ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 303, 2018-01-24 00:00

יצחק וקנין: היום יום רביעי, ח' בשבט התשע"ח, 24 בינואר 2018, אני פותח את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: כהרגלנו ביום רביעי, אנחנו פותחים בשאילתות דחופות.

יצחק וקנין: לשאילתה ראשונה אני מזמין את השרה איילת שקד, שרת המשפטים, לעלות לדוכן.

יצחק וקנין: היא תשיב על שאילתה דחופה מס' 449, של חבר הכנסת אברהם נגוסה, בנושא:

יצחק וקנין: תוספת זמן בבחינות הסמכה של לשכת עורכי הדין.

יצחק וקנין: גברתי השרה תעלה לדוכן.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת אברהם נגוסה, רשות הדיבור שלך.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, כנסת נכבדה, אני מגיש את השאילתה הזו מכיוון שיש מספר גדול של נבחנים שעברית אינה שפת אימם, ודבר בסיסי כמו תוספת זמן יכול לסייע להם, במיוחד לאור כך שהרבה נבחנים נכשלים.

אברהם נגוסה: לכן, רצוני לשאול: מדוע אין הארכת זמן בבחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין לנבחנים שהשפה העברית אינה שפת אימם?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.

יצחק וקנין: גברתי השרה, רשות התשובה שלך.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת נגוסה, כנסת נכבדה, ראשית, יש.

איילת שקד: תכף אפנה אותך לסעיף באתר הלשכה שמצביע שיש.

איילת שקד: לפני כן אני רוצה לציין שמדובר בנושא שאינו בסמכותי.

איילת שקד: תקנה 18(ד) לתקנות לשכת עורכי הדין קובעת כי הסמכות לקבוע את משך הזמן שיוקצה לכל פתרון נתונה לוועדה הבוחנת, לפי סעיף 40 לחוק לשכת עורכי הדין.

איילת שקד: הוועדה הבוחנת ממונה על פי חוק על ידי שר המשפטים לאחר התייעצות עם המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין, ומורכבת משלושה שופטים, שני עורכי דין מהשירות הציבורי, שני עורכי דין מהמגזר הפרטי ושני נציגי אקדמיה.

איילת שקד: מדובר בוועדה בלתי תלויה, שיש לה שיקול דעת עצמאי והיא אינה כפופה לשר המשפטים.

איילת שקד: אבל בעקבות השאילתה עשיתי בשבילך עבודה ופניתי אל לשכת עורכי הדין.

איילת שקד: נמסר לי כדלקמן – הדברים לקוחים מטופס ההנחיות להגשת בקשות להתאמות בבחינת התמחות מיום 29 באוגוסט 2017 ומפורסמים באתר הלשכה, ואני מצטטת: מתמחה שהוא עולה חדש, עד שבע שנים בארץ, מקבל תוספת זמן.

איילת שקד: כמו כן, מתמחה ששפת אימו אינה עברית ואת לימודיו בבית הספר התיכון עשה בשפה שאינה עברית מקבל תוספת זמן.

איילת שקד: מתמחה שנולד בחו"ל אך עלה לארץ בגיל צעיר ולמד בארץ את כל שנות התיכון בשפה העברית אינו מקבל תוספת זמן באופן אוטומטי, שכן הוא נקלט בארץ ורכש את השפה בגיל צעיר.

איילת שקד: באופן פרטני, ככל נבחן, מי שמגיש בקשה להתאמות על סמך אבחון כנדרש – מקבל התאמות.

איילת שקד: בפועל ישנה התחשבות, ומתמחים רבים המגישים בקשות פרטניות מקבלים תוספת זמן.

איילת שקד: אני רוצה, בנוסף לזה, להודות לך, חבר הכנסת נגוסה, על הדחיפה שביחד איתי עשית לחוק נגד אפליה במקומות ציבוריים וקבלת סיוע משפטי.

איילת שקד: העברנו את הצעת החוק בוועדת השרים לחקיקה ביום ראשון.

יצחק וקנין: סיימת את התשובה, גברתי השרה?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: אם כן, יש לך אפשרות לשאלה נוספת, במידה שאתה מעוניין.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת נגוסה, ואחריו – חברי הכנסת מרב מיכאלי וחיים ילין.

אברהם נגוסה: שאלתי היא לא עניין של עולה חדש או לא עולה חדש; שאלתי היא על מי ששפת אימו היא לא עברית.

אברהם נגוסה: זה אומר שגם העולים שהגיעו בגיל צעיר עדיין מתקשים.

אברהם נגוסה: אני ישבתי איתם, דיברתי איתם, והם נתנו לי דוגמאות של שאלות שהם היו צריכים עליהן לענות תוך שלוש דקות ולא הספיקו בגלל מגבלה של השפה.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, צריך ללכת על כיוון של "שפת אימו לא עברית", ולא על עניין של ותק ושנים כעולה חדש.

איילת שקד: תראה – – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני יכול לשבת.

יצחק וקנין: גברתי השרה, יש נוהל.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי ואז חיים ילין, ואז גברתי השרה תוכל להשיב לכולם ביחד.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: גברתי השרה, את עומדת לפני סבב מינויים חדש של שופטות ושופטים – אני מקווה שופטות – לבית המשפט העליון.

מרב מיכאלי: לפני הסבב הקודם פניתי אלייך והפצרתי בך למנות את כל המינויים נשים ולהביא למצב היסטורי של שוויון – כמעט שוויון, זה היה יוצא אחד פחות, כמעט שוויון – בין נשים לגברים בבית המשפט העליון.

מרב מיכאלי: עכשיו המצב הוא שיש רק ארבע שופטות מתוך 15, ולעומת זאת בין המועמדות יש רק חמש, לפי דעתי, בין כל ה-26 – המספר הסופי של המועמדות והמועמדים – ואנחנו עלולות למצוא עצמנו שוב במצב של מיעוט מתמשך בבית המשפט העליון.

מרב מיכאלי: אני יודעת שלגברתי יש רגישות לעניין הייצוג, משום שלעומת זאת יש בין המועמדות והמועמדים שישה חובשות וחובשי כיפה, דבר שגם הוא צריך בפירוש להיות לנגד עינינו כשמדברות על ייצוג, אבל הייצוג שלהם בתוך בית המשפט העליון היום, לעומת זאת, הוא גדול באופן דרמטי מאחוזם באוכלוסייה, בעוד נשים הן 50%, 51%, 52% – תלוי מי סופרת – ויש לנו רק, כאמור, ארבע נשים.

מרב מיכאלי: אני פניתי אלייך, ואני פונה אלייך שוב: מדוע לא תמני שתיים?

מרב מיכאלי: יש מועמדות מעולות ברשימה – מדוע לא תמני שתי שופטות, והאם תתחייבי למנות לפחות שופטת אחת?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: חיים ילין, רצית לשאול.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, שרה נכבדה, הייתי בדיון בשבוע שעבר באולם נגב, אם אני לא טועה.

חיים ילין: זה היה לגבי הדיון על הבחינות.

חיים ילין: אני למדתי כלכלה והבת שלי למדה פיזיותרפיה, בואו ניקח את שתי הדוגמאות האלה – ולא ברור לי למה לא לוקחים את המודלים האלה: בכלכלה כולם יודעים שמי שלא עובר בשנה הראשונה מקרו ומיקרו כלכלה, אין לו טעם, חבל על הזמן, שיחליף מקצוע.

חיים ילין: לפיזיותרפיה – וגם לרפואה – ממיינים אותם; כל מי שמתחיל יודע שהרוב יסיימו.

חיים ילין: נדיר מאוד שברפואה, בפיזיותרפיה או בפארה-רפואי לא יסיימו.

חיים ילין: למה לא לוקחים את המודלים האלה, שקיימים, ומחילים אותם על מי שהולך ללמוד משפטים?

חיים ילין: זה הכול, כל כך פשוט, במקום שהם יוציאו שלוש וארבע שנות לימוד – ואנחנו יודעים מה המשמעות של לימודים במדינת ישראל, מה יוקר המחיה – ובשנה הרביעית יאמרו ל-70% ול-80%: אתם לא.

חיים ילין: למה לעבור את כל הוויה דולורוזה הזאת?

חיים ילין: קטונתי מלהבין.

חיים ילין: אני חושב שצריך להיות מיון בתחילה או בסוף שנה ראשונה, וכל אחד יבחר.

חיים ילין: לפחות בשנה הראשונה, חלק מהמקצועות מוכרים כהמשך לתואר אחר.

חיים ילין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחיים ילין.

יצחק וקנין: גברתי השרה תשיב לכל השואלים.

איילת שקד: חבר הכנסת נגוסה, אי-אפשר ששפת אם תהיה הפרמטר היחיד.

איילת שקד: אם אני לא טועה, שפת האם של אימו של השר בנט היא אנגלית, והוא יכול היה להיבחן בבחינות הלשכה.

איילת שקד: אז ברור שצריך לראות מה הרמה של אותו אדם שניגש לבחינות הלשכה, ובשביל זה יש מנגנון פרטני.

איילת שקד: אני לא אחראית לזה, אבל הסתכלתי באתר של לשכת עורכי הדין, והם מציינים שם במפורש שיש מנגנון פרטני, ואם באמת יש אדם – – –

אברהם נגוסה: באקדמיה זה קיים.

אברהם נגוסה: כל אדם שנבחן, אם עברית אינה שפת האם שלו הוא מקבל הארכת זמן.

איילת שקד: אז תראה, אם מישהו מוכיח באמת שהוא מתקשה בשפה, גם פה הוא מקבל הארכת זמן.

איילת שקד: יש מנגנון פרטני, והם כותבים שיש התחשבות רבה, ומתמחים רבים שמגישים בקשות פרטניות מקבלים תוספת זמן.

איילת שקד: ולכן, אני מציעה קודם כול שמי שפנו אליך – תשאל אותם אם הם הגישו בקשה פרטנית, ואם הם סורבו.

איילת שקד: אם הם סורבו – אז אני מוכנה בעצמי להגיש את הבקשות שלהם לוועדה, אבל בסוף ההחלטה היא של הוועדה.

איילת שקד: בסדר?

איילת שקד: לשאלתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי, מערכת המשפט היא אחת המערכות השוויוניות ביותר.

איילת שקד: מנהלות אותה שלוש נשים: נשיאת בית המשפט העליון, שרת המשפטים והמנכ"לית אמי פלמור.

איילת שקד: בפרקליטות, רוב המנהלים הם מנהלות.

איילת שקד: בבתי משפט השלום והמחוזי יש מעל 50% שופטות – 52%, משהו כזה.

מרב מיכאלי: – – –

איילת שקד: שנייה – רואים שכשמגיעים לעליון – – –

מרב מיכאלי: – – – כמה וכמה.

איילת שקד: את צודקת, רואים שכשמגיעים לעליון יש פחות.

איילת שקד: אני בהחלט חושבת שמגדר וייצוג הולם זה בהחלט פקטור, אבל זה לא הפקטור היחיד.

מרב מיכאלי: יש מועמדות מעולות.

איילת שקד: יש מועמדות מעולות ויש מועמדים מעולים, ובסופו של דבר בבחירה של שופטים לעליון יש הרבה מאוד שיקולים.

איילת שקד: מגדר זה שיקול אחד, אני מודה, אבל זה לא שיקול שאין בלתו.

איילת שקד: אנחנו עוד התחלנו, ככה, במשאים ומתנים ועוד לא התחלנו לשבת בצורה רצינית ולראות, את יודעת, מה הקונסטלציות, ואני לא יכולה להתחייב כרגע לכלום.

איילת שקד: אני רק אומרת שזה בהחלט אחד הקריטריונים שאנחנו מציבים לנגד עינינו.

יהודה גליק: אנחנו בקושי מסתדרים עם כל כך הרבה חברות כנסת.

יהודה גליק: אתם רוצים גם עוד שופטות.

מרב מיכאלי: – – –

איילת שקד: בכנסת הבאה יהיו יותר חברות כנסת.

איילת שקד: מכנסת לכנסת אנחנו עולות, מספרנו עולה.

מרב מיכאלי: תודה לאל.

איילת שקד: לחבר הכנסת ילין.

יהודה גליק: – – – שלא תהיה הפרדה בדיווח, ושהעיתונאיות יוכלו גם – – –

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: שלא יהיו מותבים של שופטות ומותבים של שופטים, או עורכות דין יכולות להופיע רק בפני שופטות, זה דווקא סטרטאפ.

מרב מיכאלי: אני גם רואה את זה הולך לשם.

יהודה גליק: – – –

איילת שקד: טוב, חבר הכנסת ילין – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: אתה גם עומד וגם מעיר הערות.

יצחק וקנין: עשה את זה בישיבה, זה לא מכובד מה שאתה עושה.

איילת שקד: – – הסיבה שישראל היא שיאנית העולם במספר עורכי הדין פר נפש, שיאנית העולם – בפער, לא סתם – היא בגלל שיש המון המון מכללות, המון המון מכללות שנפתחו, והרבה מאוד אנשים מגיעים למכללות האלה עם תנאים מינימליים, זאת אומרת, לא צריך איזה ציון משמעותי בפסיכומטרי או תעודת בגרות עם ציון גבוה, אלא התנאים באמת מינימליים, והם מתקבלים ללימודי המשפטים.

איילת שקד: אני בהחלט שוקלת, ודיברתי על זה עם ראש לשכת עורכי הדין, אם נכון לעשות את המבחן לפני ההתמחות.

איילת שקד: זאת אומרת, שלפחות לא יבזבזו שנה או שנה וחצי של התמחות.

איילת שקד: אתה מציע לעשות מבחן אחרי השנה הראשונה, נניח.

חיים ילין: מי שהולך לראיית חשבון יודע שאם הוא לא עובר מיקרו ומאקרו כלכלה בשנה הראשונה, אין לו מה להמשיך.

חיים ילין: אני אומר לך את זה.

איילת שקד: תראה, בסופו של דבר אנשים צריכים להיות – –

חיים ילין: חבל על הכסף.

איילת שקד: – – אחראים.

איילת שקד: אני לא רוצה להגביל את המכללות ולהתחיל לסגור מכללות.

חיים ילין: לא, רגע.

חיים ילין: לא אמרתי את זה.

ענת ברקו: אבל גם צריך להקשיב לסטודנטים.

איילת שקד: אני מסכימה, אבל צריך גם לדעת שבשביל להיות עורך דין – – –

חיים ילין: יש לי מכללה עכשיו, נגב, רק תבואי.

חיים ילין: לא, אני לא אמרתי את זה.

איילת שקד: בסדר, בסדר.

חיים ילין: אני לא סוגר מכללות.

איילת שקד: אז בשביל להיות עורך דין צריך להיות בסוף ברמה מקצועית מסוימת.

איילת שקד: עורכי דין מתעסקים בדיני נפשות – – –

קארין אלהרר: אז תחייבו את המכללות לאותם כללים – – –

חיים ילין: בדיוק.

קארין אלהרר: שלא תהיה מכללה – – – עדיין – – – מה שתצליחו לכתוב זה בסדר.

איילת שקד: אני צריכה לדבר עם המל"ג.

איילת שקד: אני לא חושבת שהמל"ג יכולים לחייב את המכללות – כמובן, גם לא כולן תחתם, כי יש הרבה פרטיות – בקריטריונים כאלה.

איילת שקד: בסופו של דבר האחריות צריכה להיות גם על האנשים.

איילת שקד: מי שחושב שהוא מתאים להיות עורך דין ויכול להיות עורך דין – –

ענת ברקו: לא כולם רוצים להיות עורכי דין.

איילת שקד: – – צריך ללכת ללמוד משפטים.

חיים ילין: כבוד השרה – – –

יצחק וקנין: רבותיי, רבותיי, השאלות שלכם הן חשובות ומתמשכות, אבל יש לנו סדר-יום.

איילת שקד: יש הרבה אנשים שהולכים ללמוד עריכת דין ומשפטים ולא רוצים להיות עורכי דין.

איילת שקד: הם לומדים משפטים בשביל סוג של תואר כללי.

איילת שקד: בסדר.

חיים ילין: אבל חברים שלי, טובים, שלא התקבלו פה, הם היום עורכי דין בכירים באנגליה.

חיים ילין: זה מה שאני מנסה להסביר.

חיים ילין: אנחנו לא עובדים נכון.

חיים ילין: תעשו את המיון בתחילת – – –

איילת שקד: טוב, חיים.

איילת שקד: יש פה, באמת – אני מכירה סטודנטים לרפואה שלא מתקבלים פה והולכים ללמוד רפואה בחו"ל.

איילת שקד: אני לא מכירה אנשים שרוצים לעסוק בעריכת דין והם עוברים לחו"ל כי הם לא עוברים פה את מבחני הלשכה והם עוברים באנגליה או בארצות הברית את מבחני הלשכה.

ענת ברקו: כי זה לא יהיה תקף, גברתי השרה.

ענת ברקו: זה לא יהיה תקף, זה לימודי משפטים.

איילת שקד: ברור, הם צריכים לעבור שם מבחנים קשים.

ענת ברקו: לא, זה לא תקף, בחו"ל זה חוק אחר, פשוט.

איילת שקד: זה לא נכון, חברת הכנסת ברקו.

איילת שקד: אם למדת משפטים פה, אתה יכול לעסוק בחו"ל, אתה צריך לעשות מבחנים לא פשוטים, מבחנים קשים.

ענת ברקו: צריכים לעשות השלמה.

איילת שקד: השלמות ומבחנים קשים.

ענת ברקו: אבל, גברתי השרה, אני רוצה – – –

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: רבותיי, רבותיי.

יצחק וקנין: אני חייב לעשות סדר.

יצחק וקנין: אני לא יכול לתת פה – – –

ענת ברקו: מה מתכוונים לעשות?

ענת ברקו: מה נעשה עם – – – האלה?

יצחק וקנין: תקשיבי, זה דבר מתמשך, מתמשך.

יצחק וקנין: את שואלת מפה, הוא שואל משם, יש איזה סדר שצריך להיות.

יצחק וקנין: יש עוד שואלים היום.

יצחק וקנין: גברתי השרה, האם סיכמת את התשובה לגבי עריכת דין?

איילת שקד: כן.

יצחק וקנין: אם כן, אני מודה לך מאוד.

איילת שקד: תודה רבה.

יצחק וקנין: את רוצה להוסיף משהו?

איילת שקד: לא, לא.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מודה לשרת המשפטים, השרה איילת שקד, אני מודה לשואלים.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר – סגן שר האוצר יעלה לדוכן וישיב על שאילתה 453, של חברת הכנסת מיכל בירן, בנושא: דמי ניהול בקרנות הפנסיה.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר יעלה לדוכן, ישיב על השאילתה.

יצחק וקנין: אנחנו נאפשר לך, קודם כול – סגן השר יעלה לדוכן והשואלת הנכבדה, ודאי, תשאל את השאלה.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך.

מיכל בירן: כיום, קרנות הפנסיה רשאיות לגבות דמי ניהול בגובה של עד 6% על ההפקדה ו-0.5% על הצבירה.

מיכל בירן: ברצוני לשאול: 1.

מיכל בירן: איזה אחוז מהעמיתים משלמים את מקסימום דמי הניהול נכון לשנת 2017?

מיכל בירן: 2.

מיכל בירן: כמה עמיתים עברו לקרן ברירת מחדל?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

חיים כץ: – – –

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים הכבדים, שני הכצים – כוהני צדק.

יצחק כהן: לשאלה מס' 1: גברתי, הדיווח על נתוני שנת 2017 צפוי להתקבל בסוף מרס 2018.

יצחק כהן: לפיכך, נכון למועד זה אין בידינו את הנתונים המבוקשים.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: נחזור במרס 2018, תחזרי על השאילתה, אני מרשה לך.

יצחק כהן: נציין כי בהמשך להמלצת ועדת הכספים של הכנסת, שהביאה לביטול הסכמי ברירת המחדל של מעסיקים בדמי ניהול מקסימליים כבר במרס 2018, אנחנו צופים כי בשנת 2018 תמשיך מגמת הירידה בשיעור העמיתים המצטרפים לדמי הניהול המקסימליים.

יצחק כהן: מנתוני שנים קודמות עולה כי מרבית העמיתים המשלמים את דמי הניהול המקסימליים הם בעלי שכר הנמוך משכר המינימום, ולפיכך דמי הניהול המשולמים הם נמוכים וספק אם מכסים את עלות התפעול של החיסכון הפנסיוני שלהם.

יצחק כהן: דווקא האוכלוסייה החלשה.

יצחק כהן: לשאלה מס' 2: מספר המצטרפים לקרנות ברירת המחדל הנבחרות ממועד כניסת רפורמת קרנות ברירת המחדל לתוקף ועד לסוף שנת 2017 עמד על 80,000 מבוטחים.

יצחק כהן: רק ההתחלה.

יצחק כהן: אנו צופים, בעזרת השם, כי עם פקיעת הסכמי ברירת המחדל הקיימים היקף המצטרפים יגדל, ויגדל מאוד.

יצחק כהן: אני מבין שאת מנסה לקדם הצעת חוק להפחתת תקרת דמי הניהול בקרנות הפנסיה, אבל המהלכים שביצענו בשנים האחרונות, ובכללם קרנות ברירת מחדל, מאפשרים חיסכון בדמי ניהול נמוכים בלי הבעיות שההתערבות באמצעות הצעת החוק שלך תביא להן.

יצחק כהן: צריך לתת לתחרות בשוק ההון להמשיך לפעול, לבחון את התוצאות ולא להתערב בכלים שיפגעו דווקא באנשים החלשים בחברה.

יצחק כהן: שאילתה נוספת.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מיכל בירן, אחריה ישראל אייכלר ישאל שאלה, ואחריו – טלב אבו עראר.

מיכל בירן: תשובה מאוד דומה למה שאתה ענית עכשיו ענו לי כאשר הצעתי את קרן ברירת המחדל מלכתחילה, אבל הצלחתי לשכנע.

יצחק כהן: את הצעת את זה?

יצחק כהן: ברצינות?

מיכל בירן: ביום שנבחרתי לכנסת.

יצחק הרצוג: זכויות יוצרים?

מיכל בירן: ככה זה.

מיכל בירן: באופוזיציה לא זוכים לזכויות יוצרים, ככה זה עובד.

יצחק כהן: אז אני רוצה להגיד שההצעה שלך היא מצוינת.

מיכל בירן: העלית בעצמך את הבעיה שהעניים ביותר משלמים את מקסימום דמי הניהול.

מיכל בירן: המנקה בכנסת מסבסדת אותי.

יצחק כהן: לפיכך – – –

מיכל בירן: בבדיקה – – –

יצחק כהן: לפיכך יש לך אפשרות לעבור – – –

מיכל בירן: שוב, יכולת לענות – דבר ראשון, לא ענית על השאלה הראשונה, ויכולת.

מיכל בירן: מבדיקה שאני עשיתי בעזרת "פנסיה פתוחה", כשלא כל הנתונים נגישים לפנינו, למעט בחברת כלל, 21% מהחוסכים משלמים את דמי הניהול המקסימליים.

מיכל בירן: זאת אומרת שהבעיה לא רק שלא נפתרה, היא רחוקה מאוד מפתרון.

מיכל בירן: וברצוני לשאול, מה אתם מתכוונים לעשות בשביל האנשים העניים ביותר, שעדיין משלמים את דמי הניהול המקסימליים?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר ישאל שאלה, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד שר האוצר – אין הרי חבר כנסת שהוא שר אוצר, אז הרב איציק כהן הוא סגן השר והוא בעצם היחיד שיש לנו באוצר לשאול אותו שאלות כחברי כנסת.

ישראל אייכלר: השאלה שלי נוגעת לקרנות הפנסיה, ולא שמענו שהורידו את דמי הניהול בגלל שהפסיקו – הייתה הוראה חדשה להפסיק לשלוח דואר של הדוחות השנתיים והרבעוניים, אלא בדואר אלקטרוני, סמ"סים, ומי שרוצה להמשיך לקבל דואר, צריך לפנות אליהם ולקבל דואר.

ישראל אייכלר: מה שקורה – היה אתמול דיון בוועדה שלי לפניות הציבור, עם חבר הכנסת נגוסה וחבר הכנסת איציק שמולי, והוכח, גם לפני פקידי הרשות, שהצלצולים והטלפונים והמיילים – הם לא עונים להם, לא זמינים.

ישראל אייכלר: הם היו מוכנים לבדוק את העניין הזה, אבל לא היו מוכנים למה שביקשנו – החלטת ועדה של כל חברי הכנסת שהיו שם: שיחזרו לברירת המחדל שקודם כול שולחים דואר רגיל; אם אדם מוכן או רוצה, וקרנות הפנסיה ישאלו אותו והוא יהיה מוכן לקבל בדואר האלקטרוני או בסמ"סים, זה בסדר, אבל חייבים לחזור לדואר הרגיל, זאת החלטה שלנו.

ישראל אייכלר: אני מבקש מסגן שר האוצר, שממונה על שוק ההון – האם הוא קיבל את ההחלטה הזאת?

ישראל אייכלר: ואם כן, האם זה יבוצע, ברירת המחדל תהיה בדואר רגיל?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדי סגן השר, במגזר הבדואי אנו עדים להריסות בתים מתמשכות, כמעט כל יום, בימי החורף, גם בימי הקור, בימי הגשם.

טלב אבו עראר: ולכן אני – – –

יצחק כהן: השייח', הדיון הוא על הפנסיה.

טלב אבו עראר: אני חושב שמותר לי לשאול כל שאלה ששייכת למשרדך.

יצחק כהן: רק אתה, רק לך מותר.

טלב אבו עראר: ולכן, האם למשרדכם, מכובדי, יש כוונות להקפיא לפחות את הריסות הבתים בשנה-שנתיים, ותוך כדי כך לנהל משא ומתן – להגיע לפתרונות, לשמוע הצעות של המדינה?

טלב אבו עראר: ולחלופין – להקפיא את ההריסות בימי החורף, לפחות.

טלב אבו עראר: אנחנו בני אדם.

טלב אבו עראר: איך אפשר שביום חורפי כזה הרסו היום, ביישוב אל-עראקיב, בפעם ה-124?

טלב אבו עראר: די.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

יצחק כהן: טוב, לגברתי גברת בירן, אני חושב שהרעיון הכביר של קרן ברירת מחדל הוא רעיון פנטסטי, ו-80,000 מצטרפים בהתחלה, עוד לפני שבוטלו ההסכמים, זה מראה על מגמה.

יצחק כהן: ואני חושב שזה הכלי של כוחות השוק.

מיכל בירן: – – –

יצחק כהן: זה כלי, וכוחות השוק עושים את העבודה הכי טוב, בלי התערבות חיצונית, בלי התערבות חקיקתית.

מיכל בירן: גם קרן ברירת המחדל הייתה התערבות – – –

יצחק כהן: נכון, אבל זה ההכרח הלא-יגונה, שהיו חייבים לעשות אותו.

יצחק כהן: על כל פנים, בואי ניתן לכוחות השוק לעבוד, הם עובדים יפה.

יצחק כהן: עכשיו, לגבי הנתונים, לא מספיק לי מחברה אחת, מכלל, אני צריך מכל השוק.

מיכל בירן: יש לי את של כולם חוץ מכלל.

מיכל בירן: יכולת גם אתה – – –

יצחק כהן: לא, אני באופן מסודר אביא את זה רשמי במרס 2018.

יצחק כהן: אני מתכבד להזמין אותך, או בעל פה או מעל הדוכן תשאלי אותי שוב, יהיו לי הנתונים היותר-מדויקים.

יצחק כהן: לגבי חברי הרב אייכלר, ברירת המחדל הייתה הפוכה: בהתחלה היו שולחים מכתבים גם למי שרצה אימייל.

יצחק כהן: עכשיו עשו את זה הפוך, בשביל לחסוך הוצאות.

יצחק כהן: סך הכול החברות האלה לא פילנתרופיות, ההוצאות בסוף משתרשרות ללקוחות.

יצחק כהן: עשו את זה באימייל, ומי שאין לו אימייל, שולחים לו בדואר.

יצחק כהן: ומי שרוצה דואר, מקבל דואר.

יצחק כהן: זה ידידותי למשתמש.

ישראל אייכלר: – – –

יצחק כהן: טלב אבו עראר, יש בעיה, יש בעיה, אני מסכים איתך.

יצחק כהן: אבל אתה אומר: 124 פעם.

יצחק כהן: אני מאמין שב-124 פעם היו גם חורפים ואביבים וסתווים וקיצים.

יצחק כהן: יש הסדרים.

יצחק כהן: שר האוצר היה ביום חמישי בפזורה – ביום רביעי, סליחה – אצלכם שם בפזורה בנגב, עם פתרונות פנטסטיים.

יצחק כהן: אני מאוד מקווה ומתפלל שתסכימו לפתרונות ותלכו לפתרונות פעם אחת ולתמיד.

יצחק כהן: זה לטובתכם כמו שזה גם לטובתנו.

טלב אבו עראר: – – –

יצחק כהן: מה זה?

טלב אבו עראר: מה הפתרונות?

יצחק כהן: תוכנית שלמה.

יצחק כהן: אני מוכן להראות לך אותה, לשבת איתך ולהראות לך את כל התוכנית.

טלב אבו עראר: איזה תוכנית?

יצחק כהן: ושר האוצר משה כחלון ירד לנגב בשבוע שעבר, הציג לכם את זה בשטח.

קריאה: אורי אריאל – – –

יוסף עטאונה: הוא אמר, אנחנו מאבדים את הנגב.

יצחק כהן: לא שומע.

יוסף עטאונה: הוא אמר שהם מאבדים את הנגב בגלל הבנייה הבלתי-חוקית.

יוסף עטאונה: למי מאבדים את הנגב?

יוסף עטאונה: אזרחים של המדינה – – –

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: עושים דברים טובים.

יצחק כהן: אפילו שר הרווחה חיים כץ יעיד על זה.

יצחק כהן: עושים רק דברים טובים.

יצחק כהן: אוקיי, תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אדוני, אני מודה לסגן שר האוצר, מודה לשואלים.

יצחק וקנין: אני מזמין לדוכן את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יצחק וקנין: השר חיים כץ ישיב על שאילתה דחופה מס' 450, מאת חבר הכנסת אורי מקלב, בנושא: מניעת זכאות לסבסוד במעונות היום.

יצחק וקנין: אדוני השר יעלה לדוכן.

חיים כץ: אני ארד לרגע לסגור את הטלפון, שלא יהיה לנו בלגן.

חיים ילין: חיים, אתה יודע הכול בעל פה, למה אתה צריך דף?

חיים כץ: לא צריך דף.

אורי מקלב: טוב, אני מקווה שלא יגיעו תקופות שיענו לנו בטלפון על השאילתות.

אורי מקלב: אי-אפשר לדעת מה עוד יקרה.

אורי מקלב: מערכות החינוך הולכות לכיוון הזה, כפי ששמענו אתמול ביום החינוך שהיה בכנסת.

יצחק וקנין: כן, חבר הכנסת מקלב יכול לשאול.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אם השר מוכן, אני אשאל את השאילתה.

יצחק וקנין: השר מוכן.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: הורים רבים נדרשים לשלם אלפי שקלים בגין שהות ילדיהם במעונות היום.

אורי מקלב: למרות שאין ספק ביושרם וזכאותם לסבסוד, עולה הרושם שאלו נחשדים מראש כבלתי זכאים, תוך התעמרות בהם.

אורי מקלב: ברצוני לשאול: האם נכון הדבר – –

חיים כץ: אתה יכול להסביר?

אורי מקלב: אני מוכן להסביר.

חיים כץ: תסביר.

אורי מקלב: – – ומה ייעשה לשינוי יחס הפקידים באופן שורשי?

חיים כץ: מה זה התעמרות?

חיים כץ: התעמרות – תסביר.

אורי מקלב: התעמרות בזה שאם – – –

יצחק וקנין: אני מציע – רק דקה, דקה.

יצחק וקנין: הקראת את השאילתה?

אורי מקלב: כן, אבל אני כבר פה אדלג – – –

יצחק וקנין: אבל אתה צריך לקרוא אותה.

אורי מקלב: אבל אם השר – אם מבחינת

אורי מקלב: כם זה בסדר, אני יכול כבר כאילו שאלה נוספת – – –

יצחק וקנין: לא, תקריא אותה, אחרי זה אני אאפשר לך הסברים.

אורי מקלב: השר צודק, אם יש לך limit של 40 מילים, קשה להרחיב את השאילתה בכל היקפה.

אורי מקלב: אם תרשה לי, בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני, אני לא יכול לסטות.

יצחק וקנין: התקנון קובע שאתה צריך להקריא את השאילתה בנוסח שהיא מודפסת על הדף שמונח בידך.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אז אני אציע גם לשר – – –

יצחק וקנין: ולכן אני אאפשר לך בסיום או בשאלה הנוספת לתקן את מה שאתה רוצה.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: מאה אחוז.

אורי מקלב: אני מבין את השר, ואני אהיה מוכן להשלים אחר כך, להרחיב את השאלה.

אורי מקלב: תודה.

חיים כץ: אני לא מבין את השאילתה.

יצחק וקנין: הוא לא מבין את השאלה.

חיים כץ: בבקשה, תסביר.

יצחק וקנין: תסביר אותה.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך להסביר אותה.

חיים כץ: אני רוצה להבין.

חיים כץ: בן אדם בא, מתעניין, הוא חבר כנסת חרוץ, משקיע.

חיים כץ: אני חושב שצריך – – –

אורי מקלב: אני גם רוצה – בכותרת, קודם כול: אתה, כשנכנסת לתפקיד או כשהמעונות עברו אליך, למשרד הרווחה, באת ואמרת: מוקד הרישום של ההורים שילדיהם במעונות – אני אעשה שמה סדר.

אורי מקלב: משלא ראית, אמרת: אם זה לא ילך טוב, אני אפתח את כל לשכות הרווחה, ושמה ייעשה הרישום.

אורי מקלב: וצדקת, באמת עשית מהפכה.

חיים כץ: מ-1 בפברואר – הינה חלק מהתשובה – מ-1 בפברואר שנה זאת מתחיל הרישום, במקום מ-1 באפריל.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אבל מה זה נותן, כשהיום – – –

חיים כץ: חודשיים לפני, על מנת שאנשים יבואו.

חיים כץ: והשאלה – דבר.

חיים כץ: זה שיח חברים.

אורי מקלב: מדוע המוקד מקשה על ההורים ברישום של הילדים למעונות או בקביעת הדרגה?

אורי מקלב: דהיינו, היום אנחנו נמצאים בינואר ויש הורים שעדיין לא קיבלו דרגה.

אורי מקלב: משמעות הדבר – ואני מדבר בעקבות פנייה אחת, איזושהי דוגמה: עובדת בנק דיסקונט הגישה – היא זכאית למעונות יום; ארבעה חודשים, מתוך משכורת של 3,800, היא משלמת 2,000 שקל למעונות, כי עדיין לא נקבעה לה דרגה.

אורי מקלב: ולמה לא נקבעה לה דרגה?

אורי מקלב: כי בתלוש המשכורת מבנק דיסקונט, שמפיק 6,000 תלושים כאלה בחודש, לא כתובה תחילת העבודה.

אורי מקלב: כתוב שב-25 בספטמבר 2017 היא התחילה, אבל המילה "תחילת העבודה" לא – – –

חיים כץ: ואתה רצית לעזור לגברת הזאת?

אורי מקלב: ולא רק לה, זה לעוד הרבה.

חיים כץ: אז למה לא פנית אליי?

אורי מקלב: לא, זו דוגמה.

אורי מקלב: אבל היא פונה למוקד, היא פנתה אליי רק עכשיו.

חיים כץ: אבל היית פונה אליי.

אורי מקלב: היא פונה אליי אחרי ארבעה חודשים.

חיים כץ: טוב.

יצחק וקנין: תודה לחבר – – –

אורי מקלב: והקושי – רק עוד, אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אתה רוצה תשובה או רוצה להמשיך לשאול?

אורי מקלב: כן, כן.

אורי מקלב: לאחר שהיא מביאה מבנק דיסקונט אישור חתימה על המקום – כותבים בכתב יד תחילת עבודה, וחותמת – לא: תביאי אישור למה זה לא כתוב.

אורי מקלב: הם הולכים עד המוקד שלהם, עד כוח אדם, משאבי אנוש, מביאים אישור מיוחד שהיא התחילה את העבודה, ועדיין היא לא קיבלה.

אורי מקלב: אני יודע שזה לא לרוחך, אבל התשובה לפעמים מגיעה גם להורים.

חיים כץ: קבל, קבל תשובה, בוא, בוא.

אורי מקלב: למה ההתעמרות הזאת?

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

אורי מקלב: ארבעה חודשים לא מקבלים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מקלב, זה במקום השאלה הנוספת.

חיים כץ: חבר הכנסת מקלב, אני רוצה להגיד לך שקיבלתי את מעונות היום עם דוח טרכטנברג, עם 409 מעונות לבנייה שלא נבנו.

חיים כץ: זה היה לפני שנה-שנה וחצי.

חיים כץ: מאז, 180 סמלים חדשים, 12,000 –מעונות.

חיים כץ: אני אעבור איתך שלב-שלב: המעונות לבנייה של 2018, כל ההוצאות של 2018 – 118 מעונות – 350 מיליון הוקצו.

חיים כץ: לא היה מעולם כזה דבר שבשנת תקציב 2018, בינואר המעונות הוקצו.

חיים כץ: כל אחד כבר יכול להתחיל לבנות.

חיים כץ: מעונות 2019 – נסגר כל התכנון של 2019: הולך להיות קול קורא, יהיה תכנון ל-2019, על מנת שב-2019 הם כבר יהיו אחרי תכנון.

חיים כץ: הקדמה – עשינו הקדמה של הרישום, מאפריל לפברואר.

חיים כץ: אנחנו עושים שינוי מערך דרמטי שם, בתוך התחום הזה של המעונות, על מנת שאותם הורים יבואו ויקבלו את השירות המקסימלי והסבסוד המקסימלי.

חיים כץ: אמר לי פקיד האוצר שהסבסוד לשנה האחרונה עלה ב-90 מיליון שקל.

חיים כץ: הסבסוד.

חיים כץ: זאת אומרת, הרבה מאוד הורים נכנסו לתוך המגרש.

חיים כץ: מה שהיה לו כסף שהוא לא קיבל אותו בעבר – פתאום יש סבסוד דרמטי.

חיים כץ: זאת אומרת, אנשים נרשמו, ובשנה האחרונה גם לא שמענו יותר מדי רעש על אנשים שאין להם מקומות, כי נכנסו עוד 12,000 מקומות.

חיים כץ: אנחנו באים ועושים מעקב.

חיים כץ: לצערי – ואני אומר לך, לצערי – החלוקה של המעונות לא בסדר.

חיים כץ: למה היא לא בסדר?

חיים כץ: כי 25% הולכים לערבים, 15% הולכים לחרדים, 15% הולכים לפריפריה ו-45% כללי.

חיים כץ: לצערי החזרנו מעונות של ערבים, כי הם לא נבנו.

חיים כץ: אני בעד שהם יקבלו 25%.

חיים כץ: אין פה מצ'ינג, אבל שיבנו אותם ויאכלסו אותם, כי אחרת מה עשינו?

חיים כץ: כל מה שלא בניתי חוזר לאוצר.

חיים כץ: אבל מה, השנה הגעתי להסכמה עם האוצר: מאחר שהקציתי כבר בינואר, כל מה שלא ייבנה עד אוגוסט אני מעביר הלאה, לא מחזיר את הכסף לאוצר.

חיים כץ: בעבר לא יכלו לעשות את זה, כי הקצו בנובמבר או באוקטובר, כי היה זמן.

חיים כץ: אנחנו בזמן שאול, אני לא יודע אם עד נובמבר שנה הבאה או בכל רגע נתון – ובזמן השאול הזה אנחנו צריכים לעשות עבודה גדולה והספקים גדולים.

חיים כץ: אז כבר בינואר יצאו הקצאות; ביוני תהיה בדיקה ראשונה; באוגוסט, מי שלא בנה – ייקחו לו.

חיים כץ: ואם יש בעיה של סבסוד, כמו שאמרת, במקום שאילתה, שלוקחת זמן – הינה, אני יושב פה, תן מכתב לאנשים שלי, כי המטרה זה לא השאילתה, המטרה זה לעזור לאנשים.

חיים כץ: אז אתה בא נותן את העניין ואנחנו עוזרים לאנשים והולכים הלאה, כי סימנו "וי", כי עזרנו לאנשים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת – – –

חיים כץ: אני מקווה שקיבלת תשובה לשאלה שלך.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: יוסף עטאונה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, 30 שניות רק להשלים.

יצחק וקנין: אחרי יוסף עטאונה.

יוסף עטאונה: כבוד השר, אכן נבנו מעונות יום בכפרים הערביים בנגב, וזה צעד שאנחנו מברכים עליו, אבל כמו שאמרת, אין אכלוס במעונות אלה בגלל שלרשויות המקומיות אין תקציב להצטיידות.

יוסף עטאונה: פנו אליך בשנה האחרונה וגם בחודש האחרון, ועל השולחן שלך יש בקשות להצטיידות למעונות יום בכפרים הערביים בנגב, כי לא יעלה על הדעת שהמדינה תשקיע את הכסף הגדול אבל להצטיידות אין כסף.

יוסף עטאונה: לרשויות המקומיות אין את האפשרות להצטייד, לפתוח ולאכלס את המעונות האלה.

יוסף עטאונה: אני רוצה תשובה על הנושא.

יצחק וקנין: תודה ליוסף עטאונה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מקלב, חצי דקה.

אורי מקלב: אדוני השר, אני מסכים לכל מה שאמרת, אבל חבל שקבוצה של עובדים במיקור חוץ, 20 עובדים, מוציאים שם רע לכל המעונות ולכל הפעולות.

אורי מקלב: כל המבוא לרישום ולהתנהלות מול מחלקת המעונות נתקע באיזה מיקור חוץ שמערים קשיים, ולא נקבעות דרגות.

אורי מקלב: באמת, זו לא רגולציה, זו התעמרות אמיתית.

אורי מקלב: כל כך הרבה דברים טובים, כל כך הרבה מקומות, למה הרישום – למה הדו-שיח צריך להיות כל כך אכזרי וכל כך קשה?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אדוני ישיב.

חיים כץ: תקשיב, אני רוצה לענות לך.

חיים כץ: ואללה, לשבת ולדבר זה קל.

חיים כץ: זה קל לדבר; לעשות זה קשה.

חיים כץ: להעביר ביקורת – כשאני באתי לענף המעונות, אני אומר לך, זה היה גל של חורבות, שמעת?

חיים כץ: זה היה בנייה מהיסוד, זה היה נגיעה בכל דבר.

חיים כץ: צריך סבלנות.

חיים כץ: שנה בתפקיד.

חיים כץ: אני קונה שירותים ב-6 מיליארד.

חיים כץ: אמרתי שכל הכסף שלי, 6 מיליארד, זה כסף לצדקה, אתה נותן לאוכלוסיות החלשות.

חיים כץ: אתה יודע כמה זמן לקח לי למנות סמנכ"ל לפיקוח – במקרה הזה זו סמנכ"לית – שתבדוק אם אני מקבל תמורה לכסף שלי?

חיים כץ: אתה יודע כמה זמן?

חיים כץ: שנה.

חיים כץ: מה רציתי, לבדוק אם אני מקבל תמורה על הכסף שלי.

חיים כץ: אם אני משלם כסף לצדקה – לילדים בסיכון, למעונות, לזקנים – אם הכסף מגיע ליעדו.

חיים כץ: זה מה שרציתי.

חיים כץ: שנה.

חיים כץ: בשבוע שעבר נבחרה הסמנכ"לית לפיקוח.

חיים כץ: לא מכיר אותה.

חיים כץ: הרגולציה, הזה, ליכוד – לא מכיר, לא מזהה אותה, אבל נבחרה.

חיים כץ: ואללה, אז צריך סבלנות, כי להזיז דברים במדינה הזאת, עם הרגולציה והתקשורת: מה, רוצים להשתלט ולעשות – ואללה, לוקח זמן.

חיים כץ: לוקח זמן.

חיים כץ: ובענף המעונות נעשתה מהפכה.

חיים כץ: אני לא יודע כמה – 10,000, 12,000 מקומות חדשים נפתחו, מקומות לילדים.

חיים כץ: גם השנה יפתחו עוד 10,000, והקדמנו את הרישום, ואין חופשה באוגוסט לפני היציאה לרישום, אין.

חיים כץ: אין כזה דבר.

חיים כץ: ונעשה סדר.

חיים כץ: עד שאתה מגיע למושלמות לוקח זמן.

חיים כץ: אז תבוא, תעיר: זה וזה – נטפל נקודתית.

חיים כץ: אתה עם המגזר הערבי.

יצחק וקנין: הצטיידות.

חיים כץ: תשמע, אימא שלי, עליה השלום, אמרה: יש שני אנשים – יש מסבירים ויש מצליחים.

חיים כץ: בשנה שעברה אני החזרתי לאוצר 40 מיליון שקל על מעונות של המגזר הערבי שלא נבנו.

חיים כץ: זה לא מצ'ינג, אין שם מצ'ינג; זה כסף מלא על בנייה.

חיים כץ: לא נבנו.

חיים כץ: האוצר לקח 40 מיליון בעוונטה.

חיים כץ: עכשיו, יש לכם מעונות במגזר הבדואי, שלא מאוכלסים – תגיד לי, אתם עושים צחוק?

חיים כץ: כמה עולה הצטיידות, 20,000 שקל?

יוסף עטאונה: אין את הכסף הזה – – –

חיים כץ: אין דבר כזה.

יוסף עטאונה: יש דבר כזה.

חיים כץ: ואללה, אני אבדוק כמה נסיעות לחו"ל נסעו שם ראש המועצה והחבר'ה.

חיים כץ: שיוותרו על נסיעה אחת.

חיים כץ: ואללה, נסיעה אחת – ישימו שם את השולחנות ואת הכיסאות ואת הספוגים.

מיקי לוי: אבל המבנים בנויים, אדוני השר?

חיים כץ: המבנה בנוי, מסודר, יפה, תענוג, לעילא ולעילא בנוי.

חיים כץ: נסיעה אחת פחות, מה קרה?

חיים כץ: הינה, אני שר הרווחה, עומד פה על הדוכן, חבר ממשלה עוד מעט שלוש שנים, לא נסעתי על חשבון הממשלה ולו פעם אחת לחו"ל.

חיים כץ: תקציב הוצאות הנסיעות שלי, של המשרד, עליי – אפס; כל המשרד, עם כל הכנסים – 100,000 שקל.

חיים כץ: בסדר?

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

חיים כץ: נאה דורש נאה מקיים.

חיים כץ: תודה.

יצחק וקנין: אדוני יישאר.

יצחק וקנין: אדוני יישאר, יש שאילתה.

חיים כץ: אני צריך להביא את התשובה.

יצחק וקנין: ירד ויחזור.

יצחק וקנין: בינתיים אני אקרא לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: תוכנית יתד לתמיכה בצעירים חסרי עורף משפחתי – שאילתה מס' 452, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: אדוני שר הרווחה יעלה.

יצחק וקנין: את רוצה שאלה נוספת?

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

יצחק וקנין: גם אתה שאלה נוספת?

יצחק וקנין: אני אאפשר.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן, יש לי זכות לשאלת המשך.

יצחק וקנין: ודאי, את הראשונה, ואחרייך כולם יצטרפו.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני שר הרווחה – – –

מיקי לוי: היושב-ראש מסתכל רק לצד – – –

יצחק וקנין: דווקא לא הסתכלתי, היא באה מולי, חברת הכנסת קארין אלהרר, וחבר הכנסת יעקב אשר אפילו הרים וצעק אבל אם זה יתאפשר, נראה.

יצחק וקנין: סדר-היום ארוך היום.

יצחק וקנין: גברתי, חברת הכנסת – – –

אורלי לוי אבקסיס: אפשר?

יצחק וקנין: ודאי, ודאי.

אורלי לוי אבקסיס: בהמשך לתוכנית החשובה שהוקמה לתמיכה בצעירים חסרי עורף-משפחתי, ברצוני לשאול: 1.

אורלי לוי אבקסיס: האם צעירים חסרי עורף משפחתי בוגרי פנימיות זכאים למענים במסגרת התוכנית?

אורלי לוי אבקסיס: 2.

אורלי לוי אבקסיס: אם כן – בבקשה פרט לנו מהם המענים, והאם גם דיור וקורת גג הם חלק מהמענים הללו?

חיים כץ: תשמעי, הלכנו השנה, עוד פעם, לתוכנית חדשה, אחרי סיורים שעשיתי בימי הסיור והגעתי למקומות של צעירים וצעירות בסיכון.

חיים כץ: המשרד, במשך עשרות שנים, טיפל עד גיל 18.

חיים כץ: וכשדיברתי עם הילדים והילדות האלה התברר לי שבגיל הם בני 18, ביכולות הם בני 12–13.

חיים כץ: אין להם הכשרה לחיים.

חיים כץ: הקצבתי 100 מיליון שקל מהתקציב שלי להתחיל פיילוט ולהעלות את גיל הטיפול עד גיל 25, כשהמטרה שם היא להכשיר את האנשים לחיים, כמו שאני רוצה להתחיל פיילוט נוסף בכלל על הפנימיות – "חולמים רחוק": לא לתת להם להיות בזה ולהעביר זמן, אלא להכשיר אותם לחיים – לא רק ילדים וילדות בסיכון, כל הפנימיות האלה של הרווחה.

חיים כץ: הגדרנו תוכנית "חולמים רחוק", ולנסות – – –

אורלי לוי אבקסיס: היא תהיה מתוקצבת בתקציב הקרוב?

חיים כץ: תשמעי, אני במחלוקת גדולה עם האוצר על התקציב.

חיים כץ: תוכנית יתד יצאה לדרך, מושקעת.

חיים כץ: מנסים לתת מגורים, מנסים לממן שכר דירה, מנסים לשלב בלימודים, מנסים הכול.

חיים כץ: זאת תוכנית חדשה.

חיים כץ: התחלנו, צעדים ראשונים.

חיים כץ: בעבר דיברו – פה ביצענו.

חיים כץ: היא יצאה לדרך; לא תצא לדרך – יצאה לדרך.

חיים כץ: אני רוצה להגדיל, להכפיל את התקציב: מ-100 מיליון לעשות 200 מיליון, כי, איך אמרנו?

חיים כץ: זה כסף לצדקה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים כץ: ממשלת ישראל – אני לא אומר לך להצביע בעד התקציב, כי גם אני עוד לא שם.

חיים כץ: אני הסכמתי לתקציב אבל אני לא מסכים למסביב.

חיים כץ: לא מסכים, כי אני רוצה שבתקציב הזה אני אוכל, בכסף שלי, לעשות ולהחליט על סדר עדיפויות.

חיים כץ: פה, לפעמים כשחברי כנסת מגישים הצעות חוק חשובות, אני בא ואומר להם: תשמעו, אתם מבקשים הצעות חוק והן חשובות אבל אני רואה את כל התמונה ואני לא לוקח שקל הביתה כשאני לא מצליח לנצל אותו; הוא חוזר לאוצר, והמטרה שלי היא שהוא לא יחזור לאוצר.

חיים כץ: אבל אני רואה את סדר העדיפויות ואתם באים ורוצים להחליט.

חיים כץ: אז אני בטוח שאת בטוחה שאני רוצה להשקיע בילדים ובילדות האלה, כי אם לא, כל מה שעשינו להם זה בזבוז זמן ובזבוז כסף, כי בגיל 18 הם לא בשלים לחיים, נקודה.

חיים כץ: לא בשלים – –

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם – – –

חיים כץ: – – ואין להם לאן לחזור.

חיים כץ: כשהם יוצאים מאותה פנימייה, אין להם לאן לחזור, לא מחכה להם בבית אף אחד.

חיים כץ: לא משקיעים בהם, ואללה, תאמיני, אני אומר לך שאני במחלוקות גדולות.

חיים כץ: האוצר יגיד וזה יגיד, ואם ישמעו ברדיו בימים האחרונים מה קורה בביטוח הלאומי, בראיונות שקורים – אז בואו, תבינו שאנחנו נמצאים במחלוקת.

חיים כץ: אני מקווה שהתוכנית הזאת – יושקע בה והסכום לפחות יוכפל, ובכסף הזה נראה בדיוק מה אנחנו עושים בשביל לקדם את המטרות.

חיים כץ: אני לא נכנס עכשיו – כי הוא עוד איננו, אז אני לא נכנס לסעיף הזה ולסעיף הזה ולסעיף הזה, אבל אנחנו מבינים לאן אנחנו רוצים ללכת.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואחריה – קארין אלהרר.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אני רק אזכיר לך שבעבר, כשהיית יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, היית חתום יחד איתי על הצעת החוק של המחויבות של המדינה לילדים חסרי עורף משפחתי גם כאשר מגיעים לגיל 18 והלאה.

אורלי לוי אבקסיס: מסכימה איתך לחלוטין: ילדים כאלו לא יכולים לדאוג לעצמם.

אורלי לוי אבקסיס: אותה ילדה לא יכולה לדאוג לעצמה לקורת גג יום למוחרת שהמדינה פולטת אותה מהמערכת, והנושא הזה צריך להיות בחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך למה, כי כשאני רואה אותך, חיים, בראש משרד העבודה והרווחה, אז יש לי קצת רגיעה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו היכרות, אני יודעת שאתה בא מהמקום הנכון, אני יודעת שאתה נלחם, שאתה לוחם אמיתי כשאתה רואה את הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שיש להם נציג טוב היום במשרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: החשש שלי שיגיע מצב שאולי לא יהיה שם שר חזק כמוך או שמאמין בדברים האלה כמוך או שמסוגל לעמוד איתן מול שר האוצר או פקידי האוצר ולהסביר להם את הרציונל, למה צריך לדאוג לילדים האלה בגיל 18 כדי שהם לא ייפלו לשוליים של החברה ושווה להשקיע בהם כי הם יהיו אלה שממלאים את סל המיסים בהמשך.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון שכיש להם נציג בדמות חיים כץ – – –

יצחק וקנין: שאלה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: למה זה לא קורה בחקיקה?

אורלי לוי אבקסיס: ודבר נוסף אחד, לגבי המעונות הנעולים, אדוני השר: לא הגיע הזמן – נכון, כל המשרדים קשורים בחוק חובת המכרזים ולכן מדי פעם מתחלפים מפעילים; האם לא הגיע הזמן שבעיקר במעונות הנעולים של הילדים האלה, של הנערים האלה, יהיה צוות קבוע, שגם כאשר המפעיל משתנה אותם העובדים יישארו שם – –

יצחק וקנין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – שמכירים את הילדים ומכירים את המורכבות וזכו ליחסי אמון?

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו יכולים להפריט את בתי הכלא, לפרטיים?

אורלי לוי אבקסיס: לא, אמר בג"ץ.

אורלי לוי אבקסיס: למה עם ילדינו כן?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אורלי, אני מצטער, פשוט זאת צריכה להיות שאלה, ולא – – –

חיים כץ: קודם כול, אני – – –

יצחק וקנין: רק דקה, דקה, אדוני.

יצחק וקנין: חברת הכנסת קארין אלהרר תשאל, ואחריה – יעקב אשר.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אדוני השר, קודם כול, אני רוצה להצטרף לבקשתה או לחוות דעתה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – כן לחוקק.

קארין אלהרר: תוכנית יתד היא התחלה טובה, אבל ראוי שתהיה בחקיקה ותיתן מענה שלם והוליסטי לאותם צעירים וצעירות.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול, אדוני, אולי אני טיפה אחזור על השאלה של חברת הכנסת לוי אבקסיס: הוקצו 100 מיליון שקלים ממשרדך לטובת תוכנית יתד.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין: מעבר לעלות של העובדים והעובדות הסוציאליים, האם ניתן איזה שהוא מענה נוסף – תמיכה, ליווי, מזון, בגדים, דיור?

קארין אלהרר: מה ניתן במסגרת אותה תוכנית?

קארין אלהרר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לקארין אלהרר.

יצחק וקנין: יעקב אשר, שאלה אחרונה לשר.

אדוני היושב-ראש, כבוד השר, רק לאחרונה, בזכות התערבותך ועבודה נהדרת של המנכ"ל שלך, שונה קריטריון במשפחתונים שגרם בעצם לכך שתינוקות – קריטריונים של כמה ילדים ותינוקות במשפחתון וכו' – עשו סדר בעניין, תוקן העניין.

בתחילת השנה, כמו שאתה יודע, בגלל ההוראות האלה היו הרבה מאוד תינוקות שלא יכלו להיכנס למשפחתונים, וזה סודר בצורה נהדרת.

קודם, בדברי התשובה שלך, אדוני, סיפרת לנו על הבשורה הטובה הזאת, ששמענו אותה – – –

חיים כץ: למה סיפרתי?

חיים כץ: אתה לא יודע מזה?

לא.

דבר נוסף, רגע, הנושא של הקדמת הרישום – זה דבר נהדר, מצוין; זה יגרום לכך שאנשים יתחילו את השנה בצורה מסודרת ולא ירוצו אחרי הטפסים.

אני מברך אותך על כך.

אני רק מבקש את תשומת ליבך מול הפקידים, שלא יהיה מצב – כי קורה פה כרגע מצב: אם זה פברואר, אז יש לך פברואר, מרס, אפריל, זה זמן הרישום; והשנה הבאה – יש ילדים שעדיין לא נולדו, תינוקות שעדיין לא נולדו.

אז שלא יהיה מצב ששכבת גיל מסוימת של תינוקות תאבד את הזכאות שלה בתחילת הדרך בגלל שהם עדיין לא נולדו – –

יצחק וקנין: תודה.

– – ואף אחד לא ירשום.

צריך תשומת לב, לראות, לפחות במשפחתונים אולי לשריין, או באיזושהי צורה – – –

חיים כץ: ביצה שלא נולדה.

ילדים שלא נולדו אבל כולם יודעים שהם ייוולדו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב אשר, צמצמו את השאלות.

יצחק וקנין: אתם עושים מזה נאום של הצעה לסדר-היום.

נתתי לשר לא שאלה אלא בדיקה, שלו, ואני סומך עליו במאה אחוז.

תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליעקב אשר, חבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב לשואלים.

חיים כץ: קארין ואורלי, בימים האחרונים בביטוח הלאומי קרה וקורים כמה דברים.

חיים כץ: אם אתם עוקבים אצל רינו צרור – – –

קארין אלהרר: 200 מיליון, מיליארד – – –

חיים כץ: קורים בביטוח הלאומי כמה דברים.

חיים כץ: קודם כול, ה-200 מיליון של המעונות, ההשקעות, הולכים לוועדה ייעודית, שתעשה את מה שהיא צריכה לעשות, להשקיע איפה שהיא צריכה להשקיע.

חיים כץ: בנוסף, אני רוצה לייעד כספים של הביטוח הלאומי לנכים, לעיוורים, לכל מיני גופים.

קארין אלהרר: מתי זה קורה באמת?

חיים כץ: שמעת אתמול אצל רינו צרור, לפני יומיים אצל רינו צרור, היום זה יהיה אצל רינו צרור.

חיים כץ: היום בערב אני מתייצב אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

חיים כץ: מנהלים מלחמה; מתנהלת מלחמה לעזור לאוכלוסיות האלה, שבאמת זקוקות לעזרה.

חיים כץ: כי אני לא יודע – אני לא רוצה להיכנס פה למלחמה, כי היא באמצע – בתחילתה – ואני לא יודע אם אמרה שלי פה תעזור.

חיים כץ: אבל אני רוצה לנצח, אני רוצה לנצח, והניצחון שלי זה עזרה לאוכלוסיות המוחלשות, לא שום דבר אחר במשחק הזה.

חיים כץ: אמרה אורלי משהו על חסות הנוער.

חיים כץ: כשיצאנו למכרז, אחרי 22 שנה שהייתה עמותה אחת שתפעלה את כל המערכת – וגם כן במכרז הזה כנראה לא היינו מושלמים, כי כשיצאו למכרז לא דאגו שכל העובדים שעבדו במקומות אחרים ייקלטו במקום החדש; ואחר כך, אולי, אם יש אחד או שניים שלא טובים – כי לא כולם מושלמים – זה היה יותר פשוט.

חיים כץ: קארין, המגמה שלי היא שכל המעונות בחסות הנוער יהיו תחת ממשלת ישראל.

חיים כץ: כי בעבר מישהו הלך לבג"ץ על בתי הסוהר, כשאפריקה ישראל רצו להפריט את בתי הסוהר, וקבע בית המשפט העליון שאזרח שהמדינה שוללת את חירותו, היא גם תוכל לטפל בו.

חיים כץ: ואין לי מילה נגד אלה שעובדים בחסות הנוער, הם אנשים טובים, הם נותנים לב ונשמה ואללה והכול.

חיים כץ: אבל אני רואה גם את התחלופה שם, 80% תחלופה.

חיים כץ: אז זה נכון שצריך גם צעירים.

חיים כץ: כי צריך צעירים שידברו עם הילדים האלה, אני לא אביא אנשים שכולם יהיו בני 60 וידברו עם הילדים האלה, כי אין שפה משותפת; אבל צריך לעשות שם שילוב של המערך.

חיים כץ: יצאנו למכרז, ובמכרז יש נקודת יציאה כל 45 יום.

חיים כץ: כל 45 יום יש אפשרות יציאה.

אורלי לוי אבקסיס: לך?

חיים כץ: כן, לי.

חיים כץ: וקבענו, בתקציב קבענו ועדה – עשינו בתקציב שני דברים.

חיים כץ: 1.

חיים כץ: העבודה של העובדים בחסות הנוער תהיה עבודה מועדפת לאלה שבאים מהצבא.

חיים כץ: 2.

חיים כץ: קבענו ועדה – וקבענו צוות – שתסיים את עבודתה ב-2 באפריל שנה זו – עם הגדרות, עם יעדים.

חיים כץ: אני לא משחק, אני לא בא לשחק.

חיים כץ: המטרה שלי היא שהמעונות בחסות הנוער יולאמו.

חיים כץ: ואם הם לא יולאמו אז אני מקווה שיהיו פה מספיק חברי כנסת – – –

אורלי לוי אבקסיס: צריך ללכת לבג"ץ.

חיים כץ: אז אם לא, אז אני מקווה פה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אם לא – – – אז אני אלך.

חיים כץ: אז אני מאוד מקווה שיהיו חברי כנסת שילכו לבג"ץ, כי אני לא יכול כמשרד ממשלתי ללכת לבג"ץ.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצהירה כאן – – –

חיים כץ: ודין הצעירים כדין המבוגרים.

חיים כץ: ואם המדינה אמרה שמבוגר לא יכול להיות, אז למה אחד שמואשם בניסיון לרצח והוא בן 17 או בן 16 כן יכול להיות מופרט?

חיים כץ: ולמה סוחר סמים שהוא בן 20 ישב בכלא, וסוחר סמים בן 16 לא ישב, ולמה הוא יטופל על ידי עמותה ולא על ידי המדינה?

חיים כץ: ולמה שלא יעגנו את זכויות העובדים?

חיים כץ: עובד עם זכויות מעוגנות ייתן טיפול יותר טוב לילד וינסה לשקם אותו; כי המטרה שלנו זה לשקם אותם.

חיים כץ: אנחנו לא נכנסים עכשיו לסיבות לכך שאותם ילדים הגיעו לאן שהגיעו, אבל המטרה שלנו זה לשקם אותם, ואנחנו ביחד נשקם אותם.

חיים כץ: וזה ירגיז כמה אנשים במערכת, אבל מה לעשות.

חיים כץ: אנשים יתרגזו ואנחנו נעשה את שלנו.

חיים כץ: יש פה אנשים – אני מסתכל על אלי אלאלוף; לפעמים הוא אוהב אותי, לפעמים הוא לא אוהב אותי, אבל הוא הקדיש את חייו לעזרה לזולת, והוא מעורה והוא בא מתוך עזרה לזולת.

חיים כץ: לפעמים אני מרגיז אותו, לפעמים אני לא מרגיז אותו, אבל בסדר, אתה יודע.

חיים כץ: כל אחד בדרכו.

אלי אלאלוף: – – –

חיים כץ: וגם הוא מבין שיש פה הזדמנות עכשיו, יש הזדמנות, בקונפיגורציה הזאת, לנסות ולהשית על האוכלוסיות המוחלשות – ללכת ולעשות מהפך, לעשות סדק בקיר, וסדק גדול; עוד לא לפרוץ את כל הקיר, אבל לעשות סדק גדול בקיר על מנת לשפר את המצב של הנכים ושל האוכלוסיות המוחלשות ושל הילדים בסיכון ושל המעונות.

חיים כץ: אני רואה מה קרה איתי.

חיים כץ: הלוא הקליטו אותי, את מה שאמרתי בביטוח הלאומי.

חיים כץ: אני רואה מה קרה איתי בגלל שלא הסכמתי כמה הסכמות ואני רואה את הקיצוצים שרוצים לעשות במשרדי.

חיים כץ: אני רואה.

חיים כץ: הקיצוצים שרוצים לעשות במשרדי – מר אלי אלאלוף, אתה עבדת קשה, הבאת אותי גם למעון לנשים מוכות, ואני אומר לך שאם יהיו הקיצוצים במשרדי, כל המעונות לנשים מוכות במדינה ייסגרו.

אורלי לוי אבקסיס: למה – – –

חיים כץ: לא בגלל עונש, לא בגלל עונש.

חיים כץ: שעל אלה שלוקחים את הכסף שלי, שהולך לצדקה – – –

אורלי לוי אבקסיס: למה הם רוצים לקצץ במעונות לנשים מוכות?

חיים כץ: כי אני לא רוצה לקחת את זה מהילדות.

אורלי לוי אבקסיס: איזה פתרונות חלופיים יש להם?

חיים כץ: שלא יקצצו לי את הכסף.

חיים כץ: מצד אחד הם נותנים לי, מצד אחד הם לוקחים לי.

חיים כץ: מה אמרתי לך?

חיים כץ: אני רוצה לקחת את הילדים המסכנים האלה ולתת להם סיכוי בחיים, כי לא היה להם סיכוי בחיים.

אורלי לוי אבקסיס: במקלטים לנשים מוכות יש לך גם ילדים וגם נשים מוכות.

חיים כץ: אז מה, אז לא צריך שאני אתן לילדות האלה סיכוי כי – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני רוצה שהאוצר יבין – – –

חיים כץ: תשמעי, נתנו לי תוספת של מאות מיליונים ולקחו לי את מאות המיליונים בחזרה.

חיים כץ: נתנו לי תוספת של 25 תקנים וקיצצו לי 25 תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: איך – – – אני רוצה שהאוצר יבין – – –

חיים כץ: אה, איך?

חיים כץ: אז מה את רוצה, שאני אחתום?

חיים כץ: לא אחתום – לא יהיה שם.

חיים כץ: הבנת?

קארין אלהרר: אדוני השר – – –

חיים כץ: אז אנחנו ביחד.

חיים כץ: ביחד – ביחד איתך, ביחד עם אלי, ביחד עם קארין – אתם תעזרו לי לעזור לכם, ודי לחכימא ברמיזא.

קארין אלהרר: אפשר, אדוני השר – – –

חיים כץ: לא שמעתי מה את אומרת.

חיים כץ: לאט-לאט.

קארין אלהרר: אני אומרת שאני בשמחה אסייע אבל אני אשמח, קודם כול, לקבל תשובה לעניין מה עושים עם תוכנית יתד.

חיים כץ: תוכנית יתד אמורה להכפיל את עצמה, מ-100 ל-200 מיליון.

קארין אלהרר: אבל ב-100, מה עושים?

חיים כץ: ב-100 נותנים גם מגורים, גם הכשרות, גם השמות, גם מדריכים, גם עובדים סוציאליים, גם איתור.

חיים כץ: אני מאמין באנשים שלי שהם מנצלים את הכסף עד הסוף, וכשהם רואים את האוכלוסייה הם בוררים עם מי מתחילים ראשונים, מי אחרונים.

קריאה: – – –

חיים כץ: 100 מיליון.

חיים כץ: אמרתי לך, גם מגורים, גם הכשרות, גם השמות, גם הגנות, גם הדרכות – הכול.

קארין אלהרר: והכול – – –

חיים כץ: אבל הכול במעט, לא לכולם.

קארין אלהרר: לא, בסדר, אבל – – – מיון – – –

חיים כץ: גם מיון, גם – – –

קארין אלהרר: כל מה שצריך?

חיים כץ: לא כל מה שצריך.

חיים כץ: כל מה שאנחנו יכולים בכסף שיש לנו.

חיים כץ: לא כל מה שצריך, קארין, אין לי מספיק לכל מה שצריך.

קארין אלהרר: אז למה – – –

יצחק וקנין: תודה.

חיים כץ: אז למה לא?

חיים כץ: כי למה לא.

יצחק וקנין: קארין, קארין, זה לא שאלה בהמשכים.

מיקי רוזנטל: למה, איפה הכסף של ביטוח לאומי?

יצחק וקנין: רבותיי – – –

קארין אלהרר: – – –

יצחק וקנין: זו שאלה בהמשכים.

יצחק וקנין: אני מבטיח לך, שר הרווחה יכול לעמוד פה שעתיים ולהמשיך להשיב, כי הוא – – –

חיים כץ: למה שעתיים ולא חמש?

יצחק וקנין: אני בטוח.

יצחק וקנין: אני מכיר אותך, אני מספיק יודע – –

מיקי רוזנטל: תחזיר את הכסף לביטוח הלאומי, הכול יהיה בסדר – – –

יצחק וקנין: – – את היכולות שלך, מה אתה עושה באמת ומה השיקולים שאתה עשית בשנים האחרונות.

יצחק וקנין: תודה, אדוני, תודה לשר.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: הוא דיבר על מעונות היום בתחילת התשובות שלו היום, בשאילתה של חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: אני אבקש את שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר ישראל כץ, לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה 451, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בנושא: רפורמת המוניות בירושלים.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, משרד התחבורה פרסם לאחרונה את רפורמת המוניות העתידה.

מיכאל מלכיאלי: אישי ציבור בירושלים מצביעים על שני חסרונות בולטים: השכונות החרדיות מודרות מאותה רפורמה וממילא לא ייהנו מהטבה בשירות או הוזלה, ויתרבו חילולי השבת.

מיכאל מלכיאלי: ברשותך, ברצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאלי: מהם פרטי הרפורמה?

מיכאל מלכיאלי: 2.

מיכאל מלכיאלי: האם יש בסיס לשתי הטענות האלו, ואילו אזורים בירושלים ייכללו ברפורמה?

מיכאל מלכיאלי: תודה.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, במשרד התחבורה אנחנו מקדמים בימים האלה את רפורמת מוניות השירות.

ישראל כץ: אני כבר עוסק כמה שנים בקידום של הרפורמה החשובה הזאת.

ישראל כץ: מונית השירות היא אמצעי משלים בתחבורה ציבורית, בין הרכבת, הרכבת הקלה, האוטובוסים, והיא בהחלט דבר שיכול לייצר ביקוש ולפתור בעיות להרבה אנשים.

ישראל כץ: כאשר גיבשנו את ההצעה, מיפינו מחדש את מפת הצרכים במדינת ישראל ופרסמנו באינטרנט, להראות לציבור, על מנת שאזרחים ונציגי ציבור – כמו חברי הכנסת ואחרים – יוכלו להעיר את הערותיהם, יוכלו לפנות.

ישראל כץ: זו בדיוק ההידברות עם הציבור.

ישראל כץ: הרפורמה הזאת גם הביאה בחשבון את הסטטוס קוו הקיים ומצאה פתרון במסגרת הסטטוס קוו.

ישראל כץ: מבחינה מקצועית הצורך בתגבור גדול – ובעיקר באמצע השבוע, כשיש עומס – ולפי החקיקה, שאושרה כבר בוועדת הכלכלה לקריאה שנייה ושלישית ותובא בקרוב לאישור הכנסת, הרב-קו יופעל באמצע השבוע, הוא לא יופעל בסוף השבוע.

ישראל כץ: לכן, בסוף השבוע, מונית היא כמו במעמדה היום – כמו מונית רגילה, מונית ספיישל, דבר שהוא לא מסובסד, והוא לא נוגע לסטטוס קוו עצמו; באמצע השבוע יהיה שירות מוניות שהוא חלק מהתחבורה הציבורית, שפועלת גם באמצע השבוע.

ישראל כץ: במסגרת הזאת, מאחר שהייתה הקפאה של הרבה שנים – עוד לפני שנכנסתי לתפקידי – ביכולת להקצות קווי שירות, אז מספר המוניות, שהיה קרוב ל-3,000, בעצם הלך ונשחק, הלך ונשחק בתחרות מול האוטובוסים.

ישראל כץ: בניגוד למה שיש כאלה שרוצים להגיד, התחבורה הציבורית מתקדמת במדינת ישראל מאחר שהכנסנו את הרב-קו לאוטובוסים; שירות האוטובוסים הולך ומתרחב, והייתה עלייה של כ-15% בשימוש בתחבורה ציבורית בשנתיים האחרונות, בניגוד למגמה ארוכת שנים שהייתה קודם לכן.

ישראל כץ: אז ברגע שהחקיקה הזאת תושלם – ואחרי בחינת הציבור ואחרי הערות – אפשר יהיה להשיק את כל הקווים האלה, ולהפעיל אותם בכללים שקבענו, כמו שאמרתי.

ישראל כץ: במסגרת הזאת – ואמרתי גם לחבר הכנסת מלכיאלי בשיחת רקע – הוא יותר ממוזמן: הוא יכול לבוא, לפנות, יכול לבוא גם אליי עם הנציגים.

ישראל כץ: השיח עם הציבור הוא חלק חשוב.

ישראל כץ: ירושלים זו עיר שצורכת תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: יש רכבת קלה, אנחנו משקיעים עכשיו עשרות מיליארדים בהארכת שלוחות הרכבת הקלה, בהוספת הקו הירוק, ואחרי זה – הקו הכחול.

ישראל כץ: הולכים לרשת את כל ירושלים כמובן עם נתצ"ים, עם אמצעי תחבורה ציבורית, ועם הרכבת המהירה, שבעזרת השם בפסח הקרוב תתחיל לנסוע בקו תל אביב-ירושלים בפחות מחצי שעה.

ישראל כץ: כל עם ישראל וכל אזרחי ישראל יהיו מוזמנים לנסיעות חינם ברכבת.

ישראל כץ: זה שירות שילך ויגבר ויתפתח.

ישראל כץ: מוניות השירות הם בדיוק אמצעי טוב.

ישראל כץ: אנחנו רשמנו גם רשימה של קווים מוצעים – הגורמים המקצועיים רשמו אותה כרשימה בסיסית.

ישראל כץ: אני יכול לפרט אותם: קו מתלפיות לעין כרם דרך שערי צדק; קו מגילה לגבעה הצרפתית דרך מרכז העיר והעיר העתיקה; קו מהר הצופים לעין כרם דרך קריית הממשלה; קו ממלחה לשערי צדק דרך שכונת בית וגן; קו מהר הצופים לרמות דרך הגבעה הצרפתית; קו מהר חומה לגבעה הצרפתית דרך מרכז העיר והעיר העתיקה.

ישראל כץ: אלה קווים שמתבססים על התחבורה הציבורית הקיימת, עם הצורך לשדרג ולשפר אותה.

ישראל כץ: אנחנו גם נשפר את התחבורה הציבורית עצמה, את שירות האוטובוסים.

ישראל כץ: אנחנו נחתום בקרוב על הסכם עם אגד שחלק ממנו יהיה גם כן פיצול קווים בירושלים, הכנסת חברות נוספות והוספת נסיעות ישירות.

ישראל כץ: יש ציבורים, סטודנטים ואחרים, ואנחנו כל הזמן פועלים כדי לשפר.

ישראל כץ: מוניות השירות יהיו נדבך חשוב.

ישראל כץ: אם על בסיס ההצעה הזאת, חבר הכנסת מלכיאלי, יהיו לך הערות – ואם תרצה להעביר לנציגי ציבור ואחרים – אני אשמח, אפילו בעצמי, ביחד עם אנשי המקצוע ואיתכם, לשמוע את הערות.

ישראל כץ: אני אומר, אתה לקחת כאן את המקל משני קצותיו:

ישראל כץ: גם להוסיף קווי מוניות שירות וגם לוודא שלא יפעלו בשבת.

ישראל כץ: הן יפעלו בדיוק כמו שהן פועלות היום.

ישראל כץ: לא נגענו בחוק סוף השבוע.

ישראל כץ: לא נגענו בחוק שהוא הסטטוס קוו של מוניות שירות בסוף השבוע.

ישראל כץ: לא נגענו בו.

ישראל כץ: אנחנו נוגעים רק באמצע השבוע, בזה שאנחנו מכניסים רב-קו באמצע השבוע.

ישראל כץ: אגב, המספר הכללי של המוניות יחזור למספר שכבר היה לפני שהשחיקה קרתה.

ישראל כץ: זה מספר שכבר היה, כך שאין כאן אפילו איזה משהו שהוא בגדר חידוש ביחס למה שהיה, אלא המיקום של אותם קווים כקווים משלימים ייתן אפקט הרבה יותר גדול ממה שהיו פעם מוניות השירות, שהיו בהיקף לא פחות.

ישראל כץ: אני שמתי את הדברים על השולחן כשהצגתי את הרפורמה בצורה הכי גלויה.

ישראל כץ: לא צריך איזה אתרים חשאיים שכל היום מלבים.

ישראל כץ: מעניין, ראיתי כבר שיש אתרים במגזר החרדי – אני לא יודע אם הם מופעלים על ידי חרדים אבל הם מפיצים בשורה בקרב חרדים – ששולחים ערבים בשבת לצלם אולי מישהו עושה עבודות.

ישראל כץ: מעניין מאוד, אני עוד לא ראיתי שהרבנים אישרו לעשות עבודה באמצעות גויים בסוף השבוע כעבודה תקינה.

ישראל כץ: אבל לשלוח צלמים בסוף השבוע ולפרסם ביום ראשון בבוקר – כשתוקפים בדרך כלל את ראשי הציבור החרדי, ובאותה הזדמנות את ראש הממשלה, את כל הממשלה, מעניין למה – אלה ודאי לא מסוג הדברים שאנחנו מקדמים.

ישראל כץ: אני שמתי את הדברים בצורה גלויה: אנחנו שומרים על הסטטוס קוו, ואנחנו מוסיפים שירות מאוד משמעותי לכל צרכני התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: זאת תהיה מהפכה מאוד גדולה, חיובית.

ישראל כץ: זו הפעם הראשונה שבחקיקה גם נבדיל בין קודש לחול.

ישראל כץ: שמעתי כבר כל מיני איומים: ניגש לבג"ץ, למה בשבת לא מסובסד.

ישראל כץ: שייגשו לבג"ץ.

ישראל כץ: אנחנו עשינו את זה בצורה נקייה, נכונה ומקצועית.

ישראל כץ: לסיכום, בהמשך לשיחתנו, אני עוד פעם מזמין אותך, וכל אחד מנבחרי הציבור ונציגי הציבור, לבוא ולהציע גם כן רפורמה לרפורמה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בקשה, שאלה נוספת.

טלי פלוסקוב: ויש לנו עוד שתי שאלות נוספות מחברי הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, אני קודם כול רוצה להודות לך על הרצון מצידך גם להיפגש עם נציגי הציבור בירושלים, נציגים מהעירייה ומהמינהלים הקהילתיים, שנוכל ללמוד קצת על השכונות בעיר, על הצרכים האמיתיים של השכונות שלא הוזכרו ברשימה שפורסמה, על מנת שכן נוכל להכניס אותם לרפורמה של המוניות.

מיכאל מלכיאלי: בנושא השבת, אני חושב שבסוף כן צריכים לחשוב לשמור על המרקם בירושלים – העדין גם ככה – על מנת שלא נפרוץ, כפי שאתה ציינת, את הסטטוס קוו.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני רואה פה עוד חברי כנסת שרוצים לשאול, אבל יש לי אפשרות לתת רק לשניים.

טלי פלוסקוב: מצטערת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: דקה לכל אחד.

אורי מקלב: תודה, אדוני השר.

אורי מקלב: מקווים משלימים לקווים מרכזיים: הרכבת הקלה בתל אביב – לפי שאתה נוהג באחרונה לקצר לוח זמנים – היא יותר קרובה מאשר רחוקה.

אורי מקלב: השאלה היא מדיניות לגבי קנסות לנוסעים שלא מתקפים.

אורי מקלב: האם אתה פועל ותפעל לשנות את ההסכם עם אותה חברה שתפעיל אותה, שלא יהיה מה שקורה בירושלים – ששם יש הפעלה דרקונית, פוגענית, לא מידתית – כדי לתת איזה גם מדרג למי שנכנס ולא תיקף אף שהיה לו חופשי חודשי, סטודנט חופשי, עוד דברים כאלה?

אורי מקלב: כדי לא לחזור על המחזות שאנחנו רואים בירושלים וקשה לנו היום לשנות, בגלל ההסכם שיש עם משרד התחבורה, עם האוצר ועם החברה המפעילה.

אורי מקלב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, ושאלה נוספת לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלב אבו עראר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדי השר, אני רוצה להודות לך, מכובדי, על הצבת הרמזור בצומת ערוער, במקום שהיה גורם להרבה הרבה תאונות.

טלב אבו עראר: בשבוע שעבר נפתח הרמזור, התחיל לעבוד, ויש לי בקשה גם להמשיך בזה.

טלב אבו עראר: אני מודה לך גם על התנופה בכלל בכבישים באזורי הנגב לטובת כל האזרחים, כל התושבים, יהודים וערבים.

טלב אבו עראר: יש לנו גם צומת מסוכן, צומת דימונה–ירוחם וגם צומת אבו תלול – זה נופל בכביש 25.

טלב אבו עראר: אודה לך מאוד אם תמשיך גם בהצבת הרמזורים שם לטובת אבטחת החיים של הנהגים והאזרחים בכלל.

טלב אבו עראר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: חבר הכנסת – קודם כול מלכיאלי, כמו שדיברנו, אשמח לשמוע, תבוא ונשמע עוד הצעות.

ישראל כץ: חבר הכנסת מקלב, אני חייב לשבח אותך על גילוי המנהיגות שלך ושל חבריך בסוגיה הזאת של מוניות השירות.

ישראל כץ: אתם מצד אחד ודאי מקפידים מאוד, ושומרים על ערכים שאתם מאמינים שצריך לשמור עליהם, ויחד עם זה בדקתם את הדברים לגופו של עניין, ואכן החוק הזה באמת מאפשר באופן נדיר, בחקיקה, לשמור על הסטטוס קוו ויחד עם זאת להוסיף רמת שירות מאוד משמעותית גם לציבור שאתם מייצגים, שהוא צרכן תחבורה ציבורית יוצא מן הכלל, וגם לכלל הציבור.

ישראל כץ: זה מוכיח שכשרוצים, אפשר לא להיכנס למריבות, ולא לחפש קטטות אלא לאפשר גם לשמור וגם לקבל את השירות.

ישראל כץ: אני השקעתי בזה הרבה מחשבה, והתייעצנו לא מעט, גם איתך וגם עם אחרים.

ישראל כץ: אני חושב שזו דוגמה טובה לדרך שבה צריך לעשות דברים.

ישראל כץ: העובדה שאתה כבר דואג, מה יהיה כשיפעל הקו הראשון, ואחרי זה הקווים האחרים בתל אביב ובגוש דן, אני רואה בזה מחמאה מאוד גדולה והבעת אמון באמינות של הביצוע, כי הפרויקטים האלה הם אותם מיזמים – הניחו פעמים רבות אבני פינה, ודברים לא קרו, וכשעוד פוצצתי את גשר מעריב, באופן נדיר לא היו לידי מנהיגי ציבור; הם התלבטו בין הקרדיט לבין החשש שזה אולי לא יצליח, והחשש גבר ולא הגיעו.

ישראל כץ: אז הרכבת אכן תהיה, בעזרת השם, וגם הקווים האחרים.

מיקי לוי: מה תאריך היעד?

ישראל כץ: 2021, באוקטובר.

ישראל כץ: באוקטובר 2021 הקו האדום, שאמור להסיע כ-70 מיליון איש בשנה, יתחיל לעבוד.

ישראל כץ: אנחנו בקרוב נוציא לדרך את הקו הירוק מחולון, וראשון, עד הרצליה; את הקו הסגול מקריית אונו והאזור, ומאור יהודה גם לכיוון תל אביב, ובעצם תהיה כאן רשת.

ישראל כץ: בנוסף, נעשה מטרו מתחת.

ישראל כץ: בעצם דברים שעשו כבר לפני 100 שנה במקומות אחרים, אנחנו עושים אותם עכשיו, לאפשר באמת.

ישראל כץ: כל המערכת הזאת, עם החיבור של הרכבת לירושלים בפחות מחצי שעה, עם מערכת שלמה שעשינו בגליל, בנגב, תיתן כאן רשת של רכבות, תחבורה ציבורית, רכבות קלות, מוניות שירות, מוניות וכל הדברים האחרים.

ישראל כץ: ההבדל, כמו שרמזת בדבריך, שאני האצתי את העבודות על הרכבת הקלה בירושלים, שהיו תקועות – לא אני התחלתי, אבל זה היה תקוע.

ישראל כץ: היו הסכמים היסטוריים, שכבלו את ידי הממשלה.

ישראל כץ: עכשיו אנחנו עושים את זה בעצמנו.

ישראל כץ: מראש ההסכמים גם יאפשרו לפקח ולהשגיח, אבל גם להתחשב בציבור.

ישראל כץ: אני חייב לומר שבקרוב – וזו קריאה שלי אליך ואל כולם – אנחנו נביא חוק שיאפשר פיקוח באוטובוסים.

ישראל כץ: ולמה זה חשוב?

ישראל כץ: כי אנחנו רוצים לעשות עלייה מדלת אחורית בכל התחבורה הציבורית, אשר מאוד תקל גם על הנהגים וגם על הנוסעים.

ישראל כץ: האוצר מתנה את זה, בצדק, בסוג של פיקוח, שלא יהיה ניצול של הדבר, וגם כאן תידרש מנהיגות בקנה מידה סביר כדי להשיג את המטרות.

ישראל כץ: חבר הכנסת אבו עראר, תודה על המחמאה.

ישראל כץ: אנחנו מקדמים תשתיות להציל חיים, ולחבר ולשדרג בלי אפליה.

ישראל כץ: אנחנו מחברים את כל המקומות, את כל האזורים בארץ.

ישראל כץ: אם אתה מדבר על הנגב, כאן, במקום הזה, תקפו ותקפו ותקפו ואמרתי: אני עושה.

ישראל כץ: אתה מתאר חלק מהעשייה.

ישראל כץ: אנחנו הולכים להמשיך את כביש חוצה ישראל משוקת לנבטים, וכמו שאמרת לי, הדבר שעליו אין מחלוקת זה שגם אם צריך להפקיע לצורך כבישים, האוכלוסייה גם יודעת שזה חיוני, והיא גם כן עובדת בתיאום בדברים האלה.

ישראל כץ: נמשיך לעשות את הדברים.

ישראל כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברי הכנסת השואלים.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו סיימנו עם השאילתות ואנחנו עוברים לחקיקה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4798/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: החוק הראשון שנדון בו הוא הצעת חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח–2017, של חבר הכנסת יואב בן צור וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת יואב בן צור, עד עשר דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: ישיב – אני מבינה שהשר חיים כץ, נכון?

טלי פלוסקוב: ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

יואב בן צור: גברתי היושבת בראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, לפני זמן רב יזמתי והתחלתי לגבש את הצעת החוק לציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית בתאריך עברי, והיום, לשמחתי, היא מגיעה להצבעה בקריאה ראשונה.

יואב בן צור: מייד היו ח"כים שהתקוממו ופנו אליי בשאלה למה צריך לעגן את היום הזה בתאריך עברי, הרי יש תאריך לועזי, בין-לאומי.

יואב בן צור: מדוע אני לכאורה מבטל אותו?

יואב בן צור: אז ראשית אומר לטובת חבריי המודאגים: איני מבטל דבר, אך מן הראוי שבמדינה יהודית דמוקרטית נעגן תאריכים עבריים עבור האירועים המכוננים בחייו של העם היהודי, קל וחומר לאירוע גבורה כמו יום הניצחון על גרמניה הנאצית.

יואב בן צור: נכון שעל גבי המסכים נוח להקרין ולשייך את הניצחון הצבאי על גרמניה הנאצית לרוסיה, אך חבריי חברי הכנסת, אנחנו שותפים משמעותיים לניצחון הזה.

יואב בן צור: בני עמנו הניצולים ניצחו את ההשמדה כל יום מחדש.

יואב בן צור: העם שלנו הוא ששרד את הפרעות האנטישמיות באירופה, את רדיפות הצורר הנאצי ועוזריו, את האובדן האכזרי של היקרים מכול, את אותה שואה איומה שקמה על מנת לרדוף ולהשמיד קודם כול אותנו.

יואב בן צור: ולכן, ראוי שהעם שלנו יכיר, ויעגן בתאריך העברי את מועד ניצחונו, המהווה מרכיב חשוב בניצחון הכלל.

יואב בן צור: במציאות שבה אנחנו חיים, לצד מדינות המצהירות על כוונות להשמיד את מדינת ישראל, אנחנו צריכים לשכתב את ההיסטוריה נגדנו, לעדן אותה, להכחיש את השואה.

יואב בן צור: אין לנו לגיטימציה לתלות את האירועים היהודיים על גבי תאריכים זרים ולהיות נתונים למצב רוחם של צוררים חדשים, המשכתבים את ההיסטוריה.

יואב בן צור: אני קורא לכם מכאן, חבריי חברי הכנסת, להצביע בעד החוק, ובכך להיות שותפים לשימור המורשת היהודית של עמנו.

יואב בן צור: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

טלי פלוסקוב: ישיב השר ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת יואב בן צור, אני אשיב בשם השר דוד אזולאי.

ישראל כץ: הוא ביקשני להשיב.

ישראל כץ: זו הצעת חוק חשובה.

ישראל כץ: במדינת ישראל ישנה חשיבות מיוחדת לציון יום השחרור וההצלה של העם היהודי, והניצחון של בעלות הברית על הנאצים, יימח שמם, שהכריזו מלחמה על כל יהודי באשר הוא.

ישראל כץ: המלחמה הייתה עקובה מדם, ובמהלכה נהרגו עשרות-מיליונים.

ישראל כץ: הניצחון היווה מכת חרב על תעשיית המלחמה וההרג, שנעשו על ידי הרוע בהתגלמותו באופן שיטתי ומכוון, ובמיוחד נגדעה תעשיית המוות שהנאצים ביצעו כלפי בני עמנו רק בגלל היותם יהודים.

ישראל כץ: נכונה מאוד הצעת חוק זו, שמבקשת לקבוע כי במדינת ישראל יצוין יום השחרור וההצלה גם בתאריך העברי, כ"ו באייר התשע"ה.

ישראל כץ: בישראל, כמו במדינות רבות ברחבי העולם, מקיימים טקסים ממלכתיים לציון יום 9 במאי כיום הניצחון על גרמניה הנאצית וסיום מלחמת העולם השנייה.

ישראל כץ: אני סבור כי אכן ראוי לציין בישראל את היום הזה גם בתאריך העברי; הרעיון של יום הודיה ותפילה לעילוי נשמת הקדושים הוא רעיון נאצל.

ישראל כץ: יום זה יאוזכר בטקס שייערך במקום המקודש ביותר כיום לעם היהודי, הכותל המערבי.

יהודה גליק: – – –

ישראל כץ: במסגרת הטקס תיערך תפילה לעילוי נשמתם וזכרם של הלוחמים היהודים, שנלחמו בנאצים ובעוזריהם.

ישראל כץ: בין בבעלות הברית ובין בפרטיזנים.

ישראל כץ: אני יכול רק לשבח את חבר הכנסת יואב בן צור ואת כל המצטרפים להצעת החוק.

ישראל כץ: הממשלה תומכת בהצעת חוק זו, ומבקשת כי תצביעו בעד העברתה לוועדת החינוך של הכנסת.

ישראל כץ: חבר הכנסת גליק, אם אתה השמעת הערה, אני מנחש מהי.

ישראל כץ: אני מקריא את תשובתו של השר דוד אזולאי, שבמצוות רבותיו – – –

יהודה גליק: – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת גליק, במצוות רבותיו הוא קבע וציין לעת הזאת את ההנחיה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק, אני חושבת – – –

ישראל כץ: כשאני החלטתי להמשיך את קו הרכבת לירושלים עד לאזור הכותל, הר הבית, אז אני החלטתי לקרוא לתחנה, תחנת הכותל–הר הבית, על שם נשיא ארצות-הברית דונלד טראמפ, שהכיר בירושלים כבירת ישראל.

ישראל כץ: אותי לא צריך לשכנע.

ישראל כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה, וכעת נצביע – ופה תיקון, חבר הכנסת יואב בן צור: זו קריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: דיברת פה על ראשונה – זו טרומית.

טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע כרגע על הצעת חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח–2017, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח–2017, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 38 חברי כנסת, אין מתנגדים, שלושה נמנעו.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח–2017, עברה בקריאה טרומית ועוברת – יש אופציה לוועדת החינוך או לוועדת הקליטה.

קריאה: החינוך.

טלי פלוסקוב: הדיון עובר לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4827/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: איפה בצלאל סמוטריץ?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': מי עמד פה לפניי בגובה הזה?

טלי פלוסקוב: ישראל כץ, השר שלנו.

בצלאל סמוטריץ': השר כץ, אדוני השר כץ.

בצלאל סמוטריץ': לא מקשיב.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי השרים, חברותיי וחבריי חברי וחברות הכנסת, זו הצעת חוק שמצד האמת לא הייתה צריכה לבוא לעולם.

בצלאל סמוטריץ': במשך עשרות שנים שבהן נאלצת מדינת ישראל להילחם, ולהתמודד עם גלי טרור אכזריים מצד אויביה, היה ברור שמכוח סעיף 4א לפקודה, שנותן הסמכה כללית למשטרה, משטרת ישראל מוסמכת גם לעכב אצלה גופות של מחבלים שנהרגו במהלך פיגוע; אגב, אני חושב, גם למטרות של הפעלת לחץ לשחרור של שבויים או נעדרים שלנו, אבל בעיקר, וזה סעיף 4 הידוע, כדי להמשיך להילחם בטרור ולמנוע את האבסורד, באמת, הסוריאליסטי, שלא מתקבל על הדעת בשום מקום נורמלי, שבו הלוויה כזאת הופכת למסע מפאר ומרומם ומהלל ומשבח לאותו מחבל ורוצח נתעב, ובאופן טבעי כמובן מלווה בהסתה ומייצרת מוטיבציות ואווירה שגורמות אחר כך לבאים אחריו, חלילה, חלילה, חלילה, לנסות ללכת בדרכיו ולזכות גם הם לאותו "כבוד גדול", כמובן במירכאות כפולות ומכופלות.

בצלאל סמוטריץ': והדבר הזה היה פשוט וברור מכוח השכל הישר, וגם מכוח אותו סעיף 4א לפקודת המשטרה.

בצלאל סמוטריץ': ולמרבה הצער, בית המשפט העליון, בפסק דין מן העת האחרונה, קבע שהוא איננו מוכן להסתפק באותו סעיף הסמכה כללית, והוא מבקש שתהיה הסמכה ספציפית ועד אז משטרת ישראל מנועה מלהחזיק גופות מחבלים.

בצלאל סמוטריץ': בעניין הזה אני כמובן רוצה לשבח מאוד את השר לביטחון הפנים, שבצורה פשוטה – השר ארדן, שוב, דיברנו קודם על השכל הישר – היה ברור לו, והוא הוביל תביעה כזאת גם אל מול הקבינט והממשלה, ולא אל מול אלא בתוך, תוך כדי הדיונים, כדי שבגלי הטרור האחרונים שאנחנו, אזרחי ישראל, צריכים להתמודד איתם משטרת ישראל לא תשחרר בשום פנים ואופן גופות מחבלים ולא תאפשר למסעות ההלוויה להיהפך לאירועים מחוללי טרור, חלילה, בהמשך.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו, היום, עושים – שוב, לדעתי את מה שלא היה צריך לעשות, אבל אנחנו כן קובעים היום סמכות ברורה, חדה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני אומר לך, אדוני השר ארדן, מבחינתי, נוסח החוק שמונח לפנינו איננו ממצה, תם ולא נשלם; אנחנו עוד נמשיך ונעבוד עליו בוועדה, הן בהכנה לקריאה ראשונה ולאחר מכן בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

בצלאל סמוטריץ': נכון להיום, הצעת החוק כפי שהיא מנוסחת כעת לא כוללת, לא מאפשרת למשטרה להחזיק בגופות כקלף מיקוח, מה שאנחנו קוראים, כדי לשחרר שבויים או נעדרים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שגם זה, אלף-בית של שכל ישר, אלף-בית של מוסר, ודאי שצודק ואמיתי.

בצלאל סמוטריץ': כמובן שצריך להגיע להבנות עם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': כרגע זה לא מונח על שולחננו, אבל אני בטוח שאת תמיכתך אנחנו נקבל כדי להרחיב את החוק הזה ולאפשר למשטרה להחזיק את גופות המחבלים לא רק לצרכים ביטחוניים אלא גם למטרות מיקוח, כדי להחזיר את לוחמינו הביתה.

בצלאל סמוטריץ': אני רק רוצה לעמוד על נקודה אחת, הבדל.

בצלאל סמוטריץ': אחריי תעלה חברת הכנסת ברקו ותציג הצעה דומה, אבל לא זהה לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': ישנו סעיף אחד בהצעה של חברת הכנסת ברקו שאני התנגדתי לו, שביקש להרחיב, בעיניי, קצת יותר מדי את סמכות המשטרה בסעיף 4א(1).

בצלאל סמוטריץ': הסעיף הזה מאפשר לשוטר לתת הנחיות כלליות לכל אדם במקום שבו יש חשש לביצוע עבירה או לסיכון שלומו של הציבור.

בצלאל סמוטריץ': רק שנכון לנוסח שקיים היום בפקודת המשטרה, הסמכות הזאת מוגדרת ומוגבלת במקום הפיזי שבו עלולה להתרחש אותה עבירה או אותה פגיעה בשלום הציבור ובביטחונו.

בצלאל סמוטריץ': וסעיף אחד בהצעה של חברת הכנסת ברקו מבקש להרחיב את זה ולאפשר למשטרה לתת הוראות גם במקומות שלא קשורים בכלל.

בצלאל סמוטריץ': דהיינו, יש, נניח, אירוע שמתרחש במקום אחד, ושוטר יוכל במקום אחר לחלוטין – אני חושש מהרחבת יתר של סמכויות המשטרה, שוב, כאשר לא מדובר בצעדים שהם בפיקוח שיפוטי אלא מדובר בסמכות שוטר אד-הוק, לתת הנחיה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מאוד רוצה להסמיך את המשטרה להחזיק את גופות המחבלים.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, ואני חוזר ואומר בפעם השלישית, כי חשוב לומר את זה: זו הצעה שלא הייתה צריכה לבוא לעולם.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שפסיקת ביתה משפט בעניין הזה שגויה מיסודה – גם בשכל הישר, במהות, בהבנת המטריה והאתגרים שמולם מתמודדת מדינת ישראל במאבק בטרור, וכמובן, בראייתי, גם אל מול אותה הסמכה פשוטה וברורה, שהייתה פשוטה וברורה עשרות שנים, מכוח אותו סעיף 4א לפקודת המשטרה.

בצלאל סמוטריץ': אחר פסיקת בית המשפט, ואחר שאנחנו מרכינים את ראשנו ומקבלים את פסיקתו, אז אנחנו במצוותו ניצבים כאן היום.

בצלאל סמוטריץ': אני מצפה, אגב, גם מן האופוזיציה, ודאי מן החלק הציוני בה, ששותף איתנו במאבק בטרור – אין כאן עניין של ימין–שמאל: שכל ישר, מוסר אנושי פשוט ובסיסי; לא נאפשר בשום פנים ואופן חגיגות שמאדירות מחבלים ורוצחים נתעבים, כי זה מסוכן וזה עולה בדמים של אזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני מצפה מכולם, כולם, כולם, לתמוך בהצעת החוק הזו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4828/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: יש לנו עוד הצעה באותו נושא, של חברת הכנסת ענק ברקו, הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017.

טלי פלוסקוב: זו לא הצעה שהוצמדה, ולכן לגברתי יש גם עד עשר דקות, בבקשה.

ענת ברקו: תודה, גברתי.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, כבוד השרים, אני אבקש היום כי תצביעו בעד הצעת החוק בקריאה טרומית.

ענת ברקו: כמו חברי חבר הכנסת סמוטריץ, אני חושבת שהיה טוב אם היו מסתפקים בהסדרים שהיו קיימים קודם לכן ולא נחוקק את עצמנו לדעת על כל דבר, כי כמובן לא נוכל לתת מענה על כל מקרה ומקרה, ומה שהיה טוב קודם לכן היה טוב גם עכשיו.

ענת ברקו: ההצעה מסדירה את נושא הבאתם לקבורה של מפגעים שמצאו את מותם במהלך ניסיונם לפגוע בחייהם של אחרים, חיי אזרחינו.

ענת ברקו: ההצעה קובעת בתמצית: קבורה – כן, הפגנת שטנה, הסתה וגיוס מחבלים תוך כדי לוויות – לא ולא.

ענת ברקו: היא מסדירה את הסמכות החוקית לקבוע כללים בעניין זה.

ענת ברקו: כמובן שאנו לא רוצים להידמות לאויבינו, שאוחזים בחללי צה"ל אורון שאול והדר גולדין, ואנו דורשים באותה הזדמנות שיחזירו אותם הביתה.

ענת ברקו: כבר בתנ"ך ידעו לומר כי אי-הבאת גופה לקבורה הוא סוג של עונש וביזוי, כזה שראוי למי שיש קלון במעשיו.

ענת ברקו: למרות שהמפגעים בזויים המה, והם אינם ראויים לחסדינו, וודאי לא ארגוני הטרור שבשליחותם פעלו, עדיין אנו שומרים על ערכינו, על צלם האנוש שלנו ומאפשרים לרוב את הבאת גופתם לקבורה.

ענת ברקו: אלא שכדרכם המוכרת של אויבינו הם מנצלים את גישתנו האנושית, זו הטבועה בנו, ומחזירים לנו – לא, חלילה, באותו מטבע, אלא להפך.

ענת ברקו: קבורת המחבלים, הטרוריסטים הללו, כך מתברר, נהפכה למפגן תמיכה בטרור, בטרוריסטים ובמעשי רצח, וכר פורה לגיוס של מחבלים.

ענת ברקו: גברתי, מופע האימים בלוויות באום אל-פחם של רוצחי השוטרים היה נוראי.

ענת ברקו: אנחנו ראינו את אזרחי מדינת ישראל עומדים שם בצרחות לאומניות, דתיות, וקוראים להסתה ולפגיעה בתושבי מדינת ישראל.

ענת ברקו: מהללים רוצחים שרצחו את השוטרים שלנו, שנאן וסיתאוי, ואנחנו לא נאפשר את הדברים הללו.

ענת ברקו: יש הפרה של הסדר הציבורי, יש גיוס של מחבלים, יש הסתה לאלימות, ואני חושבת שגם בחוק הממשלתי נושא ההסתה חייב להיות ברור באופן מושלם.

ענת ברקו: לא רק הנושא של הקבורה והסדר הציבורי, אלא ההסתה; לא הוודאות שייערך פיגוע טרור – אף אחד לא נביא.

ענת ברקו: אנו עדים לכך שבמהלך טקסי הקבורה של אותם מפגעים אירעו מקרים של הנפת כרזות וקריאות ונאומים המביעים תמיכה בפיגועים וקוראים לביצוע של מעשה טרור, לעידודו או להזדהות עם מעשה טרור, עם המפגע, עם הארגון שאליו השתייך או עם האידיאולוגיה הרצחנית שבשמה ביצע את הפיגוע.

ענת ברקו: עם התגברות האירועים הללו לכדי תופעה שהולכת וגוברת, שיש בה כדי לסכן באופן ממשי את שלום הציבור ואת ביטחונו, בשל החשש שההסתה שנשמעת באותם טקסי קבורה תביא אחרים, בין אם מושפעים ישירים ובין אם מושפעים עקיפים, באמצעות הרשתות החברתיות ואמצעי מדיה אחרים, לבצע מעשי טרור מתוך הזדהות או רצון לחקות את המפגעים – הדבקה אידיאולוגית, מה שנקרא – הנחה השר לביטחון הפנים את משטרת ישראל להפעיל את סמכותה הקבועה בסעיפים 3 ו-4א לפקודת המשטרה [נוסח חדש], התשל"א–1971, שהיא סמכות כללית הנוגעת לשמירה על ביטחון הציבור, הנפש והרכוש על מנת להגביל את משתתפי הלוויה, לקבוע אותה בשעות הלילה וכיוצא באלה, כדי למנוע ממנה להפוך למיצג של שנאה ותמיכה ברצח; זאת, כדי לעצור את המפגע הבא שמנגינה זו ערבה לאוזניו.

ענת ברקו: לבית המשפט העליון שלנו הוגשה עתירה – בג"ץ 5887/17 ג'בארין נגד משטרת ישראל, נגד החלטת המשטרה – שוב ארגון עדאלה, אותו ארגון שכמובן נותן את הגיבוי למעשים הללו.

ענת ברקו: בג"ץ עסק בבקשה לדרוש התחייבויות שונות, ויצא נגד לדרוש התחייבויות שונות בטרם תועברנה גופות המחבלים שביצעו את הפיגוע בהר הבית, שבו נרצחו השוטרים שלנו.

ענת ברקו: אין בושה, אין בושה.

ענת ברקו: אוזניכם שומעות?

ענת ברקו: הרוצחים הטרוריסטים הללו היו אזרחי ישראל.

ענת ברקו: כן, אזרחי ישראל הרוצחים הללו.

ענת ברקו: אלה ששתו ממימיה, אכלו מפירותיה, למדו במוסדותיה, זכו מקצבאותיה, מהטיפולים הרפואיים שלה על חשבון המדינה.

ענת ברקו: הם אלה שהרגו את השוטרים שלנו תוך שהם מחללים מקום קדוש, כי אותם שוטרים באו למנוע פיגועים והפרת הסדר הציבורי במקום הקדוש.

איימן עודה: מי זה?

איימן עודה: גולדשטיין?

איימן עודה: גולדשטיין?

ענת ברקו: אדוני היקר, שנותן גיבוי לפיגועים.

איימן עודה: יגאל עמיר?

ענת ברקו: אתה, שלא טרחת לבוא לנחם את האבלים, אתה – מי?

ענת ברקו: הרוצחים הסדרתיים שלך, לא תמצא כאן אחד שתומכים בגולדשטיין או ביגאל עמיר.

ענת ברקו: אחד לא.

ענת ברקו: אתם לא ניחמתם, לא יצאתם נגד הרצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: אתם, שיום-יום יושבים כאן ותומכים בטרור וברצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: אתה, שנשאת כאן כרזות עם המחבלת ממשפחת תמימי, אתה וגם אתה, אדון תנועה אסלאמית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתביישי לך, תתביישי לך, מסיתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתביישי לך.

ענת ברקו: אתה, אתה.

ענת ברקו: התמונות מאום אל-פחם פתחו לאזרחי ישראל את העיניים; שאחר כך כל מיני רעיונות לגבי האזור הזה לא ייתקלו בתדהמה מהצד שלכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – רק הרוצחים, תתביישי לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתביישי לך.

ענת ברקו: אתם המסיתים והמדיחים.

ענת ברקו: אתם, אזרחי מדינת ישראל, תומכים במחבלים.

ענת ברקו: אין לכם בושה.

ענת ברקו: אין לכם בושה.

ענת ברקו: אין לכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לך יש בושה?

ענת ברקו: תיקח תרופות הרגעה, הרוקח הגיע אליך.

ענת ברקו: קח ממנו תרופות הרגעה.

מוסי רז: היי, היי, מה זה?

מוסי רז: מה זה?

ענת ברקו: אחר כך, כמובן שהלוויה הופכת למפגן תמיכה ועידוד טרור בעזות מצח.

ענת ברקו: הם מלינים בפני בית המשפט העליון, תובעים זכויות.

ענת ברקו: הרצחת וגם ירשת?

טלי פלוסקוב: אני אתן לכם להגיב, אבל לא להפריע.

ענת ברקו: אלה האויבים שלנו, מבית ומחוץ, אשר מחללים כל ערך מקודש לנו.

ענת ברקו: בשם הערכים, בשם אותם ערכים הם מבקשים שנחוס עליהם.

ענת ברקו: אף שידי העותרים אינן נקיות, בית המשפט פסק כי הסעיפים הכלליים הקבועים בפקודת המשטרה אינם מהווים מקור סמכות למשטרה לשם עיכוב העברת גופות המפגעים לקבורה, וכי נדרשת הסכמה מפורשת בחוק לצורך הפעלת סמכות זו.

ענת ברקו: הצעת חוק זו שאני מביאה בפניכם היום נועדה לתקן את ההסדר החוקי הקיים בהתאם לפסיקת בג"ץ – ואני חוזרת ואומרת, זה לא היה צריך להיות, בג"ץ היה צריך להסתפק במה שיש; אז אנחנו נעשה את זה – וכעת לקבוע בפקודת המשטרה סמכות מפורשת למפקד מחוז במשטרה להורות את קביעת התנאים שללא התקיימותם לא תתאפשר הבאת גופת המפגע לקבורה, אם אכן קיים בעיניו יסוד סביר לחשד לכך שיתבצע מעשה טרור, יתרחשו פגיעה בנפש, בביטחון, דברי תמיכה בטרור – כל זאת בזיקה ללוויה או לקבורה של המפגע.

ענת ברקו: אז אני לא אחזור על הדברים שנדרשים כאן בהסדר, אבל המשמעות היא כי אם יש חשש כי הלוויה והקבורה ינוצלו לביצוע מעשי טרור – כמו שראינו באום אל-פחם, בהלוויית ההמונים; את המחבלים האלה היו צריכים להביא לקבורה באמצע הלילה, קבורת חמור היה צריך לעשות להם, זה מה שהיה צריך לעשות.

ענת ברקו: התנאים האלה נועדו להבטיח שטקס הקבורה יתבצע למטרות קבורת המת בלבד ולא יבוצעו במסגרתו מופעי תמיכה והזדהות עם המפגע או עם מעשה שביצע, שהמציאות מלמדת שיש בהם גם כדי להניע אחרים לבצע מעשי טרור.

ענת ברקו: הצעה דומה הניח חברי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

ענת ברקו: אחזור ואדגיש: מעשי הטרור של אותם מפגעים ראויים לכל גינוי.

ענת ברקו: הם בזויים, חמורים ודגל שחור מתנוסס מעליהם.

ענת ברקו: אני סבורה כי ראויה להם קבורת חמור, קבורה בלילה באין רואים.

ענת ברקו: אנו מאפשרים גם קבורה, לא בגללם או בגלל בני משפחותיהם – כי אלה, לצערי הרב, כולל חלקם של אלה היושבים כאן, תומכים במעשים הללו, אם בשתיקה ואם באמירה או עידוד של הסתה, כולל מעל הדוכן הזה – אלא בגללנו; כי אנו, להבדיל מהם, לא מאבדים את צלם האדם.

ענת ברקו: אנצל במה זו להודות לשר לביטחון הפנים, השר גלעד ארדן, הרוח החיה מאחורי הצעת החוק.

ענת ברקו: ובאמת, אני רוצה להודות לך, השר ארדן, על החוק הזה, על התמיכה בו ועל העידוד, כדי לעשות שהדברים יקרו כמה שיותר מהר.

טלי פלוסקוב: תודה.

ענת ברקו: אני מבקשת להודות גם לצוות לשכתי – ברשותך, גברתי – לתמר, לסופי ולמאיר, ולחבריי הרבים שהצטרפו ליוזמת החקיקה המוצדקת הזאת.

ענת ברקו: אבקש את תמיכתכם לשם המשך הטיפול בהצעה בנתיבי החקיקה.

ענת ברקו: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: ישיב השר גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: התשובה היא במשולב על שתי ההצעות.

אלעזר שטרן: למה רק שתי הצעות?

טלי פלוסקוב: שתי הצעות חוק באותו נושא.

אלעזר שטרן: – – – רק שתיים.

טלי פלוסקוב: הבנתי.

טלי פלוסקוב: טוב, אלעזר שטרן, זו גם סיבה להצעת חוק, לא?

אלעזר שטרן: למה רק – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: בבקשה לא להפריע.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על הצעות החוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017 – הצעות החוק שהוגשו על ידי חברת הכנסת ענת ברקו וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

גלעד ארדן: כמובן שכבר בפתח דבריי אני אומר שהממשלה תומכת בהצעות החוק, ובקרוב גם תונח על שולחן הכנסת הצעת חוק ממשלתית בנושא הזה.

גלעד ארדן: לפני הכול, ואני אומר זאת בצער, אני חייב להדגיש שלולא הפרשנות השגויה של בית המשפט העליון בשבתו כבית דין גבוה לצדק, לולא הפרשנות השגויה שלו לפקודת המשטרה, לחוק ולהיגיון הכללי בכלל, הצעות החוק הללו לא היו צריכות להגיע בכלל לכנסת.

גלעד ארדן: למה אני אומר את הדברים הללו?

גלעד ארדן: במדינת ישראל אנחנו סובלים כבר עשרות שנים מפיגועי טרור.

גלעד ארדן: בשנים האחרונות יש כאן גל טרור מסוג חדש, טרור היחידים, גם יחידות, שעושים זאת פעמים רבות על רקע הקצנה דתית ופעמים רבות על רקע נסיבות אישיות, וכמובן שחלק מהעניין של אותם מחבלים – שדרך אגב רבים מהם גם רוצים למות תוך כדי הפיגוע, או אפילו חלק מרכזי – על פי כל חוות הדעת של גופי הביטחון, זה הכבוד והתהילה שאותם מחבלים בזויים וארורים זוכים להם, לצערנו, בחברה הפלסטינית המוסלמית לאחר הפיגוע הנפשע שהם מבצעים.

גלעד ארדן: עכשיו תראו, מי מאיתנו, חוץ משופטי בג"ץ, לא מבין שהלוויה גדולה עם הרבה משתתפים, עושה כבוד למת שאותו מלווים.

גלעד ארדן: אני חושב שזו תובנה, מושכל יסוד, שכל אדם יכול להבין, כנראה חוץ משופטי בג"ץ.

גלעד ארדן: לאורך כמה שנים המדיניות שלי, שעל פיה הנחיתי את משטרת ישראל, הייתה שלא לאפשר את קיומן של הלוויות המוניות למחבלים.

גלעד ארדן: זה ברור, כי ברגע שיש הלוויה המונית שמתבצעת באור יום, ומגיעים המוני אנשים ללוות מחבל שרצח חפים מפשע – אני מניח שכאן, מהיושבים באולם הזה, אף אחד מאיתנו לא היה מגיע להלוויה של מחבל שרצח חפים מפשע ונהרג תוך כדי אותו ביצוע מעשה נורא, דרך אגב, בין אם הוא ערבי ובין אם הוא יהודי.

גלעד ארדן: בעיניי אין הבחנה בעניין הזה: לא משנה מיהו אותו מחבל, אף אחד לא היה מגיע להלוויה הזאת.

גלעד ארדן: אז מה, בעצם, מבטאת ההגעה להלוויה כזו של מחבל?

גלעד ארדן: היא מבטאת כבוד; לצערי, אולי גם הזדהות עם המעשה הנורא שהוא ביצע.

גלעד ארדן: לכן אני הנחיתי את המשטרה לא לשחרר גופות של מחבלים להלוויות כאלה לפני שקובעים את תנאי ההלוויה, כלומר: הלוויה באמצע הלילה, הלוויה במספר משתתפים מצומצם, הלוויה שבה אין נאומים שמהללים ומשבחים את אותו מחבל נפשע.

גלעד ארדן: השיטה הזאת עבדה.

גלעד ארדן: היא עבדה טוב מאוד בירושלים במשך למעלה משנתיים, עד שהגיעה אותה הלוויה בזויה של תושבי אום אל-פחם, שבאו בהמוניהם ללוות את המחבלים ממשפחת ג'בארין שרצחו את השוטרים הגיבורים הדרוזים על הר הבית, כמיל שנאן והאיל סתאוי, זיכרונם לברכה.

גלעד ארדן: באותה הלוויה, כיוון שהמשטרה צפתה שזה מה שיקרה, המשטרה דרשה מהמשפחות להפקיד ערבות – זה הנוהג שהיה קיים, שוב, מאז תחילת הקדנציה הזאת; לא לשחרר את הגופה – בעצם זה תנאי לקיומה של אותה הלוויה.

גלעד ארדן: המשפחה סירבה, הוגשו עתירות, ובהליך שהתקיים בפני בית המשפט העליון, והגיעו אליו גם חברי כנסת מכאן, והגיע ראש עיריית אום אל-פחם, והגיעו המשפחות, בג"ץ שאל את המשטרה: מה, אתם לא מאמינים לכל המכובדים הללו, שמתחייבים שההלוויה תהיה מצומצמת ועל פי מספר?

גלעד ארדן: המשטרה אמרה, ואני כמובן תמכתי בעמדתה, שגם לא ניתן יהיה למנוע ממשתפים רבים להגיע להלוויה.

גלעד ארדן: אני אומר זאת בצער, כי זה דבר מזעזע שאזרחי מדינת ישראל, תושבי אום אל-פחם, מגיעים ללוות מחבלים בזויים וארורים כאלה.

גלעד ארדן: ואכן, מה שהמשטרה צפתה זה מה שקרה.

גלעד ארדן: לא עזרו שום התחייבויות.

גלעד ארדן: ברגע שבג"ץ קבע, לפי פרשנותו המוזרה, שאין למשטרה סמכות לעכב את מסירת הגופות עד להפקדת הערבויות הנדרשות להתקיימות התנאים, כל הגבולות נפרצו ואלפי אנשים הגיעו להשתתף ולעשות כבוד לאותם מחבלים בזויים.

גלעד ארדן: דרך אגב, ואת זה כדאי שגם שופטי בג"ץ ידעו, מאז אותה הלוויה, כבר יותר מחוליה אחת באום אל-פחם נעצרה על ידי השב"כ, כי, בעצם, האירוע הזה, כולל ההלוויה, נתנו את ההשראה למחבלים אחרים שאולי גם הם יוכלו לזכות – – –

יואל חסון: שאלה שאנחנו מנסים להבין.

גלעד ארדן: שאל, בני.

יואל חסון: איפה הצבא בסיפור הזה?

רויטל סויד: זה אחד.

רויטל סויד: ואיך זה מסתדר עם פסיקת בג"ץ?

עמר בר-לב: מחבל מחברון עשה פיגוע בשרונה.

עמר בר-לב: מה – – –

נחמן שי: – – –

גלעד ארדן: זה נכון שבתקופתו של שר הביטחון הקודם, בוגי יעלון, היה פער בין המדיניות שאני הנהגתי בתוך שטחי הבט"פ, בתוך הקו הירוק, שחייבה את משטרת ישראל, לבין המדיניות – שר הביטחון הקודם הנחה את צה"ל כי גופות של תושבי יהודה ושומרון, בעצם כל סידורי הלוויה – – –

קריאה: – – –

גלעד ארדן: תשלחי סדרנים – יורידו אותי בכוח.

אלעזר שטרן: קצת מסוכן לתלות את זה בבית המשפט העליון.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכל הצוות שם – – –

גלעד ארדן: אתה יכול לקבוע לעצמך מה מסוכן, חבר הכנסת שטרן – –

טלי פלוסקוב: ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: – – מבחינתי, מה שמסוכן זה לאפשר הלוויות רבות משתתפים למחבלים – –

אלעזר שטרן: אני בעד.

אלעזר שטרן: אני בעד.

יואל חסון: תענה, תענה לנו.

גלעד ארדן: – – כשזה נותן השראה למחבלים נוספים, שרואים איזו גלוריפיקציה נעשית לטובת אותו מחבל בעידן כזה של הסתה – – –

אלעזר שטרן: אני בעד.

אלעזר שטרן: אני בעד.

אלעזר שטרן: אני בעד.

אלעזר שטרן: אני רק אומר, תאר לך – – –

גלעד ארדן: לפי סולם הערכים שלי – – –

אלעזר שטרן: גם שלי.

אלעזר שטרן: גם שלי.

גלעד ארדן: תן לי רגע להשלים את המשפט.

גלעד ארדן: לפי סולם הערכים שלי, אין מושג של כבוד המת כשהמת הוא מחבל ארור ובזוי שהרג חפים מפשע.

גלעד ארדן: מבחינתי הוא איבד את כבודו.

גלעד ארדן: לכן, בדילמה בין הזכות איך תתנהל הלוויה לבין החשש שההלוויה הזאת תיתן השראה למחבלים נוספים – –

אלעזר שטרן: – – –

גלעד ארדן: – – ללכת בעקבותיו, סולם הערכים שבג"ץ קבע איך לפרש את סמכויות המשטרה הוא סולם מעוות, והיום אנחנו מתחילים את התיקון – –

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אבל – – – זכותך – – –

גלעד ארדן: – – על ידי החזרת הסמכויות למשטרת ישראל.

יואל חסון: תענה לשאלה.

יואל חסון: תענה לשאלה ששאלנו.

אלעזר שטרן: – – –

רויטל סויד: גלעד, תענה לנו על הצבא.

אלעזר שטרן: – – –

גלעד ארדן: אבל זו האמת.

אלעזר שטרן: – – –

גלעד ארדן: המשטרה התנהגה לפי איך שהיא פירשה שנים רבות את פקודת המשטרה – –

אלעזר שטרן: – – –

גלעד ארדן: – – ובג"ץ, בפרשנות שגויה שבעיניי גם יוצרת סכנות מיותרות, ביטל את הסמכות הזאת.

גלעד ארדן: אחרת, לא היינו נמצאים כאן היום.

אלעזר שטרן: אתה לא יכול – – –

עמר בר-לב: מה לגבי השאלה שלנו – –

רויטל סויד: תענה לנו על הצבא.

עמר בר-לב: – – איפה עמדת צה"ל כאן?

גלעד ארדן: היום, העמדה שלי ושל שר הביטחון לגבי קיום הלוויות למחבלים היא עמדה מתואמת – –

לאה פדידה: ואם – – –

גלעד ארדן: – – ויש גם החלטת קבינט לגבי גופות של אנשי חמאס ואחרות, וזה יבוא בהצעת חוק נפרדת – –

לאה פדידה: – – –

גלעד ארדן: – – כי גם שם בג"ץ התערב.

גלעד ארדן: הקבינט החליט שגופות של חמאס ועוד – יש גם צורך וטעם לשמור אותן ברשותנו כחלק, אולי, מעסקה עתידית שתיעשה להחזרת גופות חיילינו.

רויטל סויד: וזה לא חל עליהם?

גלעד ארדן: לא, החוק הזה לא רלוונטי בנושא הזה.

גלעד ארדן: החוק הזה רלוונטי רק לגבי עיכוב קבורת גופות שהחלטת הקבינט לא חלה עליהן – עד שהמשפחות יתחייבו לעמוד בתנאים שהמשטרה קבעה, כדי שההלוויה לא תהיה הלוויה מסיתה, כדי שהיא לא תהיה הלוויה המונית, כדי שהם יעמדו בתנאים שהמשטרה קבעה.

רויטל סויד: זה לא קשור לשימור הגופה – – –

גלעד ארדן: לא קשור.

גלעד ארדן: ולכן אני מבקש מהכנסת לתמוך בשתי הצעות החוק הללו ולהעביר אותן כמה שיותר מהר לוועדת החוקה לשם הכנתן לקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יואב קיש: ועדת הפנים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: רגע, עוד לא הגענו לזה.

טלי פלוסקוב: עוד לא הגענו, רבותיי, עוד לא קובעים את הוועדה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: יש בקשה להתנגד מחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך, ומייד לאחר מכן נעבור להצבעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, אני אתחיל בזה שהחוק הזה הוא חוק פופוליסטי, לא חוק מעשי, והחוק הזה הוא עוד אצבע בעין של בג"ץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה, אלא אני פונה אלייך, גברתי היושבת-ראש: לא יכול להיות שחברת כנסת עומדת על הדוכן פה ופונה לחבר כנסת ואומרת לו: הרוצחים שלך – ואת שותקת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסתה גזענית, שפלה נמוכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבוא, לפנות לחבר כנסת ולהגיד לו: הרוצחים שלך – זה רמה נמוכה שאסור להגיע אליה אף פעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – אחד, עכשיו לעניין.

ענת ברקו: תגיד, חמולת ג'בארין – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעניין.

ענת ברקו: חמולת ג'בארין – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי תשתקי – – –

ענת ברקו: אתה תשתוק – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי תשתקי ותשמעי, כי אולי פעם תביני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי פעם תביני אם תשמעי.

ענת ברקו: אולי אתה תבין – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי את לא תביני, אין סיכוי שתביני.

ענת ברקו: אולי אתה – – – אני יכולה לעבור לערבית.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין סיכוי שתביני, אז תשתקי ואל תפריעי לי.

ענת ברקו: חצוף שכמותך.

ענת ברקו: אתה תומך טרור – – –

טלי פלוסקוב: – – אני מבקשת לא להפריע, או שאני אבקש ממך לצאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשתקי ואל תפריעי לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוצפנית, גזענית ושפלה קטנה.

קריאות: – – –

ענת ברקו: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, אני מבקשת להקשיב למה שאני מבקשת, אחרת אני אוציא אותך מהאולם.

ענת ברקו: ככל שאתה תצעק – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש להחזיר לי את הזמן.

ענת ברקו: – – –

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

ענת ברקו: הוא קילל אותי מעל הדוכן.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני אבקש ממך לצאת.

ענת ברקו: הוא קילל אותי מעל הדוכן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו.

אורן אסף חזן: הוא קילל אותה – – –

ענת ברקו: הוא קילל אותי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה קיללתי אותה – – –

טלי פלוסקוב: אם את רוצה להתייחס – –

ענת ברקו: אני רוצה.

טלי פלוסקוב: – – לדבריו של חבר הכנסת – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך קיללתי אותה?

טלי פלוסקוב: – – יש לך את זה בתקנון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך קיללתי אותה?

טלי פלוסקוב: תיגשי למזכירת הכנסת, תבקשי זכות תגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל איך קיללתי אותה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך קיללתי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון.

ענת ברקו: אתה אמרת לי: תשתקי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תשתקי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך עוד פעם: תשתקי.

ענת ברקו: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה תשתקי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אמרתי לך: תסתמי את הפה, אמרתי לך: תשתקי, אז שבי בשקט.

גלעד ארדן: אז תשתוק גם אתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לא קיללתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא קיללתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לא אמרתי – – –

אורן אסף חזן: – – – יש לך שפה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אשתוק?

קריאה: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זכותי לעמוד פה, ואתה תשתוק כל עוד אני מדבר.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני, זה עכשיו על זמנך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה תשתוק כשאני מדבר.

אורן אסף חזן: אל תגיד – – – לסתום – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עומד פה בזכות ולא בחסד, ואתה לא עושה לי טובה שאני עומד פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר?

אורן אסף חזן: עושים, עושים לך טובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עומד פה אף על פי – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן, קריאה ראשונה.

אורן אסף חזן: עושים לך טובה שאתה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה תשב בשקט גם.

אורן אסף חזן: חצוף.

אורן אסף חזן: עלק – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי תשתיקי את – – –

אורן אסף חזן: אנחנו עושים לך טובה שאתה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבר'ה, כשג'ורה נפתחת זה מפגע סביבתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז למי שיש את המכסה, שיסגור את הג'ורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר?

אורן אסף חזן: אמר הביוב בעצמו.

טלי פלוסקוב: אורן אסף חזן, קריאה שנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמענו את ההסברים על החוק הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדברים במפורש: רוצים סחר בגופות, מיקוח על גופות או על אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבר'ה, פה יש בית משפט עליון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: או שאתם מאמינים בו או שאתם תמשיכו לרוץ עליו ב-D9.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בית המשפט קבע לא למכור, בגופות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גופה צריך לקבור.

קריאה: הוא לא אמר שום דבר כזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שקבע בית המשפט.

קריאות: – – –

איציק שמולי: זה לא מה שקבע בית המשפט – – –

קריאה: זה לא מה שהוא קבע.

איציק שמולי: הוא אמר – – – להסדיר.

איציק שמולי: הוא לא פסל את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא קבע שאסור – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת, נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמר לסחור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לך תקרא את הבג"ץ.

איציק שמולי: אני קראתי אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תקרא אותו שוב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא, אני מבקשת לסיים.

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – – אין בסיס לחוק הזה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

טלי פלוסקוב: אני כבר הוספתי לך.

טלי פלוסקוב: הוספתי לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ראיתי.

טלי פלוסקוב: כבר הוספתי לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מה שאני אומר פה, החוק הזה הוא חוק הזוי, חוק פופוליסטי, ולא יכול להיות – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – סחר בגופות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד הבן אדם, כבוד המת, לא משנה מה עשה, כל אדם, בכל העולם, זה לקבור אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לפי כל הדתות – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אז למה אתה לא קורא לשחרר גופות חיילים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – זה לפי כל הדתות, לפי כל העולם – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: מחזיקים גופות של חיילים – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – וזה לא בא להגן על שום מעשה, לא לתמוך ולא להתנגד.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שירצה פתרון, הפתרון הוא שלום.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפתרון הוא סיום הכיבוש.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים – – –

ענת ברקו: רגע, אני רוצה לענות לו.

טלי פלוסקוב: את רוצה להשיב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, זכותך.

יואל חסון: אבל אחרי זה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: ענת.

מיקי לוי: ענת, תני לי.

ענת ברקו: כנסת נכבדה, אני רוצה לענות באופן כללי.

ענת ברקו: אני לא אתייחס לרמת השיח הכל-כך נמוכה שהובעה כאן, מעל דוכן זה.

יואל חסון: לא, אל – – –

ענת ברקו: אני רוצה להגיד לכם, אני נתקלתי בצעירים בני 15, 16, שגויסו לפיגועי טרור במהלך לוויות.

ענת ברקו: במהלך לוויות שאלו אותם: נו, מה אתה אומר?

ענת ברקו: תהיה שהיד?

ענת ברקו: תעשה אסתשהאד?

ענת ברקו: תהיה כמוהו?

ענת ברקו: ואז, כשכל האנשים מסביב, בלחץ קבוצתי מסיבי, הם אמרו כן.

ענת ברקו: מה הם יכלו להגיד?

ענת ברקו: זה בעצם להיות שהיד או לא להיות.

ענת ברקו: ולכן, החוק הזה בא לעשות הסדר.

ענת ברקו: אף אחד לא מעוניין להחזיק גופות.

ענת ברקו: יש לנו אויב נורא ומר – שוב, אני חוזרת ואומרת – שבונה על המוסריות של עם ישראל.

ענת ברקו: המוסר ממנו והלאה.

ענת ברקו: משתמש במוסדות ובבתי המשפט שלנו כדי להחריב אותנו, משתמש בדמוקרטיה שלנו כדי להחריב אותנו.

ענת ברקו: ואני אומרת לכם שאפילו השופט אהרן ברק, שעימו נפגשתי ושוחחתי איתו בדיוק על הדברים האלה, הוא אמר: שיקולי ביטחון.

ענת ברקו: שיקולי ביטחון צריכים להיות נר לרגלינו.

ענת ברקו: אתה יודע מה, גם עם כל הסדר שיהיה עם הפלסטינים, אני אף פעם לא אאמין להם, תמיד יהיו שיקולי ביטחון.

ענת ברקו: כי אני יודעת ואני שומעת מה החברים שלך אומרים, מה הם רוצים באמת.

ענת ברקו: והעידוד שלכם פה, לבוא ולהגיד – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי החברים שלי?

ענת ברקו: לא שמעתי אחד מכם – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי החברים שלי?

ענת ברקו: – – שמדבר על כבוד המת – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי החברים שלי?

ענת ברקו: – – על הדר ועל אורון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: לא דיברת על כבוד המת?

ענת ברקו: המתים האלה לא נחשבים, רק המתים שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – החברים שלי – – –

ענת ברקו: ואתה לא אומר כלום שאזרחי מדינת ישראל – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: – – אזרחי מדינת ישראל מאום אל-פחם – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: תפסיקי עם השטויות שלך – – –

ענת ברקו: – – אלה, אלה אזרחי מדינת ישראל – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – שעליהם את מדברת – – –

ענת ברקו: – – תגיד להם מחר: סלמאת, רוצים להתאחד עם הרשות הפלסטינית?

ענת ברקו: הם יעמדו על הרגליים האחוריות.

ענת ברקו: הם לא רוצים.

ענת ברקו: הם רוצים להיות פה, לקבל את כל מה שהמדינה הזאת מציעה להם, כי יודעים שהאלטרנטיבה היא לא טובה בשבילם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: לכן, מה מבקשים?

ענת ברקו: זכות מינימלית, כבוד, כבוד לשוטרים האלה שנרצחו, כבוד לאלה ששמרו על ביטחונם כשהם התפללו.

ענת ברקו: מה ביקשו?

ענת ברקו: נגד מי עשו?

ענת ברקו: ואתה תמשיך לדבר ותמשיך לקלל, ואנחנו נעשה את העבודה.

ענת ברקו: איך אומרים, הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעות.

טלי פלוסקוב: יהיו לנו עכשיו שתי הצבעות רצופות.

טלי פלוסקוב: הראשונה היא על הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017, כפי שהוצגה על ידי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 62 נגד – 21 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 62 חברי כנסת תומכים, 21 מתנגדים, שלושה נמנעו.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017, כפי שהוצגה על ידי חברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 62 נגד – 20 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 62 חברי כנסת בעד, 20 מתנגדים, שלושה נמנעו.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [מס' פ/3816/20; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' כ"ה, ישיבה 228, עמ' 22069.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – מענק שנתי למקבלי קצבאות מחוץ-לארץ), התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: ההצעה נומקה על ידי חבר הכנסת אלעזר שטרן בתאריך 10 במאי 2017.

טלי פלוסקוב: וכעת אני מזמינה את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן – חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר – להשיב בבקשה על ההצעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, להשיב על הצעת חוק הטבות לניצולי שואה, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: ההצעה נומקה ב-10 במאי 2017.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק נוגעת לניצולי שואה המקבלים את הרנטה החודשית שלהם מגרמניה.

יצחק כהן: בשנים האחרונות הוסיף שר האוצר משה כחלון תקציב בהיקף של מאות מיליוני שקלים, מעל מיליארד שקל, במסגרת החלטות שונות שקיבל הן לגבי הרחבת האוכלוסיות והן לגבי הרחבת הזכויות.

יצחק כהן: במסגרת הרחבת צעדי הסיוע, בתוכנית הלאומית נכללו גם ניצולי שואה שקיבלו את הרנטה מגרמניה, באמצעות מתן פטור מלא מתשלום בעד תרופות מרשם בסל שירותי הבריאות וגם במסגרת מענק שניתן לנזקקים מהם.

יצחק כהן: בנוסף, בימים אלה שוקד צוות השרים בראשות ראש הממשלה ומקיים דיונים אינטנסיביים לגיבוש מענים נוספים בנושאים שונים שעמדו על הפרק ונוגעים לרווחת ניצולי השואה, וזאת לאחר קביעת סדרי עדיפויות במסגרת צעדי הסיוע השונים.

יצחק כהן: צוות השרים מסיים את תפקידו בקרוב.

יצחק כהן: הוא מסיים את עבודתו ויוגשו המסקנות.

יצחק כהן: לאור כל האמור לעיל, אבקש מחברי הכנסת להסיר את ההצעה הזאת מסדר-היום ולהצביע נגדה.

יצחק כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: איציק, ריחמתי עליך.

יצחק כהן: אל תרחם עליי.

אלעזר שטרן: ראיתי איך לא רצית לעלות, ואיך עליזה צועקת לך: תעלה, תעלה, תעלה, בגלל שצריך להצביע פה.

יצחק כהן: לא, לא, לא.

אלעזר שטרן: אני שמעתי.

אלעזר שטרן: כולם שמעו.

אלעזר שטרן: בוא אני אגיד לך את האמת.

אלעזר שטרן: היושבת בראש, אולי את רוצה לענות לו?

אלעזר שטרן: אני בטוח שתעני לו יותר טוב ממני.

אלעזר שטרן: את יכולה לענות לו יותר טוב ממני.

טלי פלוסקוב: אני נמנעת מלדבר בתפקיד סגנית היושב-ראש.

אלעזר שטרן: איציק, מספיק עם הבדיחה הזאת.

אלעזר שטרן: אתם עשיתם משהו לניצולי שואה?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה עשיתם: הוספתם אולי מיליארד בגלל שהוספתם 56,000 ניצולים.

אלעזר שטרן: פגעתם, ואתם פוגעים, בניצולי השואה.

אלעזר שטרן: הוספתם יוצאי עיראק, וזה בסדר – – –

יצחק כהן: לא הוסיפו.

יצחק כהן: לא הוסיפו.

אלעזר שטרן: אל תגיד לי לא, אני אומר לך כן.

יצחק כהן: אז מה, לא נוסיף אותם?

אלעזר שטרן: סגן השר.

אלעזר שטרן: סגן השר, תאמין לי, יום שלם אתמול – – –

יצחק כהן: – – –

אלעזר שטרן: יום שלם אתמול, קואליציה ואופוזיציה, קואליציה ואופוזיציה – מספר ניצולי השואה עלה באיזה 350%.

יצחק כהן: מי?

יצחק כהן: מי נוסף?

אלעזר שטרן: התקציב שהעליתם הוא – –

יצחק כהן: למה, מי נוסף?

אלעזר שטרן: – – אולי ב-20%.

יצחק כהן: איזה אוכלוסיות – – –

אלעזר שטרן: איציק, בוא נגיד את האמת.

אלעזר שטרן: עמדת פה לפני חצי שנה – – –

יצחק כהן: איזה אוכלוסיות נוספו?

אלעזר שטרן: עמדת פה לפני חצי שנה, אמרת לי – – –

יצחק כהן: איזה אוכלוסיות נוספו?

אלעזר שטרן: אמרת לי: תן לי, אנחנו סוגרים את זה.

יצחק כהן: סגרנו את זה.

אלעזר שטרן: למה עכשיו באת לנמק בהצבעה?

אלעזר שטרן: בגלל שלא סגרתם.

אלעזר שטרן: איציק, אני לא רוצה להגיד לך שזה שקר.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להגיד לך שזה שקר.

אלעזר שטרן: סליחה?

אלעזר שטרן: בבקשה.

יצחק כהן: – – –

אלי אלאלוף: אלעזר, תיקון: עשרות שנים שהזניחו אותם – – –

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: על יוצאי עיראק אני חושב שזה נכון.

אלעזר שטרן: סליחה, אלי, אני חושב שזה נכון.

אלי אלאלוף: עשרות שנים.

אלעזר שטרן: אני מסכים איתך על יוצאי עיראק, ועל יוצאי מרוקו ועל יוצאי לוב.

אלעזר שטרן: הכול נכון.

אלי אלאלוף: – – –

אלעזר שטרן: אבל אל תגידו שהעליתם את התקציב.

אלי אלאלוף: – – – השואה זה רק באירופה.

אלי אלאלוף: רק תלמדו את ההיסטוריה.

אלעזר שטרן: לא.

אלי אלאלוף: תלמדו היסטוריה בסיסית – – –

אלעזר שטרן: אלי, אתה יודע?

אלעזר שטרן: אתה צודק.

אלעזר שטרן: אתה צודק.

אלי אלאלוף: אני יודע.

אלי אלאלוף: תלמדו.

אלעזר שטרן: אלי, תקשיב למה שאמרתי.

אלי אלאלוף: – – – של 50 שנה – – –

אלעזר שטרן: אלי, אתה צודק.

אלעזר שטרן: אלי, אתה צודק.

אלעזר שטרן: חברי חבר הכנסת אלאלוף, אתה צודק.

אלי אלאלוף: נו, אז מה?

אלעזר שטרן: אתה לא שמעת מה אמרתי.

אלי אלאלוף: כשאני דיברתי פה על השואה במרוקו – – –

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך מה אמרתי.

אלי אלאלוף: תתבייש.

אלי אלאלוף: חוסר ידע בהיסטוריה היהודית.

אלעזר שטרן: אלי, לא שמעת מה אמרתי.

אלעזר שטרן: אני מבקש שתקשיב, בסדר?

אלעזר שטרן: בגלל שאתה יודע שדעתך חשובה לי.

אלעזר שטרן: אני מבקש שתקשיב.

אלעזר שטרן: אמרתי שנכון שהמשכתם את המגמה – עכשיו אני אגיד לך – של יאיר לפיד כשר האוצר, שעשה הקפצה של רמת הטיפול של ממשלת ישראל, כשקודם עשה את זה אהוד אולמרט, אבל – –

אלי אלאלוף: – – –

אלעזר שטרן: אבל המיליארד האלה – פר ניצול שואה התקצוב הממשלתי קטן.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: מכיוון שבצדק הוספתם את יוצאי מרוקו ולוב ועיראק.

אלעזר שטרן: זה מצוין.

אלעזר שטרן: אבל כשהעליתם את התקציב, זה לא עמד ביחס לצרכים של האוכלוסייה בגלל שהגדלתם את האוכלוסייה – ובצדק.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

אלעזר שטרן: פר ניצול שואה – הקטנתם.

אלעזר שטרן: סגן השר עמד פה לפני חצי שנה ואמר לי: אני אסגור.

אלעזר שטרן: לא סגרתם כלום – –

יצחק כהן: סגור.

יצחק כהן: סגור.

אלעזר שטרן: – – ואני לא מקנא, בעיקר ביושבת-ראש שצריכה להצביע עם הקואליציה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה, כעת נצביע על הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – מענק שנתי למקבלי קצבאות מחוץ-לארץ), התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – מענק שנתי למקבלי קצבאות מחוץ-לארץ), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 35 חברי כנסת בעד, 46 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – מענק שנתי למקבלי קצבאות מחוץ לארץ), התשע"ז–2017, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [מס' פ/4442/20; דברי הכנסת, חוב' ז', ישיבה 284, עמ' 24785.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת סכום הקצבה המשולמת לשוהה במוסד), התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: גם כאן ההצעה נומקה, בתאריך 6 בדצמבר 2017, וכעת אנחנו עוברים לתשובה והצבעה.

טלי פלוסקוב: ישיב להצעה שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: גם קארין אלהרר יכולה לחזור לשלוש דקות לכאן.

טלי פלוסקוב: קודם כול, אני חייבת לדעת מה עמדתה של הממשלה, אדוני, אז בכל אופן תעלה לכאן.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להיות לקצר, אתה יכול לדבר עד עשר דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: חיים, חצי דקה.

חיים כץ: לא דקה, עשר שניות.

חיים כץ: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קארין אלהרר, לרשותך עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: נא להפעיל מיקרופון, בבקשה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני מבקשת להירגע.

טלי פלוסקוב: אני לא שומעת מה הולך באולם.

טלי פלוסקוב: מירב, תודה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, שרים ושרות בכנסת וממשלה פחדניות, אני רוצה להבין למה שר הרווחה לא נימק את ההתנגדות.

קארין אלהרר: אתם בטח תוהים למה, אני אספר לכם.

קארין אלהרר: כי זה חוק שמשרד הרווחה בעדו, והקואליציה האומללה הזאת, שמנהלת את המדינה בצורה קנטרנית, שלא באמת דואגת לאזרחי המדינה, משחקת משחקי קואליציה–אופוזיציה.

קארין אלהרר: ומי יפסיד מזה?

קארין אלהרר: דמיינו לעצמכם – האזרחים.

קארין אלהרר: לא זו בלבד – כן, איפה השרים?

קארין אלהרר: תישירו מבט.

קארין אלהרר: תסתכלו עליי כשאני מדברת, במקום להתחפר במסמכים שלכם כי אתם לא יכולים לשאת את הבושה.

קארין אלהרר: על דברים שהם לטובת האזרחים, אתם מצביעים נגד?

קארין אלהרר: מירי רגב, איפה האזרחים, שהם המצביעים שלך?

קארין אלהרר: הם גם המצביעים שלך, לא רק המצביעים שלי.

מירי רגב: מצביעים שלי?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: מה קרה?

קארין אלהרר: לא מספיק טובים?

קארין אלהרר: ישראל כץ, שמעתי אותך בנאום מלא פתוס, שאתה רוצה לסייע למוחלשים.

קארין אלהרר: איפה אתה?

קארין אלהרר: איפה הקול שלך?

קארין אלהרר: רק להגיד שהממשלה מתנגדת?

קארין אלהרר: תגידו, איך אתם מסתכלים על עצמכם במראה?

קארין אלהרר: מילא שאתם מעתיקים הצעות חוק פרטיות, הופכים אותן לממשלתיות, ובסוף את הפרטית דוחים ואת הממשלתית מעבירים – מילא.

קארין אלהרר: אבל גם הצעות שהן לטובת האזרחים שלכם – כי הם לא רק האזרחים של האופוזיציה, הם גם של הקואליציה.

קארין אלהרר: אני מציעה – אתה שומע, דודי אמסלם, יושב-ראש הקואליציה?

קארין אלהרר: אני אשמח שתשמע.

קארין אלהרר: חבר הכנסת דודי אמסלם.

קארין אלהרר: אני רוצה – חברת הכנסת מירב בן ארי, איפה החברתיות?

קארין אלהרר: הממשלה הכי חברתית שהייתה כאן, שמעתם עליה?

קארין אלהרר: זה לא עובד בהצבעות.

קארין אלהרר: אני רק רוצה להבין איפה החברתיות שלכם.

קארין אלהרר: אתם צריכים להתבייש בעצמכם; אתם צריכים להתבייש שמה שמוליך אתכם בהחלטות שאתם מקבלים – – –

מיקי לוי: קארין, שמית?

קארין אלהרר: בוודאי שמית, איזו שאלה.

קארין אלהרר: מה שמוביל אתכם זה קנטרנות.

קארין אלהרר: אתם אנשים קטנים, ממשלה קטנה, והלוואי ויתכלו ימיה במהרה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

מיקי לוי: אנחנו מבקשים שמית, גברתי.

טלי פלוסקוב: שמית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, תבדקי שמתאים.

טלי פלוסקוב: אין מספיק חתימות להצבעה שמית בינתיים.

מיקי לוי: כל מי שיצביע נגד – שיתבייש.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: על פי בקשת האופוזיציה, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: נא להיערך, בבקשה.

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו מבקשים קצת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: לעבוד ברעש הזה מאוד מאוד קשה.

טלי פלוסקוב: יש פה מזכירה לבד.

טלי פלוסקוב: עליזה, אני רוצה לשמוע את קולם של חברי הכנסת, בבקשה.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח אילן גילאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד יוסף עטאונה – בעד חמד עמאר – אינו נוכח לאה פדידה – בעד רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי, נא להתחיל בסיבוב השני של השמות, של חברי הכנסת שלא השתתפו עד כה בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת מיכל בירן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח איתן ברושי – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יהודה גליק – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת יוסי יונה – בעד אלי כהן – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר?

ירדנה מלר-הורוביץ: סופה לנדבר?

קריאה: היא לא רוצה להצביע.

טלי פלוסקוב: לא משתתפת זאת גם תשובה.

טלי פלוסקוב: גברתי השרה לא משתתפת בהצבעה?

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני רוצה שתבינו:

טלי פלוסקוב: ברגע שחבר הכנסת בפנים, אנחנו לא יכולים להגיד שהוא לא נוכח.

טלי פלוסקוב: הוא יכול להגיד: אני לא משתתף בהצבעה.

טלי פלוסקוב: את לא משתתפת בהצבעה, גברתי?

סופה לנדבר: – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: לא משתתפת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סופה לנדבר – אינה משתתפת בהצבעה יאיר לפיד – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח סאלח סעד – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח

סופה לנדבר: תתקני אותי.

קריאה: לא יכולה, זו הצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: היא לא יכולה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נורית קורן – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: רבותיי, מי נמצא באולם שלא הצביע עד כה ומעוניין להביע את עמדתו?

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת שרוצים להצביע?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת לסכם.

ג'מעה אזברגה: אי-אפשר?

ג'מעה אזברגה: נגמר?

טלי פלוסקוב: ברגע שהכרזתי שתמה ההצבעה אני לא יכולה להוסיף קולות.

טלי פלוסקוב: מצטערת.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד החוק – 43 חברי כנסת, מתנגדים – 48.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת סכום הקצבה המשולמת לשוהה במוסד), התשע"ז–2017, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: [מס' פ/1122/20; דברי הכנסת, מושב שני, חוב' ב', ישיבה 53, עמ' 5109.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, בהצעת החוק הבאה מייד עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – חייב משתף פעולה), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: ההצעה נומקה, הייתה גם תשובתה של הממשלה וגם התייחסות נוספת של חברת הכנסת, קארין אלהרר במקרה הזה.

טלי פלוסקוב: ולכן אנחנו מייד עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – חייב משתף פעולה), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 34 חברי כנסת בעד, 43 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – חייב משתף פעולה), התשע"ה–2015, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4694/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק פירוק גרעיני השליטה במוסדות הפיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת מוסי רז וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, אתה הגעת לפה לפני הזמן.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך, בבקשה.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, המערכת הבנקאית בישראל סובלת משורה ארוכה של ליקויים, שכמובן אחד מהם, אבל הוא לא היחיד, זה נושא הריכוזיות.

מוסי רז: כמובן, המערכת סובלת מעוד הרבה בעיות.

מוסי רז: אין לנו בנק כמו שיש בנק דואר, שהיה צריך להיות, שהוא בנק שיכול לספק את האזרחים ולשרת אותם, אין לנו בנק קואופרטיבי, יש לנו בעיה של תחרותיות, יש הרבה בעיות.

מוסי רז: וכפי שראינו בעבר המערכת הזו לעיתים רבות – אולי בעבר יותר מאשר בהווה אבל גם בהווה – נותנת הלוואות לטייקונים ולבעלי כוח בניגוד לצורך הציבורי ואולי גם בניגוד ליכולת ההחזר שלהם, מסיבות כאלה ואחרות, אולי של שמור לי ואשמור לך ואולי אפילו גרועות יותר.

מוסי רז: המערכת הפיננסית בישראל לוקה, כפי שאמרתי, גם בריכוזיות גבוהה במיוחד, ומתאפיינת במספר מצומצם של קבוצות בנקאיים וגופים מוסדיים המחזיקים בכלל הנכסים הפיננסיים של הציבור.

מוסי רז: מרבית הגופים נשלטים על ידי גרעיני שליטה – מספר קטן של בעלי הון השולטים בפועל במוסדות הפיננסיים באמצעות אחזקה בשיעור נמוך יחסית של מניותיהם.

מוסי רז: למה אני מתכוון?

מוסי רז: אדם או גוף או קבוצת גופים יכולים לשלוט בעשרות אחוזים מבחינת השליטה בבנק אבל רק באחוזים ספורים מבחינת הבעלות על הבנק.

מוסי רז: זאת אומרת, הפסדים, אם יהיו, רווחים אם יהיו – אבל את השליטה הם יכולים לקבוע, מה ייעשה וכיצד יתנהג אותו בנק.

מוסי רז: מצב זה התאפשר בזכות המצב החוקי הקיים, שלפיו רשאים המפקח על הבנקים והממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון, להעניק היתר לשליטה באחזקה של לפחות 5% מאמצעי השליטה במוסד פיננסי.

מוסי רז: זאת אומרת, האפשרות של מעבר ל-5% שליטה היום נתונה בסופו של דבר בידי פקידים – ירצו יאשרו, לא ירצו לא יאשרו.

מוסי רז: הרוכשים שקיבלו היתר כאמור מחזיקים במרבית המקרים במניות באחוז נמוך ממניות המוסד הפיננסי וכוחם גדול בהרבה מהשקעתם הכספית היחסית – בדיוק המצב שהצבעתי עליו קודם, שבו לאנשים או גופים יש חלק קטן בסיכון, אבל חלק גדול מאוד ביכולת ההצבעה וההשפעה, וכמובן, כיוון שהם יותר מאורגנים אז החלק הזה הוא משמעותי אפילו יותר מהחלק המספרי שלו.

מוסי רז: באופן זה, שיטת גרעיני השליטה מעודדת ניגודי עניינים ולקיחת סיכונים מופרזים, כפי שראינו בעבר, כיוון שהיא גורמת לכך שהסיכון הכספי שבפניו עומדים בעלי השליטה קטן בהרבה מהרווח שהם יכולים להשיג.

מוסי רז: משמעות הדבר היא הפקדת הונו וחסכונותיו של הציבור בידי מעטים, אשר מטבע הדברים עלולים לקדם את ענייניהם הפרטיים לפני ועל חשבון האינטרס הכללי – ומי שלא ראה את זה קורה פה בעשור האחרון, אני לא יודע מה הוא ראה כאן.

מוסי רז: חששות אלה אומתו במחקרים שונים, שהראו למשל שככל שריכוזיות השליטה בבנק גבוהה יותר, הסיכונים שהבנק לוקח הם גבוהים יותר אבל הרווחיות שלו נמוכה יותר.

מוסי רז: פשוט הוכחה למה שאני מדבר.

מוסי רז: מחקרים אלה אף הראו כי קשר זה לא נובע מכך שבנקים אלה אוהבי סיכון אלא מכך שבעלי שליטה בבנקים פועלים בצורה אופורטוניסטית – והרי את זה אנחנו יודעים מתורת הכלכלה, שמי שמשקיע רוצה למקסם את רווחיו, בטח אם הוא משקיע בצורה כזו.

מוסי רז: מחקרים אחרים הראו גם שחששות שנוגעים לבעיית הנציג של מנהלי הבנקים לאחר ביטול גרעיני השליטה ניתנים לצמצום משמעותי באמצעות שינוי מערך התמריצים הניתן להם על ידי בעלי המניות.

מוסי רז: לכן, אנחנו צריכים להבין שכל עוד המוסדות הפיננסיים מנוהלים על ידי גרעיני שליטה, התכלית של חוק הריכוזיות שעבר כאן לא תושג במלואה; היא תושג אולי בצורה חלקית, וטוב שעבר החוק לצמצום הריכוזיות ב-2013, אבל אנחנו חייבים להגביר ולחזק אותו.

מוסי רז: לכן אני מציע כאן להטיל איסור גורף על אחזקה של מעל 1% בבנק על גוף או על אדם פרטי, וכמובן לבטל את ההיתר שניתן, להתיר מעל 5% במקרים כאלה ואחרים.

מוסי רז: עכשיו אני רוצה לציין: הרבה פעמים כשמציעים חוקים כאלה אז אומרים שהיזמים, בעלי העסקים, יברחו לחוץ-לארץ.

מוסי רז: אני לא חושב שבנק יכול לברוח לחוץ-לארץ.

מוסי רז: הרבה פעמים כשאומרים דברים כאלה, אז אומרים: מה עם השוק החופשי?

מוסי רז: אנחנו ראינו שאפילו בארצות הברית, נביאת השוק החופשי ובירת השוק החופשי, ברגע שפרץ משבר כמו ב-2008, הבנקים נכנסו למשבר והבנקים למעשה הולאמו על ידי הממשלה בארצות הברית, כי הבנקים זה בעצם אנחנו.

מוסי רז: פה קומץ בנקים מנהל את הכסף של כולנו.

מוסי רז: זה לא שאפשר להגיד: אוקיי, תיפול איזו חנות מכולת, נסגור איזה מרכול.

מוסי רז: הרי אם הבנקים האלה ייכנסו למצב של הפסדים, וייכנסו, חלילה, למצב של חדלות פירעון, כמו שהיה בארצות הברית, הם יבואו אלינו.

מוסי רז: הם ידרשו מהציבור לממן את זה, הם ידרשו מבנק ישראל עזרה, הם ידרשו מהממשלה עזרה, הם ידרשו מהכנסת עזרה.

מוסי רז: זה לא שכאן מדובר באנשים פרטיים.

מוסי רז: ראינו את הבנקים האלה נותנים הלוואות במיליארדים לבעלי הון שאחרי זה לא היו מסוגלים להחזיר אותן.

מוסי רז: אם אנחנו לא נדאג לכסף שלנו, שמנוהל בבנקים האלה, אין מי שידאג לו.

מוסי רז: אם אנחנו לא נתקן את החקיקה בצורה הזו, אין מי שיתקן אותה.

מוסי רז: ולכן אני מציע שהכנסת תאשר את הצעת החוק הזו שלי ושל שורה ארוכה של חברי כנסת.

מוסי רז: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: תודה, גברתי.

יצחק כהן: חברי הכנסת הנכבדים, הצעת חוק פירוק גרעיני שליטה במוסדות פיננסיים (תיקוני חקיקה), של ידידי חבר הכנסת מוסי רז.

יצחק כהן: ראשית, מוסי, ועדת השרים לענייני חקיקה – זה פרט טכני חשוב מאוד, כדאי שתדע אותו – טרם קבעה עמדה לגבי הצעת החוק שלך.

יצחק כהן: על פי התקנון לעבודת הממשלה, הצעת חוק שתובא לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה לגביה ועדת השרים לענייני חקיקה עמדה כנדרש – חבל, באופן אוטומטי תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יצחק כהן: אתה מכיר את הכלל הזה?

מוסי רז: כן.

יצחק כהן: ובכל זאת אתה עולה.

יצחק כהן: טוב, שיקול שלך, אתה בעל ההצעה.

מוסי רז: אתה יכול להגיד את עמדתך הפרטית, שאתה בעד.

יצחק כהן: לא, יש צדדים לכאן ולכאן, זה לא לגמרי חלק.

מוסי רז: – – – בוועדה.

יצחק כהן: אני אגיד לך: קודם כול, יש יתרונות וחסרונות לשליטה בגופים מוסדיים, כמו שישנם יתרונות וחסרונות לפיזור אמצעי שליטה.

יצחק כהן: אין נוסחת פלא, וכזו לא נמצאה לא במציאות העסקית ולא במחקר התיאורטי והאמפירי.

יצחק כהן: גופים שאמצעי השליטה בהם מפוזרים אומנם אינם סובלים מניגוד עניינים של בעל השליטה אך עלולים להיקלע לשלטון מנהלים המקדש יוקרה על חשבון רווח ומקסום רווחים.

יצחק כהן: מנגד, גופים המנוהלים על ידי בעל שליטה עשויים ליהנות ממומחיותו של בעל השליטה בתחום ואף מהונו הפיננסי במצב שבו הגוף נקלע למשבר אך עלולים להיות מונעים משיקולים זרים של בעל השליטה, כפי שאתה ציינת בהצעת החוק שלך.

יצחק כהן: על כל פנים, כדי להתמודד עם כל אלה הקים הממונה על שוק ההון, בדומה לעמיתים ברחבי העולם, מסגרת הסדרה, שנועדה לטפל למשל במצבים שבהם לבעל שליטה יש ניגוד עניינים – בוודאי, יש ניגוד עניינים מובנה.

יצחק כהן: במקרים כאלה הוראות הרגולציה מנתקות את בעל השליטה מתהליך קבלת ההחלטות, מה שנקרא חומה סינית.

יצחק כהן: הוראות אלה הנוגעות לממשל תאגידי אומנם רבות ומגוונות, אך חשוב להוסיף שגישת הממונה על שוק ההון היא שמקום שבו יש תמריץ כלכלי הוא תמיד מקום המועד לפורענות, ועל כן יש לנקוט אמצעי פיקוח שונים כדי לוודא שפוטנציאל ניגוד העניינים אינו מתממש.

יצחק כהן: זו מהות הפיקוח.

יצחק כהן: אין להעלים עין מן הקושי, הבא לידי ביטוי בעיקר במקום שבו בעל שליטה עוסק בניהול כספי אחרים, אך הפתרון המובא בהצעת החוק שלך אינו מתאים והוא בבחינת שפיכת התינוק עם המים.

יצחק כהן: הצעת החוק השוללת כל אפשרות לשלוט בגוף מוסדי או בסוכנות ביטוח היא קיצונית וגורפת ואין לה אח ורע במשקים מפותחים.

יצחק כהן: ההצעה שוללת את האפשרות להחזיק למעלה מ-1% מאמצעי השליטה בגופים אלה אף אם אין בהחזקה כזאת כדי להכווין באופן כלשהו את עסקי התאגיד.

יצחק כהן: עם זאת, יש לבחון אם קיימות עובדות המעידות על הצורך בהחזקה בלי גרעין שליטה.

יצחק כהן: אגב, יש הרבה חסידים לשיטה שלך.

יצחק כהן: לבסוף, אני חייב לציין שככל שהדבר נוגע לסוכנויות ביטוח למיניהן, הרי ההצעה אבסורדית לגמרי.

יצחק כהן: סוכני ביטוח רשאים לפעול כיחידים או במסגרת סוכנויות.

יצחק כהן: ידידי מוסי, ההצעה מונעת למעשה את האפשרות השנייה בלי אף הסבר מניח את הדעת.

יצחק כהן: לפיכך, אני מבקש מחבריי חברי הכנסת לדחות את ההצעה, וחבל, יש בה צדדים טובים – – –

מיכל רוזין: אז מגיעים להסכמות.

יצחק כהן: הוא לא רוצה.

יצחק כהן: הוא לא רוצה.

מוסי רז: מה אתה מציע?

יצחק כהן: מציע לדחות, בגלל שוועדת שרים לא סיימה את הדיון בזה.

מוסי רז: תשובה והצבעה בשבוע הבא?

טלי פלוסקוב: לא, התשובה כבר מתקיימת.

יצחק כהן: הטיל הזה כבר שוגר לפני זה.

מוסי רז: הצבעה בשבוע הבא?

יצחק כהן: לא, לא, זה בלתי אפשרי.

יצחק כהן: אתה יכול רק להפוך את זה להצעה לסדר-היום ולדון בזה בוועדה.

מוסי רז: להפוך להצעה לסדר-היום – לא.

יצחק כהן: בבקשה?

מוסי רז: הצעה לסדר-היום – לא.

דב חנין: לדחות לשבוע הבא.

מוסי רז: לדחות לשבוע הבא.

יצחק כהן: בלתי אפשרי, כי כבר עליתי, יכולת להגיד את זה קודם.

יצחק כהן: יכולת להגיד: תשובה והצבעה במועד אחר, אבל התעקשתם.

טלי פלוסקוב: האופרציה היחידה שקיימת כאן – – –

יצחק כהן: להפוך את זה להצעה לסדר-היום ואז זה יידון בוועדה.

טלי פלוסקוב: לא, לא, שנייה.

טלי פלוסקוב: עוד אופציה, חבר הכנסת מוסי רז, לדחות את ההצבעה – – –

יצחק כהן: לא.

טלי פלוסקוב: אתה לא מוכן, אוקיי.

טלי פלוסקוב: אז אם אתם לא מגיעים להבנה, ואני מבינה שלא, אז אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז אנחנו נצביע.

מיקי רוזנטל: לא נכון, אפשר גם להגיד את זה.

יצחק כהן: אתה לא רוצה הצעה לסדר-היום, מוסי?

יצחק כהן: הוא לא רוצה הצעה לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

יצחק כהן: אבל, גברתי, יש יתרון בהצעה לסדר-היום: במקום שהמליאה עכשיו תצביע ותפיל את ההצעה ואז – בעוד חצי שנה להגיש את זה – ההצעה הכי טובה – – –

חיים כץ: תצביע.

יצחק כהן: להצביע.

יצחק כהן: הינה, שר עם ניסיון, חיים כץ.

איתן ברושי: סגן השר, אתם רוצים גם את האופוזיציה לנהל?

איתן ברושי: עכשיו תגידו: הצעה לסדר-היום?

איתן ברושי: תצביעו.

יחיאל חיליק בר: מה אתה מעצבן את ברושי?

יחיאל חיליק בר: מה אתה מעצבן את ברושי?

יצחק כהן: חס ושלום.

יצחק כהן: אני את ברושי מעצבן?

יצחק כהן: חס ושלום.

יחיאל חיליק בר: אם הצלחת לעצבן את ברושי – בכלל.

יחיאל חיליק בר: השתגעת?

יחיאל חיליק בר: ברושי מרים את הקול?

איתן ברושי: בואו נצביע, בואו נצביע.

יצחק כהן: ברושי, אני הצעתי שהצעה לא תידחה לעוד חצי שנה, כי היא תיפול עכשיו; להעביר אותה להצעה לסדר-היום, זה לא שולל ממנו להגיש את הצעת החוק עוד פעם.

יעל כהן-פארן: בסדר, הוא לא רוצה, זה המצב.

יעל כהן-פארן: לא צריך עכשיו בלה בלה בלה – – –

יצחק כהן: מה זה פרלמנט?

יצחק כהן: parler .

יצחק כהן: parler – זה בלה בלה בלה.

יצחק כהן: על כל פנים, עליזה, כן, פעם אחרונה, ההצעה – – –

יחיאל חיליק בר: איציק, יש לכם רוב.

מיכל רוזין: די, נו, באמת – – –

יחיאל חיליק בר: תרד, תרד.

טלי פלוסקוב: לשר יש עוד שלוש דקות.

מיכל רוזין: הוא מדבר – – –

טלי פלוסקוב: אין מה לעשות.

יצחק כהן: שתיקה שווה זהב, מיכל.

טלי פלוסקוב: גם כשאתם מדברים פה בכל נושא אני לא מתערבת.

יצחק כהן: מיכל, שתיקה שווה זהב.

יצחק כהן: אני אמרתי למוסי שההצעה, יש בה אלמנטים יפים וטובים ואנחנו גם חושבים עליהם, אבל הוא – הכול או לא כלום.

יצחק כהן: אני לא מבין אותו.

יצחק כהן: מוסי?

מיקי רוזנטל: די כבר למרוח אותנו.

מוסי רז: מה יעזור לי הצעה לסדר-היום?

יצחק כהן: ועדת כספים או ועדת הרפורמות ידונו בה ותביא מומחים, או לוועדה של סתיו.

איתן כבל: מה אכפת לך שיתנגדו בעוד חודש?

יצחק כהן: אבל השר חיים כץ, שהוא בעל הניסיון פה, אומר להצביע.

מיכל רוזין: יאללה – – –

יצחק כהן: חיים, עד הסוף.

מיכל רוזין: יאללה – – –

יצחק כהן: את יודעת שאני תלוי בעליזה, מה את לוחצת?

יצחק כהן: תשאלי את עליזה, לא אותי.

יצחק כהן: עליזה, הכול בסדר?

יצחק כהן: מה, עוד דקה?

יצחק כהן: עוד דקה, היא רוצה עוד דקה.

איל בן ראובן: תן איזה דבר תורה בינתיים.

יצחק כהן: עשר המכות, עשר המכות, אתה יודע אותן בעל פה, מוסי?

מיכל רוזין: בוא נדבר על "גר היית בארץ מצרים" – – –

יצחק כהן: אתה יודע את דעתי, למה אתה שואל?

יצחק כהן: אתה יודע את דעתי, למה אתה שואל?

מיכל רוזין: בוא נדבר על "גר היית בארץ מצרים" – – –

יצחק כהן: אני עדיין תחת הרושם של ההצעה הקודמת, של ידידי אלעזר שטרן.

יצחק כהן: הוא מדבר איתי על 4 מיליון כשהתקציב הוא 5.2 מיליארד ושאף שקל לא חוזר חזרה והכול ממומש.

יצחק כהן: מקסום, מקסום, מקסום התקציב.

יצחק כהן: וגם הבעיה הזאת שהוא מדבר עליה תיפתר – ונפתרה אולי כבר, בעבר.

יצחק כהן: על כל פנים, גברתי, אני מציע – עליזה, יש לך רוב, יש לך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת איציק כהן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מוסי רז?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת חוק פירוק גרעיני השליטה במוסדות הפיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2017.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 40 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק פירוק גרעיני השליטה במוסדות הפיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 26 חברי כנסת בעד, 40 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק פירוק גרעיני השליטה במוסדות הפיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2017, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: עד שהוא מגיע לכאן זו הזדמנות גם לברך, חבר הכנסת מיקי, על הכניסה לתפקידך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, מיקי זוהר.

): תודה רבה.

): גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הכנסת.

): מטעם סיעת הליכוד: בוועדת הכספים – במקום חברת הכנסת נאוה בוקר יכהן חבר הכנסת דוד אמסלם; בוועדת הפנים והגנת הסביבה – במקום חבר הכנסת דוד אמסלם יכהן חבר הכנסת בני בגין.

): מטעת סיעת המחנה הציוני: בוועדת החינוך, התרבות והספורט – במקום חבר הכנסת איציק שמולי יכהן חבר הכנסת סאלח סעד.

): תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי זוהר.

טלי פלוסקוב: כמובן, חבר הכנסת זאב בנימין בגין מבקש דקה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, למיקרופון.

טלי פלוסקוב: אפילו פחות מדקה.

טלי פלוסקוב: הודעה אישית.

זאב בנימין בגין: תודה.

זאב בנימין בגין: גברתי היושבת-ראש.

זאב בנימין בגין: אדוני יושב-ראש הקואליציה?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמסלם.

זאב בנימין בגין: אדוני יושב-ראש הקואליציה?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם, בני בגין פונה אליך.

זאב בנימין בגין: ביקשתי, אדוני יושב-ראש הקואליציה – גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך – אדוני יושב-ראש הקואליציה, חברי הכנסת, אני מבקש להביא לידיעת החברים שהודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת היא על דעתי.

זאב בנימין בגין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת זאב בנימין בגין.

טלי פלוסקוב: רבותיי, חבר הכנסת אחמד טיבי, אומנם באיחור אבל מבקש להודיע על כך שהוא טעה בהצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (לוויה וקבורה של מפגעים), התשע"ח–2017.

טלי פלוסקוב: הוא הצביע בעד והתכוון להצביע נגד.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3037/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – דין משמעתי לרבני ערים), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת ציפי לבני וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: גברתי, בבקשה, לרשותך עד עשר דקות.

טלי פלוסקוב: ויש לנו הצעה שהוצמדה, של חבר הכנסת אלעזר שטרן, שתוצג מייד לאחר מכן.

טלי פלוסקוב: גברתי, בבקשה, עד עשר דקות.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, לא מדובר בעוד הצעת חוק טכנית.

ציפי לבני: זאת הצעת חוק שמציפה מעל פני השטח את הוויכוח האמיתי שחוצה אותנו לא רק כאן בכנסת, פוליטית, אלא חוצה את החברה הישראלית באופן העמוק ביותר; שהרבה מאוד שנים היה מתחת לפני השטח וצף עכשיו במלוא עוזו, במלוא חומרתו, באלף ואחד מקרים.

ציפי לבני: כתבתי את זה גם באיזה חילופי פוסטים ביני לבין שר החינוך, שמדבר על הצורך להבין אחד את השני, על זה שאנחנו צריכים להבין אחד את השני אבל גם לדעת שהמחלוקת עושה ועוסקת בשאלה מאוד מאוד יסודית – מה מקור הסמכות לחיים שלנו כאן:

ציפי לבני: האם זה החוק – או, רצוי שתהיה לנו גם חוקה – ואז הפרשן, מטבע הדברים, הוא בית המשפט; או שמקור הסמכות זאת ההלכה, ואז הפרשן ומי שיכול להורות לאחרים איך להתנהל זה הרב.

ציפי לבני: מדובר גם, לצערי הרב, לא רק במערכת של תפיסה חוקתית אחרת אלא גם במערכת ערכים אחרת – מה שחשבתי שלא יהיה, כי בעיניי היהדות היא בוודאי מערכת ערכים שהחוקים בישראל מייצגים אותה.

ציפי לבני: אבל זאת לא היהדות של חלק מרבני הערים, שבשנים האחרונות לוקחים את תפקידם – ותפקידם הוא מטעם הממלכה ולא מטעם ההלכה – מקבלים את התפקיד הזה, שבו הם מתקיימים בעצם מכספי הציבור בישראל, ומסיתים.

ציפי לבני: ואני לוקחת רק את הדוגמה של הרב אליהו מצפת, שעסוק רוב זמנו, אני לא יודעת אם רוב זמנו כרב עיר, בלהסית נגד הציבור הערבי במדינת ישראל.

ציפי לבני: אסור להשכיר דירות לערבים, הוא אומר – דבר שהוא כמובן בניגוד לחוק; אסור לקנות במרכולים – עזבו בשבת – אסור לקנות במרכולים שיש בהם ערבים.

ציפי לבני: ועוד הדרך שבה זה מוצג על ידו, זה כמעט בלתי נתפס, כך נאמר: רב העיר, הרב שמואל אליהו ידוע "בדעותיו הנחרצות נגד מתן רווחה כלשהי לאויב".

ציפי לבני: זאת אומרת, אזרחי ישראל הערבים, על פי תפיסת רב העיר הזה, הם האויב.

ציפי לבני: והוויכוח הזה הוא הוויכוח שבסופו של יום מביא אותנו למצב שבו מצד אחד יש את הממלכה ויש את המדינה ויש את החקיקה ויש את צבא ההגנה לישראל ויש את המפקדים ויש את הרמטכ"ל – ויש את הרבנים, רבני ערים, שממונים לתפקיד הזה ומכוחו הם מסיתים ופוגעים באותם אלמנטים שהם החיבור החברתי שלנו וגם במוסדות של מדינת ישראל, ולאחרונה ראינו גם את ההשתלחות ברמטכ"ל.

ציפי לבני: עכשיו, דווקא מתוך שאני מכירה בחשיבותו של רב עיר לציבור המאמינים שלו, אני גם לא יכולה לעבור על זה כעל איזו מין הערה שולית: אז אמר.

ציפי לבני: הוא קיבל את התפקיד הזה כתפקיד רשמי, שמכוחו הוא מדבר; יש לו ציבור, שהוא הציבור שבעצם גם תלוי בו, וחלקו באמת מאמין באופן מלא בדברים שהוא אומר.

ציפי לבני: והם עושים בתפקיד כראות עיניהם.

ציפי לבני: עכשיו, זה לא שיש איזו תפיסה שאנחנו מניחים על השולחן, איזו תפיסה שלא תעלה על הדעת, שעל רב עיר יהיו איזשהם כללים משמעתיים; החוק כבר קובע את זה.

ציפי לבני: אלא מה, מה מסתבר?

ציפי לבני: מסתבר שכשזה מגיע להגשת תלונה נגד רב עיר, וכך פעלתי וכך ביקשתי לפעול כשרת משפטים, אז מסתברים שני דברים: קודם כול, יש איזו בעייתיות עם החוק הקיים.

ציפי לבני: והדבר השני, בית הדין עצמו מורכב מהחבר'ה.

ציפי לבני: דהיינו, רבני עיר אחרים, שיכול להיות שחושבים אותו דבר, הם אלה שגם ישפטו האם אותו רב עיר עבר את העבירה המשמעתית, דבר שלא מתקבל על הדעת ולא קיים בשום סיטואציה שהיא.

ציפי לבני: ולכן, עוד בהיותי שרת משפטים, ויחד עם המשרד לשירותי דת ויחד עם סגן השר אלי בן-דהן הכנו הצעת חוק שתעשה תיקון, ותקבע, קודם כול, בתי הדין המשמעתיים האלה – מה תהיה תכולתם; דבר שני, שהשופטים שם יהיו בהרכב אחר, שכולל שופט בדימוס, שכולל גם דיין של בית הדין הרבני הגדול, שנמצא מעליהם וקובע את היכולת – מתי כן ומתי לא להגיש תלונה.

ציפי לבני: תזכיר הצעת החוק הזה הוגש על ידי כשרת משפטים בשנת 2014.

ציפי לבני: עכשיו, אני מבינה שאתמול בבג"ץ, כשנדונה השאלה הזאת בעניינו של הרב שמואל אליהו, הגיע נציג משרד המשפטים – ענה לשאלת השופטים שעובדים על תזכיר אבל זה ייקח עוד הרבה זמן.

ציפי לבני: יש שתי אפשרויות, שהן שתיהן קשות בעיניי: האחת זה שמי שענה לא ידע, והשנייה זה שמתחמנים עכשיו את בג"ץ.

ציפי לבני: הרי תזכיר הוכן כבר במשרד המשפטים, הונח בפני הממשלה ביולי 2014, ולכן כל החומר מוכן.

ציפי לבני: ואני שאלתי את עצמי: אז למה בעצם אנשים שבסך הכול מדברים על הצורך שכולם באמת יפעלו לפי מערכת הערכים שמאחדת אותנו, למה הם רוצים למסמס את זה?

ציפי לבני: ואז נזכרתי במה שאני חטפתי כשהגשתי את הצעת החוק הזאת.

ציפי לבני: ממי חטפתי?

ציפי לבני: מרבני ערים מהציונות הדתית.

ציפי לבני: דווקא רבני ישראל יושפלו, הם אומרים; היכן כל אבירי הדמוקרטיה כשרוצים לסתום פיות לרבני הערים; האם הם חושבים בממשלה, אומר רב העיר צפת עצמו, שאם הם יעבירו חוק שניתן לחתן בארץ יהודי עם גויה – כן, בין היתר הצעות חוק שהגשנו כאן כמו ברית הזוגיות שנועדה לאפשר לאנשים שחיים כאן, אזרחים ישראלים, שלא יכולים להתחתן ברבנות, להתחתן – האם הם חושבים שיוכלו למנוע מאיתנו לצאת נגד זה?

ציפי לבני: כך אומר אותו רב שרק עסוק רוב הזמן בלהסית נגד ערבים ואחרים.

ציפי לבני: ועוד הם יוצאים בקול צעקה רמה: שומו שמיים, חילול השם ואפיקורסיות, אומר רב אחר, תתנגדו לחוק.

ציפי לבני: ובעקבות קריאת רבני הציונות הדתית, באמת קודם כול השר אורי אריאל הגיש ערר, כדי לתקוע את החוק, ומאז הם מנסים בכל דרך לאפשר את המצב הבלתי-נסבל הזה.

ציפי לבני: עכשיו, אם בתום לב באה הממשלה, ונניח שיש איזה מקרה כזה שאיבדו במשרד המשפטים את התזכיר שכבר היה, לא מוצאים אותו – אני מקילה עליכם היום: הצעת החוק שהנחתי בעצם לקחה את התזכיר הממשלתי, תרגמה אותו להצעת חוק פרטית והינה היא לפניכם.

טלי פלוסקוב: חברים, זה מפריע לנו כאן, בבקשה, כל הצוות.

ציפי לבני: הרי כשהממשלה הזאת רוצה לחוקק חוקים של סיפוח וקיפוח, מייד, תוך 24 שעות כל הצעת חוק פרטית תעבור כאן ועכשיו, ונתכנס, ומייד.

ציפי לבני: אז הינה, אם באמת אתם לא מרמים את בג"ץ ולא ממסמסים ולא מסבנים; הבעיה היא רק טכנית, שייקח עוד זמן?

ציפי לבני: הינה, יש לכם כאן הצעת חוק – פרטית, אומנם, אבל מבוססת על הממשלתית, שתאפשר להכפיף את אותם אנשי ציבור שהם גם עובדי ציבור למערכת כללים.

ציפי לבני: לא אנחנו נשפוט אותם כאן; יהיה בית דין משמעתי ויהיו כללים מתי מגישים ועל מה אפשר להגיש תלונה, ומהי באמת עבירה משמעתית ומה לא.

ציפי לבני: אלא אם כן באמת נציגים שיושבים כאן מטעם הממשלה והבית היהודי לא מייצגים את הציבור, אלה שרוצים לחיות ביחד ולהבין אחד את השני ושנוכל לדעת מה הכללים המשותפים של החיים שלנו כאן, אלא הם שפוטים של אותם רבנים קיצונים.

ציפי לבני: וזה המבחן שיגיד באיזה צד הם נמצאים:

ציפי לבני: האם הם בצד הציבור או בצד אותם רבנים קיצונים, שרק עסוקים – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

ציפי לבני: – – בלפלג, לשסות איש ברעהו, להתייחס לקהילה הלהט"בית כפי שהם מתייחסים, להתייחס לערבים כפי שהם מתייחסים, או לא.

ציפי לבני: עכשיו נראה איך תצביעו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3284/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

טלי פלוסקוב: כאמור, יש לנו הצעה שהוצמדה של חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – דין משמעתי לרבני ערים), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש, עמיתיי חברי הכנסת, אני קודם כול מבקש רק להצטרף לכאב הגדול של משפחת ליפניק, משבי שומרון, שאיבדו בתאונה בשומרון את בניהם אורי ורועי, אבל לברך את אוהד ושירלי ההורים, שלא היססו שנייה כדי לתרום איברים שהם יכולים לתרום, קרניות ועור, כדי להציל חיים.

אלעזר שטרן: אני חושב שזאת יהדות מאירת פנים, שמשמשת דוגמה לכולנו.

אלעזר שטרן: תראו, שרת המשפטים לשעבר ציפי לבני הגישה כאן הצעת חוק, ואני – עם הצעת חוק שהגשתי אחריה, אני חושב, אבל גם מזמן – מצטרף.

אלעזר שטרן: ואז אנחנו שואלים את עצמנו, תגידו, למה אנחנו עושים, הרי הקואליציה תפיל את זה.

אלעזר שטרן: הסיבה היא שאנחנו עושים את זה – לפחות אני, לא תיאמנו את זה – בשביל להניח מראה בפני מי שרוצה לייצג את הרבנות.

אלעזר שטרן: ושרת המשפטים לשעבר ציפי לבני, הרי יכול להיות שההצעה שלנו, עוצמתה הייתה קהה אם לפחות זו לא הייתה בחירה לכל החיים.

אלעזר שטרן: אבל מה הבעיה?

אלעזר שטרן: שלא רק שמותר להם לעשות מה שהם רוצים, אלא אפילו, בניגוד לרבנים הראשיים לישראל ובניגוד לראשי הערים, רב עיר, על פניו, זה בחירה עד גיל 75 או לפעמים 80 או יותר.

אלעזר שטרן: אז פלא שהם תורמים לחילול השם?

אלעזר שטרן: אז פלא שהם עושים מה שבא להם?

אלעזר שטרן: ויש משפט אחד, קשר ישיר אחד, בין הקריאה לרמטכ"ל להתפטר לבין יציאה אשם בבית משפט על שחיתות בכשרות: מותר להם.

אלעזר שטרן: אין דין משמעתי, וגם זאת בחירה לכל החיים.

אלעזר שטרן: עכשיו, מי היה צריך לעשות את זה, אנחנו מספסלי האופוזיציה או המפלגות הדתיות מהקואליציה?

אלעזר שטרן: אם באמת רבנות זה מושג שחשוב להם, והם לא יכולים לתת מקום לרב, נגיד בחדרה, מועמד – וכבר יש שמה האשמות שאני לא מעז להעלות על דל שפתי; או לרב העיר צפת, שאנחנו אמרנו מה הוא אומר, שאומר מה שהוא רוצה גם בניגוד לראש העיר שלו, וכאילו, לציבור העיר שלו, כאילו, בדברים האלה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, בבקשה.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה – או אולי הם לא מתפלאים, בגלל שיש רב ראשי, שהוא דמות ממלכתית, שאמר שיין שנוגעים בו מצביעי יש עתיד זה יין נסך.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

אלעזר שטרן: גברתי, איך אני אגיד את זה?

אלעזר שטרן: אני באמת משתתף בצערם של חברי הקואליציה עוד פעם היום, שצריכים להצביע על ההצעה, ואני יודע שהם יודעים שזאת מציאות בלתי מתקבלת על הדעת.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו שוב בשם שר הדתות השר ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, במענה להצעות החוק שהוצעו על ידי חברת הכנסת ציפי לבני וחבר הכנסת אלעזר שטרן, אני אשיב בשמו של השר לענייני דתות השר דוד אזולאי, כפי שניסח את התשובה.

ישראל כץ: הצעות החוק מבקשות לתת כלים אפקטיביים למקרה שבו רב עיר התנהג באופן שאינו הולם את תפקידו ועבר עבירת משמעת.

ישראל כץ: הצעת החוק מגדירה מהי עבירת משמעת ומה יהיה הרכב בית הדין שידון בתיק, וכן הוראות שונות במקרים אלה.

ישראל כץ: אכן, לאור מקרים שונים שעלו נוצר הצורך במענה למקרים אלה.

ישראל כץ: לכן לפני שבוע הופץ תזכיר חוק ממשלתי בדיוק בנושא זה, על מנת להגיע לתיקון הדרוש בחוק.

ישראל כץ: לכן, אומנם זכותם של המציעים להעלות הצעות ככל שירצו, אבל הצעות החוק הפרטיות הועלו ללא תיאום עם המשרד לשירותי דת, ולו הייתה בדיקה כזאת, ממילא מן הסתם ההצעות לא היו עולות.

ישראל כץ: השר לענייני דתות שואל את המציעים אם ירצו למשוך את הצעתם.

ישראל כץ: אם לא, אז הוא מודיע כי לאור תזכיר החוק הממשלתי שהופץ, אין צורך גם בחקיקה הפרטית הזאת ולכן היא גם לא תוצמד לממשלתית ולכן הממשלה מתנגדת להצעת חוק זו וקוראת לכנסת להצביע נגד.

ישראל כץ: אז בהמשך לשאלתו של השר לענייני דתות למציעים, האם אתם נענים לפנייתו למשוך את ההצעות, מתוך זה שהממשלה כבר מקדמת הצעות חוק?

ציפי לבני: מה?

ישראל כץ: הצעתו היא שתמשכו, מאחר שהממשלה הניחה – לפני שבוע הופץ תזכיר חוק ממשלתי בדיוק בנושא הזה, על מנת להגיע לתיקון הדרוש בחוק.

ציפי לבני: ואז נצרף את זה לממשלתית?

ישראל כץ: ההצעה שלי, אגב, בהמשך להצעתו, היא לדחות הכול בשבוע, כדי לאפשר לכם לבצע הידברות, ואז תחליטו לאן עולה הדרך, אוקיי?

ישראל כץ: אוקיי, אז אתם מסכימים לדחות בשבוע.

ישראל כץ: אז אנחנו לא נצביע היום.

ישראל אייכלר: אז לבקשת המציעים אנחנו דוחים רק את ההצבעה, אבל תשובת שר כבר הייתה.

ישראל כץ: כן, דוחים את ההצבעה ותהיה הידברות בשבוע הזה.

ישראל אייכלר: אז אנחנו דוחים את ההצבעה על שני החוקים.

ישראל כץ: יושב-ראש הקואליציה, זה בסדר?

דוד אמסלם: מה?

ישראל כץ: אני הצעתי, בהמשך להצעת שר הדתות, שנדחה בשבוע והם יקיימו הידברות, כי הונח תזכיר חוק ממשלתי בנושא הזה.

דוד אמסלם: בסדר.

ישראל אייכלר: אז בהסכמת המציעים אנחנו דוחים את ההצבעה, וגם בהסכמת הממשלה, כמובן.

ישראל אייכלר: אנחנו דוחים את ההצבעה על הצעות חברת הכנסת ציפי לבני וחבר הכנסת אלעזר שטרן.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4459/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – סיוע בהחלפת דירה), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יואל חסון.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יואל חסון נמצא?

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יואל חסון?

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה, בכבוד, יש לך עשר דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מעלה את הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) בפעם השנייה.

יואל חסון: חברי הכנסת, לפני חצי שנה בדיוק הבאתי את ההצעה הזאת להצבעה כאן במליאה.

יואל חסון: מה אומר החוק, למעשה?

יואל חסון: החוק מנסה לתקן לקונה שיש בחוק.

יואל חסון: במסגרת חוק חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) יש מענקים לאלמנות צה"ל במעבר דירה.

יואל חסון: החוק, שנוסח לפני המון המון שנים, הפך להיות אות מתה, מכיוון שהחישובים שם לא מתאימים לערך הדירות בשוק היום.

יואל חסון: התוצאה, חבריי חברי הכנסת, זה שכסף שמגיע לאלמנות לא עובר לאלמנות, כי פשוט החוק בחישוב נותן אפס, כי מחירי הדיור עלו והם לא תואמים.

יואל חסון: ולכן האוצר מעביר כל שנה כסף על פי החוק, אבל האלמנות לא נהנות מהכסף הזה ולא מקבלות את הסיוע הזה, בגלל השינויים במחירי הדיור.

יואל חסון: עכשיו, יש כאן שאלה מהותית, חבריי חברי הכנסת.

יואל חסון: לפני חצי שנה עמד כאן סגן השר בן-דהן והתחייב בפני חברי הכנסת שהעניין הזה יתואם.

יואל חסון: אני אמרתי משהו אחד, ואני אומר את זה לגבי כל הצעת חוק שיש בה אינטרס ציבורי ושאני מאמין בה, או שאנחנו באופוזיציה, במחנה הציוני, מאמינים בה: כשאתם תפילו הצעות חוק אנחנו בול באותו היום נגיש את הצעת החוק שוב, ואחרי חצי שנה היא תגיע, כמו שקרה עכשיו.

יואל חסון: ואני אומר לך מראש, בן-דהן, ההצעה הזאת, אם לא תתקדמו, אם תפילו אותה היום ולא תתקדמו, היא תחזור אליך עוד חצי שנה.

יואל חסון: היא תרדוף אתכם.

יואל חסון: ככה נעשה לגבי כל דבר.

יואל חסון: עכשיו אני אומר ברמה העניינית: בואו תראו מה קרה כאן, למעשה, חבריי חברי הכנסת, מהרגע שהחוק הזה עלה, לפני חצי שנה, משרד הביטחון, אחרי שסגן השר בן-דהן הודיע שהוא נכנס לעניין, התחילו במשא ומתן והידברות עם ארגון האלמנות, אלמנות צה"ל.

יואל חסון: חצי שנה, סגן השר בן-דהן, חצי שנה לא הצלחתם להגיע לסיכום.

יואל חסון: ועל מה מדובר?

יואל חסון: אפילו ארגון האלמנות מוכן להתפשר על הסכום ומוכן להגיע לתיאום, למרות שמגיע להן כל הסכום.

יואל חסון: אם החוק היה מותאם לשווי הדיור של היום, הן היו מקבלות את כל הכסף בלי בכלל מחשבה.

יואל חסון: למה אתם עושים את זה?

יואל חסון: למה אתם מתנהגים כאילו זה שוק טורקי, למה?

יואל חסון: אני מבקש לומר בצורה ברורה, אדוני סגן השר: אתם כמו בספר, בורחים מבשורה.

יואל חסון: אתם בורחים מבשורה, כי אתה יודע שבסוף אתם תשלמו את הכסף הזה, אתה יודע את זה.

יואל חסון: ואני אומר לך פה, אני לא צריך שהחוק הזה יעבור קריאה שנייה ושלישית – אני לא צריך, לא צריך שהוא יהיה בספר החוקים; אני צריך שתגיעו להסכמה עם ארגון האלמנות.

יואל חסון: אני פה שנים נלחם למען הזכויות של אלמנות צה"ל.

יואל חסון: השגנו הישגים משמעותיים, ואין כאן שום טובה, אין תוספת תקציבית.

יואל חסון: יש פשוט עלות, אדוני היושב-ראש, שקיימת בחוק ושצריך פשוט לממש אותה, והיא לא ממומשת היום כי החוק לא מאפשר את זה בגלל החישובים הלא-מעודכנים.

יואל חסון: אדוני סגן השר, אתה אמרת בצורה ברורה שהצעת החוק מטפלת בבעיה אמיתית שצריך לתקן, ואפילו אז הבעת בפניי צער על שלא פניתי אליך מבעוד מועד, כי אז הייתי מקדם את זה דרכך, ועניתי לך אחר כך שאתה צודק.

יואל חסון: לא דיברתי איתך, אבל מאז דיברנו ודיברנו ודיברנו.

יואל חסון: מה קרה?

יואל חסון: שום דבר.

יואל חסון: לכן, אני מבקש, חבריי חברי הכנסת – אני אומר לכם, יש כאן עניין רגיש מאוד.

יואל חסון: יש כאן עוול אמיתי כלפי אלמנות צה"ל, עוול אמיתי.

יואל חסון: ואני אומר לכם, חבריי בקואליציה, זה לא חוק מתריס, זה לא חוק של אופוזיציה.

יואל חסון: לצערי, אלמנות צה"ל יש גם באופוזיציה וגם בקואליציה, לצערי, שלא נדע.

יואל חסון: למה להפוך את זה לחוק של אופוזיציה וקואליציה?

יואל חסון: למה זאת הגישה?

יואל חסון: גם אנחנו נתייחס עכשיו – כל הצעת חוק ממשלתית נתייחס אליה קואליציה–אופוזיציה, לא משנה מה טיבה, לא משנה מה מהותה?

יואל חסון: אני מבקש להציע.

יואל חסון: אדוני סגן השר, אני מבקש להציע לך להעביר את הצעת החוק הזאת בטרומית, כדי – כן, אני אומר את זה בצורה ברורה – ליצור לחץ, אמצעי לחץ על מערכת הביטחון, כשאתה יודע שזה הלחץ שצריך ליצור עליה; ליצור את הלחץ, ולקדם אותה רק בתיאום, והיא תימשך ברגע שאתם תגיעו להסכמות עם האלמנות, עם אלמנות צה"ל.

יואל חסון: למה אתם גורמים לחברי הקואליציה להצביע עכשיו נגד?

יואל חסון: למה?

יואל חסון: עכשיו, אני אומר לך, אדוני סגן השר, אני אומר את זה בצורה ברורה: אם החוק הזה נופל היום, עוד היום אני מניח אותו שוב במזכירות הכנסת.

יואל חסון: עוד היום שוב, ואתה תיפגש איתו עוד חצי שנה, כמו שאתה נפגש עם החוק הזה עכשיו פעם שנייה אחרי חצי שנה.

יואל חסון: אז למה לעשות את זה?

יואל חסון: למה להתעלל באלמנות צה"ל, כשברור לכולם שאתם בסוף תשלמו להן את זה?

יואל חסון: למה?

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

ישראל אייכלר: ישיב סגן שר הביטחון הרב אליהו בן-דהן, בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת של חבר הכנסת יואל חסון מבקשת לשנות את תנאי הזכאות למענק הניתן לאלמנת צה"ל המבקשת החלפת דירה.

אלי בן-דהן: אכן, צודק חבר הכנסת חסון שהתנאים הקיימים היום אינם מתאימים לתנאי שוק הדיור הנוכחיים, וגורמים לכך שלא ניתן כלל לנצל זכות זו.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי קודם, אני אומר גם עכשיו, יש טעם רב בדבריך.

אלי בן-דהן: וכידוע לך – – –

קארין אלהרר: – – –

אלי בן-דהן: טעם רב.

ישראל אייכלר: הרב אמר טעם רב.

אלי בן-דהן: אני חשבתי שאני, כקצין תותחנים, לא שומע טוב.

אלי בן-דהן: אני רואה שגם אתם כנראה לא שומעים טוב, אז אנחנו מתאזנים.

אלי בן-דהן: יש טעם רב, אני אמרתי, בהחלט, בהצעת החוק הזאת – כידוע לך, חבר הכנסת יואל חסון, אמרתי לך.

אלי בן-דהן: ובעקבות מה שאמרתי כאן על הדוכן, חזרתי למשרד, ובאמת ביקשנו ממנכ"ל המשרד לשבת עם ארגון האלמנות ויתומי צה"ל – והוא ישב איתם – ולנסות להגיע איתם להסכמות על נוסח שיתאים לכולם.

אלי בן-דהן: בסופו של דבר גם אתה מבין שתקציב הביטחון הוא לא בלתי מוגבל; יש לו את ההגבלות שלו ויש לו את האפשרויות, מה הוא כן יכול, מה הוא לא יכול.

אלי בן-דהן: ואני אומר לך, יש רצון טוב מהמשרד לשנות את המציאות הקיימת.

אלי בן-דהן: גם אנחנו מבינים שהמציאות הקיימת היום היא לא ישימה, היא לא טובה והיא לא ראויה.

יואל חסון: מה אתה מציע?

אלי בן-דהן: תן לנו עוד קצת זמן, מה לעשות?

יואל חסון: חצי שנה קיבלת.

יואל חסון: כמה זמן אתה עוד רוצה?

אלי בן-דהן: אני קיבלתי ממך שלושה-ארבעה חודשים, אני לא זוכר כמה זמן.

אלי בן-דהן: בינתיים, הרי אמרתי לך, עד שאני לא פניתי למשרד לא התקיים כלום.

אלי בן-דהן: מאז, המנכ"ל קיבל הנחיה והוא פועל: הוא ישב גם עם הארגון, הוא מנסה גם להגיע איתם להסכמות שתתאמנה ליכולת של המשרד לעמוד בהן, וגם באמת לשנות את המציאות הקיימת הזאת.

אלי בן-דהן: אני מצפה, מקווה, שבתוך שלושה חודשים נגיע להסכמות, זה מה שאני יכול להציע לך.

אלי בן-דהן: אם אתה חושב, רוצה לקיים דיון – – –

יואל חסון: שלושה חודשים.

אלי בן-דהן: אני מקווה שתוך שלושה חודשים כן נגיע, אני לא יכול להתחייב.

אלי בן-דהן: יואל, אני מודה, אני לא רוצה לומר לך – אני לא רוצה להתחייב.

אלי בן-דהן: טיבו של דבר וטיבו של דיון, טיבו של משא ומתן הוא שלפעמים זה יכול להימשך יותר זמן.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר בצורה ברורה: יש רצון טוב מטעם המשרד להגיע להסכמות – יש דברים שאני יכול להגיד לך שאנחנו מתנגדים להם – יש רצון טוב להגיע.

אלי בן-דהן: אלא מה, צריך להגיע לאיזון שבין הצורך לתקן לבין היכולת לתת יותר ממה שאנחנו יכולים, צריך למצוא את נקודת האמצע.

יואל חסון: אני אגיד לך משהו, אדוני סגן השר.

יואל חסון: שלושה חודשים בעיניי זה יותר מדי, במיוחד כשאני יודע שאתם הודעתם שאתם רוצים להקים ועדה שתבחן את כל הנושאים האחרים גם, כך אני קיבלתי מידע.

אלי בן-דהן: לא קשור לזה.

יואל חסון: לא קשור לזה.

יואל חסון: אין ועדה, אתה אומר?

אלי בן-דהן: יש ועדה, בוודאי.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון הוא אלוף הוועדות, יש כל הזמן ועדות, וכל הזמן עבודת מטה, בהרבה מאוד תחומים.

אלי בן-דהן: בנושא הזה, אמרתי לך, מתקיים דו-שיח, ואתה יודע, גם דיברנו לפני יומיים.

אלי בן-דהן: אמרתי לך לדבר עם המנכ"ל כדי לשמוע ממנו, אני לא יודע אם דיברת או לא דיברת.

אלי בן-דהן: מתקיים דו-שיח בין מנכ"ל המשרד לבין הארגון היציג של האלמנות ויתומי צה"ל כדי להגיע איתם להסכמה.

יואל חסון: אז אני אגיד לך ככה, כי אני לוועדה לא מסכים, כי ועדה זה – לא יעבוד; רק מינוי הוועדה ייקח פה חודשים.

יואל חסון: אני מוכן בינתיים לדחות את ההצבעה בשבועיים, ונראה עוד שבועיים מה קורה.

אלי בן-דהן: שבועיים?

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: בסדר?

אלי בן-דהן: אין בעיה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אמסלם, יושב-ראש הקואליציה, האם אתה מסכים לדחייה?

ישראל אייכלר: מסכים.

אלי בן-דהן: הוא מבקש לדחות בשבועיים.

ישראל אייכלר: אתה מסכים לשבועיים?

אלי בן-דהן: כן.

ישראל אייכלר: ההצבעה תידחה בשבועיים, אבל תשובת השר כבר ניתנה.

ישראל אייכלר: תהיה הצבעה בלבד.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4717/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לחוק הבא.

ישראל אייכלר: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות) של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: תשיב שרת המשפטים איילת שקד.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

ישראל אייכלר: יש הצמדה של חוק דומה, של חברת הכנסת מרב מיכאלי – אחרי.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מעטים החוקים שיש לנחיצות שלהם הדגמה חיה, עקבית, יומיומית, כמו החוק הזה, מפני שניצבת לפנינו הוכחה מוחלטת ומובהקת למה צריך להגביל את כהונתו של ראש הממשלה, וההוכחה הזאת היא ראש הממשלה.

יאיר לפיד: כל מי שמסתכל על נתניהו בימים אלה אומר לעצמו: קרה לו משהו.

יאיר לפיד: קרה לו משהו.

יאיר לפיד: אני מכיר את נתניהו יותר מ-20 שנה, אדוני היושב-ראש.

יאיר לפיד: ואני מכיר אותו בנסיבות חברתיות ובנסיבות מקצועיות.

יאיר לפיד: ישבתי בממשלתו, ניהלנו הרבה שיחות.

יאיר לפיד: קרה לו משהו; זה לא אותו בן אדם.

יאיר לפיד: יש שם שחיקה של העולם הערכי, יש שם שחיקה של קבלת ההחלטות, יש שם שחיקה מוחלטת של הסביבה.

יאיר לפיד: כל הסביבה שלו הושחתה לגמרי.

יריב לוין: הוא לא מבין את ארצות הברית.

יאיר לפיד: כל הסביבה הושחתה לגמרי, השר לוין.

יאיר לפיד: אני מאחל לך שאתה לא חלק מזה, אבל אנחנו לא יכולים לדעת, נכון, מפני שכל אדם קרוב אליו, בזמן האחרון, בסופו של דבר אנחנו מוצאים אותו – –

יריב לוין: – – –

יאיר לפיד: – – עם פרשיית שחיתות, כי זה מה שקורה כשמישהו יושב יותר מדי שנים בממשלה.

יריב לוין: דמוקרטיה.

יריב לוין: בושה וחרפה.

יאיר לפיד: השר לוין, אני מסתכל עליך ועל אחרים, איך הסטנדרטים הערכיים שלכם נשחקים בסביבתו יום אחרי יום, שבוע אחרי שבוע – איך השיח, איך הפיצול, איך השסע – –

יריב לוין: בושה וחרפה.

יאיר לפיד: – – איך היכולת.

יאיר לפיד: עומד על הבמה, נאום הגבות, נאום החמוצים.

יאיר לפיד: נתניהו שאתה ואני מכירים היה נואם נאום כמו נאום החמוצים?

יאיר לפיד: נתניהו שאתה ואני מכירים היה נואם נאום כמו נאום הגבות?

יאיר לפיד: היה מנסה להעביר חוקים כמו חוק ההמלצות, כמו חוק הפריימריז, כמו חוק הג'ובים?

יריב לוין: אתה חוטא לאמת.

יאיר לפיד: כל הדבר הזה שקרה לו – הרי אתם יודעים, השר לוין.

יריב לוין: – – –

יאיר לפיד: אתם יודעים שקרה לו משהו.

יאיר לפיד: אתם רק מעמידים פנים שאתם לא רואים מה שאתם רואים.

יאיר לפיד: אתם יודעים שזה לא אותו בן אדם.

יאיר לפיד: אתם מסתכלים עליו פה, על הבמה, אתם רואים אותו בישיבות.

יאיר לפיד: יודעים שזה לא אותו בן אדם.

יאיר לפיד: קרה לו משהו, והדבר שקרה לו זה יותר מדי שנים בתפקיד, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: מה מפריע לך?

יאיר לפיד: יותר מדי שנים בתפקיד.

דוד אמסלם: מה כואב לך – – – מה הבעיה שלך?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

יאיר לפיד: כל הסביבה המושחתת, כל החוקים האלה.

יאיר לפיד: תגיד, האם יש עבירה שאתה לא שליח לדברה, חבר הכנסת אמסלם?

יאיר לפיד: כל מה שאנחנו אומרים הוא – – –

דוד אמסלם: – – – הציבור בוחר?

דוד אמסלם: מה כואב לך בבטן כל הזמן?

יאיר לפיד: אני אגיד לך מה כואב לי בבטן – מדינת ישראל.

יאיר לפיד: כי נתניהו של פעם – –

דוד אמסלם: בגלל שהסקרים – – –

יאיר לפיד: – – תמיד שם את מדינת ישראל לפני עצמו, והיום הוא שם את עצמו לפני מדינת ישראל, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אתה שם את עצמך.

דוד אמסלם: אתה שם את עצמך.

דוד אמסלם: אני במקומך, יאיר לפיד – – –

יאיר לפיד: ומה שקורה מזה זה פגיעה במדינת ישראל, ואתה יודע את זה, אתה רק מעמיד פנים שאתה לא יודע את זה – – –

דוד אמסלם: אני עוד אספר לכולם – – –

יאיר לפיד: כי מה שאתה עושה הוא לא פטריוטי.

יאיר לפיד: אתה שם את הפוליטיקה לפני המדינה.

יאיר לפיד: לפני המדינה.

דוד אמסלם: יאיר, יאיר, אתה האחרון שיכול לדבר.

יאיר לפיד: יש מדינת ישראל, היא זו שחשובה.

דוד אמסלם: אתה עם הכישורים שלך, לא מתבייש?

יאיר לפיד: ובמקום זה, מה יש לנו?

דוד אמסלם: אתה עם הכישורים שלך, לא מתבייש?

יאיר לפיד: ראש ממשלה שהוא רק בחקירות, הוא רק לא יודע כבר לקבל החלטות.

יאיר לפיד: הוא רק משחית את סביבתו.

יאיר לפיד: כולם, כולם מסביב בחקירות – 1000, 2000, 3000, 4000.

דוד אמסלם: אתה כל הזמן משמיץ אותו על בסיס קבוע.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה עולה לכאן רק להשמיץ אותו.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אמסלם, אתה מאלץ אותי להגן על חבר הכנסת לפיד, אבל אני רואה שאתה נהנה מזה, אז אני ארשה לו.

יאיר לפיד: אני לא נהנה מזה, כי המקום שאני אוהב, המדינה שאני אוהב, נפגעת מזה שראש הממשלה – קרה לו משהו.

ישראל אייכלר: אז אם כך, תהיו בשקט בבקשה.

ישראל אייכלר: תנו לו לדבר.

דוד אמסלם: מה זה?

ישראל אייכלר: אני אומר:

ישראל אייכלר: אם הוא לא נהנה מזה, אני מבקש שיהיה שקט, לא להפריע לו לדבר.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, חלק מההשחתה היא השחתה פוליטית ומוסרית, וגם אתה חלק מזה.

יאיר לפיד: זה מה שנקרא: קרה לו משהו.

אורן אסף חזן: אל תטיף.

יאיר לפיד: ולפיכך כל מה שצריך זה להגביל את כהונת ראש הממשלה לשתי קדנציות.

אורן אסף חזן: בוא תספר לנו מה צריך, יהיר לפיד.

יאיר לפיד: ראש הממשלה מ-1996, on and off, הוא ראש הממשלה.

יאיר לפיד: הבן שלי כבר נולד, ואחר כך התגייס ואחר כך השתחרר, והוא עדיין ראש הממשלה.

דוד אמסלם: זה מה שהציבור רוצה.

דוד אמסלם: לא הבנתי, מה מפריע לך בבטן?

דוד אמסלם: מה מפריע לך?

דוד אמסלם: מה דעתך להחליף את הציבור?

יאיר לפיד: עמד פה ראש הממשלה ודיבר על הגבלת קדנציות בארצות הברית.

יאיר לפיד: למה?

יאיר לפיד: מפני שזה משחית.

דוד אמסלם: תראה מה אתה עושה – משנה את כל הדמוקרטיה.

דוד אמסלם: למה אתה לא מקבל את ההכרעה של הציבור?

יאיר לפיד: הינה מה שקורה.

יאיר לפיד: אוה, הדובר הגדול של הדמוקרטיה, חבר הכנסת אמסלם, אתה זה שמייצג לנו את הדמוקרטיה?

אורן אסף חזן: לא, אתה מייצג.

דוד אמסלם: אתה פטריוט.

דוד אמסלם: עשית צבא עשית חבל על הזמן.

יאיר לפיד: אתה זה שמייצג לנו את הדמוקרטיה?

יאיר לפיד: בבקשה, אני מאוד מקווה שמצלמות הכנסת מכוונות עכשיו אל המופע הדמוקרטי ששניכם מציגים פה, אתה וחבר הכנסת חזן.

קריאות: – – –

יאיר לפיד: הנוגה הדמוקרטי הגדול.

יאיר לפיד: אנשי הדמוקרטיה.

דוד אמסלם: אנחנו לא שווים כלום.

דוד אמסלם: רק אתה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

אורן אסף חזן: אני לא יושב עם אשתי – – –

יאיר לפיד: אתם יודעים מה זה דמוקרטיה?

יאיר לפיד: את כהונת ראש הממשלה צריך להגביל כי זה מה שהוא יוצר.

יאיר לפיד: תסתכלו מה קורה כשיותר מדי שנים נמצא אדם בתפקיד.

אורן אסף חזן: איזה שנים?

אורן אסף חזן: הוא חדש.

אורן אסף חזן: יהיר, הוא ח"כ חדש.

יאיר לפיד: אני קורא לכנסת לקבל את הצעת החוק.

יאיר לפיד: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: יש הצעת חוק – – –

אורן אסף חזן: אתה יודע, יהיר, אני לא יושב עם אשתי ועושה רשימה לכנסת, לכנסת הבאה, בסלון הבית.

אורן אסף חזן: אתה תטיף לי על דמוקרטיה?

אורן אסף חזן: אתה יותר גרוע – – –

ישראל אייכלר: חבר הכנסת חזן, עכשיו אתה מפריע לי.

אורן אסף חזן: סליחה, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: [הצעת חוק פ/2956/20; נספחות.

אורן אסף חזן: ]

ישראל אייכלר: אני מציע לחברת הכנסת מרב מיכאלי לעלות להציע את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות).

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: מי ראש הממשלה?

מרב מיכאלי: אדוני ראש הממשלה, אמרתי?

מרב מיכאלי: מצחיק.

מרב מיכאלי: אתה רוצה להיות ראש ממשלה, אייכלר?

ישראל אייכלר: לא.

מרב מיכאלי: אתה לא רוצה להיות ראש ממשלה כשתהיה גדול?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: ולכן החוק הזה לא רלוונטי כלפיי.

מרב מיכאלי: לך הוא לא רלוונטי.

מרב מיכאלי: בסדר גמור.

מרב מיכאלי: אז זה חוק לא פרסונלי לאייכלר, אפשר לעשות על זה וי.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, אני שמחה לעלות ולהציג את הצעת החוק שלי, שיאיר לפיד חתום עליה, וגם אביגדור ליברמן, שעכשיו הוא שר הביטחון, חתום עליה, ועוד ראשי מפלגות, שאומנם חתומים אבל הצביעו נגדה, למרבה הצער.

אורן אסף חזן: רק לפרוטוקול – – – אני בעד הגבלת כהונה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, גבירותיי ורבותיי, אני כבר עמדתי פה פעמיים עם ההצעה הזאת, ואמרתי בצורה הכי מפורשת: זאת באמת לא שאלה של ימין ושל שמאל, אדוני שר הרווחה והעבודה והתעסוקה; יותר מדי כוח במעט מדי ידיים יותר מדי זמן זה דבר שמביא הרבה מאוד צרות ובעיות.

מרב מיכאלי: כשאותו אדם עומד בראש המערכת יותר מדי זמן, יש לו נטייה לדרוש מהמערכת להתאים את עצמה אליו, והמערכת אכן מתאימה את עצמה אליו במקום לאזרחיות ולאזרחי ישראל, במקום למדינה, במקום למה שטוב לה.

מרב מיכאלי: צריך לחזור ולהגיד – בנימין נתניהו עצמו אמר במילים מפורשות – מה שלא תעשה בקדנציה הראשונה אולי תעשה בקדנציה השנייה, אבל אחר כך כבר לא תעשה.

מרב מיכאלי: כך אמר בשנת 1996, כשהיה מועמד לראשות ממשלה, והיום זה עוד אחד מדברים רבים מאוד מאוד שבהם הוא לא עומד בדיבורו.

מרב מיכאלי: נתניהו הראשון ידע שמה שהוא לא יעשה בקדנציה הראשונה ולא יעשה בקדנציה השנייה, הוא כבר לא יעשה, והיום הוא באמת לא עושה את הדברים הטובים שאולי הוא יכול היה לעשות, אבל הוא עושה דברים רעים רעים רעים רק בשביל להישאר בכיסא הזה, שהוא פשוט כבר התרגל אליו במידה כזאת שהוא לא יכול להעלות על הדעת מצב שהוא לא ישב בו.

מרב מיכאלי: גבירותיי ורבותיי, כוח זה דבר שעושה דברים מאוד רעים למוח שלנו, גורם לנו להיות קהות וקהים לאנשים אחרים.

מרב מיכאלי: אנחנו אומרות דבר מאוד פשוט – – –

יריב לוין: – – –

מרב מיכאלי: לתפקידים פחותים בחשיבותם במדינת ישראל יש הגבלת כהונה, אדוני שר התיירות.

יריב לוין: – – –

מרב מיכאלי: לתפקידים פחותים בחשיבותם יש הגבלת כהונה; על אחת כמה וכמה צריכה להיות הגבלת כהונה למי שעומד בראש המערכת, בראש הפירמידה.

יריב לוין: – – –

אורן אסף חזן: אפשר לשאול אותך שאלה?

מרב מיכאלי: על אחת כמה וכמה כשהוא עצמו – – –

אורן אסף חזן: אפשר לשאול שאלה?

ישראל אייכלר: לא, לא, לא להפריע, רבותיי, יש בסך הכול חצי דקה, תן את חצי הדקה.

מרב מיכאלי: על אחת כמה וכמה כשהוא עצמו מכיר בנחיצות המגבלה הזאת.

ישראל אייכלר: את מסכימה לשאלה?

אורן אסף חזן: מרב, שאלה.

אורן אסף חזן: אני בעד הגבלת כהונה.

אורן אסף חזן: אני בעד להגביל כהונת ראש ממשלה לשתי קדנציות.

מרב מיכאלי: תצביע בעד.

אורן אסף חזן: רגע.

אורן אסף חזן: אבל את לא יכולה להגביל כהונה כשמצביעים למפלגה.

אורן אסף חזן: או נשנה את שיטת הבחירה.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, אני קוראת לכן ולכם לתמוך בהצעת החוק שלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: את תסכימי לשנות את שיטת הבחירה, מרב?

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תשיב שרת המשפטים איילת שקד, בבקשה.

ישראל אייכלר: שרת המשפטים נמצאת כאן.

אורן אסף חזן: אני לא ציני.

מרב מיכאלי: גם אני לא.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות) של חבר הכנסת יאיר לפיד ואחרים מבקשת לתקן את חוק-יסוד: הממשלה ולקבוע כי לא יכהן חבר כנסת כראש הממשלה במשך יותר משתי תקופות כהונה רצופות.

איילת שקד: ההצעה קובעת כי השינוי יחל מהכנסת הבאה.

איילת שקד: אין ספק שמדובר בהצעת חוק מעניינת, שלא ניתן לנפנף בהינף יד.

איילת שקד: יחד עם זאת, ישנם שיקולים כבדי משקל הן בעד ההצעה והן נגדה.

איילת שקד: מחד, ההצעה מבקשת להבטיח כי ראש הממשלה, ביודעו כי זמנו קצוב, יממש באופן האופטימלי את חזונו ואת סדר-היום שבשמו נבחר.

איילת שקד: ייתכן שבדרך זו הציבור ייהנה מפירות בחירתו החל מסמוך לאחר הבחירות ועד תום הקדנציה השנייה.

איילת שקד: כמו כן, ההצעה מאפשרת להזרים דם חדש וסגנונות מנהיגות שונים מדי פרקי זמן לא ארוכים במיוחד.

איילת שקד: מאידך, הצעת החוק מהווה פגיעה ברצון העם.

איילת שקד: דמוקרטיה היא שלטון העם במובן העמוק והבסיסי ביותר, והצעת החוק מבקשת לשלול מהעם את זכות הבחירה.

איילת שקד: בחירה של רוב אזרחי ישראל באותו אדם כראש ממשלה למעלה מפעמיים, ואין זה משנה אם הבחירה נעשית חלקה באופן ישיר וחלקה באופן עקיף, על ידי נציגיהם, היא חלק מכללי המשחק הדמוקרטי.

איילת שקד: האם זכותנו כחברי כנסת לפגוע בזכות הבחירה ולשנות בכך את הכללים?

איילת שקד: נוסף על כך, ההשוואה של המציעים למשטר בארצות הברית אינה במקום.

איילת שקד: אם מייבאים חלק מהפאזל, דהיינו את המגבלה החוקתית על למעלה משתי כהונות כנשיא, יש לייבא במקביל את חיזוק המשילות של מנהיג המדינה.

איילת שקד: לדוגמה, האם הייתם מוכנים – חבר הכנסת לפיד, אתם נתתם לדוגמה את ארצות הברית, ואני אומרת, אי-אפשר להביא חלק מהשיטה: האם הייתם מוכנים לייבא את הגבלת הקדנציות, וגם לדוגמה את העובדה שכשנשיא ארצות הברית נבחר מחליפים את כל הפקידות?

איילת שקד: אתה יודע, כדרך מקצועית – – –

יאיר לפיד: יש על מה לדבר.

יאיר לפיד: תעבירי את זה ונמשיך הלאה.

איילת שקד: אז אי-אפשר לקחת רק חלק מהשיטה.

חיים ילין: ויש מקרה – – –

איילת שקד: אז מחליפים את כל הפקידות.

איילת שקד: אני אומרת שאי-אפשר לייבא חלקים ממדינות אחרות, מה גם שדווקא במשטרים הפרלמנטריים, אם אנחנו לוקחים לדוגמה את אנגליה או משטרים אחרים, את גרמניה, שם אין הגבלת כהונה – למעשה, אני לא מכירה, אולי מישהו מכם מכיר?

איילת שקד: מישהו יודע, יש דבר כזה של משטר פרלמנטרי עם הגבלת כהונה?

איילת שקד: למיטב הבנתי אין.

איילת שקד: הגבלת כהונה זה באמת רק במשטרים נשיאותיים.

איילת שקד: דרך אגב, בארצות הברית היה דבר מעניין.

איילת שקד: בארצות הברית לא הייתה בחוק הגבלה לשתי קדנציות.

איילת שקד: וושינגטון, בזמנו, נתן קריאת כיוון ודוגמה ואמר שצריך באמת להגביל לשתי קדנציות, אבל לא הייתה הגבלה בחוק.

מרב מיכאלי: הגבילו אחרי הכהונה השלישית של רוזוולט.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: חברת הכנסת מיכאלי צודקת.

איילת שקד: רוזוולט היה שלוש קדנציות, ואז טרומן החליף אותו כשהוא נפטר, ואז בשנת 1945 שינו את החוק.

איילת שקד: דרך אגב, שינו את החוק והחוק לא חל על טרומן, כי בקדנציה הראשונה הוא החליף את הנשיא.

מרב מיכאלי: גם ההצעה שלי חלה מהכנסת ה-22.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: אז הוא יכול היה להתמודד והוא בחר שלא להתמודד.

איילת שקד: בכל מקרה, זה באמת משטר נשיאותי, ובמשטרים נשיאותיים יש שיטת ממשל שונה לחלוטין, אבל בכל המשטרים הפרלמנטריים – – –

קסניה סבטלובה: כן, אנחנו יותר טובים למלוכה.

קסניה סבטלובה: את צודקת.

איילת שקד: מה?

קסניה סבטלובה: אנחנו הרבה יותר טובים למלוכה, כמו שהממשלה עושה את זה.

קסניה סבטלובה: בזה את צודקת.

מרב מיכאלי: זה לא הדבר היחיד שהוא שונה אצלנו מאשר אצל אחרות ואחרים.

מרב מיכאלי: יש אצלנו הרבה – – –

איילת שקד: אני גם מסכימה שהמדינה שלנו היא מאוד מאוד ייחודית, גם בשיטת מינוי השופטים.

איילת שקד: יש הרבה דברים שהם ייחודיים רק למדינה שלנו.

איילת שקד: אבל בכל זאת, ההצעה הזאת, כמו שאני אומרת, היא הצעה שדרוש שנדבר עליה בכובד ראש, כי יש בהחלט טיעונים גם לכאן וגם לכאן.

איילת שקד: כרגע בקואליציה, כפי שידוע, אין הסכמה, וזה שינוי שהוא סופר-סופר-משמעותי.

איילת שקד: זה שינוי שיורד לשורש השיטה שלנו, ואי-אפשר לעשות דבר כזה שלא בהסכמה רחבה.

איילת שקד: ולכן בשלב זה הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: יחד עם זה, בהחלט אני חושבת שהדיון הציבורי בסוגיה הזו הוא חשוב והוא משמעותי, והדיון הציבורי צריך לענות על השאלה אם נכון לקחת מאזרחי מדינת ישראל את הזכות לבחירה חופשית ולהחליט מי המועמד או מי האדם המתאים לכהן כראש ממשלה.

איילת שקד: דווקא הייתי חושבת שנכון, על מנת שבאמת החקיקה לא תיראה פרסונלית, כן להביא חקיקה כזו בתחילת קדנציה של ראש ממשלה, ולא להביא אותה בשעה שכבר יש ראש ממשלה שמכהן הרבה שנים, ואז נראה כאילו זה פרסונלי.

יעל גרמן: – – –

איילת שקד: מה?

יעל גרמן: – – –

איילת שקד: אנחנו לא יודעים אם זה סוף או לא סוף.

איילת שקד: זה הציבור יחליט, אבל אני אומרת שבסופו של דבר מתישהו אחרי עידן נתניהו יהיה נכון להביא את זה, דווקא כשיהיה ראש ממשלה אחר, כי כאן זה נראה כאילו זה פרסונלי, ואני מקווה מאוד שזו לא המטרה של החוק.

מיקי לוי: – – –

איילת שקד: אז חברת הכנסת מרב מיכאלי בהצעת החוק שלה, כפי שהיא אומרת, הציעה בהצעתה שזה יחול מהכנסת ה-22, אבל אני אומרת, חבר הכנסת מיקי לוי, אני אומרת שזו הצעה שהיא כל כך משמעותית שהיא חייבת להתקבל בהסכמה רחבה של אופוזיציה וקואליציה.

איילת שקד: כרגע יש הסכמה של אופוזיציה ואין הסכמה של קואליציה, אבל דבר כזה בהחלט צריך להתקבל בצורה רחבה.

איילת שקד: עכשיו תשמעו, היום אני שמעתי משהו וחשבתי לשתף אתכם בזה.

איילת שקד: ישבתי היום עם מישהו שהיה שותף לחקיקת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, מישהו שישב באמת בצוותים שעבדו על החוק.

איילת שקד: כידוע, חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו היה הצעת חוק פרטית של האופוזיציה – תראו איזה ימים, שהאופוזיציה העבירה חוק שאולי הכי משמעותי שהיה אי-פעם בהצעת חוק פרטית, חוק-יסוד בהצעת חוק פרטית.

איילת שקד: הוא היה שותף לעבודה על החוק הזה – דודי, להמשיך?

דוד ביטן: כן.

איילת שקד: הוא היה שותף לעבודה על החוק הזה, וכידוע, בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, יש את הפסקה האחת המאוד-חשובה, פסקת ההגבלה, שלמעשה עליה התבססה כל המהפכה החוקתית.

איילת שקד: וכשרצו לעבוד על הנוסח, דן מרידור אומר אז – כשדן מרידור כמובן היה בקואליציה – הוא אומר אז לחברי הוועדה שעבדו על החוק – – –

ישראל אייכלר: זה היה בוועדת החוקה.

איילת שקד: כן, חברי ועדת החוקה עבדו על החוק, ואוריאל לין עמד בראש הוועדה.

איילת שקד: הוא אמר, אני לא יכול כרגע להחליט על פסקת ההגבלה כי אהרן נמצא בחו"ל.

איילת שקד: הוא התכוון כמובן לנשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, אבל תחשבו איזה דבר לא נורמלי, שדן מרידור אומר:

איילת שקד: אני לא יכול לסיים את הנוסח של פסקת ההגבלה כי נשיא בית המשפט העליון נמצא בחו"ל.

איילת שקד: כמובן, היום לא יעלה על הדעת דבר כזה.

איילת שקד: אני יכולה להגיד לכם, מהעבודה שיש לי עם שתי הנשיאות, גם עם הנשיאה נאור וגם עם הנשיאה חיות: בהחלט מתייעצים איתן, אבל הן בטח לא מתערבות בעבודת החקיקה של הכנסת.

קריאה: – – –

איילת שקד: כן?

איילת שקד: בדיוק סיימתי סיפור מעניין.

איילת שקד: אי לכך הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

ישראל אייכלר: יש זכות תגובה לחברי הכנסת.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת מרב מיכאלי מבקשת להגיב?

ישראל אייכלר: מוותרת.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה – שתי הצבעות, שתי הצבעות נפרדות.

ישראל אייכלר: הצבעה ראשונה, על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), של חבר הכנסת יאיר לפיד.

ישראל אייכלר: אנחנו מפעילים את ההצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות) לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – 37, נגד – 44.

ישראל אייכלר: ההצעה נדחתה.

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו נעבור להצבעה הנוספת, על הצעת החוק של מרב מיכאלי: חוק יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות).

ישראל אייכלר: אני מפעיל את ההצבעה, בבקשה.

ישראל אייכלר: מי בעד, מי נגד ומי נמנע.

ישראל אייכלר: יש אפשרות כזאת.

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות) לא נתקבלה.

ישראל אייכלר: 39 בעד ההצעה של חברת הכנסת מיכאלי, 44 נגד.

ישראל אייכלר: ההצעה נדחתה ולא התקבלה.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/1207/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

ישראל אייכלר: הצעת חוק עידוד מעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וקהילתית, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת מירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: בבקשה, חברת הכנסת מירב בן ארי.

ישראל אייכלר: עשר דקות לרשותך.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש, השרים, כנסת נכבדה, תודה, זה חשוב לי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ראשית, אני רוצה להגיד תודה רבה לוועדת השרים שאישרה לי, אבל בעצם אולי לא תודה להם אלא תודה לשר החינוך נפתלי בנט על החוק הזה, כי נראה לי שזה בעיקר בזכותו.

מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה להגיד לכם משהו לפני שאני מתחילה.

מירב בן ארי: זו הצעת החוק הראשונה שלי.

מירב בן ארי: הבאתי אותה בשנת 2015, כשהגעתי לכנסת.

מירב בן ארי: הצעת החוק, החתמתי עליה את כל – שימו לב, כל מי שפה – החתמתי את כל המפלגות.

מירב בן ארי: כולן.

מירב בן ארי: אפילו שי פירון חתום על החוק הזה.

מירב בן ארי: ינון מגל חתום על זה – אני מקריאה לכם אנשים שכבר עזבו – זהבה גלאון חתומה.

מירב בן ארי: אלי כהן השר גם היה חתום.

מירב בן ארי: בקיצור, כל הסיעות בבית חתמו.

מירב בן ארי: וחברי איציק שמולי הוביל את זה ביחד איתי בתחילת הדרך, אם אתה זוכר.

מירב בן ארי: אתה זוכר את זה?

איציק שמולי: גם במהלכה.

מירב בן ארי: ברור, ברור.

מירב בן ארי: אתה חייב, הרי, שאני אפרגן לך, אז אני מפרגנת לך.

מירב בן ארי: עוד כשהתחלנו.

מירב בן ארי: הצעת החוק הזו הגיעה אליי מניסיון אישי.

מירב בן ארי: אני עשר שנים ניהלתי מרכזים לנוער בסיכון, ובמרכזים האלה עברו אצלי מאות סטודנטים.

מירב בן ארי: הסטודנטים האלה – תשמע, השר אורי אריאל, כי אני רואה שאתה מקשיב לי – הסטודנטים האלה קיבלו שתי נקודות זכות.

מירב בן ארי: אתה יודע, סטודנט, קשה לו.

מירב בן ארי: הוא עובד, הוא לומד.

מירב בן ארי: המוסד שלהם, המרכז הבין-תחומי, כן נתן שתי נקודות זכות – אגב, גם המפלגה שלך, אדוני היושב בראש, חתומה.

מירב בן ארי: הם נתנו שתי נקודות זכות לסטודנטים האלה, והיו אצלי מאות סטודנטים שהתנדבו.

מירב בן ארי: ראיתי מה זה עושה לסטודנטים וראיתי מה זה עושה לילדים.

מירב בן ארי: הם ראו דוגמה ומופת.

מירב בן ארי: החוק הזה בעצם רוצה – – –

עודד פורר: כולל המילואים.

מירב בן ארי: ודאי, תכף אני אגיע.

מירב בן ארי: תודה, חברי פורר, שיש לו הצעת חוק דומה למילואים, נכון?

מירב בן ארי: יש משהו כזה.

מירב בן ארי: אבל מה הצעת החוק הזו באה ואומרת?

מירב בן ארי: היא באה ואומרת: אנחנו רוצים לתת לסטודנטים נקודות זכות על פעילות למען הקהילה.

מירב בן ארי: זה דבר כל כך חשוב בעיניי, כי אנחנו רוצים לתת את זה לכל סטודנט וסטודנטית שפעילים למען החברה.

מירב בן ארי: באו אליי אנשים ואמרו לי: למה לתת נקודות זכות על משהו שהוא לא אקדמי טהור?

מירב בן ארי: למה לא לתת נקודות זכות רק על לימודים?

מירב בן ארי: ואני אמרתי להם שאם הטכניון נותן נקודות זכות על התעמלות ומוסדות שונים נותנים נקודות זכות על פעילות ספורטיבית – נכון, שמולי?

מירב בן ארי: ראינו את זה, על פעילות ספורטיבית, על השתתפות בכדורעף או כדורגל.

מירב בן ארי: אז אם פתחנו את השורות ונתנו גם לפעילות שהיא לא אקדמית, אין שום סיבה שמעורבות חברתית לא תהיה עם נקודות זכות.

איציק שמולי: אנחנו כבר לא צריכים להתחבא.

איציק שמולי: אנחנו מאמינים בזה שסטודנט שעשה פעילות חברתית הוא יהיה סטודנט יותר טוב ובוגר יותר טוב.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: הינה, אני רואה גם שהשר נפתלי בנט נכנס.

מירב בן ארי: הודיתי לך בהתחלה, כמובן.

מירב בן ארי: אני שמחה גם שהגעת.

מירב בן ארי: לכבוד הוא לי.

מירב בן ארי: אנחנו, ואמר שמולי מאוד יפה, אנחנו רוצים לעודד סטודנטים וסטודנטיות לצאת, להתערב, לקחת חלק בפעילות חברתית.

מירב בן ארי: וכן, אנחנו גם רוצים לעודד סטודנטים שיוצאים למילואים.

מירב בן ארי: זה בסדר גמור וזה חשוב.

מירב בן ארי: אם אדם לוקח על עצמו מעורבות חברתית, אנחנו כממשלה וכמדינה רוצים לעודד.

מירב בן ארי: אני רוצה גם לפנות לחבריי מהרשימה המשותפת.

מירב בן ארי: שתדעו שגם אתם חתומים כי גם אתם בעד לעודד, נכון?

מירב בן ארי: אמרתי, כל סיעות הבית.

מירב בן ארי: תודה, זה חשוב לי.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר עוד משהו אחד.

מירב בן ארי: הצעת החוק הזו, הדבר הכי חשוב שיהיה זה שבעוד שנה נבדוק ונראה שמאות סטודנטים יצאו להתנדב.

מירב בן ארי: זו המטרה.

מירב בן ארי: כי הבנתי, אדוני השר – שר החינוך, אני חייבת לומר משהו שתקשיב – הבנתי שיש חששות במל"ג.

מירב בן ארי: המל"ג חושש, אומר: מה אתם מתערבים לי בחופש האקדמי?

מירב בן ארי: אני חושש שהמחוקק יתערב.

מירב בן ארי: ואני באה ואומרת דבר כזה: זה בדיוק התפקיד של שר ושל כנסת.

מירב בן ארי: זו מדיניות.

מירב בן ארי: האם אנחנו רוצים לעודד מעורבות של סטודנטים או לא?

מירב בן ארי: ואם אנחנו רוצים, אז אנחנו חייבים כן לבוא ולהגיד למל"ג: זה בנפשנו וזה הדבר.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר עוד דבר אחרון.

מירב בן ארי: הצעת החוק נוסחה מתוך הבנה שחופש אקדמי הוא דבר חשוב, ואנחנו לא עושים ולא מתערבים בו.

מירב בן ארי: אבל כמו אצל בני הנוער, שיש מחויבות אישית בחלק מהבגרות, כך גם אצל הסטודנטים.

מירב בן ארי: פעילות למען הקהילה, מעורבות חברתית, וכמובן, גם חלק מזה במילואים – זאת המטרה שלנו, ככנסת, לעודד.

מירב בן ארי: הם בעד, אדוני.

מירב בן ארי: כל הכנסת בעד.

מירב בן ארי: אני גם רוצה לומר לך שהחתמתי את כל הסיעות על החוק הזה.

מירב בן ארי: כן, תודה רבה.

מירב בן ארי: כי זה מ-2015.

מירב בן ארי: אני קוראת לכל חברי הכנסת – אני לא אקריא כי נראה לי שהבנו את הרעיון – תנו לסטודנטים להיות מעורבים.

מירב בן ארי: וכמובן, להגיד לך תודה.

איציק שמולי: בבקשה.

מירב בן ארי: תנו לסטודנטים לקחת חלק.

ישראל אייכלר: הפרוטוקול לא יודע למי אמרת "להגיד לך תודה".

ישראל אייכלר: את צריכה להגיד את השם שלו.

מירב בן ארי: תראה, זה מאוד מאוד חשוב לשמולי שבכל הצעת חוק שלי אני אגיד לו תודה.

מירב בן ארי: לאור העובדה שהוא שני פה, אני מפרגנת.

איציק שמולי: היושב-ראש, היא רגילה להתעלם ממני.

איציק שמולי: היא רגילה להתעלם.

מירב בן ארי: אבל אני בעיקר רוצה להודות לחברי הטוב חבר הכנסת נפתלי בנט, שר החינוך.

מירב בן ארי: אמרתי בהתחלה משהו שלא שמעת.

מירב בן ארי: אמרתי בהתחלה תודה לוועדת שרים, שעשתה את העבודה שלה.

מירב בן ארי: אבל אמרתי שהכי חשוב היה לי להודות לך, כי אם אתה לא היית מתעקש על זה, לא הייתי יושבת פה.

מירב בן ארי: כמעט שלוש שנים אני מחכה לחוק הזה.

מירב בן ארי: מבחינתי זה בנפשי, כי עשר שנים ניהלתי מרכזים, ראיתי סטודנטים מעורבים שהודו לי ואמרו לי: בזכות פעילות כזו למען הקהילה, בזכות המעורבות, אנחנו סטודנטים ואנשים טובים יותר.

מירב בן ארי: אז תודה רבה לך ותודה לכם על התמיכה העתידית שלכם בחוק הזה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

ישראל אייכלר: אני מבקש משר החינוך בכבודו ובעצמו, נפתלי בנט, שישיב על ההצעה הזאת.

חיים ילין: כבוד השר, תפרגן לאיציק שמולי.

מירב בן ארי: הוא חייב.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת מירב בן ארי ובעצם את כל חברי הכנסת שהיו מעורבים, חבר הכנסת איציק שמולי ואחרים.

נפתלי בנט: קראתם את האיגרת שלי?

דוד אמסלם: נראה לי שסיבכת אותו עכשיו.

נפתלי בנט: כן, הא?

נפתלי בנט: אני חושב שזה יום מאוד מיוחד.

נפתלי בנט: גם חבר הכנסת אורן חזן פנה אליי לפני חודשים רבים בעניין, וגם לו יש הצעת חוק – שאנחנו נעביר לך בכפוף להסכמות.

נפתלי בנט: הצעת החוק הנ"ל נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה, ובהמלצתי הוועדה תומכת בקידום הצעת החוק.

נפתלי בנט: אגיד נורא בתמצית: באקדמיה יש תפיסה שאסור לערב בין שיקולים של המדינה לבין האקדמיה.

נפתלי בנט: אני כופר בזה.

נפתלי בנט: האקדמיה הישראלית היא חלק ממדינת ישראל.

נפתלי בנט: היא צריכה לשאת בנטל הלאומי, למשל של יישוב הפריפריה וההתנדבות החברתית.

נפתלי בנט: לכן ההצעה הזאת – שכל כך הרבה זמן מירב המקסימה עובדת על זה – אנחנו תומכים בה בשמחה גדולה.

נפתלי בנט: אני גם רוצה לומר שיש פה סעיף מיוחד שמגדיר עשרה ימי מילואים כפעילות חברתית.

נפתלי בנט: ומכאן אני רוצה לפנות לכל המילואימניקים הנפלאים שכרגע נמצאים בגבולות המדינה, בגבול סיני ובגבול לבנון, ביהודה ושומרון ובגבול עזה, שמתאמנים כרגע, עוזבים את המשפחה למשך שבוע, שבועיים או חודש פעם בשנה – זה לא הרבה אנשים, אבל אותם מעט אנשים הם שסוחבים את נטל הביטחון הלאומי של מדינת ישראל.

נפתלי בנט: היום אנחנו אומרים להם: אנחנו אוהבים אתכם.

נפתלי בנט: אנחנו מכבדים אתכם.

נפתלי בנט: אנחנו מוקירים אתכם.

נפתלי בנט: זה גם יבוא לידי ביטוי מעשי בכך שעשרה ימי מילואים יוכרו כנקודות זכות אקדמיות באקדמיה הישראלית במדינת ישראל.

נפתלי בנט: תודה רבה.

נפתלי בנט: זה יום חג.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכבוד שר החינוך נפתלי בנט.

ישראל אייכלר: יש זכות התנגדות לאופוזיציה כאשר יש תמיכת ממשלה.

ישראל אייכלר: ביקש חבר הכנסת עיסאווי פריג', סגן יושב-ראש הכנסת, להתנגד.

אורן אסף חזן: – – – תתקדם.

עיסאווי פריג': – – –

אורן אסף חזן: מה, עיסאווי?

עיסאווי פריג': מירב, ברכות על הצעת החוק.

מירב בן ארי: תודה.

עיסאווי פריג': בזמנו, הצעת החוק הראשונה שלי כאן

עיסאווי פריג': הייתה הצעת חוק להכניס בתכנים שעת לימוד בבתי ספר על מלחמה בגזענות – –

מירב בן ארי: בבתי ספר – לא באקדמיה.

עיסאווי פריג': – – בבתי ספר.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': מלחמה בגזענות.

עיסאווי פריג': כי אני רואה בגזענות כאיום הגדול ביותר על כל חברה, על אחת כמה וכמה חברה רב-תרבותית ומשוסעת, כמו שיש כאן אצלנו במדינה.

עיסאווי פריג': שר החינוך אז היה שי פירון.

עיסאווי פריג': הוא בא, עמד כאן וענה: זו הצעה יפה ומבורכת, אבל לא נותנים למחוקק להתערב בתכנים.

עיסאווי פריג': אני ראיתי בגזענות גולת הכותרת.

עיסאווי פריג': הגזענות, ששרת החינוך – ששרת התרבות והספורט שלשום – – –

מירב בן ארי: לא שרת החינוך.

עיסאווי פריג': שרת התרבות והספורט – אוי לנו אם תהיה שרת החינוך.

עיסאווי פריג': שרת הספורט והתרבות, לפני אולי – – –

אורן אסף חזן: – – – ראס בין עינכ תהיה.

אורן אסף חזן: היא תחנך גם אותך.

עיסאווי פריג': תחנך את עצמך קודם.

אורן אסף חזן: תחנך אותך.

עיסאווי פריג': שב.

עיסאווי פריג': שב, תלמד להקשיב.

אורן אסף חזן: מה זה תחנך אותך?

אורן אסף חזן: תעמיד אותך במקום.

עיסאווי פריג': תלמד להקשיב.

עיסאווי פריג': עדיף גם לצאת מהאולם – –

אורן אסף חזן: – – – לצאת.

עיסאווי פריג': – – כשאנחנו מדברים.

אורן אסף חזן: אנחנו?

עיסאווי פריג': לפני יומיים – –

אורן אסף חזן: אני רואה בן אדם אחד מדבר – – –

עיסאווי פריג': – – מי שאמורה להיות שרת התרבות הייתה במשחק כדורגל בין בית"ר ירושלים לסח'נין – יפה.

עיסאווי פריג': שרת תרבות, יש לה פה נגד גזענות, משאללה עליה.

עיסאווי פריג': עומדת השרה ומדברת על המלחמה בגזענות, ומסביבה לה פמיליה בקללות: יישרף לכם הבית, ובקללות גזעניות חבל על הזמן.

עיסאווי פריג': השרה ביודעין, ביודעין, מעלה את הסרט אצלה בפייסבוק.

עיסאווי פריג': זו שרת התרבות או שרת עידוד הגזענות?

עיסאווי פריג': אני לא מבין.

עיסאווי פריג': ואף אחד מהבית הזה לא אמר מילה.

עיסאווי פריג': שרת תרבות הולכת למשחק, לה פמיליה, והיא חלק מלה פמיליה, עם חליפה.

עיסאווי פריג': כל המכובדות הפיקטיבית שלה לא תעזור לה.

זוהיר בהלול: מה פתאום אף אחד?

זוהיר בהלול: אני כתבתי.

עיסאווי פריג': אתה נקרא ערבי.

עיסאווי פריג': אני רוצה מחבריי היהודים.

איציק שמולי: גם היהודים הגיבו.

עיסאווי פריג': כן?

איציק שמולי: כן.

עיסאווי פריג': אני לא שמתי לב.

עיסאווי פריג': שרת תרבות שבאה ומעודדת וחיה מגזענות לא ראויה להיות שרת התרבות של המדינה – שרת הגזענות.

עיסאווי פריג': בטח ובטח שלא.

עיסאווי פריג': מה שהיה במשחק סח'נין ובית"ר זה עובר כל גבול, חברים, ואי-אפשר להמשיך ולשתוק על ההתנהלות הזאת.

עיסאווי פריג': שרת תרבות או כל שר אחר צריך לשדר ממלכתיות.

עיסאווי פריג': את הדעות האישיות שלו הוא יוכל להגיד בין החברים.

עיסאווי פריג': זאת בושה.

עיסאווי פריג': אנחנו, ללא שום קשר לחברי הבית הזה, חייבים להתקומם על הדבר הזה.

מירב בן ארי: עד שיהיה – – –

עיסאווי פריג': גזענות זה קו אדום.

מירב בן ארי: הצעת החוק – – –

עיסאווי פריג': מירב, עדיף לשתוק.

עיסאווי פריג': עדיף לשתוק.

עיסאווי פריג': מירב, מירב.

מירב בן ארי: אני לא מגינה עליה.

מירב בן ארי: אני דיברתי על החוק שלי.

עיסאווי פריג': את לא בצד הזה.

עיסאווי פריג': אם יש מילה טובה – – –

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני דיברתי על החוק שלי.

עיסאווי פריג': אנחנו כולנו צריכים להיות מאוחדים במלחמה ברעה הזאת.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: לפי התקנון, אסור לך להצביע בעד.

ישראל אייכלר: אתה יודע.

עיסאווי פריג': אני לא מצביע.

ישראל אייכלר: זכות התגובה לחבר הכנסת איציק שמולי.

אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן – – –

מירב בן ארי: אלא אם כן מה?

אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן התשובה – – – היא יכולה לשכנע אותו לשנות את דעתו.

מירב בן ארי: אני שלחתי – – –

שולי מועלם-רפאלי: היא שלחה שליחים לשכנע אותו.

ישראל אייכלר: אותי לימד יושב-ראש הכנסת רובי ריבלין, כשהייתי באופוזיציה – – –

איציק שמולי: להלן: השליח.

ישראל אייכלר: סליחה, אדוני.

ישראל אייכלר: כשהייתי באופוזיציה וביקשתי לעלות כדי לנצל את דקות התגובה לנושא אחר, כמו שהוא בחר, הוא אמר לי: ותדע לך שאסור לך להצביע בעד.

ישראל אייכלר: זה או להימנע – – –

אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן התשובה של המציעים משכנעת – – –

אורן אסף חזן: שכנע, שכנע – – –

ישראל אייכלר: את זה אני אבדוק.

ישראל אייכלר: אם אתה תשכנע את חבר הכנסת פריג', אולי נראה.

איציק שמולי: מאה אחוז.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר – – –

ישראל אייכלר: לא, לא.

ישראל אייכלר: המזכיר אומר שזה לא נכון מה שאת אומרת.

ישראל אייכלר: אסור לו לתמוך.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: כן, שמעתי – – –

ישראל אייכלר: בבקשה, חבר הכנסת איציק שמולי.

ישראל אייכלר: יש לו שלוש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני הקשבתי היטב לנאומך, וכמובן הסכמתי עם הרוב המוחלט של הדברים.

איציק שמולי: אני חושב שמה שהיה במגרש הוא דבר מזעזע, רק שבין זה לבין הצעת החוק אין שום דבר.

איציק שמולי: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חברתית חשובה מאוד, הצעת חוק היסטורית.

מירב בן ארי: רצית להגיד: היסטורית.

מירב בן ארי: כן.

איציק שמולי: היא באמת – מירב, בוא נשים רגע את כל רגע הדחקייה בצד – הצעת חוק מדהימה.

איציק שמולי: היא מדהימה פעמיים: קודם כול, כי התכלית שלה היא תכלית ראויה מאוד.

איציק שמולי: כל בן אדם באקדמיה וכל סטודנט וסטודנטית שיהיו חלק מפעילות חברתית ותרומה לחברה – וזה לא משנה אם הם לומדים פסיכולוגיה, חינוך או הנדסה – יהיו, בסופו של דבר, אזרחים טובים יותר.

איציק שמולי: נקודה.

איציק שמולי: הדבר השני – והתייחס לזה כבוד שר החינוך, ואדוני, אני בהחלט מברך אותך על התמיכה בהצעה הזאת – נפרץ פה איזשהו עיקרון מקודש שאנחנו, כסטודנטים, ניסינו להיאבק בו בשנים האחרונות, וזה העיקרון הזה שהכול זה חופש אקדמי, כאילו, גם המשכורת של המציל באוניברסיטת תל אביב זה חופש אקדמי.

איציק שמולי: לא, זה לא חופש אקדמי, כי מי שמשתמש ומוזיל את העיקרון הזה של החופש האקדמי, בסופו של דבר כורת את הענף שעליו הוא יושב.

איציק שמולי: וכן, מותר לחברי הכנסת ומותר לכנסת לחוקק חוקים שיש בהם כדי להשפיע על המדיניות של האקדמיה.

איציק שמולי: זה יכול להיות הטבות לחיילי מילואים, לסטודנטיות בהיריון וגם הוקרה של פעילות חברתית.

איציק שמולי: לכן, אדוני השר, אני תומך בעיקרון הזה.

איציק שמולי: אני חושב שצריך לעשות בו, כמובן, שימוש מידתי וכשהתכלית היא ראויה.

איציק שמולי: אתה, כשר, כמובן, בכובע אחר שלך, גם יושב-ראש המל"ג.

איציק שמולי: מוטב תמיד לנסות ולהעביר שינויים דרך המל"ג בהסכמה, אבל אם לא – כמובן יש לבית הזה סמכות ולפעמים גם יש לו חובה להתערב כאשר המדיניות היא מדיניות שהיא לא בכיוון הנכון.

איציק שמולי: לכן, אדוני השר, תבורך.

איציק שמולי: תבורכי, חברת הכנסת מירב בן ארי.

איציק שמולי: ברכות גם לקואליציה וגם לאופוזיציה על שיתוף פעולה בחוק החשוב הזה, שלדעתי יש לו תכלית ראויה מאוד.

איציק שמולי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת שמולי.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: אני מפעיל את ההצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

עיסאווי פריג': – – – אצביע?

ישראל אייכלר: אתה יכול רק להימנע או נגד.

אורלי לוי אבקסיס: עמ' 88, ואני צודקת.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עידוד מעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וקהילתית, התשע"ה–2015, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – 36, נגד – אין.

ישראל אייכלר: ההצעה התקבלה.

ישראל אייכלר: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק היא ועדת החינוך, התרבות והספורט.

ישראל אייכלר: האם אתם מסכימים, המציעים?

מירב בן ארי: כן.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: כן, בבקשה.

ישראל אייכלר: אז החוק יעבור לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

מיכל רוזין: אתה יכול להוסיף?

ישראל אייכלר: לפרוטוקול, אני מוסיף, חברת הכנסת מיכל רוזין ביקשה להצביע בעד.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: גם חבר הכנסת יעקב אשר וחבר הכנסת איל בן ראובן תומכים בחוק – –

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש – – –

ישראל אייכלר: – – וגם שרת הקליטה חברת הכנסת סופה לנדבר.

עיסאווי פריג': על פי התקנון היה מותר לי להצביע.

עיסאווי פריג': אני יכול להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יכול היה להצביע – – –

ישראל אייכלר: האורים ותומים – –

עיסאווי פריג': אין תקנון – – –

ישראל אייכלר: – – של התקנון זה סגן מזכירת הכנסת, תדבר איתו.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4333/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות (תיקון – אחריות קבלן שיפוצים), התשע"ז, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת פולקמן, עשר דקות לרשותך.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: נושא אחר מהחוק הקודם, נושא צרכני.

רועי פולקמן: קודם כול, ברכות, חברתי היקרה מירב בן ארי.

רועי פולקמן: אמרנו "קבוצת חברי הכנסת", אז יש פה כמובן – אני רוצה לציין אותם – את אכרם חסון, מיקי לוי, שחתום על החוק הזה, חיים ילין, שיושב כאן וחתום על החוק הזה, יעקב פרי, שחתום על החוק הזה, מרדכי יוגב, נחמן שי, גם מירב בן ארי חתומה עליו.

רועי פולקמן: זה חוק צרכני פשוט למדי, אבל גם הוא מתבקש, והוא עוסק, כמו בענפים אחרים שהם ענפים פרוצים היום במדינת ישראל – במקרה הזה מדובר על קבלני השיפוצים.

רועי פולקמן: אני כמובן, קודם כול, רוצה – – –

ישראל אייכלר: אני מבקש שקט.

ישראל אייכלר: זה אומנם נושא לא דרמטי, אבל זה מאוד חשוב לאזרחים – –

רועי פולקמן: נכון.

ישראל אייכלר: – – אז בבקשה שקט, לאפשר לנואם.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מאיר כהן, הנואם לא שומע את עצמו, אז – – –

רועי פולקמן: ואני אתחיל דווקא מהסוף, שהוא התודות.

רועי פולקמן: קודם כול, לשר השיכון יואב גלנט, שמוביל עכשיו במשרדו מהלך כולל להסדרה ולשדרוג של ההתייחסות לקבלני השיפוצים בישראל, וכמובן החוק הזה גם נוצר יחד עם ארגון קבלני השיפוצים, כשהמטרה היא לא להקשות; אין פה איזו ביורוקרטיה שתמנע מאנשים שרוצים לעבוד על פרויקטים קטנים, וכל אחד – יהיו פה פקחים.

רועי פולקמן: אבל מה כן?

רועי פולקמן: בסוף, המטרה היא לעשות הבחנה בין אותם חאפרים לאותם קבלנים שיהיו קבלנים רשומים, וקודם כול – תמריץ לזה שיש קבלן רשום.

רועי פולקמן: התמריץ הוא בזה שהוא יוכל גם לעשות עבודות במערכת הציבורית, זה ברור, כיוון שכדי לעבוד בבית ספר או ברשות מקומית אתה חייב להיות קבלן רשום, קבלן שיפוצים רשום.

רועי פולקמן: אבל בסוף, גם לאזרח צריך להיות תמריץ לעבוד עם איש רשום, ואני אתן דוגמה – הייתה לי שיחה כזאת לאחרונה עם מנהל תחום הרווחה בהסתדרות – דווקא של אוכלוסיית הקשישים, שלא פעם מזמינה קבלני שיפוצים, ונדמה לי שבאחד הדיונים הקודמים ציין את האירועים האלה גם חבר הכנסת שמולי: הם חוששים פחד גדול כשהם מזמינים את האנשים האלה אליהם הביתה.

רועי פולקמן: הם לא יודעים הרבה פעמים את מי הם מכניסים; עבודה שיכולה לעלות 400 שקל, פתאום מתגלה שהיא עולה להם 4,000 שקל, ואין להם מושג מה בכלל עשו שם, שלא לדבר על זה שהם מגלים שבועיים אחר כך שבכלל מה שהם קיבלו לא שווה את העבודה – עבודת איטום או עבודת שיפוץ קלה – ואחר כך נגרמים נזקים.

רועי פולקמן: מה המטרה של ההצעה הזאת?

רועי פולקמן: היא מאוד פשוטה, וכאמור היא נעשתה יחד עם איגוד קבלני השיפוצים.

רועי פולקמן: היא באה ואומרת: אם אתה קבלן רשום, חלק מהמחויבות שלך תהיה לתת אחריות למזמין.

רועי פולקמן: וזה תיקון לחוק משנות ה-70, שבו היה כתוב "זמן סביר", ולא היה ברור, אם אין משהו כתוב, שהדבר הזה מחייב.

רועי פולקמן: כאן אנחנו באים ואומרים את הדבר הבא: כשאתה מזמין קבלן שהוא קבלן שיפוצים רשום, גם בעל פה, תהיה חייבת להיות הגדרה של תקופת אחריות.

רועי פולקמן: את המינימום הגדרנו שלושה חודשים, יכול להיות שנעלה את זה, אבל תהיה כאן התחייבות לתקופה.

רועי פולקמן: יש גם סנקציה פשוטה – זה לא דורש תביעות משפטיות, שום דבר: אם קבלן שיפוצים התחייב, ומתגלה שיש ליקוי בעבודה שלו, יש כלי פשוט – פנייה לרשם קבלני השיפוצים, דבר שיאפשר להשעות אותך מהרישום, לשלול לך את הרישיון.

רועי פולקמן: יש כאן תמריץ – וזו דוגמה, דרך אגב, לשותפות בין המערכת הממשלתית לבין העסקים הקטנים, הדבר נעשה בהסכמה.

רועי פולקמן: אנחנו לא מכריחים, אנחנו לא נפקח על חאפרים, אנחנו לא נפקח עליהם, אבל אנחנו נעודד גם את הציבור וגם את הקבלנים להיות רשומים, להעלות את הרמה המקצועית שלהם, ובעיקר לתת שקט נפשי ללקוחות.

רועי פולקמן: אז כמו שאמרתי, במיוחד בקרב קבוצות אוכלוסייה רגישות כמו אוכלוסיית הקשישים, הם ידעו שהם יכולים להזמין הביתה קבלן שיפוצים רשום שהוא מפוקח על ידי המדינה, שיש איזשהו איגוד מקצועי שערב למקצועיות שלו, שאם הוא מבטיח תקופת אחריות אז יש לדבר הזה רגליים, ואתה יכול לדעת שאתה מקבל משהו שהוא לא חתול בשק.

רועי פולקמן: אני יכול לספר לכם כמה אנשים במדינת ישראל יישנו טוב יותר בלילה כשהם ידעו שהם יכולים להזמין בן אדם ולדעת שהוא אחראי ויש כאן אחריות.

רועי פולקמן: בעיניי זו דוגמה לאיזון נכון בין התפקיד של המדינה כמסדיר לבין לייצר אכיפה מוגזמת שחונקת את השוק.

רועי פולקמן: זה המודל שאנחנו רוצים כאן.

רועי פולקמן: אנחנו כמובן נעמיק על זה יותר בוועדה, אז אני מבקש מחברי הכנסת – – –

דוד אמסלם: – – – התוכנית יצאת צדיק – – –

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: נכון, נכון.

רועי פולקמן: צודק יו"ר הקואליציה שיכול להיות שזה יסכן את התוכנית יצאת צדיק.

רועי פולקמן: זה נכון, אבל המטרה בסוף – כמו התוכניות האלה וכמו כמובן כל האתרים האלה שבוחרים לך אנשי מקצוע – זה לתת לאנשים שקט נפשי כשהם מזמינים.

רועי פולקמן: ובעיקר, אני אומר שוב, גם לי זה קרה, לכל אחד כאן זה קרה, בוודאי, כשהוא הזמין שיפוצניק, אבל אני בעיקר חושב על אימא שלי כשאני מדבר על זה, ואני רוצה שכשהיא תזמין שיפוצניק היא תדע שהוא רשום באיזה איגוד מקצועי, שהוא רשום במשרד השיכון, שהיא יודעת שהיא מקבלת אחריות ושיש לה קצת יותר – זה לא מבטיח, תמיד יהיו רמאים במדינה, אבל בסוף אנחנו יודעים שיש קצת יותר שקט נפשי ואנשים יוכלו לקבל שירות אחראי.

רועי פולקמן: אז תודה רבה, ואני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת פולקמן.

ישראל אייכלר: אני לא רואה פה את שר השיכון יואב גלנט שישיב, אז אנחנו נעבור מייד להצבעה, כי אני מבין שזה בתמיכה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: רגע, יש זכות לאופוזיציה למי שמתנגד, אם זה בתמיכת הממשלה?

איתן ברושי: אנחנו בעד.

מאיר כהן: אנחנו בעד.

מאיר כהן: אייכלר, אנחנו בעד.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: לא, אני שואל את המזכיר, כי מישהו ביקש – – –

רועי פולקמן: יש פה שרה – – –

ישראל אייכלר: מישהו שביקש.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: את מסכימה.

סופה לנדבר: כן.

ישראל אייכלר: אז אם כך, יש זכות לחבר הכנסת חאג' יחיא להתנגד.

ישראל אייכלר: שלוש דקות, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כעיקרון, החוק הוא לא רע וההתנגדות היא לא רק – – –

דוד אמסלם: עכשיו תעבור ל"אבל".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל – –

מירב בן ארי: אבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אנחנו מבקשים לחתום חוזים עם קבלני שיפוצים רשומים, וזה מה שאני חותר אליו וזה מה שאני רוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל המדינה, הממשלה, שתומכת בחוק הזה, כבר יותר משנתיים אנשים דופקים על הדלתות שלה ואומרים – – –

רועי פולקמן: זה ייפתח – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אומרים: תעשו לנו בחינות, אנחנו עברנו קורסים – –

רועי פולקמן: אתה צודק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אנחנו רוצים להיות רשומים – –

רועי פולקמן: זו עסקת חבילה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אנחנו לא רוצים להמשיך לעבוד כשאנחנו לא רשומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה לא מדבר על הבחינות – – –

חיים ילין: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבחינות, אני פניתי לשר.

רועי פולקמן: הכול זה עסקת חבילה.

רועי פולקמן: שר השיכון התחייב לזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד פעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שר השיכון, אני פניתי אליו לפני לפחות שישה חודשים ודיברתי אישית ובכתב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נפתחו בחינות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נקבע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יודע למה המדינה לא מאפשרת לאנשים שלמדו – היא פתחה קורסים, אנשים למדו, מחכים, רוצים לקבל את הרישיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל עוד אין האפשרות להיבחן ולקבל את האישור להיות רשום כקבלן שיפוצים רשום, אז החוק הזה הוא ריק מתוכן.

רועי פולקמן: אתה צודק.

רועי פולקמן: צריך לעשות את זה ביחד.

דוד אמסלם: ברור לחלוטין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, אין קשר ביניהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא ראיתי קשר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין קשר בחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק עצמו לא מדבר על הבחינות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני רוצה שהמדינה פה – יש לנו ממשלה – שיצהירו שאנחנו הולכים לאפשר לאנשים להיבחן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים עברו את הקורסים.

רועי פולקמן: ודאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להיבחן – זה אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים, העניין של לשלול לו את הרישיון, לפנות לרשם הקבלנים ולשלול לו.

רועי פולקמן: אם הוא יעשה עבירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא יעשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העבירה שאתה מדבר עליה, הוא לא עשה את הטיח בסדר – –

רועי פולקמן: נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – או לא עשה את הצביעה, הקרמיקה שלו נפלה, כל הדברים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני אומר לך, רשם הקבלנים – לא של השיפוצים – מקום המדינה עד היום הזה לא שללו רישיון של קבלן רשום אחד, שנהרגו אצלו אנשים באתר.

רועי פולקמן: זה השינוי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים נהרגו באתרי בנייה ולא נשלל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני חושב שאם כבר, אז אולי באותה מסגרת של החוק לנסות ולחייב את רשם הקבלנים גם לפסול אנשים שאנשים נפצעים אצלם או נהרגים – –

רועי פולקמן: צודק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – בגלל רשלנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה – –

רועי פולקמן: מסכים עם כל מילה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אם הוא קיים את חובתו, אין לנו בעיה איתו, אבל אם הוא התרשל וזו הסיבה שאנשים נפצעים ונהרגים, אז שישללו לו את הרישיון.

רועי פולקמן: מסכים עם כל מילה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות (תיקון – אחריות קבלן שיפוצים), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ישראל אייכלר: בעד – 30, נגד – אין, נמנעים – אין.

ישראל אייכלר: הצעת החוק של חבר הכנסת רועי פולקמן, חוק רישום קבלנים, התקבלה ותועבר לדיון בוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: בסדר?

רועי פולקמן: כן.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: [הצעת חוק פ/4715/20; נספחות.

מירב בן ארי: ]

ישראל אייכלר: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, הצעת חוק מינוי ייצוג משפטי לקטין (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2017, של חברת הכנסת שולי מועלם וקבוצת חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: תנמק חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

ישראל אייכלר: עשר דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברתי השרה, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מעלה בפניכם, המטרה שלה היא לעשות עוד שלב בצדק עם אנשים מוחלשים שלא מסוגלים להילחם מול המערכת.

שולי מועלם-רפאלי: אנשים שברובם נמצאים בתחתית הסולם הסוציו-אקונומי והמדינה רוצה לסייע להם, רוצה לסייע למשפחות האלה באמצעות רשויות הרווחה, ופועלת בתוך החיים שלהם במטרה ברורה וחשובה אחת – לסייע למשפחות, להורים ולילדים שמתמודדים עם אתגרים לא פשוטים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת שיהיה ברור שהצעת החוק הזאת היא לא קריאת תיגר על מערכת הרווחה, היא באה לסייע בידי מערכת הרווחה.

שולי מועלם-רפאלי: העובדים הסוציאליים, הפסיכולוגים וכל אנשי המקצוע שעובדים במשרד הרווחה עושים עבודת קודש וכורעים תחת עומס של טרגדיות משפחתיות, מצוקות ושלל בעיות, וכל מי שנמצא כאן ופועל בזירה החברתית יודע בדיוק למה אנחנו מתכוונים.

שולי מועלם-רפאלי: זה המקום להוקיר את פועלם ולשבח אותם על העבודה, שנעשית ברובה מאחורי הקלעים.

שולי מועלם-רפאלי: זה המקום בהצעת החוק שלי לומר שכל החלטה, כל הליך בבית המשפט לנוער, כל החלטה שמדברת על האפשרות של הוצאת ילד מרשות הוריו צריכה להתקבל באופן שבו כל הצדדים הנוגעים בדבר משמיעים את קולם.

שולי מועלם-רפאלי: לא רק אנשי המקצוע של משרד הרווחה – חובה על כולנו לשמוע גם את הקול של ההורים וגם את הקול של הילדים.

שולי מועלם-רפאלי: הגדרת ילד כנזקק על ידי מערכת הרווחה היא הגדרה דרמטית.

שולי מועלם-רפאלי: היא תחילתו של תהליך שבסופו עשויה להתקבל ההחלטה להוציא ילד מרשות הוריו, להוציא ילד מהבית אל מסגרת של השמה חוץ-ביתית.

שולי מועלם-רפאלי: כאשר מתחיל תהליך כזה, דבריהם של האבא, האימא והילד עצמו חייבים להישמע, ובהתאם על בית המשפט תמיד להכריע מהי טובת הילד וכיצד יש לפעול למענו בהתאם לקשיים שמציגה מערכת הרווחה.

שולי מועלם-רפאלי: המצב החוקי כיום קובע שאדם שביצע פשע ואין לו אפשרות לממן לעצמו עורך דין זכאי אוטומטית לסיוע משפטי חינם מהמדינה.

שולי מועלם-רפאלי: מאידך, במציאות היום, כשהמדינה מקבלת החלטה, בית המשפט מקבל החלטה להוציא את ילדיהם מרשות ההורים, הם אינם זכאים לסיוע משפטי אלא אם כן הם מצליחים להוכיח שהם עומדים בקריטריונים כלכליים שמקנים להם את הזכות הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: רובם, אני חייבת להודות, בכלל לא מודעים לאפשרות שיש להם יכולת לפנות ולקבל סיוע משפטי, ואם הם מודעים לאפשרות הזאת, הם לא יודעים כל כך איך לעשות אותה.

שולי מועלם-רפאלי: האבסורד הוא יותר מזה – המדינה מעמידה לעיתים קרובות ייצוג משפטי חינם לאדם שהוא חשוד בפלילים, אבל היא לא מעמידה עדיין, עד הצעת החוק הזאת, ייצוג משפטי כאשר היא מתערבת באופן דרמטי, באופן שעשוי לשנות ולהשפיע על חיי הילד וחיי כל אותה משפחה.

שולי מועלם-רפאלי: הוצאת ילד מהבית היא אירוע דרמטי, היא אירוע משנה חיים.

שולי מועלם-רפאלי: כבר כמעט אין שאלה היום, והמחקר מדבר על זה שהמקום הנכון ביותר לילד לגדול בו הוא בחיק הוריו.

שולי מועלם-רפאלי: יש הרבה מה לעשות: לחזק את ההורים האלה, לחזק את המערכת שתומכת במשפחה הזאת, לאפשר באמת את הדרך המקסימלית להשארת ילד ברשות הוריו.

שולי מועלם-רפאלי: יש גם מקרים שכולנו מודים שבהם אין ברירה, וטובת הילד וטובת המשפחה הן הוצאות הילד מחוץ למסגרת הביתית והשמתו במסגרות אחרות, אבל העניין הזה חייב להיעשות בבירור עמוק בבית המשפט, כאשר נשמע את קולם של אנשי מערכת הרווחה אבל גם נשמע את קולם של אלה שההחלטה הזאת תשפיע באופן דרמטי על החיים שלהם – ההורים והילדים.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לתת קצת נתונים.

שולי מועלם-רפאלי: על פי מחקר שנעשה לא מזמן בנושא הזה, כשאין ייצוג משפטי של הסיוע המשפטי לקטין ולהוריו, בדרך כלל בית המשפט מקבל 93% מהבקשות של הרווחה.

שולי מועלם-רפאלי: 93% מהבקשות של הרווחה מתקבלות כשאין ייצוג.

שולי מועלם-רפאלי: וכשיש ייצוג, זה צונח ב-30% – – –

ישראל אייכלר: את מדברת על בקשות שהן בעצם נגד הילד.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד שהבקשות מדברות על הוצאת ילד מהמשפחה או הרחקת ילד למסגרת חוץ-ביתית.

שולי מועלם-רפאלי: נקודת המוצא שלי, כמו שאמרתי בתחילת דבריי, אנשי מערכת הרווחה עושים עבודת קודש, וכולם מכירים בעובדה שהמקום הנכון לילד לגדול, אלא אם כן מדובר על מקרה קיצוני, הוא בתוך הבית שלו, ביחד עם הוריו.

שולי מועלם-רפאלי: עוד הוכח שהייצוג של קטינים וההורים שלהם בתהליך מקדם הסכמות, מקצר תהליכים, מצמצם את משך ההשמה החוץ-ביתית של הילדים.

שולי מועלם-רפאלי: ייצוג של קטינים בהליכי חוק נוער הוא חובה גם לפי אמנה לזכויות הילד שישראל חתומה עליה ומחויבת לה מאז 1991.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להביא בבקשה שני סיפורים שאני פגשתי באופן אישי.

שולי מועלם-רפאלי: הסיפור הראשון הוא על אישה בשם שירה – זה כמובן שם בדוי.

שולי מועלם-רפאלי: מייד אחרי שהיא יולדת את התינוקת השלישית שלה, עוד בטרם היא יוצאת מבית החולים, שירותי הרווחה מבקשים לקחת את התינוקת בטענה של אי-כשירות הורית, שכן לפי רישומי הרווחה שירה עוסקת בזנות, מכורה לסמים, ושתי בנותיה הקודמות נפטרו כתוצאה מהזנחה.

שולי מועלם-רפאלי: על פניו זה נשמע כמו המהלך הנכון – אין מקום לגדל תינוק בחיים שמראש שמים אותו במקום כל כך קשה.

שולי מועלם-רפאלי: לשירה לא הייתה יכולת להתעמת ולהעלות את הטיעונים שלה, וגם לא היה לה כסף, לצערי, לשכור עורך דין פרטי, אבל כיוון שהיא הייתה מודעת לכך שבגלל מצבה הכלכלי היא זכאית לסיוע משפטי חינם מהמדינה, היא פנתה וקיבלה סיוע בייצוג משפטי, והיא הוכיחה בבית המשפט שהיא יצאה ממעגל הזנות, שהיא נקייה מסמים, וששתי הבנות שלה שנפטרו – נפטרו ממחלה גנטית.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר הזה גרם לשינוי ולהחזרה של התינוקת של שירה לידיה כעבור שלושה חודשים.

שולי מועלם-רפאלי: אלה שלושה חודשים שהלכו לריק, שלושה חודשים שבהם תינוקת יכלה לגדול בידי אימה, והדבר הזה נמנע משתיהן.

שולי מועלם-רפאלי: דוגמה נוספת.

שולי מועלם-רפאלי: קטין בן 14 שעזב את בית אימו ועבר לגור עם סבו וסבתו.

שולי מועלם-רפאלי: שירותי הרווחה לא חשבו כמו הנער הזה, שנכון שהסבא והסבתא יהיו אומנת קרובים בשבילו, ודרך הייצוג המשפטי שהוא קיבל הוכיחו שהנער מתפקד כהלכה בבית הספר כשהוא אצל הסבא והסבתא, שיש חשיבות גדולה לזה שהוא יישאר אצלם, שזה המקום הנכון.

שולי מועלם-רפאלי: הייצוג התחיל לנהל שיח עם מערכת הרווחה, וביחד הם הביאו בפני בית המשפט תהליך שלם שהיה כולו לטובת הילד, תוך קיום פיקוח, תהליך שנעשה על ידי הרווחה ומשפחתו של הנער הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הנער הזה זכה בזכות הסיוע המשפטי שהוא קיבל שישמעו את הקול שלו, והוא יישאר באומנת קרובים במשפחת, סבו וסבתו.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, הצעת החוק הזאת שאני מקדמת היא כמובן בתמיכתה של שרת המשפטים ובתמיכתו של שר הרווחה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין שזאת הצעה שתביא טוב לילדי והורי מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה של הסיוע המשפטי היא לפעול יחד עם שירותי הרווחה באחת הסוגיות הרגישות והחשובות ביותר.

שולי מועלם-רפאלי: הוצאת ילד מרשות הוריו ומשפחתו לא תהיה יותר בלי שישמעו את הילד ואת ההורים שלו בייצוג המשפטי, שהם יקבלו מטעם מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

ישראל אייכלר: תשיב להצעה הזאת שרת המשפטים איילת שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאני מתחילה עם זה, בדקתי אם יש דמוקרטיה פרלמנטרית שיש בה קציבת כהונה.

איילת שקד: אז מצאתי את טורקיה, שהיא לא בדיוק דמוקרטיה – היא נקראת דמוקרטיה פרלמנטרית, וברור שהנשיא שם הוא שולט.

איילת שקד: שם יש קציבת כהונה של שלוש קדנציות.

איילת שקד: הצעת חוק מינוי ייצוג משפטי לקטין – – –

מיקי לוי: – – – את כולם וחזר.

איילת שקד: אז צריך לבדוק, גם אצלנו אפשר לעשות את זה אם עוברת הגבלת כהונה.

ישראל אייכלר: גם אצל פוטין הייתה הגבלת כהונה והוא חזר.

איילת שקד: אתה מבין?

איילת שקד: הצעת חוק מינוי ייצוג משפטי לקטין של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי ואחרים מבקשת לעגן את זכותו של קטין לייצוג עצמאי בהליכים של חוק הנוער ולחייב את בית המשפט למנות מייצג לקטין.

איילת שקד: לצד זאת, מוצע לעגן את זכותו של האחראי על הקטין לייצוג עצמאי בהליכים אלו ולחייב את בית המשפט למנות מייצג, בהתאם להוראות חוק הסיוע המשפטי, לאחראי שאינו מיוצג, וזאת ללא בדיקת זכאות כלכלית.

איילת שקד: אני חייבת להגיד שכששולי הביאה לי את הצעת החוק הזאת הייתי בהלם שאפשר להוציא ילדים מהבתים שלהם היום בלי לקבל ייצוג.

איילת שקד: בשנת 2003 פורסם דוח של ועדת המשנה לוועדת רוטלוי, הוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד והמשפט ויישומם בחקיקה.

איילת שקד: ועדת המשנה דנה בנושא הייצוג הנפרד לילדים בהליכים אזרחיים, והמליצה בנוגע להליכים לפי חוק הנוער כי בנסיבות שונות, אשר מהוות חלק משמעותי מהמקרים הנדונים לפי חוק הנוער, ימונה מייצג לקטין.

איילת שקד: כמה שנים לאחר פרסום דוח ועדת המשנה הוקם מערך ייצוג לקטינים מטעם הסיוע המשפטי המבוסס בעיקרו על המודל שהוצע בוועדת רוטלוי.

איילת שקד: עד כה, נושא ייצוגם העצמאי של קטינים לא הוסדר בחקיקה, וכתוצאה מכך ישנם פערים בייצוג קטינים בין אזורים שונים בארץ.

איילת שקד: הליכים לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה) הם הליכים רגישים ומורכבים, ונוגעים פעמים רבות לדיני נפשות ממש.

איילת שקד: ההחלטה על הוצאת ילד מהבית או על בחירת כל חלופה אחרת לטיפול בילד בסיכון היא החלטה רבת-משמעות והשלכה על חיי הילד, הוריו ומשפחתו, בהווה ובעתיד.

איילת שקד: הליכים על פי חוק הנוער ננקטים במצבים שבהם ההורים נמצאים בסיטואציות המקשות עליהם לייצג את טובת ילדיהם.

איילת שקד: במצבים כאלה יש חשיבות לכך שלקטין יהיה ייצוג עצמאי.

איילת שקד: לצד זה, בשל המשמעות מרחיקת הלכת של החלטה שעשויה להתקבל בבית המשפט על הוריו של הילד, שהינם מגדליו הטבעיים של הילד, ובשל מצבם של ההורים, אשר פעמים רבות נמצאים בנסיבות המונעות מהם לייצג את ענייניהם ואת ענייני הילד, יש מקום אף לייצוג ההורים בהליכים אלה על מנת שעמדותיהם וזכויותיהם יקבלו את מקומן בהליך המשפטי.

איילת שקד: מטעמים אלו, משרד המשפטים, בשיתוף עם משרד הרווחה, הכין תזכיר חוק מקיף.

איילת שקד: רכיבים רבים שהוכנסו לנוסח הממשלתי נעדרים מהצעת החוק הפרטית ובעלי חשיבות רבה.

איילת שקד: תזכיר החוק עתיד להיות מופץ להערות הציבור בתקופה הקרובה.

איילת שקד: אשר על כן, הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית.

איילת שקד: הצעת החוק תקודם בהסכמת משרדי האוצר, המשפטים, הרווחה והבריאות ותחכה להחלטה להצעת החוק הממשלתית.

איילת שקד: במידה שלא תהיה הצעת חוק ממשלתית, היא תחזור לפני קריאה ראשונה לוועדת השרים לענייני חקיקה.

איילת שקד: בתנאים אלה, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

שולי מועלם-רפאלי: איך קשור משרד הבריאות, לא הבנתי.

איילת שקד: הם ביקשו להגיע להסכמות גם איתם.

איילת שקד: לא נורא, שאלה יהיו הצרות שלנו.

איילת שקד: מה שמשמעותי פה – – –

שולי מועלם-רפאלי: עם משרד הבריאות אני מגיעה להסכמות הכי טוב והכי מהר.

איילת שקד: מה שמשמעותי פה זה להשיג תקציבים ממשרד האוצר למשרד הרווחה.

איילת שקד: תודה רבה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשרת המשפטים על הדברים.

ישראל אייכלר: המציעה מסכימה לכל התנאים של השרה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מינוי ייצוג משפטי לקטין (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2017, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

ישראל אייכלר: תוצאות ההצבעה: בעד – 38, נגד – אין, נמנעים – אין.

ישראל אייכלר: ההצעה התקבלה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ישראל אייכלר: מקובל?

שולי מועלם-רפאלי: – – –

ישראל אייכלר: אה, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

ישראל אייכלר: אז ועדת הכנסת תחליט.

ישראל אייכלר: ההצעה תועבר לוועדת הכנסת להחליט באיזו ועדה זה יהיה.

מירב בן ארי: ביקשנו רווחה.

ישראל אייכלר: כן, כן, הקדימו אותך.

ישראל אייכלר: אמרנו שוועדת הכנסת תחליט.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/4579/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: שני החוקים הבאים הם עם תשובה והצבעה במועד אחר.

ישראל אייכלר: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הוראות לעניין דחיית שירות מחמת חבלה או מחלה), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: בבקשה, חבר הכנסת שלח.

ישראל אייכלר: עשר דקות.

עפר שלח: תודה, אדוני.

עפר שלח: חבריי חברי הכנסת, כנהוג בשעות האלה, ואחרי שתמו ההצבעות על חוקים, רק מעטים מכם עוד נמצאים כאן.

מירב בן ארי: מעטים וטובים.

עפר שלח: בוודאי.

עפר שלח: המובחרים שבכם.

ישראל אייכלר: תמיד המועטים הם טובים.

עפר שלח: לכן, כדי לפצות אתכם – אני לא יודע מה מתכנן חבר הכנסת בר-לב, שידבר אחריי על החוק שלו – אני אתן לכם שני סיפורים בכרטיס אחד.

עפר שלח: לא תאמינו – שני סיפורים בכרטיס אחד, באמת לאלה שטרחו להישאר.

עפר שלח: הסיפור הראשון זה על עוול גדול, עוול היסטורי שמתקיים בצבא הגנה לישראל, ואת הדבר הזה אני אומר על דעתם – כמו שתשמעו מייד – של הבכירים ביותר בצבא עצמו, שאותו באה הצעת החוק שלי לתקן.

עפר שלח: הסיפור השני הוא, כמובן, סיפור על נפלאות הפוליטיקה הישראלית.

עפר שלח: נחש, חבר הכנסת פולקמן, איזו משתי העוולות האלה נוכל לתקן קודם – את זאת שמתקיימת כבר 70 שנה בצה"ל או את זאת שמתקיימת בקואליציה הנוכחית ובממשלה הנוכחית?

מירב בן ארי: 70 שנה בצה"ל.

עפר שלח: יפה, מירב.

עפר שלח: ולחברת הכנסת בן ארי, שניחשה את זה, תוגרל הצבעה במועד אחר.

עפר שלח: הסיפור על העוול הצבאי – ועכשיו אני מדבר ברצינות לחלוטין – הוא סיפור, שאמרה לי עכשיו חברת הכנסת רוזין שמסתובב בכנסת הזאת כבר עשרות שנים.

עפר שלח: אבל אני מודה שלמרות העיסוק המאוד-אינטנסיבי שלי בצה"ל הרבה מאוד שנים – וגם אלופים בצה"ל שסיפרתי להם את הסיפור לא הכירו אותו כמו שהוא.

עפר שלח: הסיפור הוא כזה – הוא הגיע אליי בתחילתו מפניות ציבור: מעשה בחיילים שמתגייסים לצה"ל ונפגעים או חולים במהלך שירותם הצבאי.

עפר שלח: למשל, חייל שפנה אליי, חייל ביחידת אגוז, פרק את הכתף שלו במהלך שירותו הצבאי.

עפר שלח: נגרמת להם פציעה מהזן הזה – פריקת כתף, קריעת רצועה בברך, מחלה שצריך לברר אותה לאורך זמן – שמשביתה אותם מהיכולת להיות חיילים לכמה חודשים.

עפר שלח: מה עושה צה"ל?

עפר שלח: משחרר אותם משירות לחצי שנה, מעביר אותם ליחידה שנקראת ר"ם ד' – אני לא יודע, חברי איל בן ראובן, אפילו אם כאלוף הכרת אותה, אני אומר לך שבכירים בצה"ל לא הכירו אותה.

עפר שלח: משחרר אותם משירות לחצי שנה ואומר להם שני דברים: האחד – טפלו בעצמכם דרך קופות החולים; מעכשיו לא צה"ל, שבמסגרתו נפצעתם או חליתם, יהיה זה שייקח אתכם ביד וידאג לכם לטיפול הרפואי אלא אתם תטפלו בעצמכם דרך קופות החולים.

עפר שלח: הדבר השני: מצד שני, אני לא משחרר אתכם בכלל; אני לא נותן לכם פרופיל 21 – אני נותן לכם פרופיל 24, ועוד חצי שנה תתכנס ועדה ותחליט אם אתם ממשיכים בשירות או לא.

עפר שלח: זאת אומרת, זה יכול להיות מאוד לא נעים שמשחררים אותך משירות, אבל לפחות אתה יכול להמשיך בחייך.

עפר שלח: לא, פה אומרים לך: חייך הם על תנאי.

מירב בן ארי: איך אתה יודע את זה אם הפציעה נגרמה לפני השירות הצבאי – – –

עפר שלח: זה לא שייך לדיני מי מוכר כנכה צה"ל וכן הלאה.

עפר שלח: חייל נפצע, עזבי עכשיו את הנסיבות.

עפר שלח: עכשיו מדובר על עצם שירותו הצבאי, לא על הכרה בו על ידי משרד הביטחון.

עפר שלח: לכן, מה שקורה לאנשים האלה זה עוול כפול.

עפר שלח: קודם כול, החוזה המאוד-ברור, המאוד-פשוט, שכל מתגייס ומתגייסת מרגישים – אם יקרה לי משהו במהלך שירותי, הצבא קודם כול ידאג לי, ידאג לי לטיפול הרפואי שאני זכאי או זכאית לו; והדבר השני, אוכל לדעת מה עתידי – החוזה הזה מופר.

עפר שלח: היות שכל כך הצטיינת בניחוש קודם, חברת הכנסת בן ארי, נסי לנחש בכמה חיילים מדובר.

עפר שלח: כשזה הגיע אליי בהתחלה, חשבתי שמדובר בכמה עשרות.

עפר שלח: אז אני אחסוך לך – 1,750 חיילים נמצאים כרגע בפרופיל 24 בר"ם ד' בשחרור זמני מהצבא.

רועי פולקמן: כמה זמן – – –

עפר שלח: חצי שנה, אומרים לך, בדרך כלל חצי שנה, ואז תדון בך ועדה.

עפר שלח: 1,750 חיילים.

עפר שלח: יש פה חברים שלי מוועדת החוץ והביטחון שבקיאים במספרים, אתם יודעים כמה זה מתוך מחזור גיוס.

עפר שלח: אלה מספרי ענק שלא יתוארו.

עפר שלח: ועכשיו, את הדברים האלה אני אומר על דעת הבכירים ביותר בצבא, ומטעמים של נוחות ביורוקרטית – והם עצמם מודעים לנזק שזה גורם בהפרת החוזה, כי ל-1,700 החיילים האלה יש משפחות, ולמשפחות יש סביבה, וכל מה שהסביבה הזאת מבינה זה שחייל שנפצע, הצבא זנח אותו וזרק אותו לאנחות.

עפר שלח: אפילו אם זה לא נכון, זה מה שהם חושבים.

ענת ברקו: גם חיילים בודדים, עפר.

ענת ברקו: ואז אין להם בכלל סידור – – –

עפר שלח: על אחת כמה וכמה חיילים בודדים, שמאבדים את זכויותיהם כחיילים בודדים, כי הם עכשיו משוחררים מהצבא.

עפר שלח: אני התחלתי לטפל בדבר הזה.

עפר שלח: כשהתחלתי לטפל בו, עמדת משרד הביטחון הייתה נגד מוחלט, מאותם טעמים ביורוקרטיים, מטעמי אותה נוחות ביורוקרטית שעליה אני מדבר.

עפר שלח: בתהליך של חודשיים, בשיחות בחודשיים האחרונים – ופה אני נותן קרדיט גדול לקציני הצבא הבכירים, לראש אכ"א, לראש אט"ל – בתהליך של שיחות, של הבנות איתם, תהליך מאוד יסודי, הבאתי אותם לזה שהם מכירים בזה היום שזאת טעות ואת הטעות צריך לתקן.

עפר שלח: איך אני יודע את זה?

עפר שלח: כי הם אלה שגרמו לשינוי עמדתו של משרד הביטחון.

עפר שלח: ואני רוצה להודות גם לשר ליברמן ולאנשי לשכתו, שגם מולם עבדתי.

עפר שלח: וביום ראשון האחרון, לוועדת השרים לענייני חקיקה הגיע משרד הביטחון והודיע: אני תומך בהצעת החוק.

עפר שלח: אז מה יש לנו פה יותר?

עפר שלח: עוול היסטורי מאוד קשה, מאוד בעייתי, פוגע בצה"ל.

עפר שלח: פוגע לא רק בחיילים אלא בצה"ל עצמו, ובחוזה בינו ובין החברה הישראלית, ומשרד ביטחון מוכן לתקן אותו – ואגב, זה תיקון לא פשוט, זה עולה לא מעט כסף, תחשבו, 1,700 חיילים שהם יהיו חיילים חצי שנה – והולך עם זה.

עפר שלח: בשביל מה המקום הזה קיים אם לא בשביל זה?

מירב בן ארי: אז מי מתנגד?

עפר שלח: אבל זה העוול הקטן.

עפר שלח: עכשיו הסיפור הגדול.

עפר שלח: זה הגיע לגוף הנפלא, וחבל ששרת המשפטים יצאה מפה, המכונה ועדת השרים לענייני חקיקה.

עפר שלח: ועדת השרים לענייני חקיקה, הרי ידוע לכם כולכם, זו חבורת אנשים רצינית, היא מתכנסת כל יום ראשון, היא דנה, היא שוקלת, היא תרה, היא עושה כל מיני דברים אחרים, והיא קובעת את עמדת הקואליציה, נכון?

עפר שלח: אז זהו שלא.

עפר שלח: כי לוועדת השרים לענייני חקיקה הוכנס פתק מטעמו של יו"ר הקואליציה, ויו"ר הקואליציה אמר לה: לא מעבירים חוקים של האופוזיציה, גם אם משרד הביטחון תומך בהם; גם אם כל השרים, כולל השר לוין והשרה שקד, שיושבים בראש ועדת שרים לענייני חקיקה, חושבים שהם נכונים; גם אם זה חוק סופר-נחוץ כמו החוק הזה, והסברתי לכם בחמש דקות, אני בטוח שכל אחת ואחד פה מבינים עכשיו למה הוא נחוץ.

עפר שלח: אבל לא מעבירים אותו כי הוא בא מהסיטרא אחרא שיושב בצד הזה של הבניין.

עפר שלח: ולאופוזיציה לא מעבירים – אתם יודעים למה?

עפר שלח: בגלל, אני לא יודע מה, חשבונות על פיליבסטר מלפני שבועיים או אלוהים יודע למה, אנחנו לא נעביר את זה.

עפר שלח: ועדת השרים לענייני חקיקה, עם עמדה של משרד הביטחון, שאומר לה שהוא תומך – אתה יודעים מה זה שמשרד הביטחון תומך – לא אומרת:

עפר שלח: עם כל הכבוד, יש פה משהו שהוא חשוב; יש פה משהו שהמשרד הגדול והחשוב הזה מוכן לעמוד מאחוריו, למרות שהוא לא פשוט לו; יש פה משהו שמתקן את העוול הזה ועושה את השירות הנדרש לצבא הגנה לישראל ולאלה שמשרתים בו, ואנחנו נקבע שעמדת הקואליציה היא בעד.

עפר שלח: הוועדה כמובן אומרת: יו"ר הקואליציה מבקש – אנחנו נברח ואנחנו נדחה את הדיון כבר בפעם החמישית או השישית.

מיקי לוי: מתי העונש ייגמר?

מירב בן ארי: אנחנו נבדוק את זה.

עפר שלח: גדול עלייך, מירב.

עפר שלח: את יודעת שאני אוהב אותך ומעריך אותך.

עפר שלח: גדול עלייך.

עפר שלח: הדבר הזה, החרפה הזאת, שמהטעמים – – –

ישראל אייכלר: למען הפרוטוקול, חבר הכנסת שלח, תרשה לי.

ישראל אייכלר: תנוח דעתך, גם חברי קואליציה שאינם מקושרים בוועדת שרים, לא מעבירים להם חוקים, למרות שכולם מסכימים.

מירב בן ארי: לא, לא.

ישראל אייכלר: כן, כן.

מירב בן ארי: אייכלר, מתחילת המושב לא העבירו לי שום חוק.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, הייתי בכנסת הקודמת, כפי שזכור לך, חבר הנהלת קואליציה, אני יודע היטב שאתה צודק.

ישראל אייכלר: ודאי.

ישראל אייכלר: זה ברור.

עפר שלח: אבל לעיתים, לעיתים, קורה אחת לכמה זמן, שזה מגיע לאיזה שפיץ שהוא כל כך ברור, שכל כך ברור פה מה שחור ומה לבן, ומה נכון ומה לא נכון.

אלי אלאלוף: רגע, עפר, אתם לא מטרטרים אותנו?

עפר שלח: מה זה, אלי?

אלי אלאלוף: אתם לא מטרטרים אותנו?

עפר שלח: לא הבנתי.

אלי אלאלוף: אתם לא מטרטרים אותנו?

עפר שלח: אנחנו נטרטר אתכם, כי אלה הכלים.

אלי אלאלוף: אז תמשיכו – – –

עפר שלח: אלה הכלים שיש לאופוזיציה.

עפר שלח: מה, אתה מעניש אותי?

אלי אלאלוף: לא, גם אתה מעניש אותנו.

עפר שלח: אתה מעניש 1,750 חיילים על זה?

אלי אלאלוף: גם אתה מעניש אותנו.

עפר שלח: אלי, על זה שאני מטרטר אותך, אתה מעניש 1,750 חיילים?

עפר שלח: אתה פוגע בצבא הגנה לישראל בגלל שאנחנו מטרטרים אתכם?

אלי אלאלוף: אבל בגללכם אנחנו דחינו חוקים שונים שנוגעים באלפים, שאתה – – –

עפר שלח: חבר הכנסת אלאלוף, אני לא מאמין שאתה מאמין למה שאתה אומר לי עכשיו.

אלי אלאלוף: לא, אני מאמין.

עפר שלח: בכלים המעטים – – –

אלי אלאלוף: אתם מטרטרים אותנו, ולכן אנחנו לא מקיימים דיונים.

עפר שלח: אתה לא היית חבר אופוזיציה, אני הייתי גם חבר קואליציה והיום אני חבר אופוזיציה.

אלי אלאלוף: אנחנו לא מקיימים דיונים בגלל הטרטורים שלכם.

עפר שלח: ואני אומר לך: בכלים המעטים שהבית הזה נותן לאופוזיציה – –

אלי אלאלוף: אתם פגעתם, אתם פוגעים באלפים, לא פחות.

עפר שלח: – – אתה, כדי למחות עליהם, פוגע בצה"ל, פוגע – אלי, אני יודע את הרגישות שלך לבני אדם.

אלי אלאלוף: – – – כשאנחנו נאלצים לבטל דיון על הנכים.

עפר שלח: 1,750 משפחות, שיש להן תחושה שאת הילדים שלהם הצבא זרק לאנחות, אתה פוגע בהם בגלל שהאופוזיציה גרמה לזה שהעירו אותך ב-03:00, לפנות בוקר.

אלי אלאלוף: 58,000 נכים של צה"ל, ביטלנו את הדיון בגלל הפיליבסטר.

עפר שלח: לא ביטלו את הנכים האלה בגלל האופוזיציה.

עפר שלח: גם את הדבר הזה, גם את הדמגוגיה הזאת כדאי שלא תגיד.

אלי אלאלוף: אז אם אתם תפסיקו – נפסיק.

אלי אלאלוף: תפסיקו – נפסיק.

עפר שלח: ובכן, חבריי – –

אלי אלאלוף: הצדק הוא לא בצד אחד.

ישראל אייכלר: משפט סיום, בבקשה.

עפר שלח: – – כפי שאני שמתי את זה בפניכם – –

מאיר כהן: על מה הוויכוח, אלי?

עפר שלח: – – אני אבקש תשובה והצבעה במועד אחר.

עפר שלח: אני מאוד מקווה שהתשובה וההצבעה – – –

אלי אלאלוף: עושים לנו פיליבסטר – – –

עפר שלח: חבר הכנסת אלאלוף – – –

ישראל אייכלר: רבותיי, הסתיים הוויכוח.

עפר שלח: אני מבקש.

מיקי לוי: איזה כלים יש?

מיקי לוי: איזה כלים יש לנו?

אלי אלאלוף: מבטלים לנו את הדיונים.

ישראל אייכלר: הסתיים הוויכוח.

ישראל אייכלר: בבקשה, תנו לנואם לסיים, בבקשה.

אלי אלאלוף: אתה לא רוצה שנעשה תרגיל מכוער.

אלי אלאלוף: זה תרגיל מכוער להתנהגות מכוערת שלכם.

ישראל אייכלר: תנו לו לסיים, בבקשה.

מיקי לוי: אתה נותן לנו יותר לגיטימציה להמשיך, ואנחנו נמשיך.

אלי אלאלוף: אז תמשיך.

אלי אלאלוף: תמשיך – – –

ישראל אייכלר: אדוני חבר הכנסת שלח, סיימת את הזמן.

עפר שלח: יש לי שני משפטים, אני רק לא מצליח להגיד אותם.

ישראל אייכלר: אז תנו לו לסיים את המשפט האחרון.

ישראל אייכלר: נסתיים הזמן, חבל.

עפר שלח: כפי שהודעתי בהתחלה, אני אבקש בהצעת החוק הזאת תשובה והצבעה במועד אחר.

ישראל אייכלר: בבקשה.

עפר שלח: ואני אומר לכם:

עפר שלח: אני מקווה מאוד שהצורך – – –

חיים ילין: יש לנו רוב, עפר.

עפר שלח: כן, הלוואי.

עפר שלח: תן לי עכשיו, אני אצביע עכשיו.

עפר שלח: גם הצד הזה יצביע בעדי עכשיו.

מאיר כהן: עפר, יש סיכום?

עפר שלח: יש תמיכה של משרד הביטחון בהצעת החוק.

עפר שלח: ואני מקווה שהדבר הזה, התמיכה הזאת, התיקון של הדבר הזה, שפוגע באלפי משפחות, ופוגע בחוזה הבסיסי ביותר בין צבא הגנה לישראל לבין חייליו, יתוקן, ואז אולי ניגש באמת לדבר הקשה וזה לתקן את הדרך שבה הבית הזה עובד.

עפר שלח: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת עפר שלח.

ישראל אייכלר: [הצעת חוק פ/3937/20; נספחות.

ישראל אייכלר: ]

ישראל אייכלר: עכשיו חבר הכנסת עמר בר-לב – הצעת חוק פיקוח על עסקאות רכש מערכת הביטחון, התשע"ז–2017.

ישראל אייכלר: גם בחוק זה תשובה והצבעה במועד אחר.

ישראל אייכלר: בבקשה, עשר דקות.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: אני רואה שככל שהחוקים יותר משמעותיים ויותר מאחדים את המליאה הזאת, כך יש כאן פחות חברי כנסת שנמצאים כאן.

עמר בר-לב: בחודש הבא ימלאו שנה לתיק 3000.

עמר בר-לב: באמת, מזל טוב לנו.

עמר בר-לב: שנה שאנחנו מתעסקים במי שילם למי, כמה, מתי, נתן, לא נתן, שחיתות וטובות הנאה.

עמר בר-לב: הצעת החוק שאני מגיש כאן היום, אני מאמין שהיא תמנע את תיק 3000 הבא.

עמר בר-לב: לפני קצת יותר משנה ישבתי כאן במליאה ושמעתי את ראש הממשלה נתניהו מכריז שאו-טו-טו מדינת ישראל הולכת לחתום עסקה עם הגרמנים על שלוש צוללות חדשות.

עמר בר-לב: מדובר בהחלטה אסטרטגית, זו החלטה עצומה.

עמר בר-לב: עכשיו, בלי כל קשר לתיק 3000 ובלי כל קשר לכל הפרשיות האלה, ישבתי כאן, ואני בתור חבר כנסת, בתור חבר ועדת החוץ והביטחון כבר חמש שנים, יחד עם צופי ערוץ 99 – שמענו על זה בפעם הראשונה.

עמר בר-לב: שאלתי את עצמי: איך זה יכול להיות שהנושא לא עלה בוועדת החוץ והביטחון, נושא שבוודאי נדון במשרד הביטחון, בין משרד הביטחון לצה"ל, וכמו שאנחנו יודעים, בין משרד הביטחון או בין המל"ל לגרמנים, במשך חודשים ושנים רבים.

עמר בר-לב: איך זה יכול להיות שהדבר הזה לא הגיע כלל לידיעת חברי ועדת החוץ והביטחון?

עמר בר-לב: באמת, מאוד מאוד מוזר.

עמר בר-לב: ואם זה המצב, אני שואל אתכם, את חברי הכנסת, איך אתם מצפים שוועדת החוץ והביטחון תממש את אחריותה לפקח, ולבקר את מערכת הביטחון?

עמר בר-לב: עכשיו, מתברר שעסקאות בהיקפים של מאות מיליוני שקלים ואף מיליארדי שקלים נדונות במערכת הביטחון, לא פעם במשך הרבה מאוד זמן, אבל כל עוד הן לא מגיעות לערב יום החתימה, ועדת החוץ והביטחון לא יודעת עליהן.

עמר בר-לב: העסקאות האלה – יש להן השפעה דרמטית על תקציב הביטחון, יש להן השפעה דרמטית על אסטרטגיית צה"ל, ורובן – העסקאות הגדולות האלה של מיליארדי השקלים – ההשפעה שלהן היא לא על שנת התקציב הקרובה ולא על זאת שאחריה כי אם בכלל, בדרך כלל, על התוכנית הרב-שנתית הבאה, ולעיתים – אם אנחנו מדברים על עסקת הצוללות הזאת, מדובר על עסקה שתשולם ותסופק בין, נדמה לי, 2027 ל-2032.

עמר בר-לב: כך שזה לא נכנס בכלל לשום תוכנית עבודה.

עמר בר-לב: וברגע שנגיע לשנת 2024 או 2027 יבוא צה"ל, באותו רגע בצדק, ויאמר: התקציב שלי כבר משועבד.

עמר בר-לב: רובו משועבד לעסקאות שמערכת הביטחון התחייבה עליהן הרבה שנים קודם, וניקלע למה שאנחנו נקלעים אליו כמעט מדי שנה – למצב שבו בא צה"ל ואומר: אין לי כסף לאימונים.

עמר בר-לב: יש כמה דוגמאות – דוגמאות שהציבור יודע עליהן, שום דבר לא סודי – לעסקאות כאלה של מיליארדי שקלים, זה ה-F-35, כמובן זו עסקת הצוללות, שכבר הזכרתי, וגם עסקת ספינות המשמר שאמורות לשמור על אסדות הגז.

עמר בר-לב: כולן עסקאות של מיליארדי שקלים, כולן עסקאות רב-שנתיות וכולן עסקאות שאלה מהן שהגיעו לוועדת חוץ וביטחון – אם זה ה-F-35 – הגיעו ממש יום לפני שוועדת השרים לתקציב הביטחון אישרה אותן.

עמר בר-לב: ואגב, הייתה לי שיחת טלפון על זה עם השרה איילת שקד בשבוע שעבר, לקראת ועדת השרים לחקיקה.

עמר בר-לב: היא עצמה אמרה שגם אליהם זה מגיע ממש בשלב שבעצם חוץ מלומר כן למערכת הביטחון אין שום יכולת לבקר ולבדוק.

עמר בר-לב: אני חושב שהדוגמה הכי חמורה, שכולנו שמענו עליה, לניהול לא תקין זה דווקא הדוגמה של עסקת ספינות המשמר.

עמר בר-לב: לפני שנתיים או שלוש בא חיל הים והגיש דרישה מבצעית לספינות משמר על אסדות הגז.

עמר בר-לב: והדרישה הייתה לספינות של 1.2 טון.

עמר בר-לב: אגב, הספינות האלה לא מיוצרות בגרמניה, טיסנקרופ, החברה הגרמנית, מייצרת ספינות רק מ-1.6 ומעלה.

עמר בר-לב: וכעבור כמה חודשים – את כל זה אני יודע בדיעבד, לא ידעתי אז – הגיע חיל הים ואמר: סליחה, אנחנו רוצים לשנות את הדרישה המבצעית שלנו לספינות שהנפח שלהן הוא כמעט 2 טון.

עמר בר-לב: וראה זה פלא, הספינות האלה כן מיוצרות בגרמניה על ידי טיסנקרופ.

עמר בר-לב: אז עזבו רגע את שאלת השחיתות – כן שחיתות, לא שחיתות – מבחינת הדרישה המבצעית של חיל הים, איך זה ייתכן שחיל הים בא בתאריך מסוים עם דרישה מבצעית מסוימת, וכמה חודשים אחרי זה – עם דרישה מבצעית אחרת, והנושא לא מגיע לוועדת החוץ והביטחון ואנחנו לא יכולים לשאול את השאלות הבסיסיות: מדוע השתנתה הדרישה המבצעית, אולי זה מוצדק, אולי זה לא מוצדק.

עמר בר-לב: ואני מאמין שלו היינו מודעים לעסקה הזאת היינו שואלים את השאלות הרלוונטיות, וייתכן שהיום תיק 3000 לא היה קיים.

עמר בר-לב: יש לי יסוד סביר להאמין שזה היה נמנע, אבל כמובן כאן אי-אפשר לפרט על זה.

ישראל אייכלר: אפשר לשאול אותך שאלה?

עמר בר-לב: בוודאי, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: אחד האנשים שיש להם עבר צבאי מאוד מאוד עשיר פה בכנסת אמר לי שמעולם, מעולם, לא שולמו דמי תיווך מתקציב הביטחון לאף אדם.

ישראל אייכלר: יכול להיות?

עמר בר-לב: תראה, זה יכול להיות, אני לא בקי בזה.

עמר בר-לב: אני יודע שיש הצעת חוק אחרת, שעוסקת בדמי תיווך בעסקאות כאלה.

עמר בר-לב: אבל שוב, אני לא נכנס לכל הנושא של השחיתות, אני נכנס לתפקידה ואחריותה של ועדת חוץ וביטחון לפקח ולבקר את מערכת הביטחון.

עמר בר-לב: אם המידע לא קיים אצלך, איך אתה יכול לבקר?

עמר בר-לב: עכשיו, התוצאה היא שדווקא בעסקאות הכי גדולות בעצם ועדת חוץ וביטחון לא קיימת, ובמקרה הטוב היא חותמת גומי.

עמר בר-לב: אני יכול לומר לך, אדוני היושב-ראש, שגם כשהביאו, בכנסת הקודמת, את התוספת לעסקת ה-F-35, הם באו אלינו יום לפני שזה עלה לוועדת השרים לתקציב.

עמר בר-לב: ישבו הרבה בעלי דרגות, בעלי ברזלים, באולם, דיברו בהיגיון, והברירה היחידה שהבנתי היא שאני חייב לומר כן, כי לא הייתה לי ההזדמנות לשאול את השאלה, כי הם אמרו שמחר זה עולה לוועדת שרים ואם ועדת שרים לא תאשר את זה, העסקה לא תתאפשר – כי היה גם לחץ גרמני לסגור אותה.

עמר בר-לב: לכן הצעת החוק הזאת שלי באה ואומרת שפעמיים בשנה יבוא שר הביטחון, מתוקף חוק, ויציג לוועדת חוץ וביטחון את אותן עסקאות שנמצאות בתהליך, עסקאות שהן בהיקף שנתי צפוי של מעל 200 מיליון שקל, או היקף רב-שנתי מעל 400 מיליון שקל.

עמר בר-לב: זאת אומרת, אין כאן כוונה להיכנס למה שנקרא באנגלית nitty-gritty עם משרד הביטחון ולהוסיף עוד מעמסה ביורוקרטית; אבל עסקאות כאלה, שהמשא ומתן והדיונים עליהן מתנהלים במשך חודשים ושנים ויש להן השפעות הרות גורל, אפשר לומר, על תקציב הביטחון – אני חושב שמן החובה ששר הביטחון, לפחות פעמיים בשנה, יבוא, יעדכן בכך את ועדת חוץ וביטחון, ולאור העדכון אנחנו נחליט אם יש לנו שאלות, אם אנחנו רוצים להיכנס לעומק וכן הלאה.

ישראל אייכלר: אתה יכול כבר לסכם.

עמר בר-לב: לסיכום, על הצעת החוק הזאת חתומים חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה.

עמר בר-לב: אני באתי במגע גם עם סגן שר הביטחון וגם עם אבי דיכטר, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, וכולנו מבינים את החשיבות של ההצעה הזאת.

עמר בר-לב: ברור לי שאם הצעה כזאת תוגש כהצעה פרטית, אז מכיוון שהמשמעות שלה היא כל כך גדולה, ולא רק מהסיבות שחבר הכנסת עפר שלח כאן ציין לפניי, של לעשות דווקא לאופוזיציה – אני חושב שהצעת חוק כזאת צריכה לבוא או מוועדת חוץ והיטחון או כהצעת חוק ממשלתית שמשרד הביטחון עומד מאחוריה.

עמר בר-לב: ולכן באתי בדברים גם עם סגן שר הביטחון וגם עם יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, ואנחנו נדון בנושא הזה גם בוועדה וגם עם משרד הביטחון, מתוך תקווה להביא את הצעת החוק הזאת להצבעה מתוך שיתוף.

עמר בר-לב: וכמובן, מכיוון שאני לא מביא את זה להצבעה עכשיו, זה מאפשר לי, במידה שלא – להביא אותה להצבעה בעצם בכל מועד אחר.

עמר בר-לב: אני מאוד מקווה שאני לא איאלץ להגיע למצב כזה, ואז הקואליציה, בוודאי חברי כנסת מהקואליציה, עלולים להיקלע למצב בלתי נעים.

עמר בר-לב: אז תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

ישראל אייכלר: אבל אני ממש נדהם שצריך חוק.

ישראל אייכלר: מי שיודע, כאזרח – וועדת חוץ וביטחון של הכנסת, שאמורה על פי חוק לפקח על עבודת הממשלה, הייתה אמורה לקבל את הדוחות האלה בלי שום חוק מיוחד, בפרט בסכומים כאלה.

ישראל אייכלר: בסכומים הרבה יותר קטנים צריך – – –

עמר בר-לב: יש לך דוגמה לשלוש עסקאות שכולנו מכירים.

עמר בר-לב: תאר לך כמה עסקאות יש שאנחנו לא מכירים.

ישראל אייכלר: זה בלתי ייאמן שבמשטר הפרלמנטרי שלנו לפרלמנט לא יהיה פיקוח על דברים כאלה.

ישראל אייכלר: סימום שיטתי של קשישים חסרי ישע בבתי אבות; כדי להוזיל ולפשט את הטיפול הופכים אותם לזומבים

ישראל אייכלר: תמו הצעות החוק, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

ישראל אייכלר: ההצעה לסדר-היום הראשונה, הדחופה, היא בנושא: סימום שיטתי של קשישים חסרי ישע בבתי אבות; כדי להוזיל ולפשט את הטיפול הופכים אותם לזומבים, הצעות מס' 9103, 9131, 9138, 9175, 9181 ו-9183.

ישראל אייכלר: יש פה מישהו מהאקדמיה ללשון עברית?

ישראל אייכלר: מה זה זומבי?

איציק שמולי: אדם מת מהלך.

יחיאל חיליק בר: מה, אתה לא רואה "המתים המהלכים" בטלוויזיה?

ישראל אייכלר: אני לא יודע.

ישראל אייכלר: המילה הזאת היא לא בעברית, ופה השפה הרשמית היא או עברית או ערבית.

ישראל אייכלר: בערבית לא אומרים זומבי, אני חושב.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איציק שמולי, ראשון המציעים, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: גם לא בערבית, נכון?

ישראל אייכלר: על ערבית ידעתי, אבל עברית אולי אני לא מעודכן.

איציק שמולי: מי משיב לנו, אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: אני משיב בשם השר.

ישראל אייכלר: אופיר אקוניס, כן.

ישראל אייכלר: השר אופיר אקוניס ישיב.

ישראל אייכלר: לשני הנושאים הוא ישיב.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, בשבועיים האחרונים עלה מחדש הנושא של מה קורה בבתי האבות, הגיהינום הזה בתוך בתי האבות, העובדה שכבר ראינו שם כבר כמעט את הכול.

איציק שמולי: כל סוג אפשרי של התעללות והתאכזרות כבר ראינו, בצורה מתועדת ומצולמת.

איציק שמולי: גם אלימות, גם הזנחה, גם הפקרות בטיפול.

איציק שמולי: ועכשיו יש משהו חדש.

איציק שמולי: בתחקיר שנעשה על ידי הכתבת אריאלה שטרנבך בידיעות אחרונות, שבאמת הצליחה להיכנס לנבכי העולם הזה, אדוני היושב-ראש, עלתה תמונה מאוד מאוד מדאיגה, והתמונה הזאת עלתה מהכיוון של אנשי צוות, רופאים, אחיות, מטפלים, שבאו ואמרו בקול ברור: אנחנו לא יכולים יותר להמשיך להיות חלק מהשיטה הזאת, השיטה של לקחת אנשים במצב סיעודי, אנשים שהם לפעמים במצב שהם חסרי ישע – הם לא יכולים להתגונן, הם לא יכולים להתלונן – וכדי לייעל ולהוזיל מבחינה כספית את העלות של הטיפול בהם, פשוט מתחילים לדחוף להם חומרים וסמים ותרופות הרגעה בצורה סיטונאית.

איציק שמולי: ואז זה ברור שהרבה יותר קל והרבה יותר פשוט לטפל במחלקה של צמחים אנושיים, אדוני היושב-ראש, במקום לטפל במחלקה של אנשים במצב סיעודי, שאתה צריך להוציא אותם לטייל בחצר, לתת להם איזה חיבוק, שלא לדבר על מענה סיעודי הוליסטי.

איציק שמולי: התמונה הזאת היא תמונה מדאיגה.

איציק שמולי: כשכמשפחה הלכנו לבקר את סבתי, ולא משנה, אדוני היושב-ראש, מתי זה היה – במשך היום, בבוקר, בצוהריים, בערב – תמיד היא ישנה.

איציק שמולי: לא הבנו למה.

איציק שמולי: לא הצלחנו להבין למה, עד שהצלחנו לשאול ולברר עם הצוות הרפואי.

איציק שמולי: ומה שהתברר זה שגם היא עברה את ההתעללות הזאת.

איציק שמולי: והיא לא היחידה.

איציק שמולי: זה הסיפור של אלפי אנשים מבוגרים שנמצאים עכשיו בתוך המוסדות, ועכשיו, ברגע זה, בדקה זאת ממש, ממשיכים לעשות להם את הדבר הזה.

איציק שמולי: לא בבית אבות אחד ולא בשניים.

ישראל אייכלר: אפילו אם אין להם כאבים?

איציק שמולי: בעיקר אם אין להם כאבים, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אתה יודע מה היה החטא של סבתי, זיכרונה לברכה?

איציק שמולי: היא התלוננה יותר מדי.

איציק שמולי: היא כנראה הזעיקה, במקום פעמיים ביום – ארבע או חמש פעמים ביום את האחות לחדר או למיטה.

איציק שמולי: אז כדי להרגיע אותה ולהטריד פחות את הצוות הרפואי, התחילו לדחוף לה זריקות וסמי הרגעה – – –

ישראל אייכלר: בלי כאבים?

איציק שמולי: בלי כאבים ובלי כלום.

ישראל אייכלר: זה מה שחשוב.

ישראל אייכלר: כי אם יש כאבים – אתה יודע כמה אנשים מתייסרים בכאבים ועד שהאחות מגיעה לתת להם – – –

איציק שמולי: אם זה עם כאבים, אין לי מה להגיד, אבל זה לא עם כאבים.

איציק שמולי: מה שעושים פה, אדוני היושב-ראש, זה שמכפיפים את הרפואה ואת הדאגה לצרכים של המטופל מתחת לעיקרון הרווח של אותם המוסדות, מתחת לנוחיות של המטפלים.

איציק שמולי: כשסבתי נכנסה לבית האבות, אדוני היושב-ראש, היא ידעה עדיין לספר לנו סיפורים וזיכרונות מעיראק הרחוקה, וזה לא היה אתמול.

איציק שמולי: זה לא היה אתמול.

איציק שמולי: היא הייתה צריכה עזרה סיעודית, אבל הכושר המנטלי שלה היה בסדר גמור.

איציק שמולי: אחרי שלושה שבועות היא כבר לא ידעה איך קוראים לה.

איציק שמולי: אז לסיכום, אדוני היושב-ראש – – –

ישראל אייכלר: טוב, חבל שהסתיים הזמן שלך, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: אני מסכם.

איציק שמולי: אני מאוד מאוד מצטער, אדוני היושב-ראש, על העובדה – עם כל הכבוד שיש לי, ויש לי הרבה, לשר אופיר אקוניס – שכבוד סגן שר הבריאות לא הגיע לענות לנו.

אופיר אקוניס: אני מסכים – – – התופעה הזאת.

איציק שמולי: זה מחדל מתמשך של משרד הבריאות – ואני מזכיר לכל הכנסת – שלפני שנה הבטיח מצלמות, הבטיח תוספת כוח אדם – – –

ישראל אייכלר: חבר הכנסת שמולי, יש אנשים שמחכים לדבר.

איציק שמולי: אני מסיים.

איציק שמולי: הבטיח מצלמות, הבטיח תוספת כוח אדם בבתי האבות, הבטיח לשפר את הפיקוח, ושום דבר לא קרה.

ישראל אייכלר: תודה, תודה.

איציק שמולי: והעובדה שסגן שר הבריאות לא התייצב כאן היום וממשיך לטעון שאין דבר כזה ואין בעיה, זה דבר חמור בפני עצמו, שרק ייתן למציאות המזעזעת הזאת להמשיך ולהתרחש.

איציק שמולי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה, תודה רבה, חבר הכנסת שמולי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

ישראל אייכלר: ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן, ומיכאל מלכיאלי אחריו.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: העניין שאין אף אחד ממשרד הבריאות כאן ובכלל לא אכפת להם – זה אומר דרשני.

מיקי לוי: ודווקא הוא מהמפלגה שלך, אדוני.

מיקי לוי: ואני אומר לכם, זה אומר שהנושא הזה נדחק בכלל לאיזשהו מרתף ולאף אחד במדינה הזאת לא אכפת.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, התחקיר ששודר בערוץ 10 על סימום של קשישים כדי להקל על הצוותים המטפלים איננו מקרה יחיד ויוצא דופן.

מיקי לוי: בדיוק לפני שנה רעדה הארץ מתחקיר אחר של ערוץ 2 שחשף התעללות בקשישים בבית אבות בחיפה.

מיקי לוי: בוצעו מעצרים, הוגשו כתבי אישום, אבל המציאות, חבריי חברי הכנסת, עודנה קיימת, והיא הבעיה.

מיקי לוי: קשישים סיעודיים חשופים ליחס משפיל, התעללות, הזנחה והתעלמות.

מיקי לוי: הרי אלה ההורים שלנו, ובסופו של דבר זו תהיה גם התחנה שלנו, אז איך אנחנו מרשים לעצמנו להתעלם מהעניין הזה?

מיקי לוי: והגיע הזמן שרשויות המדינה ייקחו אחריות על מה שקורה כאן.

מיקי לוי: אינני רוצה להקל באחריות ובאשמה של אנשי צוות שנתפסו מתעללים בקשישים.

מיקי לוי: הם חייבים לשאת בדין וצריכים להעניש אותם בעונש חמור ומרתיע, אבל חבריי חברי הכנסת, אסור להתעלם מהמצב ששורר בבתי האבות.

מיקי לוי: יש עומס גדול על הצוותים המטפלים.

מיקי לוי: מדובר בעבודה סביב השעון, שהיא קשה וסיזיפית גם פיזית וגם נפשית, ומצריכה סבלנות והכשרה.

מיקי לוי: קשישים רבים אינם יכולים להתקלח או לאכול בעצמם, והם זקוקים לטיפול אישי ומסור.

מיקי לוי: וכאן צריכה להיכנס המדינה.

מיקי לוי: יש צורך באכיפה, מכיוון שיודעים בבתי האבות שאין מי שיבוא ויבקר אותם אלא אחת לכמה חודשים או לכמה שנים.

מיקי לוי: האכיפה נעדרת, ולכן הבלגן חוגג.

מיקי לוי: כל מי שמטפל בנושא מסכים שההעדפה צריכה להיות להשאיר את הקשישים בביתם ככל שהמצב מאפשר זאת, גם קשישים סיעודיים.

מיקי לוי: ולכן לא יכול להיות שהמדינה העלתה את שכר המינימום אבל קצבת הסיעוד לא עלתה בהתאם.

מיקי לוי: איך אמור אדם מבוגר שלא עובד לשלם את ההפרש בין קצבת הסיעוד לשכר העובד שלו?

מיקי לוי: כשהוחלט על העלאת שכר המינימום הייתה הבטחה שהקצבה תעודכן בהתאם – הבטחה לחוד וצעדים לחוד.

מיקי לוי: לצערנו, אנחנו כבר יודעים: אחרי הפעימה השלישית קצבת הסיעוד נשארה נמוכה כשהייתה.

מיקי לוי: במקרים אחרים, כשהמשפחה מוציאה את הקשיש לבית אבות סיעודי, המדינה מפסיקה את הקצבה, ופשוט, תסלחו לי על המילים הקשות, זורקת את זקניה לאנחות.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש – – –

ישראל אייכלר: אנחנו סיימנו.

מיקי לוי: אני יודע.

מיקי לוי: זה ההורים שלנו, זה המשפחות שלנו, אנחנו נגיע לתחנה הזו, ומוטב שהמדינה תיקח את זה בראש סדר העדיפויות שלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

ישראל אייכלר: אורן אסף חזן – איננו; מיכאל מלכיאלי – איננו; מנחם אליעזר מוזס – איננו.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, שלוש דקות.

מיקי לוי: הרבה אכפת לאסף חזן, לכן הוא פה.

מיקי לוי: הוא רק יודע לצרוח כל מיני שטויות.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, סימום שיטתי של קשישים חסרי ישע בבתי אבות כדי להוזיל ולפשט את הטיפול – האם זה הפתרון?

טלב אבו עראר: ההתמודדות עם הסוגיות הרבות שמטרידות את אוכלוסיית הקשישים בישראל ונותני השירותים לאוכלוסייה הזו היא האתגר שעלינו להתמודד איתו, ולהתנגד לו.

טלב אבו עראר: ענף הטיפול הסיעודי מצוי בבעיה קשה של מחסור בכוח אדם סיעודי ומיומן לטיפול בקשישים סיעודיים בבתי אבות ובמחלקות הסיעודיות.

טלב אבו עראר: קיים קושי בגיוס כוח אדם מקומי למחלקות הסיעודיות, ומנגד הממשלה נמנעת ואינה מאפשרת היתרי עבודה לעובדים זרים בסיעוד בבתי אבות.

טלב אבו עראר: היא מעיפה אותם למדינות שלא חתמה איתן הסכמים, ומה עוד שהטייסים מסרבים גם להטיסם.

טלב אבו עראר: הלכה למעשה, אין כוח אדם בעל זיקה לקשישים, לנושא החמלה, רחמן, איכותי וראוי לטיפול בהורים ובסיעודיים המצויים במוסדות השונים.

טלב אבו עראר: המציאות כיום היא שישנם היתרים לכ-50,000 מטפלים זרים לזקנים המתגוררים בביתם, אך ל-27,000 זקנים סיעודיים הנאלצים להתגורר במחלקות סיעודיות אין ולו תקן אחד של מטפל זר.

טלב אבו עראר: מדובר כאן במחסור של 5,000 מטפלים.

טלב אבו עראר: נוצר אבסורד שבו המדינה מתירה כיום לקשיש הנמצא בקהילה לקבל עובד זר, ותקנים רבים מזה אף אושרו לתחומי החקלאות והבנייה, אולם מן הצד השני משרדי האוצר והבריאות לא מאשרים למחלקות הסיעודיות תקנים להעסקת עובדים זרים.

טלב אבו עראר: הישראלים נמנעים מלבוא ולבצע את העבודה הקשה של טיפול בחולים סיעודיים, ובבתי האבות לא נותרת לעיתים ברירה אלא להשתמש בידיים עובדות פחות ראויות והחזקת למעלה מאלפי פליטים, ואף להעסיק עובדים בהיקף העולה על משרה מלאה.

טלב אבו עראר: לכן, מדוכן זה מבקש אני מהשר הממונה, שלא נמצא כאן, לראות בזה חזון להצלחת המשרד, להצלחת השר בתפקידו ולהנחלת מטרותיו והשקפת עולמו לגבי הזולת והחלשים.

טלב אבו עראר: נאחל לנו ולמבוגרינו זקנה בכבוד.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני אזכיר ואומר שחבר הכנסת שקראנו בשמו ולא נמצא כאן לא יקבל את זכות הדיבור אחרי שהוא ייכנס לכאן.

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה, בשם שר הבריאות.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, אכן, בשם שר הבריאות:

אופיר אקוניס: משרד הבריאות רואה בחומרה כל ניסיון להתמודד עם מצוקת כוח אדם על ידי מתן טיפול תרופתי ללא צורך רפואי.

אופיר אקוניס: משרד הבריאות מקדם הטמעת ההנחיות הקליניות שמהוות בסיס לתהליך המקצועי של אבחון ומתן טיפול ראוי ובטוח בתרופות הרגעה, ללא הגזמה במינונים או מתן תרופות שלא מתאימות לגיל המבוגר.

אופיר אקוניס: משרד הבריאות אכן מקבל, חבר הכנסת שמולי, לעיתים, תלונות בנושא הזה, ובודק כל תלונה על טיפול לא נאות, כולל לגבי טיפול תרופתי, גם באופן כללי כלפי המוסד וגם באופן פרטני.

אופיר אקוניס: הנושא נבדק בביקורות על ידי רופאים, אחיות ורוקחים.

אופיר אקוניס: ביוני 2017 הועברה הנחיה לכל הנהלות בתי החולים הגריאטריים והמוסדות הסיעודיים בהתייחס למתן טיפול איכותי יומיומי בבתי החולים הגריאטריים, ובה מצוין כי השכבת המטופלים לשנת לילה לא תתבצע לפני השעה 20:30 בערב.

אופיר אקוניס: תרופות לשינה לא יינתנו לפני ההשכבה כדי למנוע יקיצה מוקדמת.

אופיר אקוניס: מאותו מועד, הנחיה זו מוזכרת ונבדקת בכל ביקורות הפתע להבטחת טיפול ראוי, שנערכות בשעות שונות, והמוסדות מקבלים את פירוט הממצאים בדוחות הבקרה.

אופיר אקוניס: נושא זה נבדק בכל המוסדות, עם הקפדה על סדר-יום כמצוין, ובחלק מהמקרים, כאשר מתגלים ליקויים וטיפול לא נאות, מתקיימים תהליכי אכיפה על ידי נקיטת אמצעי אכיפה שונים לפי החוק ולפי ההסכמים עם המוסדות, כולל הפסקת אשפוז עקב כך, במקרים המתאימים.

אופיר אקוניס: אני חייב להגיד שלא שמעתי על מקרה כזה שבו הופסק אשפוז אבל יכול להיות, כך טוען משרד הבריאות, שהיו מקרים כאלה.

אופיר אקוניס: לא מוכר לי אבל טוב לדעת שהליך כזה קיים, זה דבר חשוב.

אופיר אקוניס: משרד הבריאות פועל לתגבר את יכולות הפיקוח והיקף הפיקוח על המוסדות הסיעודיים, מתוך הצורך להגן על הקשישים חסרי הישע הנמצאים מחוץ לבית ורחוקים ממשפחתם.

אופיר אקוניס: בין היתר, המשרד מוביל מהלך להצבת מצלמות להשגחה ולהגנה על קשישים במוסדות הסיעודיים.

אופיר אקוניס: בנוסף – – –

איציק שמולי: אני חייב לומר, אדוני השר, שאין שקר שהם נמלטו ממנו בתשובה הזו.

איציק שמולי: אין.

איציק שמולי: אין מצלמות, אין תוספת כוח אדם, אין נוהל.

איציק שמולי: והכי הרבה, כל הביקורות הן מושחתות.

איציק שמולי: הם מודיעים לפני שהם באים.

איציק שמולי: ליצמן הבטיח לעצור את זה וזה לא קרה.

איציק שמולי: זה לא קרה.

נחמן שי: לא, הם צריכים שיחממו להם את הקפה לפני שהם באים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, הנוסח היה כך, חבר הכנסת שמולי: "בין היתר, המשרד מוביל מהלך – – –".

אופיר אקוניס: לא אמרנו שהוצבו מצלמות.

אופיר אקוניס: גם פרוטוקול, כן, זה לא נאמר.

אופיר אקוניס: ולכן, שיבשת קצת את התשובה של משרד הבריאות.

אופיר אקוניס: זה לא תשובה שלי, אני מביא דברים בשם אומרם.

אופיר אקוניס: ובכן, המשרד מוביל מהלך להצבת מצלמות להשגחה ולהגנה על קשישים במוסדות הסיעודיים, וזה דבר חשוב כשלעצמו.

אופיר אקוניס: אני מאוד מקווה שזה באמת יתקיים ובאמת תיראנה המצלמות.

אופיר אקוניס: בנוסף, בימים אלה משרד הבריאות הפיץ קול קורא לגמלאים בתחום הבריאות להשתלב בביצוע הבקרות בבתי החולים הסיעודיים, במטרה לאכוף את הבטחת הטיפול הראוי הניתן לקשישים במוסדות אלה ולבדוק את התנאים הפיזיים והיחס שמקבלים המטופלים במשך כל שעות היממה.

אופיר אקוניס: בהתאם לתוכנית שגיבש המשרד, הבקרות תבוצענה כבקרות פתע במסגרת לשכות הבריאות המחוזיות.

אופיר אקוניס: כל בקרה תארך כשש שעות, מן השעה 22:00.

אופיר אקוניס: מהלך זה בא לתגבר את מאמצי המשרד לפקח על בתי האבות ולהבטיח שהקשישים המאושפזים יקבלו את הטיפול המיטבי שהם זכאים לו.

אופיר אקוניס: במצב הזה אני מציע שדיון מפורט, אולי עם סגן השר ליצמן, עם צמרת משרדו, יתקיים באחת מוועדות הכנסת – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: מה?

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: זוהי כמובן – אני משיב בשם הממשלה, בשם שר הבריאות.

אופיר אקוניס: אני חושב שהדבר חשוב, ראוי, ואנחנו נתמוך בהצעתכם.

אופיר אקוניס: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן – הבעת דעה.

מאיר כהן: בבקשה, דקה אחת.

מאיר כהן: אני מבקש שתקפיד על לוח הזמנים.

מאיר כהן: יש סדר-יום ארוך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: סוגיות הקשישים, בין היתר בבתי חולים סיעודיים, חוזרות ועולות על שולחנה של הכנסת כל הזמן, והכנסת כבר הביעה את עמדתה.

דב חנין: לפני יותר מחצי שנה הכנסת קיבלה, כאן במליאת הכנסת, החלטה היסטורית שדורשת מהממשלה להכליל את הביטוח הסיעודי בסל הבריאות הממלכתי.

דב חנין: אנחנו הבנו שמערכת ההפרטה לא יכולה לעבוד והיא חלק מרכזי מהבעיה.

דב חנין: רק אחריות ציבורית, מערכת שהמדינה תנהל, זו התשובה היחידה לכל הבעיות הקשות והחמורות בתחום הטיפול הסיעודי והביטוח הסיעודי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, חצי שנה עברה, הממשלה מתעלמת מהחלטת הכנסת, למרות שיושב-ראש הכנסת הוציא לה מכתב, וצריכה הייתה הממשלה לפני יותר מחודש לענות ולומר מה בדעתה לעשות בעניין החלטת מליאת הכנסת.

דב חנין: אדוני סגן היושב-ראש, אני מבקש ממך, בישיבת הנשיאות הקרובה של הכנסת, להעלות על סדר-יומה של הנשיאות את שאלת התעלמותה של הממשלה מהחלטת מליאת הכנסת: מה בדעת נשיאות הכנסת לעשות כדי לעמוד על מעמדה של הכנסת, על כבודה של הכנסת, על החלטותיה של הכנסת ובייחוד על נושא הביטוח הסיעודי שהוא כל כך חיוני לכולנו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: גם חבר הכנסת נחמן שי ביקש הבעת דעה.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, נדמה לי שמכל הנושאים שעלו לאחרונה יש בנושא הזה משהו מאוד מאפיין – הנושאים שקשורים באזרחים הוותיקים, בקשישים: להרדים אותם.

נחמן שי: כמה זה טוב, לכולם יהיה שקט.

נחמן שי: יהיה שקט למטפלים; יהיה שקט להנהלות של בתי האבות, שימשיכו לגזור קופונים, או אפילו לא לגזור קופונים אבל הכנסתם תהיה יציבה; אולי אפילו למשפחות – את זה אני מעלה בספק, כי המשפחות בכל זאת חרדות; ולכלל משרד הבריאות, לכלל הציבור.

נחמן שי: הבעיה של הקשישים תזוז הצידה, לא נטפל בה.

נחמן שי: ואני חושב שהגיע הזמן להעיר אותם, את כולם, אלא אם הם זקוקים לזה רפואית.

נחמן שי: להעיר, ולתת להם בקטע האחרון, בשנים האחרונות שלהם לחיות חיים מלאים, לא חיים בצל, לא חיים בחושך, לא חיים בדממה ולא חיים בחצי חיים.

נחמן שי: אני חושב שזו המחויבות שלנו, ואנחנו נמשיך להילחם.

נחמן שי: אני מודה לחברי איציק שמולי ולחברים האחרים שהעלו את זה, ואנחנו נמשיך להילחם על זכויותיהם, על מעמדם ועל כבודם של האזרחים הוותיקים המבוגרים במדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, המציעים, עוברים להצבעה.

מאיר כהן: לוועדת הבריאות?

מאיר כהן: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כהצעת השר.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו נצביע.

מאיר כהן: מי שבעד, זה בעד המשך דיון בוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נחמן שי: אוי, בטעות.

נחמן שי: ישבתי בכיסאה – – –

מאיר כהן: 12 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה עוברת להמשך דיון בוועדה.

מאיר כהן: לפרוטוקול: חבר הכנסת נחמן שי ישב ובטעות הצביע במקומה של חברת הכנסת מיכל בירן.

נחמן שי: היטב, גם בפרוטוקול, לציין את זה שנגעתי במחשב – – –

מאיר כהן: אנחנו נציין את זה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: הפגנה מחוץ לבית הכנסת שבו מתפלל היועץ המשפטי לממשלה

מאיר כהן: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הפגנה מחוץ לבית הכנסת שבו מתפלל היועץ המשפטי לממשלה, מס' 9163, 9166 ו-9177.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

מאיר כהן: זכרו לעמוד בלוח הזמנים.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האירוע שהתרחש בכניסה לבית הכנסת של היועץ המשפטי לממשלה בפתח תקווה, מוטב היה שלא יהיה.

נחמן שי: המחאה הלגיטימית של עשרות, מאות, אלפים למען ניקיונה המוסרי של החברה הישראלית ונגד השחיתות היא מהמחאות החשובות ביותר שמדינת ישראל ידעה, והן התחילו שם, בפתח תקווה.

נחמן שי: עברו מביתו של היועץ לכיכר, מהכיכר הן עברו לשדרות רוטשילד.

נחמן שי: וההפגנות האלה יימשכו, כי הציבור הישראלי לא מוכן לוותר, ובצדק.

נחמן שי: אני סבור שהפגנה מול בית הכנסת או סמוך לבית הכנסת, לפני תפילה, בזמן התפילה, אפילו אחרי התפילה – אינה נראית לי, יש בה משהו מגונה.

נחמן שי: אני ראיתי את כל התמונות, ואני מבין שאפשר היה להוריד במידה מרובה את הטון של הצעקות והטענות, והקבוצה שהייתה שם, לשיטתה, התפללה מעין תפילה ואמרה דברים.

נחמן שי: זה קיבל בסופו של דבר אופי קצת יותר רגוע מאשר בגל הראשון של הפרסומים – בסדר, ואני שמח שגם הם תיקנו וכולם תיקנו.

נחמן שי: אבל אני גורס שאם יש מקום להפגין בו, והפגנה אישית – בואו לא נעשה זאת ליד בתי כנסת.

נחמן שי: בואו נמצא אתרים אחרים.

נחמן שי: זה לא המקום, וגם בגלל שבית הכנסת מכנס בסופו של דבר קבוצה גדולה של אנשים, לאו דווקא את אותו נשוא למחאה, במקרה הזה, היועץ המשפטי לממשלה; גם אחרים, גברים ונשים, באים להתפלל במוצאי שבת.

נחמן שי: הם זכאים לעשות את זה בדרכם מבלי שיופרעו בשום צורה שהיא, לא בדרך, לא בזמן ולא אחרי.

נחמן שי: אנחנו חייבים לשים קווים אדומים.

נחמן שי: הזכות למחות היא זכות דמוקרטית, היא חלק בלתי נפרד מההוויה שבה אנו חיים, וטוב שכך יהיה, אבל גם בתוכה אנחנו צריכים לסמן כמה קווים אדומים.

נחמן שי: אני הייתי שם קו אדום שם.

נחמן שי: אני חוזר ואומר – תוכן המחאה נכון ומוצדק; המיקום והזמן לא נכונים בעיניי, ואני מבקש או קורא מפה לאותה קבוצה של אזרחים שאכפת להם ושהם יצאו מבתיהם ובאו ונלחמו מלחמה ציבורית חשובה – להעתיק את המאבק הזה למקום אחר, קרוב, מבלי שתופרע מנוחתו של אף אחד, וליועץ המשפטי לממשלה, שעדיין אבל על מות אימו, זיכרונה לברכה – לתת לו את השקט שלו לבוא, להתפלל, לחזור לביתו.

נחמן שי: אני מבטיח שנמשיך להילחם כולנו את המלחמה החשובה הזו, אבל בקטע הזה, במגזר הזה, בזמן הזה, במקום הזה – הייתי מוותר על כך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר – אתה צריך לענות לנו בשם שרת – – –

אופיר אקוניס: אני אענה, אני אענה.

ואני אשמח גם שתקשיב.

זה לא סוד שבעיניי ובעיני הרבה אנשים ממגזרים שונים היו כמה וכמה החלטות של בג"ץ שלא מצאו חן בעינינו, בלשון המעטה.

האם יעלה על הדעת שאנחנו, או אנשים כאלה ואחרים – אם זה אנשי ימין על החלטות כאלה ואחרות, אם זה אנשים אחרים שיש להם טענה – יבואו ויפגינו ליד ביתו של שופט או ילכו אחריו לחדר הכושר שלו בבוקר וישבו מתחת ביתו, יפריעו לשכניו ויפעילו לחץ על דברים שאולי אפילו עוד נמצאים על שולחנו?

הרי אמר כאן נחמן, ידידי נחמן שי – קודם כול, אני שמח שהיה קונסנזוס בגינוי השימוש במקום דתי, במקום שצריך להיות קדוש, כדי לבוא ולרדוף אחרי מישהו, ולא משנה אם זה נעשה בשקט ובצורה הכי יפה בעולם; אבל אני תוהה, האם זה נכון שהחלטה של אדם שהוא פקיד, הוא פקיד – או שופט: אם לי יש תלונה על עיכוב הליכים בוועדה מחוזית, או על החלטה שאני רוצה שלא יבנו בשכונה, יעלה על הדעת שמנהל או מנהלת המחוז או מתכננת המחוז, ירדפו אחריה אנשים, ישבו מתחת ביתה וילכו אחריה למסיבות משפחתיות שהיא הולכת עם המשפחה שלה, וזה בשם הדמוקרטיה?

זאת הדמוקרטיה?

זה דבר לגיטימי?

הרי מדובר כאן עוד יותר – גם באיש שהוא לא פוליטי ולא נבחר ציבור, ואנחנו לוקחים בחשבון את הדברים הללו, אבל מדובר כאן באדם שצריך לקבל החלטות.

הרי ברור שיש כאן ניסיון לגרום לכך שהוא יקבל את ההחלטות כפי שההמון רוצה.

זה השדר.

הרי לא מוחים פה על החלטה שלו, לא מוחים על החלטה שהוא כבר קיבל.

מדובר כאן בעצם על לנסות – והאנשים הללו לא חשודים בעיניי שהם עושים את זה רק בשביל היושר והצדק.

במקרה האנשים האלה הם אותם אנשים שמייחלים ומתפללים שנים שראש הממשלה נתניהו ייפול מהכיסא.

הם לא מצליחים בדרכים הרגילות, אז עכשיו מפעילים לחץ על היועץ המשפטי ובאים לבית הכנסת?

תחשבו שלהב"ה, ארגון להב"ה – שאין לי שום קשר איתו – היה מפגין בתוך מסגד.

הרי הכול היה דולק פה היום.

אבל זה אפשרי.

למה?

כי זה מתאים לחלק מעמדת אנשי התקשורת, זה מתאים לחלק מהעמדות של אנשים אחרים.

זה בסדר.

כשזה מתאים לאג'נדה הפוליטית, אדוני השר, אפשר ללחוץ על פקיד ממשלתי עוד בטרם קיבל את ההחלטה כדי להטות אותה לכיוון הפוליטי של האנשים הדמוקרטיים האלה.

אם אתם המלמדים שלנו על דמוקרטיה, אנחנו בצרות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אני אומר זאת בלב כואב: בשבוע האחרון נחצו במדינת ישראל קווים אדומים היסטוריים.

יואב בן צור: זה התחיל בקמפיין הסתה נגד הציבור הדתי והחרדי, המשיך לעשייה פומבית פרובוקטיבית נגד החוקים – שעברו, אני רוצה להזכיר, ברוב דמוקרטי – שיח פוגעני כנגד הרב הראשי לישראל, הגאון הראשון לציון הרב יצחק יוסף; ואם לא הסתפקנו במלחמות היהודים במהלך השבוע, אז במוצ"ש הגענו לשפל חדש.

מאיר כהן: היה גם שיח פוגעני כנגד הרמטכ"ל.

יואב בן צור: זה גם נכון.

יואב בן צור: קומץ של קיצונים חסרי דרך ארץ וערכים הרשה לעצמו להפגין מחוץ לבית הכנסת שבו היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט התפלל וניסה להגיד קדיש על אימו, זיכרונה לברכה, שנפטרה לפני כחודש.

יואב בן צור: חבריי חברי הכנסת, אין דרך אחרת לבטא את האירוע השפל של מוצאי שבת: יהודים הפריעו ליהודי להתפלל בארצו ולקיים את חופש הפולחן.

יואב בן צור: ובאיזה עיתוי?

יואב בן צור: בתקופת אבל על מות אימו המנוחה.

יואב בן צור: אם היו מספרים לי על המעשה השפל הזה מבלי שהייתי מכיר את הדברים, הייתי בטוח שמדובר בעוד תקרית נגד יהודים מחוץ לגבולות ארץ ישראל, אך כאב לרבים, ולי באופן אישי, לדעת שמדובר בתקרית בזויה, שהתקיימה בתוך ישראל אך מחוץ לגבולות המוסר האנושי.

יואב בן צור: לצערי, לרשעות הזאת יש עוד גרורות, כאשר קומץ מפגינים מרשה לעצמו לבזות את ההלכה ולכנות את ההפגנה הפסולה הזאת "טקס הבדלה אלטרנטיבי".

יואב בן צור: זה המקום שלנו כנבחרי ציבור, אדוני היושב-ראש, מהקואליציה ומהאופוזיציה, לגנות את האירוע פה אחד.

יואב בן צור: למגר את הפעולות השפלות האלה ולתת גיבוי מלא לרשויות החוק להעניש את הפורעים ולמנוע את האירוע הבא.

יואב בן צור: אם לא נעשה זאת, נמשיך לאבד את גבולות המוסר האנושי, את כוחנו שבאחדותנו, ונביא חורבן על עם ישראל.

יואב בן צור: אני קורא מכאן לציבור הישראלי לא לתת לפסטיבל ההפגנות במוצ"ש, פעם על הדתה ושמדתה ופעם על שחיתות, להשחית לנו את השיח הציבורי ולדרוס את הצביון היהודי.

יואב בן צור: אני מבקש ומתחנן שבעזרת השם, אנחנו נדון בכובד ראש בנושא הזה באחת מוועדות הכנסת כדי שנוכל למצות את הדברים.

יואב בן צור: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב השר אקוניס, בבקשה, בשם שרת המשפטים.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, אני אכן משיב בשם שרת המשפטים, וודאי אתייחס גם לדברים במוצאי השבת האחרונה בפתח תקווה, גם להתבטאויות אחרות בשיח הציבורי.

אופיר אקוניס: אין כל צל של ספק – כך תשובת משרד המשפטים – שזכות ההפגנה להתקיים נגד כל אישיות ציבורית, אבל צריך גם להציב גבולות לשיח אלים ולאי-כיבוד האחר.

אופיר אקוניס: לא נתפסת המשוואה שיוצרים מוזילי השואה, המשווים את טיפולה של מדינת ישראל במסתננים לנרדפי השואה הנוראה.

אופיר אקוניס: אבד הצפון לאלה שארבו ביום השבת ובמוצאי השבת ליועץ המשפטי לממשלה בפתח בית הכנסת שבו הוא מתפלל.

אופיר אקוניס: נעלם שיקול הדעת של המפגינים שקראו לשרת המשפטים "רוצחת" ו"פאשיסטית" בשבוע שעבר בדרום תל אביב – כך היא כותבת.

אופיר אקוניס: משרד המשפטים מוסיף שהסרטונים שהופצו מלמדים על החוצפה, על היעדר הכבוד לאורח חייו האישי של היועץ המשפטי לממשלה.

אופיר אקוניס: משרד המשפטים והשרה בעד מתיחת חופש הביטוי לקצה, אך מתנגדים לחלוטין לחציית גבול הטעם הטוב.

אופיר אקוניס: יש פה עוד כמה פסקאות, חבר הכנסת שי, בעניין הזה של האירועים במוצאי השבת האחרונה.

אופיר אקוניס: במקרה לגמרי הזדמן לי לשבת באולפן "תוכנית המטה" בהנחיית איילה חסון, בנושא אחר, ואז הובא הדיווח מפתח תקווה.

אופיר אקוניס: אני גיניתי את הדבר גם שם מייד, כמובן, בשידור החי שהתגלגל לו עם האירוע הזה בפתח תקווה, ולאחר מכן בהזדמנויות נוספות.

אופיר אקוניס: ברור כשמש שהפעלת לחץ על פקיד, בכיר ככל שיהיה, ולא על אישיות פוליטית, היא דבר שאיננו מן העניין.

אופיר אקוניס: הפקיד הבכיר, ובמקרה זה היועץ המשפטי לממשלה, צריכים לעשות – הוא וחבריו האחרים – את תפקידם על פי אמות המידה המקצועיות ולא הפוליטיות, ולא שום דבר אחר.

אופיר אקוניס: ואני בטוח שכך עושה גם היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, כפי שעשו קודמיו וכפי שיעשו ממשיכיו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, השיח הציבורי בישראל סובל מריקבון מתמשך.

אופיר אקוניס: השיח הזה בא לידי ביטוי בבית הזה, כולל בצווחות, בקולות ובנהמות שנשמעים באולם הזה חדשות לבקרים.

אופיר אקוניס: הם נשמעים בוועדות הכנסת חדשות לבקרים.

אופיר אקוניס: העיתונות והרשתות החברתיות, ביחד, חברת הכנסת יחימוביץ, מבליטות במובהק את הדיונים האלימים, הגסים והבריוניים שמתקיימים באולם הזה, בוועדות בקומה השלישית או בקומה השנייה, או בכל הקומות של הבניין הזה.

אופיר אקוניס: בחוץ, גם מחוץ לבית הזה, זה משתרשר מהר מאוד.

אופיר אקוניס: האם אנחנו משפיעים על הרחוב?

אופיר אקוניס: האם הרחוב משפיע עלינו?

אופיר אקוניס: זה נושא לדיון ארוך מאוד, ולא כדאי לקיים אותו עם כל כך מעט חברים בבית הזה, אף שיש כאן נציגות כמעט לכל הסיעות – יש סיעות בלי ייצוג כאן.

אופיר אקוניס: אני חושב שצריך לקיים אותו בוועדות הכנסת, במליאת הכנסת, בשיח הציבורי.

אופיר אקוניס: אז מי שמדבר יותר בלחש, או מי שמדבר בצורה שקטה יותר, לא מקבל את הכותרת הזועקת פעם אחר פעם, עוד פעם.

אופיר אקוניס: זה בלתי אפשרי, זה מאוס בצורה – עליי זה מאוס כבר כמה חודשים טובים, ואני חושב שהמיאוס הזה מחלחל לכל חלקי הציבור.

אופיר אקוניס: הוויכוח הוא חשוב מאוד.

אופיר אקוניס: הוויכוח הוא חשוב על כל דבר שנעשה פה – חוק ההמלצות, חוק המרכולים, והוויכוח בנושא המדיני, בנושא הביטחוני, בנושא הכלכלי-חברתי, ויכוחים חשובים.

אופיר אקוניס: יצא לי לקיים כמה ויכוחים כאלה עם יושבת-ראש מפלגת העבודה לשעבר, גם בתפקידים אחרים, חברת הכנסת יחימוביץ, גם בוועדת הכלכלה, כאשר אני הייתי היושב-ראש שלה ואת היית חברה בה – או אפילו לא חברה בה אלא משתתפת בדיונים שהיו חשובים לך, ברפורמה הסלולרית או במתווה הגז שהחל עוד בכנסת השמונה-עשרה.

אופיר אקוניס: אני לא זוכר את רמת השיח כל כך נמוכה.

אופיר אקוניס: הבית הזה שובר שיאים.

אופיר אקוניס: הכנסת הזאת, חבר הכנסת שי, וגם אתה גם כאן מהכנסת השמונה-עשרה, וחבר הכנסת כהן, היושב-ראש של הישיבה הזאת, מן הכנסת התשע-עשרה – לא הייתה כנסת מנבלת פה כמו הכנסת העשרים.

אופיר אקוניס: לא היה, תבדקו.

שלי יחימוביץ': לא, דוגמאות.

אופיר אקוניס: דוגמאות – היו היום.

אופיר אקוניס: היו היום, באחת ההצעות הראשונות היו היום דוגמאות.

אופיר אקוניס: היו בוועדות, היו במסדרונות, זה נמאס.

אופיר אקוניס: ואנחנו, לדאבון הלב, כמובן מובלטים בשיח השלילי ולא בשיח החיובי, וזה מקבל בולטות גם בעיתונות המסורתית, וכמובן ברשתות החברתיות, שזה בעצם הדבר שנותן יותר לייקים ונותן יותר בוסטים, ואם אין בוסט, עושים בוסט, משלמים גם, נותנים כסף כדי שזה יגיע לכמה שיותר אנשים.

אופיר אקוניס: קודם כול, הדוגמה צריכה לבוא מן הבית הזה.

אופיר אקוניס: היא צריכה לחלחל למפגינים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני אימנע מכמה ציטוטים נלוזים שקיבלתי בדף הפייסבוק שלי כאשר העליתי את הקטע מתוך אותה תוכנית טלוויזיה שבה השתתפתי, שמתייחס, חבר הכנסת שי, לגינוי דומה מאוד לגינוי שאתה נתת.

אופיר אקוניס: אתה הוצאת הודעה, נדמה לי, שמגנה את האירוע הזה, ופחות או יותר זאת הייתה רוח הגינוי.

אופיר אקוניס: לא בלשון מתלהמת, לא קיללתי אף מפגין, לא דיברתי – אמרתי שבעיניי האירוע בפתח תקווה הוא בושה, זה הכול.

אופיר אקוניס: באותה נשימה גם אמרתי שלשים גליוטינה בהפגנה בהבימה זאת סכנה אמיתית לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: וגם לשים מנהיגים בכאפיות, וגם לשים מנהיגים במדי אס.

אופיר אקוניס: אס, וכל הקריאות – זה רוצח וההוא בוגד, וזה ככה, וכל הציונים שכל אחד כל הזמן נותן לאחר – דבר נורא מה שקורה כאן, פשוט דבר נורא.

אופיר אקוניס: אני מקווה שהציבור יתחיל למאוס בזה ולא להריע לכל איזה התנגשות אלימה שמתקיימת באולם הזה או במסדרונות הללו.

אופיר אקוניס: כי באמת, זה לא האח הגדול פה.

אופיר אקוניס: זה נראה כמו האח הגדול, משום שיש לך את המצלמות הללו שמצלמות כל התרחשות – והאח הגדול זו גם כן עוד תרומה אדירה לתרבות הישראלית ולשיח הציבורי.

אופיר אקוניס: גם שרת המשפטים, שבשמה הייתי אמור להשיב, חושבת כך – אני מניח שכל היושבים באולם הזה חושבים כך.

אופיר אקוניס: ואני אומר לכם שעוד הרבה יותר אנשים ממה שאתם חושבים בציבוריות הישראלית חושבים שרמת השיח הציבורי בישראל הגיעה לשפל, ששנת 2018, צריכה להיות, חבר הכנסת שי, שנת המפנה, ולא שנת השיא.

אופיר אקוניס: אולי השיא השלילי, אבל מהשיא השלילי הזה חייבים לחזור לשיח ענייני ויסודי, וזאת היא בקשתי לגבי העניין הזה.

אופיר אקוניס: אני לא יודע מה הצעתם בהצעת

אופיר אקוניס: כם; דיון במליאה – זה היה דיון שהייתי חוזר עליו.

מאיר כהן: אתה הוא המציע, אדוני.

יואב בן צור: ועדה.

אופיר אקוניס: מה הם מבקשים, מה הם רוצים.

אופיר אקוניס: ואם הם כן רוצים דיון, לממשלה אין התנגדות.

אופיר אקוניס: אני כן הייתי מקיים דיון במליאה, דרך אגב.

אופיר אקוניס: הדיון במליאה, זה דיון שצריך להתקיים בנוכחות 120 חברי הכנסת, כאשר כל אחד יבוא ויגיד מה דעתו על השיח הציבורי.

מאיר כהן: תודה.

אופיר אקוניס: אני אומר, אדוני היושב-ראש, לממשלה אין התנגדות לקיים דיון במליאה.

אופיר אקוניס: אין התנגדות לקיים דיון באחת הוועדות.

אופיר אקוניס: ועדת החינוך אולי, זו ועדה ראויה.

יואב בן צור: ועדת הפנים.

מאיר כהן: ועדת הפנים.

אופיר אקוניס: נו, בסדר, אפשר בוועדת הפנים.

מאיר כהן: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת.

דב חנין: יש חילוקי דעות.

מאיר כהן: יש חילוקי דעות, לכן זה יעבור לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת, יחליטו שם.

מאיר כהן: חלק – חינוך.

מאיר כהן: הציעו פה שתי ועדות.

מאיר כהן: מה הצעתם?

מאיר כהן: רק חינוך?

מאיר כהן: תחליטו.

מאיר כהן: אתה לחינוך ואתה לפנים.

מאיר כהן: אז אם ככה – לוועדת הכנסת, ושם יחליטו.

מאיר כהן: מי בעד? מי נגד?

מאיר כהן: מי שבעד זה לוועדת הכנסת, כמובן.

מאיר כהן: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: שבעה בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לסדר תעבור לוועדת הכנסת, ושם יחליטו לאיזו ועדה – להמשך הדיון.

מאיר כהן: החלטת קבינט הדיור לאשר את תוכנית מכרה הפוספטים שדה בריר בנגב המזרחי

מאיר כהן: הצעה לסדר-היום בנושא: בית החולים בנהריה בנוי בשיטת פל-קל ולא תוחזק למרות הודעת משרד הבריאות לבית המשפט, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצעה הבאה – הצעות לסדר-היום בנושא החלטת קבינט הדיור לאשר את תוכנית מכרה הפוספטים שדה בריר בנגב המזרחי, מס' 9172 ו-9204.

מאיר כהן: סעיד אלחרומי, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות.

מאיר כהן: וכמובן, הבעת דעה של דב חנין.

מאיר כהן: אני ארשום אותך אוטומטית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

סעיד אלחרומי: תודה, כבוד היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, קבינט הדיור החליט ביום חמישי שעבר לאשר את התוכנית הארצית לכרייה וחציבה, וכמובן, בתוכה תוכנית מכרה הפוספטים בשדה בריר, שנמצא בנגב המזרחי, מערבית-דרומית לערד ומזרחית ליישוב כסייפה ובדיוק על היישוב אל-פורעה.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, אתה מכיר את האזור טוב מאוד.

סעיד אלחרומי: כבר שנים תושבי הנגב מתנגדים נחרצות לתוכנית הזאת, למכרה הזה, ומתריעים מפני הסכנות שעלולות להיגרם לתושבי הסביבה.

סעיד אלחרומי: ליהודים וערבים כאחד יש מאבק משותף, מאבק עיקש נגד התוכנית הזאת.

סעיד אלחרומי: עיריית ערד ועיריית כסייפה כבר ניגשו לבית המשפט העליון בנושא הזה, אבל למרות כל זה התוכנית מתקדמת, והתוודענו לכך שקבינט הדיור החליט לאמץ אותה, והיום אמור להתחיל הדיון על התוכנית המפורטת.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, משרד הבריאות התנגד לתוכנית הזאת, והתריע כל הזמן במשך השנים על הסכנה שישנה בתוכנית הזאת.

סעיד אלחרומי: גם המשרד לאיכות הסביבה, לאחר תסקיר סביבתי, התנגד לתוכנית הזאת.

סעיד אלחרומי: שני השרים שהיו בעבר – השר עמיר פרץ והשר גלעד ארדן – התנגדו לתוכנית הזאת.

סעיד אלחרומי: לצערנו, השר הנוכחי לא הביע התנגדות.

סעיד אלחרומי: משום מה, עדיין לא נעשה, למרות שהובטח, סקר סביבתי חדש; הוא עדיין לא נעשה, אדוני היושב-ראש, ולמרות זה התוכנית מתקדמת.

סעיד אלחרומי: בריאותם ועתידם של תושבי הנגב חשובים, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מהתעשרותם של טייקונים שנמצאים בלונדון; מהתעשרותם של אנשים עשירים ממילא אבל אנחנו רוצים להעשיר אותם עוד.

סעיד אלחרומי: המכרה הזה יגרום לנזק בלתי הפיך לתושבי הנגב המזרחי.

סעיד אלחרומי: תושבי הנגב – מספיק להם.

סעיד אלחרומי: יש כמה פרויקטים לאומיים שהיו בעבר; רמת חובב – היה מאבק עיקש גם בנושאים הקשורים לרמת חובב.

סעיד אלחרומי: יש עוד דברים ועוד פרויקטים שהם ממילא מזיקים לתושבי הנגב.

סעיד אלחרומי: אין צורך להקים עוד נזק ועוד פרויקט שיזיק לתושבי הנגב.

סעיד אלחרומי: עד מתי תהיה העדפה של בעלי ההון, של הטייקונים, על האזרחים הפשוטים, על אנשי השטח, אנשים שנמצאים בערד, בכסייפה, באזור שמסביב לערד וכסייפה, ביישובים שנמצאים שם?

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, התוכנית הזאת נמצאת בדיוק על מחצית מהיישוב אל-פורעה, על היישוב א-זערורה ועל עוד כמה יישובים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

סעיד אלחרומי: אני קורא לשרי הממשלה, להצטרף לסגן השר ליצמן ולהגיש ערר כבר הערב נגד התוכנית הזאת, שלא תתקבל החלטת ממשלה, ואנחנו, ערבים ויהודים ביחד בנגב, נתנגד לתוכנית הזאת.

סעיד אלחרומי: תודה, כבודו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד – לא נמצאת.

קריאה: דילגו.

קריאה: כי קפצו על משהו.

מאיר כהן: לא, לא דילגנו על כלום.

מאיר כהן: אתה לא תוכל להעלות את זה היום.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני השר, תשובה להצעה לסדר-היום בנושא החלטת קבינט הדיור – אישור שדה בריר.

מאיר כהן: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלחרומי, אני משיב לך.

אופיר אקוניס: התשובה היא תשובתו של משרד האוצר, והתשובה אומרת כך: תמ"א 14ב' היא תוכנית מתאר ארצית לכרייה ולחציבה, שמטרתה מתן מענה לצורכי הבנייה, הסלילה והתעשייה.

אופיר אקוניס: לפני הכנתה הוכן מסמך מדיניות למינרלים תעשייתיים, שכלל בחינת חלופות מפורטת לאתרי הפוספט, והמליץ על אתר זוהר דרום, שבתוכו נכלל שדה בריר, כמרבץ העיקרי למתן מענה לצורכי התעשייה לשנת היעד 2045 – אוה, זה ארוך טווח ממש.

אופיר אקוניס: זה מעניין.

אופיר אקוניס: מסמך המדיניות, כאמור, אושר על ידי המועצה הארצית בשנת 2015.

אופיר אקוניס: תמ"א 14ב', שנערכה בהמשך לאישור מסמך המדיניות, כוללת כ-130 אתרים הפזורים בכל הארץ, וביניהם גם אתר שדה בריר.

אופיר אקוניס: הכנתה לוותה בוועדת עורכים, שכללה נציגי משרדי ממשלה וגופים נוספים שונים – לא יודע אם ציינת את זה – היא נדונה באפריל 2017 במועצה הארצית, שהחליטה על העברת התוכנית לאישור הממשלה, ואושרה בקבינט הדיור השבוע, 15 בינואר.

אופיר אקוניס: התמ"א היא תוכנית ברמה מתארית, שלא ניתן להוציא מכוחה היתרים, ובוודאי שלא ניתן לבצע מכוחה כרייה.

אופיר אקוניס: התוכנית המפורטת לאתר שמכוחה יהיה ניתן לבצע כרייה היא תמ"א 14/1/1, הנמצאת בראשית שלבי הכנתה.

אופיר אקוניס: המועצה הארצית קבעה בהחלטתה מיום 5 בדצמבר 2017 שיש לערוך תוכנית מתאר מפורטת ברמה ארצית עבור שדה בריר, כדי שתהיה בידי משרדי הממשלה השונים אפשרות לבחון ולתכלל את השיקולים השונים, ולהיות מעורבים בהכנתה.

אופיר אקוניס: בתאריך 24 בינואר – זה היום – תחל ועדת העורכים בהכנת תוכנית המתאר הארצית המפורטת לשדה בריר.

אופיר אקוניס: לעניין הטענה כי לאישור תוכנית כזאת יש השלכות מרחיקות לכת על עתידם ובריאותם של תושבי האזור – וגם אני קיבלתי פניות מתושבי ערד ומתושבות ערד – מובהר כי התוכנית המפורטת, כך אומר משרד האוצר, תלווה בתסקיר השפעה על הסביבה שיוכן על ידי המדינה, ובו ייבחנו הנושאים הסביבתיים בכללותם, לרבות השפעת הכרייה על האוכלוסייה באזור.

אופיר אקוניס: "הכרייה" זה כ"ף, רי"ש, יו"ד, יו"ד, ה"א, ולא "הקריעה".

אופיר אקוניס: כמו כן, במסגרת קידומה של התוכנית המפורטת, תועבר התוכנית להערות הוועדות המחוזיות ולהשגות הציבור – אתה מייצג גם כאן את הציבור, אבל ודאי הציבור יוכל להשמיע את טענותיו בוועדות הרלוונטיות.

אופיר אקוניס: הן תובאנה למועצה הארצית, אשר תדון בהן במסגרת קבלת החלטה בתוכנית.

אופיר אקוניס: זוהי תשובתו, אדוני היושב-ראש, של משרד האוצר.

מאיר כהן: תודה לך, אדוני.

מאיר כהן: מה הצעת, אדוני השר?

אופיר אקוניס: לוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: לוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: לפני ההצבעה – דב, בבקשה, דב חנין, הבעת דעה.

מאיר כהן: דקה.

מאיר כהן: אני מברך את קציני צה"ל, קורס פו"ם.

מאיר כהן: שלום לכם, ברוכים הבאים לכנסת.

מאיר כהן: אל תתרשמו, בדרך כלל יש הרבה יותר חברי כנסת.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, המהלך של כריית הפוספטים בשדה בריר הוא מהלך גדול, מסוכן, מזיק.

דב חנין: משרד הבריאות כבר קבע שהכרייה במכרה הזה מסכנת חיים ובריאות של תושבי ערד, תושבי יישובים ערביים בדואיים.

דב חנין: גם מומחה בין-לאומי, שנלקח במיוחד כדי להביא הערכה נוספת, גם הוא קבע שהכרייה הזאת מסכנת חיים ובריאות של תושבים.

דב חנין: אין מקום לקדם את המכרה באזור הזה.

דב חנין: חברת כי"ל עושה שימוש מניפולטיבי, ומנסה ללחוץ ולהגיד שאם לא יאשרו לה מכרה, היא תפטר עובדים.

דב חנין: אבל מספר העובדים שיעבדו בפועל במכרה הזה, הוא מזערי.

דב חנין: המכרה הזה מסכן את עתיד ערד, המכרה הזה בא על חשבונם של יישובים ערביים-בדואיים, א-זערורה ואל-פורעה.

דב חנין: לא ייתכן שיפנו אלפי אנשים מבתיהם כדי להקים מכרה פוספטים לטובת בעל הון שחי בלונדון.

מאיר כהן: תודה רבה.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף להצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו נצביע על להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: תשבו בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: מי שבעד – מעבירים להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מאיר כהן: שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לדיון תעבור להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: הלבנת מאחזים ביהודה ושומרון מובילה את ישראל למדינה דו-לאומית

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצעות לסדר-היום בנושא: הלבנת מאחזים ביהודה ושומרון מובילה את ישראל למדינה דו-לאומית, מס' 9113, 9118, 9135, 9164, 9178 ו-9201.

מאיר כהן: בבקשה, איתן ברושי.

מאיר כהן: להזכירכם, שלוש דקות לכל דובר.

מאיר כהן: אנחנו מקפידים על הזמן.

איתן ברושי: הכנסת ריקה.

מאיר כהן: מה זה משנה?

מאיר כהן: זמן הוא זמן.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – יש צופים רבים באולם – אני ביקשתי את הנושא הזה דווקא אחרי ביקור מוצלח של סגן נשיא ארצות הברית, לומר שאין גידול יותר מואץ מאשר ביהודה ושומרון.

איתן ברושי: ואנחנו מדברים ביהודה ושומרון על 430,000 נפשות, על פי הנתונים שלנו, תושבים יהודים, לא כולל ירושלים.

איתן ברושי: יש ועד מקומי בחברון, יש ארבע עיריות, 13 מועצות מקומיות ושש מועצות אזוריות ברחבי יהודה ושומרון, ויש בין 90 ל-100 מאחזים לא חוקיים או לא מורשים, מסיבות של קרקע פלסטינית פרטית או סיבות אחרות.

איתן ברושי: השר אקוניס, בוא תשמע משהו מאחד שיודע.

איתן ברושי: הייתי עוזר שר הביטחון כמה שנים ועסקתי בנושא של ההתיישבות ביהודה ושומרון.

איתן ברושי: אני יכול לומר שהיקף האוכלוסייה ביישובים הלא-מורשים, לפי מיטב הכרתי – אני כרגע בכנסת, אולי לא בקי בפרטים האחרונים – הוא 10,000–12,000 תושבים.

איתן ברושי: ומה הממשלה הזאת רוצה?

איתן ברושי: כשדיבר פה סגן הנשיא, כל הצד של הקואליציה הוריד את הפנים כשהוא דיבר על הסדר מדיני.

איתן ברושי: ועכשיו, למה נועדה הלבנת המאחזים?

איתן ברושי: רק לדבר אחד: להכשיל כל הסדר עתידי.

איתן ברושי: אין לזה שום חשיבות להתיישבות.

איתן ברושי: דווקא התיישבות שנמצאת באזורים במחלוקת צריכה להיזהר לא להזדהם בדברים לא חשובים ולא ענייניים, משום שמרבית ההתיישבות היא נורמטיבית, וכל ההתיישבות שתיארתי היא התיישבות חוקית.

איתן ברושי: אבל עשרות נקודות שאינן מורשות ולא חוקיות, שאין להן שום חשיבות בתמונת המצב של יהודה ושומרון – באה הממשלה, כאילו כבר פתרה את כל הבעיות, ומכניסה אצבע בעין לכל העולם כדי לומר שאין לנו שום עניין בהבטחת המציאות הזאת שתאפשר מתישהו סוף-סוף הסדר.

איתן ברושי: ולכן ההבדל בין קואליציה לאופוזיציה הוא בין היתר בהתעקשות שלנו שנשמור את האופציה להסדר, ויום אחד הוא יגיע – ברור שזה לא מחר – לעומת הקואליציה, שהשתלטה על הממשלה חבורה מהבית היהודי והימין הקיצוני של הליכוד, שכל מטרתה הוא למנוע כל הסדר, לסכל כל הסדר, גם במחיר של פילוג העם ושל ערעור הביטחון.

איתן ברושי: ולכן המהלך הזה של הלבנת מאחזים לא חוקיים, לא רק שהוא לא חוקי – הוא לא צודק, הוא לא מוסרי, הוא לא ערכי, ובעיקר הוא לא נחוץ.

איתן ברושי: מה הוא נותן חוץ מאשר עוד מחלוקת ועוד מריבה שאין איתה שום תוצאה?

איתן ברושי: אנחנו בעד גבולות ביטחון.

איתן ברושי: אותנו לא ילמדו מה זו אהבת הארץ.

איתן ברושי: את רמת הגולן אנחנו יישבנו; את הבקעה ואת צפון ים המלח אנחנו יישבנו; גם את גוש עציון.

איתן ברושי: לא נלמד שיעורי מולדת לא מהרב בן-דהן ולא מחברי הקואליציה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

איתן ברושי: אבל מצד שני, אני קורא פה לממשלה: אין טעם בצעד הזה, הוא מיותר, הוא פוגע, הוא לא תורם.

איתן ברושי: תעצרו את מעשה האיוולת.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי הכנסת, ביום 2 באוגוסט 1996 החליטה ממשלת נתניהו – כן, גם אז לפני 22 שנה הוא כבר היה ראש ממשלה – החליטה ממשלת נתניהו הראשונה שלא ייבנו בשטחים יישובים חדשים.

מוסי רז: בכך היא בעצם אימצה את ההחלטה של ממשלת רבין השנייה ושל ממשלת פרס.

מוסי רז: ההחלטות ההן גם קבעו שלא ייבנו בשטחים הכבושים יישובים חדשים.

מוסי רז: וכיוון שכך החליטה הממשלה, החליטו בעיקר הדור הצעיר של המתנחלים, לעשות הבה נתחכמה להם – כמובן בעידוד של פוליטיקאים; ידועה האמירה של מי שאחרי זה זכה לכבוד לפנות התנחלויות והפך לראש ממשלה, אריק שרון, שאמר להם: מה אתם באים אליי, תעלו לגבעות, יש עוד גבעות פנויות; וידועות אמירות של חברים בבית הזה; וידועה כמובן התמיכה הנפשעת של המועצות האזוריות שם בדברים הללו.

מוסי רז: בעצם קם הדור הצעיר של המתנחלים ופשוט הלך וטיפס על הגבעות, ללא כל אישור, ללא כל חוק, תוך כדי שהם מסכנים ישראלים ופלסטינים, תוך כדי שגם קרו מקרים שחיילי צה"ל נהרגו כדי להגן עליהם, ובנו יותר מ-100 מאחזים בלתי חוקיים שפרוסים בכל רחבי יהודה ושומרון.

מוסי רז: גם בית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ נשאר חסר אונים אל מול המרד הזה בשלטון, אל מול התופעה הזו של ביזוי הממשלה והצבא בשטח הכבוש.

מוסי רז: וכשהוגשו לו עתירות – הראשונה, שזכיתי להגיש אני באמצעות עורכת דין גבי לסקי ב-1998, כנגד 35 המאחזים הלא-חוקיים הראשונים – הוא בעצם מסמס את העתירה; והשנייה, שהוגשה לו בשנת 2000 כנגד 102 המאחזים הלא-חוקיים שהיו אז – גם את העתירה הזו הוא מסמס.

מוסי רז: ובעצם הוא קבע בהמשך כלל אחד: הוא לא מתעסק עם מאחזים לא חוקיים, הוא לא מפנה מאחזים לא חוקיים, לבד ממקרה אחד שבו מתברר שהמאחזים הלא-חוקיים קמו על אדמות פרטיות; אגב, החלטה שערורייתית של בג"ץ, כי תחשבו בעצם מה הוא אומר.

מוסי רז: הוא אומר: למתנחלים מותר ללכת ולקחת כל אדמה בתנאי שהיא לא פרטית של מישהו אחר.

מוסי רז: הרי אילו הייתי עושה את זה כאן בירושלים המערבית או בהרצליה או במקום אחר, ברור שהיו מטיסים אותי לכל הרוחות.

מוסי רז: אבל למתנחלים מותר הכול.

מוסי רז: והוא קבע שבקרקע פרטית אסור לעשות את זה.

מוסי רז: שומו שמיים, בג"ץ החליט שהוא מאמץ – – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מוסי רז: שהוא מאמץ את "לא תגנוב" – אני לא מאמין שעברו שלוש דקות – ועכשיו מחליטה הממשלה – – –

מאיר כהן: רק באמירה "ירושלים המערבית" הלכו שתי דקות.

מוסי רז: ועכשיו מחליטה הממשלה שמותר ככה לגנוב מהצד ולנסות להלבין את הגנבות האלה.

מוסי רז: פשוט בושה וחרפה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: דב, בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: מוסי, גם אתה ב-1998 כבר היית, חביבי.

מאיר כהן: זה הרבה שנים.

אלי בן-דהן: כולם צעירים.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

קריאה: – – –

מאיר כהן: הבעת דעה, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, אורחים, עמיתיי חברי הכנסת וציבור רחב, מה שקורה היום, עמיתיי חברי הכנסת, זה מהלך כוחני של ממשלה שמנסה להשליט את סדר-היום שלה בלי לספר לציבור הרחב, בלי לעדכן אף אחד, בכוחנות, כמו גנבים בלילה.

דב חנין: זה המהלך שהממשלה מקדמת.

דב חנין: אנחנו מדברים על 112 מאחזים.

דב חנין: המאחזים האלה לא אושרו אפילו על ידי הממשלה.

דב חנין: אני לא רוצה כרגע לדבר על ההתנחלויות שכן אושרו על ידי הממשלה, שגם הן, מעמדן מבחינת המשפט הבין-לאומי חד-משמעי, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אל תדבר.

דב חנין: אני מציע לך לקרוא את החלטת בית הדין הבין-לאומי בהאג.

דב חנין: כדאי לך לקרוא את ההחלטה הזו, כי אתה בסופו של דבר תצטרך לתת תשובות – – –

אלי בן-דהן: – – –

דב חנין: אתה תצטרך לתת תשובות.

דב חנין: ולכן כדאי לך לקרוא את ההחלטה הזו, מה היא אומרת על כל ההתנחלויות.

דב חנין: אבל אנחנו מדברים כרגע על 112 מאחזים, שאפילו הממשלה עצמה לא אישרה אותם.

דב חנין: כמו שאמרו חבריי, חלקם הגדול בנוי בכלל על אדמות פרטיות פלסטיניות.

דב חנין: איך נאמר בתורה, אדוני סגן השר, מה ששכחתם, "לא תגנוב".

דב חנין: אתם מוכנים לגנוב.

דב חנין: מבחינתכם, גנבה הפכה להיות מצווה.

דב חנין: השחור הפך ללבן, המותר הפך לאסור.

דב חנין: אין לכם שום קשר לא לתורה, לא למצוות, אלא רק למהלך אחד – כיבוש הארץ.

דב חנין: ולכן, בחצי השנה האחרונה, ככה אנחנו למדים, עמל צוות מצומצם במשרד הביטחון על תוכנית סודית להכשרת המאחזים האלה.

דב חנין: ממפים 70 מאחזים, מדרגים אותם – בין היתר אביגיל, הר חברון, גבעת הראל, אש קודש – שמות ידועים, אנחנו כולנו מכירים אותם מתקריות קשות כאלה או אחרות.

דב חנין: מספר סגן שר הביטחון חבר הכנסת בן-דהן, שמייד יעלה לענות כאן, בהקלטה שנעשתה על ידי מישהו בסיעת הבית היהודי: רק ביום חמישי האחרון ישבנו כמעט שלוש שעות ודירגנו את כל היישובים האלה לפי דרגות, איך ניתן להסדיר כל אחד מהם, כלומר באיזה אופנים.

דב חנין: הוא אומר: יש יישובים שניתן בקלות להסדיר אותם, יש יישובים שיותר מסובך להסדיר אותם.

דב חנין: שוב, אני רוצה, אדוני סגן השר, להביע הערכה ותודה לחברי הבית היהודי שמקליטים את עצמם וגם מוציאים את זה לתקשורת – ככה אני קורא במעריב.

דב חנין: אני הרי לא משתתף אצלכם בישיבות הסיעה, אין לי שום מושג מה קורה בישיבות האלה.

דב חנין: אלמלא חבריך היו מקליטים, לא היינו יודעים את הדברים.

דב חנין: אני אומר, ההתנהלות הזו היא התנהלות פסולה.

דב חנין: לממשלה יש מדיניות, אני חולק על המדיניות הזו, אבל המדיניות של הממשלה צריכה להיאמר בפומבי, בגלוי, מול הציבור.

דב חנין: אתם רוצים לספח את השטחים?

דב חנין: תגידו את זה לציבור הישראלי; אתם רוצים להוביל אותנו למלחמה?

דב חנין: תגידו את זה לציבור הישראלי; אתם רוצים להוביל אותנו להתאבדות קולקטיבית במצדה?

דב חנין: תגידו את זה לציבור הישראלי.

דב חנין: אל תעשו את הדברים בסתר, מאחורי הגב.

דב חנין: לא צריך הקלטות מישיבת הבית היהודי.

מאיר כהן: תודה, תודה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת אכרם חסון; חבר הכנסת יצחק וקנין; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

מאיר כהן: אדוני, עודד פורר – דקה מהצד, הבעת דעה.

מאיר כהן: סליחה, עודד, קודם תשובת סגן השר ואז אנחנו נעבור אליך, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, דווקא ביום זה, שבו, לצערנו, התרחשה תאונת דרכים טרגית בשומרון – אני שולח מכאן תנחומים למשפחה וברכות החלמה לבני המשפחה האחרים – אז כאן כנסת ישראל מחליטה לבוא ולהפוך את תושבי יהודה ושומרון לתושבים סוג ב' או סוג ג'.

אלי בן-דהן: אני מתפלא על חברי הכנסת, שכאילו לא היו פה בשנים האחרונות, כאילו לא מכירים מה קרה פה, כאילו רק מדינת ישראל תגיד "אנחנו רוצים שלום", וכולם ירוצו אלינו, יהיה לנו שלום.

אלי בן-דהן: אני רוצה להזכיר לכם, רבותיי היקרים, חבריי, בשנת 2013 עמדה בראש צוות המשא ומתן לשלום חברת הכנסת ציפי לבני; לא בנט, לא אלי בן-דהן – חברת הכנסת ציפי לבני.

אלי בן-דהן: שנה שלמה עמדה ובוססה ומכרה – – –

דב חנין: ראש הממשלה היה נתניהו.

אלי בן-דהן: נכון.

אלי בן-דהן: ומכרה את כל מה שאפשר היה.

אלי בן-דהן: היא הציעה את כל ההצעות שבעולם.

דב חנין: – – – מה, נתניהו הסכים?

אלי בן-דהן: דב, אני לא הפרעתי לך, דב.

אלי בן-דהן: דב, לא הפרעתי לך.

אלי בן-דהן: דב.

מוסי רז: אבל רק שאלה אחת.

מאיר כהן: תאפשרו לו.

אלי בן-דהן: דב, הגיע הזמן שתשמע את האמת.

אלי בן-דהן: אני יודע, היא לא נוחה, היא לא נעימה, לא לך ולא – אבל תקשיב.

אלי בן-דהן: פעם אחת תבין.

אלי בן-דהן: ציפי לבני – לא אני – עמדה שנה שלמה.

אלי בן-דהן: אתה יודע מה?

אלי בן-דהן: תקשיב טוב: אבו מאזן לא זז מילימטר.

אלי בן-דהן: מילימטר הוא לא זז מעמדתו.

אלי בן-דהן: תפסיקו לחיות באשליות, תפסיקו למכור לעם – – –

דב חנין: נתניהו היה ראש הממשלה?

דב חנין: מי היה ראש הממשלה?

מוסי רז: אפשר שאלה?

מוסי רז: סגן השר, אפשר שאלה?

מאיר כהן: לא, מוסי רז, אי-אפשר לשאול שאלה.

מאיר כהן: לא, סליחה.

מאיר כהן: תראו, אנחנו מעט, וזה יהיה הדבר הכי מגוחך לקרוא אנשים לסדר.

מאיר כהן: זהו.

מאיר כהן: תאפשרו לו לענות.

אלי בן-דהן: אני יודע, זאת אמת לא נעימה.

אלי בן-דהן: היא לא נוחה.

אלי בן-דהן: אני מסכים איתכם.

אלי בן-דהן: אבל גם כשהיא לא נוחה ולא נעימה, תקשיבו לה ותפסיקו למכור אשליות לעם ישראל כאילו השלום עומד לפנינו, אנחנו רק נגיד, ומייד מייד נרוץ לשלום.

אלי בן-דהן: תראו, אני לא מתבייש לומר, ממשלת ישראל מאמינה בהתיישבות היהודית בכל חלקי ארץ ישראל.

אלי בן-דהן: כן, היא מאמינה בכך.

אלי בן-דהן: היא לא מתביישת בכך.

אלי בן-דהן: היא לא עושה את זה בהיחבא.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת ברושי, אני רוצה להגיד לך מילה.

אלי בן-דהן: הזכרת את ההתיישבות בגולן.

אלי בן-דהן: אני ב-1977 הקמתי יישוב ברמת הגולן.

אלי בן-דהן: הבית היהודי, שאתה אוהב להשמיץ אותו, אלי בן-דהן, עליתי עם אשתי ועם בתי הקטנה בת חצי שנה.

אלי בן-דהן: הקמנו את היישוב בחיספין.

אלי בן-דהן: 11 משפחות היינו שם – ברוך השם, היישוב הזה פורח, קרוב ל-500 משפחות.

אלי בן-דהן: אתה יודע, זה יישוב ענק עם מוסדות חינוך אדירים.

אלי בן-דהן: היישוב הזה התחיל ב-11 משפחות ב-1977.

איתן ברושי: מה זה קשור למאחזים?

אלי בן-דהן: זה קשור למה שאמרת, שאתם הקמתם את רמת הגולן.

אלי בן-דהן: לאט-לאט, לא אתם הקמתם, לא רק אתם הקמתם את רמת הגולן.

אלי בן-דהן: היו עוד כמה כאלה שהקימו.

איתן ברושי: אנחנו היינו הראשונים.

אלי בן-דהן: היו עוד כמה כאלה שהקימו את רמת הגולן.

איתן ברושי: מה זה קשור למאחזים הלא-חוקיים?

אלי בן-דהן: לא, רגע, אתה הזכרת את זה, לא אני.

אלי בן-דהן: אני מזכיר לך.

אלי בן-דהן: אני מזכיר לך.

אלי בן-דהן: תראו, רבותיי, ביהודה ושומרון חיים היום קרוב ל-500,000 יהודים.

אלי בן-דהן: 500,000 יהודים, ורובם הגדול של היישובים נעשו על ידי כל ממשלות ישראל.

אלי בן-דהן: גם רבין, זיכרונו לברכה, וקדם לו מנחם בגין, זיכרונו לברכה, וגם אריק שרון, זיכרונו לברכה – שלושתם.

אלי בן-דהן: כמובן, הממשלות האחרונות, בוודאי שממשלות הליכוד האחרונות – כולם תמכו, יזמו, סייעו להקים את ההתיישבות הזאת.

אלי בן-דהן: לא יכול להיות שמי שגר היום ביהודה ושומרון, לא תהיה לו איכות חיים, לא תהיה לו אפשרות לחיות כמו כל יהודי בכל מקום אחר.

אלי בן-דהן: יש להם חובות כמו כולם, הם משלמים מיסים כמו כולם, הם משרתים בצבא ובמילואים כמו כולם, אפילו קצת יותר.

אלי בן-דהן: אבל כשמגיעות פתאום הזכויות שלהם, שהם צריכים גני ילדים ומעונות, שחשמל לא ייפול להם בחורף, וצריכים תשתיות מים, חשמל, גז טבעי, כמו כל דבר אחר – על זה אנחנו אומרים: לא, הם צריכים להישאר אזרחים סוג ב'.

אלי בן-דהן: אסור לקדם אותם, אסור להסדיר אותם.

אלי בן-דהן: אני שמעתי את דבריכם על הבג"ץ.

אלי בן-דהן: פתאום הבג"ץ הוא דבר איום ונורא.

אלי בן-דהן: בג"ץ הוא טוב רק כשהורסים את נתיב האבות, כשהורסים את עמונה, כשהורסים את תשעת הבתים בעפרה.

אלי בן-דהן: אז כולנו משבחים את הבג"ץ – בג"ץ נהדר ונפלא.

אלי בן-דהן: אבל בג"ץ שאומר שאתם טועים ומותר ליהודי להתיישב בארץ ישראל וביהודה ושומרון – ואנחנו לא עם כובש.

אלי בן-דהן: אתה יודע את זה היטב; לא כבשנו את יהודה ושומרון משום עם ומשום מדינה, אלא אם כן אתה חושב שהשלטון של ירדן, 19 שנה, שהוכר רק על ידי בריטניה ואפגניסטן, היה שלטון לגיטימי בעולם כולו.

אלי בן-דהן: אז עם כל הכבוד, אנחנו לא כובשים, ואלה לא שטחים כבושים.

אלי בן-דהן: אלה שטחים של מדינת ישראל, ואני מזכיר לך שכולנו מצווים לכבד את הבג"ץ.

אלי בן-דהן: וגם כשבג"ץ פסק פסיקות בלתי הגיוניות בעינינו, שלא היו מקובלות, הסכמנו, כופפנו את ראשו ופינינו את ההתיישבות למרות שחשבנו שפסקי הדין אינם נכונים.

אלי בן-דהן: אז אני מצפה גם ממך להכיר בבג"ץ, לכבד אותו; לדעת שכשבג"ץ פוסק שהיישוב הוא כשר וראוי רק אם הוא לא אדמה פרטית, צריך לכבד את בית המשפט העליון ולקבל את פסיקתו.

אלי בן-דהן: אני רוצה לסיים, ושהדברים יהיו ברורים: אנחנו נמשיך להישאר ביהודה ושומרון לעולמים.

אלי בן-דהן: חזרנו ליהודה ושומרון, חזרנו לארץ מולדתנו כדי להישאר שם.

אלי בן-דהן: חלומות העוועים שאולי אפשר יהיה להגיע לשלום – רק לפני שבוע שמעתם את הנאום הנפלא של אבו מאזן, ואני לא רוצה לדבר עוד דברים חמורים הרבה יותר שנאמרים.

אלי בן-דהן: שני חוקרים גילו 201 ספרים של הרשות הפלסטינית.

אלי בן-דהן: אין בהם ספר אחד שמזכיר את קיומה של מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: אין בהם ספר אחד שלא הופך את היהודים לעם מוקצה שצריך להרוג אותו.

אלי בן-דהן: זה החינוך שהם מקבלים מגיל צעיר, מגן ילדים.

אלי בן-דהן: אלה ספרי הלימוד של הרשות הפלסטינית – ואיתם אתם רוצים לעשות שלום?

אלי בן-דהן: נו, באמת.

אלי בן-דהן: הגיע הזמן, תתעוררו – – –

מאיר כהן: מה – – –

דב חנין: – – – שלום.

דב חנין: אתה לא רוצה שלום?

מאיר כהן: דב, סליחה.

מאיר כהן: אתה מפריע לו.

אלי בן-דהן: הגיע הזמן שתתעוררו.

מאיר כהן: אדוני, מה אתה מציע?

אלי בן-דהן: אני מציע – – –

מוסי רז: לספח את השטחים.

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, אני אומר: תפסיק עם הפנטזיות ההזויות הללו.

אלי בן-דהן: אמרתי: אנחנו – –

דב חנין: – – – שלום זה פנטזיה?

אלי בן-דהן: – – נשארים ביהודה ושומרון לעולם.

אלי בן-דהן: לא נזוז מכאן.

איתן ברושי: אלי – – –

מוסי רז: – – –

מאיר כהן: סגן השר, לאיזו ועדה אתה מציע?

אלי בן-דהן: לוועדת חוץ וביטחון.

מאיר כהן: לוועדת חו"ב.

מאיר כהן: תודה רבה לך, אדוני.

אלי בן-דהן: אני מציע – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: תודה לך, אדוני.

מאיר כהן: עודד, בבקשה, הבעת דעה, ולאחר מכן אנחנו נערוך הצבעה.

איתן ברושי: לוועדת הכנסת.

עודד פורר: ראשית, תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת – – –

מאיר כהן: יא-אללה, נמצאים חמישה חברי כנסת, והאנרגיות של – – –

איתן ברושי: לא כולם חברי חו"ב.

לאה פדידה: – – –

עודד פורר: אדוני, אני קצת אחלק את ההתייחסות שלי – –

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

עודד פורר: – – כי אני באמת לא רואה את דינו של איתן, שאני יודע כמה ההתיישבות יקרה לליבו באופן כללי, עם הדברים מהצד השמאלי היותר-קיצוני.

עודד פורר: אבל צריך לשים את הדברים על השולחן ולקחת אולי את הדוגמה של המאחז ששר הביטחון אמר לאחרונה שבכוונתו לקדם את הכשרתו, ואף הוביל את זה בממשלה: חוות גלעד היא מקום שבסוף שנות ה-70 נרכש באופן פרטי כדת וכדין.

עודד פורר: היישוב הזה הוקם בשנת 2002 כתגובה לרצח של גלעד זר, ובאוקטובר 2010 ביקר שם רובי ריבלין – אז הוא היה יושב-ראש הכנסת והיום הוא נשיא המדינה – ואמר שצריך להסדיר את היישוב הזה.

עודד פורר: ב-2014 שר הביטחון הקודם בוגי יעלון הבטיח שיוסדר היישוב הזה, ושר הביטחון הנוכחי, בעצם, הוא זה שמקיים את ההבטחה כשהוא מביא החלטת ממשלה בנושא.

עודד פורר: אם מדברים על בנייה בלתי חוקית ומאחזים בלתי חוקיים – –

מאיר כהן: לאדוני יש הבעת דעה של דקה, כן?

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: אני מסיים עוד שנייה.

עודד פורר: – – אז צריך לקחת ישוב נוסף שבעת הקמתו לא היו לו את האישורים הנדרשים, למשל קיבוץ נגבה, שב-1938 לא היו לו אישורים ו-50 שנה הוא חי בלי אישורים.

עודד פורר: כנ"ל קיבוצים נוספים והמצפים בגליל ואפילו הישוב כוכב יאיר, שמתגוררים בו גם מי שהיה אחראי – היה שר הביטחון כשאתה היית עוזר לענייני התיישבות.

איתן ברושי: – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

עודד פורר: המתיישבים ביו"ש, אדוני, איתן, לא שונים מהחלוצים של פעם.

איתן ברושי: – – –

עודד פורר: אני רק אולי אצטט לחברים בצד השמאלי הקיצוני – ובזה אני מסיים, אדוני – את מה שאמר ברל כצנלסון: "היש עם בעמים אשר מבניו הגיעו לידי סילוף כזה, שכלי ונפשי, שכל מה שעושה עמם, כל יצירתו וכל ייסוריו הם בזויים ושנואים וכל מה שעושה אויב עמם כל שוד וכול רצח וכול אונס ממלא את ליבם רגש הערצה והתמכרות?

עודד פורר: " ויטרפו עליהם את דעתם עד כדי כך שיראו "את הגאולה הסוציאלית בנאצים הפלסטינים שהצליחו לרכז כאן בארץ את האנטישמיות הזואולוגית של אירופה עם תאוות הפגיון שבמזרח".

מאיר כהן: תודה רבה.

עודד פורר: את זה אמר ברל כצנלסון, לא מישהו אחר.

עודד פורר: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, השר הציע: לוועדת חוץ וביטחון.

מאיר כהן: אתם מסכימים לזה?

מאיר כהן: אם כך, נעשה – – –

דב חנין: ביקורת המדינה.

מאיר כהן: ביקורת המדינה.

איתן ברושי: ועדת הכנסת.

מאיר כהן: אם כך, זה יעבור לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו עורכים הצבעה.

מאיר כהן: מי שבעד – זאת אומרת שאנחנו מעבירים לוועדת הכנסת, ושם יחליטו מי בעד ומי נגד.

איתן ברושי: תודה רבה.

לאה פדידה: מה, אין את ההצעה של מרגי?

לאה פדידה: בגלל זה באתי.

קריאה: – – –

לאה פדידה: אני הגעתי על גמל.

לאה פדידה: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: שמונה בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: הדיון יעבור לוועדת הכנסת לקבלת החלטה.

מאיר כהן: גמלים משוטטים בנגב בהפקרות – פתח לאסונות ברכוש ובנפש

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: גמלים משוטטים בנגב בהפקרות – פתח לאסונות ברכוש ובנפש, מס' 9176, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

מאיר כהן: יואב במקום.

מאיר כהן: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אין שר?

מאיר כהן: אין שר ולא יהיה.

יואב בן צור: השר סר?

יואב בן צור: השר סר.

מאיר כהן: בבקשה, דבר.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת עניין שאולי יישמע לחלק מכם שולי או זניח אך מדובר בעניין של פיקוח נפש ממש, ואני מתכוון לבעיית הגמלים המשוטטים בכבישי הנגב.

יואב בן צור: רק בשבוע שעבר שמענו על התאונה הנוראית, שבה נפצעו בני משפחת אלמקייס ובנם היקר ליאל זיכרונו לברכה נהרג, והדבר הזה קרה כתוצאה מהתנגשות עם גמל משוטט כשהם בדרכם לאירוע משפחתי.

יואב בן צור: אסור שהמצב הזה, שבעלי חיים מסתובבים בכבישים, ללא זיהוי, כשהם מסכנים חיי אדם, יימשך.

יואב בן צור: התורה מצווה עלינו לשמור מאוד על נפשנו: "ונשמרתם מאד לנפשתיכם".

יואב בן צור: כיהודים, מוטלת עלינו חובה מוסרית ודתית לעשות הכול כדי לשמור על חיי אדם.

יואב בן צור: מוטלת עלינו חובה לעשות ככל שביכולתנו למנוע מוות של כל אדם.

יואב בן צור: אני לא איכנס כעת לנושא של מי, על מי מוטלת האחריות לטפל בנושא השוטטות של בעלי החיים – אם האחריות היא רק של משרד התחבורה או המשטרה, או רק של משרד החקלאות או שבכלל האחריות הזאת לנושא הזה משותפת לשלושת הגורמים.

יואב בן צור: גם לא איכנס כעת לנושא של מהו הפתרון הנכון לעצור את השוטטות המסוכנת הזאת כדי למנוע את ההרג הבא, כי אני יודע שבין אם מדובר באחריות של גורם אחד או של כמה גורמים ובין אם הפתרון לבעיה הוא זיהוי אלקטרוני של הגמלים או ריסוס של שולי הכבישים למניעת צמיחה של עשב שמושך את הגמלים, בסופו של יום, עלינו מוטלת החובה לפעול במהירות לטיפול בנושא הזה, ועלינו מוטלת האחריות למנוע את ההרג הבא.

יואב בן צור: אני סבור שאין מנוס מלקיים בנושא הזה דיון מעמיק ונרחב.

יואב בן צור: אתה, אדוני היושב-ראש, כתושב הדרום, מכיר את התופעה מקרוב ויודע כמה היא מסוכנת.

יואב בן צור: הדיון הזה צריך להיות עם כל הגורמים הרלוונטיים, על מנת למצוא פתרון לבעיה הזאת והצלת חיי אדם.

יואב בן צור: לסיום, אני מבקש לשלוח מכאן ניחומים ואיחולי רפואה שלמה למשפחת אלמקייס, ויהי רצון שלא ידעו עוד צער.

יואב בן צור: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם אין תשובת שר, יש הבעת דעה, והיא ניתנה לאלחרומי.

לאה פדידה: – – –

מאיר כהן: לא, אי-אפשר.

מאיר כהן: אפשר רק אחד.

לאה פדידה: – – –

מאיר כהן: כמה?

קריאה: שניים.

מאיר כהן: אה, גם אתה, עודד?

קריאה: אני רוצה – – –

לאה פדידה: לא.

לאה פדידה: גם אני ביקשתי.

מאיר כהן: גם את ביקשת.

מאיר כהן: אז תקבלי.

מאיר כהן: תהיה דקה לכל אחד.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אם לא עודד, אז אני אאפשר לחברת הכנסת פדידה.

מאיר כהן: אלחרומי.

סעיד אלחרומי: אדוני, כתושב הנגב, גם אני מצטער צער העמוק על כל נפש ועל כל מי שניזוק, ובמיוחד על משפחת אלמקייס לאחרונה, אבל הסיפור של הגמלים בנגב ושל האוכלוסייה שנמצאת שם הוא סיפור עמוק יותר ורחב יותר.

סעיד אלחרומי: כאשר מדירים את הגמלים האלה ואת העדרים האלה ממקומות המרעה הטבעיים שלהם ומכנסים אותם למקומות ליד הכבישים ובאזור המיושב, התוצאה ברורה לעין.

סעיד אלחרומי: תאונות דרכים קורות ויקרו כל כמה שנים, בארצות רבות בעולם, עם חיות אחרות, אבל המקרה של הגמלים בנגב הוא הנפוץ אצלנו, ולכן אני אשמח שנעשה דיון מקיף בנושא הזה, ויש לנו הרבה מה להגיד ולהציע בנושא הזה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת פדידה.

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, תודה רבה על הנושא החשוב הזה, ומי ייתן ומשפחת אלמקייס תהיה המשפחה האחרונה.

לאה פדידה: לא יכול להיות שבמדינה מתוקנת יהיו תאונות דרכים בגלל גמלים משוטטים.

לאה פדידה: יש הצעת חוק, שעברה בקריאה טרומית, גם של חבר הכנסת עודד, שצריך לקדם אותה – סימון הגמלים, אכיפה, מתן קנסות – על מנת שאנחנו נמנע את הקטל בדרום.

לאה פדידה: לא יכול להיות שנתייחס לדרום כאל המרחב הפרוע ואנחנו נראה יום אחרי יום מקרים של גמלים משוטטים שגורמים לתאונות מוות וקטל בדרכים.

לאה פדידה: על הבית הזה לעשות הכול על מנת שזה ייפסק ואנשים יוכלו לחיות בבטחה גם בדרום וגם בנגב.

לאה פדידה: תודה.

מאיר כהן: כאמור, אין תשובת שר.

מאיר כהן: לכן, מה אתם מציעים?

יואב בן צור: ועדת הכלכלה.

לאה פדידה: ועדת הכלכלה.

מאיר כהן: לוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: מקובל על כולם?

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש: אנחנו נצביע.

מאיר כהן: מי שבעד – מעבירים את הדיון לוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מאיר כהן: שישה בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: אם כך, ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: רבותיי, תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, אם ירצה השם, י"ג בשבט התשע"ח, 29 בינואר 2018, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.