית, הערבית, הדרוזית – כל הנזקקים בארץ ישראל.

סאלח סעד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סעד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ואאל יונס.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה כשנתיים פלוס מתקיימת מלחמה על גבול סיני במצרים, מלחמה שאנחנו, תושבי עוטף עזה וכל מי שמתיישב על גבול מצרים שומע אותה, בין דאעש לבין צבא מצרים.

חיים ילין: עכשיו, בשבועיים האחרונים, המלחמה הזו הפכה להיות גם מלחמה אלקטרונית, וכל התושבים בעוטף עזה, כולל נתיבות, כולל שדרות, אופקים, וגם בואכה – כל מי שיושב על גבול מצרים כמעט עד אילת, אין לו קליטה.

חיים ילין: אין קליטה סלולרית, אין פלאפונים.

חיים ילין: אני לא יודע אם אתם מבינים מה המשמעות של להיות מנותקים בעולם הזה מטכנולוגיה של סלולר, כאשר הטלפון הקווי קם לתחייה – אין לזה קשר לבזק, אין לזה קשר לחקירות, אני מציין, אבל קווי הטלפון של לפני 50 שנה קמו לתחייה, כי אין לנו סלולר.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, צר לי, איפה שר התקשורת?

חיים ילין: איפה ממשלת ישראל, שלא דואגת – באזור שנמצא תחת הפגזות מהחמאס, מרצועת עזה לתוך מדינת ישראל, כאשר הטלפון הוא גם מציל חיים, אף אחד לא יכול לתקשר?

חיים ילין: זה נראה לי ביזיון.

חיים ילין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ואאל יונס, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

ואאל יונס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשבוע שעבר אושרה לי הצעה דחופה בנושא: החוסר במיטות האשפוז והצפיפות בבתי החולים, ובגלל הקיצוץ בסדר-היום ביום רביעי שעבר ההצעה הדחופה נדחתה לאחרי הפגרה, ואני רואה שהנושא מאוד חשוב ואני מעלה אותו היום.

ואאל יונס: אדוני היושב-ראש, דוח פנימי של משרד הבריאות מגלה כי שיעור מיטות האשפוז בישראל נמצא בירידה קבועה מאז שנת 1995.

ואאל יונס: על פי הדוח, בשנת 1995 היו 2.33 מיטות אשפוז לכל 1,000 בני אדם בישראל; בשנת 2000 השיעור ירד ל-2.22 מיטות; חמש שנים מאוחר יותר כבר היו רק 2.09 מיטות לכל 1,000 נפשות; בשנת 2010 ירד המספר ל-1.88, ובשנת 2017 כבר נרשם שפל חסר תקדים – 1.8 מיטות ל-1,000 בני אדם.

ואאל יונס: ירידה בשיעור המיטות נרשמה גם באשפוז הפסיכיאטרי: שם, בשנת 1995, היו 1.21 מיטות ל-1,000 בני אדם; בשנת 2005 המספר ירד ל-0.76, ובשנת 2017 יש 0.41 מיטות בלבד לכל 1,000 נפשות.

ואאל יונס: עניין הצפיפות והחוסר במיטות אשפוז בבתי החולים דורש טיפול מיידי ושיפור משמעותי, במיוחד בפריפריה, למען בריאות החולים והשירות המוענק להם בבתי החולים.

ואאל יונס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ואאל יונס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: בשבוע הזה אנחנו נחשפים לרצף של אירועים קשים מאוד ומתועדים בשטחים.

דב חנין: מוחמד תמימי, בן 15, נורה בידי חיילי צה"ל.

דב חנין: באמצע הלילה – הוא נלקח ממיטתו באמצע הלילה, והוצאה ממנו הודאה שאין לו כדור בראש, הוא פשוט נפצע מאופניו.

דב חנין: מפחיד לחשוב מה קורה, איך נראית החקירה הזאת, איך מביאים נער בן 15 עם כדור בראש לחתום על הודאה מופרכת, ואיך זה קורה שאחר כך הצבא מתגאה בקיומה של ההודאה הזו.

דב חנין: באירוע שני, אדוני היושב-ראש, ראינו וידיאו קשה של תקרית עם פלסטיני נושא מקל.

דב חנין: אחרי שהוא הופל ונורה, מכים החיילים ובועטים בו.

דב חנין: זמן רב לוקח עד שבכלל מאפשרים להוביל אותו לטיפול רפואי, והוא מת.

דב חנין: באירוע שלישי אנחנו רואים תיעוד של ירי של רימוני הלם לעבר זוג צעיר שבורח עם תינוק מהבית שלהם.

דב חנין: במקרה הרביעי אנחנו שומעים על ירי למוות של חקלאי פלסטיני בן 59 בגבול רצועת עזה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אלה הם רק המקרים המתועדים.

דב חנין: הם לא חריגים.

דב חנין: זו כנראה הנורמה, והיא נורמה הרסנית לפלסטינים ולנו.

דב חנין: חיונית לנו דרך אחרת שתשחרר את הפלסטינים, ואותנו יחד איתם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: נכבדיי השרים, לפעמים אני תוהה איך המדינה לא חושבת בצורה כלכלית גם על ערכים.

יעל גרמן: התפרסם מאמר, שלא חידש לנו שום דבר, שככל שהזמן עובר מחירי המזון הבריא עולים ומחירי המזון הפחות-בריא יורדים.

יעל גרמן: מה קורה?

יעל גרמן: מסתבר שהאוכלוסייה שלא יכולה להרשות לעצמה להוציא על מזון בריא, קונה את המזון הפחות-בריא.

יעל גרמן: לדוגמה, משקאות קלים, שכידוע יש בהם סוכר ומן הראוי בכלל להימנע מהם – ירדו ב-2.5%; השמנים והמרגרינה, רעל ממש – 9.4%; סוכר וריבה ירדו ב-6.2%.

יעל גרמן: לעומת זה, בשר, עופות ודגים – עלו ב-6%, ופירות וירקות עלו ב-9%.

יעל גרמן: כתוצאה מכך, אנחנו מגלים שיותר ויותר האוכלוסייה הענייה חולה גם בסוכרת.

יעל גרמן: ברגע שאנחנו חולים בסוכרת, המדינה מוציאה הון תועפות.

יעל גרמן: אז במקום לחשוב על איך למנוע את הסוכרת, איך לפקח על אותם מוצרים בריאים, כמו למשל על קמח מלא, על לחם מקמח מלא – כל כך פשוט הרי: במקום לפקח כמו היום על הלחם הלבן, שיפקחו על הלחם המלא.

יעל גרמן: ואמר לי כבר מזמן רופא שאם אנחנו רק נעבור מלחם לבן ללחם מלא, אנחנו נוריד באחוזים ניכרים את מחלת הסוכרת ועימה את כל הצרות וההוצאות שנגרמות למדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת, אבקש מכם לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש את תשומת ליבכם לשתי דקות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש לציין את פטירתו של חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר יעקב בן-יזרי, שהלך לעולמו לפני כשבועיים.

יולי יואל אדלשטיין: נכבד את זכרו בדקת דומיה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: יעקב בן-יזרי נולד בעיר פס שבמרוקו בשנת 1927 ועלה לארץ עם משפחתו כשנה לאחר קום המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: את מרב שנותיו בארץ הקדיש לעבודתו בקופת חולים כללית, שממנה פרש לגמלאות בגיל 67 בתפקיד מנהל מחוז.

יולי יואל אדלשטיין: במקביל, עסק בן-יזרי כל העת גם בפעילות ציבורית: הוא היה חבר המועצה בפרדס חנה, יושב-ראש ארגון עובדי קופות חולים ויושב-ראש ארגון גמלאי קרן הגמלאות המרכזית.

יולי יואל אדלשטיין: השמירה על כבוד האזרחים הוותיקים וזכויותיהם הייתה קרובה מאוד לליבו, ובשנת 2006 הוא הושבע לחבר בכנסת השבע-עשרה מטעם מפלגת גיל, הזכורה לכולנו כמפלגת הגמלאים, והתמנה לתפקיד שר הבריאות בממשלה ה-31 של ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: את כל תפקידיו בכנסת ובממשלה מילא יעקב בן-יזרי באהבה ובמסירות.

יולי יואל אדלשטיין: העובדה שכבר היה גמלאי בעצמו לא נתנה בו את אותותיה, והוא היה תמיד מלא מרץ וחיוניות.

יולי יואל אדלשטיין: בליבו נשא בן-יזרי את צער השכול על מות בנו בכורו אריה, שנהרג בתאונת דרכים בעת שירותו הצבאי.

יולי יואל אדלשטיין: קשר אמיץ היה לו עם משפחות חללי צה"ל, שבהן תמך בכל כוחו.

יולי יואל אדלשטיין: בשם כנסת ישראל, אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחת בן-יזרי ולכל אוהביו.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של חבר הכנסת והשר לשעבר יעקב בן-זרי ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשעת שאלות עם שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר האוצר משה כחלון לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם שאנחנו מקיימים שעת שאלות עם שרים וראש הממשלה במהלך המושב על פי שינוי התקנון שהתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: הכללים מוכרים לכם כבר, לא אחזור על הכול: עד שתי דקות לשאלה, עד שלוש דקות – אדוני השר, גם אתה כבר התנסית – עד שלוש דקות לתשובת השר.

יולי יואל אדלשטיין: שלושת רבעי השואלים יבואו משורות האופוזיציה – נראה לי שאולי אפילו יותר, לפי נוכחות הקואליציה באולם כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: כמה – – –

יהודה גליק: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה דווקא בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה בין היהודים שהרב צועק עליהם ביום כיפור למה הרבה יהודים לא באים לבית הכנסת ביום כיפור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש שנצביע על מנת להירשם, בבקשה, ואז נתחיל.

יולי יואל אדלשטיין: כמה שנהיה יותר ממושמעים ונשמור על מסגרת הזמן, כך נספיק יותר.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג', היום אתה תהיה השואל הראשון ואז נסדר את הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: מעבירים את התלמיד שמפריע לשורה הראשונה.

עיסאווי פריג': אדוני, כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני כתבתי את השאלות בכדי שלא יהיו לי טעויות בהגייתן.

עיסאווי פריג': כבוד שר האוצר, אני לא יודע אם עודכנת אבל המשטרה גייסה כבר שלושה ממקורביו של ראש הממשלה כדי להעיד כעדי מדינה נגדו.

עיסאווי פריג': יש לך משהו ערכי להגיד בנושא?

עיסאווי פריג': השאלה הנוספת, על הדרך, אדוני שר האוצר: מדברים על בחירות, גם אתה מוסיף את שלך בנושא.

עיסאווי פריג': האם לדעתך המשבר אמיתי, או הכול ניסיון של נתניהו ללכת לבחירות לפני שיוגש נגדו כתב אישום?

עיסאווי פריג': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חשבתי שאנחנו כבר מכירים את הכללים.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב על שאלות הנוגעות לתחום פעילות משרדו או פעילות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה להתחיל – – –

מיקי רוזנטל: הוא רשאי לבחור להשיב על כל שאלה.

קריאה: זה קשור לתקציב.

מיקי רוזנטל: אתה לא יכול לצנזר אותו.

מיקי רוזנטל: הוא רשאי לא לענות, אבל אתה לא – – –

מרב מיכאלי: נו, ברצינות.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני לא מצנזר את השר בשום דבר, אני רק פוסל שאלות שלא קשורות על פי התקנון לשעת שאלות לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השואל הבא יהיה חבר הכנסת יהודה – – –

עיסאווי פריג': אבל התקציב אמור להיות מאושר ויש לזה השלכות.

משה כחלון: אתה רוצה שאעשה לך בונוס ואענה לך בניגוד לתקנון?

משה כחלון: אני אענה לך.

מיקי רוזנטל: זה לא בניגוד לתקנון.

משה כחלון: גם קיבלת וגם אתה מתווכח?

מיקי רוזנטל: סליחה, אני היום נרגש, אני מתנצל.

מרב מיכאלי: זה לא בתקנון, זו פרשנות מאוד ספציפית של היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, אני אפילו לא מוכן לשמוע את הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: התקנון מאוד ברור.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר את הפעם הקודמת.

יולי יואל אדלשטיין: עם קצת יצירתיות וקצת השקעה וקצת מחשבה אפשר לשאול שאלות שגם יבטאו את עמדת האופוזיציה וגם יהיו על פי התקנון, אבל משום מה לא רוצים לחשוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

משה כחלון: חבר הכנסת פריג', אני אענה לך על שתי השאלות, אומנם לא באריכות, כי אין לי יותר מדי מה לתרום.

משה כחלון: לגבי החלק הערכי, זה לא סוד: זו לא דרכנו.

משה כחלון: כל החיים שלי תמכתי בשלטון החוק, בשמירת מינהל תקין.

משה כחלון: בקדנציה הזאת לקחתי על עצמי כראש מפלגה בהסכם הקואליציוני את זכות הווטו נגד פגיעה בשלטון החוק, בבית המשפט ובמשטרה, וחשבתי שהווטו הזה – אתה יודע, בדרך כלל כשאתה מקבל וטו אתה משתמש בו פעם או פעמיים בקדנציה; השתמשתי בו כמעט כל שבוע כדי לחזק את מנגנון החוק, את הרגולטורים ואת שלטון החוק, בית המשפט העליון וכדומה.

משה כחלון: זו דרכי, וכך אני פועל.

משה כחלון: לגבי בחירות – – –

עיסאווי פריג': תמשיך להשתמש בווטו עד עכשיו?

משה כחלון: ברור.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאמרתי, כמה שפחות נפריע, ככה נספיק יותר.

משה כחלון: לדבר השני ששאלת, אם המשבר אמיתי או לא: תראה, לכל אחד מאיתנו יש סוג של הסכם עם הבוחר שלו.

משה כחלון: אנחנו אומרים מה נעשה, זה הסכם, ואז הוא מצביע עבורך; כיבדת את ההסכם – זה קורה; לא כיבדת את ההסכם – זה לא קורה.

משה כחלון: אם התקציב לא יעבור, אני לא רואה, חבר הכנסת פריג', איך אני יכול לקיים את ההסכם שלי עם הבוחרים.

משה כחלון: לכן גם הודעתי היום, הודעתי גם לראש הממשלה: אם התקציב לא עובר – ויש פה איזו החמצה.

משה כחלון: הרבה שואלים: אבל התקציב הוא של 2019, מה אתה קופץ?

משה כחלון: נכון שהתקציב הוא ל-2019, אבל בתקציב 2019 גם הקדמנו כספים, למשל לנכים, והקדמנו כספים לקבוצות נוספות שרצינו להיטיב איתן כבר עכשיו, ולכן עשינו את 2019 ועשינו שינויים והסטות בתקציב.

משה כחלון: אם זה לא יעבור, זאת אומרת שלא יהיו חופשות בבתי הספר בפסח, למשל, מה שהתחייבנו בנטו משפחה; הצהרונים ייפסקו; הנכים לא יקבלו את התוספות שלהם, או חלקם.

משה כחלון: זאת אומרת שיש לזה השפעה ישירה על מחר.

משה כחלון: אני לא יכול לעמוד מול הציבור ולהגיד: תשמע, בגלל שאין מתווה – – –

קריאה: הסיעוד.

משה כחלון: הסיעוד.

עיסאווי פריג': המשבר אמיתי או לא אמיתי?

משה כחלון: ודאי שהוא אמיתי.

משה כחלון: עומד מולך שר אוצר ואומר לך שהוא לא יכול לתפקד עד סוף המושב אם זה לא עובר.

משה כחלון: אז מה, זה לא אמיתי?

משה כחלון: זה אמיתי.

משה כחלון: אני מקווה שזה ייפתר.

משה כחלון: אנחנו לא רוצים בחירות, אני חושב שזה לא נכון, אבל אני לא אוכל להמשיך לתפקד כשר אוצר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: נשלים את הסבב, זה ייראה כך: חברת הכנסת מיכל בירן עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, ואחריה – חבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: זה הסיבוב הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה גברתי, עד שתי דקות לרשותך.

מיכל בירן: בהמשך לשאלות ששאלו קודמיי, אני רוצה לדעת אם לטובת המהלך של העברת תקציב 2019 תצביע בעד חוק הגיוס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: אנחנו כבר – קודם כול, אני מתעקש שזה יהיה מנותק ולבודד את האירוע הזה.

משה כחלון: ב.

משה כחלון: כשנכנסתי לממשלה הצבעתי בעד חוק הגיוס, רק בג"ץ פסל אותו.

משה כחלון: אם זה חוק גיוס סביר ונורמלי, שמקובל על היועץ המשפטי, אנחנו נתמוך בו, כן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, בבקשה, גברתי.

פנינה תמנו: אדוני השר, מחד אני רוצה לברך אותך על רפורמת הצהרונים, שבאמת זכתה גם לסיקור נרחב ולא נעלמה מעיני אף אחד.

פנינה תמנו: אבל מנגד אני רוצה להעיר את תשומת לבך ולשאול אותך: ישנן עדיין רשויות שבחרו לבטל, גם אם לא במוצהר, את ועדות ההנחה דווקא לילדים מהמעמד המוחלש ביותר, ילדי הרווחה.

פנינה תמנו: אז נכון שיש צהרוניות של הרווחה, אבל אני מתנגדת נחרצות להפרדה כזאת: לקחת את הילדים האלה, להוציא אותם מכמה מסגרות ולשים אותם יחד במקום להשאיר אותם בסביבה הטבעית בבית הספר.

פנינה תמנו: אבל נוצר מצב שבעקבות הרפורמה באים ראשי ערים ואומרים: אני יכולתי לסבסד כל עוד לא הכתיבו לי מה לעשות, ועכשיו כשהורידו אותנו כלפי מטה כדי לסייע למעמד הביניים – באופן מוצדק – אין לנו מאיפה לסבסד.

פנינה תמנו: איך אתה נותן פתרון לדבר הזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: אתם מכירים את זה?

משה כחלון: חברת הכנסת תמנו, אני יכול להגיד לך שלגבי הצהרונים אני שמעתי עד עכשיו תלונות דווקא מאנשים מהעשירונים העליונים, כי הם רצו – – –

טלי פלוסקוב: נתנו כסף של משרד הכלכלה כדי – – –

רחל עזריה: טיפלנו בזה.

משה כחלון: כן?

משה כחלון: אני אגיד לך מה אני שמעתי.

משה כחלון: עכשיו אומרות לי חברת הכנסת רחל עזריה וחברת הכנסת פלוסקוב שזה טופל והוספנו כספים לכלכלה לטפל בזה.

רחל עזריה: – – –

משה כחלון: אה, הפערים האלה שהיו בהתחלה, כן.

פנינה תמנו: לפני חצי שעה הייתה לי שיחה עם ראש רשות, שאמר לי: אני לא – – –

משה כחלון: אפשר לבדוק את זה.

משה כחלון: זה לא קריטי, אפשר לבדוק את זה.

משה כחלון: על כל פנים, הייתה טענה של כאלה שרוצים אקסטרות.

משה כחלון: אומרים: היות שהגבלתם אותנו ל-935 שקלים, אתה מגביל אותי בלתת לילדים יותר ויותר.

משה כחלון: אנחנו שמרנו על שוויוניות כמה שרק אפשר.

משה כחלון: למעט, לדעתי – חברת הכנסת עזריה תקני אותי אם אני טועה: למעט תל אביב לא החרגנו אף אחד, נכון?

רחל עזריה: בכל הערים, כל מי שיש לו – – –

משה כחלון: אני מדבר על היותר-גבוהים, שרצו לתת אקסטרות והגבלנו את זה ל-935 שקלים.

משה כחלון: גם לא החרגנו?

משה כחלון: הינה, מתקנים אותי.

משה כחלון: אני לא יודע הכול.

משה כחלון: אני בסך הכול שר האוצר, אני לא עושה תוכניות לימוד.

משה כחלון: אני נותן כסף ומשרד הכלכלה, או הרווחה – – –

פנינה תמנו: אני אומרת, בשטח יש אנשים – – –

פנינה תמנו: – – – שינינו את זה.

משה כחלון: מה שאני אומר, אני עונה לך שהם צריכים צהרונים, צריכים חופשות.

משה כחלון: אנחנו נותנים כסף.

משה כחלון: מי שעושה את הפעולות, את האופרציה, זה או משרד הרווחה אם זה של הרווחה, או משרד החינוך אם זה חינוך, או משרד הכלכלה אם זה כלכלה.

משה כחלון: אני לא בקי בזה עד הסוף, אני יודע שנתנו כסף.

משה כחלון: אם יש בעיה כספית לקבוצות החלשות – אני מתחייב כאן שהן נפתרו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: השואל הבא הוא חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: אדוני השר, אני כל כך אוהב אותך, אתה כל כך מתוק ואתה גם שר אוצר כל כך טוב.

משה כחלון: אני יכול לקבל את זה בכתב?

יהודה גליק: אני כל כך מעריך את העבודה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: זה אפילו מוקלט, אדוני.

יהודה גליק: לכן כל כך כואב לי שאני צריך לשאול את השאלה שאני הולך לשאול אותך, אבל כיוון שחיי אדם בעיניי קדושים יותר מכול – – –

משה כחלון: אני יכול לנחש מה השאלה?

יהודה גליק: אז אתה תנחש, אבל אני אשאל.

יהודה גליק: אדוני השר, בשנת 2017 יובא לישראל טבק לגלגול, 760 טון.

יהודה גליק: בשנת 2012 – 60 טון.

יהודה גליק: דהיינו פי 11.

יהודה גליק: מדינת ישראל חתומה על אמנה בין לאומית שבה היא מתחייבת כבר מ-2005 שאנחנו, באמצעות מיסוי, נפעל לצמצום העישון.

יהודה גליק: בנוסף לכך, ב-2013 ממשלת ישראל קיבלה החלטת ממשלה שהיא תמסה את הטבק לגלגול.

יהודה גליק: כל ארגוני הבריאות העולמיים, כל הארגונים המקצועיים בישראל וברחבי העולם מתחננים למסות את הטבק לגלגול.

יהודה גליק: אדוני השר, שאלתי:

יהודה גליק: כמה אנשים עוד צריכים למות עד שאתה תחליט לעשות את מה שמתבקש, לשים מס על הטבק לגלגול?

יהודה גליק: יש לי עוד 20 שניות.

יהודה גליק: יש לי פה שכן חמוד שאתה אוהב אותו, אכרם חסון.

יהודה גליק: הוא איחר והוא ביקש ממני לשאול, האם בבסיס התקציב ייכלל התקציב לאוכלוסיות הדרוזיות ושאר בני המיעוטים?

יהודה גליק: אדוני השר, אני ממשיך לאהוב אותך ולהעריך את עבודתך המדהימה.

משה כחלון: תודה.

משה כחלון: חבר הכנסת גליק, תראה, תפיסת העולם שלי אומרת כמה שפחות מיסים.

משה כחלון: אני חושב – – –

יהודה גליק: גם בזמן שאתה אומר – – –

משה כחלון: תראה, אני לא רוצה להיכנס לזה.

משה כחלון: אפשר למסות עוד הרבה דברים, אז אף אחד לא ימות.

סאלח סעד: את השאלה על הדרוזים תשאיר לי, כי אני הולך לשאול אותך.

משה כחלון: אז אני אשמור לך את התשובה.

משה כחלון: אני יכול לתת שתי תשובות שונות.

משה כחלון: לגבי המיסוי, אני מבין את הלהט שלך ואני מעריך אותו.

משה כחלון: אני לא רוצה שזה יישמע כמו מועדון הערצה הדדי, אבל ואללה, גם אני אוהב אותך.

משה כחלון: אני רואה קושי להעלות מיסים בכלל בתחומים האלה.

משה כחלון: הטבק זה מס רגרסיבי.

משה כחלון: מס רגרסיבי זה אומר שהחלשים משלמים יותר.

קריאה: לא נכון, העשירון הרביעי והחמישי משלמים יותר.

משה כחלון: שמע, אלה הנתונים שנתנו לי באוצר.

משה כחלון: אני אחליף תפקידים, אין בעיה.

קריאה: לא, לא.

משה כחלון: בסדר, לא להחליף אותם?

משה כחלון: לעמוד שם ולצעוק "לא נכון" – אני לא יודע איזה בסיס נתונים יש לך.

משה כחלון: אני מקבל נתונים מאנשי המקצוע, שיודעים בדיוק, כל שקל לאיפה בא ולאיפה הולך.

משה כחלון: עכשיו אתה יושב שם ואומר לא, אז לא.

משה כחלון: על כל פנים, אני חושב שצריך להימנע ממס רגרסיבי שפוגע בחלשים.

משה כחלון: סיגריות זה מס רגרסיבי, טבק זה מס רגרסיבי, כי גם האחוז שלהם בשכר שלהם הוא הרבה יותר גבוה מאשר אצל אלה מהמעמד הגבוה.

משה כחלון: לכן, יש לי קושי עם זה.

משה כחלון: נמשיך לדבר, חבר הכנסת גליק, ובעזרת השם נגיע למשהו.

משה כחלון: לגבי השאלה של חבר הכנסת אכרם חסון.

משה כחלון: כן, מה שצריך להיות בבסיס התקציב זה בבסיס התקציב.

משה כחלון: אמרתי את זה פעם, אני אומר את זה עוד פעם: יש פעולות שהן חד-פעמיות.

משה כחלון: למשל, חבר הכנסת חסון, אם אנחנו בונים מגרש בבית ג'ן אז זה לא בבסיס התקציב, בונים מגרש פעם אחת.

משה כחלון: אבל אם אנחנו עושים איזו פעולה שזה שוטף, אז זה חייב להיות בבסיס התקציב.

משה כחלון: לכן יש חלק שהוא לא בבסיס התקציב בכל הדברים, כי הוא חד-פעמי.

משה כחלון: אתה לא תכניס כל שנה מגרש, הרי לא תעשה 100 מגרשים.

משה כחלון: עושים מגרש אחד, אז זה פעם אחת.

משה כחלון: יתר הדברים שהם בשוטף – זה נמצא בבסיס התקציב וזה מופיע בסעיפים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: הסבב הבא הוא כדלקמן: קארין אלהרר – – –

קארין אלהרר: אני מוותרת.

יולי יואל אדלשטיין: מוותרת.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם כן, חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

זוהיר בהלול: מי בסבב?

יולי יואל אדלשטיין: שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט אני לא יודע לעשות כמה פעולות בבת אחת.

יולי יואל אדלשטיין: אז זה יהיה חיים ילין, אם כן, סאלח סעד, תמר זנדברג וחמד עמאר.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, אני מאוד שמח, כי אני כבר חודש מנסה להיפגש איתך.

חיים ילין: סוף-סוף הפגישו בינינו הלשכות.

חיים ילין: מדהים הדבר הזה, אז אני שמח מאוד שאני יכול לשאול אותך באופן ישיר, לא בארבע עיניים.

חיים ילין: שתי תופעות יש, ואני רוצה שאתה תהיה מודע אליהן: האחת, מיסוי מגן על החקלאות ועל החקלאים.

חיים ילין: מה שקורה כרגע זה שיותר ויותר מפטמות נסגרות במדינת ישראל.

חיים ילין: אין להן פרנסה.

חיים ילין: יש היום יבוא פרוץ לחלוטין של עגלים.

חיים ילין: הענף הזה, שבין היתר גם שומר על קרקעות מדינת ישראל, הולך להיסגר מול העיניים של כולנו.

חיים ילין: יש לזה משמעויות אדירות, גם כלכלית, בכלל, גם בהחזקת הקרקע וגם בפרנסה של אותם חקלאים.

חיים ילין: הנושא השני זה פיצויי בצורת.

חיים ילין: קו קריית גת, פחות או יותר, דרומה, או מה שנקרא קיבוץ מגן דרומה, הוא קו שנקרא קו בצורת.

חיים ילין: אלא מה?

חיים ילין: אנחנו חווים היום בצפון אירוע של פעם ב-50 שנה, ואין תקנות.

חיים ילין: פניתי לאוצר, פניתי למס רכוש, אמרתי: תכתבו תקנות לאסון טבע שקורה פעם ב-50 שנה, ותפצו אותם.

חיים ילין: אין דרך להתמודד עם זה.

חיים ילין: זה לא מחובר לתקנה 27, זה לא מחובר לכל מה שאתה עושה בצפון ולמה שהשר דרעי עשה, ההנחה בביטול המע"מ על מים.

חיים ילין: לא על זה מדובר.

חיים ילין: מדובר על שבעצם אותם חקלאים חייבים מים, אין מים לתת להם, ואף אחד לא מפצה אותם.

חיים ילין: שר האוצר, בגלל שאתה גם אמון במשך תקופה של חמש שנים על נושא הקרקעות, אז אני רוצה להגיד לך משהו: 100,000 דונם, ויותר, שאתם לוקחים מהחקלאים בלי לתכנן, בלי לבנות, בלי לעשות שום דבר על זה, זאת הפקרות.

חיים ילין: אני אומר לך את הדברים הכי כואבים.

חיים ילין: אם מישהו היה לוקח את 20,000 הדונם של הסדר הקיבוצים אפילו, מלפני 20 ומשהו שנה, מתכנן אותם ובונה עליהם בתוך מרכז הארץ, במקום שהוא הכי הכי יכול להשתלם למדינת ישראל, ובונה שם – אף אחד לא עושה כלום.

חיים ילין: אז למה נפקיע עוד קרקעות?

חיים ילין: בסוף מה יהיה, יהיה רק בטון, ובשביל לראות ירוק יצטרכו לנסוע לחוץ-לארץ.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: תודה רבה, חבר הכנסת ילין.

משה כחלון: אז נתחיל ראשון-ראשון.

משה כחלון: לרפתות הקטנות התכוונת מן הסתם, נכון?

חיים ילין: מפטמות שמגדלות עגלים.

משה כחלון: נכון.

משה כחלון: יש לנו את הבעיה הזאת כרגע, עם זה שמייבאים – בוא נתכוונן, אנחנו מדברים על זה שמייבאים את ה-500 קילו, נכון?

חיים ילין: אתה פשוט הורדת מיסוי כדי שיוכלו לייבא כמה שיותר בשביל להוריד את עלות המחיה.

חיים ילין: בסוף, האנשים שמקבלים את זה משאירים את הרווח אצלם, וזה לא מחלחל לציבור.

משה כחלון: אם אני לא טועה, חבר הכנסת ילין, ואולי תתקן אותי – מי בקי פה בנושא החקלאות חוץ מברושי?

משה כחלון: אם אני לא טועה, ראש מפלגתך הוריד את המיסוי.

משה כחלון: אולי מיקי לוי זוכר.

משה כחלון: מיקי, אתה זוכר מי הוריד את המיסוי על העגלים?

משה כחלון: ראש מפלגתך, לא חשוב.

חיים ילין: אני אומר לך שלא.

משה כחלון: אני לא הורדתי.

משה כחלון: אני לא הורדתי.

משה כחלון: אני לא הורדתי, אני מציע שתבדוק.

משה כחלון: אני מטפל בזה, אני מטפל בהרבה בעיות שנוצרו.

משה כחלון: מן הסתם אני גם מייצר בעיות לבא אחריי.

משה כחלון: כל אחד מאיתנו יש לו את העבודה שלו.

משה כחלון: אז אנחנו שם.

משה כחלון: בשבוע שעבר, ביום שישי בבוקר, ביקרתי ברפת של משפחת ישראלי בכפר יהושע.

משה כחלון: היו נציגים שדיברו איתי גם על הבשר וגם על החלב, גם על היבוא וגם על הרפורמה.

משה כחלון: ואנחנו – – –

קריאה: – – –

משה כחלון: בנפרד.

חיים ילין: – – – אנחנו יודעים הכול עליך.

משה כחלון: סיכמנו באופן עקרוני, בנוכחות מאיר צור, יושב-ראש התאחדות המושבים, שאנחנו לא עושים שום דבר בלי תיאום איתם.

משה כחלון: זאת אומרת, אין סכנה לפגיעה בהם.

משה כחלון: גם הם רוצים להתייעל.

משה כחלון: אני לא מדבר כרגע על הבשר, אני מדבר כרגע על החלב.

חיים ילין: מעמרי שרון, שאני ישבתי איתו, אני אומר לך, הם הולכים לסגור את כל – – –

משה כחלון: אנחנו שם.

משה כחלון: אנחנו הולכים עכשיו לעשות סוג של תוכנית עבורם, וזה ייקרא חיזוק המשק המשפחתי או משהו מהסוג הזה, ליותר קטנים.

משה כחלון: הנושא של העגלים נמצא אצלי על השולחן.

משה כחלון: יש עם זה בעיה – מטופל.

משה כחלון: לגבי קרקעות, אנחנו לא מפקיעים קרקעות מאף אחד.

משה כחלון: אנחנו לוקחים בחזרה את קרקעות מדינת ישראל.

משה כחלון: בואו נעשה סדר: אני בעד החקלאים ואני בעד החקלאות, אבל הקרקעות, עם כל הכבוד, לא שלכם; הקרקעות הן של מדינת ישראל.

חיים ילין: אבל תבנה בהן.

משה כחלון: קודם כול, בונים בהן, כי זה ותמ"ל.

חיים ילין: – – –

משה כחלון: חיים, זה ותמ"ל.

משה כחלון: מה זה ותמ"ל?

משה כחלון: ברגע שלוקחים קרקע, זה ועדה למתחמים – מתכננים שם, הרי לא לוקחים סתם.

משה כחלון: מתכננים.

משה כחלון: באמת עם קום המדינה החקלאים קיבלו כמויות אדירות של קרקע – עסקו בהן, אני לא אומר, אין לי שום טענה.

משה כחלון: היום אנחנו צריכים את הקרקעות גם לזוגות צעירים.

משה כחלון: לא יכול להיות שקריית שמונה תהיה חנוקה ומסביב יהיו קרקעות בכמויות אדירות.

משה כחלון: נכון, יש איזו חלוקה.

משה כחלון: הרוב נעשה בהסכמה, אני חייב לומר לך.

משה כחלון: הרוב נעשה בהסכמה, וטוב שכך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

משה כחלון: אני גם רוצה להגיד מילה טובה דווקא למועצות האזוריות, שמשתפות פעולה, מבינות את הצרכים של עיירות הפיתוח, מבינות את הצרכים של היישובים הסמוכים – גם במסחר, גם בשיתוף, וגם באזורי התעשייה שאתה מכיר – נעם, וכל מיני מקומות גם בדרום וגם בצפון.

משה כחלון: אנחנו במקום הזה.

משה כחלון: אין מה לעשות, המדינה גדלה, הצרכים השתנו, ואנחנו לוקחים קרקע.

משה כחלון: אבל לא לוקחים קרקע, לא מפקיעים – אתה מפקיע משהו לא שלך; אנחנו לא מפקיעים מה שלא שלנו, הקרקע היא של המדינה.

משה כחלון: לוקחים אותה, מתכננים עבור זוגות צעירים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלתו של חבר הכנסת סאלח סעד.

משה כחלון: אה, הבצורת, סליחה.

משה כחלון: כתבתי "בצורת", אבל כתבתי "לא לענות".

משה כחלון: אז בצורת – לא הוכרזה בצורת.

משה כחלון: אני מניח שאם תוכרז בצורת, יהיה לזה טיפול.

משה כחלון: כמו שטיפלנו בבעיות המים בגליל, שהתחייבתי לך וטיפלנו בזה, גם כאן, אם תהיה בעיה של בצורת, אין לי ספק – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כרגע בממוצע המשקעים, לפי הדיווחים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת סאלח סעד.

משה כחלון: זה יטופל.

משה כחלון: אבל יכול להיות שאני אבדוק את העניין, לעשות תקנה, אם אתה אומר שאין תקנה.

חיים ילין: מס רכוש מבקשים ממך לעשות תקנה.

משה כחלון: אני אבדוק את זה, ואם ניתן, אני גם אעשה.

משה כחלון: אני חושב שזה גם הגיוני.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת חיים ילין, אנחנו כבר הרבה מעבר לזמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת סאלח סעד, עד שתי דקות.

סאלח סעד: אדוני השר, כידוע לך, מצבם של היישובים הדרוזיים מאוד גרוע, אפילו מאחורי הרבה רשויות מקומיות אחרות בארץ.

סאלח סעד: המשרד שלך – אתה מטפל למעשה בשני תחומים כל כך חשובים, שמבחינת היישובים הדרוזיים הם נמצאים בתחתית הסולם: זה גם תכנון הבנייה, זה גם תוכניות המתאר.

סאלח סעד: אני גם לא מאשים אותך שתוכניות המתאר תקועות עשרות שנים בביורוקרטיה של משרדי הממשלה, אבל אני כן מאשים אותך בזה שתוכניות המתאר כבר שלוש שנים, בכל היישובים הדרוזיים – כמעט כל היישובים הדרוזיים – לא מתקדמות, ואתה השר הממונה על תכנון ובנייה.

סאלח סעד: אני כן מאשים אותך בזה שפעם ראשונה בתולדות מדינת ישראל יש כל כך הרבה צווי הריסה ביישובים הדרוזיים.

סאלח סעד: זה גם במשמרת שלך, אדוני השר.

סאלח סעד: הדבר השני – התקציב.

סאלח סעד: אנחנו היללנו כל הזמן, גם בתקציב של 2018 – וכבוד השר, אותו שר האוצר, עמד על דוכן הכנסת ואמר:

סאלח סעד: פעם ראשונה בתולדות מדינת ישראל נמצא סעיף בתוך תקציב המדינה, 2 מיליארד ו-400 מיליון שקל.

סאלח סעד: את זה אתה אמרת, אדוני.

סאלח סעד: היום אני עובר על תקציב המדינה ב-2019, ואני לא רואה שום זכר לתקציב צבוע של היישובים הדרוזיים.

סאלח סעד: אני קורא לך, אדוני השר: יש עדיין קריאה שנייה ושלישית, ניתן לתקן את המצב.

סאלח סעד: אני מבקש ממך בשם ראשי המועצות, בשם יושב-ראש פורום ראשי המועצות, חייב להיות סעיף תקציבי בתוך תקציב המדינה שמדבר על תקצוב היישובים הדרוזיים נטו בתוך חוק ההסדרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: חבר הכנסת סאלח סעד, אני חושב שאתה טועה.

משה כחלון: התוכנית למגזר הדרוזי היא תוכנית חומש, והכסף נמצא שם בפנים.

משה כחלון: הכסף נמצא בתקציב.

משה כחלון: מה שאמרתי, מה שחד-פעמי – חד פעמי, ומה שקבוע – זה נמצא שם.

משה כחלון: אם תרצה, נוכל לתת לך את זה.

סאלח סעד: זה לא נמצא בתקציב.

משה כחלון: זה נמצא בתקציב.

משה כחלון: איך מתפעלים את היישובים אם זה לא נמצא בתקציב?

סאלח סעד: בתקציב זה לא נמצא.

משה כחלון: אני אסמן לך – אני אבקש שיסמנו לך את הכסף שעובר למגזר הדרוזי, בנוסף לזה שעשינו שם פעולות אדירות.

משה כחלון: לגבי תוכניות מתאר, פעם ראשונה שביקשתי מראשת מינהל התכנון, הגב' דלית זילבר, לשבת עם כל ראש מועצה – קצת חבל שאתה לא מקבל את הנתונים, אבל לא חשוב – עם כל ראש מועצה, עם כל ראש מועצה.

משה כחלון: והתחלנו בחורפיש עם ידידנו מופיד מרעי, וסיימנו שם.

משה כחלון: אתה אומר: אין תוכניות מתאר?

משה כחלון: יש תוכניות מתאר.

סאלח סעד: עדיין לא מאושר, אדוני, זה ייקח עוד שלוש שנים – – – לבנות.

משה כחלון: תקשיב, אתה באת ואמרת: לא מטופל.

משה כחלון: שנייה.

סאלח סעד: – – – זה הכול בסדר – – –

משה כחלון: מה שאני אומר זה מצולם ומוקלט.

משה כחלון: סיימנו את חורפיש.

משה כחלון: יו"ר ועדת התכנון, הגב' דלית זילבר, עוברת יישוב-יישוב, יישוב-יישוב, ויושבת עם ראש המועצה ומהנדס המועצה כדי לסיים את כל הבעיות ואת התוכניות, להכניס דברים בקו הכחול, ולהימנע כמה שאפשר מהריסות.

משה כחלון: גם בכפרים הערביים.

משה כחלון: כמה שאפשר להכניס לקו הכחול, מכניסים, וכמה שאפשר להימנע מהריסות, אנחנו נמנעים מהריסות, אין לנו עניין להרוס.

משה כחלון: אין לנו עניין.

משה כחלון: איפה שאפשר, אנחנו עושים.

משה כחלון: לכן, היום, כשעכשיו אני מדבר איתך, רוב ראשי המועצות נמצאים בדיונים איך לסיים את תוכניות המתאר, ומאז קום המדינה לא עשו אותם.

משה כחלון: אז איך אמר יולי, בבית הכנסת צועקים על מי שהגיע למה אחרים לא הגיעו; אני היחידי שעשיתי את זה, ואתה בא אליי בטענות – יכול להיות שלא בקצב שרצית.

סאלח סעד: השר, אם במשמרת שלך מקבלים יותר מ-16 צווי הריסה, אז זה אומר דרשני.

סאלח סעד: זו המשמרת שלך.

סאלח סעד: תן להם שנתיים שיוכלו לבנות.

טלב אבו עראר: אני לא מדדתי כמה היה בעבר.

טלב אבו עראר: צווי הריסה נותנים בתי משפט.

טלב אבו עראר: לא מדדתי כמה היה בעבר, אני גם לא עושה תחרות עם אף אחד מי נותן יותר ומי פחות – חוק זה חוק וצריך לשמור עליו.

טלב אבו עראר: ולפעמים – אני לא יודע אם אתה מכיר את זה, חבר הכנסת סאלח סעד, אבל אני רוצה להראות לך משהו: יש קרקע של 500 איש, פה, היחידה הזאת.

טלב אבו עראר: בא בן אדם ובונה פה בית אחד עומד, יפה.

טלב אבו עראר: אתה יודע מה הוא עשה, האיש הזה?

טלב אבו עראר: תקע 500 איש.

סאלח סעד: הכול בסדר, לא מדברים על זה.

משה כחלון: למה הכול בסדר?

משה כחלון: או בנה על תשתית חשמל, ואי-אפשר להעביר חשמל מהצפון לדרום של מדינת ישראל.

משה כחלון: אז זה, גם כשהורסים בית, זה לטובת הציבור, זה לא איזה חשבון אישי עם מישהו.

משה כחלון: אתה מבין מה אני אומר?

משה כחלון: יש פה יחידות קרקע שאתה לא יכול לפתח אותן, כי הבית עומד פה.

משה כחלון: אז נכון שזה כואב, ונכון שהלוואי שזה לא היה, אבל אנחנו מחויבים לכל ה-500.

משה כחלון: אנחנו נמנעים מהריסות, זה לא נכון מה שאתה אומר.

משה כחלון: אתה מציג את זה כאילו אנחנו מתלהבים להרוס.

משה כחלון: אנחנו נמנעים מהריסות ומנסים להכניס לקו הכחול ולתכנן, ועובדים לילות כימים גם במגזר הדרוזי, גם במגזר הערבי, שיש להם בעיות אובייקטיביות.

משה כחלון: יש להם בעיות אובייקטיביות של קרקעות, ואנחנו שם.

משה כחלון: אני חושב שחלק גדול מהדברים שלך לא היו מדויקים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלתה של חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, אתה כרגע מבקש להעביר תקציב מדינה לשנת 2019, כמעט שנה לפני המועד.

תמר זנדברג: בינתיים, הסיטואציה הפוליטית לא עוצרת ולא ממתינה לנו.

תמר זנדברג: בסיטואציה שנוצרה, נוצר מצב שהתקציב הזה מנותק לחלוטין ממה שעובר על מדינת ישראל.

תמר זנדברג: מה יהיה עם התקציב הזה אם אנחנו נלך לבחירות בשבוע הבא?

תמר זנדברג: האם אתה לא רואה שבמצב הזה תקציב המדינה מהווה איזשהו מפלט לראש הממשלה מהחקירות שלו?

תמר זנדברג: האם אתה חושב שתקציב המדינה הוא עיר מקלט למושחת?

תמר זנדברג: והאם, אם התקציב לא יעבור בשבוע הבא, האם בכוונתך להתפטר?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

משה כחלון: אני כבר הודעתי.

משה כחלון: כנראה נכנסת באיחור, היית עסוקה בפריימריז.

מיקי רוזנטל: היא לקחה אותם בהליכה.

משה כחלון: אני שמקבל ארבעה קולות, ואת – פורשים לך על ימין ועל שמאל.

משה כחלון: אני אמרתי קודם, חברת הכנסת זנדברג, עכשיו ברצינות, שאני לא אוכל להמשיך לכהן כשר אוצר אם תקציב המדינה לא יעבור.

תמר זנדברג: אז מה זה אומר?

תמר זנדברג: אתה תתפטר מהממשלה?

משה כחלון: – – – מה, להיות שר ולא לכהן?

איתן ברושי: לא, היא מציעה ממשלה חלופית.

איתן ברושי: היא מציעה ממשלה חלופית.

תמר זנדברג: בשבוע הבא – – –

משה כחלון: סוף המושב, כן.

משה כחלון: אם עד סוף המושב – תראי, זה יכול לזלוג ליומיים-שלושה – – –

קריאות: – – –

תמר זנדברג: האם תתפטר מהממשלה ותפזר את הכנסת?

משה כחלון: תראי, חברת הכנסת תמר זנדברג, את חצי קבלנית לעבודות גמורות.

משה כחלון: אני אמרתי את זה.

משה כחלון: מה, את רוצה להביא את זה הישג שלך?

משה כחלון: אני אמרתי את זה לפני שבאת.

משה כחלון: היא רוצה כאילו היא גרמה לי – אני כבר אמרתי מראש.

משה כחלון: מה, את רוצה – – –

מירב בן ארי: – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: שר האוצר, אני מבין שאם התקציב לא עובר, מירב עוברת לצד הזה יחד איתך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שאלה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אתם מפריעים כרגע.

משה כחלון: הרבה שינויים יהיו.

מיקי רוזנטל: אסור לסגור דלתות.

מיקי רוזנטל: מה קרה לך?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, אני אתחשב בזה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כולנו יודעים – אנחנו אזרחי מדינת ישראל, אנחנו נמצאים בשוטף.

חמד עמאר: אני אחדד את השאלה: אני לפני שבועיים קיימתי דיון מעקב – יזמתי את הדיון, קיימתי אותו וגם ניהלתי אותו – עם כל משרדי הממשלה הנוגעים בתוכנית המגזר הדרוזי, תוכנית החומש של המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: שם התברר שקודם כול, בתוכנית החומש אנחנו לא נמצאים בבסיס התקציב.

חמד עמאר: בשוטף אנחנו נמצאים, אני יודע.

חמד עמאר: מה שכואב בתוכנית החומש – וזו השאלה שלי – הוא שחלק גדול מהתקציב מועבר בחודשים ספטמבר-אוקטובר-נובמבר של אותה השנה.

חמד עמאר: לכן כמעט בלתי אפשרי שיהיה ביצוע.

חמד עמאר: לכן השאלה.

חמד עמאר: דברים שאנחנו יודעים שאנחנו חייבים לבצע אותם – אני לא מדבר על מגרש שצריך לקנות ולא נקנה אותו עוד פעם, אני מדבר על התקציב של משרד התחבורה, לדוגמה, או התקציב של משרד התרבות.

חמד עמאר: מטרתה של תוכנית החומש היא סגירת פערים.

חמד עמאר: הרי הממשלה הכירה בצורך לסגור את הפערים בין המגזר הדרוזי לשאר המגזרים.

חמד עמאר: למה אותו תקציב לא נמצא בבסיס התקציב?

חמד עמאר: זה מה שאני שואל.

חמד עמאר: השאלה השנייה שלי היא בנושא של חיבורי חשמל, אדוני השר.

חמד עמאר: יש יישוב אחד שהתחבר לחשמל בתקנות שאישרנו אותן כאן בכנסת, בוועדת הפנים, אבל שאר היישובים לא מצליחים להתחבר, בתקנות הקיימות.

חמד עמאר: אני דיברתי עכשיו – ואתה הזכרת את מופיד מרעי, יושב-ראש פורום ראשי הרשויות הדרוזיות; דיברתי איתו עכשיו ושאלתי אותו כמה יישובים הצליחו לחבר בית אחד, מכל הגליל, לחשמל.

חמד עמאר: נאמר לי: לא.

חמד עמאר: בדאלית אל-כרמל הצלחנו, ותודה רבה גם לראש המועצה, תודה גם למשרד, תודה לכל מי שעשה ועבד, אבל בשאר היישובים לא הצלחנו.

חמד עמאר: אנחנו רואים שהתקנות לא עובדות ולא מאפשרות את חיבורי החשמל; האם בכוונתך לשנות את התקנות, ולתקן תקנות חדשות שיאפשרו את חיבורי החשמל?

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: חבר הכנסת עמאר, שתי תשובות.

משה כחלון: אחת לגבי בסיס התקציב – אני חוזר ואומר: יש בתוכניות חומש כסף חד-פעמי, שלא ייכנס לבסיס התקציב כי משתמשים בו וזהו, ויש השוטף, שהוא שוטף.

משה כחלון: לגבי העברת הכספים בספטמבר, אני לא מכיר דבר כזה.

משה כחלון: אין לנו גם שום עניין להעביר בספטמבר, כי אנחנו לא עושים ריבית על הכסף.

משה כחלון: תקציב מדינה – – –

חמד עמאר: – – –

משה כחלון: אני לא מכיר דבר כזה, ואגיד לך גם למה אין לזה משמעות.

משה כחלון: כי כשאנחנו עושים תקציב דו-שנתי – בעבר היה תקציב חד-שנתי, ואני חייב לומר בכנות, אני לא תמכתי בתקציב דו-שנתי, אבל הסתבר שתקציב דו-שנתי הוא טוב.

משה כחלון: למה?

משה כחלון: כי עכשיו אתה רואה ניצול של המשרדים של 100%, כי המנכ"לים וראשי המשרדים חששו להתחייב כבר ביולי, פחדו להתחייב, כי לא ידעו אם יהיה להם תקציב.

משה כחלון: היום, בגלל התקציב הדו-שנתי, זה זולג גם לשנה הבאה, וזה עובר.

משה כחלון: לנו אין עניין, חבר הכנסת עמאר, באמת לשמור את הכסף לספטמבר או לאוקטובר.

משה כחלון: הכסף הוא נרשם, וזהו.

משה כחלון: בזה זה נגמר.

משה כחלון: אני אבדוק אם יש משהו ספציפי לדרוזים, ואני כמובן אתקן את זה.

משה כחלון: לגבי חיבורי חשמל, בביקור שלי עם חבר הכנסת אכרם חסון וראש המועצה, ראינו באמת מצוקה בדאלית אל-כרמל: אנשי קבע, אנשים שמשרתים בצבא, וגם שלא משרתים, אזרחים טובים שהייתה להם בעיה שלא חיברו להם אתה בית לחשמל בגלל בעיות של היתרים כאלה ואחרים.

משה כחלון: הלכתי ושיניתי את התקנה.

משה כחלון: אני שיניתי אותה.

משה כחלון: מה יפה אצלך?

משה כחלון: על התקנה אתה אומר: אנחנו, ועל מה שלא בסדר אתה אומר: אתה.

משה כחלון: רק שכחת שאני תיקנתי.

חמד עמאר: לא, בכנסת התשע עשרה – – –

משה כחלון: לא, זה בסדר.

משה כחלון: זה קורה להרבה.

משה כחלון: הדברים הטובים זה אתה, כשאתה בכלל לא ראית את התקנה, ומה שלא בסדר, זה אני.

חמד עמאר: – – –

משה כחלון: (אומר בערבית ומתרגם:) אתה ראית אותה בעיניים שלך, את התקנה?

משה כחלון: איזה ראית אותה.

חמד עמאר: – – –

משה כחלון: ואללה, (אומר בערבית: לא ראית אותה בעיניך.

משה כחלון: ) עזוב אותך משטויות.

משה כחלון: תשמע, לגבי התקנה, הרי אני עשיתי את זה.

משה כחלון: אף אחד אחר לא עשה את זה.

משה כחלון: עשה את זה לפניי, לדעתי, משה שחל או, אללה ירחמו, פואד.

משה כחלון: אני לא יודע מי.

קריאות: שחל.

משה כחלון: שחל עשה את זה.

משה כחלון: באו ואמרו לי שיש תקנה שפעם עשה אותה שחל, של קבוצות אנשים שעדיין לא קיבלו חשמל לבתים וחיים – זה היה באמת זוועה, אני מסכים איתך.

משה כחלון: אנשים עם חשמל פירטי, לא היה נעים לראות את זה, בטח לא ביישוב במדינת ישראל.

משה כחלון: תיקנתי תקנה, שאפשר לחבר להם.

משה כחלון: רגע.

משה כחלון: יש כנראה – ואת זה חבר הכנסת אכרם חסון יכול להגיד לנו – יש כנראה כאלה בעיות אחרות.

משה כחלון: אני אישית אומר לך, באמת, אני אומר לכם, חברי הכנסת הדרוזים והערבים, שיש לא מעט בעיות של חשמל שם, אני לא מבין את הקשר בין טופס 4 לחשמל.

משה כחלון: אני לא חושב שצריך בכלל להיות קשר.

משה כחלון: אני אומר לכם, כשר האוצר, לא חושב שצריך להיות קשר.

משה כחלון: אתה נותן לו הוט, אתה נותן לו יס, אז למה אתה לא נותן לו חשמל?

יעל כהן-פארן: – – –

מיקי רוזנטל: מה הבעיה?

מיקי רוזנטל: תביא את זה לא בחוק ההסדרים.

משה כחלון: אני אומר – זאת התפיסה שלי.

משה כחלון: לא הכול אצלי.

משה כחלון: מה, אתה חושב שאני יכול הכול?

משה כחלון: על הרקע הזה רצנו עם התקנה הזאת, ואנחנו רצים עם התקנה הזאת.

משה כחלון: יש מקומות, למשל, שיש צו של בית משפט.

משה כחלון: נו, חבר הכנסת רוזנטל, אנחנו נחבר כשיש צו של בית משפט?

משה כחלון: אמרנו: הבתים שנמצאים בהליכי היתר או רק יבקשו בקשה להיתר יתחברו, אבל בכל זאת, אני צריך לחבר אותם למדינה.

משה כחלון: הוא לא יכול להיות stand alone, לעמוד בפני עצמו.

משה כחלון: ויכול להיות שבמקומות שאתה מדבר עליהם יש הבעיות האלה.

משה כחלון: אבל אם גם צריך לשפץ משהו ולתקן עוד דבר, אני אומר לך, נעשה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

משה כחלון: וגם לא נורא מדי פעם להגיד על משהו שעשינו שהוא טוב, ולא עשו אותו הרבה שנים לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: הסבב הבא הוא כדלקמן: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, חבר הכנסת מוסי רז, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת רוזנטל, עד שתי דקות לרשותך.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: אדוני השר, שלוש שאלות, כל אחת רחבה, אבל השאלות יהיו קצרות.

מיקי רוזנטל: הראשונה – קודם כול, תבורך על מה שאתה עושה, ואתה עושה לא מעט, והתקציב, באמת יש בו גם בשורות.

מיקי רוזנטל: אבל מערכת הבריאות, מבחינת הציבור הישראלי, בצרות צרורות.

מיקי רוזנטל: אתה נכנס לחדר מיון, אתה מחכה 15 שעות.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: אתה מחכה לתור של רופא מקצועי חודשים.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: בעניין הזה לא יעזור מה ששר הבריאות יעשה, זו צריכה להיות רפורמה של האוצר, וזה לפתחך.

מיקי רוזנטל: הדבר השני נוגע למחלוקת בינך לבין שר הביטחון.

מיקי רוזנטל: הייתה לכם איזו הבנה או הסכמה שחילוקי הדעות יעברו למל"ל וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: הופיע השבוע השר ואמר שיש פערים ניכרים לגבי תקציב הביטחון.

מיקי רוזנטל: אם אפשר לקבל התייחסות שלך לסוגיה הזאת.

מיקי רוזנטל: והנושא השלישי זה העניין של פרישת נשים.

מיקי רוזנטל: הנושא הזה כבר מתעכב עשר שנים.

מיקי רוזנטל: הגיע הזמן להכריע בעניין.

מיקי רוזנטל: גם עמדתך צריכה להישמע בקול רם וברור.

מיקי רוזנטל: תודה.

משה כחלון: תודה רבה, חבר הכנסת רוזנטל.

משה כחלון: לגבי מערכת הבריאות, אני יכול לומר לך, פעם אחת, התוספות הכי גדולות שהיו בתקציב היו למערכת הבריאות, הכי גדולות.

משה כחלון: ולהגיד לך שזה מספיק?

משה כחלון: התשובה היא לא.

משה כחלון: אנחנו סובלים פה ממערכת בריאות – היא סובלת – מתשתיות.

משה כחלון: יש לנו רופאים מצוינים, יש לנו רפואה מצוינת; יש לנו בעיה של תשתיות, צריך להגיד את האמת, במדינת ישראל, ואנחנו מנסים לדחוף כל הזמן כמה שרק אפשר.

משה כחלון: אני יכול לומר לך שזה לא יוצא לי מהראש, לעשות את מה שאתה מדבר.

משה כחלון: ממש, איזו קופסה של הרבה מיליארדים מחוץ לתקציב שתטפל במערכת הבריאות.

משה כחלון: עשינו את זה בקטנה עכשיו, לבתי החולים הפסיכיאטריים, שסבלו גם מהזנחה.

משה כחלון: הקצינו, מעבר לכול, עוד מיליארד שקלים בתוכנית ארוכת טווח, לטפל להם בתשתיות.

משה כחלון: במה שאתה צודק, אתה צודק.

משה כחלון: אני לא יכול להתווכח.

משה כחלון: צריכים לעשות את זה, ואנחנו נצטרך למצוא את הדרך, למרות המספרים הגדולים שהוספנו.

משה כחלון: הוספנו מספרים אדירים לבריאות.

מיקי רוזנטל: אני ציינתי את זה בעצמי.

משה כחלון: אתה צודק, יש פה פערים ואנחנו צריכים לטפל בזה.

משה כחלון: לגבי זה שהאוצר צריך לעשות את זה – זה נכון.

משה כחלון: כלומר אנחנו צריכים לשים כסף, קופסה.

משה כחלון: לגבי הפערים עם הביטחון: שר הביטחון הגיע וביקש כסף לכל מיני פעולות.

משה כחלון: סיכמנו שהדברים האלה יידונו במל"ל ובקבינט.

משה כחלון: הדברים האלה נמצאים בדיונים.

משה כחלון: מה שכן, עדיין יש פערים בפלאטים.

משה כחלון: לצערי, כשאתה עושה פלאט של 1%, מי שיש לו 60 מיליארד – זה 600 מיליון.

משה כחלון: אז הם נפגעים הכי הרבה מהפלאטים.

משה כחלון: כרגע אנחנו יושבים – וזה מה שהוא דיווח בוועדת חוץ וביטחון – לראות איך לרפא את זה.

משה כחלון: לא פשוט.

משה כחלון: גם הביטחון צריך לתת את החלק שלו בעניין.

משה כחלון: אני מאוד מאוד תומך בתקציב הביטחון, אני חושב שהוא חשוב.

משה כחלון: אני חושב שיש לנו איומים – בוא נאמר שהשלום עוד לא פרץ, וצריכים צבא חזק, וצריכים התעצמות של צה"ל.

משה כחלון: אנחנו יושבים על זה, ואני יכול לומר לך, חבר הכנסת רוזנטל, שהעניין הזה ייפתר.

משה כחלון: הדבר השלישי הוא גיל פרישה לנשים.

משה כחלון: תראה, גיל פרישה לנשים – אין ספק שזה צריך להסתיים.

משה כחלון: אנחנו עדיין לא הצלחנו להגיע לרמת הדיוק שבה הנשים החלשות שלא עבדו והגיעו לגיל 62 לא ייפגעו.

משה כחלון: כרגע, במתכונת הזו שמוצעת, הרבה מאוד נשים חלשות נפגעות.

לאה פדידה: אבל אדוני השר – – – שווים 60 שקלים בחודש.

משה כחלון: חברת הכנסת פדידה, אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אני גם לא בקי בהם עד הסוף.

משה כחלון: אני צריך לבוא ולדעת שעשינו משהו ל-20–30 שנה קדימה וזה נתן מענה לכולם, ולא להשאיר אנשים מאחור.

משה כחלון: לא פשוט, לא פשוט.

משה כחלון: לכן, אני אומר, זה ייקח עוד חודש, עוד חודשיים.

משה כחלון: אני לא מרגיש נוח לעשות משהו כשבאים אליי ארגוני נשים וקבוצות נוספות, ואומרים לי: תשמע, אדוני השר, אתה משאיר פה קבוצות מאחור.

משה כחלון: זאת לא בעיה שפותרים אותה ב-90%.

משה כחלון: יש בעיות שאתה יכול לפתור ב-90%.

משה כחלון: אבל כש-10% זה החלשים, אז בשבילי 100% לא נפתרו.

מיקי רוזנטל: אני איתך בעניין הזה, רק – – –

משה כחלון: אז לכן אני מנסה להבהיר – – –

מיקי רוזנטל: רק סליחה שאני מפריע לך, אבל גם אי-עשייה, המשמעות שלה שזה – – – 100 מיליון.

משה כחלון: זה לא אי-עשייה.

משה כחלון: עובדים ומנסים – – –

מיקי רוזנטל: לא, זה עולה 100 מיליון שקל, בפערים שנוצרים בקרנות.

משה כחלון: נכון.

משה כחלון: בעיית המקרו ידועה, אני פה מתעסק במיקרו.

משה כחלון: אני מתעסק באישה שמחר יכולה למצוא את עצמה עם 1,400 שקלים.

משה כחלון: זה עלה למדינה 100 מיליון – אתה יודע מה, אני מעדיף שעשיר ישלם 100 מיליון, ולא עני ישלם 1,400.

מיקי רוזנטל: אני איתך.

מיקי רוזנטל: אתה יודע שאני איתך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

משה כחלון: לא, אבל זאת האמת.

משה כחלון: אני ברצון הייתי עושה את זה מחר, רק שזה לא מסתדר עד הסוף, אז נחכה קצת.

משה כחלון: מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אנחנו צריכים להתקדם.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה הבאה היא של חבר הכנסת מוסי רז.

משה כחלון: חשבתי שהשר דרעי בא לשאול משהו.

מוסי רז: אדוני השר, פורסם היום כי משרד החינוך התיר לגבות כסף על לימוד של חמש יחידות לבגרות.

מוסי רז: רציתי לשאול אם בוטל חוק חינוך חינם ולא ידענו או שקיצצת בתקציב המשרד ולא הודיעו לנו – –

משה כחלון: רק תוספות.

מוסי רז: – – או שיש לזה איזשהו הסבר אחר.

רועי פולקמן: מוסי, הוא שר האוצר.

רועי פולקמן: הוא לא שר החינוך.

מוסי רז: אני חושב שהוא גם יודע לענות – – –

יולי יואל אדלשטיין: השאלות יכולות להיות גם בתחום פעילות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: זה בסדר גמור.

משה כחלון: חבר הכנסת מוסי רז, לא קיצצנו בתקציב החינוך.

משה כחלון: להפך, רק הוספנו, והוספנו הרבה.

משה כחלון: אבל באמת, יש שעת שאלות בעוד כמה ימים לשר החינוך.

משה כחלון: אתה מתכבד לשאול אותו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה, אני חברת הכנסת הראשונה מהרשימה המשותפת ששואלת היום.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, רציתי לשאול שתי שאלות.

עאידה תומא סלימאן: מצד אחד, יש כל הזמן הצהרות מצד הממשלה לעידוד שילוב נשים ערביות בתעסוקה, ואנחנו כל הזמן מנסים להגיע ליעדים.

עאידה תומא סלימאן: בתוכנית החומש הקודמת זה היה יעד של 41% שלא הגענו אליו, שתוכנית החומש לא הצליחה להגיע אליו, גירדה קצת מעל ל-32%, 33%.

עאידה תומא סלימאן: אני פניתי לכבוד השר וביקשתי שתהיה תוכנית חומש ברורה בעניין תעסוקת נשים ערביות כדי לנסות להגיע אפילו בעוד ארבע שנים למה שקבענו לפני שש שנים.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר ענה שממשיכים את התוכניות שנשארו מתוכנית החומש הקודמת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ואני מבקשת את דעתך: האם באמת אפשר להגיע ליעדים תוך כדי תוכנית לא ברורה, ובעצם אין תוכנית?

עאידה תומא סלימאן: זאת שאלה ראשונה.

עאידה תומא סלימאן: שאלה שנייה, מה הוקצה מתקציב המדינה, שאנחנו נדון בו בשבוע הזה ונצביע בשבוע הבא, לתוכנית המאבק באלימות נגד נשים?

עאידה תומא סלימאן: הייתה אמורה להיות כל שנה הקצאה של 50 מיליון שקל ועד עכשיו זה לא נעשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: השאלה השנייה – אני אצטרך שאנשי האוצר ייתנו לי.

משה כחלון: אין לי את ספר התקציב פה.

משה כחלון: לגבי השאלה הראשונה שלך, התוכנית לתעסוקת נשים במגזר הערבי: אז ככה, ב-2016 שמנו שם – קודם כול, יש שיפור אדיר, שיפור אדיר בכל הפרמטרים.

משה כחלון: אנחנו רואים את זה גם בלמ"ס עכשיו, שתעסוקת נשים במגזר הערבי היא דרמטית.

משה כחלון: אני לא יודע אם זה 38% או 41%, אבל פשוט עלייה דרמטית.

משה כחלון: ואני אגיד לך מאיפה זה בא.

משה כחלון: חברת הכנסת עאידה תומא, זה בא מזה שב-2016 האוצר השקיע, המדינה השקיעה בתעסוקה והשכלה גבוהה, בעידוד ובשילוב של האוכלוסייה ערבית, שזה כולל גברים ונשים, ובמרכזי הכוון, מעונות יום – הרי אנחנו אמרנו לנשים: תצאו לעבוד, אבל לא היו להן מעונות יום.

משה כחלון: אז היום יש להן מעונות יום, הן יכולות לצאת.

משה כחלון: זאת אומרת, היום מדינת ישראל נתנה את השירותים לנשים במגזר הערבי.

משה כחלון: הכסף הוא ככה: 215 מיליון ב-2016, 297 מיליון ב-2017, 512 מיליון – לא, סליחה: ב-2015 ו-2016 ביחד זה חצי מיליארד שקל, ב-2016–2017, למרכזי הכוון, נשים שהגיעו לשם וקיבלו מבחני התאמה, השמות, כל הפעולות האלה, מעונות יום, תוכנית לעידוד שילוב בהשכלה גבוהה ושירות לאומי אזרחי.

משה כחלון: כל זה במסגרת תעסוקה והשכלה גבוהה.

משה כחלון: זה מה שקרה במגזר הערבי, ויש הצלחה.

משה כחלון: עוד פעם: יש פערים.

משה כחלון: כל ה-922 הזה נועד לצמצם את הפערים ולתקן את העיוותים שהיו.

משה כחלון: אני לא אומר לך שזה איזה בונוס או משהו אקסטרה.

משה כחלון: זה לתקן ולצמצם, ואנחנו מצמצמים.

משה כחלון: הקצב מספיק, הקצב לא מספיק – כל אחד והתפיסה שלו.

משה כחלון: אבל אין ספק שמאז הכהונה הזאת הושקעו במגזר הערבי סכומים אדירים: גם נגישות, גם תחבורה ציבורית, גם מרכזי הכוון, גם מעונות יום לנשים כדי שיוכלו לצאת לעבודה, וזה קורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלה הבאה, של חבר הכנסת – – –

עאידה תומא סלימאן: אבל אין תוכנית פעולה.

משה כחלון: אני חושב שיש תוכנית פעולה.

משה כחלון: במסגרת 922 יש תוכנית פעולה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני, השאלה הבאה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עאידה תומא סלימאן: אבל מה עם השאלה השנייה?

עאידה תומא סלימאן: השר לא ענה.

משה כחלון: לא, אמרתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא צריך נתונים.

יולי יואל אדלשטיין: אין לו נתונים.

משה כחלון: את אמרת על ה-50 מיליון.

משה כחלון: אני זוכר שבזמנו פנתה אליי חברת הכנסת זהבה גלאון לגבי שילוב של נשים אחרי שהן יוצאות ממעון לנשים מוכות.

משה כחלון: זה משהו אחר.

משה כחלון: זה מה שאני זוכר, שהוצאנו את הכסף והכסף עבר.

יולי יואל אדלשטיין: השר יקבל נתונים ויעביר את התשובה.

משה כחלון: הכסף עבר שם.

משה כחלון: אבל ייתנו לי את הנתונים ואני אוכל לתת לך את זה באופן מדויק.

משה כחלון: אני לא רוצה לענות סתם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת פורר.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אדוני שר האוצר, במדינת ישראל המס שמושת על בעלי רכבים כשעיקר שימוש הרכב הוא לעבודה הוא מהגבוהים בעולם.

עודד פורר: היום גם הייתה הפגנה בעניין כאן, מחוץ לכנסת.

עודד פורר: מעבר לפתרון, שצריך להערכתי להיות פתרון כולל, ישנה קבוצת העצמאים שרכבם משמש להם ב-100% לייצור הכנסה, ואני מדבר איתך על עצמאים בצווארון הכחול: אינסטלטורים, גננים, חשמלאים.

עודד פורר: כל הרכב – ציוד עבודה; רכב שלא יכול לשמש לשימוש פרטי על פי כל דבר ועניין.

עודד פורר: אם הוא לא יקנה טנדר מפואר שמשקלו מעל 3.5 טון, לא יכירו לו בהוצאות האלה אלא רק ב-45% מהן.

עודד פורר: זה לא תואם את כל מדיניות המס, שאומרת: אם הרכב משמש אותך לייצור הכנסה, מכאן צריך לנכות את ההוצאות האלה באופן מלא.

עודד פורר: אני רוצה לשאול אותך בעניין הזה, וגם ניהלנו על זה כמה דיונים בוועדת הכספים, מדוע שלא תנחה את רשות המיסים לפתור את העניין הזה, לפחות, בשלב הראשון, לאוכלוסיית העצמאים, שברור לחלוטין שהרכב הזה משמש אותם לעבודה.

משה כחלון: טוב, בעיה ישנה עם תשובה חדשה.

משה כחלון: לא, בעצם גם תשובה ישנה.

עודד פורר: – – –

משה כחלון: חבר הכנסת פורר, זו מדיניות המיסים של מדינת ישראל.

משה כחלון: כל פעם מעדכנים, כל פעם בודקים.

משה כחלון: זה התעורר מחדש.

משה כחלון: עכשיו אנחנו מכירים גם במצוקת העצמאים, במצוקת העסקים הקטנים, שזה באמת חלק מהבעיה שלהם.

משה כחלון: ביקשתי לבדוק את זה עכשיו עוד פעם.

משה כחלון: אין לי בשורה גדולה לעניין הזה.

משה כחלון: זאת פשוט מדיניות המס של מדינה, אבל אם אפשר יהיה להקל עליהם באיזושהי צורה, נעשה את זה ממש בשמחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נלך אחד-אחד עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד השר, כידוע לך, העסקים הקטנים הם מנוע צמיחה מאוד חשוב במשק, וגם ידוע מהי התחרות שבה הם נמצאים, גם מול הרשתות הגדולות, וגם מהו העול של חוסר התחרות בחברות האשראי.

סעיד אלחרומי: ברצוני לשמוע אם יש בשורה לאנשים האלה בתקציב 2019.

סעיד אלחרומי: השאלה השנייה היא לגבי מכרה בריר.

סעיד אלחרומי: נודע לנו שהיום היה דיון בנושא הערעור של שר הבריאות, או סגן שר הבריאות.

סעיד אלחרומי: השאלה היא אם בפיך בשורה לתושבי הנגב המזרחי, תושבי ערד, כסייפה וכל היישובים, לגבי המכרה.

סעיד אלחרומי: לכולנו התנגדות גורפת למכרה, שמציק לחיי התושבים ויציק להם בדורות הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: לגבי שדה בריר, התשובה היא קצרה: הבוקר הערעור נמשך, משכו אותו, אז לא דנו בו.

משה כחלון: יש סיכום, הגיעו להסכמה שם, כל הגורמים – היה שם פרופ' גרוטו, בישיבה היום – לעשות תסקיר בריאות לבדוק את זה.

משה כחלון: לא התקיים דיון בנושא, פשוט משכו את הערעור.

משה כחלון: לגבי העסקים הקטנים, עשינו, חבר הכנסת סעיד, כמה פעולות, כמו הורדת מכסים, שוטף פלוס 30.

אלי כהן: – – – המס והמועצה שהקמנו.

משה כחלון: אם אתה רוצה, חבר הכנסת השר אלי כהן, שהוא בקי יותר ממני, יכול לפרט.

משה כחלון: עשינו המון וכרגע, ממש בימים האלה, אנחנו יושבים גם על תוכנית לסייע להם.

משה כחלון: אנחנו ערים לבעיה הזאת וגם ערים לבעיה של האון-ליין עם ה-75 דולר.

משה כחלון: אבל מצד אחד אנחנו נלחמים ביוקר המחיה – ואני אומר לכם, קיבלתי בשבוע שעבר מאחת רשתות השיווק הגדולות במדינת ישראל 15 מוצרים בסיסיים עם מחירי פברואר 2015, לפני שהתמניתי, ופברואר 2018.

משה כחלון: זה בין 25% ל-30% פחות, וזה בא ממאבק ביוקר המחיה ומפתיחת מכסים.

משה כחלון: נכון שלפעמים גם ברושי כעס עליי קצת וגם חיים ילין כעס עליי קצת, אבל זה מה שהיה.

משה כחלון: זה שהיום אנחנו קונים עגבנייה כזאת, פקולטה, ב-3 שקלים או ב-4 שקלים ולא ב-18 שקלים, זה בגלל שפתחנו.

משה כחלון: וזה שאתה משלם היום על דג מפולט 26 שקלים, 27 שקלים, ולא 37 שקלים, זה בגלל שפתחנו.

משה כחלון: ובשר, וקולגייט, וסכיני גילוח – 15 מוצרים.

משה כחלון: זה בגלל שפתחנו.

משה כחלון: לכן, גם כשאנחנו פותחים אנחנו מקילים על העסקים הקטנים.

משה כחלון: כשאנחנו פותחים את היבוא, אנחנו מקילים – כמובן, עם התחשבות מלאה בתעשייה המקומית.

משה כחלון: ואנחנו רואים: ברוך השם, האבטלה שלנו היא מהנמוכות שהיו בשנים האחרונות.

משה כחלון: אנחנו יודעים למצוא את האיזון.

משה כחלון: אבל אתה יודע מה זה בשביל שר אוצר שהאג'נדה שלו היא יוקר מחיה לקבל 15 מוצרים מפברואר 2015 ו-15 מוצרים מפברואר 2018 עם בין 25% ל-30% פחות?

משה כחלון: וברשתות גדולות, רשת גדולה, מכובדת; מאחת קיבלנו, אני מניח שזה בכולן.

משה כחלון: זה הישג.

משה כחלון: לכן, לצד זה שאנחנו נאבקים ביוקר המחיה, לצד זה שמנסים להוזיל ולהקל את החיים על מעמד הביניים ועל היותר-חלש – כי אתה יודע, החזק, כבר לא אכפת לו בסופר.

משה כחלון: אם זה 1,000 או 1,100, זה לא עושה את הכרוב חמוץ, מה שנקרא.

משה כחלון: אבל אצל החלשים זה משמעותי.

משה כחלון: לכן יש לנו כל הזמן את השילוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה הבאה היא של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, השאלה שכל הבית הזה רוצה לשאול אותך בסך הכול זה אם יהיו בחירות ומתי, אם זה בקרוב או לא בקרוב, אבל אני אחסוך לך את השאלה הזאת.

משה כחלון: לא, את השאלה שאלת.

משה כחלון: את חוסכת לי את התשובה.

איילת נחמיאס ורבין: אני איכשהו מהמרת שאתה לא תענה לי.

יולי יואל אדלשטיין: בעוד 55 דקות מתקיימת פה בבית הכנסת תפילת ערבית.

יולי יואל אדלשטיין: כדאי לגשת ולשאול שם את השאלה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: בכל מקרה, אני באמת מכבדת את עבודתך, השר, ואני כן אשאל אותך שאלה שמטרידה את ציבור הנכים במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: בפסח הקרוב הייתה אמורה להיות מוקדמת הקצבה שלהם ל-21 במרס, והם קיבלו הודעה שהקצבה שלהם תהיה מוקדמת ל-27 במרס.

איילת נחמיאס ורבין: הם מאוד דרוכים, לחוצים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר שאני מעלה את השאלה הזאת בשביל הילית שמואלי ובשביל כל הנכים, שאני יודעת שאתה דואג להם.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, לא הייתה לי הזדמנות להגיד לך, אבל בתקופה של המאבק של הנכים, אחד הדברים שאני ראיתי פה בבית – אתה יודע, יש פה הרבה פינות, הרבה כוכים, הרבה מקומות נסתרים.

איילת נחמיאס ורבין: והנכים, בתוך המאבק הזה, היו רגעים שאתה ראית שבאמת המאבק עולה להם בבריאות שלהם, והם היו מתכנסים לאיזו פינה וקצת נרדמים.

איילת נחמיאס ורבין: כי באמת, הלאות הזאת של המאבק הייתה מאוד מאוד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מרגישה שכולנו פה בבית שותפים.

איילת נחמיאס ורבין: חלק מאיתנו נטלנו חלק גדול במאבק.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה לבקש ממך, אדוני השר, כמי שאני יודעת שהלב שלו נמצא במקום הנכון, שתוודא שהם יקבלו את הקצבה במועד שהובטח להם, ב-21 במרס.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: אני לא מכיר את זה.

משה כחלון: אני, כמובן, אבדוק, ואם זה ניתן, אני לא רואה שום בעיה לעשות.

משה כחלון: אם זה ניתן באופן תפעולי, אני לא רואה שום בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: הודיעו להם שהם מקבלים ופתאום – – –

משה כחלון: אני לא מכיר את זה.

משה כחלון: צריך לבדוק את זה עם ביטוח לאומי, זה לא אצלי.

משה כחלון: אבל אני אקח את זה על עצמי לבדוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

משה כחלון: אתה מכיר את זה?

משה כחלון: אז מה ההיגיון?

אלי אלאלוף: ההיגיון הוא שב-27, כשהחג הוא ב-29, לא יספיקו לקנות.

משה כחלון: אבל למה לא מקדימים להם?

אלי אלאלוף: אמרו שיבדקו את זה.

אלי אלאלוף: הם בודקים חיובית – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, הסוגיה של חוק רישוי העסקים מסעירה ציבור גדול בארץ, בין היתר בעירך, חיפה.

דב חנין: בשבועות האחרונים יצא לי להיפגש עם נציגים רבים של התושבים – אגב, גם נציגים של עובדים במפעלים במפרץ חיפה.

דב חנין: החוק הזה בעצם מפקיע סמכויות של הרשויות המקומיות בנושא של מפעלים מזהמים ומסוכנים.

דב חנין: הוא חוק מאוד מאוד מרחיק לכת.

דב חנין: אני יודע שזה התחיל מהפרשה של מפעלי בז"ן, מפעל האמוניה, הוויכוח שישנו שם.

דב חנין: וזה מעורר שאלות עקרוניות, גם של מקומות עבודה, גם של בריאות, הגנה על החיים של בני אדם, הביטחון של בני אדם, של סמכויות השלטון המקומי, של הדמוקרטיה.

דב חנין: ואני רוצה לומר לך, אדוני השר, שלדעתי לשאלות האלה במפרץ חיפה יש פתרונות.

דב חנין: יש פתרונות שמאפשרים שגם העובדים יעבדו וגם יהיו פתרונות שיגנו על הבריאות ועל החיים של התושבים, ולא תהיה סכנה, חס וחלילה, של אסון סביבתי וביטחוני איום ונורא.

דב חנין: לדעתי, המהלך הזה הוא מהלך שמחייב הרבה מאוד הידברות.

דב חנין: בין היתר ביוזמתך, אדוני השר, ואני מציין את זה לחיוב, הפרק הזה פוצל מחוק ההסדרים.

דב חנין: אני יודע שחבר הכנסת גפני, שקידם הצעת חוק פרטית בעניין, גם הוא אמר שהוא עוצר את המהלך מכיוון שגם הוא רוצה לשקול את הנושא מחדש.

דב חנין: עכשיו, לאחר שהחוק פוצל מחוק ההסדרים, האם יש סיכוי לנצל – אני מניח שעכשיו אדוני עוסק בתקציב, אבל שמייד אחרי התקציב תתחיל ההידברות בין כל הגורמים, מסביב לשולחן עגול, כדי שאפשר יהיה להגיע לפתרונות שכולם יכולים לחיות איתם, ולא לדחוק בכוח אחד את השני במאבקים שכולנו נפסיד בהם.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת חנין, כמו כל דבר, בוא – לעשות את האיזונים.

משה כחלון: יש תשתיות לאומיות במדינת ישראל שרשויות מקומיות או ראשי רשויות מחליטים שלא יעברו באזור שלהם; אלה תשתיות חיוניות, שהמדינה צריכה אותן, האזרחים צריכים אותן, וראש העיר, מסיבות לא ענייניות, לא נותן לזה לקרות.

משה כחלון: הרי מאיפה זה בא?

משה כחלון: זה בא מהמקום הזה.

משה כחלון: הדבר השני, חייבים לשמור על האיזון שאתה מדבר עליו: על הגנת הסביבה, על זיהום אוויר – שלא יהיה זיהום אוויר – ועל יצירת מקומות עבודה.

משה כחלון: אמרת את זה, מי שבלם את זה ומי שפיצל את זה מההסדרים זה אני, ומי שלא אפשר לזה לעלות זה אני.

משה כחלון: אני מאמין ותומך בדרך שלך, בגישה שלך, שצריכים לעשות הידברות.

משה כחלון: יש לי כרגע מאבק גדול מול משרד ראש הממשלה ומנכ"ל משרד ראש הממשלה, שרוצים ועושים מאמץ להעלות את זה ביום רביעי.

משה כחלון: ואני עושה הכול כדי שזה לא יעלה ביום רביעי, כדי שנמשיך לדון ולהגיע לאיזושהי הסכמה.

משה כחלון: פעם אחת, כדי שהמדינה תמשיך לעבוד ולפעול, ולא כל ראש רשות או כל מי שהוא נושא תפקיד עוצר את מדינת ישראל; ומצד שני, כמו שאתה אומר, אנשים צריכים לחיות בביטחון, באיכות חיים טובה.

משה כחלון: ואני מאוד מקווה שאני אצליח ביום רביעי לגרום לכך שזה לא יעלה, ולהמשיך בדיונים.

משה כחלון: מי שפיצל את זה הייתי אני, ומי שבלם את זה עד עכשיו הייתי אני.

יעל כהן-פארן: מי שהגיש את זה, זה משרד האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, גברתי, שאלה שלך.

משה כחלון: ולכן פיצלתי את זה.

משה כחלון: אחרת לא יכולתי לפצל את זה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: אין שאלות מן המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יעל כהן-פארן: – – –

משה כחלון: נכון, אבל רוצים להעלות במשרד ראש הממשלה.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: אדוני השר, בדקת הנאום שהייתה לי אני דיברתי על כך שמחירי המוצרים הבריאים עולים; מחירי המוצרים הפחות-בריאים, המלאים בסוכר ובשומנים, יורדים, ועל ידי כך דווקא האוכלוסיות החלשות הן אלה שחולות יותר.

יעל גרמן: אני יודעת שבמשרד שלך מתנגדים באופן עקרוני לפיקוח על המחירים, אבל עדיין, אתה יודע, עשיתי רשימה חלקית.

יעל גרמן: אז אתם מפקחים על המלח, שעולה 2.07 שקלים; על הלחם הלבן, שעולה 5.07 שקלים; על הלחם האחיד, שעולה כ-6 שקלים; על שמנת חמוצה 15%, שעולה פחות מ-2 שקלים, 1.88 שקלים; על שמנת מתוקה 38% – 5 שקלים; על חמאה – – –

משה כחלון: את יודעת מי הכניס את השמנת המתוקה?

משה כחלון: הבוס שלך.

יעל גרמן: כן, אני יודעת – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, רגע, היא תסיים את השאלה.

משה כחלון: מה שעשה הבוס שלהם, הם – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר, אני מבטיח לך שלוש דקות להשיב.

משה כחלון: הוא עשה את זה, מה?

יעל גרמן: יש לי שאלה שאני אשמח שתענה.

משה כחלון: היא הייתה שרת בריאות והוא באוצר.

יעל גרמן: נכון, ואני באמת עשיתי, וזה חלק מהשאלה.

יעל גרמן: החמאה – 3.25 שקלים; הגבינה הצהובה, 100 גרם – 3.35 שקלים.

יעל גרמן: לעומת זה, על לחם מלא אין פיקוח.

יעל גרמן: ואכן, כשהייתי שרת הבריאות אנחנו התחלנו בעבודת מחקר מאוד רצינית, כשבין השאר גילינו שאין הבדל במחיר בין מה שנקרא חיטה מלאה, גרגר קמח מלא או קמח ריק, שזה הלבן.

יעל גרמן: זאת אומרת – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעל גרמן: – – שאם אנחנו באמת רוצים היום להקטין את המחלות, בעיקר את הסוכרת, אם אנחנו רוצים לגרום לכך שדווקא האוכלוסייה החלשה תהיה יותר בריאה, כל שאתה צריך לעשות זה לפקח על הלחם המלא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

משה כחלון: לפקח על הלחם המלא?

יולי יואל אדלשטיין: על מחיר הלחם, הכוונה.

משה כחלון: על מחיר הלחם המלא?

יעל גרמן: ברור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

משה כחלון: האמת, חברת הכנסת גרמן, זה קצת מצחיק אותי.

משה כחלון: את יודעת.

משה כחלון: את היית שרת הבריאות – – –

יעל גרמן: הכנתי לך עבודה.

יעל גרמן: קח את העבודה ממשרד הבריאות – – – ותיישם אותה.

משה כחלון: לא, בסדר.

משה כחלון: תראי, כשאני הגעתי לתפקיד, אני סמכתי על מה שאתם עשיתם.

משה כחלון: אז אם את אומרת לי שלא היה בסדר, נתקן.

יעל גרמן: לא הספקנו.

יעל גרמן: צריך להשלים את העבודה.

משה כחלון: אז בואי, במקום באמת לעמוד שם ולהתחיל להקריא לי רשימת מכולת של חמאה וגבינה – –

קריאה: – – –

משה כחלון: – – אני אעשה את זה בקצרה.

משה כחלון: אם יש לך עבודה, יש לכם עבודה, אני מוכן – – –

יעל גרמן: היא נמצאת במשרד הבריאות – – –

משה כחלון: אני אקח אותה ואני אבקש שילמדו אותה – זה לא אצלי, כמובן.

משה כחלון: אני אקח את העבודה הזאת.

משה כחלון: אם אני זוכר, ניסיתי פעם לעשות את זה, אבל הסתבר שיש שם איזה פערים, ואני לא יודע אם ועדת – – –

מירב בן ארי: עשינו את זה כבר לפני שנה.

משה כחלון: לא, זה היה עם הצליאק, עם הגלוטן, לא?

מירב בן ארי: לא, גם על הלחם המלא.

מירב בן ארי: יש התנגדות של הרבה – – – להוריד את הפיקוח על הלבן.

מירב בן ארי: זאת הבעיה.

משה כחלון: לא, להוריד את הפיקוח על הלבן זאת בעיה.

מירב בן ארי: כן, בעיקר כאן.

מירב בן ארי: עשינו את זה כמעט שנה וחצי – – –

קריאות: – – –

משה כחלון: לא, אבל היא לא אומרת להוריד את הפיקוח על לבן.

מירב בן ארי: להוסיף גם – – –

יעל גרמן: נתחיל מפיקוח על לחם לבן מלא – – –

משה כחלון: לא, היא מדברת – – –

קריאה: – – –

משה כחלון: לא, על השחור, כן.

איילת נחמיאס ורבין: לא, יש סוג של לחם בריאות – – – צריך לעשות רוויזיה בסל המוצרים.

משה כחלון: מסובך, כי אם את רוצה להוריד פיקוח מהלחם הלבן, זה הלחם הבסיסי של האנשים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני מסכימה עם אדוני השר – – –

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: למה זה או או?

מיקי רוזנטל: למה זה לא גם וגם?

משה כחלון: לא, זה החלק, כי אם את אומרת – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת, השר משיב.

משה כחלון: אבל איזו עבודה נעשתה?

יעל גרמן: נעשתה עבודה על כך שאין הבדל בין קמח לבן למלא – – –

משה כחלון: לא, בעלויות של – – –

יעל גרמן: עלויות, יש לך גם – – – על עלויות, אבל אני רק רוצה שתדע שקמח לבן או לחם לבן עולה היום 5.09 שקלים, לחם אחיד פרוס – 6.90, בעוד הלחם המלא הזול ביותר הוא 12 שקלים – – –

משה כחלון: אני יודע.

רועי פולקמן: יעל, אבל – – – יש בעיית פיקוח בגלל המרכיבים – – – אפשר להכניס כל מיני מרכיבים – – –

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, לדעתי מה שהח"כים אומרים, שצריך לעשות רוויזיה במוצרים – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אני לא חושב שאנחנו נפתור את זה עכשיו בדיון שולחן עגול כרגע.

רועי פולקמן: זה לא כזה פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר, אתה רוצה להוסיף משהו?

משה כחלון: אני אסתכל על מה שהיא אמרה, אין לי מעבר לזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, סיימת את התשובה?

משה כחלון: כן.

משה כחלון: אמרתי, אני אסתכל על העבודה שהיא עשתה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אתה שעה ושלוש דקות היית על הדוכן – איך שהזמן רץ כשנהנים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפני חברי הכנסת שלא הספיקו לשאול שאלות.

משה כחלון: אתה רוצה להגיד לי שנהנית?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

משה כחלון: נהנית?

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד נהניתי, ודאי, מן השאלות, מן התשובות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לך, אדוני שר האוצר משה כחלון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת שלא הספיקו לשאול יקבלו הזדמנות, אני מקווה, בסבב הבא.

יולי יואל אדלשטיין: אצלי הכול רשום, ואנחנו נעשה – – –

משה כחלון: אדוני היו"ר, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון מס' 17), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1150; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' ל"ו, ישיבה 257, עמ' 23534; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (מס' 28), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני שר הפנים, אדוני שר האוצר, אני מתכבד להביא לכנסת את הצעת חוק לתיקון פקודת המכס, מהפכה שלמה ממה שקורה במכס.

משה גפני: אני חושב שזה היה 50 עמודי חוק, העברנו את זה בישיבה וחצי.

משה גפני: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (מס' 28), התשע"ח–2018.

משה גפני: פקודת המכס היא פקודה מנדטורית, שנוסחה החדש נחקק בשנת 1957, ומאז ועד היום נעשו בה מעט תיקונים מהותיים.

משה גפני: הפקודה קובעת את כל נושא הפיקוח והבקרה של הכנסת סחורות ארצה, אחסון סחורות וייצוא סחורות.

משה גפני: מטרתה העיקרית של הצעת החוק היא להטמיע מערכת תפעולית של סחר חוץ שפותחה לאחרונה על ידי מינהל המכס ומכונה שער עולמי.

משה גפני: כמו כן, מוצע לתקן הוראות שונות בפקודת המכס לאחר שחלף זמן רב מאז שנחקקו או תוקנו, ודורשות עדכון.

משה גפני: המערכת החדשה של המכס מבטלת את הצורך במסמכים פיזיים.

משה גפני: הצהרת יצוא והצהרת יבוא ייעשו בדיווח אלקטרוני ולא באמצעות מסמכים פיזיים כפי שנעשה עד היום.

משה גפני: בהצעת החוק הזו נקבעו לראשונה הוראות חדשות לצורך הטלת עיצום כספי על הפרות שונות של מגישי הצהרות יבוא ויצוא, סוכני מכס, מובילי מטענים ובעלי רישיון מחסן.

מיקי רוזנטל: – – –

חיים ילין: יש קואליציות חדשות – – –

מיקי רוזנטל: סליחה – – – אני מודה, אני יוצא.

מיקי רוזנטל: אני מרגיש, אני היום הגזמתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: מחיאות כפיים, צעקות.

מיקי רוזנטל: אני לא אפריע.

חיים ילין: הוא מעניש את עצמו לבד.

חיים ילין: קריאה שלישית הוא יוצא.

מיקי רוזנטל: אני מוציא את עצמי.

משה גפני: עד כה עיצומים כספיים לא היו חלק מפקודת המכס, והאופן שבו נאכפת הפקודה היה בעינו במישור הפלילי.

משה גפני: קביעת העיצומים הכספיים תסייע באכיפת הפקודה בכך שהם סנקציה מהירה, ומאידך אינם מותירים רישום פלילי.

משה גפני: העיצום הכספי לא יחול על יחידים המייבאים או מייצאים טובין לצורך שימוש אישי אלא בתנאים ספציפיים ומוגדרים שאותם יקבע שר האוצר.

משה גפני: אנחנו, אגב, בוועדת הכספים עשינו בקדנציה בכנסת השמונה-עשרה את הנושא הזה, שלא צריך שיהיה רישום פלילי, ואנחנו הולכים על עבירות מינהליות ברגע שיש דברים שאפשר לעשות בדרך הזאת.

משה גפני: בדיונים על הצעת החוק ניסינו, חברי הוועדה ואנוכי, ביחד עם מנהל המכס, משרד המשפטים ונציגי סוכני המכס, להגיע להסכמות.

משה גפני: כתוצאה מכך קבענו הקלות, שחלקן יתבטאו גם בתקנות שייקבעו בהמשך על ידי רשות המיסים.

משה גפני: כמו כן, קבענו שפרק העיצומים הכספיים בהצעת החוק לא ייכנס לתוקף עד לכניסתן לתוקף של תקנות ההפחתה, אשר קובעות את האופן והמקרים שבהם רשאי המנהל להפחית את סכום העיצום הכספי.

משה גפני: אני תקווה כי מערכת המכס החדשה תהיה יעילה ואפקטיבית ותסייע לכל העוסקים בדבר בעבודתם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואבקש לאשר בנוסח שאישרה הוועדה.

משה גפני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אין הסתייגויות, ואין למיטב הבנתי גם בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (מס' 28), תשע"ח–2018, קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–73 – 24 נגד – 5 נמנעים – אין סעיפים 1–73 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 24 בעד, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית, בבקשה, נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 28 נגד – 8 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת המכס (מס' 28), התשע"ח–2018, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (מס' 28), תשע"ח–2018, בקריאה שלישית: 28 בעד, שמונה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה אושרה כנוסח הוועדה בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1193; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבה 304, עמ' 26660; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 29 והוראות שעה), התשע"ח–2018, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 29), התשע"ח–2018, שיזמה הממשלה.

יואב קיש: עיקריה של הצעת החוק הם החמרת הענישה על מסיעים של שוהים בלתי חוקיים, שב"חים, והפיכת הוראת השעה האוסרת הסעת השב"חים להוראת קבע.

יואב קיש: התופעה של כניסת שב"חים לתחומי מדינת ישראל ושל מעורבותם במעשי טרור מהווה בעיה חמורה, אשר כלל רשויות האכיפה מתמודדות עימה באפן שוטף.

יואב קיש: בהעסקה ובשהייה של שוהים בלתי חוקיים בישראל כרוכות גם השלכות כלכליות וחברתיות.

יואב קיש: אחד הכלים המרכזיים למאבק בתופעת השב"חים הוא פגיעה בתמריץ הכלכלי למעסיקיהם ולמי שמקל את שהייתם בישראל.

יואב קיש: כבר בשנת 1996 נקבע בחוק איסור העסקה, הלנה והסעה של שב"חים; ב-2010 נוספו נסיבות מחמירות לעבירת ההסעה, שבהתקיימן העונש המרבי הוא שלוש שנים; בשנת 2016 נוספו נסיבות מחמירות גם לגבי מעסיקים ומלינים של שב"חים.

יואב קיש: בהצעת החוק מוצע לקבוע כמה הסדרים חדשים לעניין הסדרים אלה.

יואב קיש: ראשית, מוצע להפוך להוראת קבע את הוראת השעה המטילה איסור על הסעת שב"חים; הסדר זה היה קבוע כהוראת שעה משנת 1996.

יואב קיש: במקביל, החליטה הוועדה להפוך להוראת קבע גם את ההסדר המתיר לנהגי מוניות לבקש מנוסעים מסמכים המעידים על כך שנכנסו לישראל כדין ויושבים בה כדין, ולסרב להסיע נוסעים שלא יציגו מסמכים אלה.

יואב קיש: תיקון שני כולל יצירת מדרג ענישה בעבירה של הסעת שב"חים, באופן שיהיה מקביל למדרג הקיים לגבי עבירות של הלנה והעסקה של שב"חים.

יואב קיש: ככלל, בעבירת הבסיס העונש יהיה שנתיים מאסר וקנס של כ-75,000 שקלים חדשים, ובעבירה בנסיבות מחמירות העונש יהיה כפול מכך – ארבע שנות מאסר וקנס של 150,000 שקלים חדשים.

יואב קיש: בשני המקרים, אם העבירה נעברה בידי תאגיד, הקנס יוכפל.

יואב קיש: במקביל, הצעת החוק קובעת, כהוראת שעה לשלוש שנים, קנסות מינימום לעבירה זו, בשיעור של 10,000 שקלים ליחיד ו-40,000 שקלים לתאגיד.

יואב קיש: ובעבירה של ארגון שירותי הסעה יעמדו קנסות המינימום על 40,000 ו-160,000 שקלים, בהתאמה.

יואב קיש: פרט לענישה, קיים כיום בידי בתי המשפט גם כלי של פסילת רישיון נהיגה לשישה חודשים.

יואב קיש: בהצעת החוק מוצע להרחיב תקופה זו לשנתיים כאשר מדובר בהסעה בנסיבות מחמירות או בארגון שירותי הסעה.

יואב קיש: במקביל, מאפשרת הצעת החוק גם פסילה מינהלית של רישיון נהיגה בידי קצין משטרה, לפי הליך שקיים כיום בפקודת התעבורה.

יואב קיש: הוועדה סברה כי פסילה מינהלית של רישיון נהיגה היא כלי שצריך להיזהר בו, שכן יש לו השלכות על פרנסתם של הנהג ומשפחתו, ולכן קבענו כי בעבירה שאיננה בנסיבות מחמירות ניתן יהיה להשתמש בה רק במקרה של עבירה חוזרת ורק לתקופה של 20 ימים.

יואב קיש: אם העבירה נעברה בנסיבות מחמירות, תעמוד התקופה המרבית על 60 ימים וניתן יהיה לפסול את הרישיון גם אם זו העבירה הראשונה.

יואב קיש: כלי נוסף שניתן לבתי המשפט בהצעת החוק הוא הסמכות לחלט כלי רכב שנעברה בו עבירה, ואם מי שהורשע בעבירה לא היה הבעלים שלו או לא החזיק בו דרך קבע, בתי המשפט יהיו רשאים להתחשב בשווי הרכב בעת קביעת הקנס.

יואב קיש: אציין כי הצעת החוק כללה גם נסיבות שבהן סמכות החילוט תהיה סמכות שבחובה, לא רשות, אך חשבנו שהסדר זה מרחיק לכת ולא אישרנו זאת.

יואב קיש: פרט לסוגיית המסיעים, הצעת החוק כוללת גם כמה תיקונים לגבי עבירות ההעסקה וההלנה.

יואב קיש: ראשית, להאריך בשלוש שנים את הוראת השעה שקובעת קנסות מינימום; שנית, לאפשר דרישת ערובה בעת מתן צו הגבלה לנכס, בין אם מינהלי ובין אם שיפוטי; שלישית, להסמיך קצין משטרה להוציא צו סגירה לנכס במקרה שהופרו הוראות צו ההגבלה.

יואב קיש: הצעת החוק עסקה בשני נושאים נוספים, שהוועדה החליטה שדרוש זמן נוסף ללבנם, ועל כן הם פוצלו מהצעת החוק.

יואב קיש: נמשיך לדון בהם במועד אחד.

יואב קיש: הנושא האחד הוא סמכויות הפיקוח הנתונות לשוטרים ולפקחי רשות ההגירה והאוכלוסין לפי חוק הכניסה לישראל, והנושא השני הוא הוספת שיקולים לרשימת השיקולים שיש לשקול בעת הוצאת צו הגבלת שימוש בנכס.

יואב קיש: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

יואב קיש: אבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מילה אחת לגבי הצעת החוק.

יואב קיש: השתדלנו לא לעשות את העבודה שעשינו כאופוזיציה–קואליציה, אלא להסתכל עניינית על המהות של תופעת השב"חים.

יואב קיש: הפרדנו בין מה שהוגדר כעבירה חמורה – ושם באמת הלכנו עם הגישה הממשלתית: לטפל בכל כובד היד בעבירה החמורה – לבין עבירה שהיא מקילה, שבדרך כלל קורית בנסיעה ראשונה כזאת או אחרת, או לנהג מונית שבתום לב או בחוסר מודעות לקח שוהה בלתי חוקי איתו.

יואב קיש: לכן עשינו את ההפרדה הזאת.

יואב קיש: היינו מאוד זהירים, לא הכנסנו נושאים שאינם בליבת העניין אלא פיצלנו אותם.

יואב קיש: בסך הכול אני חושב שההצעה מאוזנת וראויה.

יואב קיש: אני אבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

יואב קיש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, יש הסתייגויות, שלוש הסתייגויות, כולן של חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: – – – אחת בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: את יכולה עדיין לעלות לדוכן ולהודיע את זה.

יולי יואל אדלשטיין: את רוצה לנמק או לא רוצה לנמק?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אם את מתכוונת להסיר שתיים, את יכולה – כעיקרון יש לך עד 15 דקות, כמה שתבחרי לדבר, ותודיעי גם לגבי ההסתייגויות.

יעל גרמן: יואב, ההסתייגות שאני מבקשת להשאיר היא רק אחת, זו שמדברת על כך שכל הצעת החוק הזאת תהיה למעשה הוראת שעה לשלוש שנים.

יעל גרמן: הסיבה מאוד פשוטה: גם אתה יודע שהיום גורמי הביטחון בוחנים מחדש את כל הנושא של השב"חים, כדי להוציא הוראות חדשות.

יעל גרמן: אני חושבת שבתקופה כזאת, ששוקלים מחדש, כדי לראות מי כן ייכנס ומי לא ייכנס, מן הראוי לתת להצעת החוק הזאת את הארעיות שלה כדי לבחון אותה, ולאחר מכן – לראות אם היא בכלל נחוצה או לא נחוצה, ואולי ניתן לשנות אותה, בהתאם להוראות החדשות ולכללים החדשים שייקבעו.

יעל גרמן: זו ההסתייגות היחידה שאני מבקשת להשאיר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יואב קיש: היושב-ראש, אני יכול להשיב?

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא.

יואב קיש: אני רוצה להשיב על הדברים.

יואב קיש: אני יושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לא הבנתי אותך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, אתה יכול בוודאי להשיב למסתייגים.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני אתייחס ראשית להערה של חברת הכנסת גרמן לגבי הנושא של הוראת השעה, כפי שהעלית.

יואב קיש: הצעת החוק הזאת הגיעה כהצעת חוק ממשלתית של השר לביטחון הפנים.

יואב קיש: הוא לא נמצא פה, לצערי.

יואב קיש: אני לא מכיר את מה שאמרת.

יואב קיש: זאת אומרת, האמירה שלך, שנאמרה פה כמעין קביעה – – –

יעל גרמן: זה התפרסם בעיתונות.

יואב קיש: אם היו באים אליי מהמשרד לביטחון פנים והיו אומרים לי: חבר הכנסת קיש, אנחנו בוחנים מחדש את כל ההתייחסות לשב"חים – אני ואת הרי יודעים היטב שלא כל מה שמתפרסם בעיתונות מוסמך הוא.

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: קודם כול, ראיתי בחוץ את העוזר של השר, וכשדיברתי איתו הוא לא הזכיר שום דבר מעין זה.

יואב קיש: אם היית אומרת לי את זה קודם, הייתי בודק את זה, לפי מיטב ידיעתי לא כך הדבר.

יואב קיש: אין שום כוונה שאני מכיר לעשות את הדבר הזה.

יואב קיש: אני חושב שהצעת החוק, שהייתה הוראת שעה משנת 1996 ובכל שנה מחדשים אותה כהוראת שעה, דווקא בזה שהממשלה אומרת שהגיע הזמן ללכת לחקיקה קבועה ולא להוראת שעה – הינה, הגיע השר לביטחון הפנים.

יואב קיש: השר גלעד ארדן, שלום, השר גלעד ארדן, אנחנו עוסקים בהצעת חוק השב"חים.

יואב קיש: עלתה חברת הכנסת גרמן ואמרה הסתייגות, ואני רוצה שגם אתה תשמע.

יואב קיש: לא היית לפני כן, אני אעדכן אותך מה היא אמרה.

יואב קיש: היא אמרה שמכיוון שהיא שמעה, או מכירה, שיש כוונה להסתכלות חדשה על כל נושא השב"חים, ויש כוונה אולי לחקיקה חדשה בנושא השב"חים – מדוע לא לעשות את כל החוק הזה כהוראת שעה ולא להעביר את זה להוראת קבע.

יואב קיש: מה שאני אמרתי לה, תכף אני אתן לך להתייחס, הוא שאני מכיר ההפך, שאנחנו משנת 1996 עם הוראות שעה.

יואב קיש: אני לא מכיר שיש איזו כוונה להסתכלות אחרת, ולכן אני חושב שדווקא טוב עושה הממשלה שהיא לוקחת את הוראת השעה הזאת ומגדירה את זה כהצעת חוק.

יואב קיש: האם אתה מכיר איזה – – –

גלעד ארדן: לא.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אבל היה כתוב בעיתון.

יואב קיש: היה כתוב בעיתון, השר גלעד ארדן.

חיים ילין: ממתי אתה קורא עיתונים?

יואב קיש: באיזה עיתון?

יואב קיש: שנדע.

יולי יואל אדלשטיין: בטח המודיע.

יואב קיש: אז חברת הכנסת גרמן, אני מצטער שאני לא יכול להיענות לבקשתך, ואני קורא להתנגד להסתייגות הזאת.

יואב קיש: יושב-ראש הקואליציה, דודי, מה מצבנו?

יואב קיש: להמשיך.

יעל גרמן: אני לא מאוד מאוכזבת.

יחיאל חיליק בר: היא לא נפלה מהכיסא.

יואב קיש: אז לא נפלת מהכיסא.

יולי יואל אדלשטיין: לרדת.

יולי יואל אדלשטיין: לרדת.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אין רוב.

יואב קיש: צר לי שלגבי ההסתייגות שלך אנחנו לא נוכל.

יואב קיש: אני רוצה להגיד כמה מילים על העבודה שעשינו היום בוועדה, בוועדת הפנים.

יואב קיש: הצעת החוק הזאת, בין השאר, הגיעה לוועדת הפנים.

יואב קיש: הינה, שאלת קודם – שאלו אותי בתקשורת: בחירות, לא בחירות, מה קורה?

יואב קיש: החרדים, ליברמן.

חיים ילין: תגיד, ממתי אתה משתף פעולה עם התקשורת?

יואב קיש: אז אני אמרתי להם שנראה לי שאנחנו חיים ביקום מקביל.

יואב קיש: למה ביקום מקביל?

יואב קיש: אני מהבוקר בהצבעות בוועדה, בחקיקה, בחוק ההסדרים.

יואב קיש: אנחנו עושים – באמת משקיעים שעות רבות של עשייה, ואני שואל את עצמי: מה קורה פה?

יואב קיש: או שהולכים לבחירות או שלא הולכים לבחירות.

יואב קיש: אני בעניין הזה שותף לדילמה הזו כמו אחרון אזרחי ישראל.

יואב קיש: אני יכול להגיד דבר אחד, ואני אומר את זה אולי גם בהמשך למה שאמר פה שר האוצר כחלון: תקציב 2019, כפי שהוגש ועבר קריאה ראשונה, ונמצא על שולחן הוועדות, וחוק ההסדרים, הוא תקציב טוב.

יואב קיש: נכון למדינת ישראל לקדם אותו.

יואב קיש: אנחנו צריכים לעשות את כל המאמצים בממשלה הזו ובכנסת הזו – לתפיסתי – להעביר את התקציב הזה, לסיים את חקיקת חוק ההסדרים בוועדות השונות.

יואב קיש: אנחנו היום בוועדה קידמנו לא מעט נושאים בחוק התכנון והבנייה.

יואב קיש: אני חושב שאת גם היית, חברת הכנסת גרמן, עם נושא של עירובים, עירוב שימושים.

יעל גרמן: כל היום.

יואב קיש: מה?

יעל גרמן: – – – כל היום.

יואב קיש: כל היום, בדיוק.

יואב קיש: כל היום היינו בוועדה עם עירוב שימושים.

יואב קיש: ובנינו כלים שייתנו לעיריות גמישות נוספת בפיתוח העיר, שזה מאוד חשוב.

יואב קיש: כל זה בשום שכל ובקרה ושמירה על המנגנונים.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך שגם מחר אנחנו הולכים לדון בנושא שהוא מאוד חשוב ורגיש, נושא ועדות המכרזים ברשויות המקומיות.

יואב קיש: אני אשמח מאוד – חברת הכנסת גרמן, חשוב מאוד שגם את תבואי עם הניסיון שלך לדיון מחר.

יואב קיש: אני מאוד מאוד לא אוהב את – מה?

יעל גרמן: אני כל הזמן בוועדה.

יואב קיש: בסדר, בסדר.

יואב קיש: אני מקפיד – אני אומר כל הזמן, שזה שקוראים לזה חוק טוהר המידות זה בעיניי השקר הכי גדול.

יואב קיש: זה לא ראוי, זה לא מכובד.

יואב קיש: יש פה אמירה שכאילו טוענת שחברי מועצת העיר הם בעייתיים והפקידות היא מושלמת.

יואב קיש: בכל מקום יכולים להיות תפוחים רקובים ובעייתיים, ולא עכשיו, בגלל מקרה שהיה לפני 20 שנה או עשר שנים, צריך לשנות את כל העניינים האלה.

יואב קיש: אני אומר לכם שמחר אנחנו נדון בכובד ראש בכל העניין הזה, בלי שום דעות קדומות.

יואב קיש: אני בהחלט מוכן לשמוע את כל הנימוקים הרלוונטיים.

יואב קיש: אני לא אהיה מוכן להשמצות, כאילו נבחרי ציבור כאלה או אחרים הם מועדים לפורענות, כאילו פקידות כזו או אחרת היא מועדת לפורענות.

יואב קיש: אנחנו נבנה מתווה מאזן ומאוזן, אנחנו נבנה מתווה שישמור על המדיניות הנכונה וייתן גם לנציגי הציבור וגם לפקידות להגיד את דעתם.

יואב קיש: ובוודאי ובוודאי כל מי שקורא לזה חוק טוהר המידות מטעה את הציבור ופוגע בהרבה מאוד אנשים, שעושים ימים כלילות ומשקיעים באמת רק בשביל לשמור – לטובת הרשויות המקומיות.

יחיאל חיליק בר: – – –

יואב קיש: מה, חבר הכנסת חיליק בר, מה השאלה?

יחיאל חיליק בר: אנחנו בעד.

יחיאל חיליק בר: לא הבנתי למה אתה מדבר.

יחיאל חיליק בר: בגלל ההסתייגות אתה ממשיך?

יואב קיש: יש הסתייגות.

יואב קיש: אם היא תגיד שהיא מסירה את ההסתייגות – – –

יעל גרמן: לא.

יואב קיש: היא לא מסירה את ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: – – –

יואב קיש: היא לא מסירה את ההסתייגות.

דב חנין: למה יושב-ראש ועדה עושה פיליבסטר?

יחיאל חיליק בר: בגלל ההסתייגות, בגלל זה.

דב חנין: – – – פיליבסטר – – –

יואב קיש: לא, אני אענה לך, חבר הכנסת דב חנין, שמחר בוועדה מי שקורא לזה חוק טוהר המידות פוגע בהרבה מאוד אנשים, ולריק.

יואב קיש: זה לא ראוי ולא מכובד ולא כך צריך לעשות זאת.

יואב קיש: וזו הנקודה שרציתי לדקק ולזקק באמירה שלי.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת דב חנין, שאנחנו עושים עבודה מאוד משמעותית בוועדת הפנים.

יואב קיש: היום העברנו גם תיקון לחוק התושבות.

יואב קיש: מחר יש לנו עוד חקיקה רלוונטית מאוד.

יואב קיש: אני חושב שהוועדה עושה שעות – חברת הכנסת פדידה באמת הייתה שותפה היום לכל השעות הארוכות שהשקענו בוועדה.

יואב קיש: ואני אומר לכולם שבסוף, אני לא יודע מה יהיה עם חוק ההסדרים הזה – איפה חבר הכנסת פולקמן?

רועי פולקמן: יהיה, יהיה.

יואב קיש: יהיה חוק הסדרים?

רועי פולקמן: בטח שיהיה.

יואב קיש: יהיה חוק הסדרים.

יואב קיש: אז אני לא יודע מה אמר שר האוצר, כי לא הייתי בכל שעת השאלות, אבל זו שאלה שבהחלט צריך לשאול.

יואב קיש: אני חושב שבחוק ההסדרים יש הרבה מאוד דברים נכונים.

יואב קיש: יש גם דברים נכונים שלא הספקנו לדון בהם, ופיצלנו אותם.

יואב קיש: אני חושב שיש לנו סעיף נוסף שאנחנו מביאים למליאה לפיצול בהמשך.

יואב קיש: אבל בסך הכול גם התקציב עצמו וגם החוק עושים טוב לאזרחי ישראל ולמדינת ישראל, ואני קורא לכנסת, בהמשך לכל השיחות שהיו פה, לתמוך בהם.

יואב קיש: חבר הכנסת דודי אמסלם – דודי.

יואב קיש: טוב, אני רוצה להוסיף ולסכם את דבריי רק לגבי נושא השב"חים, שזה החוק שאנחנו העלינו פה עכשיו.

יואב קיש: עלתה דילמה מאוד משמעותית, ובה, בנקודה הזו, אני חייב להגיד לכם, הלכנו בניגוד למשרד המשפטים ומשרדי הממשלה, ואני רוצה לשתף אתכם, חברי הכנסת, בנקודה הזו.

יואב קיש: מצד אחד באו משרד המשפטים – חברת הכנסת גרמן, את מכירה את זה – ואמרו: אנחנו רוצים שזה לא יהיה הוראת שעה, שזה יהיה חוק.

יואב קיש: מאה אחוז, אימצנו את הדעה הזו שלהם.

יואב קיש: אבל מצד שני באו באותה נשימה ואמרו: אנא, את ההוראה של נהגי המוניות, שיוכלו לבחון אם מדובר בשב"ח, כן או לא, את זה תעשו הוראת שעה.

יואב קיש: זאת אומרת, אנחנו מצד אחד רוצים את זה בחוק, אבל את הכלי המרכזי, שנועד לתת ביטחון לאותם נהגים שהם לא עוברים על החוק, את זה תעשו בהוראת שעה.

יואב קיש: האבסורד הזה היה בלתי נסבל.

יואב קיש: לא הסכמנו למהלך הזה, ואמרנו בצורה הכי ברורה – אני אומר לכם, זו אמירה שאמרנו בוועדה לכל משרדי המשלה בעניין הזה: או שהכול יהיה הוראת שעה או שהכול יעבור כחוק אחד, כמקשה אחת.

יואב קיש: לא נאפשר מצב שמצד אחד אנחנו מעבירים את החוק כחוק ומבטלים את הנוהל משנת 1996 כהוראת שעה, ומצד שני משאירים את נהגי המוניות בעולם עם אי-ודאות.

יואב קיש: זאת אומרת, עוד שנה או שנתיים או שלוש הוראת השעה בעניינם תפוג, והם יצטרכו לדאוג ללובי, יצטרכו להביא תיקון, יצטרכו לעבוד אולי בחוק ההסדרים.

יואב קיש: הדבר הזה הוא אבסורד, לא יכול להיות.

יואב קיש: בעניין הזה אני כן הייתי אומר לחברת הכנסת גרמן שאני מצטרף לגישה: או הכול חוק או הכול הוראת שעה.

יואב קיש: וברגע שנבחר שהכול חוק – ואמרתי לך, אין שום חשיבה שונה על שב"חים, לכן אני מציע לך להסיר את ההסתייגות שלך.

איתן ברושי: קיש, זו הישיבה האחרונה?

יואב קיש: אבל היא רוצה הסתייגות, היא צריכה להסיר.

יואב קיש: אני מנסה לשכנע אותה להסיר את ההסתייגות.

נחמן שי: אל תרד אף פעם.

יואב קיש: אני מנסה לשכנע את חברת הכנסת גרמן להסיר.

איתן ברושי: אתה צריך להגיד הכול עכשיו?

איתן ברושי: די, מספיק כבר.

יואב קיש: ההסתייגות שלה נבעה – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו נפזר את הכנסת, יואב.

יואב קיש: ההסתייגות של חברת הכנסת – אני אסביר לך, חבר הכנסת ברושי – ההסתייגות של חברת הכנסת גרמן נבעה מכך שהיא חושבת שיש תפיסה שונה במשרד הבט"פ בנושא שב"חים.

יואב קיש: לא כך הדבר.

יואב קיש: אם את אומרת שאת מסירה את ההסתייגות, אני אסיים את דבריי וארד.

יואב קיש: אני עוד מנסה לשכנע אותה.

איתן ברושי: מה זה קשור?

איתן ברושי: ממתי זה קשור?

יואב קיש: זה קשור, כי אני רוצה לשכנע אותה שהיא תסיר את ההסתייגות.

איתן ברושי: ממתי אתה מתרגש מההסתייגות שלה?

איתן ברושי: אז תעשה את זה בסוף הישיבה, תישאר פה.

נחמן שי: אין לך פריימריז?

נחמן שי: אתה לא עובד?

יואב קיש: חברת הכנסת גרמן, אני מציע לך להסיר את ההסתייגות, כי ראינו שמה שכתוב בעיתון – לא כך הדבר.

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: מה?

יעל גרמן: אני אעשה את הבירורים שלי.

יואב קיש: אבל עוד מעט אנחנו אמורים להצביע, אי-אפשר לחכות.

יעל גרמן: נו, אז תצביע.

יואב קיש: לא, מה זה "אני אעשה את הבירורים"?

יעל גרמן: יש לך רוב.

יעל גרמן: מה אתה רוצה?

יואב קיש: אני רוצה שתסירי את ההסתייגות, מכיוון – – –

יעל גרמן: לא יכולה.

יואב קיש: לא יכולה להסיר את ההסתייגות.

יואב קיש: אז אני ממשיך לנסות לשכנע אותך.

יואב קיש: איתן, אני ממשיך לשכנע אותה, עד שיגיד לי דודי אמסלם שלא צריך לשכנע.

יואב קיש: דודי, אני יכול לרדת?

דוד אמסלם: – – –

יואב קיש: אבל היא לא משתכנעת, זה לא יעזור.

דוד אמסלם: – – –

יעל גרמן: נו, באמת.

יעל גרמן: לא, אתה לא יכול להכריח אותי.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אני אומר – חברת הכנסת עליזה לביא, מה את רוצה להגיד?

עליזה לביא: – – –

יואב קיש: לא שומע, עליזה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מאיימים להצביע נגד החוק בגלל הפיליבסטר.

יואב קיש: נו, מה אתה רוצה?

יואב קיש: יש לי הוראות.

יואב קיש: תגיד, לך יש הוראות מיואל חסון, נכון?

יואב קיש: פה בעניין יש משמעת קואליציונית.

קריאה: – – –

יואב קיש: חברים, אני רוצה לסכם את הנושא הזה.

יואב קיש: חברת הכנסת גרמן, אין שום סיבה להסתייגות.

יואב קיש: אם היא נובעת מחשש של שינוי מדיניות במשרד הבט"פ, לא כך הוא.

יואב קיש: לכן אין שום סיבה להסתייגות הזו, ולכן המהלך הנכון יהיה להסיר את ההסתייגות הזו.

יואב קיש: את לא מתכוונת להסיר?

יואב קיש: את לא מתכוונת להסיר, אז אני רוצה להגיד לך שבנושא השב"חים טוב עושה הממשלה שעושה מזה הוראת חוק קבועה ולא עושה מזה הוראת שעה.

יואב קיש: זו טעות להמשיך עם הנוהג הזה – דרך אגב, לא רק פה; גם בלא מעט מקומות – שכל שנה ושנה מביאים מחדש לכנסת תיקון, שנה אחר שנה.

יואב קיש: זה לא ראוי, זה לא נכון.

יואב קיש: דווקא בעניין הזה יש אמירה ברורה, והממשלה אומרת: אנחנו רוצים את זה לעשות הוראת חוק – כך ראוי וזו הדרך.

יואב קיש: אני אנצל את ההזדמנות להודות לכל צוות הוועדה וליועץ המשפטי, שנמצאים איתנו כאן – בהנחה שאכן נסיים את החקיקה הזו – על השעות הארוכות, שלפעמים מביאות גם לפיהוקים שם.

יואב קיש: מנהלת הוועדה, מנהלת ועדת הפנים, אני אומר:

יואב קיש: השעות ארוכות גם מביאות לפיהוקים, לפעמים.

יואב קיש: אבל בסך הכול, תודה רבה על כל העזרה בעשייה בחקיקה.

יואב קיש: ולייעוץ המשפטי, גם של הבט"פ וגם של הפנים – במקרה הזה הבט"פ, עידו, שנמצא שם – שבאמת השקיעו בתקופה האחרונה הרבה מאוד שעות.

יואב קיש: יש לנו גם מחר הרבה מאוד עבודה.

יואב קיש: אבל יישר כוח, כמו שאומרים.

יואב קיש: ולכן אני אומר בצורה הכי ברורה: החוק הזה נכון שיעבור כחוק, לא כהוראת שעה, וזו המטרה.

יואב קיש: דודי, אני מסיים, דודי, באמירה זו.

חיים ילין: – – – קיש, קיש – – – להקים את המדינה מחדש.

יואב קיש: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להצביע יכול לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 29 והוראות שעה), התשע"ח–2018.

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך להצביע על שם החוק.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 קיימת הסתייגות של חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 1, לסעיף 1, של חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 44 נמנעים – 3 ההסתייגות של חברת הכנסת יעל גרמן לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 27 בעד, 44 נגד, שלושה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שאת מסירה את הסתייגויות 2 ו-3.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיפים 1–6 ועד בכלל, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה, סעיפים 1–6, כולל, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

אלעזר שטרן: אנחנו הצבענו בטעות באותו דבר – – – הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–6, כהצעת הוועדה – 61 נגד – 13 נמנעים – 1 סעיפים 6-1, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 61 בעד, 13 נגד, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: אחד נמנע בטעות, אני מבין, כן?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הכניסה לישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 29 והוראות שעה), התשע"ח–2018, בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 63 נגד – 14 נמנעים – 1 חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 29 והוראות שעה), התשע"ח–2018, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 63 בעד, 14 מתנגדים, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק התקבלה כנדרש בשלוש קריאות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול פרק י' (עבודות פיתוח בתוכנית למגורים) מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח–2018.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה, אדוני.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת – על פי הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה, מבקשים אנו מהכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון, לאשר את החלטת הוועדה לפצל את הצעת החוק להצעות חוק נפרדות, כדי שחלק אחד מההצעה יכלול את פרק י' (עבודות פיתוח בתוכנית למגורים) מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית, התשע"ח–2018, וחלק אחר מההצעה יכלול את יתר הסעיפים בהצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח–2018.

יואב קיש: עניינו של פרק י' להצעה בביצוע עבודות פיתוח ותוכניות למגורים ברשויות המקומיות.

יואב קיש: בשל המורכבות הרבה בפרק זה, ועל מנת לאפשר דיון מעמיק בפרטי ההסדר המוצע בו, מוצע לפצלו מתוך הצעת החוק ולהביאו לאישור הכנסת בקריאה שנייה ושלישית במועד אחר.

יואב קיש: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול פרק י' (עבודות פיתוח בתכנון למגורים) מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח–2018.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה – 64 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול פרק י' (עבודות פיתוח בתכנון למגורים) מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח–2018, נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 64, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הפיצול אושר והתקבל.

חמד עמאר: [מס' מ/1191; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבה 304, עמ' 26739; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: יש שתי הצעות חוק של ועדת הכלכלה והשר שבא אחריו לא נמצא במליאה, אז אנחנו לא יכולים לדלג.

עיסאווי פריג': תסגור את המליאה.

קריאה: – – –

חמד עמאר: גם השר אזולאי לא נמצא.

חמד עמאר: אנחנו מחכים.

עיסאווי פריג': תסגור את המליאה.

חמד עמאר: הצעת חוק הגנת הפרטיות.

חמד עמאר: מי מציג את הצעת חוק הגנת הפרטיות?

עיסאווי פריג': מה התקנון אומר?

עיסאווי פריג': תסגור את המליאה.

אלעזר שטרן: אפשר – את החוק שלי.

חמד עמאר: לא צריך תקנון, חבר הכנסת עיסאווי.

חמד עמאר: אתה סגן יושב-ראש.

חמד עמאר: אנחנו כאן מחכים למצוא את השר המתאים, כי דילגנו על הצעת חוק אחת.

חמד עמאר: הינה, חבר הכנסת איתן כבל, כולם חיכו לך.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת איתן כבל יציג את הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים, רשמים פרלמנטריים, קודם כול אני באמת מתנצל.

איתן כבל: בכל שנותיי בכנסת, והן לא מעטות, לא קרה לי דבר כזה, ומותר שיקרה, ואני מאחל שלכולם תהיה הבעיה הזו.

איתן כבל: אבל אני מוצא לנכון ברשותכם להתנצל, הייתה תקלה.

איתן כבל: אנחנו בהצעת חוק הדיור הציבורי – זכויות רכישה.

איתן כבל: אדוני השר, שר הבינוי והשיכון, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן כבל: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית ומטרתה להאריך את תוקפו של החוק המקורי בחמש שנים נוספות.

איתן כבל: חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה), שנחקק בשנת 1998, נכנס לתוקפו לאחר דחיות רבות רק בשנת 2013.

איתן כבל: במועד חקיקת החוק נקבע כי החוק יעמוד בתוקפו חמש שנים, כך שלמעשה החוק היה בתוקף מיום 1 בינואר 2013 ועד ליום 31 בדצמבר 2017.

איתן כבל: חוק זה מאפשר לדיירי הדיור הציבורי המתגוררים חמש שנים לפחות בדירה ציבורית, ואין ולא הייתה בבעלותם דירה ששווייה מעל 350,000 ש"ח, לרכוש את הדירה הציבורית בתנאים מיטיבים הקבועים בחוק.

איתן כבל: עוד קבוע בחוק כי כספים שהתקבלו ממכירת הדירות הציבוריות מכוח החוק יופקדו בקרן שתוקם ותנוהל בידי משרד השיכון.

איתן כבל: כספי הקרן אמורים לשמש להגדלת מלאי הדירות הציבוריות לרווחתם של הזכאים לדירה, במטרה לקצר את זמני ההמתנה לקבלת דיור ציבורי.

איתן כבל: כאמור, החוק פקע כבר לפני כשלושה חודשים אך הממשלה הציעה להאריך את תוקפו מ-1 בינואר השנה למשך חמש שנים נוספות, כך שהוא יעמוד בתוקפו עד ליום 31 בדצמבר 2022.

איתן כבל: מדובר כמובן בהצעת חוק חשובה מאוד, שתמשיך ותאפשר לדייר בדיור הציבורי לרכוש דירה שתשמש אותו ואת צאצאיו ותעניק להם הזדמנות לצאת ממעגל העוני.

איתן כבל: ידוע שדיור ראוי, כל שכן בעלות על דירה, מסייעים באופן משמעותי לאנשים לצאת ממעגל העוני ולשפר את מצבם האישי והכלכלי.

איתן כבל: תחושת הביטחון שיש לאדם כאשר יש לו קורת גג משלו היא תחושה שלא ניתן להחליפה.

איתן כבל: עם זאת, חשוב לציין כי בפועל, כל דירה שנמכרת מכוח החוק יוצאת ממלאי הדירות הציבוריות ובכך מצמצמת את הסיכויים של הממתינים בתור לקבל בזמן סביר פתרון למצוקתם.

איתן כבל: בעיית הדיור הציבורי היא בעיה ידועה וכאובה.

איתן כבל: העובדה שאין מספיק דירות ביחס למספר הזכאים לקבל דירות ציבוריות מונעת מאותם זכאים שלא מקבלים דירה לצאת ממעגל העוני ולעיתים אף גורמת להחמרת מצבם.

איתן כבל: לכן, על אף ההתקדמות בתחום והעשייה המאוד-מאוד ברוכה של שר הבינוי והשיכון, ואני רוצה באמת – זו הזדמנות לומר לך, אדוני השר, תודה; תודה גדולה לך ולסגן השר לוי, אבל בראש ובראשונה לך, השר שמוביל את המדיניות, על הפעולה שאתם עושים בכל הנוגע לדיור הציבורי.

איתן כבל: אתם ראויים לברכה, כי מכל מה שאני מכיר, וזה נושא שאני מכיר היטב – בכלים שעמדו לרשותכם אתם עושים מעל ומעבר.

איתן כבל: וכשמגיעה תודה צריך שהיא גם תיאמר.

איתן כבל: אז שוב, תודה לך, אדוני השר, ותודה, אדוני סגן השר.

איתן כבל: אני קורא לשר לפעול במהרה להגדלת מלאי הדירות הציבוריות, דבר שיאפשר ליותר זכאים לרכוש בסופו של דבר דירה מכוח החוק, ויקדם אותם ואת הדורות הבאים של אותה משפחה.

איתן כבל: זהו רווח מלא של המדינה.

איתן כבל: תודות לעו"ד מרב תורג'מן מהלשכה המשפטית של ועדת הכלכלה, שעמלה על ניסוח הצעת החוק, וללאה ורון, מנהלת הוועדה, שתחלים במהרה מהצננת.

איתן כבל: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, להצעת החוק הוגשה הסתייגות אחת מהותית של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איתן כבל: להבנתי – אדוני השר – –

קריאות: – – – יש הסכמה.

איתן כבל: – – יש הסכמה.

איתן כבל: יש תמיכה של הקואליציה בהסתייגות, הסתייגות שהעלתה אורלי לוי בתוך הדיון.

איתן כבל: הסתייגות נכונה, חשובה, ואני שמח שניתנה הרוח הגבית להעביר את ההסתייגות שלה.

איתן כבל: לפיכך, אני מבקש מכם להצביע בעד ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

איתן כבל: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: לחוק הוגשה הסתייגות של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד חמש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: חברי חבר הכנסת איתן כבל, אתה זוכר שהיינו בוועדה ודנו בהסתייגות שהגשתי?

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שמראש היה דין ודברים ביני לבין שר הבינוי והשיכון והייתה תמימות דעים שישנו אירוע שלפעמים יכול למנוע מאותן האוכלוסיות החלשות ביותר במדינת ישראל – כי מי שזכאי לדיור ציבורי אלה האוכלוסיות החלשות ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שאנחנו מחדשים את חוק המכר של הדיור הציבורי, ושוב פעם, זה הפעם החוק שאנחנו עוקבים אחריו, שהוא מיושם נכון:

אורלי לוי אבקסיס: שכל הכספים צבועים למלאי נוסף, ועדיין, רק הזכאים יכולים לרכוש את הדירות של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה גילינו?

אורלי לוי אבקסיס: שמה שקורה הוא שאותם זכאים, גם עם ההטבות, מצליחים לרכוש את אותן הדירות – לא הופכים להיות עשירים.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא הופכים להיות במצב סוציו-אקונומי חזק, והם לא יכולים לשפץ את הדירות שלהם או את המבנה הפיזי או לתת את חלקם.

אורלי לוי אבקסיס: אז על פניו נדמה שיש לנו עכשיו מבנה שיש בו רוב של בעלי בתים, אבל זה פיקציה, כי אותם דיירים – שיום קודם היו דיירים של הדיור הציבורי בגלל הקושי והחולשה והיותם שייכים לקצה הרצף החברתי של מדינת ישראל – לא הופכים להיות בן רגע במעמד סוציו-אקונומי אחר.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן, מה שקורה הוא שמשרד הבינוי והשיכון לא פעם נתקל בכך שהוא לא יכול להיכנס עם פרויקט שיקום השכונות לאותם מבנים שיש שם רוב של בעלים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני חייבת לבוא ולומר ששר השיכון יואב גלנט, יחד עם סגן השר ז'קי לוי, שיש לי איתו גם היכרות מוקדמת מאיפשהו, מחזיקים באג'נדה משותפת שאת הנושא של הדיור הציבורי צריך לפתור לטובתה של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, צודק חברי איתן כבל, עשיתם מהלימון לימונדה.

אורלי לוי אבקסיס: נתנו לכם לימונים, לא קל לעבוד בתוך סיטואציה כזאת.

אורלי לוי אבקסיס: עשיתם את המקסימום האפשרי בכלים שניתנו לכם.

אורלי לוי אבקסיס: צריך תוכנית ארוכת טווח לטיפול בדיור הציבורי, זה אומר x אחוזים מכל פרויקט או מבנים שהמדינה מוציאה; אנחנו צריכים לדבר על כך שאותם 2 מיליארד שקלים שאנחנו מוציאים על השתתפות בשכר דירה בשוק החופשי יגיעו לא להעברת ידיים מהאוכלוסיות החלשות לעשירון התשיעי והעשירי, כמו שאנחנו יודעים לפי דוח אדוה; ואנחנו צריכים להביא לפתרון, כמו שקורה בעולם המתקדם, שדיור ציבורי יהיה בין 17% ל-32% מסך הדירות במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: ככה קורה במדינות אחרות, ולכן ישנו תמהיל אורבני נכון שמטפל לא רק באוכלוסיות הקצה אלא באמת גם במעמד הביניים ובאותם אנשים ומשפחות שרוצים לגור בסמוך למקום העבודה שלהם ואין בידם לרכוש דירה.

אורלי לוי אבקסיס: זו צריכה להיות התוכנית ארוכת הטווח האמיתית, ולמדינה יש מה להרוויח פה.

אורלי לוי אבקסיס: במקום לזרוק בכל שנה 2 מיליארד שקלים, שהולכים לאוכלוסייה החזקה ביותר בעבור דירות לא ראויות, אנחנו באים ואומרים: את 2 מיליארד השקלים האלה, של ההשתתפות בשכר דירה – כי אין לנו דירות בדיור הציבורי – צריך לצבוע ואולי למנף כמו שעושים בתשלומי משכנתה, ולכן אפשר יהיה בעשר שנים לדבר על פתרון של 20 מיליארד שקל, שהוא יכול להביא בשורה אמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני שר השיכון, אני רוצה להגיד לך תודה על כך שהסתייגות של מישהי מהאופוזיציה עוברת בתמיכת הממשלה ובשיתוף פעולה מלא איתך, אדוני השר.

אורלי לוי אבקסיס: ואפילו אספר לכם אנקדוטה קטנה: משרד המשפטים לא אהב את התיקון.

אורלי לוי אבקסיס: התנהלנו מול אלעזר, היועץ המשפטי של משרד הבינוי והשיכון, ויחד ובשום שכל הצלחנו להכניס לתוך החוק – ואם חלילה וחס מחר או מוחרתיים יעמוד בראש משרד הבינוי והשיכון אדם שנושא הדיור הציבורי לא מעניין אותו כלל, תהיה הוראה קבועה בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: ההסתייגות אומרת ככה: לעניין אמות מידה לשיקום שכונות שלפיהן תינתן עדיפות לתקצוב מבנים במתחמים שיש בהם רוב של דירות ציבוריות, ימשיכו לראות בדירה שנרכשה לפי חוק זה דירה ציבורית.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר: אותם המבנים עומדים באמצע הנוף האורבני שלנו כמשהו ישן, כמשהו שמצביע על השייכות החברתית של אותם התושבים ושל אותם הילדים שחיים במבנים האלה, ככרטיס ביקור של אנשים: אנחנו עניים.

אורלי לוי אבקסיס: הם גם פוגעים בתחושה של אותם הילדים אבל הם גם פוגעים בנוף המשתקף אלינו.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן את המבנים האלה צריך לשפץ, צריך לחזק, ועכשיו יש גם מכשיר בידי הממשלה, וגם מבנים כאלה – שעד לפני יומיים היה בהם רוב של דיור ציבורי והיום יש רוב של בעלי בתים אבל הם עדיין אותם הזכאים של הדיור הציבורי של אתמול – המדינה תשפץ.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם מדובר ברוב של בעלי בית, עדיין האנשים האלה הם אנשים חלשים מבחינה כלכלית.

אורלי לוי אבקסיס: זה טוב להתחדשות העירונית, זה טוב לנושא החברתי, זה טוב לאותו הילד שמגיע הביתה ורואה את המבנה ואומר: כיף לחזור הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: הקיר לא מתקלף, הרצפות לא מתרוממות ואני יכול גם להזמין – וגם מבחינה בטיחותית מדובר פה על אחריות של המדינה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה להגיד תודה רבה לקואליציה, שתומכת בהסתייגות הזו, ומי שהוביל אותה יחד איתי, שר הבינוי והשיכון יואב גלנט, מגיעות לך כל התודות שבעולם.

אורלי לוי אבקסיס: יחד הצלחנו לשכנע אפילו את משרד המשפטים, שלפעמים הנושאים החברתיים לא כל כך מדברים אליו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לקואליציה על התמיכה.

אורלי לוי אבקסיס: זה דבר חשוב מאוד ואני שמחה להיות חלק מהתיקון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק – – –

קריאה: לא, השר.

חמד עמאר: אתה רוצה להשיב לפני?

חמד עמאר: אתה יכול.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר.

יואב גלנט: עד שיש לי הזדמנות – – – בכנסת לדבר.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר, שר השיכון.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות למי ששותף למהלך הזה, בראש ובראשונה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל, שעבד בצורה יעילה, רצינית ומועילה, כיוון שעשה פה את כל התהליך הזה כמו שצריך, ואני חושב שאנחנו נגיע פה לתמימות דעים ולהסכמה.

יואב גלנט: שנית, לסגני ז'קי לוי, שנושא הדיור הציבורי, שיקום השכונות, רכש דירות על ידי בעליהן, הוא כדבר שזורם בעורקיו מאז ומעולם, וכנראה לא בכדי.

יואב גלנט: אני חייב לנצל את ההזדמנות הזאת להודות לאורלי לוי, שהאירה את עיניי בנושא, ולאחר שהבאנו את החוק כלשונו, ביקשה להכניס בו הסתייגות.

יואב גלנט: וההסתייגות הזאת היא מאוד מאוד חכמה, כי מה אומרת ההסתייגות?

יואב גלנט: אחרי שאדם רכש דירה – ובדרך כלל זה אדם שבא מאוכלוסייה חלשה, והוא רוכש את הדירה במחיר מאוד מאוד נמוך כי אין לו יותר, וזה גם נעשה אחרי שהוא גר בה מספר גדול של שנים – אז פתאום, כשאנחנו באים ורוצים לעשות שיקום שכונות, מתברר שאתה לא יכול לעשות שם שיקום שכונות, כי יש רוב של רוכשים, ואז למעשה אתה לא הבעלים וכתוצאה מזה החוק לא מאפשר לעבוד.

יואב גלנט: באה אורלי והכניסה את התיקון החשוב הזה, שמאפשר לעשות פעולה גם במקומות האלה, ועל כך תבואי על הברכה.

יואב גלנט: וכנראה יש סיבה שגם ז'קי לוי וגם אורלי לוי אבקסיס הגיעו לרעיונות האלה, כנראה זה הגיע מאותו מקום, אז באמת כל הכבוד לכם.

יואב גלנט: עכשיו אני רוצה לספר או להגיד דבר שבעיניי הוא שיקום השכונות האמיתי.

יואב גלנט: אני רוצה לספר לכם מה העליתי בממשלה לפני כחודש לידיעת ראש הממשלה והשרים, העליתי היום בקבינט הדיור, ואני מעלה אותו כאן.

יואב גלנט: תראו, רבותיי, אנחנו בתהליך מאוד מתקדם של התחדשות עירונית בכל רחבי הארץ, אבל איפה אנחנו מצליחים לעשות התחדשות עירונית?

יואב גלנט: במקומות שבהם ערך הקרקע הוא גבוה, קרי באזורי הביקוש במרכז הארץ, בחיפה, בתל אביב, בירושלים, בעוד מקומות.

יואב גלנט: מדוע?

יואב גלנט: מפני שכאשר אתה לוקח שם 100 דירות, אתה יכול להחליף אותן ב-300, ולמעשה הקבלן מרוויח.

יואב גלנט: כאשר אתה מגיע לפריפריה למקומות מרוחקים, אתה לא יכול לעשות התחדשות עירונית, כיוון שיחס ההמרה הוא אחד לעשר.

יואב גלנט: אני רוצה לספר לכם, רבותיי חברי הכנסת – תאזינו, זה יעזור לכם לעתיד, אני אומר לכם את זה כסיפור שיש בו ערך: אם אנחנו רוצים לעשות התחדשות עירונית באחת מערי הדרום בנגב, בדימונה, בירוחם, באופקים, או לחלופין בצפון, בקריית שמונה, בחצור הגלילית, בצפת, במגדל העמק, אנחנו צריכים יחס שלפעמים הוא אחד לעשר, אבל ההיתר מתיר לנו, נגיד, רק אחד לחמש.

יואב גלנט: ההצעה שאני אביא בקרוב, ואני מקווה שאנחנו נצליח לרתום אותה, אומרת את הדבר הבא: אנחנו נעשה התחדשות ביחס של אחד לחמש, ואת ההשלמה שצריך הקבלן אנחנו ניתן לו בקרקע באזורי ביקוש במרכז.

יואב גלנט: כלומר, ניתן לו קרקע בתל אביב, ברעננה, בראשון לציון, ברחובות, בכל מקום שיש ערך.

יואב גלנט: הוא לא יצטרך קרקע של 500 דירות – על כל 500 דירות הוא יצטרך 50.

יואב גלנט: והקרקע הזאת תאפשר לו – – –

רועי פולקמן: – – –

יואב גלנט: התהליך שאני מציע עוקף את הצורך להוציא תקציבים.

יואב גלנט: זה שימושי קרקע וזה צדק חלוקתי.

יואב גלנט: זה הצדק החלוקתי.

יואב גלנט: שיקום שכונות החדש זאת התחדשות עירונית.

יואב גלנט: כלומר, אנחנו נהפוך את הכול, נבנה מבנה חדש, יהיה מקום לאזרחים שגרים, יהיה את כל מה שצריך לקבלן על מנת להביא חלק מהתועלת, ואת ההשלמה הוא יקבל במקומות בעלי ביקוש.

יואב גלנט: עכשיו, גם ברעננה וגם בהרצליה ייהנו מזה, כי הוא יבנה וימכור את זה לציבור, זה לא דבר רע.

יואב גלנט: ולכן, כשאתה מסתכל על סך הכול, אם נצליח לעשות ברית ערים תאומות בין עיר בפריפריה לעיר במרכז, העיר בפריפריה תקבל התחדשות, העיר במרכז תקבל עוד עשרות יחידות דיור, ומי שיישא בזה זה הקרקע.

יואב גלנט: אני חושב שהרעיון הזה הוא רעיון של צדק חלוקתי, הוא רעיון של שיקום שכונות אמיתי, זאת ההתחדשות העירונית כפי שהיא צריכה להיראות בעתיד.

יואב גלנט: ואנחנו נביא את הדבר הזה, אני מקווה, בשבועות או בחודשים הקרובים, ואני מעריך שכולכם תתמכו.

יואב גלנט: ולסיכום, אני מבקש מחבריי לתמוך בהצעתו של חבר הכנסת איתן כבל בקריאה שנייה ושלישית, שהיא הצעת משרד הבינוי והשיכון, כולל ההסתייגות של חברת הכנסת אורלי לוי – מהאופוזיציה, אבל במקרה הזה מאוד חשוב.

יואב גלנט: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל, אתה רוצה לסכם?

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018.

חמד עמאר: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 1 – 55 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 55, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: סעיף 1 עבר כנוסח הוועדה.

חמד עמאר: לאחר סעיף 1 יש הסתייגות.

חמד עמאר: אנחנו נצביע על ההסתייגות לאחר סעיף 1.

חמד עמאר: מי בעד?

חמד עמאר: מי נגד ההסתייגות?

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 56 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס אחרי סעיף 1 נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 56, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: ההסתייגות עברה ותשולב בחוק.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לסעיף 2.

חמד עמאר: אין הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים כנוסח הוועדה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 2 – 56 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 56, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: סעיף 2 עבר.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה, כולל ההסתייגות.

חמד עמאר: יושב-ראש הוועדה, אתה רוצה שנצביע?

קריאה: – – –

חמד עמאר: לאחר שהתקבלה ההסתייגות אני צריך לשאול אותו.

חמד עמאר: לאחר שהתקבלה ההסתייגות, אתה רוצה להצביע?

חמד עמאר: כן.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, כולל ההסתייגות.

חמד עמאר: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 54 נגד – אין נמנעים – אין חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 54, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל, כולל ההסתייגות.

חמד עמאר: [מס' כ/706; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' כ"א, ישיבה 220, עמ' 21748; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: הוא נמצא כאן איתנו עכשיו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים, רשמות פרלמנטריות, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אתה יודע, פרופ' יוסי יונה, חבר הכנסת יוסי יונה, אצלנו בתימן אומרים על אירוע מן הסוג הזה: לשבור ביצה.

איתן כבל: זאת אומרת שסוף-סוף יש נס והוא מתחולל.

איתן כבל: אז אנחנו כאן, ואני מציג את הצעת החוק המאוד-חשובה, שלמעלה משנתיים וחצי אתה עמל להעביר אותה, וברוך השם אנחנו מביאים אותה היום בקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: וברשותכם, אני נאלץ קצת להקריא בהרחבה, כי יש הסכמות שאנחנו נדרשים לומר אותן בתוך דברי ההסבר, כדי שלא תהיינה לאחר מכן שאלות, ואם תהיינה בעיות אז גם יהיה אפשר להבין מה התכוונו.

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018, בקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן כבל: את הצעת החוק יזם חבר הכנסת יוסי יונה יחד עם רשימה ארוכה ומכובדת של חברי כנסת, ואני בתוכם, כמדומני.

איתן כבל: חצי כנסת בתוכם.

איתן כבל: בהצעת חוק זו מוצע להסדיר כמה נושאים, ואלה העיקריים שבהם: 1.

איתן כבל: ביטול הרישום האוטומטי שנקבע לבוגרי הטכניון, וקביעת הסדר שוויוני לרישום בפנקס המהנדסים והאדריכלים לבוגרי כל מוסדות הלימוד באדריכלות: הטכניון, האוניברסיטאות והמכללות.

איתן כבל: בעת חקיקת חוק המהנדסים והאדריכלים בשנת 1858, הטכניון היה המוסד היחיד בארץ שנלמדו בו מקצועות ההנדסה והאדריכלות, ולפיכך נקבע באותה העת בחוק כי בוגרי הטכניון ללימודי אדריכלות יהיו זכאים להירשם באופן אוטומטי בפנקס, ללא צורך בהכרה מיוחדת על ידי השר בתעודה או במוסד.

איתן כבל: הבחנה זו בין הטכניון ובין מוסדות הלימוד האחרים אינה רלוונטית עוד, מכיוון שהמקצוע האמור נלמד במוסדות אקדמיים שונים ולא רק בטכניון.

איתן כבל: לכן, מוצע לבטל את הרישום האוטומטי לבוגרי הטכניון ולקבוע כי זכות להירשם בפנקס תהיה לכל בעל תואר ראשון לפחות באחד מענפי האדריכלות או אדריכלות הנוף שהוא תואר מוכר ממוסד מוכר על ידי המועצה להשכלה גבוהה, ותוכנית הלימודים כוללת מקצועות לימוד שנוגעים, במישרין או בעקיפין, לבטיחות הציבור, בני האדם או רכוש ולרמת המקצוע, שהורה עליהם השר לאחר התייעצות במועצת ההנדסה והאדריכלות ובמועצה להשכלה גבוהה.

איתן כבל: בעניין זה אני מוכרח לציין כי על אף הפגיעה הלכאורית בבוגרי הטכניון, נציגיו תמכו בתיקון והסכימו שיש צורך בהשוואת המעמד של בוגרי כל המוסדות האקדמיים.

איתן כבל: 2.

איתן כבל: קביעת האפשרות לנהל את פנקס המהנדסים והאדריכלים באופן שיאפשר רישום בפנקס גם לפי מדור ולא רק לפי ענף, כך שהאגף לרישום ורישוי עיסוקים במשרד העבודה יוכל לתת רישיונות לפי תחומי מומחיות שונים בכל ענף; 3.

איתן כבל: החלפת המונח "תקופת עבודה" הנדרשת לצורך קבלת רישיון ב"תקופת התמחות", שכן מדובר למעשה בהתמחות; 4.

איתן כבל: הכרה בתקופת התמחות שהתקיימה לפני סיום הלימודים, בהתאם למודל הקבוע בהצעה; 5.

איתן כבל: מתן ודאות לסטודנטים לאדריכלות, כך ששינוי התנאים למתן רישיון בתקנות לא יחול על סטודנטים שהחלו בהתמחותם – זאת הייתה נקודה מאוד מאוד חשובה לסטודנטים.

איתן כבל: ואם שינוי התנאים כאמור יכלול גם הארכה של תקופת ההתמחות, הארכה זו לא תחול על מי שהחל בלימודיו, ובלבד שסיים את לימודיו בתוך שש שנים.

איתן כבל: בכל מקרה קבענו כי סטודנט יהיה רשאי לבקש שיחולו עליו התנאים החדשים, ככל שיחפוץ בכך.

איתן כבל: 6.

איתן כבל: פטור מתשלום אגרה שנתית לשנה אחת למהנדס רשוי או אדריכל רשוי שקיבל לראשונה את רישיונו אחרי חודש יוני; 7.

איתן כבל: רישיון זמני למהנדס או לאדריכל ממדינת חוץ – בהצעת החוק מוצע לקבוע הסדר שעניינו הסמכת שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים לתת רישיון זמני לשנה אחת, עם אפשרות להארכה לשנה אחת נוספת, למהנדס או לאדריכל ממדינת חוץ, שקראנו לו "המומחה הזר", לצורך תכנון מיזם שעלותו למעלה מ-500 מיליון דולר.

איתן כבל: הרישיון יינתן אם יתקיימו כמה תנאים מצטברים, וביניהם: הוא רשום בפנקס המהנדסים והאדריכלים, כך שהתואר האקדמי שלו למעשה הוכר; הוא רשאי לתכנן או לבצע במדינת החוץ את המיזם שלשם תכנונו הוא הוזמן לישראל; הוא הוכר כמומחה ובעל מוניטין שתכנן מיזמים דומים בחו"ל.

איתן כבל: לצידו של המומחה הזר יפעל מהנדס רשוי או אדריכל רשוי שילווה את המומחה הזר בכל הנוגע לעמידתו בהוראות הדין הישראלי, ויחתום לצידו של המומחה הזר על כל התוכניות הדורשות חתימת מהנדס או אדריכל.

איתן כבל: ואולם, כדי שדרישת החתימה של המלווה לא תעלה שאלה בתחום של זכויות יוצרים, קבענו כי אין בחתימת האדריכל המלווה כדי לפגוע בזכויות היוצרים של המומחה הזר, ככל שקיימות לו זכויות אלה.

איתן כבל: חשוב לציין כי סעיף זה יצר לא מעט התנגדויות בקרב המהנדסים והאדריכלים הבכירים בישראל.

איתן כבל: מובן שהבאת מהנדסים או אדריכלים מחו"ל לצורך תכנון פרויקטים בסדר גודל של למעלה מ-500 מיליון שקלים עלולה לפגוע במהנדסים ובאדריכלים הישראלים.

איתן כבל: מאידך, נאמר לנו שלעיתים אין בקרב המהנדסים והאדריכלים הישראלים מומחה בתחום מסוים, ולכן נדרש היה ליצור הסדר שיאפשר התקשרות עם מומחה זר.

איתן כבל: לפיכך קבענו כמה תנאים, כפי שפירטתי, שרק בהתקיימם ניתן יהיה להעניק למומחה זר רישיון זמני לפעול בישראל.

איתן כבל: אני אכן מקווה ששר העבודה יעשה שימוש בסמכותו זו רק במקום שלא יימצא בישראל מהנדס או אדריכל שהוא מומחה בתחום שיכול לתת מענה לפרויקט המתוכנן.

איתן כבל: אני מבקש להוסיף שהוועדה קיימה בהצעת החוק כמה דיונים ארוכים ומעמיקים, הן בהכנה לקריאה הראשונה והן בהכנה לקריאה השנייה והשלישית, זאת מתוך מטרה להביא להסדר מאוזן, המיטיב מחד עם הסטודנטים הלומדים אדריכלות, ומאידך אינו מקל ראש בחשיבות השמירה על רמת המקצוע בעת תכנון מבנים, והכול כדי להגן על ביטחון הציבור.

איתן כבל: אני מברך את כל היוזמים, ובראשם את חברי חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה, שיזם את הצעת החוק החשובה הזו, ומקווה שההסדרים שאנו מחוקקים כעת ייושמו באופן המיטבי.

איתן כבל: ברצוני להודות לך, עורכת הדין מרב תורג'מן מהלשכה המשפטית של ועדת הכלכלה, שעמלה על הצעת החוק.

איתן כבל: באמת הצעת חוק מאוד מאוד מורכבת, עם לחצים לא מעטים.

איתן כבל: שידענו בסוף – – –

שולי מועלם-רפאלי: זה האנדרסטייטמנט של השנה, לחצים לא מעטים.

איתן כבל: נכון, נכון.

איתן כבל: כי היו פה כוחות לאורך כל הדרך, שפעלו באינטרסים – דרך אגב, לגיטימיים; שאף אחד כאן לא יטעה, כל אחד רצה לשמור על חלקו.

איתן כבל: בשורה התחתונה באמת הצלחנו למצוא את האיזונים הנכונים, ותודה לך.

איתן כבל: וכמובן תודה ללאה ורון, מנהלת ועדת הכלכלה, על כל העשייה הנפלאה שלה ושל הצוות שלה.

איתן כבל: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, להצעת החוק הזו לא הוגשו הסתייגויות אלא בקשות רשות דיבור בלבד.

איתן כבל: לפיכך אני מבקש מכם לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: להצעת החוק אין הסתייגויות, אבל יש בקשות רשות דיבור.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: כנסת נכבדה, אדוני השר, הבית שלנו בדרך כלל מפולג ומסוכסך, ועדיין אנחנו מצליחים – – –

חיים ילין: מה פתאום, כולנו אחים.

יוסי יונה: מצליחים לפעמים – חיים חברי, אנחנו מצליחים לפעמים, אולי לא באופן תכוף, לא תכוף מספיק, אדוני היושב-ראש, לשתף פעולה בתחומים שונים.

יוסי יונה: רפורמת האדריכלים הצעירים היא רפורמה מאוד חשובה.

יוסי יונה: היא טומנת בחובה בשורה.

יוסי יונה: כפי שציין חברי איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, פעלנו ועמלנו עליה למעלה משנתיים וחצי.

יוסי יונה: היא מביאה בשורה, כפי שאמרתי.

יוסי יונה: היא מביאה בשורה לאדריכלים, היא מבטלת אפליה – אני מניח של כ-70 שנה, מאז הקמתה של המדינה, שבה לאדריכלים שסיימו את לימודיהם בטכניון עמדה הזכות להירשם בספר האדריכלים, בעוד סטודנטים אחרים שסיימו במוסדות להשכלה גבוהה אחרים, לא עמדה להם הזכות, ולכן רבים מהם היו צריכים להיטלטל שנים ארוכות כדי לקבל את הזכות הזו, את ההרשמה הזו בפנקס האדריכלים.

יוסי יונה: וזה דבר מאוד מאוד חשוב.

יוסי יונה: באמת במהלך העבודה על הצעת החוק הזו קיבלנו המון המון תלונות מהמון אדריכליות ואדריכלים שממש עברו דרך חתחתים כדי שבסופו של דבר הם יוכלו להירשם בספר האדריכלים.

יוסי יונה: דבר חשוב נוסף שיש בהצעת החוק הזו – היא מאפשרת בסופו של יום לאדריכלים להיכנס להתמחות שלהם כשנה וחצי לפני שהם סיימו את לימודיהם, ולכן היא גם מאפשרת להם להיכנס לשוק העבודה בשלב מוקדם יותר.

יוסי יונה: הדבר הזה מאוד מאוד חשוב, משום שהוא נוגע, כפי שכולכם מן הסתם יודעים, בדיוק לציבור שעליו אנחנו מדברים.

יוסי יונה: זה ציבור של מעמד הביניים, והוא כולל לא רק אדריכלים – ואני מקווה גם, חברתי שולי מועלם, ששעתם תבוא, שנוכל לעשות גם עבודה משותפת גם לגבי ציבורים אחרים, בין אם זה וטרינרים, בין אם זה פסיכולוגים חינוכיים, בין אם זה רופאים, בין אם זה, אם תרצו, רואי חשבון ועוד.

יוסי יונה: פשוט שדרה רחבה גדולה של מעמד הביניים שלמעשה נאנקת תחת הנטל הכלכלי, ואנחנו צריכים לעשות כל שאנו יכולים כדי שהחבר'ה הטובים הללו יסיימו את לימודיהם בזמן, יתחילו את ההתמחות שלהם במועד שהוא קודם למה שהיה עד כה, וכך יוכלו להיכנס לשוק העבודה בשלב מוקדם יותר.

יוסי יונה: כמו כן, הבטחנו לאדריכלים שמשעה שהם מתחילים ללמוד, אדוני היושב-ראש, לא ניתן לשנות את כללי המשחק במהלך המשחק.

יוסי יונה: זאת אומרת כבר לא ניתן לבוא ולומר לאדריכל, לאדריכלית, או לסטודנט לאדריכלות, לאחר שהם החלו את לימודיהם: הרי אנחנו מגדילים את תקופת ההתמחות.

יוסי יונה: לא.

יוסי יונה: נקבעה תקופת התמחות של שלוש שנים – זאת התקופה, ולא יהיה יותר, או לא תעלה התקופה הזאת.

יוסי יונה: זה דבר מאוד חשוב.

יוסי יונה: אני רוצה להודות לכם.

יוסי יונה: חלקכם יושב כאן – נציגים של הפורום לאדריכלים צעירים.

יוסי יונה: באמת, ויקטור, נדב, היה כל כך כיף לעבוד איתכם.

יוסי יונה: אתם חבר'ה מה זה נמרצים, עם מוטיבציה, מקצוענים לחלוטין, ואתם עושים עבודה נהדרת – לא עבור עצמכם בלבד, כי אתם כבר סיימתם ועומדים לסיים, אבל עבור ציבור גדול של אדריכלים שנמצאים בתחום הזה.

יוסי יונה: הבאתם להם בשורה.

יוסי יונה: אני רוצה לומר: הבאתם להם בשורה, כי, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת הובאה לפתחי על ידיכם, על ידי הפורום לאדריכלים צעירים.

יוסי יונה: אני רוצה, אם כן, להודות, ראשית לנציגים של הפורום הזה, רונה אורובנו, ויקטור אבוקסיס ונדב הייפרט, שהביאו את הנושא הזה לפתחי והיו הרוח החיה מאחורי החוק שנתיים וחצי, אדוני היושב-ראש, חבר'ה, אתם ממש נהדרים; לשרה איילת שקד, שנתנה את ברכת הדרך; לשר העבודה והרווחה חיים כץ, על התמיכה והליווי; לעוזר שלו, מיכאל יצחקוב; לחברת הכנסת חברתי שולי מועלם, שהייתה איתי לאורך כל הדרך; למיכל אבגנים, מנהלת אגף לרישום ורישוי עיסוקים במשרד העבודה והרווחה; לעו"ד נטע ברנר ממשרד העבודה והרווחה; לעו"ד הדיל יונס ממשרד המשפטים; ובוודאי לעו"ד מרב תורג'מן, על העבודה הנהדרת והמקצועית, על העצות היפות, על הליווי שאני רק יכול לשבח עוד ועוד – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – שלא נחמיץ אף אחד מאלה שתרמו.

יוסי יונה: אני מסיים.

חמד עמאר: אני נותן לך לסיים להודות לכולם.

יוסי יונה: אז כפי שאמרתי, מרב תורג'מן, היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, אשת מקצוע באמת מעולה; לגברת לאה ורון, מנהלת ועדת הכלכלה; לחברי איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, על הדחיפה והסיוע המתמשך.

יוסי יונה: כשאמרת: יוסי, אנחנו עוד נעביר את זה במושב, תהיתי אם באמת ביכולתנו לעשות זאת.

יוסי יונה: המוטיבציה שלך וההתלהבות שלך והנמרצות שלך הבטיחו שאכן בסופו של יום החוק הזה עבר.

יוסי יונה: אני רוצה להודות לכם גם בשמם של פורום האדריכלים.

יוסי יונה: בוודאי זהבה אילני, שיושבת לה שם בצנעה, מנהלת סיעת המחנה הציוני, שסייעה מאחורי הקלעים.

יוסי יונה: כל מי שיושב כאן יודע מה המשמעות של לסייע מאחורי הקלעים.

יוסי יונה: זהבה, באמת, כל הכבוד.

יוסי יונה: תודה.

יוסי יונה: ואי-אפשר ללא צוות הלשכה שלי: שירן מאיר, מנדי שקד, ובמיוחד גיא עציון, על המקצועיות, המסירות והעבודה על ניסוחו וקידומו של החוק.

יוסי יונה: אם כן, יש כאן בשורה, אדוני היושב-ראש, לחלק או למגזר קטן מבנות ובני מעמד הביניים.

יוסי יונה: אני מקווה שכנסת ישראל – חברות וחברי הכנסת מכל הסיעות יצטרפו ליוזמות דומות בכל התחומים שציינתי וגם בתחומים שלא ציינתי: פסיכולוגיה חינוכית, וטרינרים, רופאים, אחיות, עובדים ועובדות סוציאליים – כולם בעצם נמצאים באותו מצב שהם לא מצליחים להיכנס לשוק העבודה בשלב מוקדם מספיק, והנטל הכלכלי – הם נאנקים תחתיו.

יוסי יונה: אז אני מקווה שתהיה רוח טובה – –

חיים ילין: יוסי, יוסי.

יוסי יונה: – – כפי שהייתה במהלך ניסוחו וקידומו של החוק הזה, ונוכל להביא הצעות חוק מהסוג הזה כדי להביא בשורה לבנות ולבני מעמד הביניים בישראל.

יוסי יונה: חיים ילין, שממלא את תפקידו של היושב-ראש – – –

חיים ילין: – – –

חמד עמאר: אני מחכה שיואל חסון יתחיל לצעוק עליי שנתתי לו כל כך הרבה זמן.

חיים ילין: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה, כי אין הסתייגויות לחוק.

חמד עמאר: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–6 – 42 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 התקבלו.

חמד עמאר: בעד – 42, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אני מוסיף את חברי הכנסת רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי לפרוטוקול.

חמד עמאר: יושב-ראש הוועדה, להצביע בקריאה שלישית?

חמד עמאר: נא להצביע בקריאה שלישית, כהצעת הוועדה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 49 נגד – אין נמנעים – אין חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018, התקבל.

חמד עמאר: בעד – 49, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1207); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון מס' 4) (סמכות בין-לאומית בתביעה לגירושין), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק השר לשירותי דת חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: יש הצעת חוק מוצמדת פרטית של חברת הכנסת עליזה לביא.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק שלפנינו עוסק בהצלתן של הנשים העגונות והתרתן מעגינותן.

דוד אזולאי: כבר כיום יש בחוק הישראלי הסמכה לבית הדין הרבני לדון בתביעות גירושין בין בני זוג יהודים, וכאשר הדבר נדרש בית הדין אף מוסמך להטיל סנקציות כנגד סרבני הגט במטרה להביא להתרת העגונות.

דוד אזולאי: אך סמכות זו ניתנת כיום רק כאשר לבני הזוג בתביעות הגירושין יש זיקה לישראל, היינו כאשר הם תושבי ישראל או אזרחיה.

דוד אזולאי: כבר בשנת 2005 הורחבה הסמכות ואפשרה לבתי הדין הרבניים לתת מענה גם בתביעות גירושין של בני זוג שנישאו כדת משה וישראל אם יש להם זיקות מצומצמות יותר לישראל.

דוד אזולאי: ואכן, בשנים האחרונות בתי הדין הרבניים, בסיוע מצד גופי האכיפה בישראל, הגבירו מהלך, שמו להם למטרה להילחם בתקיפות רבה במקרי הסרבנות, ואף הביאו לתוצאות מרשימות ולפתירתם של מאות מקרי עגינות קשים וארוכי שנים – סבל בל יתואר לאותן נשים.

דוד אזולאי: אולם התברר כי גם זה לא הספיק, ויהודים רבים מרחבי העולם נשארו ללא יכולת ממשית שיינתנו להם כלים למתן גט יהודי, כיוון שלמעשה אם בני הזוג אינם אזרחי המדינה או תושביה ואין להם זיקה אזרחית לישראל, גם לאחר התיקון משנת 2005 הם לא יכלו לקבל מענה וסיוע ממדינת ישראל.

דוד אזולאי: המצב נכון להיום הוא שנשים יהודיות ברחבי העולם שחיי נישואיהן התפרקו ואין להן אזרחות ותושבות ישראלית, ובעליהן מעגנים אותן ומסרבים לשחררן בגט, אף שהם מחויבים בכך על פי ההלכה – נשים אלה אינן יכולות לקבל מענה ממדינת ישראל, ובתי הדין הרבניים בישראל מנועים מלסייע להן.

דוד אזולאי: נוצר מצב שבו נשים יהודיות רבות במדינות העולם נשארות בעגינותן.

דוד אזולאי: חשוב לזכור כי אין שום מדינה אחרת בעולם שיש בה סמכויות שיפוט לבית דין רבני להתיר אישה מעגינותה, בכל העולם כולו – מלבד במדינת ישראל.

דוד אזולאי: רק לבית הדין הרבני בישראל יש הכוח והסמכות מהמדינה להושיע את בני העם היהודי ממקרי עגינות וסרבנות גט.

דוד אזולאי: בשונה ממצבם של הגברים, שבמקרים שהאישה מעגנת אותם הם יכולים לקבל היתר נישואי אישה שנייה, הנשים, ללא שבעליהן ישחררו אותן בגט, עלולות להישאר חלילה בעגינותן.

דוד אזולאי: בעיה זו הופנתה אליי מנציגי הקהילות היהודיות בעולם ומראשי מרכז רבני אירופה של הרב מרגולין.

דוד אזולאי: ערכתי אצלם סיור לפני חודשים, ולאחר שנחשפתי מקרוב לבעיות שבהן הם עוסקים החלטתי כי נכון לקדם הצעת חוק זו.

דוד אזולאי: דווקא מעל במה זו אני רוצה לחזק את ידם בפעילות לטובת היהדות ועם ישראל שבה הם עוסקים ברחבי אירופה, ולכן הוריתי על קידום התיקון לחוק שלפנינו.

דוד אזולאי: בתי הדין הרבניים יחד עם משרד המשפטים, בתיאום עם משרד החוץ והמחלקה הבין-לאומית במשרד המשפטים, גיבשו יחד הסדר חוקי שיאפשר מתן סיוע לנשים ברחבי העולם במקרי עגינות, וזאת עם הזהירות הנדרשת, בלא שהדבר יפגע ביחסינו עם מדינות העולם.

דוד אזולאי: מדינת ישראל היא ביתו הלאומי של העם היהודי כולו, כך נקבע במגילת העצמאות, ומצוקתה הפרטית של אישה בעגינותה היא גם מצוקתנו שלנו.

דוד אזולאי: אנחנו לא יכולים להתעלם מכך כעם וכמדינה החייבים בערבות הדדית לכל יהודי ויהודייה.

דוד אזולאי: תיקון החוק כאן זו הצהרה כי מדינת ישראל תפרוס כנפיה על כלל יהודי העולם ותסייע לאותן נשים יהודיות הנמצאות במצבי עגינות באשר הן שם, זאת בדומה לסעיף 13 לחוק העונשין, שבו קבעה מדינת ישראל כי היא פורסת את חסותה והגנתה על כלל יהודי העולם, גם אם אלה אינם אזרחיה, ומי שיפגע בחייו, בגופו, בבריאותו, ובחירותו של יהודי באשר הוא יהודי – מדינת ישראל תהיה מוסמכת להפעיל כנגדו הליך פלילי.

דוד אזולאי: כך גם כל מי שיעגן את אשתו היהודייה ויפגע בחירותה, באשר היא.

דוד אזולאי: יהודייה שאינה יכולה להיחלץ מנישואיה ללא גט – מדינה ישראל תושיט לה יד, תדון בעניינה ותסייע לה ככל הניתן להושיע אותה מעגינותה.

דוד אזולאי: למעשה, החוק הזה בא לבשר בשורה לכל היהדות בעולם.

דוד אזולאי: יש לציין שחוק זה אינו בא להקנות סמכויות דיון בשאר הנושאים הכרוכים בגירושים, כמו הרכוש, ענייני הילדים, אלא רק בעצם התרת הנישואים.

דוד אזולאי: חשוב בהזדמנות זו גם להודות לחבר הכנסת לשעבר אברהם מיכאלי ולחברת הכנסת עליזה לביא, שהיו הראשונים שהגישו זאת, בתיאום עם הנהלת בתי הדין הרבניים.

דוד אזולאי: הצעת החוק שלפנינו באה לתת מענה גם למצב ייחודי נוסף, שבו יהודים יוצאי חבר העמים – לרוב נשים – נופלים בין הכיסאות, והחוק הישראלי באופן אבסורדי אינו נותן להם מענה:

דוד אזולאי: מי שנישאו בנישואים אזרחיים בלבד ובן הזוג נעלם או נשאר בארץ מוצאם ולא ניתן לאתרו ולנהל מולו הליך גירושין במדינה שבה הם נישאו – לבן הזוג השני שנותר בישראל אין כיום ערכאה משפטית שהוא יכול לפנות אליה כדי להיחלץ מהנישואים.

דוד אזולאי: בעוד זוגות בני דתות שונות או חסרי דת יכולים לפנות במקרים אלה אל בית המשפט, בני זוג אלה ששניהם יהודים אינם יכולים לקבל מענה, לא בבתי המשפט ולא בבתי הדין הרבניים.

דוד אזולאי: תיקון זה לחוק בא לתת מענה לאזרחי המדינה המצויים במצב ייחודי זה ולאפשר להם להתיר את נישואיהם הכושלים ולפתוח דף חדש בחייהם.

דוד אזולאי: אני חושב שסביב הצעת חוק זו יכולים להתכנס כל חברי הבית ולהצביע בעד החוק הזה, במיוחד אלה שנלחמים ביום-יום למען זכויות הנשים ולהצלתן של הנשים העגונות.

דוד אזולאי: מדובר בחוק מוסרי מאין כמוהו, הומניטרי מאין כמוהו, ובראש ובראשונה יהודי.

דוד אזולאי: ולכן אני קורא לכם.

דוד אזולאי: חבריי חברי הכנסת, לתמוך בהצעת החוק הזו.

דוד אזולאי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/1981/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: יש הצעת חוק מוצמדת, של חברת הכנסת עליזה לביא.

חמד עמאר: בבקשה, חברת הכנסת עליזה לביא.

חמד עמאר: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

חמד עמאר: אני מפעיל את השעון.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

חמד עמאר: אני הפעלתי את השעון.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: אני מאפס אותו ונותן לך שלוש דקות.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אדוני יושב-ראש הקואליציה, תן לי לעשות סדר.

עליזה לביא: ממש לפני שבוע ציינו את יום העגונה, שמצוין מדי שנה בעולם היהודי בתענית אסתר.

עליזה לביא: קיימתי פה, זו השנה החמישית, דיון לרגל הנושא בוועדה לקידום מעמד האישה, ושמעתי שוב את מצוקתן הגדולה של נשים שהמערכת אכזבה אותן ונותרו במצב הבלתי-אפשרי של עגינות.

עליזה לביא: אני חושבת שיש לנו הזדמנות היום, בחוק החשוב הזה שפרס בפניכם השר, עם קידום החקיקה הזו.

עליזה לביא: זו בשורה גדולה.

עליזה לביא: מדינת ישראל תיתן מענה לנשים עגונות בכל העולם היהודי, גם אם אינן אזרחיות מדינת ישראל.

עליזה לביא: זה צעד היסטורי, שיחזק את דמותה של מדינת ישראל בעולם היהודי.

עליזה לביא: קוצר ידם של רבנים בארצות הגולה לסייע למסורבות גט היה ועודנו בעיה מוכרת בעולם כולו.

עליזה לביא: הרב פנחס גולדשמידט, לפני כמה שנים – הוא נשיא ועידת רבני אירופה ואב בית הדין במוסקבה – ומנכ"ל בתי הדין הרבניים הרב שמעון יעקבי, פנו אליי לקדם את הצעת החוק המבקשת להקל על נשים עגונות ומסורבות גט בישראל ובעולם היהודי.

עליזה לביא: זאת הצעת חוק מורכבת.

עליזה לביא: עבדנו הרבה מאוד מול משרד המשפטים, מול משרד החוץ.

עליזה לביא: יש מקום אחד שיכול לסייע לעגונות בעולם – וזו הפכה להיות מגיפה בכמה מדינות: נשים שהבעלים שלהן עוזבים אותן מכל מיני שיקולים, כלכליים ואחרים ומשאירים אותן בעגינותן.

עליזה לביא: אין אף מקום שיכול לסייע בידן, חוץ ממדינת ישראל.

עליזה לביא: ההצעה הזאת מורכבת, ואנחנו עמלנו עליה קשה מאוד כדי באמת לבוא ולאפשר.

עליזה לביא: ואתם יודעים שבחזיתות אחרות אני מצויה במחלוקת עם בתי הדין הרבניים, אבל במקרה הזה עומדת לנגד עיניי המצוקה הגדולה של עגונות ברחבי העולם היהודי.

עליזה לביא: ולכן הנחתי את הצעת החוק הפרטית, שבאה ומבקשת באמת לתת למדינת ישראל, לבתי הדין, את האפשרות לבוא ולסייע לנשים עגונות, בישראל ומחוצה לה.

עליזה לביא: זאת הצעת חוק שתנגיש – התיקון הזה יעניק לבית הדין בישראל את האפשרות לסייע לנשים שהבעלים שלהן גורמים להן להיות עגונות.

עליזה לביא: אני רוצה עכשיו, לגבי הסעיף שנמצא במוקד המחלוקת, לגבי ההצעה הממשלתית.

עליזה לביא: כאשר נשים – – –

עמר בר-לב: עליזה, אפשר לשאול שאלה?

עליזה לביא: מה שקורה בהצעה הזו זה שיש את העניין הזה שזה יחול גם על נשים וגברים שנישאו בנישואים אזרחיים והם אזרחי מדינת ישראל.

עליזה לביא: אדוני יושב-ראש הקואליציה, ההצעה שלי נצמדה להצעה הממשלתית, ואנחנו עם השר נגיע להבנות בהקשר הזה.

עליזה לביא: גם השר מודע לבעייתיות, שהסעיף בממשלתית מקשה ומורכב.

עליזה לביא: לכן, התיקון שאני מבקשת בהצעת החוק הפרטית יאפשר לנשים עגונות ומסורבות גט לסיים את הקשר שלהן, וייתן סנקציה בידי בתי הדין פה בישראל – ברגע שגבר מעגן מגיע לביקור, מגיע לישראל, תהיה אפשרות, אחרי שהרב של אותה קהילה והאישה פנו בבקשה לבתי הדין והועבר המידע – בית הדין יוכל לסייע בפירוק של הקשר הזה שהאישה מבקשת להתנתק ממנו.

עליזה לביא: אני מבקשת מכם לתמוך בהצעת החוק, תודה.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים, ואני סוגר את רשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברת הכנסת מירב בן ארי – איננה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – איננו נוכח.

חמד עמאר: עמר בר-לב, עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

עמר בר-לב: תודה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: אני לא בקי בנושא עגונים ועגונות, אבל כמה שאני יודע, זה מושג ביהדות, נכון?

עמר בר-לב: אז אם זוג התחתן – עליזה, אני שואל גם אותך – אם זוג התחתן, זוג יהודי, מתחתן, לא יודע מה, ברוסיה, בצרפת, בנישואים כאלה ואחרים שם, הלוא – – –

עליזה לביא: נישואים יהודיים, זוג יהודים.

עמר בר-לב: זוג התחתן, ועל פי היהדות האישה מצאה את עצמה עגונה.

עמר בר-לב: אבל הם התחתנו לא לפי החוקים שלנו, הם התחתנו לפי החוק המקומי.

עמר בר-לב: לפי החוק המקומי – – –

עליזה לביא: – – – ניו יורק זה המקום היחיד בעולם שבו המערכת האזרחית לא נותנת את הגט האזרחי אם היא לא רואה שיש גט דתי.

עליזה לביא: אבל זה רק מדינת ניו יורק.

עליזה לביא: אם זה היה קיים בעוד מדינות לא היו עגונות, כי אז כדי לקבל את הגט האזרחי – – –

קריאה: אבל בישראל – – –

עליזה לביא: נכון.

עמר בר-לב: אבל אם הזוג התחתן, נניח, בצרפת או בדנמרק, לפי חוק מקומי, בנישואים אזרחיים, והם יהודים, מה זה קשור למושג – – –

עליזה לביא: אני חושבת שזה חוק ערכי – – –

ניסן סלומינסקי: עמר – – – מתוך הספק – – –

עמר בר-לב: אני לא שומע, אני מצטער.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, היא צריכה גט.

ניסן סלומינסקי: גם במקרה הזה, כדי לצאת מהספק היא צריכה גט, לחומרה.

עמר בר-לב: אם הם נישאו נישואים אזרחיים בדנמרק היא צריכה גט על פי היהדות?

ניסן סלומינסקי: מאחר שהם חיו ביחד, לפי היהדות היא צריכה גט לחומרה.

ניסן סלומינסקי: אם אתה לא בטוח אם זה תופס או לא, כי הם חיו ביחד – – –

עמר בר-לב: כן, אבל תראה, אבל הבעיה, מה שנראה לי, בחוק הזה – – –

ניסן סלומינסקי: אז אתה צריך – – – שישחרר אותה.

ניסן סלומינסקי: אז לטובת כולם שלרבנות תהיה לה יכולת לשחרר אותה מהגט הזה.

עליזה לביא: הפחד שלהם זה שלא – – – באמת שיסייע, באמת שיבוא ויגרום להם לא לעגן את הנשים – – –

עמר בר-לב: כמו שאמרתי, אני לא בקי בעניין הזה.

עמר בר-לב: זה נראה לי כאן בעיה שאנחנו במדינת ישראל מחליטים שחוקי היהדות עושים overruling, או תקפים מעל חוקים כאלה ואחרים במדינות השונות.

עליזה לביא: – – –

עמר בר-לב: בסדר, אבל אם הם מתחתנים בנישואים אזרחיים, בנישואים אזרחיים בדנמרק, מה – – –

עליזה לביא: – – –

עמר בר-לב: ואם היא עגונה על פי היהדות, היא עגונה על פי החוק הדני?

עליזה לביא: לא.

עמר בר-לב: אני לא יודע.

שולי מועלם-רפאלי: אם היא עגונה על פי היהדות, היא צריכה – – –

עמר בר-לב: אני לא יודע.

עמר בר-לב: חוץ מזה, הסעיף השני בחוק מתייחס לזוג יהודים – אמריקנים, רוסים, סינים.

עמר בר-לב: הם התגרשו, שוב, על פי חוק – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

עמר בר-לב: אני מסיים, הם התגרשו על פי חוק מסוים ואנחנו חושבים שבגלל שהם יהודים אנחנו יכולים לשחרר אותם מהנישואים, למרות שהם התחתנו לפי חוק סיני.

עליזה לביא: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תמשיכו את הוויכוח למטה.

חמד עמאר: תודה רבה.

עליזה לביא: אין להם מי שישחרר אותם – – –

עמר בר-לב: משפט אחרון.

עמר בר-לב: לכן, הנקודה הזאת מאוד מורכבת, נראית לי בעייתית מאוד.

עמר בר-לב: עמדת הסיעה שלנו היא נגד, ולכן בוודאי אני אצביע נגד.

עמר בר-לב: אבל בין הקריאה הזו לקריאה השנייה והשלישית נשמח לשמוע יותר.

עמר בר-לב: זה לא נשמע לי סביר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת טלב אבו עראר – לא נמצא; חברת הכנסת נורית קורן – מוותרת; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה, עד שלוש דקות.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, כנראה שנתניהו חושב שכולנו, או כל עם ישראל, מטומטמים.

סאלח סעד: הרי זה ברור שאם נתניהו לא היה שקוע עד צוואר בחקירות, המשבר לא היה נמשך מעבר ליום, מקסימום יומיים.

סאלח סעד: אם הוא לא היה בחקירות, אולי היה לו זמן לנהל את המדינה ולפתור את המשבר הזה או את שאר המשברים שיצר פה.

סאלח סעד: אבל נוח לו עם הספין הזה.

סאלח סעד: כמו שאומרים, במצוקה כמו במצוקה.

סאלח סעד: גם ליצמן בפוזת "תחזיקו אותי אנחנו הולכים לבחירות".

סאלח סעד: הכול בסדר, זה עושה את העבודה לנתניהו, רק חבל שליצמן לא משקיע את כל האנרגיות והאיומים לפירוק הקואליציה כשזה נוגע להעברת תקציבים לבתי החולים, שנמצאים בקריסה טוטלית.

סאלח סעד: ולא ואלף ולא, החיילים שלנו לא פראיירים.

סאלח סעד: רוצים פטור?

סאלח סעד: הכול בסדר.

סאלח סעד: אין בעיה.

סאלח סעד: תשלמו מס שחרור בכל חודש, שילך לחיסכון עבור חיילים משוחררים שרוצים ללמוד לתואר ראשון ותואר שני ואין להם כסף כי הם שמרו ושומרים על המולדת, וגם עליכם.

סאלח סעד: גם להם מגיע ללמוד.

סאלח סעד: לא ייתכן שמי שמובילים באחוזי הגיוס הגבוהים לצה"ל וליחידות המובחרות, כמו המגזר הדרוזי, 84% אחוזי גיוס, לא נספרים על ידי הממשלה ונחשבים כאזרחים סוג ת'.

סאלח סעד: לעומת זאת, דווקא אותם אלה שמבזים את סמלי המדינה, מסיתים כנגד חיילי צה"ל, משתמטים בלי הפסקה ולא תורמים, מקבלים תקציבים במיליארדים.

סאלח סעד: זו תולדה של הממשלה הלחיצה והלחוצה, שבראשה עומד ראש ממשלה מסוכן, שחשוד בפלילים ולא עסוק בניהול ובפתרון של הסוגיות החמורות באמת אלא בהתחמקות מגורמי האכיפה.

סאלח סעד: פוסטים בפייסבוק, ספינים, הסתה ישירה ועקיפה כלפי כל מי שמבצע את עבודתו; ההסתה נמשכת ואתה שותק, אדוני ראש הממשלה.

סאלח סעד: הכתובת הייתה על הקיר, מר נתניהו, גם בנובמבר 1995 וגם היום, ב-2018, כשאנחנו רואים בובות של חיילים – –

חמד עמאר: נא לסיים, בבקשה.

סאלח סעד: – – תלויות באוויר, ואתה שותק, אדוני ראש הממשלה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – איננה נוכחת; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה, עד שלוש דקות, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לגעת בענייני דיומא, מה שקורה היום.

מנחם אליעזר מוזס: אתם בוודאי כולם מודעים לכך שחוק הגיוס הוא ליבת ההסכם הקואליציוני וליבת השותפים בממשלה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: הינה, אני אגלה לכם מסמך מלפני שנתיים ורבע.

מנחם אליעזר מוזס: לפני אישור תקציב 2017–2018, התקבלה החלטה במועצת גדולי התורה ולפיה הצבעה על חוק הגיוס בשלוש הקריאות תושלם לפני התקציב.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקריא לכם את המכתב: יום חמישי, ראש חודש כסלו תשע"ו – זה לפני שנתיים ורבע – על בלנק של מועצת גדולי התורה: "לכבוד: חברי הכנסת של אגודת ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: שלום וברכה.

מנחם אליעזר מוזס: לבקשת יושב-ראש הסיעה, מוה"ר מנחם אליעזר מוזס, שיחיה, שאלתי את פי גדולי התורה היראה והחסידות, חברי מועצת גדולי התורה, בקשר לשינוי חוק הגיוס.

מנחם אליעזר מוזס: הינני להודיע

מנחם אליעזר מוזס: כם כי דעתם היא כי הסכמים חייבים לכבד וכי עליכם לעמוד על כך שחוק הגיוס יושלם על ידי שלוש קריאות לפני אישור תקציב המדינה.

מנחם אליעזר מוזס: בכבוד הראוי ובברכה, מזכיר מועצת גדולי התורה, הרב מרדכי שטרן".

מנחם אליעזר מוזס: ואתם, חברים מהקואליציה, מכנים אותנו היום סחטנים.

מנחם אליעזר מוזס: אתם מילאתם את אותה דרישה?

מנחם אליעזר מוזס: אתם הצבעתם בעד התקציב אז.

מנחם אליעזר מוזס: אלה שבאים היום ואומרים לנו: אתם סחטנים שאתם מצמידים את שני החוקים האלה יחד.

מנחם אליעזר מוזס: הצבעתם על זה, אז מה נשתנה?

מיקי לוי: אתה צודק, מה יש לנו להגיד.

מנחם אליעזר מוזס: מה קרה עכשיו?

מנחם אליעזר מוזס: אלא מה, כנראה ריח של בחירות עלה באפכם וכל אחד מנסה להתחרות בחברו, וכל מפלגה ברעותה, מי יכול לקושש יותר קולות על גלי ההסתה.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהפתרון האמיתי הוא ששר האוצר ידחה את ההצבעה על התקציב למושב הקיץ, ואם שר האוצר חושש לדחות מפני מה יולד יום, מאותה סיבה אנחנו חוששים – מה יולד יום עם חוק הגיוס.

מנחם אליעזר מוזס: חברי הכנסת, אנו נשמעים לקול גדולי התורה, חברי מועצת גדולי התורה, כאז – כן עתה, בתקציב הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אנו מצווים: ועשית "ככל אשר יורוך – – – לא תסור מן הדבר שיגידו לך ימין ושמאל".

מנחם אליעזר מוזס: לכן אם לא יובא חוק הגיוס לאישור גם חוק התקציב לא יבוא לאישורו.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

מיקי לוי: כל הכבוד, תפרקו את הממשלה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הדובר הבא, חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – מוותר; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, לפני דקות ספורות הכנסת העבירה חוק שאני יזמתי ואני שמח על כך.

יוסי יונה: למה אני מציין זאת?

יוסי יונה: לא כדי לדבר על יוזמת החוק, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: הייתי אומר שמסביב יהום הסער, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: אני מתכוון לסערות שמתרחשות למול עינינו המשתאות שקשורות לחקירות במשטרה של ראש הממשלה.

יוסי יונה: אני לא הולך לדבר על החקירות, אדוני היושב-ראש אלא אני רוצה בראש ובראשונה לפנות לחברות ולחברי הכנסת של הקואליציה: אנחנו באמת נמצאים, הייתי אומר, כמעט בימים נוראים, כאשר סכנת פילוג של העם שלנו נמצאת על הפרק.

יוסי יונה: אנחנו – אני לא יודע אם אני יכול להתחייב בשם כל חברי האופוזיציה – אין לנו רצון להתערב בחקירות המשטרה, אדוני היושב-ראש, ואני גם רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות אליכם, חברות וחברי הקואליציה: תנו לתהליכים הללו להתקיים כפי שהם מתקיימים.

יוסי יונה: הביעו את האמון שלכם, שלנו, של כולנו, בשלטונות החוק, ברשויות החוק ובמערכת המשפטית.

יוסי יונה: זה לא טוב לנו, זה לא טוב לכולנו, אם סביב העניין הזה אנחנו נלך ונתפלג, נלך ונריב, נלך ונתקוטט.

יוסי יונה: ישנם אינטרסים שחורגים והם מעבר למחלוקות הפוליטיות שלנו – כן, אני מעז לומר.

יוסי יונה: בשם האחדות הבסיסית של החברה שלנו ושל הערכים הבסיסיים שלנו, שוב אני פונה לחברות וחברי הכנסת של הקואליציה וגם לשרי הקואליציה: הרפו ידיכם מרשויות החוק, הרפו ידיכם ממערכת המשפט.

יוסי יונה: תנו לה לעשות את עבודתה כפי שהיא מבינה אותה היטב.

יוסי יונה: אנחנו צריכים להביע אמון במערכות הללו, כי אין לנו מערכות אחרות.

יוסי יונה: אמרתי ואני אומר: ברור שבכל מערכת נופלים פגמים, אבל נפילתם של הפגמים אינה הצדקה לכך שאנחנו נטיל בהן דופי, שאנחנו נפגע בלגיטימציה שלהן.

יוסי יונה: הרבה הרבה מונח על הכף ויש לכם אחריות.

יוסי יונה: אני רוצה לציין באופן ספציפי את נאומה של שרת התרבות מירי רגב, שאני לא יודע אם היא התכוונה או לא התכוונה, אבל היה בו יותר מאשר אלמנט – – –

עמר בר-לב: התכוונה, התכוונה.

יוסי יונה: אז הינה, חברי כאן אומר שהיא התכוונה.

יוסי יונה: אז אני מבקש גם לגנות את הנאום הזה, באמת בלשון נחרצת, ולהגיד לשרה וכמו כן לשרים אחרים: ישנם דברים שהם מעבר למחלוקות פוליטיות בינינו.

יוסי יונה: שמרו על איפוק, משום שאתם יכולים להביא לפילוג גדול ונורא בחברה הישראלית.

יוסי יונה: אז הינה, היזהרו בפיכם, היזהרו בדבריכם.

יוסי יונה: הדברים שמאחדים אותנו, אופוזיציה וקואליציה, עדיין גדולים ממה שמפריד בינינו.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה קונקרטית בשבילך.

יוסי יונה: בזמן שאתה מעביר את זמנך בעיון במסמכים הללו, חבר הכנסת חיים ילין מבקש להיות ממלא מקום בלתי רשמי ולדאוג לכך שכל פעם שמישהו חורג מזמנו על פי השעון שניצב שם, להעיר את תשומת ליבנו.

יוסי יונה: תודה, חברי חיים ילין, על השירות הנאמן שאתה עושה לכנסת ישראל.

יוסי יונה: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה, עד שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, אנחנו יושבים כאן ורואים את ההתלהמות, או הוויכוח: חוק הגיוס, התקציב, מי יבוא קודם.

יעל כהן-פארן: הרי עמד כאן בדיוק בשעת שאלות שר האוצר כחלון ואמר שהוא יצביע בעד חוק הגיוס אם יגיע חוק סביר.

יעל כהן-פארן: אז איפה המשבר הקואליציוני המזויף שלכם?

יעל כהן-פארן: אתם סתם באמת משחקים לידיים של ראש הממשלה, שכרגע בכלל נמצא בוושינגטון, ופשוט ממש ממש שמח על המשחקים שלכם ומאוד מאוד היה מעוניין בבחירות כרגע.

יעל כהן-פארן: כל תשומת הלב התקשורתית מוסטת מהחקירות, עדי מדינה, עוד חקירות, עוד עדי מדינה; כולם מדברים רק על המשבר הזה.

יעל כהן-פארן: הוא ממש מבסוט.

יעל כהן-פארן: אתם משחקים לידיו.

יעל כהן-פארן: יהיו בחירות, לא יהיו בחירות, אתם, ממש, את העבודה בשבילו כבר עשיתם, מה שנקרא.

יעל כהן-פארן: במקום שיהיה לכם אומץ ציבורי להגיד שמי שיש נגדו ראיות מאוד מאוד חמורות ואמירה שיש תשתית ראייתית להגשה של כתב אישום בגין שוחד, מרמה והפרת אמונים – וזה האישום הכי חמור לנבחר הציבור, בטח לראש ממשלה; במקום שיהיה לכם את האומץ, חבריו לקואליציה, לבוא ולהגיד: אנחנו לא נשב איתך יותר עם כאלה אמירות קשות של כל החוקרים הכי בכירים בישראל, עם מעורבות של הפרקליטות, עם מעורבות של היועץ המשפטי לממשלה – לא, על זה עצמתם עיניים, אוזניים ופה.

יעל כהן-פארן: אבל עכשיו, איזו התקוטטות שמשרתת את האינטרסים שלו – משחקים לידיו.

יעל כהן-פארן: זה פשוט מדהים, כל אחד רוצה שההוא ירד מהעץ קודם כדי לא להשפיל את האגו שלו.

יעל כהן-פארן: מה שמגיע לכם זה באמת ללכת הביתה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, אם נשים את הראש שלנו קרוב לאדמה, כפי שנהגו לעשות האינדיאנים, נשמע את הסוסים דוהרים.

נחמן שי: הם ידעו לשמוע.

נחמן שי: כך גם אנחנו פה בכנסת, כשאני מסתכל סביבי ואני רואה את ההסתודדויות ואת הדיבור באוויר, אני מבין שהסוסים דוהרים והרעש כבר נשמע.

נחמן שי: יואל, יואל, יואל.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון, אתה מפריע לחבר שלך.

נחמן שי: לא, אני מבין שגם חבר הכנסת יואל חסון בהתרגשות גדולה.

נחמן שי: הוא מריח משהו באוויר ובשבילו זה כמו אבק שרפה.

נחמן שי: הוא מריח אבק שרפה ונכנס לדרגת כוננות גבוהה.

אמיר אוחנה: הוא מבסוט שאין לו פריימריז.

נחמן שי: אני מניח שזה יקרה, האירוע הזה ששמו בחירות, בחודשים הקרובים.

נחמן שי: אי-אפשר יהיה ליישר את ההדורים, וגם אם יישרו את ההדורים, כנראה שההליכים המשפטיים או החקירתיים יבשילו ויביאו למערכת בחירות, שכרגיל אף אחד לא רוצה בה אבל כולם כבר מרגישים שהיא קרבה והולכת.

נחמן שי: אני רוצה רק לומר, כשאני מסתכל על התקופה האחרונה, מה לדעתי הדבר שלא ייסלח.

נחמן שי: מה שלא ייסלח זה הפגיעה ברשויות של אכיפת החוק במדינת ישראל.

נחמן שי: כי המדינה תמשיך להתקיים.

נחמן שי: יש בחירות, יהיו בחירות, נעבור את הבחירות – ככה זה, חיינו בנויים ממערכה למערכה.

נחמן שי: אבל בסוף, בקצה הדרך, לא נוכל לקיים דמוקרטיה במדינת ישראל אם לא נשמור על המערכות החיוניות של אכיפת החוק והסדר – על המערכת של המשטרה, על המערכת של המשפט, על המערכת של הפרקליטות, על המערכת של ביקורת המדינה.

נחמן שי: אלה מערכות שהן מערכות מקצועיות שהן דבקות בחוק, והחוק בלבד עומד לנגד עיניהן, והן אלה ששומרות על כולנו ומקפידות שהמדינה הזאת אכן תתנהל כפי שהיא עצמה קבעה לעצמה שצריך להתנהל.

נחמן שי: מסע ההסתה, מסע ההשמצות ומסע הדה-לגיטימציה שמתנהל פה הוא הרסני.

נחמן שי: הוא הרסני לא לאנשים שיושבים שם; הוא הרסני למערכות, הוא הרסני לערכים שעומדים ביסודן של המערכות האלה.

נחמן שי: אלה ערכים שמדינת ישראל קמה עליהם ומתקיימת עליהם.

נחמן שי: ולכן, יהיו בחירות, לא יהיו בחירות, יבואו, לא יבואו, יהיה, לא – כל הדברים האלה הם לא רלוונטיים לחלוטין.

נחמן שי: הכי חשוב זה שכשאנחנו מטפלים בנושאים האלה נזכור דבר אחד: יש גם מחר, יש גם עתיד, יש גם היום שאחרי.

נחמן שי: וביום שאחרי, אותם שומרי סף שמישהו כבר הציע לתלות אותם – שומרי הסף האלה ימשיכו להתקיים.

נחמן שי: לא תמיד האנשים האלה, אבל התפקידים האלה, והם חיוניים מאין כמוהם לקיומה של הדמוקרטיה.

נחמן שי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חמד עמאר: אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

מרב מיכאלי: רגע, אבל אני הייתי רשומה.

מרב מיכאלי: אני הייתי רשומה.

חמד עמאר: קראתי בשם שלך, לא היית כאן.

מרב מיכאלי: סליחה, לא שמעתי.

מרב מיכאלי: אני פה כל הזמן.

חמד עמאר: השם שלך – אני זוכר שקראתי בשם שלך.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש – – –

מרב מיכאלי: – – – בבקשה בבקשה – – –

חמד עמאר: עדיין לא סיימנו.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: אתה מקפיד בזמנים, אני יודע.

חמד עמאר: בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

חיים ילין: כנסת נכבדה, כבוד שר התקשורת – שר התקשורת, אני מבקש ממך את תשומת ליבך.

חיים ילין: השרה סופה, אני צריך אותו דקה, זה הכול.

חיים ילין: את השר.

חיים ילין: כבוד השר, אתה שר התקשורת; אני רוצה להודיע לך שבשדרות, נתיבות, אופקים, כל עוטף עזה, כל גבול מצרים, כבר שבועיים אין תקשורת סלולרית.

חיים ילין: מה אתה מתכוון לעשות עם זה?

חיים ילין: אני מבקש ממך תשובה לעם ישראל.

חיים ילין: כי אם הדבר הזה, חס וחלילה, היה קורה בתל אביב, המדינה הייתה משותקת.

חיים ילין: אז אנחנו אנשים טובים, מבינים שיש צורכי ביטחון, אבל לא יכול להיות שהצרכים האלה בסופו של דבר ייקחו שבועיים.

חיים ילין: אנחנו לא סוג ב', כבודו, ואני מאוד מקווה שיש לך תשובה נאותה ותחזיר את התקשורת לדרום.

חיים ילין: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת כנסת רויטל סויד.

חמד עמאר: אחרי שתסיים חברת הכנסת רויטל סויד, אני אתן לשר.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, שר החינוך לא נמצא פה, אבל נמצאים פה הרבה מאוד שרים מכובדים – השר דרעי, השר אלקין, השר ארדן, שר הדתות, שר התקשורת והשרה סופה לנדבר.

רויטל סויד: ואני רוצה לשאול אתכם, וגם את כל חברי הכנסת פה, אם אתם חושבים שמתוך עשרה חתני פרס ישראל, האם זה נכון וראוי והגיוני שתהיה רק כלת פרס ישראל אחת?

רויטל סויד: האם זה הגיוני שמתוך עשרת החתנים האלה, או עשרת האנשים האלה שנבחרו, לא יכולה הייתה להימצא יותר מאישה אחת, שגם היא הגיעה אך ורק אחרי שאנחנו – חברות כנסת ונשים נוספות – יצאנו בקריאה לשר נפתלי בנט: הכיצד אין עוד נשים?

רויטל סויד: פרס ישראל ניתן מאז 1953.

רויטל סויד: 750 פרסים חולקו, מתוכם היו רק 100 נשים.

רויטל סויד: בעשור האחרון, מתוך 100 הפרסים, היו רק 22 נשים.

רויטל סויד: ואני שואלת, האם בשנת 2018 אין לפחות חמש, שש, שבע נשים שראויות להיות כלות פרס ישראל?

רויטל סויד: איך יכול להיות שמכל הנשים האלה, רק כשהייתה שרת החינוך השרה לימור לבנת, היו שבע כלות שזכו בפרס, ובכל שאר השנים הייתה אישה אחת, שתיים, לעיתים בכלל לא?

רויטל סויד: מה זה אומר?

רויטל סויד: ומה זה אומר גם על הוועדות?

רויטל סויד: עשר ועדות התכנסו בשנה הזו, מתוכן הרוב המוחץ בחבר השופטים הוא רוב גברי.

רויטל סויד: רק בראש ועדה אחת עומדת אישה.

רויטל סויד: זה בדיוק כמו שהיה בוועדה למינוי שופטים, כשאני פניתי לנשיאה חיות ולשרת המשפטים איילת שקד, ביחד עם כל ארגוני הנשים, לבוא ולשנות את הרוב הגברי בבית המשפט העליון.

רויטל סויד: לא יכול להיות שמבין 15 שופטי בית המשפט העליון יש רק ארבע שופטות; לא יכול להיות שמבין שני המועמדים שנבחרו לא הייתה אישה אחת שהייתה ראויה.

רויטל סויד: שיהיה ברור, לא מבקשים לבחור בשום פנים ואופן אישה שהיא לא ראויה ולא עומדת בתנאים אך ורק בגלל שהיא אישה.

רויטל סויד: יש במדינת ישראל בשנת 2018 הרבה מאוד נשים שהיו יכולות להיות מועמדות והיו יכולות לזכות.

רויטל סויד: לא יכול להיות שיטילו את האשם על ארגוני הנשים, ויגידו: למה לא הגשתן מועמדות?

רויטל סויד: זה גלגול אחריות, הוא לא בסדר.

רויטל סויד: כל חברי הבית הזה צריכים לצאת נגד זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

רויטל סויד: רגע, שלוש שניות.

רויטל סויד: כלת פרס ישראל לא צריכה להיות אחת מתוך עשרה.

רויטל סויד: כמו חלקנו באוכלוסייה, כך צריך להיות גם חלקנו במתן הפרס, לא רק כשיש שרת חינוך אישה.

רויטל סויד: תודה.

חמד עמאר: הצלחת לבלבל אותי מתי את מסיימת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת ענת ברקו – איננה נוכחת.

חמד עמאר: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

ענת ברקו: אדוני היו"ר, נוכחת – – –

חמד עמאר: את רוצה לדבר או מוותרת?

ענת ברקו: – – –

חמד עמאר: את מוותרת?

חמד עמאר: מוותרת.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

זוהיר בהלול: שלוש הדקות שניתנות לי הן לא נעימות, מכיוון שאני רוצה לומר את אשר על ליבי.

זוהיר בהלול: זוהי, גבירותיי ורבותיי, שירת הברבור של הממשלה הזו.

זוהיר בהלול: זהו סיומו של הפרק של הממשלה הזו.

זוהיר בהלול: מדובר ברקוויאם של סירחון שבא אל קיצו.

זוהיר בהלול: צריך להודות ולומר שהממשלה והקואליציה מקבלות זאת ביושר, מכיוון שנקעה נפשו של הציבור מאותו סירחון שלטוני.

זוהיר בהלול: הקואליציה והממשלה נשענות על סקרים.

זוהיר בהלול: אינני רוצה לומר שסקרים הם שקרים, אבל הרחק מן הסקרים יש ערכים, והממשלה הזו והקואליציה הזו אינן נתמכות על תשתית ערכית בהישרדות המלאכותית שלה.

זוהיר בהלול: אני קורא לממשלה הזו בראשותו של בנימין נתניהו לפנות את הזירה בניקיון כפיים, לפחות בטקס הפרידה צריך להתייפייף באותו ניקיון כפיים ולומר: זהו, תם פרק, נלך לבחירות מוקדמות וניתן לעם להחליט, ורק לעם ולא לסקרים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל בירן – איננה נוכחת.

חמד עמאר: חברת הכנסת לאה פדידה, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רבים וטובים עלו כאן לפניי וקראו לממשלה הזאת ללכת בגלל חקירות ראש הממשלה, ואני אומרת, יש משטרה בשביל זה – והראיות הולכות ומתגברות.

לאה פדידה: אבל אני כן חושבת שצריך לקרוא לו ללכת בשביל פשיטה מוסרית.

לאה פדידה: כי בימים האחרונים אנחנו עוסקים בחוקי תקציב, וצר לי, וליבי כואב שאין שום בשורה, ידידיי מהקואליציה, לבוחרים שלכם.

לאה פדידה: אנחנו שוב רואים איך מנציחים את הפערים.

לאה פדידה: אנחנו לא רואים שום תשובה בתקציב הרווחה איך מבטלים את חוק המצ'ינג הארור הזה ונותנים רווחה למי שצריך רווחה, כמו שהציעו, ולא שמי שיש כסף נותנים לו יותר.

לאה פדידה: אנחנו לא רואים איך ילדים שידם אינה משגת מקבלים תקציב ללכת לחוגים.

לאה פדידה: אנחנו כן רואים חזרה אחורה.

לאה פדידה: אנחנו רואים את המפלגות הדתיות צועקות שוב שנשים לא טובות לצבא.

לאה פדידה: אנחנו רואים שוב את בנט – ויפה עשתה היום תנועת נעמת, אני מציינת אותה לשבח על הפוסטר שהיא הוציאה: בנט מחפש כלה.

לאה פדידה: אז אולי שבאמת יפנה למשרד שידוכים, כי את כלת ישראל היה קל מאוד למצוא, כי נשים רבות וטובות יש במדינת ישראל.

לאה פדידה: בתקציב הזה אנחנו לא רואים בשורה – לא בשירותי בריאות שבחזרה מחזירים לצפון את הכבוד, ושלא צריכים לנדוד למרכז על מנת לקבל טיפול רפואי הולם.

לאה פדידה: ולכן אני אומרת, זו פשיטת רגל מוסרית.

לאה פדידה: הרי אותם בוחרים שלכם, רובם בפריפריה.

לאה פדידה: תתעוררו שם בבית, תסתכלו למי אתם מצביעים: לאלה שמאוד רוצים שתהיו שקועים בהישרדות, ולא יהיה לכם זמן לחשוב מי באמת פועל לטובתכם ומי לא.

לאה פדידה: לכן, זה לא משנה אם זה על חוק כזה או אחר.

לאה פדידה: הגיע הזמן שהבחירות יהיו על דברים מהותיים, ועל דברים שהאזרח והאזרחית רוצים מאוד שהממשלה שלהם תדאג להם.

לאה פדידה: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום פורסמו נתוני המשקעים של חודש פברואר.

איתן ברושי: אנחנו בתוך שנת בצורת, למרות הגשמים שירדו, והיקף הגשמים ברחבי הארץ כולה הביא אותנו לאחוזים לא גבוהים לעומת שנים קודמות ולהמשך הגירעון במים, והכינרת עם חסר גדול של מים.

איתן ברושי: אנחנו לא רואים בתוכנית הממשלה, בתקציב 2019, את המשאבים הנדרשים להחזיר את היציבות למשק המים, ועד לא מזמן היינו בטוחים שזה המצב, כשבנו את מכוני ההתפלה.

איתן ברושי: על פי מקורות מוסמכים שישבתי איתם בימים האחרונים, נדרשת השקעה של 10.5 מיליארד שקל כדי לייצר מחדש את הביטחון במים – גם לתושבים, גם לחקלאות ולתעשייה וליתר הצרכים.

איתן ברושי: שני מכוני התפלה הם חלק מההשקעה – אומנם לא בתקציב המדינה.

איתן ברושי: צריך לומר לממשלה שהיא מגלה חוסר אחריות, ולא ניתן לומר שכל המשבר הוא בגלל שנות בצורת.

איתן ברושי: מסתבר שמודל ניהול משק המים הוא שגיאה גדולה והמשבר הוא עמוק.

איתן ברושי: אבל בנוסף למשבר הזה, בימים האחרונים הארץ סוערת.

איתן ברושי: החקלאות והתעשייה נפגעות מיבוא פרוע, ללא הצדקה, של ירקות טריים וקפואים באישור משרד החקלאות ובחתימת האוצר, עד כדי איום גם על מפעל כמו בחצור – ולא בפעם הראשונה – וגם על חקלאים בדרום ובצפון.

איתן ברושי: ישראל לא יודעת לשמור את השוק המקומי.

איתן ברושי: היבוא גם לא פותר את יוקר המחיה, אבל הוא חורבן ואסון לחקלאות ישראל.

איתן ברושי: זו פעם ראשונה, לפי דעתי מאז קום המדינה, שיש נתק כזה גדול בין שר החקלאות והחקלאים, בין שר החקלאות והמשרד לפיתוח הכפר ובין ההתיישבות והחקלאים.

איתן ברושי: שר האוצר ביקר ביום שישי במושב כפר יהושע ויצא משם בהתרשמות גדולה – גם התרשמו ממנו.

איתן ברושי: הוא אמר את זה קודם כאן על הדוכן.

איתן ברושי: אבל שר האוצר לא העביר לפקידיו – ולפי דעתי, משרד האוצר לא הפנים – את הצורך במדיניות אחרת לחקלאות הישראלית; מדינה שהפכה את היבואן ואת הסוחר – מדינה שעשתה איתם ברית והפרה את הברית עם חקלאיה.

איתן ברושי: נותנים עדיפות ליבואן ולא ליצרן, לסוחר ולא למגדל.

איתן ברושי: כאשר השיא הוא שהממשלה הפרה את כל ההתחייבויות על קנאביס רפואי: חקלאים רבים הוציאו כסף שאין להם כדי להיערך לבשורה שבישרה על כל גבעה ותחת כל עץ רענן הממשלה, בעיקר שר החקלאות.

איתן ברושי: והינה, גם את זה הממשלה עוצרת.

איתן ברושי: אין בתקציב הזה שום בשורה ואין בו שום הבטחה להתיישבות ולחקלאות.

איתן ברושי: יש בו איום על הערכים הבסיסיים שבלעדיהם זאת מדינה אחרת, שונה וחלשה יותר.

איתן ברושי: 70 שנה למדינה – –

חמד עמאר: תודה, נא לסיים.

איתן ברושי: – – צריך לחזור לתפיסת העולם שהייתה בבסיס הקמתה, שלא נס ליחה.

איתן ברושי: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: שולי מועלם-רפאלי – איננה נוכחת.

שולי מועלם-רפאלי: למה?

שולי מועלם-רפאלי: אני פה.

חמד עמאר: אני מסתכל עלייך שם.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: אני מחפש אותך שם.

שולי מועלם-רפאלי: שמעתי את קולך ובאתי.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני השר, השר לשירותי דת, חבריי השרים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני רוצה להוקיר.

שולי מועלם-רפאלי: ברכה גדולה לחברת הכנסת עליזה לביא, שביחד, באמת, בתוך כל הפעילות שלה בנושא הזה – במפגש עם מועצת רבני אירופה, כמו שהזכיר קודם השר אזולאי, עלו שוב ושוב הנושאים האלה: ההבאה של הדבר הזה לידיעת המשרד; השר, שלקח את זה בכל הכוח והתקדם עם זה; ועליזה, שעושה את העבודה.

שולי מועלם-רפאלי: תשמעו, חברים, מי שפועל בנושא של עגונות ומסורבות גט לא מסתכל על המספרים הגדולים, מסיבה פשוטה, שכל אחת ואחת מהנשים האלה היא עולם מלא.

שולי מועלם-רפאלי: כמו שבזמנו אמרו לנו, חברת הכנסת גרמן, כשהובלת את הדיונים על החמרת הענישה על סרבני גט.

שולי מועלם-רפאלי: אמרו: זה יעזור אולי לאחת, ושתינו פתחנו עיניים גדולות, כי אם זה יעזור לאחת, זה עוד עולם שלם.

שולי מועלם-רפאלי: וזה חלק מהמחויבות של מדינת ישראל ליהודי העולם כולו.

שולי מועלם-רפאלי: אל תטעו, חבריי, מי שלא מכיר את העולם הזה, מותר לו לשאול שאלות, אבל לעמוד פה על הדוכן ולעשות בלבול שלם בין דין דתי לבין דיני מדינות שונות, אין לזה רלוונטיות פה.

שולי מועלם-רפאלי: יש חשיבות עצומה למחויבות של מדינת ישראל לנשים יהודיות בעולם כולו, וכל הכבוד למשרד לשירותי דת ולחברת הכנסת עליזה לביא, שאומרים: המדינה הזאת, יש לה דרך לשחרר נשים מעגינותן גם אם הן אזרחיות ישראליות וגם אם הן יהודיות מרחבי העולם כולו.

שולי מועלם-רפאלי: היא חייבת לפעול בדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: וזה עוד שלב בתיקון עולם במלכות שדי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלי בן-דהן, סגן שר הביטחון, עד שלוש דקות, אדוני.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא אכן הצעת חוק מצוינת, שנועדה לתקן לקונה שקיימת, לצערנו הרב, בעולם כולו.

אלי בן-דהן: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שבה יש לבית הדין הרבני סמכות חוקית לגרום לכך שמי שמסרב לתת גט – להביא אותו למצב שייתן גט או על ידי כלא או על ידי סנקציות או כל מיני דברים אחרים.

אלי בן-דהן: בתי דין בעולם, אין להם שום סמכות.

אלי בן-דהן: הם יכולים להחליט מאה פעם שהבעל ייתן גט.

אלי בן-דהן: אם הוא לא רוצה לתת גט, הוא לא ייתן גט.

אלי בן-דהן: ואנחנו באים לתקן כרגע, בהצעת החוק הזו, שבית הדין הרבני בישראל יוכל לגרום לכך שבעל כזה שמגיע לישראל, הוא יישאר כאן בכלא או יוטלו עליו סנקציות, עד שהוא ייתן גט לאשתו.

אלי בן-דהן: לכן בעניין הזה אני אומר לכם, כמי שהקים יחידה שלמה של בלשים פרטיים, ובמשך 20 שנה איתרנו אלפי בעלים בכל העולם כולו: מדינת ישראל משקיעה בכל שנה קרוב למיליון שקל לאתר בעלים בכל העולם כולו, ועכשיו אנחנו יכולים גם לגרום לכך שהם ייתנו גט, ולא רק נאתר אותם.

אלי בן-דהן: אני רוצה לציין שיש בחוק הזה דבר נוסף.

אלי בן-דהן: העולים מארצות חבר העמים נישאים בדרך כלל בנישואים אזרחיים.

אלי בן-דהן: קורה פעמים רבות שרק האישה עולה לארץ, והבעל נעלם ולא יודעים איפה הוא.

אלי בן-דהן: אבל מכיוון שהבעל נעלם ואיננו, ומדינת ישראל חתומה על האמנות הבין-לאומית הפרטיות, היא מחויבת לגרום לכך שרק כאשר מגיע כתב התביעה לידי אותו בעל, שלא יודעים איפה הוא, ורק אחרי שהוא מסרב, רק אז אפשר להתחיל לדון בהתרת הנישואים.

אלי בן-דהן: אם בית הדין הרבני ידון בכלים שלו במקרים הללו, בית הדין יוכל להתיר את הנישואים בצורה הרבה יותר קלה ופשוטה.

אלי בן-דהן: ולכן החלק הזה הוא חלק לא פחות חשוב מהחלק הראשון.

אלי בן-דהן: אנחנו נוכל למצוא פתרון למאות, אם לא יותר, נשים שעלו מארצות חבר העמים, נישאו בנישואים אזרחיים אבל לא יכולות להתחתן מחדש בישראל כי הבעל לא עלה לארץ והבעל נעלם.

אלי בן-דהן: ברגע שהחוק הזה ייכנס לתוקפו אפשר יהיה להתיר גם את הנישואים הללו, של הבעל שלא נמצא ונמצא בחבר העמים והאישה נמצאת כאן, והיא תוכל להתחתן כאן מחדש.

אלי בן-דהן: זה תיקון גדול וחשוב, ואני חושב שהכנסת עושה פה דבר גדול ביום הזה שהיא מתירה ומגלה שמדינת ישראל וכנסת ישראל מגלה אחריות לכל העולם היהודי, וזה באמת ייעודה של מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה לאדוני היושב-ראש על שהסכים להחזיר לי את התור שלי.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, אני שומעת את סגן השר אלי בן-דהן ואת חברתי שולי מועלם ואת שר הדתות עם הדיבורים על איך נציל את יהודיות ויהודי העולם, ואני אומרת, האם הם מאמינות ומאמינים לעצמם במה שהם אומרים?

מרב מיכאלי: בואו נדבר על זה רגע ברצינות.

מרב מיכאלי: מה שיש לנו כאן הוא חוק שנותן עוד סמכויות לבתי הדין הרבניים.

מרב מיכאלי: גם ככה הקואליציה הזאת מעבירה עכשיו הרחבה של סמכויות בתי הדין הרבניים, שיוכלו לעסוק בעניינים אזרחיים, שלא קשורים בכלל לדיני משפחה אלא בענייני בוררות אזרחיים שונים ומשונים, וגם לא רק על יהודיות ויהודים.

מרב מיכאלי: אבל עכשיו היא באה להרחיב את סמכויות בתי הדין הרבניים, שימו לב, גם על אנשים שאינם אזרחיות ואזרחי ישראל, זאת אומרת, יהודיות ויהודים שהתחתנו איפשהו בעולם.

מרב מיכאלי: עכשיו בהצעה הממשלתית, לא סתם התחתנו בדין תורה, התחתנו בנישואים אזרחיים בכלל בווינה, אבל בית הדין בישראל – יש לו סמכות להפעיל עליהם סנקציות בענייני גירושין.

קריאות: – – –

עליזה לביא: את יודעת מה זה להיות – – –

מרב מיכאלי: אל תצעקו עליי, חברות שלי חמודות.

מרב מיכאלי: אני עשיתי לא פחות מכן בענייני מסורבות גט לאורך השנים.

מרב מיכאלי: לא תתחילו לדבר איתי על כמה חמור זה להיות מסורבת גט.

מרב מיכאלי: ההפך הוא הנכון.

מרב מיכאלי: זה מה שאני רוצה להגיד כאן.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד: אתם רוצים לתת לבתי הדין הרבניים סמכות על אנשים שאינם אזרחיות ואזרחי ישראל ושאפשר יהיה להכניס מישהו שהוא לא אזרח ישראלי לכלא, או לעכב לו יציאה מהארץ, כאילו בתי הדין הרבניים בישראל הם, מי תשמע, אור ליהודיות וליהודי העולם בהתרת גירושים, בעוד שבישראל הבעיה הזאת היא כנראה הכי חמורה, מבכל מקום אחר בעולם: עשרות אלפים של נשים לאורך הדורות במדינת ישראל והיום, בכל זמן נתון 10,000 נשים לא יכולות לקבל גט משום שבתי הדין הרבניים מתעקשים לתת לגברים את הכוח בידיים.

אלי בן-דהן: את לא הקשבת לדיון – – –

מרב מיכאלי: אז אתם רוצים עכשיו את היופי הזה להחיל גם על יהודיות ויהודים בחו"ל.

מרב מיכאלי: בואו נתחיל מעניות עירכם, חמודים.

מרב מיכאלי: בואו נתחיל מלשחרר מסורבות גט במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: נראה אתכם מצטיינים בזה לפני שאתם מתחילים עם שיגעון גדלות משיחי להחיל את הסמכות הזאת על יהודיות ויהודים במקומות אחרים בעולם.

מרב מיכאלי: כל הרעיון של הממשלה הזאת והקואליציה הזאת, להרחיב כל הזמן את הסמכויות הדתיות בתחומי החיים של שאר האזרחיות והאזרחים, אם הם רוצים את זה ואם הם לא רוצות ורוצים את זה, עכשיו זה גם מפליג למדינות אחרות מעבר לים.

מרב מיכאלי: זה דבר שאסור לתת לו יד.

מרב מיכאלי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון השר איוב קרא.

חמד עמאר: בבקשה, שר התקשורת.

שולי מועלם-רפאלי: מרב, מרב, פשוט לא נכון – – –

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד השר, אתה עונה לי?

חיים ילין: אני מודה לך מאוד.

איוב קרא: חבר הכנסת ילין, קודם כול, אני חייב לברך את היושב-ראש ואת חברי הכנסת שנמצאים כאן.

איוב קרא: אני ביקשתי רשות דיבור וגם החלפתי את חברי הטוב השר אריה דרעי, כדי להשיב גם לחבר הכנסת ברושי, גם כדי שהציבור ישמע כמה דברים בנושא הבעיות של התקשורת באזור הדרום.

איוב קרא: אני עונה על כך בזהירות מרבית מכיוון שיש הרבה דברים סביב הסוגיה הזאת שאי אפשר לדבר עליהם באופן גלוי.

איוב קרא: אני יכול לומר לך, חבר הכנסת ילין, שאנחנו כבר מטפלים כמה ימים טובים בפניות שמגיעות משם.

איוב קרא: כל המערכת, מבלי להיכנס לשמות של ארגונים וכו', מגויסת ומנסה לעשות הכול כדי להחזיר לתושבי הדרום את התקשורת הדרושה מכל הסוגים.

איוב קרא: אני חושב שזה נובע מבעיה אזורית, שאנחנו לא ניכנס אליה כרגע אבל בהחלט אנחנו מודעים לה.

איוב קרא: לא נתקלנו בה בעבר ואנחנו מנסים לפתור אותה.

איוב קרא: כל הגורמים פועלים למען זה, לוחצים כדי שנתגבר על זה.

איוב קרא: אני מעריך שכל יום זה יכול להיפתר, אבל אנחנו ממש פועלים אינטנסיבית למען זה.

איוב קרא: האופציות למול זה הן ללכת למהלכים לא טובים, ואני לא אפרט, אנחנו מעדיפים לטפל בעניין הזה מבלי לגרום נזקים לצד כזה או אחר או גורם כזה או אחר.

איוב קרא: ולכן אני מבקש לאפשר לכוחות הביטחון, לכל מי שקשור לזה, להמשיך לפעול כדי להביא להסדרת הנושא הזה.

איוב קרא: כולם מעורבים בזה.

איוב קרא: תאמין לי שרוצים כולם לפתור את זה – – –

חיים ילין: השר, אני אומר לך, זה יכול להמשיך ככה גם חודש, חודשיים, שלושה.

איוב קרא: אני יכול להבטיח לך דבר אחד.

איוב קרא: אנחנו נפיק מזה את הלקחים ונלמד את המסקנות המחייבות.

איוב קרא: לא היה לנו דבר כזה בעבר, ולכן תאמין לי ותסמוך שהגורמים המקצועיים בכל הגופים פועלים יחד כדי להסדיר חזרה מהר את העניין הזה, ותבין למה אני מכוון.

איוב קרא: האופציות האחרות הן מרחיקות לכת, לא כדאי לעשות אותן.

איוב קרא: בזה אני לא אפרט יותר כי זה מתבקש להרבה יותר אינפורמציה שעלולה לפגוע במה – – –

חיים ילין: למה אזרחי מדינת ישראל בדרום מצפים?

חיים ילין: למה מצפים עכשיו?

חיים ילין: שמה?

חיים ילין: עוד שבוע-שבועיים ככה?

איוב קרא: אני רוצה לומר לך שהיום שוחחתי עם רוב ראשי הרשויות בעוטף עזה, והסברתי להם את המצוקה שאנחנו נמצאים בה, אבל שהיא בעקיפין – – –

חיים ילין: אבל זו לא מצוקה.

חיים ילין: זה גבול מצרים ונתיבות – – –

איוב קרא: אבל שבעקיפין היא משרתת את המדינה הקטנה הגדולה הזאת, וצריך להבין את זה.

איוב קרא: זה גם משרת אותם.

איוב קרא: זה עושה להם טוב בטווח הרחוק, ולכן צריך להסתכל על זה לא בהיבט אחד אלא בהרבה היבטים, ודי לחכימא ברמיזא.

איוב קרא: אני חושב שזו זכות גדולה לאפשר את המצב הנוכחי במינימום נזק תקשורתי לתושבי הדרום, ואנחנו עושים את זה הכי טוב שבנמצא.

איוב קרא: תאמין לי.

איוב קרא: אני רוצה, בשם השר לשירותי דת, שאפשר לי להגיב, להודות גם לוועידת רבני אירופה, לרב גולדשמידט, על קידום הצעת החוק שמונחת לפנינו.

איוב קרא: תודה.

איוב קרא: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: חברת הכנסת עליזה לביא, את רוצה לסכם?

חמד עמאר: מגיעות לה שלוש דקות, אני חייב לשאול אותה.

חמד עמאר: מה כל אחד כאן?

חמד עמאר: אני כאן.

עליזה לביא: כל המתיר עגונה כאילו בנה אחת מחורבות ירושלים.

עליזה לביא: מדינת ישראל היא מדינת העם היהודי כולו, והתפקיד שלה הוא לעזור לכל היהודים ולכל היהודיות באשר הם.

עליזה לביא: יש לנו הרבה מה לתקן, גם כאן, בבית שלנו, ואני פועלת הרבה כדי לתקן וכדי לשנות וכדי לאפשר.

עליזה לביא: אבל עגונה אחת שאין לה מענה בעולם היהודי – אנחנו כאן כדי לסייע וכדי לעזור.

עליזה לביא: לשלוח את הצבא שלנו לשחרר חטופים מאנטבה – היינו שם.

עליזה לביא: להיות בכל מיני מקומות ולשלוח משלחות לנפאל ולטורקיה כשאין שם יהודים – אנחנו שם, כי אזרחי העולם צריכים עזרה ומדינת ישראל שם.

עליזה לביא: אז יש פה מעשה פוליטי, ואני לא נכנסת לשם עכשיו.

עליזה לביא: ואני מבינה שההצעה שלי תיפול וזה בסדר, שתיפול – אבל מה שחשוב הוא שההצעה הממשלתית, אדוני השר, תלך קדימה ושנבוא וננקה יחד את הסעיף הבעייתי שגורם היום לאופוזיציה לא לתמוך בהצעה הממשלתית.

עליזה לביא: אנחנו לא מדברים פה על קרדיטים.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על לבוא ולאפשר למדינת ישראל את הסיוע לאותן עגונות, שמתעללים בהן ועושים טריקים בשם הכלכלה, בשם העושר המשפחתי, ולא מאפשרים להן את הגט.

עליזה לביא: מדינת ישראל היא המקום היחיד בעולם שיכול לאפשר להן את זה.

עליזה לביא: אז אם הצעת החוק הפרטית שלי – יו"ר הקואליציה לא מוכן לאפשר אותה בגלל כל מה שקרה עכשיו, אין לי בעיה וזה לא עניין של קרדיטים.

עליזה לביא: עמלנו על החוק הזה שלוש שנים.

עליזה לביא: התחלנו אותו בגלל הבקשה של הרב של רוסיה, שבא וביקש את הסיוע שלנו, ואותו אנחנו מעבירים היום.

עליזה לביא: אז תודה רבה.

עליזה לביא: יהיה לנו הרבה מה לשנות ולתקן בחקיקה.

עליזה לביא: כל חיי אני פועלת למען נשים ולמען גברים ולמען יהודים ויהודיות.

עליזה לביא: בטח לא ביקשתי להכשיל בפעם הזאת.

עליזה לביא: אנחנו נתקן את הסעיף שהוסף להצעה הממשלתית לגבי כל העניין של נישואים אזרחיים.

עליזה לביא: זאת לא הייתה כוונתנו.

עליזה לביא: אנחנו מבקשים בהצעה הזאת – וגם אדוני השר מסכים – לבוא ולראות איך אנחנו כאן, בעזרת מערכת בתי הדין, מחלצים את העגונות ואת מסורבות הגט של העם היהודי כולו.

עליזה לביא: זה חלק מדור גאולה ותודה לאל שיש לנו מדינה יהודית.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה, קודם כול על הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון מס' 4) (סמכות בין-לאומית בתביעה לגירושין), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להצביע.

קריאה: – – –

חמד עמאר: הממשלתית.

חמד עמאר: קודם כול הממשלתית.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים על הממשלתית.

חמד עמאר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – 25 נמנעים – 2 ההצעה להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט את הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון מס' 4) (סמכות בין-לאומית בתביעה לגירושין), התשע"ח–2018, נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 39, נגד – 25, שניים נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה הראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה המוצמדת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 40 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון מס' 4) (סמכות בין-לאומית בתביעה לגירושין), התשע"ח–2018, לא נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 24, נגד – 40, נמנע אחד.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה, והיא יורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה, חצי דקה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לענות לחברת הכנסת עליזה לביא.

דוד אמסלם: יש כאן בעצם שתי הצעות חוק כמעט זהות, או בעצם זהות.

דוד אמסלם: מה שאנחנו הצענו לכם זה שאתם תתמכו בנו ואנחנו נתמוך בהם, אבל אתם לא הסכמתם.

דוד אמסלם: תראו את החוצפה שלכם.

דוד אמסלם: אחרי זה את עוד עולה לפודיום ומלינה עלינו?

דוד אמסלם: הרי מה הסכמתי?

דוד אמסלם: אתם רציתם שאנחנו נצביע עבור ההצעה שלה ואתם לא תצביעו עבור אותה הצעה שלנו.

דוד אמסלם: תראו לאן הגעתם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 122), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 19) (שינוי חזקת הגיל הרך), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: לוח התיקונים להצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, התשע"ח–2018.

נאזם בדר: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין ומסעוד גנאים בנושא: אי-יישום החלטות ממשלה בהיקף של 1.6 מיליארד שקלים.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, מכלוף מיקי זוהר, בבקשה.

): חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 33) (חלקה תלת-ממדית), התשע"ח–2018 (מ/1200), לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק מ/1026); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 13), התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק השר גלעד ארדן בשם שרת המשפטים.

חמד עמאר: השר גלעד ארדן, מי מציג את הצעת החוק בשם שרת המשפטים?

חמד עמאר: אדוני יושב-ראש הקואליציה, בבקשה, מי מציג את הצעת החוק?

חמד עמאר: בבקשה, גברתי השרה סופה לנדבר, שרת הקליטה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק הגנת הפרטיות של שנת 2018 מבקשת לשפר את יכולות הפיקוח והאכיפה להבטחת קיום הוראות החוק הנוגעות לפרטיות במאגרי המידע ולהתאימן לעידן הדיגיטלי.

סופה לנדבר: הזכות לפרטיות היא זכות חוקתית מוגנת על פי סעיף 7 לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

סופה לנדבר: התיקון המוצע בחוק נועד להקנות ליחידת רשם מאגרי המידע, המופקדת על שמירה על פרטיות במאגרי המידע ועל קיום הוראות החוק הנוגעות למאגרי מידע, כלי פיקוח וסמכויות אכיפה עדכניים שיאפשרו התמודדות עם הסיכונים המאיימים על הפרטיות כיום, בהתחשב במעמדה של הזכות לפרטיות כזכות יסוד במשפט הישראלי ובשים לב לשינויים הטכנולוגיים באופן איסוף המידע ושימושו.

סופה לנדבר: כמו כן, בהצעת חוק זו מוצע לקבוע מנגנון אכיפה מינהלי, שיהווה מנגנון חלופי לאכיפה במסגרת ההליך הפלילי ויאפשר שיקול דעת שאיננו קיים בהליך הפלילי ביחס להפרה של הוראות החוק, בהתאם לחומרתן.

סופה לנדבר: לצד זה מוצע לערוך שינויים ועדכונים בחלק העונשין של החוק.

סופה לנדבר: לאור האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים ואני סוגר את רשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברת הכנסת מירב בן ארי – איננה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה, עד שלוש דקות.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני בהחלט אצביע בעד החוק הזה, אבל כשנכנסתי טיפה לפרטים קצת עלתה אי-בהירות מסוימת.

עמר בר-לב: מי מגיש את החוק הזה?

עמר בר-לב: יש אי-בהירות, אני רוצה לשאול.

עמר בר-לב: דודי.

חמד עמאר: זה חוק ממשלתי.

עמר בר-לב: ממשלתי.

עמר בר-לב: אוקיי.

עמר בר-לב: דודי, אז אני אגיד לך, בעיקרון, כמובן, אני אצביע בעד החוק הזה, רק יש בעיה.

עמר בר-לב: כי כשהסתכלתי מה ההגדרה של מאגר מידע ומה ההגדרה של מידע רגיש, אז בעצם הבנתי שבעצם כל רשימת עובדים בכל חברה שבה יש רשימת משכורות, שבה מצוין אם הבן אדם, הגבר או האישה, נשוי או לא נשוי ומה המקצוע שלו – על פי הגדרות המידע זה מידע רגיש.

עמר בר-לב: ולכן, לפי זה הם מחויבים לקיים את הוראת החוק, שזה בסדר, כמובן, אבל לא ייתכן להפיל ביורוקרטיה כזאת גדולה של דיווחים וטפסים ומילויים ובקרות על כל חברה, וזו רק דוגמה.

עמר בר-לב: ייתכן שגם אם אני, בתור חבר כנסת, יש לי רשימה של פעילי מפלגה שנתנו לי את המידע שלהם מרצונם, אבל ברשימה כתוב היכן הם גרים ומה המקצוע שלהם.

עמר בר-לב: על פי ההגדרות זה כנראה גם מאגר מידע וגם מידע רגיש.

עמר בר-לב: ולכן, אני חושב שבמעבר בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ושלישית יהיה צריך להיכנס ולשים דגש באמת על החוק הזה, את מי הוא מחייב, האם הוא מחייב כל חברה.

עמר בר-לב: ייתכן שלגבי חברת טבע, שיש שם אלפי עובדים, התשובה היא כן, אבל חברת סטרט-אפ עם ארבעה עובדים, ייתכן שלא.

עמר בר-לב: ולכן, אני אבקש מחברי הכנסת, וגם אני, בוועדה בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ושלישית, לשים איזשהן מגבלות; שזה באמת לא יהפוך לחוק שלא ניתן לאכוף אותו ולכן הוא חסר טעם.

עמר בר-לב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', עד שלוש דקות, אדוני.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': חברים וחברות, בשעה זו מתקיים בוושינגטון באיפא"ק כנס פוליטי מאורגן על ידי המשרד לעניינים אסטרטגיים והסברה, כנס במימון המשרד לעניינים אסטרטגיים.

עיסאווי פריג': הכנס, עתידים להשתתף בו – משתתפים בו השר בנט, שטייניץ, הנגבי, שקד וחברת הכנסת שרן השכל, לצד מנכ"ל מועצת יש"ע שילה אדלר ועודד רביבי ראש מועצת אפרת, ומי שבהזמנה לאירוע מתואר כראש דסק החוץ של מועצת יש"ע.

עיסאווי פריג': מועצת יש"ע, חברים, זה גוף פוליטי.

עיסאווי פריג': הגוף הפוליטי היום מתקיים במימון המשרד לעניינים אסטרטגיים באופן ישיר, והכותרת של הכנס, הכותרת אומרת:

עיסאווי פריג': המשרד לעניינים אסטרטגיים מזמין אתכם להיאבק בדה-לגיטימציה לישראל באמצעות חיבוק יהודה ושומרון.

עיסאווי פריג': אדוני, לא לשם כך הוקם המשרד לעניינים אסטרטגיים.

עיסאווי פריג': המשרד לעניינים אסטרטגיים לא קם כדי לתמוך בערכים ובסיפוח השטחים.

עיסאווי פריג': זה בניגוד מוחלט למטרתו של המשרד, והכנס מתקיים במימון מלא של המשרד והוא כנס פוליטי לכל דבר.

עיסאווי פריג': אני פניתי ליועץ המשפטי בסוגיה הזאת, זה דבר חמור שבחמורים.

עיסאווי פריג': חברים, אני כאזרח מדינת ישראל, ורבים כמוני, לא מאמינים שהשטחים הם חלק ממדינת ישראל, ולשם כך צריך לנהוג בהתאם.

עיסאווי פריג': זה כנס פוליטי, אסור שיתקיים במימון – הכסף.

עיסאווי פריג': אני רוצה להדגיש, יש הבדל גדול בין מדינת ישראל לבין שטחים כבושים.

עיסאווי פריג': אתם בכוח רוצים – כל מי שמתייחס לכיבוש ולשליטה בעם אחר הוא עוכר ישראל.

עיסאווי פריג': המדיניות הזו לא יכולה להימשך מכספי ציבור.

עיסאווי פריג': לשם כך אני פונה שוב ליועץ המשפטי, שהמימון של הכנס הזה צריך להיות מגורמים כמו מועצת יש"ע ולא מכספי משלם המיסים.

עיסאווי פריג': תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: טלב אבו עראר – איננו נוכח; נורית קורן – איננה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – איננו נוכח; חבר הכנסת סאלח סעד – איננו; רחל עזריה – איננה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מוסי רז, עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להמשיך את דבריו של חברי חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

מוסי רז: בעצם, במה אנחנו חוזים כאן?

מוסי רז: אנחנו כאן יושבים במליאה הזו, ועולים פה כמעט כל שבוע חברי כנסת מהימין, מהמרכז, ואומרים: למה בחוץ-לארץ?

מוסי רז: טוב, שוברים שתיקה אומרים את מה שהם אומרים, אבל למה בחוץ-לארץ?

מוסי רז: ופתאום מתברר שלבזבז כספי ציבור כדי שמשרד ממשלתי יתמוך בהתנחלויות – שהן לא מוסריות, שהן הפרה של החוק הבין-לאומי, שהן שוד קרקעות ושהן פוגעות בביטחון המדינה – זה פתאום מותר בחוץ-לארץ.

מוסי רז: לדבר לאזרח פשוט בחוץ-לארץ זה אסור, אבל שהמדינה שולחת משרד ממשלתי להזיה הזאת בחוץ-לארץ – זה מותר.

מוסי רז: אז אני כבר לא מבין שום דבר.

מוסי רז: מותר בחוץ-לארץ או אסור בחוץ-לארץ?

מוסי רז: איך קורה דבר כזה שההתנחלויות, שכל כך הרבה אזרחים ישראלים ופלסטינים שילמו בחייהם בגלל ההזיה המשיחית הזאת, פתאום הפכו לנכס אסטרטגי שעליו עושים כנס בחוץ-לארץ?

מוסי רז: במקום שיתעסקו בשאלה איך מפסיקים את הפרת החוק הזאת, איך מפסיקים את הפגיעה הזו, היריקה הזו בפרצופם של הפלסטינים והישראלים, ויקיימו את הדיון הזה פה בארץ – איך עוצרים אותן – עושים את ההזיה הזו בחוץ-לארץ על חשבון כספי ציבור, כאילו שההתנחלויות לא עלו לנו מספיק עד היום בדמים, תרתי משמע.

מוסי רז: איך קורה דבר כזה?

מוסי רז: אבל כשאזרח ישראלי יוצא ואומר משהו בחוץ-לארץ, ישר אומרים לו: היי, אני מסכים איתך, אבל למה בחוץ-לארץ?

מוסי רז: צביעות כזאת אני לא ראיתי בחיים שלי.

מוסי רז: בפעם הבאה שיעלו פה להגיד את הדבר הזה, "למה בחוץ לארץ", יהיה צורך להזכיר להם את הדבר הזה.

מוסי רז: הרי זה לא הולך ברגל.

מוסי רז: מה זה בכלל הוועידה הזו, איפא"ק, שנסעו אליה כל כך הרבה חברי כנסת?

מוסי רז: זה בסדר, אני בעד זה, אני בעד זה – גם ממפלגתי נסעה חברה, זה בסדר גמור.

מוסי רז: מה זה הדבר הזה, אם לא קיום הדיון בחוץ-לארץ?

מוסי רז: וטוב שהוא מתקיים בחוץ-לארץ, כי גם ההתנחלויות הן בחוץ-לארץ, הן בשטח כבוש, מחוץ לשטחה של מדינת ישראל.

מוסי רז: ההתנחלויות אינן עניין ישראלי פנימי בלבד, הן עניין בינינו לבין הפלסטינים ולבין העולם כולו, משום שהן מתרחשות בשטח כבוש שאיננו שטחנו, ומעתה שיפסיקו להגיד לנו לא לדבר על הכיבוש בחוץ-לארץ כי הכיבוש הוא בחוץ-לארץ.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מיקי לוי; חברת הכנסת איילת נחמיאס; חבר הכנסת איל בן ראובן; חבר הכנסת מנחם מוזס; חבר הכנסת יואל חסון; חבר הכנסת דב חנין; חבר הכנסת יהודה גליק; חבר הכנסת סעיד אלחרומי; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; חבר הכנסת אייכלר; חבר הכנסת חיים ילין; חבר הכנסת יוסי יונה; חברת הכנסת יעל כהן-פארן; חברת הכנסת עליזה לביא; חברת הכנסת יעל גרמן; חבר הכנסת נחמן שי; חברת הכנסת רויטל סויד; חבר הכנסת מאיר כהן; חברת הכנסת מיכל בירן; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; השרה גילה גמליאל; חבר הכנסת איתן ברושי – לא.

עיסאווי פריג': אם כך, מי מסכם את הדיון?

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': השרה גילה גמליאל מסכמת את הדיון.

עיסאווי פריג': השרה גמליאל.

קריאה: אינה נוכחת.

עיסאווי פריג': אם כך, אין מי שיסכם את הדיון?

עיסאווי פריג': סופה.

סופה לנדבר: – – –

עיסאווי פריג': חברים, אני רוצה תשובה.

קריאות: – – –

קריאה: לא, היא אמרה שהיא מבקשת להצביע.

עיסאווי פריג': להצביע?

עיסאווי פריג': טוב.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 13), התשע"ח–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עיסאווי פריג': בעד – 38, אין מתנגדים.

עיסאווי פריג': הצעת החוק עוברת בקריאה ראשונה, ועוברת לקראת הקריאה השנייה והשלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עיסאווי פריג': [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/764); נספחות.

עיסאווי פריג': ]

עיסאווי פריג': עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק קיזוז כספים לרשות הפלסטינית בשל תמיכתה בטרור, התשע"ח–2018, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת אלעזר שטרן וקבוצת חברי הכנסת.

עיסאווי פריג': יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אלעזר שטרן.

עיסאווי פריג': כן, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אני בעד, לא נלחץ.

עיסאווי פריג': בעד, לא נלחץ.

עיסאווי פריג': אם כך, להצעת החוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 13), התשע"ח–2018, מוסיפים את הצבעתו של חבר הכנסת חיים ילין, שהצביע בעד.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

עיסאווי פריג': יש לך עשר דקות.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב בראש, גברתי השרה, עמיתיי חברי הכנסת, הצעה זאת, כפי שאמר היושב-ראש, של אלעזר שטרן וקבוצת חברי הכנסת – קבוצת חברי הכנסת כאן זה דבר מאוד משמעותי.

אלעזר שטרן: אני כבר אומר כאן:

אלעזר שטרן: לחוק הזה אין קואליציה ואין אופוזיציה.

אלעזר שטרן: בחוק הזה מההתחלה תמכו אנשי הביטחון שבבית הזה: יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ראש השב"כ לשעבר חבר הכנסת אבי דיכטר, ויעקב פרי, שהיה כאן; שני האלופים שכאן, איל בן ראובן ואני; ניצב במשטרה, מיקי לוי; מפקד סיירת מטכ"ל, עמר בר-לב – מכל סיעות הקואליציה.

אלעזר שטרן: חברתי ענת ברקו העירה לי בתהליך, ובצדק, שהיינו צריכים לצרף גם אישה, ואני כבר אמרתי – ובמיוחד ביום הזה נכון להגיד את זה – שהיא צדקה.

איציק שמולי: אתה יכול לציין גם את הסמלים.

אלעזר שטרן: אני אמשיך.

אלעזר שטרן: יש גם סמלים.

אלעזר שטרן: אתם יודעים שבבית הזה אין דרגות.

אלעזר שטרן: 12,000 שקל בחודש זה הסכום שמוראד עדאיס בן ה-15 מהכפר בית עמרה שבהר חברון מקבל על בסיס חודשי.

אלעזר שטרן: אם תשאלו את עצמכם למה, מאיפה נער מקבל כסף, כמות כזאת, זה בגלל שבינואר 2016 טיפס לכיוון הכפר עתניאל ורצח באכזריות את דפנה מאיר בפתח ביתה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אם הוא היה רק פוצע את דפנה, זיכרונה לברכה, הוא היה מקבל רק 4,000 שקלים.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, ככל שמעשה הטרור שעשית חמור יותר, אתה מקבל יותר כסף.

אלעזר שטרן: 4.3 מיליון שקל – זה הסכום במצטבר שצפוי לקבל עומר אל-עבד, המחבל הפלסטיני שרצח בדקירות סכין את בני משפחת סלומון ביישוב חלמיש, ככספים מהרשות הפלסטינית.

אלעזר שטרן: סכומים אלה בסך הכול עוברים את המיליארד שקל, כ-1.2 מיליארד שקל.

אלעזר שטרן: הכסף הזה, מה שהוא עושה מעבר לתמיכה בטרור, הוא פשוט מעודד טרור.

אלעזר שטרן: אני חושב שבאחד הדיונים הגדיר את זה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון אבי דיכטר כאילו אנחנו מממנים להם את הרובים שיהרגו אותנו.

אלעזר שטרן: אין ספק שאנחנו ערים להסתה שמתקיימת ברשות הפלסטינית.

אלעזר שטרן: אין ספק שזה שבתוך מערכת החינוך יודעים שבסוף, מי שיבצע, גם יקבל כסף, והמשפחה שלו תקבל הרבה מעל המשכורת הממוצעת ברשות, יש בכך תמריץ לעיסוק בטרור.

אלעזר שטרן: גם אנחנו, שמאמינים ורוצים שיהיה פה פעם שלום, יודעים שעידוד הטרור – התמיכה בטרור רק דוחה את השלום ויוצרת יותר מתנגדים בשני הצדדים בשני העמים משני צידי הגבול.

אלעזר שטרן: גם פלסטינים העידו בחקירותיהם כי הם המשיכו לעסוק בפעולת טרור כדי להיכנס שוב לכלא, ואם אתם רוצים, להשלים את מכסת המינימום, כדי שיקבלו יותר כסף.

אלעזר שטרן: היה פיגוע טרור שבו נרצח מלאכי רוזנפלד ב-2015 בבנימין.

אלעזר שטרן: המוח שהפעיל את החוליה, מי שהכווין אותה ומימן אותה, זה אחמד נג'אר, פעיל חמאס, שנכלא ב-2003 בישראל בגין מעורבות בפעולות ירי, שוחרר בעסקת שליט – דרך אגב, שהתנגדתי לה – וכל אותה העת קיבל נג'אר כספים אשר שימשו אותו לאחר מכן לפשעים מתועבים לתכנון ולעידוד פעילות טרור.

אלעזר שטרן: כמו שאמרתי קודם, בעיניי החוק הזה נועד לא רק לקדם את ביטחונם של אזרחי ישראל, תושבי מדינת ישראל, תיירים בישראל, אלא הוא גם נועד לקדם את השלום, כי אם יימשכו פעולת ההסתה והתמריץ לטרור, יידחה השלום, ואנחנו עם שמתפללים לשלום ומאמינים שיום יבוא ויהיה פה שלום.

אלעזר שטרן: לכל מי שמתנגד לכספים אני רוצה להגיד רק דבר אחד: כספים נוכל להחזיר פעם, אם מישהו יחייב אותנו.

אלעזר שטרן: חיי אדם שהטרור גבה – אותם יהיה בלתי ניתן להחזיר, ולכן החשיבות הגדולה.

אלעזר שטרן: נכון, יש מי שיגיד שיש כאן אתגר משפטי, מכיוון שלפי הסכמי פריז זה כסף שאנחנו אוספים עבור הרשות.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה לומר – אם לצטט את הסכמי פריז, ששם נאמר ששני הצדדים ינקטו את כל האמצעים הנחוצים כדי למנוע מעשי טרור, פשע ועוינות נגד כל אחד מהם, נגד אנשים המצויים בסמכות הצד האחר ונגד רכושם, וינקטו אמצעים משפטיים נגד עבריינים – כל זמן שהרשות לוקחת את הכסף הזה שאנחנו אוספים עבורם ומשתמשת בו כדי לסבסד טרור, הם לא עומדים בסעיף הזה.

אלעזר שטרן: ולכן, בדקנו את זה גם מבחינת החוק הבין-לאומי ואנחנו יודעים להגן על העמדה הזאת.

אלעזר שטרן: בארצות הברית מתקיים תהליך של חוק כזה שנקרא Taylor Force, מוביל את זה הסנטור לינדזי גראהם.

אלעזר שטרן: נפגשתי איתו, דיברתי איתו.

אלעזר שטרן: אני חושב שהם מתקשים להבין איך אנחנו עוד לא עשינו את זה, כשהם שם עושים את זה על שם נפגע טרור אחד שנרצח כאן בפעולת טרור ביפו.

אלעזר שטרן: אנחנו כאן, שכל הזמן סובלים מטרור, עוד לא השכלנו להעביר את החוק הזה.

אלעזר שטרן: אני גם יודע שאזרחי ישראל, רובם המוחלט, פשוט לא מבינים איך אנחנו ממשיכים להעביר את הכספים האלה כשברור לנו שכמעט 8% מתקציב הרשות הפלסטינית מועבר לאותו סוג של עידוד טרור.

אלעזר שטרן: דרך אגב, זה יותר מתקציב הרווחה של הרשות.

אלעזר שטרן: אני אומר עוד פעם, אנחנו רוצים להעביר את הכסף הזה לרשות, אבל אנחנו הרבה הרבה הרבה יותר רוצים שהרשות לא תשתמש בכספים האלה לעודד פעילות טרור.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, מודה שנהייתי יותר מודע למה שקורה בארצות הברית דרך מר סנדר גרבר, שהעיר את תשומת ליבי לעניין הזה, ואז ניגשתי כאן במליאה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון וכך גלגלנו את זה.

אלעזר שטרן: לאורך הדרך ליווה אותי במיוחד שי מימון, שהיה באותו פיגוע שהזכרתי, שבו נהרג חברו רוזנפלד והוא נפצע.

אלעזר שטרן: הוא ליווה אותנו לאורך התהליך כולו.

אלעזר שטרן: אני קורא לכל חברי סיעות הבית הזה להתאחד מאחורי החוק הזה, לתמוך בו.

אלעזר שטרן: אנחנו ממתינים ליוזמה של משרד הביטחון, של שר הביטחון, שכבר הגיש את טיוטת הצעת החוק הממשלתית, ואני מקווה שנעביר את החוק הזה מהר מאוד גם בקריאה שנייה ושלישית.

אלעזר שטרן: על ידי זה אנחנו נצמצם את הטרור, ואני מאמין שגם נקדם את השלום.

אלעזר שטרן: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת מציג החוק אלעזר שטרן.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, עוברים לרשימת הדוברים.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב, ואם הוא לא נמצא, אחריו חברת הכנסת נורית קורן – לא נמצאת, אז חבר הכנסת איציק שמולי.

עיסאווי פריג': בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן, זה מסוג הצעות החוק שאתה שואל את עצמך: איך זה לא היה עד עכשיו?

אמיר אוחנה: איך האבסורד הזה המשיך להתקיים, שמדינת ישראל מעבירה כספים לרשות, שעושה גלוריפיקציה ומשלמת ומממנת ודואגת למשפחות של מחבלים?

אמיר אוחנה: אז שאפו, קודם כול, על הצעת החוק, אנחנו כמובן נצביע בעדו.

אמיר אוחנה: החוק הזה הוא חלק מהמאבק שלנו בטרור, והמישור הכלכלי גם הוא מישור שראוי להיאבק בו בטרור.

אמיר אוחנה: אני השבוע מגיש, ואני מזמין אותך להצטרף, הצעת חוק נוספת דומה, שאומרת את הדבר הבא – אני מגיש אותה ממש היום: כספים שבית משפט ישראלי פסק לטובת משפחות של קורבנות טרור, ולצערנו יש כאלה לא מעט – אין להן היום לאן ללכת.

אמיר אוחנה: אין להן הוצאה לפועל, הן לא יכולות לגבות את הכספים האלה משום מקום.

אמיר אוחנה: ולכן אוצר המדינה יחויב לקזז מתוך אותם כספים שמעבירים לרשות הפלסטינית את פסקי הדין החלוטים הללו, כדי שאנחנו – בוודאי, כמו שאמרת, בצדק, לא נוכל להחזיר חיים, אבל לפצות במשהו, לעשות מעט מן הצדק עם משפחות של קורבנות של טרור, זה דבר מוצדק, זה דבר ראוי, זה דבר נכון.

אמיר אוחנה: וגם זה מסוג הדברים שאתה שואל את עצמך: איך זה לא היה עד עכשיו?

אמיר אוחנה: אז אני מזמין אתכם, את כולכם, חברי הכנסת, גם להצביע בעד הצעת החוק הזו וגם להצטרף להצעת החוק שלי.

אמיר אוחנה: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת אוחנה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת עמר בר-לב – איננו.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת – – –

עמר בר-לב: קודם כול הוא ישנו.

עיסאווי פריג': אה, סליחה – מוותר.

עמר בר-לב: ויתרתי כבר קודם.

עיסאווי פריג': הסתכלתי עליך בזווית עין חדה מדי.

יחיאל חיליק בר: מפקד סיירת מטכ"ל – אתה מתעלם ממנו?

עיסאווי פריג': כן, ישנו והוא מוותר; חברת הכנסת נורית קורן – איננה; חבר הכנסת איציק שמולי – איננו; חבר הכנסת סאלח סעד – מוותר.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: אני רשום, אדוני?

עיסאווי פריג': אתה רשום, אדוני.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת מוסי.

מוסי רז: שוכרן, סייד א-ראיס.

עיסאווי פריג': אהלן וסהלן.

מוסי רז: גברתי השרה, חברות וחברי הכנסת, אני חושב, הצעת חוק מדהימה לפנינו.

מוסי רז: היא בעצם אומרת כך: יש לנו הסכם א', לא בראש שלנו לעשות את ההסכם הזה, אנחנו נעשה משהו אחר.

מוסי רז: למה?

מוסי רז: תירוצים: 1, 2, 3, 4, 5.

אמיר אוחנה: אבל הם לא עומדים בהסכם.

מוסי רז: אז עכשיו אני רוצה – יש כאלה שאומרים שהם לא עומדים בהסכם.

מוסי רז: אז אני רוצה להזכיר כמה דברים שכתובים בהסכמי אוסלו – צרור, אני לא יכול בשלוש דקות הכול.

מוסי רז: בהסכם אוסלו לדוגמה כתוב – –

ענת ברקו: – – – עומדים בהסכם אוסלו, אה?

מוסי רז: – – שישראל תיסוג מכל שטחי הגדה המערבית למעט התנחלויות ובסיסי צבא.

מוסי רז: גמרנו לצחוק?

מוסי רז: חה, חה, חה.

מוסי רז: בהסכם אוסלו כתוב שישראל תפתח ארבעה מעברים בטוחים בין הגדה לבין עזה.

מוסי רז: בהסכם אוסלו כתוב שלא יבוצעו הפרות – –

אמיר אוחנה: אבל יש ראש ממשלה שאמר:

אמיר אוחנה: ייתנו – יקבלו; לא ייתנו – לא יקבלו.

אמיר אוחנה: מה עם החלק שלהם?

מוסי רז: – – שלא יבוצעו הפרות חד-צדדיות של המצב בשטח, זאת אומרת לא יבנו התנחלויות.

מוסי רז: אלה שעכשיו עושים להם כנס בחו"ל, שהם כאילו אסטרטגיים, אלה שגרמו לכל כך הרבה הרוגים בשני הצדדים – כאילו אסטרטגיים.

מוסי רז: בהסכם אוסלו כתוב, לדוגמה – כי שמעתי פה מה אומרים.

מוסי רז: אז חתם נתניהו – עכשיו אנחנו כבר לא מדברים על השמאלנים האלה ממפלגת העבודה – נתניהו חתם על פרוטוקול חברון.

מוסי רז: מה כתוב בפרוטוקול חברון?

מוסי רז: כתוב: ישראל תצא מכל שטח הגדה המערבית למעט התנחלויות ובסיסי צבא.

מוסי רז: ואמר נתניהו: ייתנו – יקבלו.

מוסי רז: מה ייתנו?

מוסי רז: הם היו צריכים להיאבק טיפה בטרור.

מוסי רז: ושאלו אותו: מי יקבע?

מוסי רז: הוא אמר: מזכירת המדינה האמריקנית מדליין אולברייט.

מוסי רז: והיא אמרה: הם נתנו.

מוסי רז: אבל הם לא קיבלו.

מוסי רז: בהסכם אוסלו ב', שנחתם בטאבה, היה כתוב שהאסירות הפלסטיניות ישוחררו באותו יום.

מוסי רז: הן לא שוחררו.

מוסי רז: עכשיו, מה תספרו, באותו יום מה בדיוק היה שגרם להפרת ההסכם הזו?

מוסי רז: הסכם אוסלו הופר כל הזמן.

אמיר אוחנה: תגיד, עם יד על הלב, לא מפריע לך שהרוצח של הדס פוגל מקבל משכורת?

מוסי רז: לא יודע, אני שומע פה איזה צעקה.

אמיר אוחנה: עם יד על הלב.

מוסי רז: הוא הופר כל הזמן על ידי כל הצדדים, בעיקר על ידי הצד שלנו, שהוא הצד היותר-חזק.

מוסי רז: אז עכשיו באים ואומרים: יש לנו הסכם, לא בראש שלנו לעשות אותו.

מוסי רז: כאילו שעד עכשיו ביצענו את ההסכם.

מוסי רז: תהיו רציניים.

מוסי רז: כשחתמנו על הסכם אוסלו היו 100,000 מתנחלים – היום יש 450,000.

מוסי רז: אנחנו כתבנו שלא ייעשו צעדים חד-צדדיים שישנו את המצב בשטח.

מוסי רז: בואו נהיה רציניים, אנחנו קיימנו את הסכמי אוסלו?

מוסי רז: יש לכם בדיחה יותר טובה לספר?

מוסי רז: לא קיימנו שום דבר בהסכמי אוסלו, אתם יודעים את זה טוב מאוד.

מוסי רז: ועכשיו באים ומעקמים עוד יותר את הדבר הזה.

מוסי רז: אז בסדר, יש לכם את הרוב, אתם יכולים לשנות כל הסכם בין-לאומי.

אמיר אוחנה: מוסי, עזוב רוב, לא מפריע לך – – –

מוסי רז: אתם יכולים להפר כל הסכם בין-לאומי.

מוסי רז: אתם יכולים לספר לנו אגדות, ורק תגידו: אל תגידו את זה בחוץ-לארץ, אבל אתם עכשיו עסוקים בלהגיד את זה בחוץ-לארץ.

מוסי רז: אז תמשיכו כך, להפר כל הסכם בין-לאומי שישראל חתומה עליו ועוד לבוא בטענות.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא; חברת הכנסת איילת נחמיאס – לא נמצאת.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת איל בן ראובן.

יוסי יונה: נמצא.

עיסאווי פריג': נמצא, והוא מוזמן לשאת את דבריו.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת מוזס, ואם הוא לא נמצא – חבר הכנסת יואל חסון.

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני מברך על החוק החשוב הזה, ואני מוכרח לומר שגם בעיניי הוא כבר היה צריך לעבור מזמן.

איל בן ראובן: זהו חוק שמתמודד עם סוגיה בלתי הגיונית בעליל, שבה רשות פלסטינית משלמת למשפחות של טרוריסטים.

איל בן ראובן: ואני אומר את זה כאחד שמאמין ופועל למען משא ומתן, דיבור והסדרה עתידית בינינו לבין הפלסטינים.

איל בן ראובן: התמיכה של הפלסטינים בטרור, של הרשות, היא פשע, היא תמיכה בהרג של חפים מפשע, היא תמיכה בהרג לשמו.

איל בן ראובן: והחלק הזה הוא חלק ממלחמה צודקת והכרחית בטרור.

איל בן ראובן: ולכן, חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני חושב שהחוק הזה שאתה מוביל, הובלת, הוא נכון וחשוב, ואנחנו כמובן נצביע בשבילו.

איל בן ראובן: אבל אני רוצה להעלות כאן נושא ביטחוני חשוב לא פחות, גם אם הוא לא צועק כרגע.

איל בן ראובן: וזהו איום האש, בדגש על הצפון, וההגנה על אזרחי המדינה בכלל והצפון בפרט.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, המצב הוא בלתי סביר.

איל בן ראובן: רבים רבים מתושבי הצפון, ואני לא נוקב כאן במספרים, יהודים וערבים, אינם ממוגנים כנגד האיום שנמצא אל מולנו.

איל בן ראובן: המספרים או הנתונים שמוצגים בדמותם של מקלטים ציבוריים – רבים מהם לא כשירים, וגם אלו שכשירים הם לא רלוונטיים למערכה העתידית ולאיום שעומד מולנו.

איל בן ראובן: נדרש ממ"ד לכל אזרח באפס עד 40 ק"מ מגבול הצפון, והמדינה חייבת להתגייס למאמץ הזה.

איל בן ראובן: 150 מיליון ש"ח בתקציב 2019, שנאמר שניתנו לטובת העניין הזה, וגם זה להבנתי עדיין לא ברור, זוהי טיפה בים שאיננה מספקת.

איל בן ראובן: ואני פונה מכאן לראש הממשלה, לשר האוצר, לשר הביטחון, לכל שרי הממשלה: אתם חייבים להניע תוכנית רב-שנתית למיגון העורף האזרחי ולטיפול דחוף ומיידי באזרחי הצפון.

איל בן ראובן: מדובר על סדרי גודל של חצי מיליארד שקל בשנה לחמש השנים הקרובות למיגון הצפון.

איל בן ראובן: זאת תוכנית קיימת, שחובתנו לממש אותה.

איל בן ראובן: ואני קורא מעל במה זו: בואו לא נחכה שהאיום הזה ייפול עלינו, כי אז הוא יצרח.

איל בן ראובן: חייבים לפעול עכשיו גם אם זה קשה.

איל בן ראובן: חייבים לראות את היציאה לדרך כבר בתקציב 2019, שאנחנו הולכים לאשר אותו בימים הקרובים.

איל בן ראובן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

עיסאווי פריג': אם כך, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

עיסאווי פריג': בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אנחנו כמובן תומכים בהצעת החוק הזו, אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר.

יואל חסון: אני רוצה להגיד משהו בצורה ברורה: אין בי שמחה לאיד על מה שעובר ראש הממשלה נתניהו בתקופה הזאת.

יואל חסון: ממש לא.

יואל חסון: אין בי גם שמחה לאיד כלפי מצביעיו, תומכיו, המחנה הפוליטי שלו, וגם לא כלפי חברי הכנסת של הליכוד.

יואל חסון: אבל אני יכול לומר לכם, חברים, ואני אומר לכם את זה באמת בהערכה ובכבוד: יש רגעים שבהם צריך להבין שיש מדינה, והמדינה היא מעל השיקול הפוליטי, היא מעל הנאמנות למנהיג, היא מעל אפילו הנאמנות למפלגה.

יואל חסון: יש רגע שאתם תצטרכו להתעשת ולהבין שאתם צריכים לעצור, שאתם תצטרכו לבוא לבנימין נתניהו ולהגיד לו, בצורה מכובדת אבל נחושה: עד כאן, אדוני ראש הממשלה.

יואל חסון: אתה לא יכול להמשיך לגרור את המדינה אל תוך התסבוכות המשפטיות שלך ולגרום למדינה שלמה לעבור טירוף מהסוג הזה ולמפלגה שלך לעבור טירוף מהסוג הזה.

יואל חסון: אנחנו בסופו של דבר אמורים לייצג את אינטרס הציבור.

יואל חסון: כן, זה אינטרס שונה מכיסא לכיסא; כן, אנחנו מבטאים עמדות שונות; אינטרס ציבורי שלי הוא לא בהכרח אינטרס ציבורי של הצד השני, אבל אני כן מאמין שרוב-רובם של חברי הבית הזה – יש להם הסכמה על הדמוקרטיה, יש להם הסכמה על חשיבות הקיום של העם הזה כעם אחד; יש להם אמונה וחשיבה שצריך לעבוד בצורה שלא הורסת אותנו מבפנים.

יואל חסון: ויש כאן ראש ממשלה עכשיו – שאמרתי ואני אומר שוב שאין בי שום שמחה לאיד כלפיו – יש פה ראש ממשלה שכרגע עסוק מדי בענייניו וגורר את המדינה למקומות לא טובים.

ענת ברקו: – – –

מכלוף מיקי זוהר: איפה?

מכלוף מיקי זוהר: בארצות הברית?

יואל חסון: לא טובים.

ענת ברקו: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – את השגרירות – – – לירושלים – – –

יואל חסון: ואתם צריכים להתעלות מעל עצמכם.

מכלוף מיקי זוהר: אולי טראמפ יבוא.

ענת ברקו: – – –

יואל חסון: עכשיו, אני אומר לך, חבר הכנסת מיקי זוהר – –

קריאות: – – –

יואל חסון: – – אני לא באתי לנאום של תוכחה.

קריאה: – – –

יואל חסון: זה לא נאום של תוכחה, אז תן לי לסיים אותו.

מכלוף מיקי זוהר: – – – תפרגן.

יואל חסון: זה לא נאום של תוכחה.

קריאה: – – –

ענת ברקו: אתה רוצה – – –

יואל חסון: זה נאום שפונה אל החלק האחורי בראש שלכם.

קארין אלהרר: מיקי – – –

יואל חסון: זה שאתם עדיין לא הפעלתם.

יואל חסון: החלק הזה, האחורי, של הראש שלכם יגיד לכם יום אחד: מה אנחנו עשינו?

יואל חסון: איך לא הבנו שאנחנו תומכים באופן עיוור במנהיג שסיים את דרכו וצריך ללכת הביתה – –

יואב קיש: אתה מדבר על גבאי?

יואל חסון: – – ולפנות את הזירה למנהיגות אחרת?

מכלוף מיקי זוהר: – – – לדבר על גבאי?

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: עד – – – לא יהיה גבאי.

יואל חסון: ואתם יום אחד תסתכלו – אני מסיים, אדוני – יום אחד אתם תסתכלו על עצמכם במראה ותראו – –

קריאה: – – –

יואל חסון: – – שברגע הנכון חשבתם על המנהיג שלכם ולא חשבתם על המדינה שלכם.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

עיסאווי פריג': אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין.

עיסאווי פריג': בבקשה.

יעל גרמן: – – –

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': זה, כשאני רואה את דב עולה, זה עושה לי טוב.

עיסאווי פריג': כי תמיד דב – יש לו דברי טעם.

עיסאווי פריג': מה לעשות.

יעל גרמן: – – –

קארין אלהרר: מה הטעם?

אלעזר שטרן: עיסאווי – – – ייעלבו.

עיסאווי פריג': לא.

קארין אלהרר: – – –

עיסאווי פריג': לכולם, כולם, זה בסדר.

עיסאווי פריג': כן, בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הסיבה לכך שאני מודאג מהצעת החוק הזו נמצאת קודם כול בכך שהמהלך הזה נמצא בדיוק בכיוון ההפוך למה שאנחנו צריכים ללכת ביחסינו עם העם הפלסטיני ועם הנהגתו של העם הפלסטיני.

דב חנין: אני רוצה לספר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, שלפני שבוע ימים יושב-ראש הרשות הפלסטינית הגיע למועצת הביטחון והעלה שם יוזמת שלום פלסטינית שכוללת שורה ארוכה של סעיפים.

דב חנין: בין היתר הוא הציע ועידה בין-לאומית, הציע מנגנון שמבוסס על יוזמת השלום הערבית.

דב חנין: הנושא הזה, עמיתיי חברי הכנסת, היה צריך להיות בראש סדר-היום של הכנסת.

דב חנין: הינה, יש מנהיג פלסטיני שלמרות כל הקשיים, כל הבעיות, למרות ההתנחלויות, למרות החוקים הבעייתיים שהכנסת מעבירה, חוזר ומגיע לזירה הבין-לאומית עם יוזמת שלום ומנסה לקדם פתרון לסכסוך הנורא, הישראלי-פלסטיני, למציאות של הכיבוש, למציאות של חוסר הביטחון, למציאות של המוות המיותר של אנשים, של בני אדם, של ילדים.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הדבר הזה כאן עובר בדממה מוחלטת.

דב חנין: אבל על מה רוצים לדבר איתנו?

דב חנין: רוצים לדבר איתנו על דרכים להעניש את הרשות הפלסטינית ולקחת ממנה כסף, שלפי הסכמי אוסלו שייך לה.

דב חנין: הכסף הזה הוא הרי כסף של מיסים של עובדים פלסטינים.

דב חנין: הוא לא איזושהי טובה שמדינת ישראל עושה ותורמת כספים מרצונה הטוב לרשות הפלסטינית.

דב חנין: אבל אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני נמצא כאן כדי לחזור דווקא לנושא שאתה העלית, בדברים שאתה אמרת קודם, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רואה את הסוגיה שאתה העלית כסוגיה חמורה.

דב חנין: אני חושב שהעובדה שתקציבים של ממשלת ישראל – ואם כבר אנחנו מדברים על כסף ופוליטיקה, זה נושא שצריך לדבר עליו – תקציבים של ממשלת ישראל, כפי שאתה מספר לנו, מגיעים לגוף פוליטי אידיאולוגי שמקורב לאגף הימני של הממשלה, ובעצם כספי המיסים של כולנו מקדמים את הפרויקטים ואת הגוף הזה שנקרא בשם מועצת יש"ע, גוף אידיאולוגי ופוליטי של מתנחלים.

דב חנין: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שטוב עשית שפנית בסוגיה הזו ליועץ המשפטי לממשלה.

דב חנין: אני חושב שאסור לעבור על הדברים האלה לסדר-היום.

דב חנין: אנחנו צריכים להבטיח שכסף של המדינה לא יממן מימון פוליטי פסול – גופים שקרובים לצלחת של שרי הימין בממשלה.

דב חנין: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת דב חנין.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יהודה גליק; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – מוותר; חבר הכנסת מלכיאלי – לא נמצא; חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חיים ילין.

עיסאווי פריג': בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה כמה דברים לשים על דיוקם.

חיים ילין: אני רוצה להזכיר למוסי רז – ורק בשביל מה ששמעתי ממנו אני קמתי – אכן, עמדנו בהסכם.

מוסי רז: איזה?

חיים ילין: מעבר קרני, מעבר סופה.

מוסי רז: אתה מאמין בזה, חיים?

חיים ילין: מעבר קרני, מעבר סופה, מעבר כרם שלום, מעבר אגרגטים, מעבר בעלי חיים; שדה התעופה דהנייה ברצועת עזה; נמל שהתחיל להיבנות.

חיים ילין: אני לא בחרתי בטרור, מוסי.

חיים ילין: אני ממש לא בחרתי בזה.

חיים ילין: אני להפך – אני חושב שהיינו יכולים לשגשג שם, בין עזה לבין עוטף עזה, אבל הם בחרו בירי.

חיים ילין: הם בחרו במנהרות, הם בחרו בחושך.

חיים ילין: האמן לי, אני נלחם להביא תעשייה לרצועת עזה ולהביא מיליון דברים לרצועת עזה, יותר מכל עזתי ויותר מכל מי שיושב פה, ועדיין הם יורים טילים, ועדיין הם פוגעים בנו.

חיים ילין: וזה קשה.

חיים ילין: זה לא יעזור כלום לאף אחד.

חיים ילין: בא אלעזר עם חוק שהוא הגיוני: למה מי שפוגע בנו גם צריך לקבל רנטה על זה?

חיים ילין: ואז, החוק בא וטוען שכל עוד שהוא מקבל כסף עבור פיגוע, הכסף הזה צריך להתקזז מול המיסוי של הרשות הפלסטינית.

חיים ילין: עכשיו, זה סיפור: זה סיפור של חוקים; זה סיפור בין-לאומי וזה הרבה מאוד דברים, אבל לכן – איפה דיכטר?

חיים ילין: דיכטר, אני רוצה לברך אותך שקידמת את ההצעה לקריאה ראשונה.

חיים ילין: נחכה לממשלתית של שר הביטחון.

חיים ילין: אני חושב שביחד צריך לנצח את המלחמה הזאת.

חיים ילין: בסופו של דבר, כולם צריכים לדעת פה: אני, שגר על גבול עזה, רוצה לחיות בשלום עם השכנים שלי.

חיים ילין: אני לא רוצה לקבל טילים.

חיים ילין: אני משוכנע שכל מי שנמצא באיו"ש רוצה לחיות בשלום עם הפלסטינים שנמצאים לידו.

חיים ילין: לא שיתקפו אותם עם סכינים ולא שידרסו אותם במכוניות.

חיים ילין: אפשר אחרת.

חיים ילין: אפשר אחרת לגמרי – אבל על ידי זה שאנחנו מסיתים, ועל ידי זה שאנחנו במו ידינו לפעמים נותנים את האפשרות לבערה באיו"ש וברצועת עזה, אנחנו לא משתפים פעולה עם אף אחד, אנחנו פוגעים כולנו בעצמנו.

חיים ילין: ואני אומר לכם את זה מכל הלב: בסוף, בסוף, בסוף – אין לי מושג כמה סבבים וכמה דם יישפך – אבל אני מקווה שבסופו של דבר יגיע באמת שלום ונוכל לחיות עם שכנינו בשלום ובכיף.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יוסי יונה.

עיסאווי פריג': אחריו – חברת הכנסת יעל פארן.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לספר לכם סיפור: לפני כמה ימים נשלחה הנחיה למנהלי בתי ספר תיכוניים – ואני אשמח מאוד כשאני מספר את הסיפור ששולי תקשיב לי.

יוסי יונה: שולי, חברתי, תקשיבי לי כי אני מציין אותך – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עיסאווי פריג': אולי בואו נקשיב, הולך להיות סיפור מעניין.

חיים ילין: שולי, תקשיבי.

שולי מועלם-רפאלי: אני מקשיבה.

יוסי יונה: לא, אני מציין אותה בכוונה, אני אגיד מדוע: אני לא מפקפק ברגש החברתי שלה ובמחויבות החברתית שלה.

יוסי יונה: לכן, היא מבחינתי בת-שיח; לכן אני אומר שאני רוצה שהיא תקשיב לי כי זה קשור גם למשרד החינוך.

יוסי יונה: מגיעה הנחיה למנהלי בתי ספר התיכוניים, שעליהם לדווח, דרך אגב – או נתחיל זאת אחרת:

יוסי יונה: כמה שעות צריך בבית ספר רגיל כדי להבטיח שילד יקבל חמש יחידות בגרות, תעודת בגרות עם חמש יחידות?

יוסי יונה: 37 שעות.

שולי מועלם-רפאלי: וחצי.

יוסי יונה: וחצי.

יוסי יונה: תודה.

יוסי יונה: אתם מבינים למה עכשיו אנחנו משתפים פעולה, שולי ואני?

יוסי יונה: וחצי.

יוסי יונה: עכשיו, ראו בהנחיה האומרת למנהלים ולמנהלות שהם יכולים לדווח, מבחינתו של משרד החינוך על 30 שעות בלבד.

יוסי יונה: שבע שעות, הם קוראים לזה שבע שעות רוחביות, זה יהיה עניין של שיקול הדעת של בית הספר.

יוסי יונה: זאת אומרת, היום מערכת החינוך מחויבת – או סליחה, בתי הספר מחויבים – רק ל-30 שעות הללו; מה יהיה עם שעות הרוחב?

יוסי יונה: אני אומר לכם באחריות: זו דרך כדי להעביר כסף לבעלויות.

יוסי יונה: זה כסף כדי להעביר לבעלויות של בתי הספר התיכוניים, שרובם שייכים לממלכתי-דתי – שזה, אני אומר לך, שולי, דבר נורא ואיום שקורה לנו מתחת לעיניים.

יוסי יונה: משרד החינוך החליט על איזושהי החלטה, מין רפורמה כזאת.

יוסי יונה: אין דיון ציבורי.

יוסי יונה: הפעם לא קוראים – לא מזמנים מסיבת עיתונאים, לא מכריזים בקולי קולות על השינוי הדרמטי הזה.

יוסי יונה: עכשיו בית הספר יכול להשתמש ב-30 שעות – יש לו שעות רוחב שעליהן הוא לא חייב לדווח.

יוסי יונה: למה זה גורם, מה זה עושה בסופו של דבר?

יוסי יונה: אנחנו מכירים את תוכניות התל"ן הנפלאות.

יוסי יונה: ילדים או הורים לילדים שרוצים שילדיהם יקבלו תעודות בגרות איכותיות, שיאפשרו להם כניסה לאוניברסיטה, יצטרכו להביא כסף מהבית – כמו שזה קורה עכשיו – ובשעות הללו לממן את הלימודים בתיכון כדי שהילד יגיע לתעודת בגרות שמאפשרת לו כניסה לאוניברסיטה – –

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, אפשר אחר כך להגיב?

יוסי יונה: – – בעוד אלה שאין להם כסף, הם, לא תהיה להם תעודת בגרות שכזאת.

יוסי יונה: דבר נורא ואיום.

יוסי יונה: לכן, אנחנו פנינו – שולי – פנינו לשר החינוך, באמת – – –

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, אפשר להגיב על זה אחר כך?

יוסי יונה: אפשר להגיב גם עכשיו, הוא ייתן לי עוד חצי דקה?

יוסי יונה: בבקשה.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: אה, אחר כך, בסדר?

יוסי יונה: אז עכשיו – – –

שולי מועלם-רפאלי: כשהיושב-ראש יגיד לי שאני יכולה.

יוסי יונה: תודה לחברתי שולי מועלם, ובאמת, אני מעריך את יושרך ואת פעילותך בתחומים החברתיים.

יוסי יונה: אני מעריך את הפעילות שלך שם, ולא מסכים איתך בתחומים אחרים.

יוסי יונה: את חברת ועדת החינוך, אנחנו פנינו עכשיו במכתב לשר החינוך, לומר לו: אדוני, אם אתה לא מבטל את ההנחיה הזאת, אנחנו פונים לבג"ץ, כי הולכת להיות פה פגיעה אנושה בעיקרון של שוויון הזדמנויות בחינוך.

יוסי יונה: עצרו את הדבר הזה.

יוסי יונה: ואני מצפה גם שחברתי שולי מועלם, בדרכים שלה – כי אני מתאר לעצמי שהיא לא יכולה לפנות לבג"ץ נגד שר החינוך מסיעתה היא – כדי לברר את העניין הזה עד תום – –

שולי מועלם-רפאלי: אני גם לא רוצה – – –

יוסי יונה: – – ולשתף איתי פעולה כדי לעצור את הדבר הזה, משום שהוא מהווה פגיעה אנושה – אני רואה שמנסים להפסיק אותי גם מהצד השני של המתרס – הוא מהווה פגיעה אנושה בעיקרון של שוויון הזדמנויות.

יוסי יונה: אז אני מבקש מכל באי הבית, כל באות הבית, לשתף פעולה איתנו כדי למנוע את הגזרה הנוראית הזאת במערכת החינוך.

יוסי יונה: תודה אדוני היושב-ראש, וחיים, תודה שלא הצקת לי בעניין.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, אפשר דקה מהצד?

עיסאווי פריג': לקראת הסוף, לא עכשיו.

שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל תשובה לחבר הכנסת יונה.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף, מי יזכור את זה?

עיסאווי פריג': הוא יזכור, הוא יזכור.

עיסאווי פריג': בבקשה, חברת הכנסת יעל.

עיסאווי פריג': אחריה – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': יאללה, חביבי, זה נשמע חביבי.

שולי מועלם-רפאלי: כל דוברי הערבית התחילו לצחוק.

עיסאווי פריג': אז אני אומר לך: (אומר בערבית: אל תדאגי, חביבתי.

עיסאווי פריג': ) בבקשה, חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לדבר על חוק שירד היום מסדר-היום, אבל אולי הוא כנראה יחזור ביום רביעי – אני מקווה שלא.

יעל כהן-פארן: הוא על סדר-היום ביום רביעי.

יעל כהן-פארן: אני מקווה שכמו שהבטיח לנו כאן שר האוצר לפני כמה שעות – אכן גורמים בקואליציה פועלים כדי שהוא לא יעלה גם ביום רביעי, וזה חוק הידוע בכינויו: חוק חיפה כימיקלים.

יעל כהן-פארן: עכשיו תשמעו חברים, ביום כתיקונו הייתי מתחילה לספר לכם פה על כל הסיפור של האמוניה ואיך הכול מסוכן, אבל הדברים הם הרבה הרבה יותר חמורים מחומר מסוכן.

יעל כהן-פארן: מי שמושך כאן בחוטים – ושמענו את זה כאן משר האוצר, שאמר שמי שדוחף את החוק הזה זה לשכת ראש הממשלה.

יעל כהן-פארן: ודווקא היום, דווקא בימים אלה שהחקירות הם כבר לא עד צוואר אלא הן עד מעל הראש, אנחנו מגיעים לחקיקה שהיא לא פחות מחקיקה שהיא לטובת טייקון, שהיא לטובת בעלי מפעל שהוא לא בעל שום חשיבות לאומית.

יעל כהן-פארן: הוא בעל חשיבות רבה לבעל המפעל, אבל לא חשיבות לאומית.

יעל כהן-פארן: מדינת ישראל יכולה להסתדר גם בלעדיו, ואפילו יכולה למצוא פתרון, אם היא רוצה, גם לעובדים שלו – שליבי איתם, וייתכן שחלקכם נפגשו איתם היום כאן, בכנסת.

יעל כהן-פארן: אבל באמת זה לא ייתכן ולא מתקבל על הדעת שלשכת ראש הממשלה, הנגועה, בוא נגיד, בעננות רבות ושחורות של שחיתויות מכל עבר, תתעסק דווקא בימים אלה, דווקא היום, בחקיקה שנועדה להיטיב עם טייקון אחד, שמו טראמפ, למען מפעל אחד בישראל.

יעל כהן-פארן: זה פשוט לא ייתכן.

יעל כהן-פארן: אז אני מאוד מקווה שאותה הצעת חוק, שכל תושבי חיפה, כל ראשי הרשויות באזור מפרץ חיפה, כל תושבי מפרץ חיפה והרשויות שלהם, כולם עד האחרון שבהם, מתנגדים לו – שיתנגדו לפתרון שמובא כאן על ידי הממשלה וכל הרשויות מתנגדות אליו.

יעל כהן-פארן: הן מתנגדות לעקיפה הכפויה הזאת שעושה הממשלה בחוק הזה, עקיפה של סמכויות הרשויות המקומיות.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לא לתת לזה יד, ואני קוראת מכאן, כן, לחברי סיעת כולנו, שהתחייבו שלא יעבירו את החוק הזה, לעמוד בהבטחתם לתושבי מפרץ חיפה, ולא להביא אותו כאן להצבעה ביום רביעי ובשבוע הבא ובכלל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריה – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

עיסאווי פריג': אם היא לא נמצאת, חברת הכנסת יעל גרמן.

עיסאווי פריג': בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר איתכם ממש בקצרה על פנייה שהעברתי לחברי, חבר הכנסת אבי דיכטר, יו"ר ועדת החוץ והביטחון, על חיילים של החתן שלי שיצאו למילואים ממש בהפתעה, בקריאה של מעכשיו לעכשיו, ומכל מיני סיבות של חישוב ימים בצבא עדיין לא קיבלו את משכורתם וגם לא אישור על שירות המילואים שלהם.

עליזה לביא: מה שמביא למשבר אמון בינם לבין המעסיק: הרי איך יכול להיות שלא ידעת שיש מילואים ואין לך אפילו אישור להראות שהצבא קרא לך מעכשיו לעכשיו – הקפיץ אותך?

עליזה לביא: ובאמת אבי ישר שמע את זה, והוא יסייע.

עליזה לביא: אבל זה כבר אחרי חודשיים שהחבר'ה האלה לא מקבלים מענה.

עליזה לביא: למה אני מספרת ומשתפת במקרה הזה?

עליזה לביא: משום שאנחנו כולנו עומדים עכשיו על סף משבר פוליטי – קואליציה – על חוק השתמטות, על חוק שבעצם בא ורוצה להנציח בחוק-יסוד את ההשתמטות מהצבא של, לכאורה, מי שלומד תורה.

עליזה לביא: ואני אומרת כאן:

עליזה לביא: אני בעד לומדי תורה, ואת כל החוק שאנחנו הובלנו כאן בכנסת הקודמת – והיו שותפים לו מי שיושבים בקואליציה, הבית היהודי – עשינו עקב בצד אגודל, והתכתבנו עם עולם הישיבות.

עליזה לביא: מי שלומד תורה שימשיך ללמוד תורה.

עליזה לביא: אבל התורה מעולם לא הייתה בחוק בעם ישראל.

עליזה לביא: מי שרצה ללמוד תורה, למד תמיד בכל תנאי, ואף חוק לא יעשה את זה יותר טוב.

עליזה לביא: מי שלומד תודה שילמד תורה.

עליזה לביא: אבל אסור שלימוד תורה בעם ישראל יהיה עלה תאנה למי שלא רוצה ללמוד תורה ובורח משירות צבאי.

עליזה לביא: בחוק-יסוד פתאום נזכרתם להכניס את זה לשם.

עליזה לביא: הלוואי שהמשבר היה על בתי החולים שנמצאים במקום שהם נמצאים, ועל המשבר בסיעוד, ועוד ועוד.

עליזה לביא: אבל תזכרו, זה פשוט אסור, זה לא יהודי ולא מוסרי לעשות את מה שאתם עושים, ועוד להכניס את זה, או לבקש להכניס את זה, לחוק-יסוד – גם בשלב שהממשלה כל כך רעועה וסחיטה.

עליזה לביא: בטח לא בשם עולם התורה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת נחמן שי – לא מוותר.

עיסאווי פריג': בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

עיסאווי פריג': בעצם הוחלפה עם איילת.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להגיע להסדר בינינו לבין הפלסטינים.

איילת נחמיאס ורבין: חשבתי שלהסדר עד מדינה.

נחמן שי: אני רוצה להגיע לחיים משותפים בינינו לבין העם הפלסטיני, ולכן אני חושב שאנחנו צריכים לבוא אל הפלסטינים עם שתי ידיים פתוחות.

נחמן שי: אחת שאומרת: תצטרפו, ואחת שאומרת: תתרחקו או תיענשו, וזה צריך להיות ביחד.

נחמן שי: אם הפלסטינים באמת ובתמים – ואני לא יודע מי יהיה מנהיגם בבוא היום – ירצו לשבת ולדבר איתנו, הסיוע העקיף לטרור – אני אומר "העקיף" כי אני חושב שהרשות הפלסטינית תחת אבו מאזן אינה מעודדת טרור, אבל בעצם התשלום הזה יש אמירה – – –

ענת ברקו: ממש לא.

נחמן שי: יש אמירה של סיוע לטרור.

נחמן שי: ולכן צריך להפסיק את התשלומים.

אמיר אוחנה: רק אמרו לי שבניין הממשלה ברמאללה על שם יחיא עיאש.

אמיר אוחנה: המוהנדס.

נחמן שי: ולכן צריך להפסיק את התשלומים האלה.

נחמן שי: אבל יחד עם זאת אני אומר – וזה ביחד, בגלל שאם זה יהיה רק זה, לא יהיה שום דבר אחר:

נחמן שי: ביחד אני רוצה לשמוע גם מהממשלה הזאת פה, וגם מראש הממשלה וגם מנשיא ארצות הברית שפגש אותו זה עתה בוושינגטון, שהולכים להסדר בינינו לבין הפלסטינים.

נחמן שי: הנשיא טראמפ אמר עכשיו, עכשיו, לפני שעה קלה, אם לא רוצים – או משהו כזה – לא יהיה.

נחמן שי: זה לא כך.

נחמן שי: ועם כל הכבוד לנשיא טראמפ – באמת יש כבוד לנשיא טראמפ על ההחלטות שלו – בעניין הזה זה לא עניין של רוצים או לא רוצים, זה צורך; צורך של העם היהודי והעם הפלסטיני לחפש דרך לחיות ביחד.

נחמן שי: וגם אם זה לא יהיה היום, זה יהיה מחר או מוחרתיים.

נחמן שי: אבל האמירה שיוצאת מהחוק הזה, שהוא חוק לא פשוט ולא קל, היא לפלסטינים: אל תיתנו יד לטרור, גם אם זה בדרך האחורית.

נחמן שי: מי שעשה מעשה טרור צריך להקיא אותו ולהוקיע אותו.

נחמן שי: זה הלקח של החוק.

נחמן שי: אבל באותה שעה, אני חוזר ואומר: שתי ידיים, לא רק יד אחת, כי יד אחת לא תשיג את המטרה.

נחמן שי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת איילת ורבין, שהחליפה את רויטל סויד, בבקשה, חברת הכנסת ורבין איילת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שהתחשבת בי, כי בטעות איכשהו החמצתי את התור החוקי שהיה לי.

עיסאווי פריג': לא צריך, לא צריך.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני, אני כן, אני.

עיסאווי פריג': החלפתי עם רויטל ולא שמתי לב.

איילת נחמיאס ורבין: זה חלק מהנימוס הפרלמנטרי שאני מנסה שננהג בו אחד בשני.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כול אני רוצה לומר שאני בעד החוק הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בשמחה בעד החוק הזה, אני הייתי מעדיפה שהרשות הפלסטינית תשתמש במשאבים שעומדים לרשותה מתוקף גביית המיסים, לצורך טיפול במערכות הבריאות, החינוך, הרווחה של הפלסטינים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שמחובתנו לעזור למי שרוצה שלום בין הפלסטינים.

איילת נחמיאס ורבין: אני גם מקווה שיום אחד יגיע ואנחנו נוכל לוותר אולי על החוק הזה, כי לא יהיו יותר תמריצים כאלה לביצוע מעשי רצח נתעבים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, מי שישב בוועדת החוץ והביטחון – כמונו, יחד עם חבר הכנסת אלעזר שטרן, שגם יזם את הצעת החוק הפרטית ומכיר את המשפחות של נפגעי הטרור – יודע שאם יש דבר שמטלטל רגע אחרי זאת העובדה שמישהו קיבל כסף כדי לבצע את הרצח הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר.

איילת נחמיאס ורבין: שאל אותי היום – שאלו אותי באיזשהו ראיון טלוויזיה: מה, גם לכם לא כדאי בחירות, הסקרים הם לא משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת, ואמרתי פה את זה מעל הפודיום הזה כמה פעמים: סקרים זה כלי עבודה, אם הם ישפיעו על היום-יום שלנו כאן כל הזמן אנחנו לא נעשה כאן כלום.

איילת נחמיאס ורבין: זה מנטרל, זה מסרס, זה לא הדבר שיכול להעסיק אותנו כל שעה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומרת דבר אחר לחלוטין, הסיבה שצריכות להיות בחירות היא לא בגלל אינטרס של סיעה כזאת או אחרת, אלא מאינטרס של מדינת ישראל לנוכח המצב שמתהווה כאן.

איילת נחמיאס ורבין: חקירות שחיתות נערמות אחת על השנייה, או, אם אתם תרצו, דימוי של בצל: ראש הממשלה כבצל שלאט-לאט הקליפות מתקלפות ממנו.

איילת נחמיאס ורבין: הרי זה מטלטל בצורה נוראית.

איילת נחמיאס ורבין: וכן, אתם יודעים מה – – –

אמיר אוחנה: אולי ראש הממשלה בצל, אבל מי שיבכה בסוף זה – – –

איילת נחמיאס ורבין: בטח שאני כועסת, בטח שאני כועסת על הסכמי עדי המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף עדי המדינה אלו כמובן אנשים שאפשרו את הדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: הם הולכים כנראה לספר דברים דרמטיים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אתם יודעים, גם בעת הזאת אני אגיד שהלוואי שאין פה עבירות פליליות של ראש הממשלה, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: ראש הממשלה הוא עדיין ראש הממשלה הנבחר.

איילת נחמיאס ורבין: גם שלי.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת לכם שלנוכח העובדה שגייסו – בואו לא נדבר על עד המדינה השלישי, הרביעי, סליחה, על מיקי גנור, פרשת הצוללות, עדיין שומרים אותה בצד – יש שלושה עדי מדינה כנגד ראש הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: חברי הכנסת היקרים, מי שישב בוועדת הכלכלה והרגיש – כמו חברי עיסאווי פריג' – והרגשנו איך אנחנו צריכים בכוח למנוע את ביטול ההפרדה המבנית בבזק, יודע שהלחצים היו שם בלתי לגיטימיים לחלוטין.

איילת נחמיאס ורבין: אני פניתי אתמול ליושב-ראש ועדת הבחירות וגם למבקר המדינה, משום שעם כל הכבוד, גם אם ראש הממשלה יחליט ללכת לבחירות – ובסוף אנחנו יודעים שזה תלוי בו – לא יכול להיות שיעשו פה את חגיגות ה-70 כשמדירים ציבורים ענקיים רק בגלל שראש הממשלה רוצה פסטיבל וקמפיין לעצמו על חשבון הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: 100 מיליון שקלים עולות חגיגות ה-70, וטוב שכך, אלה חגיגות שראוי לחגוג אותן כראוי.

איילת נחמיאס ורבין: מזל, מזל שנמנעו מגיוס הכספים, מהשנור שרצו ללכת עליו.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להימצא לזה כסף בתקציב המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא יכול להיות, עם כל הכבוד, שזה ישמש רק צד אחד לצורך קמפיין בחירות.

איילת נחמיאס ורבין: יש איזו הגינות בסיסית, מעבר לעובדה שזה בכלל עניין לא חוקי.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד לראש הממשלה, המדינה הזאת הייתה לפניו, לפנינו, והדאגה היחידה שצריכה להיות לכל אחד ואחת מאיתנו שהיא תהיה אחריו ותהיה אחרינו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת איילת ורבין.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

יואל חסון: מוותרת.

עיסאווי פריג': אחרי זה חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: מוותרת.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת לאה פדידה.

יואל חסון: אירוע נדיר, חברת הכנסת ברקו עולה לדבר.

יואל חסון: אירוע נדיר.

יוסי יונה: הרחיבי את דעתנו.

עיסאווי פריג': כן, בבקשה.

יואל חסון: תני לנו בראש.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

ענת ברקו: טוב, אני לא אברך אותך כמו חברתי שולי מועלם, אבל – – –

יואל חסון: למה?

יואל חסון: למה?

יואל חסון: למה?

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': מותר.

ענת ברקו: לא, אני אברך.

עיסאווי פריג': מותר לי ארבע.

ענת ברקו: אה, מותר לך ארבע?

ענת ברקו: היא לא הייתה ערה לדקויות.

ענת ברקו: אוקיי.

ענת ברקו: אני רוצה להגיד לך – אדוני, כבוד השרה – אני רוצה להגיד לך, אדוני, שהחוק שהציג חברי האלוף במילואים אלעזר שטרן הוא חוק שמתבקש.

ענת ברקו: הוא חשוב, הוא נכון והוא ראוי.

ענת ברקו: לא יכול להיות שבארצות הברית יחוקקו חוק מעין זה ופה אנחנו נמשיך ונממן את התליינים שלנו.

ענת ברקו: הזמן שהאנשים הללו, הטרוריסטים הפלסטינים, יושבים בכלא, זה הזמן שיש להם לחשוב על הפיגוע הבא.

ענת ברקו: מה הם עושים?

ענת ברקו: הרבה מאוד מתוכם לוקחים את הזמן הזה להתארגנות, משתתפים בפעילויות בתוך הכלא, מתגבשים.

ענת ברקו: אנחנו בעצם מעניקים להם את התנאים הטובים ביותר לגיבושים.

ענת ברקו: יש את קלאב האסיר של כל ארגון בנפרד.

ענת ברקו: הכסף מוזרם – – –

אמיר אוחנה: יש חבל?

אמיר אוחנה: חבל יש?

ענת ברקו: הכסף מוזרם, ויש הרבה מאוד תמיכות, אוכל טוב, שיפורי מזון.

ענת ברקו: תאמינו לי, חיילי צה"ל לא מקבלים כאלה תנאים.

ענת ברקו: ממש לא.

ענת ברקו: ולכן אני חושבת שבאמת אנשים שעשו פיגוע טרור, או פיגועים, או שילחו לפיגועים – ויושב כאן חברי חבר הכנסת אבי דיכטר, שהוא באמת עבד שנים רבות למען ביטחון המדינה כדי למנוע פיגועים והוא מכיר את האנשים הללו – אני אומרת לכם, הם לא צריכים את המימון הזה כדי לאפשר להם להתפנות לפיגועים הבאים.

ענת ברקו: והמשפחה היא מנגנון מרסן, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: המשפחה יכולה למנוע הרבה פעמים.

ענת ברקו: המשפחה יכולה לעצור.

ענת ברקו: המשפחה יכולה להגיד: זה הורס את כל המשפחה, אל תרצחו, אל תעשו מעשים מהסוג הזה, הם פוגעים גם במשפחה.

ענת ברקו: לפחות כלפי המשפחה או החמולה שתהיה אחריות.

ענת ברקו: כי בסופו של דבר יש לכך הקרנה כלפי כל המשפחה, ולכן החוק הזה הוא מתבקש.

ענת ברקו: ואני מבקשת להודות לחברי חבר הכנסת שטרן על החוק.

ענת ברקו: הוא חוק טוב, ואנחנו תמכנו בו, והיו דיונים מקיפים בוועדה בראשותו של חבר הכנסת דיכטר, וגם פה אנחנו כמובן הולכים על ביטחון ישראל ביחד.

ענת ברקו: ועכשיו, אדוני, עוד מילה אחת.

ענת ברקו: אני רוצה לברך את ראש הממשלה שלנו על ההישג האדיר, גם בהזמנה של טראמפ לפתוח את השגרירות בירושלים – מילה אחת לא שמעתי מהצד הזה על העניין הזה – וגם על הנאום באיפא"ק, על ההתארגנות הזאת בתוך ארצות הברית כדי להוביל את ארצות הברית להיות חוד החנית, שבעקבותיה שאר השגרירויות יועברו לירושלים בירת ישראל, בירת הנצח.

ענת ברקו: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת לאה פדידה – איננה.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עיסאווי פריג': אחרי עאידה תומא סלימאן – חבר הכנסת איתן ברושי, ואם הוא לא נמצא – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, האמת, יש המון מה להגיד על הצעת החוק הזו והרבה הצעות חוק שמובאות בימים האחרונים, בשבועות האחרונים ובשנים האחרונות לכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד שזו הפרה בוטה של הסכמים שנחתמו, שחתמה עליהם מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד גם כן שזה שוד לאור יום של כסף שהוא לא שייך למדינת ישראל, ובכל זאת מדינת ישראל רוצה לקזז אותו – –

יואל חסון: למה?

יואל חסון: את הרי נגד טרור.

יואל חסון: את לא רוצה לממן טרור.

עאידה תומא סלימאן: – – בעצם רוצה לגנוב אותו.

ענת ברקו: שוד לאור יום ורצח לאור לילה.

ענת ברקו: זה שוד, שודדים את הרוצחים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפשר להגיד הרבה דברים, אבל לשבת ולשמוע שפותחים את הדיון על החוק הזה ולהגיד – –

אמיר אוחנה: העיקר תגידי: אני לא תומכת באלימות, אני לא תומכת בטרור, נכון?

ענת ברקו: ממש לא.

עאידה תומא סלימאן: – – כולנו – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אוחנה.

עאידה תומא סלימאן: לשמוע את חבר הכנסת אלעזר שטרן אומר:

עאידה תומא סלימאן: כולנו בבית הזה, אופוזיציה כקואליציה, תומכים בחוק הזה.

ענת ברקו: נכון.

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות?

עאידה תומא סלימאן: אחת משתיים: או ש-13 חברי כנסת – הסיעה הגדולה, השלישית בגודלה בתוך הכנסת הזאת, לא נחשבת חלק מהבית הזה בתת-מודע או במודע של חלק מחברי הכנסת, וכך אפשר לא להתייחס בכלל לעמדה שלהם.

ענת ברקו: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאתם לא תומכים בביטחון ישראל.

ענת ברקו: זה לא מעניין אתכם.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת ברקו, מה לעשות, יש מי שחושב אחרת.

ענת ברקו: לא, אבל אני עונה.

עיסאווי פריג': כן.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד הרבה דברים, כמו שפתחתי ואמרתי, אבל אני אתמקד בנקודה אחת.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי מה שמפריע ביותר בחוק הזה זה הגישה המתנשאת שיש בחוק הזה, הפטרנליסטית, שמתאימה בדיוק לחשיבה של כובשים, של כיבוש, של המשך מדיניות כיבוש, שאפשר להחליט לאחר מה לעשות אפילו בכסף שלו – –

איציק שמולי: עאידה, זה כסף שהולך לטרור.

עאידה תומא סלימאן: – – שאפשר להמשיך ולשלוט בעם אחר ולא להודות שמקור כל העוולות הוא הכיבוש.

איציק שמולי: מה זה קשור?

עאידה תומא סלימאן: כל העוולות טמונות בתוך הכיבוש.

איציק שמולי: אפשר לתמוך בקיום הכיבוש ולא לתמוך בטרור.

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: בזה שרוצים לשלוט בכוח בעם אחר.

אמיר אוחנה: איזה כיבוש, 67' או 48'?

עאידה תומא סלימאן: זה שרוצים לשלוט בכוח ובחוקים שיאפשרו המשך – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת שמולי.

אמיר אוחנה: רק תגידי, איזה כיבוש?

עאידה תומא סלימאן: תודו בזה.

עאידה תומא סלימאן: תודו שזה מושרש כל כך עמוק.

אמיר אוחנה: – – –

חיים ילין: עאידה, תיקחי אלייך ללשכה ליום אחד – – –

עאידה תומא סלימאן: כשנאמר "הכיבוש משחית", התכוונו לרגעים האלה.

עאידה תומא סלימאן: כשנאמר שהכיבוש משחית, בדיוק התכוונו לצעדים כאלה – –

איציק שמולי: אפשר להתנגד לכיבוש ולא לממן את הטרור.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת שמולי.

עאידה תומא סלימאן: – – כאשר הדבר הכי מושחת והכי לא חוקי, לשלוט בעם אחר, הופך לדבר הכי טבעי, הופך לקונסנזוס, הופך לדבר שכולם – –

איציק שמולי: ממש לא.

עאידה תומא סלימאן: – – מיישרים קו איתו.

עיסאווי פריג': אני אתן לחברת הכנסת – – –

נורית קורן: תגידי משהו על הטרור.

עאידה תומא סלימאן: מי שדואג לביטחונם של אזרחי – – –

ענת ברקו: מה יש לך להגיד על הפיגוע?

איציק שמולי: את רוצה להלבין את הטרור.

איציק שמולי: את רוצה להלבין פה את הטרור, בחייך.

עאידה תומא סלימאן: יש דברים שלא מצאו חן בעיניי.

עאידה תומא סלימאן: תלמדו להקשיב במקום להתווכח.

עאידה תומא סלימאן: תלמדו להקשיב.

עאידה תומא סלימאן: ישבתי בשקט והקשבתי.

איציק שמולי: גם אנחנו.

עיסאווי פריג': דברי סיכום.

עאידה תומא סלימאן: והקשבתי טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת, מי שדואג לביטחונם של אזרחי מדינת ישראל – ואני לא אדבר על ביטחונו של העם הפלסטיני – –

עיסאווי פריג': מילת סיכום בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: – – מי שדואג לביטחונם של אזרחי מדינת ישראל, שיסיים את הסירחון הזה שנקרא כיבוש.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת איתן ברושי – לא נמצא.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, למציעי החוק מגיע פרס הצביעות.

ג'מאל זחאלקה: אתם צבועים.

ג'מאל זחאלקה: מי שמכניס כסף לבתי הסוהר זה ממשלת ישראל, זה השב"כ, זה השב"ס, זה הרשויות הישראליות.

ג'מאל זחאלקה: מקבלים כסף, מכניסים אותו לבתי הסוהר, קנטינה לאסירים ביטחוניים – לא למשפחות שלהם, להם אישית.

ג'מאל זחאלקה: אתם עושים את זה.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו התעוררתם, מביאים חוק שהוא הפרה של הסכם כתוב.

ג'מאל זחאלקה: בעצם אתם אומרים לפלסטינים: מותר לכם, מותר להפר הסכם.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם נביא את סדרת ההפרות של ישראל להסכמים חתומים, ישראל היא מפירת הסכמים סדרתית.

ענת ברקו: לא, טרור זה לא הפרת הסכמים.

איציק שמולי: שני הצדדים.

ג'מאל זחאלקה: לא שני הצדדים – – – הפרות גדולות.

אמיר אוחנה: אז אל תשלמו לנו כספים, בסדר?

אמיר אוחנה: אל תשלמו לנו כספים אם אנחנו לא עומדים בהסכם.

ג'מאל זחאלקה: על פי הסכמי אוסלו, הצבא הישראלי היה צריך לסגת מ-90% מהגדה המערבית ולהתמקד במקומות מסוימים.

ג'מאל זחאלקה: היה צריך להיות מעבר בטוח מעזה לגדה המערבית – –

נורית קורן: העם שלך – – –

ג'מאל זחאלקה: – – היה צריך להיות נמל, נמל תעופה, מעבר – כל הדברים האלה, אתם מפירים את החוק.

ג'מאל זחאלקה: אבל להביא חוק כזה?

ג'מאל זחאלקה: צבועים אתם.

ג'מאל זחאלקה: תתביישו לכם.

אמיר אוחנה: אתה תתבייש.

ג'מאל זחאלקה: תתביישו לכם.

אמיר אוחנה: – – –

ג'מאל זחאלקה: אתם עושים את זה – – –

אמיר אוחנה: – – – אתה תתבייש.

עיסאווי פריג': חברים, שנייה, שנייה, שנייה.

ג'מאל זחאלקה: – – – עד כמה אתם צבועים.

עיסאווי פריג': שנייה, אני מבקש.

עיסאווי פריג': שנייה, חבר הכנסת זחאלקה.

אמיר אוחנה: תומך טרור.

עיסאווי פריג': חברי הכנסת אוחנה וקורן, כל עוד תפריעו אני אתן לו לדבר.

עיסאווי פריג': יש לו עוד דקה, אל תפריעו.

יואל חסון: אתה לא תומך טרור, נכון?

ג'מאל זחאלקה: אתם צבועים.

ג'מאל זחאלקה: כל מי שמצביע על החוק הזה הוא צבוע.

ג'מאל זחאלקה: הוא צריך לצאת נגד המשטרה, נגד השב"ס, נגד השב"כ, נגד ממשלת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: הם עושים את זה.

עיסאווי פריג': חבר'ה.

ג'מאל זחאלקה: סיפר לי, כבוד היושב-ראש, אחד מחברי הכנסת שלא נמצא כאן – אני לא רוצה לנקוב בשמו – הוא עלה לדוכן וסיפר: הערבים לא משלמים מיסים, הערבים לא משלמים מיסים.

ג'מאל זחאלקה: אני צעקתי ממקומי – – –

יואל חסון: מי זה אמר?

ג'מאל זחאלקה: לא חשוב מי.

ג'מאל זחאלקה: זה לא מעניין.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: אז אמרתי לו: איך אתה יודע?

ג'מאל זחאלקה: מאיפה לך?

ג'מאל זחאלקה: הוא לא ענה לי מאיפה לו.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך, ליד הקפה שם מאחורה, אני שואל אותו: אני רוצה לדעת באמת, איך אתה יודע שהערבים לא משלמים מיסים?

ג'מאל זחאלקה: מה האינפורמציה הזאת?

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר לי: אני יודע.

ג'מאל זחאלקה: אמרתי לו: מאיפה לך את זה?

ג'מאל זחאלקה: הרי הערבים היום מועסקים בשכר.

ג'מאל זחאלקה: 90% מהם, 85% – לכולם המס יורד אוטומטית, מה אתה אומר שהם לא משלמים מיסים?

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר לי: אני יודע, אני יודע.

ג'מאל זחאלקה: אמרתי לו: איך אתה יודע?

ג'מאל זחאלקה: ואז הוא אומר לי: אני העסקתי פועלים ערבים ושילמתי להם "שחור" והם לא שילמו מיסים.

ג'מאל זחאלקה: ואתם אומרים: אנחנו מכניסים את הכסף לאסירים.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו רוצים למנוע את זה מהרשות.

ג'מאל זחאלקה: תתביישו לכם, צבועים.

ג'מאל זחאלקה: תת-רמה.

רויטל סויד: מה זה קשור לטרור?

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו, דובר אחרון – חבר הכנסת אבי דיכטר.

ג'מאל זחאלקה: אתם מכניסים את הכסף – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת זחאלקה, הבנו.

עיסאווי פריג': משלם "שחור".

עיסאווי פריג': חלאס, הבנו.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: חבר הכנסת זחאלקה, זה אומנם היה סיפור יפה, זה היה אפילו סיפור משעשע – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ילין, תן לנו.

איציק שמולי: חבר הכנסת זחאלקה, זה אומנם היה סיפור יפה, זה גם היה סיפור מאוד משעשע; אני חושב שאפילו יש פה תמימות דעים, גם בלי שאמרת את השם, במי מדובר.

איציק שמולי: אבל בין זה לבין החוק אין ולא שום דבר, אין ולא כלום.

איציק שמולי: אני חושב שגם – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אזברגה, בוא נתקדם.

איציק שמולי: דיברתם הרבה מאוד כאן בחוק הזה על המילה "צביעות".

איציק שמולי: הצביעות, חבריי, לא נמצאת בקרב התומכים של החוק הזה, כיוון שאנחנו באים ואומרים בצורה ברורה מאוד: כן, האחריות שלנו, מדינת ישראל, היא בהחלט להגיע להסכם שלום עם הפלסטינים.

איציק שמולי: עמדה פה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ודיברה על זה שבעצם ישראל מפירה הסכמים, ישראל בעצם אחראית לכיבוש, ואת הכיבוש צריך לסיים.

איציק שמולי: עם הצד הזה של הדברים אין לי שום ויכוח, אבל גם כאשר אני מסכים עם העמדה הזאת של סיום הכיבוש, עדיין – וכאן נכנסת הצביעות למשוואה – אין הצדקה לזה שתורם פה אצבע אחת נגד החוק הזה שהכסף של הרשות הפלסטינית, כ-7% – זה כמיליארד שקל, אבי דיכטר?

איציק שמולי: – הולך כדי לממן את התשלום של המחבלים.

איציק שמולי: למה צריך לתמוך בדבר הזה?

ג'מאל זחאלקה: – – – אתה תמים – – – הם ימשיכו להכניס כסף לבתי הסוהר.

ג'מאל זחאלקה: הם צבועים, הם רוצים – – – שיפסיקו להם – – –

איציק שמולי: אני אולי תמים, אבל אני אומר פה את האמת.

איציק שמולי: האמת היא מורכבת, אבל היא מאוד ברורה.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: מי מכניס את הכסף?

ג'מאל זחאלקה: אתם מכניסים את הכסף.

איציק שמולי: האמת היא שמצד אחד של המשוואה חייבים להגיע להסדר; מצד שני, בכל פעם שמונפת יד כדי לפגוע באזרח ישראלי, בחייל ישראלי, התגובה צריכה להיות קשה.

איציק שמולי: היא לא צריכה להיות קשה רק באירוע עצמו, היא צריכה להיות קשה גם אחרי כן.

איציק שמולי: אין שום הצדקה לכך שמדינת ישראל, כפי שאמרה חברת הכנסת ברקו, תסייע לממן את התליינים שלה ואת מי שבא לפגוע באזרחיה.

איציק שמולי: אין לזה שום הצדקה.

איציק שמולי: לכן מן הדין, מן הצדק ומן המוסר לתמוך בהצעת החוק הזאת של חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן.

איציק שמולי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

ג'מאל זחאלקה: – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת זחאלקה.

עיסאווי פריג': מסכם – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

עיסאווי פריג': אני קורא לחבר הכנסת – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

עיסאווי פריג': אני מבקש מחבר הכנסת אבי דיכטר לסכם את הדיון, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקש.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אבי דיכטר מסכם את הדיון, בבקשה.

עיסאווי פריג': יש לך עשר דקות.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, אתמול אושר תקציב הרשות הפלסטינית לשנת 2018 בגובה של 5.8 מיליארד דולר – בערך 20 מיליארד שקל.

אבי דיכטר: מזה, לפי התחשיב של התקציב הקודם, 7% משולם כמשכורות למחבלים – או אלה שבבתי הכלא אצלנו או כאלה שבבתי הקברות אצלם.

אבי דיכטר: זה היה 1.2 מיליארד שקל, ולפי התחשיב של 7% זה יהיה 1.4 מיליארד שקל.

אבי דיכטר: 1.4 מיליארד שקל משולם למחבלים שרצחו ישראלים – –

עיסאווי פריג': חברי הכנסת ביטן, אמסלם.

אבי דיכטר: – – וכן, גם חלק מהם הרגו ופצעו פלסטינים, בין בגלל שהתכוונו לרצוח יהודים והיו שם בסביבה פלסטינים, ובין שהם רצחו פלסטינים מסיבותיהם שלהם.

אבי דיכטר: זאת אומרת שכשאתה מסתכל ושואל – הרי זה 200 מיליון שקל נוספים מעל למה שהיה קודם לכן, זאת אומרת שנוספו מחבלים לרשימה; או בעברית יותר אמיתית, או גם בערבית יותר אמיתית – הרשות הפלסטינית תעסיק השנה יותר מחבלים כעובדי הרשות הפלסטינית.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת אמסלם, אני מבקש, תנו לנו לסכם את הדיון.

אבי דיכטר: הרשות הפלסטינית תמשיך להעסיק, ועכשיו היא תגדיל את מספר המחבלים המועסקים אצלה.

אבי דיכטר: רק שהמחבלים האלה שמועסקים אצלה, יש להם תכונה שהיא בלתי קבילה ובלתי מוכרת בעולם – הם מועסקים אצלה כמחבלים חיים ומועסקים אצלה כמחבלים מתים.

עיסאווי פריג': שנייה, כבודו.

עיסאווי פריג': חבר'ה מאחורה, זה כמו שוק.

עיסאווי פריג': כל החברים, אני מבקש.

עיסאווי פריג': אי-אפשר ככה.

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לתאר לכם איך נשמע ריאיון עבודה של אנשים שבאים לעבוד ברשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: הריאיון הזה מתבצע בהתכתבות.

אבי דיכטר: שניים שבאו לריאיון עבודה: אמג'ד עוואד וחכים עוואד, שני הפלסטינים שרצחו את בני משפחת פוגל, השם ייקום דמם.

אבי דיכטר: אומר אחד מהם בריאיון העבודה: לקחתי את הילד הראשון לחדר השינה ורצחתי אותו בשתי מכות בצווארו.

אבי דיכטר: ד'בחתה – שחטתי אותו – זה מה שהוא אומר.

אבי דיכטר: עברתי לילד השני, ניסיתי לחנוק אותו, אך הוא לא מת, אז דקרתי אותו בסכין.

אבי דיכטר: וכדי לוודא שיקבלו אותו לעבודה הוא אומר: נכנסתי לחדר עם הילד, השכבתי אותו על הרצפה, הוריתי לו לשכב על גבו – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת פורר, אני מבקש, בוא נכבד את המקום הזה.

עיסאווי פריג': אני מבקש.

עיסאווי פריג': וכל העוזרים מאחורה, אם הרעש ימשיך אני אבקש להוציא את כולכם.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם, תקשיבו טוב.

אבי דיכטר: אומר המחבל בריאיון עבודה לרשות הפלסטינית: נכנסתי לחדר עם הילד, השכבתי אותו על הרצפה, הוריתי לו לשכב על גבו.

אבי דיכטר: סגרתי את פיו עם היד, ואז – – –

עיסאווי פריג': איפה הסדרנים?

עיסאווי פריג': סדרנים, סדרנים, אני מבקש להוציא את כל העוזרים החוצה.

עיסאווי פריג': בבקשה, כולם החוצה.

קריאה: טוב מאוד, צודק.

עיסאווי פריג': הסדרנים, כולם החוצה, אני מבקש.

עיסאווי פריג': אני מבקש, כולם החוצה.

עיסאווי פריג': קצת כבוד, תנו גם כבוד למקום הזה.

עיסאווי פריג': אני – לסדרנים.

יואל חסון: סוף-סוף.

יואל חסון: כל הכבוד, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: כל הכבוד, אדוני.

קריאה: כולם החוצה.

עיסאווי פריג': חיליק, חיליק, חיליק, אל תעזור לי, בבקשה.

עיסאווי פריג': אל תעזור לי, בבקשה.

עיסאווי פריג': חברים, מיקי – חבר הכנסת מיקי, חבר הכנסת מיקי – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

עיסאווי פריג': אוה, באמת.

עיסאווי פריג': טוב לכם ככה?

עיסאווי פריג': טוב, בבקשה, אדוני.

אבי דיכטר: מיקי, כדאי שתקשיב.

אבי דיכטר: האמן לי, האמן לי, דברים שכדאי לך לשמוע.

עיסאווי פריג': להתחיל להוציא אתכם?

עיסאווי פריג': זה לא יפה.

אבי דיכטר: ואומר חכים עוואד בריאיון העבודה לרשות הפלסטינית: הוריתי לילד לשכב על גבו, חסמתי את פיו; אמג'ד נכנס, הסתכל לי בעיניים ודקר את הילד השוכב פעמיים בבטנו ופעמיים באזור החזה.

אבי דיכטר: אבל הם לא היו משוכנעים שהעבודה היא בכיס שלהם, ואז הוא אומר: שכחתי לספר לכם על התינוק, התינוק שישן בין האבא והאימא ובכה בקול רם – דקרתי אותו בלב, ויצאנו דרך הפרצה שבה נכנסנו.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אלה הגיבורים של הרשות הפלסטינית, ועל זה כל אחד מהם, שנשפט לחמישה מאסרי עולם – על זה כל אחד מהם ודומיהם מקבל משכורת של 12,000 שקלים לחודש.

אמיר אוחנה: על זה אתם מגינים?

אמיר אוחנה: על מה אתה מגן?

קריאות: – – –

אבי דיכטר: אגב, מוסי, האמן לי, האמן לי, כשתרד מהירח אני אסביר לך מה קורה על הארץ.

אבי דיכטר: זו לא גחמה – – –

מוסי רז: – – – אתה יכול – – –

אבי דיכטר: הקשב לי היטב, זו לא גחמה של מישהו.

אבי דיכטר: זה סעיף 22 בחוקה של הרשות הפלסטינית – (אומר בערבית: בחוקה), אללה יוסתור.

אבי דיכטר: חבר'ה, זו החוקה של הרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: וזה מסדיר את המשכורות למחבלים, אלה שאצלנו בכלא ואלה שאצלם בקבר.

אבי דיכטר: ועל הנושא הזה מופקד לא פחות מאשר שר, השר עיסא קראקע, (אומר בערבית ומתרגם:) שר המחבלים האסירים ושר המחבלים ההרוגים.

אבי דיכטר: שר.

אבי דיכטר: כשנשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, לפני חמש שנים, הבין שאנחנו – ישראל, וגורמים בארצות הברית וגורמים נוספים – מתחילים להבין את הבעיה, או אם תרצו, את הטריק, של לקחת מתקציב הרשות הפלסטינית על פי חוק ולשלם למחבלים, אז הוצא צו נשיאותי, צו מס' 1, ב-2013 – – –

עיסאווי פריג': אמסלם, חבר הכנסת אמסלם, אני מבקש.

עיסאווי פריג': נאמרים כאן דברים, בוא נקשיב להם.

אבי דיכטר: הוציא מחמוד עבאס צו נשיאותי ב-2013, שכולל חמישה תיקונים.

אבי דיכטר: התיקונים האלה לקחו את הכסף שהיה במשרד האסירים ופיזרו אותו בין המשרדים, כדי לטשטש עקבות.

אבי דיכטר: אבל מה לעשות שמדינת ישראל, יש לה גורמי ביטחון שיודעים לאתר את הכסף הזה גם כשמנסים לפזר אותו?

אבי דיכטר: אבל אז נביל שעת', שר החוץ הפלסטיני לשעבר והיום עוזרו הבכיר של מחמוד עבאס, אמר בנובמבר האחרון, אחרי שבארצות הברית יצאו נגד תשלום משכורות למחבלים – אמר:

אבי דיכטר: אף אחד לא יגיד לנו למי לשלם משכורות, לא בארצות הברית ולא בישראל.

אבי דיכטר: עם חיוך, כמובן, על פניו.

אבי דיכטר: אני אומר לכם, גם למחמוד עבאס וגם לנביל שעת': יחרב ביתכֻם, זה לא עובד עלינו.

אבי דיכטר: אנחנו את החיוך הזה נמחק מהפרצוף שלכם בחוק שיעבור בכנסת ישראל.

אבי דיכטר: וכשמדובר במחבלים, מדינת ישראל לא תעביר כסף שחלקו הולך למחבלים.

אבי דיכטר: אנחנו לא נהיה צינור חלול שדרכו עובר הכסף.

אבי דיכטר: תראו, במפגשים עם גורמים באירופה ובארצות הברית הם לא כל כך הבינו על מה מדובר.

אבי דיכטר: הם לא האמינו שמדובר בכסף כזה.

אבי דיכטר: אמרתי להם: שוו בנפשכם שקרלוס אל-וואווי – קרלוס התן – – –

עיסאווי פריג': מי זה?

אבי דיכטר: קרלוס המחבל, רב המחבלים הידוע, Carlos the Jackal, מי שמכיר – תארו לעצמכם שהוא, את הפעילות שלו, היה עושה אחרי הקמת הרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: לפי החישוב שלי, הוא היה עד היום מקבל 3.4 מיליון שקל.

אבי דיכטר: תארו לעצמכם, הוא היה מקבל מיליון שקל מהרשות הפלסטינית משכורות.

אבי דיכטר: וזה לא היה רחוק.

אבי דיכטר: אגב, אני לא בטוח עד היום שהוא לא מקבל.

אבי דיכטר: וכך אתם יכולים לחשב, או – קצת דמיון במזרח התיכון תמיד עוזר – תחשבו שאוסאמה בן לאדן היה פלסטיני והוא לא היה נהרג בפשיטה של הקומנדו הימי האמריקני בפקיסטן אלא היה נתפס.

אבי דיכטר: מובל לארצות הברית, יושב בכלא.

אבי דיכטר: נשפט ל-2,700 מאסרי עולם, כי זה מספר האנשים שנרצחו בפיגוע הטרור שם, והוא היה מקבל 12,000 שקל לחודש.

אבי דיכטר: האמריקנים שמעו את זה, הם התחלחלו.

אבי דיכטר: אני אומר לכם: בל נתפלא, לא ברחבי העולם ולא במדינת ישראל, ואפילו לא ברשות הפלסטינית, מהעובדה שאם גיבורי הרשות הפלסטינית או גיבורי הפלסטינים – ואולי גיבורים של עוד כמה אנשים, חלקם אפילו יושב כאן בכנסת, והגיבורים האלה הם מי שרצחו ילדים, ישראלים או אחרים – אם הם יביאו לקריסתה של הרשות הפלסטינית, זה יהיה באחריותם של אלה שמממנים את הרוצחים האלה.

אבי דיכטר: והם יממשו את האמירה המאוד-מאוד מוכרת לכולנו: פלסטין, פלסטין, אוולהא פלס ואאח'רהא טין – ולמי שלא מבין: היא התחילה כמו קוץ והיא תגמור עמוק בבוץ.

אבי דיכטר: הצביעו בעד החוק.

אבי דיכטר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת אבי דיכטר.

עיסאווי פריג': תודה, אני אומר לך תודה, אבל אמרתי את זה תוך כדי צחוק כי הסיום שלך מחייב התייחסות, אבל לא נורא.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק קיזוז כספים לרשות הפלסטינית בשל תמיכתה בטרור – קריאה ראשונה.

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – 10 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קיזוז כספים לרשות הפלסטינית בשל תמיכתה בטרור, התשע"ח–2018, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

עיסאווי פריג': 52 בעד, עשרה מתנגדים, והיא עוברת להמשך לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוץ והביטחון.

עיסאווי פריג': יש הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 57), התשע"ח–2018, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לסגן מזכירת הכנסת.

עיסאווי פריג': [מס' מ/1148; דברי הכנסת, חוב' י', ישיבה 291, עמ' 25227, מושב שלישי, חוב' ל"ו, ישיבה 257, עמ' 23531; נספחות.

עיסאווי פריג': ]

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, עוברים להצעת החוק הבאה חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 122), לקריאה שנייה ושלישית.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יואב קיש.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יואב קיש, אני קורא לחבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יואב קיש: תודה, כבוד היושב-ראש.

עיסאווי פריג': חברים, מה זה המצלמות שם?

עיסאווי פריג': על מה החגיגה שם?

עיסאווי פריג': מה קורה?

יואב קיש: רק – אחד מחברי הכנסת החרדים יכול ללכת להצטלם איתם?

עיסאווי פריג': זה מראה נדיר שאני רואה כאן.

עיסאווי פריג': טוב.

קריאה: זו הממשלה הבאה.

עיסאווי פריג': הממשלה הבאה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יואב קיש.

עיסאווי פריג': יש לך שלוש הסתייגויות.

עיסאווי פריג': אתה רוצה לדבר?

עיסאווי פריג': להתייחס?

יואב קיש: לא, אני יושב-ראש הוועדה, אז אין לי בעיה, אני לא מוגבל בזמן.

יואב קיש: אני לא צריך את הזמן של ההסתייגויות.

עיסאווי פריג': נעבור להצבעה, רק אם יש סיבה.

יואב קיש: כן, אבל אני – דודי – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם.

יואב קיש: – – דודי, ברגע שאני ארד תהיה הצבעה, תביא את הגיוס, אני אדבר קצר וזהו.

יואב קיש: אני מתחיל לדבר, בסדר.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: חברים, אני חייב להגיד לכם שאני מאוד מופתע.

יואב קיש: אני לא מבין מדוע בחוק הזה האופוזיציה מתנגדת, ואני אסביר רגע למה אני מתכוון.

יואב קיש: החוק הזה הוא חוק מקצועי לחלוטין.

יואב קיש: לא נעשה בשום התייחסות לאופוזיציה–קואליציה.

יואב קיש: אפילו את ההתייחסות של מרצ קיבלנו והטמענו ובטח ובטח של המחנה הציוני.

יואב קיש: ואני אסביר במה מדובר: מי שלא מכיר, מכוני הבקרה – רפורמה מאוד משמעותית שבאה לבחון את היתרי הבנייה ולדאוג לכך שהיתר בנייה, מה שהיום העירייה בודקת רק, בדרך כלל, את הזכויות – ייבדק גם התכנון הבטיחותי וכל מה שקשור, גם בביצוע וגם בהיתר עצמו.

יואב קיש: הוקמו מכוני בדיקה – החוק כבר נמשך שנה ועוד שנה ונגרר המון זמן, והדדליין אחרי דחיות של שנתיים אמור להיות 1 באפריל הקרוב, זאת אומרת בסוף מרס.

יואב קיש: עכשיו מה זה אומר, שאם החוק הזה לא נכנס לתוקף, אף בניין במדינת ישראל לא יכול לקבל היתר בלי מכוני הבקרה.

יואב קיש: עכשיו, זאת הכוונה, זה גם מה שרצינו, אבל מה לעשות, השוק לא מוכן לזה.

יואב קיש: לא מוכן, למרות שכבר שנתיים זה קורה, לא מוכן.

יואב קיש: אז מה באנו ואמרנו?

יואב קיש: האוצר באו בדרישה: תדחו בשנה.

יואב קיש: כמו שעשו לאותם מכוני בקרה כבר לפני שנתיים.

יואב קיש: עכשיו, אם היינו דוחים סתם בשנה לא הייתה רפורמה ולא בטיח, למה?

יואב קיש: כי כל מכוני הבקרה היו אומרים: הבנו אתכם ממשלה והבנו אתכם כנסת ישראל, אתם לא רציניים, אתם כל שנה אומרים שאתם עושים רפורמה, ברגע שזה מגיע אומרים לא מוכנים, ויאללה, אנחנו סוגרים את העסק.

יואב קיש: זה אחרי שהם כבר שנה לפחות הקימו עסק, גייסו אנשים, הכשירו אותם באנגליה, הכשרות יקרות.

יואב קיש: זה הליך שהוא טוב, הרפורמה היא טובה, ופשוט יגידו לממשלה ולמדינה: אנחנו הולכים לתבוע אתכם על הנזקים שעשיתם, ככה לא מתנהלים ותודה רבה.

יואב קיש: אין רפורמה.

יואב קיש: זה מה שהאוצר הגיש לנו כדבר ראשון.

יואב קיש: אמרנו: לא יהיה.

יואב קיש: אמרנו בוועדה: לא יהיה.

יואב קיש: ומה עשינו?

יואב קיש: גם בעקבות ההערות של חברת הכנסת זנדברג, כי הדחייה לשנה הייתה בהתאמה עם הדחייה של חברת הכנסת זנדברג.

יואב קיש: היא אמרה: תשמעו, לא מוכנים, תנו להם עוד שנה.

יואב קיש: אבל מה, באנו, שמענו את מכוני הבקרה שאמרו לנו בצורה הכי ברורה: ככה לא יהיה.

יואב קיש: עשינו איזון, בנינו תוכנית מאזנת, ומה עושה התוכנית הזאת?

יואב קיש: היא אומרת: נכון, אנחנו מאפשרים דחייה של שנה, אבל איך אנחנו עושים את זה?

יואב קיש: קודם כול, כשמגיע הקבלן לוועד המקומית הוא יהיה מחויב ללכת למכון הבקרה.

יואב קיש: יגידו לו: יש לך שבועיים להחליט שאתה לא הולך למכון הבקרה, אבל תדע לך שאתה מחויב.

יואב קיש: אם הוא החליט ללכת, אנחנו – האוצר הכניס את היד לכיס לא בגלל שהוא רצה, בגלל שאנחנו הכרחנו אותו בוועדה.

יואב קיש: ואמרנו ככה: ראשית, כל מכון בקרה יקבל מענק הקמה של 150,000 שקלים, זה דבר ראשון.

יואב קיש: דבר שני, בשנה הראשונה, שזו שנת הדחייה, כל קבלן שילך למכון בקרה – ראשית, אגרות שהיה אמור לשלם למכון הבקרה ישולמו לו על ידי האוצר.

יואב קיש: זאת אומרת, האוצר יממן את האגרות שהקבלן צריך לשלם כדי שלא יגיד הקבלן: אני צריך להכניס את היד לכיס ואני לא רוצה ללכת למכון הבקרה.

יואב קיש: לא רק זה.

יואב קיש: באנו ואמרנו: הרי זה לא מספיק, יכול להיות שאותו קבלן צריך גם אינטרס להגיע.

יואב קיש: הרי אם הוא לא רק צריך לשלם אגרות, עדיין למה לו הכאב ראש הזה?

יואב קיש: הצלחנו להוציא, סליחה על הביטוי, מהאוצר גם תמריץ, 20,000 שקלים לכל היתר שיעבור דרך מכוני הבקרה, כדי לעודד קבלנים ללכת לשם.

יואב קיש: לקדם את הרפורמה.

יואב קיש: אני לא מבין למה אתם מתנגדים?

יואב קיש: לא הייתה שום התנגדות בוועדה, אין אף הסתייגות.

יואב קיש: מאיפה זה?

יואב קיש: אני אומר לכם, לפעמים יש פה בכנסת מצבים הזויים.

יואב קיש: סליחה על המצב, זה המצב.

יואב קיש: דבר שלישי, אמרתי יותר מזה: הרי יכול להיות גם כשל שוק, יכול להיות שהתמריץ לקבלנים והאגרות – עדיין לא ירצו להגיע.

יואב קיש: אני לא מוכן שמכוני הבקרה האלה יקרסו.

יואב קיש: הכרחתי את האוצר לרשת ביטחון.

יואב קיש: זאת אומרת, תיבחן כמות הקבלנים שהגיעו לשוק הזה כל רבעון ונגיד שציפינו ל-150 היתרים ויש רק שלושה היתרים – זאת אומרת שהמתווה שלנו כשל – האוצר ישלם 100,000 שקלים לחודש מינימום כהכנסה של כל מכון בקרה, כדי לאפשר להם להיות עם הראש מעל המים.

יואב קיש: הם עדין יפסידו כסף אבל לפחות ישרדו את השנה הזאת, והעסק יתחיל להתגלגל.

יואב קיש: תשמעו, אני אומר לכם, אני רבתי עם האוצר על זה רבות.

יואב קיש: יוצא, יש לי הרגשה, כאילו אני בכלל באתי פה ודרסתי את השוק.

יואב קיש: ההפך, יותר מזה, אמרתי למכוני הבקרה: יש לכם עכשיו הזדמנות, אתם עכשיו צריכים להחליט, או שאתם לא פותחים – אין בעיה.

יואב קיש: לא רוצים את ההצעה שהצענו?

יואב קיש: אל תפתחו, לכו לבג"ץ, תתבעו את המדינה, אתם סוגרים את העסק, זה בסדר.

יואב קיש: החלטתם שאתם רוצים ללכת עם המתווה הזה – אז המתווה הזה חל גם עליכם.

יואב קיש: לא ראוי ולא הגיוני שתבואו למתווה, תקבלו מימון ממשלתי – באמת, אני חושב שהאוצר במקום הזה הלך מעל ומעבר בגלל הדרישה שלנו בוועדה – ובסופו של דבר יבואו בטענות.

יואב קיש: לכן, אני אומר לכם, חברים: החוק הוא חוק מאוזן.

יואב קיש: הוא חוק ראוי.

יואב קיש: הוא עושה איזון.

יואב קיש: החוק הזה הוא חוק ראוי, מאוזן, אין בו קואליציה–אופוזיציה.

יואב קיש: אין שום סיבה לשום התנגדות הגיונית לדבר הזה.

יואב קיש: לא שמעתי את זה, לא בוועדה וגם לא פה.

יואב קיש: אני מקווה לא לשמוע ואני מקווה לשכנע אתכם.

יואב קיש: דבר אחרון, כל המתווה הזה שאמרנו, תבינו מה קרה.

יואב קיש: האוצר אמר: תשמעו, אוקיי, אני מבין שאתם רוצים את המתווה הזה אבל אל תעשו את זה בחוק, תנו לנו להוציא קול קורא.

יואב קיש: תנו לנו למצוא פתרון אחר, לא בחקיקה.

יואב קיש: מה אמרתי לאוצר?

יואב קיש: אמרתי לו: תשמע, זה עובר עכשיו בחוק, אבל אני שם שלוש הסתייגויות ובכל הסתייגות אנחנו נבטל סעיף אחד שמדבר על הסעיפים – בין אם זה על מענק הקמה, או על האגרות של הקבלנים או על התמריץ.

יואב קיש: אם אתם, עד היום שזה מגיע למליאה, עד היום, תביאו פתרון ליועץ המשפטי של הוועדה, קול קורא מסודר, מהלך הגיוני שאנחנו רואים שהספקתם – אני מסיר את זה מהחוק, אין בעיה.

יואב קיש: הם התחייבו לזה, ושמעתי מהיועץ המשפטי – יש לי שלוש הסתייגויות בגלל זה.

יואב קיש: ההסתייגות הראשונה, אני מסיר אותה, כי הסעיף צריך להישאר; הם לא מצאו פתרון למענק ההקמה ומענק ההקמה יישאר בחוק.

יואב קיש: שתי ההסתייגויות, 2 ו-3, שמדברות על רשת הביטחון והמענק ליזמים – בהם כבר יצא, או יש שלבים סופיים של קול קורא, האוצר עומד בזה, ולכן אני אומר לכם, אני אומר את זה למליאה: אני רוצה לקבל את הסתייגויות 2 ו-3, לאור התחייבות האוצר, שלמעשה לא מצריכה את הסעיפים האלה בחקיקה, אבל בוודאי ובוודאי משמרת את ההתחייבות להמשך.

יואב קיש: לכן אני מבקש לדחות את הסתייגות מס' 1 ולקבל את הסתייגויות מס' 2 ו-3.

יואב קיש: אבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית בנוסח המוצע על ידי הוועדה לאחר קבלת שתי ההסתייגויות שציינתי.

יואב קיש: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

עיסאווי פריג': אם כך, יש בקשות לדיבור של מרצ.

עיסאווי פריג': אני מבין שמוסי מוותר.

עיסאווי פריג': מוותרים.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, עוברים להצבעה.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

עיסאווי פריג': הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 122), התשע"ח–2018.

עיסאווי פריג': אנחנו מתחילים בהסתייגויות.

עיסאווי פריג': לסעיפים 1–8 אין הסתייגויות.

עיסאווי פריג': אז אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על סעיפים 1– 8 מי בעד?

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 1–8 – 29 נגד – 16 נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

עיסאווי פריג': אם כך, סעיפים 1–8 עברו ב-29, נגד – 16.

עיסאווי פריג': עוברים לסעיף 9.

עיסאווי פריג': לסעיף 9 הוגשו שלוש הסתייגויות.

יואב קיש: את הראשונה אני מסיר.

יואב קיש: אני מבקש להצביע על השנייה והשלישית.

עיסאווי פריג': אם כך, הסתייגות ראשונה – חבר הכנסת יואב קיש מסיר.

עיסאווי פריג': עוברים להצבעה על ההסתייגות השנייה.

עיסאווי פריג': מי בעד?

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 17 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של חבר הכנסת יואב קיש לסעיף 9 נתקבלה.

עיסאווי פריג': ההסתייגות התקבלה, 29 בעד, 17 נגד.

עיסאווי פריג': אם כך, עוברים להסתייגות מס' 3, לסעיף 9.

עיסאווי פריג': הצבעה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 16 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של חבר הכנסת יואב קיש לסעיף 9 נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, ההסתייגות עוברת.

עיסאווי פריג': 29 בעד – בתוספת הצבעתה של השרה גמליאל – 30.

עיסאווי פריג': נגד – 16.

עיסאווי פריג': ההסתייגות מס' 3 התקבלה.

עיסאווי פריג': לסעיף מס' 10 לא הוגשו הסתייגות.

עיסאווי פריג': אם כך, עוברים להצבעה על סעיף 9 ו-10, כולל שתי ההסתייגויות שהתקבלו.

עיסאווי פריג': אני עובר להצבעה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 9–10, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגויות שנתקבלו – 30 נגד – 16 נמנעים – אין סעיפים 9–10 כהצעת הוועדה ועם ההסתייגויות שנתקבלו, נתקבלו.

עיסאווי פריג': אם כך, סעיף 9 ו-10 והחוק בקריאה שנייה עבר.

עיסאווי פריג': בעד – 30, נגד – 16.

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים לקריאה שלישית, כולל שתי ההסתייגויות שהתקבלו.

עיסאווי פריג': קריאה שלישית, הצבעה.

עיסאווי פריג': מי בעד?

עיסאווי פריג': מי נגד?

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 23 בעד החוק – 30 נגד – 15 נמנעים – 1 חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 122), התשע"ח–2018, נתקבל.

עיסאווי פריג': אם כך, הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 122) עברה.

עיסאווי פריג': היא חוק, ועוברת לספר החוקים של המדינה.

עיסאווי פריג': [מס' מ/1027, פ/2010/20; דברי הכנסת, מושב שני, חוב' כ"ב, ישיבה 211, עמ' 11314, חוב' י"ז, ישיבה 98, עמ' 9799; נספחות.

עיסאווי פריג': ]

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, התשע"ח–2018, לקריאה שנייה ושלישית.

עיסאווי פריג': אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי להציג את זה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שבהתרגשות גדולה – למרות שהשעה מאוחרת והיום היה עמוס ואנחנו עייפים, בכל אופן, בהתרגשות גדולה – מדובר בהצעת חוק מקיפה, אולי מהגדולות, ואני לא יודע אם אני יכול להגיד שגם מהחשובות, שעברו בכנסת בשנים האחרונות, שמבקשת לעשות רפורמה כוללת בתחום חדלות הפירעון ולהחליף חקיקה מנדטורית מלפני 80 שנה.

ניסן סלומינסקי: ועדת החוקה הקדישה 33 ישיבות – שחלקן היו ארוכות מאוד, לא ישיבות קצרות – במשך קרוב לשנתיים בהצעת חוק זאת, שכוללת 381 סעיפים.

ניסן סלומינסקי: כמובן, הצעת החוק שהוגשה לנו שונה לחלוטין מהצעת החוק שמוגשת בפניכם וזה באמת תודות לחבריי חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: במקרה הזה לא היה הבדל בין קואליציה לאופוזיציה, כולנו היינו בעד החוק ובעד המטרות שלו וכמובן כל אלה שהצטרפו אלינו, כל הגופים מבחוץ.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאחד הנושאים החשובים – אני לא אדבר על כל החוק אחרת זה ייקח הרבה זמן, אני אעשה את זה קצר מאוד: אחד הנושאים החשובים היה לעשות שינוי בתפיסה.

ניסן סלומינסקי: אם פעם מי שהיה חדל פירעון נחשב כתחמן, כמישהו שמנסה לסובב וכדומה, הפעם מסתכלים – בגלל הסיטואציות הכלכליות שהשתנו אנשים מגיעים לחדלות פירעון לפעמים בכלל לא באשמתם.

ניסן סלומינסקי: מי שחייב לא נתן, לפעמים טעויות כלכליות – אבל הוא רחוק מלהיות תחמן.

ניסן סלומינסקי: מטרת החוק הייתה בעיקר שיקום כלכלי, כלומר לתת לאיש את האפשרות לתקן ולחזור לחיים נורמטיביים.

ניסן סלומינסקי: כנ"ל גם לחברות או תאגידים.

ניסן סלומינסקי: לאפשר להם – במקום מה שנקרא לפרק אותם – לנסות ולבנות אותם, כי בסופו של דבר העובדים בתאגיד מסוים, בחברה מסוימת, תמיד יעדיפו שהעסק ימשיך לעבוד ויהיה להם מקור פרנסה, למרות שיכול להיות שהם יקבלו את משכורתם – אם הם עסק מתפרק – מהביטוח הלאומי, אבל תמיד הם רוצים גם שיהיה להם מקום עבודה.

ניסן סלומינסקי: עוד נקודה חשובה שצריכים להזכיר זה הנושא של תום לב שעמדנו עליו.

ניסן סלומינסקי: שלא יהיה מצב שבגלל שאנחנו הולכים לשיקום הכוונה שכל אחד יכול להרשות לעצמו מראש לקחת את כל הסיכונים שבעולם, לקחת את כל ההלוואות, כשהוא יודע שהוא לא יכול לשלם.

ניסן סלומינסקי: מה אכפת לו?

ניסן סלומינסקי: יש חדלות פירעון ובתוכה גם יש את ההפטר, אז מה אכפת לו?

ניסן סלומינסקי: אז החוק גם כן עושה הבחנה גדולה בין מי שעושה את זה – מי שהגיע למצב בתום לב, שלגביו אנחנו מדברים את כל הדברים הטובים – לבין מי שעושה את זה שלא בתום לב, שהוא לא יקבל את הדברים, וגם בהפטר הוא לא יקבל את הדברים.

ניסן סלומינסקי: ההפטר נכנס פנימה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, מרגע שהחוק הזה יחול בעוד שנה וחצי, ההפטר ייכנס פנימה.

ניסן סלומינסקי: עד אז יהיה לנו חוק שהציגו אותו היום, שאנחנו נעשה שינויים בדבר.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, גם בחוק הזה דאגו מאוד – מה שנקרא – לאדם הפשוט או לעוסק הקטן, שאין לו את כל ההגנות שיש לבנקים או לכל האחרים.

ניסן סלומינסקי: גם פה עשינו הרבה תקנות שיעזרו לו, כולל את הגדלת קופת הנשייה.

ניסן סלומינסקי: זאת הקופה שממנה מחלקים ממה שנשאר, לספקים ולאחרים.

ניסן סלומינסקי: הבנקים ויתרו – המדינה ויתרה – על שיעבוד הצו ב-25%.

ניסן סלומינסקי: המדינה ויתרה כדי להגדיל את קופת הנשייה, כדי שיהיה גם לספקים הקטנים משהו שיישאר להם מכל הדבר.

ניסן סלומינסקי: עשינו שינוי גם בדין קדימה.

ניסן סלומינסקי: רשות המיסים ויתרה, וגם עשינו צמצום פערים בין הנושים הגדולים לנושים הקטנים לגבי ריביות.

ניסן סלומינסקי: כי הנושים הגדולים – בדרך כלל אם ניקח בנקים או אחרים, הם מסודרים מבחינת הריבית ויש להם ריביות שכתובות בחוזים ובהסכמים.

ניסן סלומינסקי: לספק הקטן אין הסכמים וריביות, ואנחנו דאגנו לו במסגרת החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: בקיצור אני אומר, רק כדי לקצר, יש כאן הרבה מאוד תהליכים טובים שמסתכלים גם על הספק, גם על האיש הפשוט, וכפי שאמרתי, גם בראייה שיקומית, אבל בתנאי שיהיה בתום לב.

ניסן סלומינסקי: אני אומר קצר.

ניסן סלומינסקי: זהו.

ניסן סלומינסקי: לחוק הזה לא הוגשו הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: הוגשו כנראה בקשות לדיבור, אני מקווה שדברים טובים.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אני רוצה באמת להודות מאוד לחבריי חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: כפי שאמרתי, בנושא הזה לא הייתה לא אופוזיציה ולא קואליציה, אלא כולנו עבדנו לגופו של עניין ולשם שמיים.

ניסן סלומינסקי: באמת התוצאה היא תוצאה חשובה מאוד, מדהימה, שעושה מהפך שלם בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אם אני כבר פותח בברכות, כדי שלא נצטרך אחר כך לחזור שוב, אני רוצה לברך את כל אלה שהצטרפו אלינו ובזכותם – הגופים החיצוניים, כל הלשכות, הארגונים וכל הדברים האחרים שסייעו מאוד.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה באופן פרטני להודות כמובן לשרת המשפטים ולמשנה ליועץ המשפטי לממשלה אבי ליכט, שדחף והיה בעצמו; לספי זינגר – אין עליו, מה שנקרא – ולמיכל אלבז, שגם כן שייכת למשרד המשפטים, שליוו אותנו לאורך כל הדרך; לייעוץ המשפטי שלנו, לגור; למי שליווה אותנו – נעמה וניצן; כמובן לכנ"ר, לכנ"רית הנוכחית סיגל יעקובי, ולאיתי הס, שהוא היועץ המשפטי של הכנ"ר, שליווה את החוק הזה כל הזמן; לשכת עורכי הדין, שהייתה להם נציגות קבועה – ישי מילוא ויניב; לעוזריי – רועי, יוסף, אלי וליאור.

ניסן סלומינסקי: ושוב, לכל מי שטרח, באמת, חבריי חברי הוועדה, שעשו עבודה מדהימה בסבלנות.

ניסן סלומינסקי: אני מודה לכולם.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחבריי לאשר את החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: זו מהפכה גדולה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

רויטל סויד: אנחנו עוברים לבקשות רשות הדיבור.

רויטל סויד: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

רויטל סויד: אחריה – חברת הכנסת נורית קורן.

רויטל סויד: חמש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי.

מרב מיכאלי: אני רוצה להצטרף לברכות, חברות וחברים, מדובר באמת בהישג מאוד משמעותי.

מרב מיכאלי: מדובר במהפכה – ממש מעבר מרדיפה של חייבות וחייבים – שריד לימים שבהם היו פערים הרבה יותר גדולים בין בעלי הון לבין אלה שהיו חייבות וחייבים להם את הכסף – ממש מעבר מרדיפה של חייבות וחייבים וביוש שלהם לשיקום כלכלי, גם של אזרחיות ואזרחים וגם של תאגידים וחברות, כפי שציין חברי יושב-ראש ועדת החוקה.

מרב מיכאלי: אני רוצה לציין את הדברים שלי חשוב שהצלחנו להשיג בחוק הזה:

מרב מיכאלי: הגדרה של תנאי מחיה בכבוד לחייבות וחייבים, שגם כשיעקלו להם נכסים וייקחו להם – וחובות צריך לשלם, וכל זה – עדיין ציבור צריכה וצריך להיות מסוגלת לחיות להתקיים בכבוד.

מרב מיכאלי: באמת, תהיה הקפדה על חלופת מגורים, גם אם ייקחו לנושים את דירת המגורים שלהם, לא ישאירו אנשים ללא קורת גג.

מרב מיכאלי: יבוטל האמצעי הדרקוני הזה של הקפאת רישיון נהיגה – תרשמי לעצמך, גברתי היושבת-ראש – בספטמבר הבא ייכנס החוק הזה לתוקף, ואז זה יקרה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שמה שעדיין חסר בחוק זאת הגנה לעצמאיות ועצמאיים – הגנה מספיקה, ואני מקווה שנוכל עוד לתקן את זה בהמשך.

מרב מיכאלי: מה שיידרש מאיתנו, חברות וחברי הכנסת, ברמת הפיקוח, הוא לוודא שאכן הממשלה מספקת את האפשרות לשיקום כלכלי משמעותי לחייבות וחייבים, כי אם לא נעשה את זה, אז לא עשינו כלום.

מרב מיכאלי: אם לא נדאג שמי שנפל או נפלה לא תוכל – לא תיפול שוב – אז באמת לא עשינו שום דבר עם כל הכוונות הטובות והחקיקה היפה, וזה דבר שיבוא לידי ביטוי בהשקעת משאבים, אגב, יחסית קטנה מאוד, אבל מאוד חשובה ומשמעותית.

מרב מיכאלי: אני בטוחה שאנחנו פה, קליקת ההוצאה לפועל בכנסת – אני רוצה לקוות שאנחנו נשגיח על זה כמו שצריך.

מרב מיכאלי: אני יודעת שאני מחויבת לזה לגמרי.

מרב מיכאלי: עוד דבר שנצטרך לטפל בו הוא הגבלה של שכר נאמנים.

מרב מיכאלי: אנחנו רואות מדי פעם איך הוא מגיע פשוט מגיע לסכומים שערורייתיים, שיוצאים מכל פרופורציה ומכל היגיון של מישהו איפשהו אי-פעם.

מרב מיכאלי: גם אני רוצה להודות בבקשה לגור, היועץ המשפטי של ועדת החוקה, שבאמת השקיע בזה עבודה מדהימה, אדירה, יצירתיות, מחויבות, מסירות, באמת שאפו; לספי ממשרד המשפטים, שחלבו ודמו בחוק הזה, ולמיכל – לשניהם, עבודה מדהימה.

מרב מיכאלי: אני גם רוצה להגיד כל הכבוד לאבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שבאמת, מדבר על זה כבר – אני חושבת שזו עבודה של שמונה שנים, ההובלה של החוק הזה.

מרב מיכאלי: מדובר בחוק מודרני, עדכני, רלוונטי, שמחליף פקודה מנדטורית.

מרב מיכאלי: ברוח זו אני אגיד תודה רבה גם ליועצת שלי אורלי לאופולד.

מרב מיכאלי: ואני אגיד שהדבר הבא הוא בדיוק באותה רוח: סוף-סוף, לבטל את הפקודה המנדטורית הארכאית של פקודת המיסים (גבייה), ולהחליף גם אותה בחוק גבייה דמוקרטי, מודרני, הגון כמו שצריך – אז יש למה לצפות.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

רויטל סויד: חברת הכנסת נורית קורן, המסתייגת הבאה.

רויטל סויד: לאחר מכן נעבור להצבעה.

רויטל סויד: חמש דקות לרשותך.

רויטל סויד: חבר הכנסת סלומינסקי, אתה תרצה לעלות לסכם?

נורית קורן: אנחנו נגיד כבר בשבילך.

רויטל סויד: חברת הכנסת נורית קורן, חמש דקות לרשותך.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, השרה גמליאל, חבריי חברי הכנסת, זה חוק משמעותי ביותר.

נורית קורן: כמו שאמרה כאן חברתי מרב מיכאלי, שאנחנו מחויבים לחוק הזה.

נורית קורן: זה חוק חשוב מאוד.

נורית קורן: ואני רוצה לומר לך ניסן, כל כך הרבה זמן השקעת בזה, ובטוב טעם, לאט, לאט, והכול התגבש לאט, לאט.

נורית קורן: חוק ארוך, מייגע.

נורית קורן: והדבר החשוב ביותר כשדיברנו על שיקום כלכלי, ואתה פשוט אמרת לאוצר שאתה לא עובר לסדר היום אם לא יביאו כסף.

נורית קורן: ושוב, אני רוצה לחזור על זה: אם אנחנו לא נשגיח שאנשים שנפלו לתהום, וזו תהום ענקית, הם לא יכולים לצאת לדרך חדשה, אם לא יהיה להם שיקום כלכלי.

נורית קורן: אנחנו רואים שאם אנשים לא יודעים איך להתנהל עם המשכורת, עם הכסף שיש להם, ועם התשלומים שהם צריכים לשלם, הם לעולם לא יחזרו למסלול חיים תקין.

נורית קורן: אני, כיושבת ראש השדולה להליכי גבייה הוגנים בהוצאה לפועל – הדבר החשוב ביותר זה שאנשים ישלמו את החובות שלהם, ואחר כך יהיה להם שיקום כלכלי שהם יוכלו לחזור למסלול חיים תקין, וזה מה שחשוב.

נורית קורן: תודה רבה, אדוני.

נורית קורן: אני רוצה באמת לשבח את כל הצוות של ועדת חוקה שעשה עבודה קשה, אבל הינה, יש לזה פירות, ופירות טובים.

נורית קורן: בהצלחה לנו.

רויטל סויד: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

רויטל סויד: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי יסכם את הדיון.

ניסן סלומינסקי: רק להזכיר, עשינו שינוי דרמטי בנושא של מינוי נאמנים, שינוי משמעותי לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: נורית הזכירה, אבל יש עוד הרבה דברים.

ניסן סלומינסקי: באמת, הנושא העיקרי של הקצבת כסף.

ניסן סלומינסקי: בינתיים הכנ"ר הקציב כבר כסף לנושא של השיקום.

ניסן סלומינסקי: חינוך לשיקום.

ניסן סלומינסקי: האוצר התחייב גם כן לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: עליתי פה רק כי שכחתי על שני דברים להודות: אחד, לידידנו אוסאמה סעדי, שליווה, והחליף אותי גם.

רויטל סויד: בשביל זה היה צריך לעלות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר: שכחתי, ושווה בשביל זה היה לעלות שוב כדי להודות לו מקרב לב ממש, והוא גם ליווה אותנו.

ניסן סלומינסקי: גם אחרי שהוא הפסיק להיות חבר כנסת מן המניין, הוא המשיך ללוות את הוועדה בנושא הזה, אז מגיע לו יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: וכן יישר כוח ותודה רבה לוועדה, לאסף, נטלי, לכל הצוות כולו, שטרחו עד בלי די, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: לכולם, תודה רבה.

רויטל סויד: אנחנו נעבור להצבעה.

רויטל סויד: הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, התשע"ח–2018, בקריאה שנייה, כולל לוח תיקונים.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 1–381 – 32 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–381 נתקבלו.

רויטל סויד: 32 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: נעבור להצבעה בקריאה שלישית על הצעת החוק ולוח התיקונים.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, התשע"ח–2018, נתקבל.

רויטל סויד: 35 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, התשע"ח–2018, עברה בקריאה שנייה ושלישית, ונכנסת לספר החוקים.

רויטל סויד: [מס' כ/759, פ/4839/20; דברי הכנסת, חוב' י"ז, ישיבה 311, עמ' 27128 ועמ' 27129; נספחות.

רויטל סויד: ]

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 131), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

רויטל סויד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

רויטל סויד: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אוה, ספי ומיכל.

ניסן סלומינסקי: וואו.

ניסן סלומינסקי: באמת, תודה לכם.

ניסן סלומינסקי: אמרנו והודינו, ושוב אנחנו מודים.

ניסן סלומינסקי: מגיע לכם – וואו, זה לא להאמין.

ניסן סלומינסקי: לא שמתי לב שאתם פה, אבל יישר כוח עצום.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, בדיני העונשין, למי שמפריע לאיש ציבור במילוי תפקידו יש עונש של עד שלוש שנים.

ניסן סלומינסקי: ואפשר, במצבים שמפריעים לו במילוי תפקידו ממש זה יכול להגיע עד חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו גם, לפי מה שראינו באחרונה, הנגע הזה פשה גם במוסדות החינוך ויש אלימות גדולה כלפי המורים וכלפי הצוות – וזה דבר שקומם את כולנו.

ניסן סלומינסקי: לכן החוק הזה בא ואומר שמי שמפריע או פוגע באיש חינוך או בצוות החינוכי, עונשו יהיה עד חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: שימו לב, העונש יותר גבוה ממצב רגיל, ואגיד שתי סיבות קצרות, ובזה אסיים: א.

ניסן סלומינסקי: מבחינתי, נניח, פקח ברשות מקומית, ב-16:00 הוא גומר, חותם כרטיס, וזהו, מעכשיו הוא אזרח רגיל.

ניסן סלומינסקי: איש חינוך, מורה, למשל, בתפיסת עולמי – וזה היה, אני חושב, מסר ערכי – הוא 24 שעות איש חינוך.

ניסן סלומינסקי: גם כשהוא נמצא בסופרמרקט, אם הוא מתנהג לא מכובד – קופץ, עוקף את התור, דוחף, ורואים אותו – האיש הזה למוחרת לא יכול להיות מורה בבית ספר.

ניסן סלומינסקי: הוא לא משמש דוגמה.

ניסן סלומינסקי: כלומר 24 שעות זה נקרא מילוי תפקידו.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרנו: כל הפרעה, כל פגיעה באיש חינוך – הכוונה שפוגעים בו בשעת תפקידו, ולכן עד חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: כיוון אחד.

יואל חסון: צודק.

יואל חסון: השתכנענו.

ניסן סלומינסקי: ועוד דבר אחד: אני לא מאמין שהעונש הוא הגורם המרכזי.

ניסן סלומינסקי: החינוך הוא הגורם המרכזי שבו אפשר יהיה להפסיק את האלימות ולעבור לשיח נעים ומכובד יותר.

ניסן סלומינסקי: ומי שמצווה על זה בעיקר זו מערכת החינוך, כך שמי שמפריע למערכת החינוך, הוא מפריע לא רק לזה; הוא מפריע גם לאפשרות האמיתית שלנו להגיע פעם להנחת האלימות ולשיח נעים ומכובד.

ניסן סלומינסקי: לכן העונש יהיה עד חמש שנים.

יואל חסון: עוד דקה שאתה מדבר, אנחנו מבקשים התייעצות סיעתית.

יואל חסון: חבל.

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות, ואני מבקש מחבריי לתמוך בחוק הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

רויטל סויד: בקשות רשות דיבור: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת – – –

ניסן סלומינסקי: סליחה, יש הצעות חוק פרטיות של חבר הכנסת מרדכי יוגב, של איילת נחמיאס ורבין ושל מסעוד גנאים.

ניסן סלומינסקי: חברי הכנסת – סליחה שבתוך השטף שכחתי את זה.

ניסן סלומינסקי: אלה הצעות חוק פרטיות שלהם, והן עכשיו מגיעות לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: אז אמרנו, חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

רויטל סויד: חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: מוותר.

רויטל סויד: מוותר.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה.

רויטל סויד: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 131), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 26 בעד סעיף 1 – 27 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

רויטל סויד: 27 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

רויטל סויד: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

רויטל סויד: מי בעד?

רויטל סויד: מי נגד?

רויטל סויד: הצבעה מס' 27 בעד החוק – 28 נגד – 1 נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 131), התשע"ח–2018, נתקבל.

רויטל סויד: 28 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

רויטל סויד: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית כנדרש, ונכנסת לספר החוקים.

רויטל סויד: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה, יוזם החוק, עולה לברך.

מרדכי יוגב: גברתי היושבת-ראש, חברתי השרה גילה גמליאל, חבריי חברי הכנסת, אני מברך על כניסתו של החוק החשוב לספר החוקים של מדינת ישראל, מברך את שר החינוך נפתלי בנט, שהצטרף ודחף את החוק יחד עם עוזריו, את חברת הכנסת איילת נחמיאס איילת ורבין וחבר הכנסת מסעוד גנאים, שכולם יחד העלו הצעות פרטיות.

מרדכי יוגב: שאר השותפים שהצטרפו; את עוזריי ואת מנהלי הסיעה בכנסת, יוחאי וענבר, שדחפו גם הם.

מרדכי יוגב: כבר אמרנו כאן מעל במת הכנסת, ואמר חברי חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, שמורה הוא מורה.

מרדכי יוגב: הם השליחים היותר-נאמנים שלנו במערכת – מהמורכבות, והדור הזה נותן אתגרים נוספים.

מרדכי יוגב: לכן סברנו, ואומר בקצרה, שחובתנו ככנסת ישראל לתת למורים גב ולסייע בעדם, ולו יהיה החוק הזה הערכה להם – כי הוא לא הכול; לא הכול פותרים באמצעות ענישה יותר גבוהה ומחמירה.

מרדכי יוגב: זה כן אלמנט של הרתעה, ובאמת העיקר הוא חינוך, חינוך לערכים.

מרדכי יוגב: "והיו עיניך ראות את מוריך", אמר הנביא ישעיהו, ואנחנו מפה רואים את מורי ישראל לגווניהם השונים, ורוצים לומר להם: אנחנו איתכם, ואנחנו נשתדל, באמצעות החוק הזה או באמצעים נוספים, לצמצם את האלימות ולתת לכם מפה ברכה והערכה.

מרדכי יוגב: תודה וערב טוב.

רויטל סויד: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

רויטל סויד: תם סדר-היום.

רויטל סויד: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ט באדר התשע"ח, 6 במרס 2018, בשעה 16:00.

רויטל סויד: ישיבה זו נעולה.