ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 301, 2018-01-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ו' בשבט תשע"ח, 22 בינואר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת של הכנסת לכבוד סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) כבוד נשיא המדינה מר ראובן רובי ריבלין והגב' נחמה ריבלין, סגן נשיא ארצות הברית מר מייקל פנס, הגב' קארן פנס וכל חברי המשלחת האורחת הנכבדה מארצות הברית, אדוני ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו והגב' שרה נתניהו, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות ומר דוד חיות, שרי הממשלה, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג והגב' מיכל הרצוג, שופטי בית המשפט העליון, חברות וחברי הכנסת בהווה ובעבר, מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ, מנכ"ל הכנסת אלברט סחרוביץ, היועץ המשפטי לכנסת עו"ד איל ינון, מכובדיי סגל א' של המדינה, הרב הראשי לשעבר הרב ישראל מאיר לאו, ראש עיריית ירושלים מר ניר ברקת, ראשי הנציגויות הזרות בישראל, ראשי העדות הדתיות, נציגי משפחות השבויים והנעדרים, קהל נכבד, אזרחי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן הנשיא, ברוך הבא לישראל, ברוך הבא לכנסת, ברוך הבא לירושלים, בירתה הנצחית של מדינת ישראל ושל העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתכבדים לארח אותך כאן תקופה קצרה אחרי ההודעה החשובה של הנשיא טראמפ, שהכיר בחיבור השורשי של ירושלים להיסטוריה היהודית.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) אני יודע שבזמן הפנוי המועט שיש לך אתה אוהב לקרוא בדברי הנביאים.

יולי יואל אדלשטיין: כאן, בירושלים, אדוני סגן הנשיא, תוכל לראות בעיניך את התגשמות נבואות הנחמה של ישעיהו, יחזקאל וזכריה.

יולי יואל אדלשטיין: זקנים וזקנות שוב יושבים ברחובות העיר, ילדים שוב משחקים בה, עיר דוד שוב בנויה לתלפיות ושומרים שוב מופקדים על חומותיה.

יולי יואל אדלשטיין: על יסודות עתיקים, בני 3,000 שנים, אנחנו בונים היום את ירושלים המודרנית.

יולי יואל אדלשטיין: יותר מכל מדינה אחרת בעולם, ארצות הברית היא שותפה נאמנה בפרויקט ההיסטורי הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אמרת בעצמך פעמים רבות שזה ממש לא מקרי שאת העמים שלנו קושרים חוטים עדינים של ערכים ושאיפות.

יולי יואל אדלשטיין: הם לא נפרמים גם בשעת מחלוקת, כי הם נשענים על האמונות הבסיסיות ביותר שלנו: על חזון החירות הלאומית, על אהבת מורשת התנ"ך ועל התקווה לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: הנשיא אמר דבר נוסף:

יולי יואל אדלשטיין: לאתגרים ישנים צריך להציע פתרונות חדשים, וזאת טעות להניח שחזרה על נוסחאות העבר תביא לתוצאות שונות בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: זוהי אמירה מרעננת מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: יש לה הכוח לפורר את שני השקרים הגדולים שמעיקים כבר עשרות שנים על תהליך השלום.

יולי יואל אדלשטיין: השקר הראשון אומר שפתרון הסכסוך הישראלי–פלסטיני הוא המפתח להשגת השלום במזרח התיכון כולו.

יולי יואל אדלשטיין: זה שקר כובש לבבות; הוא הרי מציע תשובה פשוטה מאוד למציאות מסובכת מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: השקר הזה הצליח לעוור מנהיגים מכל העולם מלראות את האויב האמיתי של היציבות והשגשוג האזוריים, והוא המשטר האסלאמי הקיצוני באיראן, שרודה באזרחיו, הצית מלחמה בתימן, מממן את הטבח בסוריה ותומך בארגוני הטרור ברצועת עזה.

יולי יואל אדלשטיין: השקר השני הוא שבסכסוך הישראלי–פלסטיני יש קביעות.

יולי יואל אדלשטיין: לא משנה בכלל מה הסיטואציה, יש צד חלש, שהוא בוודאי תמיד צודק, וצד חזק, שתמיד אשם.

יולי יואל אדלשטיין: במשך עשרות שנים ישראל התמודדה עם כתבי אישום חסרי כל בסיס: אתם האחראיים הבלעדיים להמשך העימות, אתם מחרחרי מלחמה, אתם סרבני שלום.

יולי יואל אדלשטיין: יש מדינות שפיתחו לשם כך גלאים מיוחדים, שצפצפו בקולי-קולות כשיהודי בנה בית במזרח ירושלים אבל עברו לדממת אלחוט כשהפלסטינים סיכלו באופן בוטה שוב ושוב את עצם האפשרות לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: גם את השקר הזה אנחנו מפריכים היום.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמשלם עשרות מיליוני שקלים לרוצחים מתועבים שנתפסו ונכלאו, הוא אחראי להמשך העימות; מי שחופר מנהרות תופת מתחת לאדמה במטרה להרוג, לחטוף ולפצוע, הוא מחרחר המלחמה; מי שמעוות באופן עקבי את ההיסטוריה, כמו שעשה אבו מאזן, עבאס, רק בשבוע שעבר, מי שמסית כמדיניות ומשקר כתפיסת עולם, הוא סרבן השלום.

יולי יואל אדלשטיין: את הביטוי "ייחרב ביתך" לא תשמע בבית הזה; כאן תשמע את ברכת "בנה ביתך".

יולי יואל אדלשטיין: אנו מאחלים לך ולעם האמריקני שתבנו את ביתכם לתלפיות ותמשיכו להיות מגדלור לעולם החופשי.

יולי יואל אדלשטיין: ולשואפים להחריב את ביתנו נאמר כי ידה האחת של ישראל תמשיך להרוס מנהרות תופת וידה השנייה תמשיך לבנות בתים, ליישב ולפתח את הארץ, כולל יהודה ושומרון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן הנשיא, כנסת נכבדה, אנחנו לא מיואשים.

יולי יואל אדלשטיין: לא איבדנו את תקוות השלום, כי אנחנו יודעים היטב: אחרי עידן השקרים יגיע עידן האמת.

יולי יואל אדלשטיין: מה שלמדנו ב-120 שנות סכסוך ובעשרות שנים של משא ומתן הוא ששלום אמת לא יצנח, הוא יצמח.

יולי יואל אדלשטיין: השלום לא יופיע לפתע פתאום אם רק נלחץ ידיים ונחתום על מסמך; הוא יצמח מעבודה ממושכת, שתביא לשיפור תנאי החיים המשותפים, לקידום הרווחה ולחיזוק הכלכלה בכל רחבי הארץ.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יצמח אם נדע לבנות גשרים יציבים, שעליהם נוכל להעביר קרונות עמוסים בשיתוף פעולה וברצון טוב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן הנשיא, התלבטתי מה להעניק לך ולרעייתך כמזכרת סמלית מן הביקור הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה למתוח אותך יותר מדי.

יולי יואל אדלשטיין: כשניפגש עוד מעט בלשכתי, אתן לך סל מלא במוצרים שיוצרו באחד מאזורי התעשייה ביהודה ושומרון שבהם עובדים יחד יהודים וערבים.

יולי יואל אדלשטיין: הסל הזה מייצג אי של שלום, שמשגשג למרות כל השקרים, למרות כל המסיתים, למרות כל מי שמדברים על שלום גבוהה-גבוהה אבל לא עושים דבר כדי לקדם אותו.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאנחנו צריכים יותר מכול הוא עוד מוצרים כאלה; עוד אזורי תעשייה, שיוכיחו שמלחמה היא לא גזרת גורל; עוד מפעלים, שיוכיחו שחיים משותפים הם אפשרות ריאלית.

יולי יואל אדלשטיין: הדרך לשלום, כך למדנו, היא דרך ארוכה.

יולי יואל אדלשטיין: לכל אלה שממהרים ומחפשים קיצורי דרך דמיוניים אני ממליץ להניח את העיסוק המתיש בעסקי השלום ולפנות אולי אל מסלול הריצה.

יולי יואל אדלשטיין: עם הנצח לא מפחד מדרך ארוכה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יודעים, אדוני סגן הנשיא, שארצות הברית צועדת לצידנו בדרך הארוכה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נמשיך ללכת בה עד שהנר הדולק בירושלים יהפוך לנר תמיד, לאורו של עולם.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

בנימין נתניהו: מכובדיי, נשיא המדינה ראובן ריבלין ורעייתו נחמה, יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין ורעייתו אירינה, יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג ורעייתו מיכל, השרים וחברי הכנסת בעבר ובהווה, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות ומר דוד חיות, נציגי המשפחות של השבויים והנעדרים, שהם יקרים לנו ועליהם דיברנו היום, מכובדיי הרבים ובראשם אורחנו רם המעלה סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, רעייתו קארן והמשלחת המכובדת שמלווה אתכם.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) Mr.

בנימין נתניהו: Vice President, my good friend Mike, I want to begin with a few personal words in English.

בנימין נתניהו: It's fitting that you are the first American Vice President to speak at the Knesset in Jerusalem.

בנימין נתניהו: Fitting, because no American Vice President has had a greater commitment to Israel and its people.

בנימין נתניהו: As a Congressman, you were unequivocal in your support for Israel.

בנימין נתניהו: As Governor, you signed the toughest anti-BDS bill in America.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) And as Vice President, you have stood shoulder-to-shoulder with President Trump over the past year to make the alliance between America and Israel stronger than ever.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) It is truly an honor to have you address the Knesset today.

בנימין נתניהו: But there's another reason that it's fitting that you are here today, and because of its immense importance to the history of our people let me now speak in the language of our people.

בנימין נתניהו: אדוני סגן הנשיא, אתה מדבר בשם ממשל אמריקני שהוא הראשון בין ממשלות העולם שהכיר בירושלים כבירת ישראל.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) ההכרה ההיסטורית הזאת תזכה למקומה הראוי בין ההחלטות הבין-לאומיות המכוננות בתולדות הציונות.

בנימין נתניהו: ההחלטה הראשונה הייתה הצהרת בלפור לפני 100 שנים, ב-2 בנובמבר 1917, שתמכה בזכותו של העם היהודי לבית לאומי בארצנו.

בנימין נתניהו: ההחלטה השנייה התקבלה לפני 70 שנה, בכ"ט בנובמבר 1947, כשהאומות המאוחדות הצביעו בעד הקמתה של מדינת לאום לעם היהודי.

בנימין נתניהו: ההחלטה השלישית ניתנה כמה חודשים לאחר מכן, ב־14 במאי 1948, כשהנשיא טרומן היה הראשון בין מנהיגי העולם שהכיר בישראל.

בנימין נתניהו: ואילו ההחלטה הרביעית – אני אוסיף גם את הצהרת כורש אבל זה היה קצת לפני כן – ואילו ההחלטה הרביעית התקבלה בחודש שעבר, ב-6 בדצמבר 2017, כשהנשיא טראמפ הפך לראשון בין מנהיגי העולם שמכיר בירושלים כבירתנו הריבונית.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) במעמד זה, שאני מבטיח לך, ייזכר לדורות על ידי עמנו, אתה, סגן הנשיא פנס, אתה ניצבת לצידו של הנשיא טראמפ, ניצבת במלוא מובן המילה: לא רק היית שם פיזית – תמכת בהצהרה בהתלהבות גדולה, באמונה גדולה, דבר שמאפיין את כל מעשיך.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) ידידי, כפי שאתה יודע, ישראל היא דמוקרטיה תוססת.

בנימין נתניהו: שלא כמו בפרלמנטים אחרים במזרח התיכון, כאן, בכנסת, אנשים חופשיים באמת להביע את דעתם – סמוך עליי, כפי שבוודאי תראה בקרוב – והם עושים זאת במרץ ובלהט.

בנימין נתניהו: לא חסרים כאן ויכוחים – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – אבל אני יכול לומר שבסוגיית ההכרה בירושלים כבירתנו, אני מאמין שאני מדבר כמעט, כמעט בשם כולנו, קואליציה ואופוזיציה כאחת, כשאני מביע את הכרת התודה העמוקה של אזרחי ישראל לנשיא טראמפ ולך על החלטה היסטורית שלעולם לא תישכח.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) מכובדי סגן הנשיא, ההחלטה הזאת היא נקודת ציון בולטת במערכת היחסים הקרובה בין מדינותינו.

בנימין נתניהו: פרקי הידידות הללו החלו להיכתב הרבה לפני הקמתה של מדינת ישראל; הם החלו להיכתב הרבה לפני הקמתה של ארצות הברית.

בנימין נתניהו: הם נכתבו במאה ה-17 על ידי ראשוני המהגרים לעולם החדש, שראו באמריקה את הארץ המובטחת שלהם, ובמאה ה-19 על ידי אנשי דת אמריקנים בולטים שקראו לשיבת עמנו לארץ המובטחת שלנו; הם נכתבו על ידי נשיאה השני של ארצות הברית ג'ון אדמס, שקיווה שהיהודים ישובו להיות אומה עצמאית ביהודה.

בנימין נתניהו: זה מוצא חן בעיניי; הם נכתבו על ידי הנשיא האמריקני הדגול אברהם לינקולן, שכינה את חידוש הריבונות היהודית בארץ אבותינו "חלום נאצל ששותפים לו אמריקנים רבים".

בנימין נתניהו: פרקי הידידות הללו נכתבו על ידי גדול סופרי ארצות הברית במאה ה-19, מרק טוויין, שביקר כאן לפני 150 שנה ודיבר על השיממון הנורא בהיעדר היהודים.

בנימין נתניהו: והם נכתבו על ידי ציונים אמריקנים כמו המשוררת הגדולה אמה לזרוס והשופט לואי ברנדייס, שציירו בדמיונם מדינה יהודית ריבונית שתפריח את אותה שממה.

בנימין נתניהו: כל זה מבהיר מדוע אהדת העם האמריקני למדינתנו הייתה כה עמוקה מיום הקמתה.

בנימין נתניהו: מימי הנשיא טרומן ועד הנשיא טראמפ הברית בין ארצות הברית וישראל הולכת ומתהדקת.

בנימין נתניהו: אנו בישראל חולקים עם ארצות הברית ערכים דמוקרטיים נעלים של חופש, קודם כול של חופש וחירות, ושל קדמה.

בנימין נתניהו: אנחנו מאמינים בעתידן של חברות חופשיות ויצרניות.

בנימין נתניהו: יש בינינו שותפות אסטרטגית הדוקה בנושאי ביטחון ושלום.

בנימין נתניהו: אנו קשורים זה לזה במורשת משותפת שיסודה בתנ"ך, התנ"ך שנכתב כאן, בארץ הקודש.

בנימין נתניהו: זה לא מקרה שבארצות הברית יש 11 ערים שנקראות "ירושלים".

בנימין נתניהו: Mr.

בנימין נתניהו: Vice President, as you may know – I want to make sure that the translation gets this right – there are 11 cities in the United States called "Jerusalem": Jerusalem, Utah; Jerusalem, Vermont; Jerusalem, Michigan, And there are eight more.

בנימין נתניהו: And they are all inspired by this shining city on a hill – Jerusalem, Israel.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) Mr.

בנימין נתניהו: Vice President, We have a common past.

בנימין נתניהו: We have a common future.

בנימין נתניהו: We have a shared destiny.

בנימין נתניהו: מכובדיי וידידיי, הברית הקרובה בין ארצות הברית לישראל איתנה מתמיד.

בנימין נתניהו: אני יכול להעיד.

בנימין נתניהו: הקשרים הביטחוניים והקשרים הכלכליים מעולם לא היו חזקים יותר, שיתוף הפעולה המודיעיני בהרבה מאוד תחומים מעולם לא היה פורה יותר, והתמיכה הדיפלומטית מעולם לא הייתה חד-משמעית יותר.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) בשם העם בישראל אני מבקש להודות לנשיא טראמפ, לך ולשגרירה היילי על התמיכה הבלתי-מסויגת בישראל באו"ם.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) מול השקרים והזדון, אתם מתייצבים מאחורי ישראל, אתם מתייצבים מאחורי האמת.

בנימין נתניהו: בשם כולנו, תודה לכם.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) שתי המדינות שלנו מתמודדות יחד עם האיום החמור שנשקף לעולם החופשי – בעיניי, האיום החמור שנשקף לעולם כולו – ממשטר הקנאות באיראן ומשלוחות הטרור שלו.

בנימין נתניהו: אנו נבלום את איראן ולא ניתן לה להתחמש בנשק גרעיני.

בנימין נתניהו: זוהי המדיניות שלנו וזוהי המדיניות שלכם.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) אנו חותרים יחד להשיג שלום אמת, שלום בר-קיימא, שלום עם כל שכנינו, כולל הפלסטינים.

בנימין נתניהו: השלום מתחיל בהכרה בזכותו של העם היהודי למדינת לאום בארצו, מדינת לאום משלו כאן, בארץ ישראל.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) ישראל תמיד הייתה ותמיד תהיה מחויבת לשלום אמת, ואני נכון תמיד לשתף פעולה עם הנשיא טראמפ כדי לקדמו וכדי להשיגו.

בנימין נתניהו: מכובדיי, בעוד כמה חודשים נציין 70 שנות עצמאות.

בנימין נתניהו: עברנו דרך ארוכה מאוד מאז ביקר כאן מרק טוויין לפני 150 שנה.

בנימין נתניהו: באזור רווי קנאות, אזור שמוכה באלימות ובחוסר סובלנות, הפכנו את מדינת היהודים לגן פורח של דמוקרטיה, של שגשוג, של קדמה.

בנימין נתניהו: אנו שומרים על חופש דת לכולם.

בנימין נתניהו: אדוני סגן הנשיא, אני יודע שגורל הקהילות הנוצריות במזרח התיכון חשוב לך.

בנימין נתניהו: ובכן, הקהילה הנוצרית פורחת בישראל, ובמזרח התיכון – רק בישראל.

בנימין נתניהו: בשנים האחרונות אנחנו מהדקים את קשרינו עם מדינות רבות בעולם, כפי שבא לידי ביטוי בביקורי בשבוע שעבר בהודו, אבל אני רוצה להדגיש מה שאני אומר בכל מקום: אין תחליף ולא יהיה תחליף לברית המיוחדת בין ישראל לארצות הברית, ולא יהיה שום תחליף ולא יכול להיות תחליף לארצות הברית כגורם הבין-לאומי המוביל בחיפוש אחר שלום.

בנימין נתניהו: הברית בינינו היא עמוקה, היא בלתי ניתנת לניתוק, כי היא טבועה ויצוקה עמוק בלבבות עמנו.

בנימין נתניהו: America has no greater friend than Israel, and Israel has no greater friend than the United States of America.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) מבחינה זו, סגן הנשיא פנס, ביקורך הוא הזדמנות עבורנו לומר לך ולמדינתך, מעומק הלב, מילה אחת:

בנימין נתניהו: תודה – תודה על הסיוע הביטחוני הנדיב, שעוזר לנו להגן על עצמנו בכוחות עצמנו; תודה על התמיכה הכלכלית בשנים שבהן היינו זקוקים לה, תמיכה שסייעה לנו להפוך את כלכלת ישראל לכלכלה חופשית ועצמאית, שהיא המנוע להפיכתה של ישראל למעצמה טכנולוגית עולמית; תודה על תרומתכם להעצמת כוחנו, שהוא התנאי היסודי לקיומנו ולהשגת שלום עם שכנינו.

בנימין נתניהו: And finally, Mr.

בנימין נתניהו: Vice President, let me express not only our profound gratitude, but also our deepest hope that President Trump and you will succeed in strengthening the United States, militarily and economically, so that America will continue to be the greatest power in the world for generations to come.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) A stronger America means a stronger Israel, and when America and Israel stand strong together, the forces of freedom, progress and peace will automatically prevail.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) Mr.

בנימין נתניהו: Vice President, God bless you and your family, God bless America, And God bless Israel.

בנימין נתניהו: ידידי מייק, ברוך בואך לציון, ברוך בואך לירושלים.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו על דבריו, ומתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג לשאת דברים.

יצחק הרצוג: מכובדנו כבוד נשיא המדינה מר ראובן רובי ריבלין והגברת נחמה ריבלין, מכובדנו יושב-ראש הכנסת יואל יולי אדלשטיין והגברת אירינה נבזלין, מכובדנו ואורחנו סגן נשיא ארצות הברית מר מייקל פנס, הגברת קארן פנס וחברי המשלחת הנכבדה מארצות הברית, ראש ממשלת ישראל מר בנימין נתניהו והגברת שרה נתניהו, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות ומר דוד חיות, שרים וחברי כנסת בהווה ובעבר, שגריר ארצות הברית בישראל מר דיוויד פרידמן ושגריר ישראל בארצות הברית מר רון דרמר – – (מחיאות כפיים) – – עורך הדין ג'ייסון גרינבלט, שליחו של נשיא ארצות הברית למזרח התיכון – – (מחיאות כפיים) – – מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ, מנכ"ל הכנסת אלברט סחרוביץ, מכובדי סגל א' של המדינה, נציגי משפחות השבויים והנעדרים, שהם על לוח ליבנו כל הזמן, אורחים יקרים, אזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: Welcome, Mr.

יצחק הרצוג: Vice President Mr.

יצחק הרצוג: Michael Pense and welcome Mrs.

יצחק הרצוג: Karen Pense .

יצחק הרצוג: כבוד סגן הנשיא מייקל פנס, אנחנו מקבלים אותך ואת רעייתך קארן ואת המשלחת שאיתך בברכה חמה ובחברות אמת כאן, בכנסת ישראל, בית הנבחרים של אחת הדמוקרטיות התוססות והמרשימות בעולם.

יצחק הרצוג: אתה זוכה להוקרתנו כאן בראש ובראשונה משום שאתה ידיד העם היהודי וידיד ישראל.

יצחק הרצוג: לאורך חייך הפכת לידיד הקהילה היהודית באינדיאנה ובארצות הברית בכלל.

יצחק הרצוג: לאורך חייך התייצבת תמיד לצידה של מדינת ישראל, בבהירות מוסרית ובמעשים אמיצים.

יצחק הרצוג: היית ראשון המושלים במדינות ארצות הברית שיזם חקיקה הנלחמת באנטישמיות המודרנית, ב-BDS, וחתמת על החוק שאותו יזמת, במעמד שגריר ישראל רון דרמר, אך שבועות בודדים בטרם הפכת למועמד לסגן הנשיא.

יצחק הרצוג: דבריך אשתקד בפני ועידת איפא"ק בוושינגטון בדבר הבטחת ביטחונה של ישראל למול האיומים כנגדה, במיוחד האיום האיראני, חדרו עמוק ללבבות.

יצחק הרצוג: היום אתה זוכה בהוקרה ובהערכה כאן, בבית הזה ובמעמד הזה, בתוקף היותך סגן הנשיא של ארצות הברית של אמריקה.

יצחק הרצוג: ביקורך הוא ביטוי מרגש לידידות האמיצה של ממשל הנשיא טראמפ עם מדינת ישראל, לקשרים ההיסטוריים העמוקים בין ארצות הברית לישראל, למורשת הדמוקרטית המשותפת, וכמובן, לאהבת התנ"ך המחברת בינינו.

יצחק הרצוג: היה זה, כפי שהוזכר כבר, הנשיא השני של ארצות הברית, ג'ון אדמס, שהביע את תקוותו שארץ יהודה תשוב ותכונן כמדינה יהודית.

יצחק הרצוג: והינה, אתה כאן, נושא את דבריך בפני הפרלמנט הנבחר של אותה מדינה יהודית שבה האמינו אבות אומתך ושעליה יכלו רק לחלום באותם הימים אבות אומתנו; מדינה עצמאית, חזקה, משגשגת, דמוקרטית וחופשית, שהיא מקלט לעמנו ובית לכל אזרחיה, בלי הבדלי דת, גזע ומין, המתבססת על אדני משפט וצדק ושוחרת ביטחון ושלום.

יצחק הרצוג: אני מברך אותך כאן, מעל בימה זו, מתוקף תפקידי כראש האופוזיציה, תפקיד שאינו מוכר בשיטתכם הפוליטית.

יצחק הרצוג: הדבר הכי קרוב לכך הוא תפקיד יו"ר המיעוט בבית הנבחרים שלכם – ה-Minority Leader.

יצחק הרצוג: האופוזיציה, מתוקף המבנה החוקתי והפרלמנטרי שלנו כאן, בכנסת, מורכבת כיום מארבע סיעות שונות, והן סיעות המחנה הציוני, יש עתיד, מרצ והרשימה המשותפת.

יצחק הרצוג: זו האחרונה מייצגת את מרבית ציבור אזרחי ישראל הערבים, שהם חלק חשוב ובלתי נפרד מהחברה הישראלית.

יצחק הרצוג: (מחיאות כפיים) קולה של האופוזיציה בשיח הציבורי ובמערכת הפוליטית הוא מגוון והוא מרכזי.

יצחק הרצוג: המטוטלת הפוליטית, כפי שאתה ודאי יודע, היא רבת-תהפוכות.

יצחק הרצוג: אך טבעי שאנו פועלים לכך שנתחלף בין צידי המליאה הזאת, כך שנמצא את האגף הזה מוביל את המדינה מהאגף הזה ואת האגף הזה עובר לאופוזיציה.

יצחק הרצוג: נכבדי, ירושלים בירתנו הקדושה אוחדה לה יחדיו לפני יובל שנים.

יצחק הרצוג: הייתה זו ממשלת ישראל בראשותו של ראש הממשלה דאז לוי אשכול, וצבא ההגנה לישראל תחת פיקודו של הרמטכ"ל יצחק רבין, זכרם לברכה, ששחררה ואיחדה את ירושלים.

יצחק הרצוג: הקרבנו את מיטב בנינו כדי לשחרר ולאחד את העיר.

יצחק הרצוג: ירושלים, סלע קיומנו ואומתנו, אשר הייתה מקור לגעגועים של עמנו וכיסופיו במשך אלפי שנים; ירושלים, שאליה פונה היהודי שלוש פעמים ביום בתפילתו ושפתיו ממלמלות: "ולירושלים עירך ברחמים תשוב"; ירושלים, שאותה קבע דוד בן-גוריון, ראש ממשלתנו הראשון, כבירת מדינת ישראל כבר בשנה הראשונה לעצמאותנו; ירושלים, העיר שאוחדה וחוברה לה יחדיו.

יצחק הרצוג: עשרות בשנים חיכינו להכרה בירושלים כבירת ישראל.

יצחק הרצוג: החלטת הנשיא דונלד טראמפ להכיר בירושלים כבירת ישראל היא מבורכת, מרגשת ועושה צדק עם ישראל, עם העם היהודי ועם ירושלים.

יצחק הרצוג: אנו מודים לנשיא טראמפ על יושרתו ואומץ ליבו במימוש הבטחתו זו.

יצחק הרצוג: (מחיאות כפיים) הנשיא טראמפ התייחס פעמים רבות לחשיבות השלום בינינו לבין שכנינו הפלסטינים.

יצחק הרצוג: בהודעתו על ירושלים קבע הנשיא טראמפ שאין בדבריו כדי לקבוע את היקף גבולות הריבונות הישראלית בירושלים, שכן אלה ייקבעו, בסופו של יום, בהסכם הקבע בין ישראלים לפלסטינים.

יצחק הרצוג: לצערי, הסכם כזה איננו באופק וכרגע הוא נראה כחזון רחוק.

יצחק הרצוג: אנו נמצאים באחת התקופות המורכבות והמסובכות ביותר ביחסי שני העמים; מבוי סתום חמור שיש צורך להתגבר עליו, לפתוח אותו ולנסות בכל דרך ליצור אופק מחודש של תקווה.

יצחק הרצוג: אנו מקווים שלא תתייאשו – שלא יתייאש הנשיא, שלא תתייאש אתה וממשלכם ושתמשיכו לנסות ולפעול בכל דרך כדי להתניע תהליך מדיני מחודש בינינו לבין הפלסטינים.

יצחק הרצוג: מיליוני בני אדם, בני כל הדתות, תלויים בכך ומצפים לכך.

יצחק הרצוג: השלום הוא לא רק מילת סרק, הוא תפילה משותפת של אבות ואימהות – יהודים וערבים – החיים על פני האדמה הזאת ומייחלים לו.

יצחק הרצוג: המצב שבפניו אנו ניצבים נפיץ ורגיש.

יצחק הרצוג: אובדן התקווה הוא מסוכן.

יצחק הרצוג: הלקח ההיסטורי מלמד: כשיש אובדן תקווה, כשיש ייאוש, כשיש סטגנציה, כשיש מים עומדים, נוצרת ביצה עכורה, טובענית, שמאיימת להטביע בתוכה את שני העמים.

יצחק הרצוג: זו הסיבה שבעטייה רבים מאיתנו באולם הזה ורוב העם בישראל מבינים את הדחיפות ואת הצורך לנוע להיפרדות פוליטית בינינו לבין הפלסטינים, שלא ניגרר, חלילה, דמוגרפית ומעשית, למציאות דו-לאומית אסונית.

יצחק הרצוג: עלינו לנוע לכיוון שתי המדינות, כיוון שמדינה אחת – one state – תהיה איום גדול על עצם התפיסה של מדינת הלאום היחידה בתבל של העם היהודי.

יצחק הרצוג: המאמץ האמריקני לכל אורך הדורות לנסות ולהגיע לשלום באזורנו הוא מוערך ומבורך ביותר.

יצחק הרצוג: המאמץ הרב של הנשיא טראמפ לנסות ולהגיע להסדר הוא מוערך ומבורך ביותר.

יצחק הרצוג: יש להניח הצעות על השולחן; יש למצוא דרכים חדשות ומקוריות, בין היתר ביחד עם מדינות חשובות באזור, כדי לייצר מחדש אופק מדיני.

יצחק הרצוג: מדינות האזור בשלות לכך.

יצחק הרצוג: הנישא טראמפ שמע זאת ממנהיגי האזור בביקורו בריאד לפני כמה חודשים והגיב על כך בחיוב רב.

יצחק הרצוג: יש הזדמנות נדירה לשינוי ברמה האזורית, ליצירה של קונפיגורציה חדשה לגמרי של ביטחון ושלום ואזורי.

יצחק הרצוג: צריך לחלום בגדול על שיתוף פעולה אזורי שיישרת את ההסדר המדיני.

יצחק הרצוג: בדיוק לשם כך נדרשת התקדמות מדינית משמעותית ונועזת בינינו לבין הפלסטינים.

יצחק הרצוג: מכובדנו, ביקורך מהווה בשורה חשובה לקהילות ולעדות הנוצריות במזרח התיכון.

יצחק הרצוג: אנו כאן רוחשים כבוד לבני העדות הנוצריות, המשמרות את פולחנן הדתי זה מאות בשנים ושומרות על המקומות הקדושים לנצרות בכל רחבי ישראל.

יצחק הרצוג: מדובר בכנסיות, מנזרים ואתרים רוויי היסטוריה מרתקת שמהווים מקור להשראה רוחנית ודתית לנוצרים מאמינים מכל רחבי תבל.

יצחק הרצוג: אנו מחויבים לשמור ולכבד ללא רבב ולתמיד את חופש הפולחן שהבטחנו לבני כל העדות הדתיות בארץ הקודש עוד בהכרזת עצמאותנו.

יצחק הרצוג: בחלקת ארץ קטנה זו שלנו, שליבתה ירושלים, נמצאים כל כך הרבה סמלים דתיים ואמוניים, שזוהי זכות עצומה מבחינתנו לראות המוני מאמינים מכל רחבי תבל כאן אצלנו – נוצרים, מוסלמים, דרוזים, צ'רקסים, בהאים וכמובן יהודים – המממשים את פולחנם כאן, בישראל, כל ימות השנה.

יצחק הרצוג: לצערי, להבדיל מישראל, בפינות שונות של המזרח התיכון מוצאים את עצמם מאמינים נוצרים מותקפים, נבזזים, מאוימים ונרדפים.

יצחק הרצוג: אנו מחויבים, יחדיו עימכם, לעשות הכול כדי להגן עליהם ועל אמונתם, ברוח דבריו המהדהדים של השליח פאולוס: וכי מדוע חירותי תיקבע על ידי מצפונו של מישהו אחר?

יצחק הרצוג: כבוד סגן הנשיא, אתם אומה המאמינה באל ומאמינה בחירות.

יצחק הרצוג: אנו מדינת הלאום של העם היהודי, ובה כולם זכאים לשוויון וחירות מלאים.

יצחק הרצוג: האמונה הטבועה בכם ובנו והחירות טבועה בכם ובנו.

יצחק הרצוג: כל אחד ואחד מאיתנו, בין שהוא קורא בתנ"ך, בברית החדשה, בקוראן או בספרי קודש אחרים, מייחל ומתפלל לשלום אמת, לכבוד הדדי, לחירות, לצדק חברתי ולכך שיתקיימו דברי הנביא בדבר החיים תחת הגפן והתאנה.

יצחק הרצוג: אתה תראה פה הרבה גפנים ותאנים, אדוני סגן הנשיא.

יצחק הרצוג: לשני העמים ולבני כל הדתות מגיע לחיות כאן בשלום ושלווה תחת אותם גפנים ותאנים.

יצחק הרצוג: אסיים בברכת ביקור מוצלח לך, לרעייתך ולמשלחת שאיתך.

יצחק הרצוג: נתפלל כי ביקורך יביא עימו בשורת שלום, חירות ופיוס, וכי עוד במהלך כהונתך יתממשו דברי הנביא מיכה, ואני מצטט: "וכִתתו חרבותם לאִתים וחניתותיהם למזמרות לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה – – – וישבו איש תחת גפנו ותחת תאנתו ואין מחריד – – – כי כל העמים ילכו איש בשם אלהיו".

יצחק הרצוג: תודה לך.

יצחק הרצוג: Thank you, Mister Vice president.

יצחק הרצוג: ברוך בואך לישראל וביקור מוצלח לך, לרעייתך ולמשלחתך.

יצחק הרצוג: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי חברי הכנסת, לכבוד הוא לי להזמין את סגן נשיא ארצות הברית מייקל פנס לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: It's my true honor to invite Vice president of the Unites States, Mr.

יולי יואל אדלשטיין: Michael Pence, to deliver his address.

יולי יואל אדלשטיין: Please.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

מייקל פנס: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן תרגומם:) הנשיא ריבלין, ראש הממשלה נתניהו, ראש האופוזיציה יצחק הרצוג, היושב-ראש אדלשטיין, חברי הכנסת, שופטי בית המשפט העליון, אזרחי ישראל.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) (חברי הכנסת טלב אבו עראר, ג'מעה אזברגה, יוסף ג'בארין, מסעוד גנאים, חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, עבד אל חכים חאג' יחיא, אחמד טיבי, איימן עודה, יוסף עטאונה ועאידה תומא סלימאן יוצאים מאולם המליאה.

מייקל פנס: )

יולי יואל אדלשטיין: רק נציין, רק נציין לפרוטוקול שכל חברי הרשימה המשותפת מורחקים עד סוף הישיבה היום.

יולי יואל אדלשטיין: Please, Mr.

יולי יואל אדלשטיין: Vice President, and I apologize.

מייקל פנס: הנשיא ריבלין, ראש הממשלה נתניהו, היושב-ראש אדלשטיין, ראש האופוזיציה הרצוג, חברי הכנסת, שופטי בית המשפט העליון, אזרחי ישראל.

מייקל פנס: אני חש תחושה עמוקה של ענווה בעומדי לפני הדמוקרטיה התוססת הזאת – – (מחיאות כפיים) – – בקבלי את הכבוד הגדול לנאום לפני הכנסת – סגן הנשיא הראשון שהוענקה לו זכות הזאת – כאן בירושלים, בירתה של מדינת ישראל.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) אני נושא איתי ברכות ממנהיג שעשה יותר מכל נשיא אחר ב-70 השנים האחרונות לקרב את שתי המדינות הדגולות שלנו – הנשיא ה-45 של ארצות הברית, הנשיא דונלד טראמפ.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) הודות להנהגתו של הנשיא, הברית בין שתי המדינות שלנו חזקה מתמיד, והידידות בין שני העמים מעולם לא הייתה עמוקה יותר.

מייקל פנס: אני פה כדי להעביר מסר פשוט, שמגיע מלב-ליבו של העם האמריקני: אמריקה עומדת לצד ישראל.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) אנחנו עומדים לצד ישראל היות שהמטרה שלכם היא המטרה שלנו, הערכים שלכם הם הערכים שלנו והמאבק שלכם הוא המאבק שלנו.

מייקל פנס: אנחנו תומכים בכם כי אנחנו מאמינים בצדק על פני הרשע, בטוב על פני הרע ובחירות על פני רודנות.

מייקל פנס: אנחנו עומדים לצד ישראל כי כך עשו האמריקנים מאז ומעולם וכך היה מאז ימיה הראשונים של המדינה שלי.

מייקל פנס: במהלך ביקורו ההיסטורי של הנשיא טראמפ בירושלים הוא הצהיר כי הקשר בינינו הוא, במילותיו, "ארוג בלב עמינו", וכי העם בארצות הברית תמיד רחש חיבה והערצה מיוחדות לעם הספר.

מייקל פנס: בסיפורו של העם היהודי תמיד ראינו את הסיפור של ארצות הברית.

מייקל פנס: זהו הסיפור של יציאה מעבדות לחירות, מסע מרדיפה לחופש, סיפור המראה את כוחה של האמונה ואת ההבטחה שבתקווה.

מייקל פנס: המתיישבים הראשונים שהגיעו למדינה שלי גם הם ראו בעצמם חלוצים שנשלחו מטעם ההשגחה העליונה לבנות ארץ מובטחת חדשה.

מייקל פנס: השירים והסיפורים של עם ישראל היו להם להמנונים, והם לימדו אותם לילדיהם, וכך הם עושים עד היום הזה.

מייקל פנס: המייסדים של המדינה שלנו, כפי שאמרו אחרים, פנו לחוכמה שבתנ"ך לשם הכוונה, הדרכה והשראה.

מייקל פנס: נשיאה הראשון של אמריקה ג'ורג' וושינגטון כתב באהדה ל"ילדי זרע אברהם".

מייקל פנס: הנשיא השני ג'ון אדמס הכריז כי היהודים "עשו למען התרבות האנושית יותר מכל אומה אחרת", במילותיו.

מייקל פנס: והסיפור שלכם נתן השראה לאבותינו ליצור את מה שהנשיא ה-16 כינה "לידה חדשה של החירות".

מייקל פנס: במהלך הדורות נעשו בני העם האמריקני לתומכים נלהבים בתקוות של העם היהודי לשוב אל ארץ אבותיו – – (מחיאות כפיים) – – כדי לדרוש לעצמכם לידה חדשה של החירות במולדת האהובה שלכם.

מייקל פנס: העם היהודי תמיד נאחז בהבטחה שנכתבה לפני כל כך הרבה שנים ש"אם יהיה נדחך בקצה השמים, משם יקבצך ומשם יקחך.

מייקל פנס: והביאך אל הארץ אשר ירשו אבותיך".

מייקל פנס: בגלות של אלפיים שנה – ארוכה משל כל עם אחר – בכל מקום, במהלך כיבושים וגירושים, אינקוויזיציות ופוגרומים, בני העם היהודי תמיד נאחזו בהבטחה הזאת, והם נאחזו בה בלילה הארוך והחשוך ביותר, שאלי ויזל כינה "לילה נעול של שבעה מנעולים"; לילה שהפך את פניהם הקטנות של ילדים לעשן מיתמר תחת שמיים אילמים; לילה שכילה את אמונתם של כה רבים ומאתגר את אמונתם של כה רבים גם עתה.

מייקל פנס: ומחר, כאשר אעמוד עם אשתי ביד ושם לחלוק כבוד לששת מיליוני הקדושים היהודים של השואה, נשתומם על האמונה ועל החוסן של העם שלכם, שרק שלוש שנים אחרי שהלכתם בגיא צלמוות קמתם מתוך האפר להחיות את עצמכם, לתבוע בחזרה עתיד יהודי ולבנות מחדש את המדינה היהודית.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) ובאפריל השנה אנחנו נחגוג את היום שבו העם היהודי השיב על השאלה הקדומה: "היוּחַל ארץ ביום אחד אם יִוָלד גוי פעם אחת", כאשר מדינת ישראל תחגוג 70 שנה להיווסדה.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) ובזמן שאתם מתכוננים לציין את אבן הדרך ההיסטורית הזאת, אני אומר עם האנשים הטובים בעם ישראל, כאן וברחבי העולם: שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) לפני 70 שנה ארצות הברית הייתה גאה להיות המדינה הראשונה בעולם שהכירה במדינת ישראל.

מייקל פנס: אך כפי שאתם יודעים היטב, העבודה שהתחלנו באותו היום נותרה לא גמורה, שכן אומנם ארצות הברית הכירה באומה שלכם, אך הממשלים, אחד אחרי השני, סירבו להכיר בבירה שלכם.

מייקל פנס: ואולם, רק בחודש שעבר הנשיא טראמפ עשה היסטוריה: הוא תיקן עוול בן 70 שנה; הוא קיים את הבטחתו לעם האמריקני בהצהירו כי ארצות הברית תכיר סוף-סוף בירושלים כבירת ישראל.

מייקל פנס: הקשר הבל-יינתק בין עם ישראל לבין העיר הזאת הוא בן יותר משלושת אלפים שנה.

מייקל פנס: בירושלים על הר מוריה אברהם עקד את בנו יצחק, וצדיקותו זכתה להכרה בשל אמונתו באלוהים; פה בירושלים חנך דוד המלך את הבירה של ממלכת ישראל; ומשנולדה מחדש מדינת ישראל המודרנית היא קבעה בעיר הזאת את מקום המושב של ממשלתה.

מייקל פנס: ירושלים היא בירת ישראל.

מייקל פנס: לפיכך, הנשיא טראמפ הורה למחלקת המדינה להתחיל מייד את ההכנות להעברת שגרירות ארצות הברית מתל אביב לירושלים.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) בשבועות הבאים הממשל שלנו יקדם את התוכנית לפתיחת שגרירות ארצות הברית בירושלים, ושגרירות ארצות הברית הזאת תיפתח לפני סוף השנה הבאה.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) הנשיא שלנו קיבל את החלטתו "לטובת האינטרסים של ארצות הברית", במילותיו, אך הוא הבהיר שאנחנו סבורים כי ההחלטה שלו משרתת גם את השלום.

מייקל פנס: בהכרה בירושלים כבירת ישראל בחרה ארצות הברית סוף-סוף בעובדות על פני הבדיה, והעובדות הן הבסיס האמיתי היחיד לשלום צודק ובר-קיימא.

מייקל פנס: תחת הנשיא טראמפ ארצות הברית נשארת מחויבת להשגת שלום בר-קיימא בין הישראלים לפלסטינים.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) בהכרזה על החלטתו בנושא ירושלים קרא הנשיא "לכל הצדדים לשמר את הסטטוס קוו באתרים הקדושים בירושלים, ובכללם הר הבית, הידוע גם כאל-חרם א-שריף", במילותיו.

מייקל פנס: הוא גם הבהיר שאנחנו לא נוקטים עמדה בנוגע לנושאי הליבה, ובכלל זה הגבולות המדויקים של הריבונות של ישראל בירושלים או יישוב סכסוכי גבולות.

מייקל פנס: הנשיא טראמפ אישר שוב כי אם שני הצדדים יסכימו על כך, ארצות הברית תתמוך בפתרון שתי המדינות.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים)

יחיאל חיליק בר: כל הכבוד.

מייקל פנס: אנחנו יודעים שהישראלים רוצים שלום, ואנחנו יודעים שהישראלים אינם זקוקים להטפות מוסר על מחיר המלחמה.

מייקל פנס: הישראלים מכירים את המחיר האיום טוב מדי.

מייקל פנס: ראש הממשלה שלכם מכיר את המחיר הזה – הוא עצמו כמעט נהרג בקרב, ואחיו האהוב יוני נהרג כשפיקד באומץ על מבצע שחרור בני הערובה באנטבה לפני 41 שנה.

מייקל פנס: ואתם, שיודעים מה המחיר של מלחמה, יודעים טוב מכולם את מה שברכות השלום יכולות להביא לכם, לילדיכם ולדורות הבאים.

מייקל פנס: ארצות הברית מעריכה את הנכונות המוצהרת של ממשלת

מייקל פנס: כם להמשיך במשא ומתן הישיר עם הרשות הפלסטינית, והיום אנחנו מפצירים בהנהגה הפלסטינית לחזור לשולחן הדיונים.

מייקל פנס: השלום יכול לבוא רק באמצעות דיאלוג.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) אנחנו הרי יודעים שהשלום ידרוש פשרות, אבל אתם יכולים להיות בטוחים שארצות הברית לעולם לא תתפשר על ביטחונה של מדינת ישראל.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) כל הסכם שלום צריך להבטיח את היכולת של מדינת ישראל להגן על עצמה בעצמה.

מייקל פנס: יש מי שמאמינים שהעולם אינו יכול להשתנות, שנגזר עלינו לשקוע באלימות מתמדת, שאי-אפשר לפתור סכסוכים עתיקים ושהתקווה עצמה היא אשליה, אבל, ידידיי, הנשיא טראמפ אינו מאמין בזה.

מייקל פנס: אני לא מאמין בזה.

מייקל פנס: וגם אתם אינכם מאמינים בזה.

מייקל פנס: אני עומד כאן בעיר שעצם שמה משמעותו שלום.

מייקל פנס: ובעומדי כאן אני יודע שהשלום אפשרי, שכן ההיסטוריה מראה שבעבר קיבלה ישראל החלטות קשות כדי להשיג שלום עם שכנותיה.

מייקל פנס: ביומיים האחרונים ביקרתי במצרים וירדן, שתי מדינות שישראל נהנית מפירות השלום עימן כבר זמן רב.

מייקל פנס: דיברתי עם הידידים הטובים של ארצות הברית, נשיא מצרים א-סיסי והמלך עבדאללה בירדן, על אודות הגבורה של קודמיהם בתפקיד, אשר שמו לקץ הסכסוך עם ישראל.

מייקל פנס: שני המנהיגים האלה מוכיחים כל יום שאמון וביטחון עשויים להיות מציאות בין האומות הגדולות הללו שרואות בארצות העתיקות האלה את ביתן.

מייקל פנס: בזמן שביליתי עם אותם מנהיגים ועם ראש הממשלה שלכם דיברנו על התמורה היוצאת דופן המתחוללת כיום במזרח התיכון ועל הצורך לעצב עידן חדש של שיתוף פעולה בימינו שלנו.

מייקל פנס: רוחות השינוי כבר נושבות במרחבי המזרח התיכון: אויבים ותיקים נעשים שותפים; צרים זה זמן רב מוצאים בסיס חדש לשיתוף פעולה; הצאצאים של יצחק וישמעאל מתקרבים לשם תכלית משותפת כפי שלא היה מעולם.

מייקל פנס: לפני שנה נאם הנשיא טראמפ בכינוס חסר תקדים של מנהיגים מיותר מ-50 מדינות בפסגה הערבית האסלאמית-אמריקנית.

מייקל פנס: הוא דחק בעמי האזור להדק את העבודה המשותפת, לזהות הזדמנויות משותפות ולהתמודד עם אתגרים משותפים.

מייקל פנס: הנשיא עודד את כל מי שרואה במזרח התיכון את ביתו "לעמוד בפני המבחן הגדול של ההיסטוריה, לכבוש את הטרור ולנצח את כוחות הטרור ביחד", במילותיו.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) הטרור האסלאמי הרדיקלי אינו מכבד גבולות – הוא מכה באמריקה, בישראל, באומות במזרח התיכון ובעולם הרחב.

מייקל פנס: הוא לא מכבד שום דת וגובה את חייהם של יהודים, של נוצרים ובעיקר של מוסלמים.

מייקל פנס: הטרור האסלאמי הרדיקלי אינו מבין שום מציאות מלבד כוחנות חייתית.

מייקל פנס: לצד בעלות בריתנו נמשיך לגייס את כל כוחנו כדי למחוק את הטרור האסלאמי הרדיקלי מעל פני האדמה.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) אני שמח להודיע שהודות לאומץ של כוחותינו ושל בעלות בריתנו, ברגעים אלו ממש דאעש במנוסה, הבירה שלהם נפלה ומה שמכונה "הח'ליפוּת" שלהם קרסה.

מייקל פנס: ואתם יכולים להיות בטוחים שלא נשקוט ולא נוותר עד שנרדוף את דאעש ונהרוס אותו מהשורש, כדי שלא יוכל עוד לאיים על בני עמנו, על בעלות בריתנו ועל עצם דרך החיים שלנו.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) ארצות הברית וישראל עומדות זמן רב זו לצד זו בהתמודדות עם הרשע הנורא של הטרור, וכך נמשיך.

מייקל פנס: ברחבי מזרח התיכון נענו מנהיגים ערבים גם הם לקריאתו של הנשיא לנקוט פעולה חסרת תקדים כדי לשרש את הקיצוניות ולהוכיח את הריקנות שבהבטחותיה האפוקליפטיות.

מייקל פנס: כפי שהנשיא טראמפ הבהיר בסעודיה, אנחנו נמשיך לעמוד לצד בעלי בריתנו ומול אויבנו.

מייקל פנס: נעבוד יחד עם כל שותפינו לשלול מהטרוריסטים "את הטריטוריה שלהם, את המימון שלהם ואת כוח הפיתוי השקרי של האידיאולוגיה הפחדנית שלהם", במילותיו.

מייקל פנס: אנחנו גם נתמוך במנהיגי דת באזור הזה וברחבי העולם כאשר הם מלמדים את צאן מרעיתם לפעול מתוך אהבה ולא מתוך שנאה, ונעזור לעמים נרדפים שסבלו כל כך מידי דאעש ומידי קבוצות טרור אחרות.

מייקל פנס: לשם כך הסיטה ארצות הברית מימון ממאמצי סיוע לא יעילים.

מייקל פנס: עתה, בפעם הראשונה, אנחנו נותני תמיכה ישירה לנוצרים ולמיעוטים דתיים אחרים שבונים מחדש את הקהילות שלהם לאחר שנים של דיכוי ומלחמה.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) ארצות הברית כבר התחייבה להקצות יותר מ-110 מיליון דולר לסיוע לנוצרים ומיעוטים דתיים אחרים ברחבי המזרח התיכון, ואנו מעודדים את בעלות בריתנו – כאן בישראל, באירופה וברחבי העולם – להצטרף אלינו במאמץ זה.

מייקל פנס: הבה נעבוד יחד לחדש את הפאר העשיר של המגוון הדתי במזרח התיכון, כדי שכל הדתות יוכלו שוב לפרוח בארצות שבהן נולדו.

מייקל פנס: בשעה שאנו פועלים להביס את פגע הטרור ולעזור למי שסבלו תחת ידיו, אנחנו חייבים להיות נחושים ודרוכים כדי למנוע מיריבים ישנים להתבסס מחדש.

מייקל פנס: לשם כך תוסיף ארצות הברית לעבוד עם ישראל ועם מדינות ברחבי העולם כדי להתעמת עם המדינה המובילה במתן חסות לטרור – הרפובליקה האסלאמית של איראן.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) כפי שהעולם נוכח שוב, המשטר האכזר באיראן הוא דיקטטורה ברוטלית ותו לא, המבקשת לשלוט באזרחיה ולשלול מהם את זכויותיהם הבסיסיות ביותר.

מייקל פנס: ההיסטוריה מוכיחה כי מי שמבקשים לרדות בעם שלהם מסתפקים בזה לעיתים נדירות בלבד, ואנחנו רואים יותר ויותר את איראן מחפשת לשלוט בעולם הערבי הרחב.

מייקל פנס: המשטר המסוכן הזה זורע תוהו ובוהו ברחבי האזור.

מייקל פנס: רק בשנה שעברה, בעוד אזרחי איראן מתחננים למוצרים בסיסיים, איראן הקצתה מעל 4 מיליארד דולרים לפעולות זדוניות בסוריה, בלבנון ובמקומות אחרים ברחבי האזור; היא תמכה בקבוצות טרור שאף עתה שוכנות על סף מדינת ישראל; וגרוע מכול – המשטר האיראני שוקד על תוכנית גרעין סודית, ובשעה זו מפתח טילים בליסטיים מתקדמים.

מייקל פנס: לפני שנתיים וחצי חתם הממשל הקודם על הסכם עם איראן שרק דוחה את היום שבו המשטר יוכל להשיג נשק גרעיני.

מייקל פנס: הסכם הגרעין עם איראן הוא אסון, וארצות הברית לא תאשרר עוד את ההסכם המוטעה הזה.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) כפי שהנחה הנשיא טראמפ, אנחנו עובדים להנהיג רסנים יעילים ובני-קיימא על התוכנית הגרעינית והבליסטית של איראן.

מייקל פנס: מוקדם יותר החודש דחה הנשיא הטלת סנקציות על איראן כדי לתת לקונגרס ולבעלות הברית שלנו באירופה זמן לקבוע אמצעים נוקשים יותר, אבל כפי שהנשיא טראמפ הבהיר, זו הפעם האחרונה.

מייקל פנס: הנשיא טראמפ אמר כי אם הסכם הגרעין לא יתוקן, ארצות הברית תיסוג ממנו מייד.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) יהיו אשר יהיו תוצאות המשא ומתן, היום יש לי הבטחה חגיגית לישראל, לכל המזרח התיכון ולעולם: ארצות הברית לעולם לא תרשה לאיראן להשיג נשק גרעיני.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) מעבר להסכם הגרעין, אנחנו לא נסבול עוד את התמיכה של איראן בטרור או את הניסיונות הברוטליים שלה לדכא את העם שלה.

מייקל פנס: בשנה שעברה הממשל שלנו הכפיל פי שלושה את מספר הסנקציות המוטלות על איראן ועל מנהיגיה, ורק החודש הטילה ארצות הברית סנקציות נוקשות חדשות על איראן.

מייקל פנס: אבל יש לי מסר נוסף היום, מסר טוב יותר, מהעם האמריקני לעם הגאה והנפלא באיראן:

מייקל פנס: אנחנו הידידים שלכם, ועוד יבוא היום ותשתחררו מהשלטון המרושע שחונק את החלומות שלכם וקובר את תקוותיכם.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) וכשיום השחרור שלכם יגיע סוף-סוף – אנחנו אומרים לאנשים הטובים באיראן – הידידות בין העמים שלנו שוב תפרח.

מייקל פנס: גם אם לעיתים קשה לראות זאת, רב המשותף על המפריד בין אלה הרואים במזרח התיכון את ביתם – לא רק איומים משותפים אלא גם תקווה משותפת לעתיד של ביטחון ושגשוג ושלום, ומוצא משותף של אמונה שעובר כחוט השני בארצות האלה.

מייקל פנס: לפני כמעט 4,000 שנה איש אחד עזב את ביתו באור כשדים כדי להגיע לכאן, לישראל.

מייקל פנס: הוא לא עמד בראש אימפריה, הוא לא חבש כתר לראשו, הוא לא פיקד על שום צבא, הוא לא חולל ולו נס אחד, לא מסר שום נבואה, אך הובטחו לו צאצאים רבים ככוכבי השמיים.

מייקל פנס: היום יהודים, נוצרים ומוסלמים – שהם יותר ממחצית אוכלוסיית כדור הארץ וכמעט כל תושבי המזרח התיכון – רואים באברהם את אבי אמונתם.

מייקל פנס: רק כמה פסיעות מכאן, בעיר העתיקה של ירושלים, אנחנו רואים את המאמינים של שלוש הדתות האלה במגע מתמיד אלה עם אלה, ואנחנו רואים שכל דת מתמלאת חיים בצורה חדשה ומתחדשת מדי יום ביומו.

מייקל פנס: בכנסיית הקבר הקדוש אנו רואים ילד נוצרי מקבל את מתנת החסד בהטבלה; בכותל המערבי אנחנו רואים בר-מצווה של ילד יהודי צעיר; בחרם א-שריף אנחנו רואים מוסלמים צעירים, ראשיהם רכונים בתפילה.

מייקל פנס: בירושלים אנו רואים כל זאת ועוד.

מייקל פנס: לפיכך, היום, בעומדי בארץ המובטחת של אברהם, אני מאמין שכל מי שמוקיר את החירות ומבקש עתיד טוב יותר צריך לשאת את עיניו לכאן, למקום הזה, ולהשתומם על מראה עיניו.

מייקל פנס: ישראל נולדה כנגד כל הסיכויים, והישרדותה – על אחת כמה וכמה.

מייקל פנס: כמה מדהים שגשוגה, כנגד כל הסיכויים.

מייקל פנס: אתם הפכתם מדבר לגן, מחסור לשפע, חולי לבריאות, תקווה לעתיד.

מייקל פנס: ישראל היא כמו עץ שהכה שורשים עמוקים באדמת אבותיכם, אך ככל שהוא צומח כך הוא מגיע קרוב יותר לשמיים.

מייקל פנס: והיום ובכל יום המדינה היהודית של ישראל וכל העם היהודי עדים לנאמנותו של האלוהים, וגם זו שלכם.

מייקל פנס: האמונה של היהודים היא שקיבצה את רסיסי העם היהודי בתפוצות ועשתה אותו שוב שלם; היא שלקחה את שפת התנ"ך ואת הנוף של תהילים והפיחה בהם חיים.

מייקל פנס: האמונה היא שקוממה את ירושלים מחורבותיה ועשתה אותה שוב חזקה.

מייקל פנס: הנס של ישראל הוא השראה לעולם.

מייקל פנס: וארצות הברית גאה לעמוד לצד ישראל והעם שבה, כבעלות ברית וכידידות מלאות הוקרה.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים) וכך, אנו נשאל לשלום ירושלים, שישליו אוהביך, שיהי שלום בחילך ושלווה בארמונותייך.

מייקל פנס: אנחנו נעבוד ונשאף לעתיד הטוב יותר, שבו כל מי שמכנה את הארץ העתיקה הזאת ביתו ישב תחת גפנו ותחת תאנתו ואין מחריד.

מייקל פנס: עם הקשר הבלתי-ניתן לערעור בין העמים שלנו והמחויבות המשותפת שלנו לחירות, אני אומר מכל ליבי: שהאל יברך את העם היהודי, שהאל יברך את מדינת ישראל ואת כל מי שקוראים לארצות האלה ביתם, ושהאל ימשיך לברך את ארצות הברית של אמריקה.

מייקל פנס: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד בקימה את יציאת נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! הישארו במקומותיכם, ואנחנו נכבד את יציאת כבוד סגן נשיא ארצות הברית וכבוד יושב-ראש הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את יציאת נשיא המדינה, סגן נשיא ארצות הברית ויושב-ראש הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הישיבה תחודש ב-15:45.

יצחק וקנין: בישיבה זו יש הפסקה.

בשעה 15: נאומים בני דקה

יצחק וקנין: צוהריים טובים.

יצחק וקנין: אני פותח שוב את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: אנחנו פותחים, כהרגלנו בימי שני, בנאומים בני דקה.

יצחק וקנין: כל מי שמעוניין ילחץ על הכפתור.

יצחק וקנין: אני עושה את ההצבעה כרגע.

יצחק וקנין: אני אתחיל עם ישראל אייכלר – ראשון.

אופיר אקוניס: גם אני נרשמתי.

אופיר אקוניס: מותר לי כחבר כנסת.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך, ודאי, ודאי.

לאה פדידה: לא הספקתי.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

יצחק וקנין: כשיגישו אלי את הרשימה אני אוסיף.

יצחק וקנין: נרשמו שישה, וכל מי שירצה, אני אוסיף אותו.

יצחק וקנין: תביאו לי את הרשימה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, הרמקולים – – –

יצחק וקנין: דקה אחת.

יצחק וקנין: לפתוח את הרמקולים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עומדים עדיין תחת הרושם הכביר של נאומו ההיסטורי של סגן הנשיא מייק פנס.

ישראל אייכלר: זה נאום שילווה אותנו עוד זמן רב – נאום שנטוע באמונה, בשורשים העמוקים – – –

יצחק וקנין: אדוני השר כץ, אם אפשר להנמיך את הקול טיפה.

ישראל אייכלר: השר כץ, קצת בשקט.

יצחק וקנין: לא, קולו נשמע יותר מאשר של ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: אני מתחיל מהתחלה.

ישראל אייכלר: סליחה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: כן, ודאי, תתחיל מהתחלה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדיין עומדים תחת הרושם הכביר של נאומו ההיסטורי של סגן הנשיא מייק פנס, נאום שילווה אותנו עוד זמן רב – נאום אמוני, שנטוע בשורשים העמוקים בתנ"ך, שבלעדיו אין לנו חלק ונחלה בארץ ישראל.

ישראל אייכלר: בשם עם ישראל ובשם הכנסת ובשם העם היהודי אני רוצה לשגר תודה מיוחדת לסגן הנשיא מייק פנס, לממשלת ארצות הברית ולעומד בראשה כבוד הנשיא דונלד טראמפ על קיצור עונשו של הרב שלום רובשקין בבית האסורים לפני חודש ימים.

ישראל אייכלר: רובשקין, למי שלא מכיר את הסיפור הכאוב, היה אדם אמיד שהקים מפעל לייצור בשר כשר הגדול מסוגו בעולם.

ישראל אייכלר: מעצרו לפני כעשור העלה יותר מדי סימני שאלה, והם הלכו והתרחבו לנוכח גזר הדין החמור שקיבל – 27 שנות מאסר בגין עבירה כלכלית.

ישראל אייכלר: שוו בנפשכם – 27 שנים מחיים של בן אדם בעוון הסתבכות עם הבנק.

ישראל אייכלר: מדובר על אדם שבמשך שנים פרנס אלפי משפחות באייווה והביע חרטה על מעשיו, ואין איש חולק על כך.

ישראל אייכלר: קל להבין כי מניעים אנטישמיים עמדו מאחורי העונש הבלתי-מוצדק הזה, שנאת יהודים וניסיון לאסור את השחיטה היהודית, שהחלה רווחת בעולם בשנים האחרונות.

ישראל אייכלר: גורמים רדיקליים מפיצים שנאה ומסיתים נגד כל מה שריח של יהדות וקדושה נודף ממנו, בין היתר נגד השחיטה היהודית, וכל זאת באצטלה של הומניות ואהבת הבריות.

ישראל אייכלר: זה לא פסח גם על אמריקה, ורובשקין היה קורבן יהודי שעורו הופשט על מזבח האנטישמיות המתחדשת.

ישראל אייכלר: לשמחתנו, הקדוש ברוך הוא שלח את הנשיא אוהב ישראל דונלד טראמפ, שהבין בהיגיון מושכל ופשוט כי העונש הוא מטורף ובלתי פרופורציונלי בעליל ושחרר את הרב רובשקין לביתו ולמשפחתו.

ישראל אייכלר: תודה לך, סגן הנשיא מייק פנס, על הנאום המרגש.

ישראל אייכלר: תודה לך, נשיא ארצות הברית, על החזרת אבא רובשקין לחיק משפחתו וילדיו.

ישראל אייכלר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: ידידי השר אופיר אקוניס ביקש גם הוא.

יצחק וקנין: יעל, גם אותך אני אוסיף.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, היינו עדים, אדוני היושב-ראש, בשעה האחרונה לנאום הציוני הגדול ביותר שנישא במליאת הכנסת על ידי מנהיג עולמי, על ידי אדם שהוא אורח במליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: אני חושב שהנאום הזה נגע לא רק בלבבות של כל הישראלים מהימין ומהשמאל, מהליכוד, ממפלגת העבודה ומספסלים אחרים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הנאום הזה ייזכר בתולדות הכנסת כנאום החם והאוהד ביותר למדינת ישראל ולעם היהודי באשר הוא, לכולם, גם כאן, גם בתפוצות וגם העם היהודי לדורותיו – שסוף-סוף שמע בבית הזה, בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, את האמת ההיסטורית על הדבר העיקרי: הזכות הבסיסית ביותר של העם היהודי על ארץ ישראל ועל ירושלים.

אופיר אקוניס: אין לי צל של ספק, אדוני היושב-ראש, שאת היום הגדול הזה עוד נזכור שנים ארוכות מאוד.

יצחק וקנין: תודה לשר אופיר אקוניס, שהוא גם חבר כנסת וגם שר.

יצחק וקנין: תודה לך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חבר הכנסת איל בן ראובן.

יצחק וקנין: רשמתי אותך, חברת הכנסת לאה פדידה.

יצחק וקנין: רשמתי אותך.

יצחק וקנין: את רשומה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני מצטרף לברכות ומודה שהיה כאן אירוע בעל משמעות ואירוע מרגש, אבל אני רוצה לומר גם לשר שיצא וגם לחברי הקואליציה שלא מחאו כף או כמעט ולא מחאו כף שהאורח דיבר על הסדר שלום ועל שתי מדינות לשני עמים.

איתן ברושי: נדמה לי שאי-אפשר לדבר על תמונה שלמה של הסדר עתידי במזרח התיכון, לרבות ירושלים בירת ישראל, אם לא תוצג תמונה שלמה שבתוכה גם נכונות ישראל להגיע להסדר ולפשרה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני מדבר אליך – –

יצחק וקנין: אני יודע.

איתן ברושי: – – ואני אומר שסגן הנשיא דיבר על פתרון של שתי מדינות – בשלב הזה הקואליציה נדמה.

איתן ברושי: אני חושב שזה חלק מתמונה שלמה, תוך חיזוק מעמדה של ירושלים, ומדינת ישראל עצמאית, ריבונית וכל מה שנאמר.

איתן ברושי: החיבור בין ארצות הברית לישראל הוא גם מחויבות של ישראל לתהליך, שאמריקה אמרה אותו לא פעם אחת, וגם הנשיא הזה.

איתן ברושי: גם ראש הממשלה אמר לא פעם אחת שהוא תומך במדיניות של פתרון שתי מדינות לשני עמים, או מדינה מינוס, אבל לא מדינה אחת.

איתן ברושי: ממשלת ישראל, במקום לנצל את ההזדמנות שהמזרח התיכון משתנה, שארצות ערב נחלשו, שארצות הברית מעולם לא הייתה כל כך לצידנו, במקום להגיע להסדר אולי הנוח שאפשר להשיג אותו, ממשיכה לדבוק בשלמות הארץ ולחלק את העם.

איתן ברושי: בואו נראה את הנאום בשלמותו.

איתן ברושי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איל בן ראובן, ואחריו – חבר הכנסת חיליק בר.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, לאחר – ולמרות – הנאום החם והחשוב של סגן הנשיא פנס, אני רוצה לזכור היום, מעל בימה זו, מפקד וחבר.

איל בן ראובן: אתמול הלך לעולמו חברנו האלוף במילואים דורון רובין, חבר, מפקד ואדם.

איל בן ראובן: דורון הוביל מבצעים רבים בעומק שטח האויב וטביעת אצבעו בעולם המבצעי קיימת עד היום.

איל בן ראובן: דורון הוביל חשיבה יצירתית ומקורית.

איל בן ראובן: דורון הוביל את ממד התחקיר ואמירת האמת הישירה והבוטה והאפקטיבית הן מול פקודים והן מול מפקדים.

איל בן ראובן: דורון כמפקד הוביל את ערך הדוגמה האישית.

איל בן ראובן: כשאנחנו מדברים היום על ערכי לחימה, על מוסר, על חברות, על רעות, לדורון יש מקום של כבוד בעיצוב הערכים האלה בצה"ל.

איל בן ראובן: אזכור אותו תמיד כמפקד נערץ וכדמות ראויה ללימוד.

איל בן ראובן: יהי זכרו ברוך.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן, שהעלה את זכרו של האלוף דורון רובין, יהי זכרו ברוך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר, ואחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, גם אני, כמו כולם, מברך מכל הלב את סגן הנשיא פנס, שהגיע וכיבד את הכנסת ואת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אבל אתה יודע, זו הייתה עוד דוגמה, אדוני היושב-ראש, לכמה עליבות יש בצד ההוא של הבית, של הקואליציה: כאשר גם ידידה הגדול ביותר של ישראל – באמת, סגן הנשיא פנס, שיחד עם הנשיא טראמפ אי-אפשר לחשוד בהם שהם לא אוהדי ישראל ברמה הגבוהה ביותר – גם כשהוא עמד פה, ואחרי כל כך מחיאות הכפיים שהוא קיבל משני צידי הבית, דיבר על נושא פעוט, על שלום בינינו לבין העולם הערבי, שלום בינינו לבין הפלסטינים, והזכיר את המילים שתי מדינות, שעליהן נתן בנימין נתניהו נאום שלם – כשהוא אמר "שלום" ו"שתי מדינות", הצד הזה קם מחא כפיים ושני שלישים מהמליאה פשוט נדמו וישבו בכיסאותיהם.

יחיאל חיליק בר: הצביעות הזאת של ראש ממשלה, שהולך בכל מקום, כולל פה בבית, ואומר שהוא רוצה לקדם שלום, אבל שלושת רבעי מהבית הזה נדם בקואליציה כאשר סגן נשיא ארצות הברית, ידידה הטוב ביותר של ישראל, דיבר על שלום ועל שתי מדינות – זו תעודת עליבות לכנסת.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה שגם ממשלת ישראל תדע, לפחות כמו ידידתנו ארצות הברית, כמה נושא השלום ושתי המדינות חשוב, ותעשה חצי ממה שאחרים, ובהם ארצות הברית, עושים כדי לקדם את הנושא הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיליק בר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מוסי רז, ואחריו – חברת הכנסת לאה פדידה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, לאחר יומיים שבהם כלי התקשורת עסקו בפרובוקציה שלא הייתה מול בית הכנסת בפתח תקווה – ועוד לא התנצלו על העלילה שבדו על המפגינים – אני רוצה לציין ולהעריך שכך כנראה גם קורה בהפגנות במקומות אחרים, לדוגמה בשטחים.

מוסי רז: אני מציע לכלי התקשורת שאם אין להם על מה לכתוב, אז יכתבו על מה שקורה שם.

מוסי רז: אני אספר מה קרה בשבועיים הראשונים של השנה בשטחים הכבושים: נהרגו חמישה אנשים, מתוכם ארבעה פלסטינים וישראלי אחד.

מוסי רז: בין הפלסטינים ההרוגים שני ילדים בני 17 וילד בן 15.

מוסי רז: 269 נפצעו.

מוסי רז: חיל האוויר הפציץ את עזה ארבע פעמים וארבע פעמים ריססו את אזור הגדר בעזה בקוטלי עשבים – לא חיל האוויר, חברה פרטית; הפרטנו כבר את חיל האוויר.

מוסי רז: צה"ל ירה לעבר רצועת עזה 13 פעמים.

מוסי רז: ארבע רקטות נורו לעבר ישראל.

מוסי רז: מתנחלים השחיתו 115 עצים ושבעה כלי רכב.

מוסי רז: פלסטינים יידו אבנים ופגעו בשישה כלי רכב.

מוסי רז: שלושה בתים נהרסו והוצאו צווי הריסה ל-13 מבנים בכפר דומא.

מוסי רז: 261 פלסטינים נעצרו.

מוסי רז: אבל צעקה שלא הייתה מול בית הכנסת היא כנראה מעניינת יותר.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

יצחק וקנין: חברת הכנסת לאה פדידה.

לאה פדידה: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי וחברות הכנסת.

לאה פדידה: "שאי סביב עיניִך וראי כֻּלם נקבצו באו לך.

לאה פדידה: שאי סביב עיניִך וראי כֻלם נקבצו באו לך.

לאה פדידה: שישו את ירושלים".

לאה פדידה: ביום כזה היה מרגש לראות את הביחד, את האחדות ואת ההתרגשות; לראות אותו אומר כאן מעל הבמה, את סגן הנשיא: "שהחיינו וקיימנו והגענו לזמן הזה" – זה עשה מין רגש, תחושה שאפשר להתעסק בדברים חשובים, שאפשר בבית הזה גם לעשות דברים בעלי משמעות ומובילים.

לאה פדידה: ולרגע זה נתן לי לשכוח את שלושת השבועות הקשים שעסקנו בטפל ולא בעיקר.

לאה פדידה: בשבועות האלה לא חשבנו באמת על הציבור ששלח אותנו לכאן.

לאה פדידה: אני אומרת, אכן, יש רגעים שכולנו מאוחדים ומגובשים.

לאה פדידה: בואו נתעל את האנרגיה והכוח האלה לפעול למען האזרח והאזרחית, על מנת שגם הם ירגישו בבית, כמו שסגן הנשיא הרגיש בבית ואמר שהערכים שלנו הם הערכים שלהם.

לאה פדידה: בואו נפעל על פי הערכים האלה.

לאה פדידה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פדידה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת ענת ברקו, ואחריה – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, טוב, אני התכוונתי לדבר על משהו אחר, אבל אי-אפשר לדלג על נאום היסטורי של סגן הנשיא פנס, שנתן כאן אמירה מאוד מאוד ברורה: אנחנו הולכים עם העובדות ההיסטוריות של עם ישראל, עם ההיסטוריה של דברי העולם, דברי הימים; אנחנו לא הולכים עם הפרופגנדה הפלסטינית.

ענת ברקו: בלי שום רצון להתנצל על כך שירושלים היא בירת הנצח של עם ישראל; בלי שום רצון לפקפק ולהגדיר בהגדרות מתפתלות את האסלאם הרדיקלי.

ענת ברקו: הוא עשה את זה פה.

ענת ברקו: הוא אמר: זה האויב שלנו ובו נילחם.

ענת ברקו: הוא התייחס גם לסונה וגם לשיעה האיראני, והוא אמר שההסכם הזה ייפתח – הסכם הגרעין עם איראן ייפתח אם הם לא ישנו את ההסכם.

ענת ברקו: אני חושבת שזאת אמירה מאוד מאוד אמיתית, מאוד נכונה.

ענת ברקו: אנחנו נדבר במובנים של הצהרת בלפור והצהרת טראמפ בנשימה אחת – באמת הישג מדינה מדהים של ראש הממשלה, של ממשלת ישראל, של הימין, גם בהכרה בירושלים וגם בעבודה מול הממשל הנוכחי בראשות הנשיא טראמפ.

ענת ברקו: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: אחרון יהיה חבר הכנסת איציק שמולי.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חבריי חברות וחברי הכנסת, באמת, אחרי נאום כל כך ציוני ומרגש של סגן הנשיא פנס, שהיה כאן רק לפני כחצי שעה, קצת קשה לחזור לענייני היום-יום, אבל אני כן רוצה להחזיר אותנו לענייני היום-יום.

יעל כהן-פארן: אני שמחה, אדוני השר, שאתה התורן היום במליאה, השר כץ.

חיים כץ: אני ממש לא התורן במליאה.

יצחק וקנין: הוא לא התורן.

יעל כהן-פארן: אז אתה כאן.

יעל כהן-פארן: אוקיי, אתה כאן כרגע, ואני שמחה על כך, כי אני רוצה להזכיר לכולם – – –

יצחק וקנין: הוא אדם רציני, פשוט, בגלל זה הוא פה.

יעל כהן-פארן: אז על הרצינות שלך אני רוצה לברך.

יצחק וקנין: מי שצריך להיות פה זה השר בנט – יואב גלנט, אומרים לי.

יצחק וקנין: כן, יואב גלנט.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להזכיר לכולם שיש בארץ הרבה מאוד אנשים נכים שלא זוכים לקבל את התמיכה המגיעה להם ומגיעים למצב שהם צריכים לבחור בין אוכל לתרופות.

יעל כהן-פארן: אנחנו כולנו זוכרים את המחאה האדירה שהייתה כאן בחצי שנה, שנה האחרונה, שהם הוציאו את זעקתם ושברם וזעקו באמת בצורה שכולנו לא יכולים לעבור לסדר-היום לידה – ואנחנו לא יכולים לעבור לסדר-היום לידה.

יעל כהן-פארן: לאחר מאבק כל כך ארוך וקשה הוסכם הסכם, נחתמה איזושהי הסכמה על מתווה על ידי הממשלה, נציג הקואליציה ביטן – שהיום הוא כבר לא יושב-ראש הקואליציה – וההסתדרות ונציגי מאבק הנכים, מטה מאבק הנכים.

יעל כהן-פארן: ובכל זאת, היום, אנחנו כבר ב-22 בינואר ושום דבר ממה שהוסכם לא התקדם.

יעל כהן-פארן: הם עדיין מקבלים 2,342 שקלים לחודש.

יעל כהן-פארן: איך אפשר לחיות על סכום כזה?

יעל כהן-פארן: הם מתוסכלים; אנחנו כאן בכנסת מתוסכלים; כל שר מעביר את זה לחברו.

יעל כהן-פארן: הממשלה שוכחת למי היא צריכה לתת דין וחשבון.

יעל כהן-פארן: בסופו של יום אנחנו כאן – ובזה אסיים – והממשלה הזאת כאן כדי לעשות דברים טובים לעם ישראל היושב בציון.

יעל כהן-פארן: למחוא כפיים לפנס זה יפה מאוד, אבל אנחנו צריכים לדאוג לאנשים החלשים ביותר בחברה שלנו.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו אנחנו עוברים לחקיקה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: גם אני, כמובן, רוצה להצטרף לברכות על נאומו ההיסטורי של סגן הנשיא כאן, במליאת הכנסת.

איציק שמולי: הנאום הזה הוכיח כמה חזקה הברית האיתנה והחזקה בין ארצות הברית לבין מדינת ישראל.

איציק שמולי: אי-אפשר שלא להתרשם מהשינוי המרענן שיש היום במדיניות האמריקנית, במובן זה שלא מנסים לטשטש את המציאות לשום כיוון, אדוני היושב-ראש; האמת היא אמת היא אמת והעובדות הן העובדות הן העובדות.

איציק שמולי: גם מי שתומך בפתרון של שתי מדינות, ובכלל בדיאלוג ובהסדרה, חייב לבסס את התהליך הזה על עובדות ועל הכרה באמת ובמציאות כפי שהיא.

איציק שמולי: אמר סגן הנשיא, ואמר בצדק, שלא יכול להיות מצב שבו לא תהיה הכרה בקשר ההיסטורי העמוק בין העם היהודי לבין העיר ירושלים.

איציק שמולי: בסופו של דבר אמר סגן הנשיא עוד אמת אחת, שלא הייתה נעימה לכולם בבית הזה – שהפתרון היחידי האפשרי לקונפליקט בין הישראלים לבין הפלסטינים הוא פתרון של שתי מדינות לשני עמים.

איציק שמולי: זאת האמת ואין בלתה.

איציק שמולי: אני מציע לכל אחד בבית הזה שלא לברוח יותר מהאמת אלא להתחיל לנסות ולהתמודד איתה באומץ.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: [מס' כ/692; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' כ', עמ' 21400; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעות חוק.

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 54), התשע"ח–2018, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי השר, רשמת פרלמנטרית, חברותיי וחבריי חברי הכנסת.

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס, 54), התשע"ח–2018, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן כבל: את הצעת החוק הזאת יזמתי יחד עם חברי הכנסת נורית קורן, דב חנין ואיתן ברושי, והיא נועדה לטפל בתופעה המוכרת לכולנו, שאנו נתקלים בה בחלק מהחשבונות החודשיים שאנו מקבלים, והיא "דמי השימוש הקבועים".

איתן כבל: כזכור לרובנו, שנים רבות נהגה חברת בזק לגבות תשלום שכותרתו "עפרוני וזמיר" בסכום של 3.69 שקלים בחודש, ולא היה ברור מה הסיבה לגביית הסכום הזה מדי חודש.

איתן כבל: בזק הודיעה שהיא מפסיקה את הגבייה עבור המרכיב הזה.

איתן כבל: זו רק אחת התופעות שנתקלנו בהן ושהצעת החוק הזאת נועדה להתמודד איתן במטרה להגביר את שקיפות החיובים, להביא לידיעת הצרכן את המידע על מרכיבי התשלום הקבוע ואת הסכום שהוא משלם עבור כל מרכיב בתשלום הקבוע.

איתן כבל: מוצע בהצעת החוק לתקן את חוק הגנת הצרכן ולקבוע כי בעסקה מתמשכת לרכישת טובין או שירותים, בין שהיא לתקופה קצובה ובין שהיא לתקופה בלתי קצובה, לרבות בעסקה בין צרכן גז לספק גז, שבה העוסק גובה תשלום קבוע, הוא יפרט בחשבונית או בהודעת התשלום הנשלחת לצרכן את מרכיבי התשלום הקבוע ואת הסכום שהוא גובה מהצרכן בעבורם.

איתן כבל: מוצע להגדיר תשלום קבוע כתשלום נפרד מהתשלום על פי היקף הצריכה או השימוש שעושה הצרכן בטובין או בשירותים שהעוסק מספק לו, או תשלום נלווה לתשלום על פי היקף כאמור, יהא כינוים אשר יהא.

איתן כבל: כך, גם אם החברות השונות יבחרו לגבות תשלום קבוע כלשהו שאינו על פי היקף השימוש, לא משנה כיצד יכנו את אותו תשלום קבוע – הם יידרשו לפרט את מרכיביו וסכומם.

איתן כבל: עוד מוצע שאם העוסק לא פירט את מרכיבי התשלום הקבוע ואת סכומם כאמור הוא לא יהיה רשאי לגבות את אותו תשלום קבוע.

איתן כבל: בנוסף, מוצע להרחיב את סעיף 22ג לחוק, שעניינו עיצום כספי, ולכלול בו הפרה נוספת, שלפיה אם עוסק הפר את ההוראה המוצעת וגבה תשלום קבוע בעסקה מתמשכת ולא פירט בחשבונית או בהודעת התשלום שנשלחה לצרכן את מרכיבי התשלום הקבוע ואת סכומם – הממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן במשרד הכלכלה יהיה רשאי להטיל עליו עיצום כספי בסכום של 22,000 שקלים.

איתן כבל: על עוסק שאינו תאגיד יוטל עיצום כספי בסכום של 7,000 שקלים.

איתן כבל: במטרה לאפשר לגופים השונים זמן היערכות לפירוט המבוקש בחשבוניות, לרבות היערכות טכנולוגית, מוצע כי תחילתו של ההסדר תהיה חמישה חודשים מיום פרסומו של החוק, והוא כמובן יחול על חשבוניות שהופקו מיום התחילה ואילך.

איתן כבל: הצעת החוק נדונה בוועדה זמן ממושך מתוך כוונה למצוא את האיזון הראוי, שמחד גיסא יאפשר לצרכן את המידע הראוי והמתבקש על הסכומים שגובים ממנו ויאפשר לו לבצע סקר שוק כשכל הנתונים בידיו, ומאידך גיסא לא יפגע בתחרות בין העוסקים ובאפשרות שלהם למכור חבילות לצרכן בעלות חודשית קבועה.

איתן כבל: אני מקווה שזו עוד אבן דרך בהגנת הצרכן וביצירת שקיפות מלאה לצרכנים, המשלמים ממיטב כספם עבור השירותים שהם רוכשים, ולא תמיד ידוע להם עבור מה הם משלמים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן ומירב בן ארי.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי הכנסת, הצעת החוק הזאת – עסקתי בה הרבה מאוד שנים.

איתן כבל: ומה שמקומם בתוך כל התהליך הזה – הרי לא ביקשתי בשום שלב בהצעת החוק הזאת לקצץ בסכומים או לשנות את הסכומים; כל אשר ביקשתי – שיירשם עבור מה גובים.

איתן כבל: אתה נכנס לחנות, אתה קונה משהו, אתה רוצה לדעת מה מחיר החולצה, המוצר.

איתן כבל: עמדו על רגליהם האחוריות, הגופים, שלא נדע מה המשמעות של דמי שימוש קבועים.

איתן כבל: אמרתי להם: כל מה שאני רוצה זה שתרשמו.

איתן כבל: אתם גובים – כתוב דמי שימוש קבועים – חברת הכנסת בן ארי – אתה יודע על מה אתה גובה?

איתן כבל: אז תרשום.

איתן כבל: אם אתה לא יודע – אל תגבה.

איתן כבל: מה כל כך מסובך?

איתן כבל: שנים, שנים מאבק אל מול הממשלה ואל מול הגופים השונים רק שהם יואילו בטובם לרשום את זה.

איתן כבל: ואיך הגעתי לזה?

איתן כבל: בבזק לא אוהבים שאני מזכיר את זה.

איתן כבל: במקרה עליתי על העובדה ששנים גבתה בזק, תחת אותה כותרת של דמי שימוש קבועים, עבור טלפון שקראו לו "עפרוני" ו"זמיר" – המכוערים האלה; אתה זוכר את האפור והקרם הזה.

קריאה: היו בכל מיני צבעים.

איתן כבל: כן, אבל זה היה בעיקר.

איתן כבל: אין אותו, אין חלקי חילוף, אין מפעל.

איתן כבל: 3.90 – זה כמו בקוזה נוסטרה, שאתה נכנס, אתה יודע, מגיע ההוא עם העגלה, והכסף מרוצף.

איתן כבל: ככה זה היה, ואף אחד לא עשה כלום.

איתן כבל: אף אחד לא ידע.

איתן כבל: מספרים: אמרנו; שתו לנו; אכלו לנו; היה רשום; לא ראו; מי שרצה.

איתן כבל: מה שאני טוען, שמהרגע שבכל אחד מהמוצרים שמנינו שיש בו הכותרת הזאת יהיה רשום עבור מה גובים, שנדע.

איתן כבל: למשל, יש הרבה אזרחים שמתקוממים, ובדין, על העובדה שבהרבה מן המקרים חשבונות הגז יותר נמוכים מדמי השימוש; חשבונות הטלפון יותר נמוכים – דמי השימוש בטלפון יותר נמוכים – – –

מירב בן ארי: דמי השימוש יותר גבוהים מהחשבון.

איתן כבל: דמי השימוש הקבועים יותר גבוהים מהשימוש.

איתן כבל: אנשים שואלים את עצמם על מה ולמה.

איתן כבל: הנחת העבודה שלי, אדוני היושב-ראש, שמהרגע שהפרטים יירשמו, ידע כל אדם לשאול את השאלות הנכונות: עבור מה הסכומים האלה נגבים.

איתן כבל: ואם לא תהיה תשובה טובה – ידע להתעמת בעניין הזה.

איתן כבל: ולכן, כפי שאמרתי לכם, ההצעה הזאת עברה בוועדת הכלכלה את ההכנה לקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: יש בה רשות דיבור אחת, של חבר הכנסת חאג' יחיא, ולא הוגשו הסתייגויות.

איתן כבל: אני מבקש מכם לאשר אותה בקריאה השנייה והשלישית.

איתן כבל: אני רוצה להודות מקרב לב לעו"ד מירב תורג'מן מהלשכה המשפטית של ועדת הכלכלה, שעבדה על הכנת הצעת החוק ובאמת עמלה מאוד מאוד, וכמובן ללאה ורון, מנהלת הוועדה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: הצעת חוק מאוד פרקטית וחשובה.

יצחק וקנין: כאמור, אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: יש בקשת דיבור אחת – לא פה; הם מורחקים, כל הרשימה, ולכן הוא לא יוכל לדבר.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 54), התשע"ח–2018, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–3 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יצחק וקנין: 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן, (תיקון מס' 54), התשע"ח–2018, נתקבל.

יצחק וקנין: 27 בעד, אין מתנגדים וגם אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הצרכן, (תיקון מס' 54), התשע"ח–2018, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מטעם הממשלה: הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 9), התשע"ח–2018; הצעת חוק חתימה אלקטרונית (תיקון מס' 3), התשע"ח–2018; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 30 והוראות שעה), התשע"ח–2018.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 246) (ביטול הדרישה מילד נכה להופיע בפני ועדה רפואית לשם קבלת פטור ממס), התשע"ח–2018, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: כמו כן הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עמר בר-לב ועליזה לביא בנושא: הוצאת הבנקים מהכיתות.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [מס' כ/742; דברי הכנסת, חוב' ו', עמ' 24560; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) (תיקון), התשע"ח–2018.

יצחק וקנין: לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בשם יושב-ראש ועדת הרווחה והבריאות.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שרים – השר גלנט, השר ליברמן – לכבוד לי היום להציג הצעת חוק.

יוליה מלינובסקי: זו פעם ראשונה שנפל בחלקי הזכות להציג הצעת חוק מטעם הוועדה, ובאדיבותו של יושב-ראש הוועדה – הוא אפשר לי ונתן לי את הזכות הזאת.

יוליה מלינובסקי: למען האמת, החוק הזה הוא גם שלי.

יוליה מלינובסקי: הצעת החוק הזאת נולדה בשיתוף פעולה עם לשכת עורכי הדין, ששמו בפניי עובדה שיש מקרים שנשים בצבא, נשי קבע, נשות קבע, היו מפוטרות משירות בגלל טיפולי פוריות.

יוליה מלינובסקי: זה נשמע לי לא הגיוני, הזוי, לא צודק בעליל.

יוליה מלינובסקי: גם אם מחר רב-סרן ירצה לצאת לחופשת לידה ולעזור לאשתו וליהנות מגידול התינוק או התינוקת שלו, על פי החוק הקיים הוא לא יכול.

יוליה מלינובסקי: זה פשוט לא נכון בעליל.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חיים היום במדינה ובחברה שמקדשת את המשפחה, את השוויון, וגם גברים יש להם זכות להיות חלק ממשפחה – נכון, השר גלנט?

יוליה מלינובסקי: כשאתה היית בצבא, עלה בדעתך לצאת לחופש לידה ולעזור לאשתך לטפל בילדים?

יוליה מלינובסקי: אז הזמנים השתנו.

יוליה מלינובסקי: היום זה אפשרי.

יוליה מלינובסקי: הדור הזה שאתה שירת – זה כבר לא נכון.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מבינים שגם לקצינות ולקציני צה"ל, כשהם עוברים למשל טיפולי פוריות או הפריה חוץ-גופית, הם צריכים להיות מוגנים; כמו שזה קורה באזרחות, בדיוק כך צריך להיות בצבא, כי הצבא הוא צבא העם.

יוליה מלינובסקי: מי שמשרתים שם הם חלק, חלק מהעם שלנו.

יוליה מלינובסקי: כשגילינו את הלקונה בחוק, כמובן, פניתי גם למשרד הביטחון ולשר הביטחון, ומצאתי אצלם אוזן קשבת.

יוליה מלינובסקי: התגייסו לעזרתי – כי הצבא לא אוהב שמתערבים להם בחקיקה, הם רוצים שהכול יישאר בתוך עצמם – וקידמנו את הצעת החוק הזאת.

יוליה מלינובסקי: אני חייבת לציין שמהנוסח שהגשתי עד לנוסח שאנחנו נצביע עליו היום, בעזרת השם, לא שונתה מילה, באמת.

יוליה מלינובסקי: זה כנראה משהו נדיר בכנסת.

יוליה מלינובסקי: חברת הכנסת מירב בן ארי, שגם היא הייתה שותפה להליך החקיקה, כשישבנו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת – ההכנה לשנייה ושלישית עברה תוך חמש דקות, שגם זה משהו.

יוליה מלינובסקי: קראנו את הנוסח וכולנו הסכמנו; לאף אחד לא היו התנגדויות.

יוליה מלינובסקי: בעצם החוק הזה עושה שני דברים: הוא מגן על חיילות וחיילי קבע שעוברים טיפולי פוריות או הפרייה חוץ-גופית, זאת אומרת, מי שעובר הליך מאוד רגשי, קשה, בעייתי וכאוב, אי-אפשר לפטר את הבן אדם הזה מהצבא – גם גבר, גם אישה – בזמן שהוא עובר הליך או היא עוברת הליך.

יוליה מלינובסקי: כי היו מקרים, לצערי הרב; זה כבר היה.

יוליה מלינובסקי: ודבר נוסף – בעצם מאפשר לקציני צה"ל, לחיילי צה"ל, לקחת חופשת לידה ולטפל בנולד.

יוליה מלינובסקי: זה משהו שכבר די קורה באזרחות, ובצבא זה עוד לא היה.

יוליה מלינובסקי: אז במובן מסוים זה חוק לא דרמטי, זה לא מלחמה ושלום, אבל זה חוק על אנשים ובשביל אנשים.

יוליה מלינובסקי: לפחות אני – זה מה שאני מנסה לעשות בכנסת בכל העבודה הפרלמנטרית שלי, לעשות חקיקה.

יוליה מלינובסקי: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת הרווחה והעבודה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, לזכותך ייאמר שעשינו את זה בצורה בלתי-רגילה, וכמובן לכל הצוות של הוועדה ולעוזרים שלי.

יוליה מלינובסקי: הייתה פה התגייסות מלאה.

יוליה מלינובסקי: אני מקדשת חיים.

יוליה מלינובסקי: אני מקדשת שוויון חברתי.

יוליה מלינובסקי: אני מקדשת ביטחון חברתי-כלכלי, כי מה שלא קורה, בן אדם הוא בן אדם.

יוליה מלינובסקי: הוא צריך לאכול, הוא צריך ביטחון, הוא צריך לחיות את היום-יום.

יוליה מלינובסקי: אז כנראה שבדברים מדיניים ושלום או מלחמה יטפלו גדולים וחזקים וחכמים ממני; אני אטפל בטיפולי פוריות, אני אטפל בחופשות לידה, אני אטפל במענקי חימום לקשישים, אני אטפל בסיוע לשכר – זה הכול אצלך בוועדה.

אלי אלאלוף: יש לך הרבה.

יוליה מלינובסקי: אני אטפל גם בסיוע בשכר דירה לחיילים בודדים.

יוליה מלינובסקי: אני גאה בכך, ותודה רבה לכל מי שלקח חלק בהכנה וקידום הצעת החוק הזאת, וכמובן לשר הביטחון, שיושב שם ביציע, שנתן לי כתף ועזר לעבור את כל המכשולים בדרך.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

קריאה: תודה לך.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יצחק וקנין: רבותיי, גם להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: גם אין בקשות רשות דיבור – יש בקשת רשות דיבור של חברת הכנסת שהציגה את החוק.

יצחק וקנין: לכן, אנחנו עוברים – – –

אלי אלאלוף: אפשרתי לה.

יצחק וקנין: ודאי, כבודו אפשר לה.

יצחק וקנין: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) (תיקון), התשע"ח–2018.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שנייה, רבותיי.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–3 – 34 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יצחק וקנין: קודם כול אני מודיע לפרוטוקול: מאחר שעמדת ההצבעה של חברת הכנסת מרב מיכאלי לא פעלה, זה 35, כולל קולה של מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: ביקשו ממני להוסיף את קולם חבר הכנסת נחמן שי, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: עוד מישהו?

יצחק וקנין: מוסי רז, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) (תיקון), התשע"ח–2018, נתקבל.

יצחק וקנין: 35 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) (תיקון), התשע"ח–2018, עבר בקריאה שלישית, ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אני מוסיף את ההצבעה – לפרוטוקול בלבד – של ענת ברקו, לחוק הזה.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1184); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 12) (אצילת סמכות לוועדת השרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ח–2018 [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1184); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 5) (סמכויות לעניין פתיחה במלחמה או נקיטת פעולה צבאית משמעותית), לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק – שרת המשפטים נמצאת?

יצחק וקנין: שרת המשפטים או אדוני?

יצחק וקנין: אדוני מציג את החוק?

יצחק וקנין: השר יואב גלנט יציג את החוק.

יצחק וקנין: יציג את החוק שר השיכון והבינוי יואב גלנט, בשם שרת המשפטים.

יצחק וקנין: אני רק מודיע שאנחנו דנים פה בשתי הצעות חוק.

יצחק וקנין: הדיון יהיה משולב.

יצחק וקנין: הצבעה נפרדת על כל חוק, אבל הדיון משולב.

יצחק וקנין: שרת המשפטים הגיעה.

יצחק וקנין: איילת שקד, שרת המשפטים, תציג את החוק.

איילת שקד: אני על עקבים, לקח לי זמן.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 5) (סמכויות לעניין פתיחה במלחמה או נקיטת פעולה צבאית משמעותית) והצעת חוק הממשלה (אצילת סמכות לוועדת שרים לענייני ביטחון לאומי) מבקשות להסדיר סוגיה חוקתית בעלת חשיבות רבה לעניין הכלים המצויים ברשותה של הממשלה, כרשות המבצעת של המדינה, לממש את אחריותה בכל הנוגע לביטחון המדינה וליחסי החוץ שלה.

איילת שקד: הצעות החוק מבקשות לתקן את סעיף 40 לחוק-יסוד: הממשלה ואת סעיף 6 לחוק הממשלה.

איילת שקד: במסגרת זו מוצע לקבוע בחוק-היסוד כי כמו ביחס להחלטה על פתיחה במלחמה, גם החלטה על נקיטת פעולה צבאית משמעותית העלולה להוביל למלחה ברמת הסתברות קרובה לוודאי תהיה בסמכות הממשלה.

איילת שקד: לצד זאת, מוצע לקבוע בחוק-היסוד כי הממשלה תהיה רשאית להחליט, דרך כלל או במקרה מסוים, על אצילת סמכות זו לוועדת השרים שנקבעה בחוק, וכי אם החליטה הממשלה על אצילת סמכותה לוועדת השרים, תפעיל ועדת השרים את סמכותה רק אם מצא ראש הממשלה כי הפעלת הסמכות בידי הוועדה נדרשת בנסיבות העניין, בשל טעמים של ביטחון המדינה או יחסי החוץ שלה, לרבות טעמי סודיות.

איילת שקד: נוסף לכך, מוצע לקבוע בחוק הממשלה כי ועדת השרים שלה תוכל הממשלה לאצול את סמכותה להחליט על פתיחה במלחמה או על נקיטת פעולה צבאית משמעותית תהיה ועדת השרים לביטחון לאומי.

איילת שקד: התיקונים המוצעים נועדו להתאים את ההסדר הקיים בחוק-היסוד בכל הנוגע לפתיחה במלחמה ולנקיטת פעולות צבאיות לתפיסה המדינית-ביטחונית הנוכחית, הן בהיבט של מאפייני הפעולות הצבאיות והן בהיבט של דרכי עבודת הממשלה.

איילת שקד: ההצעה גובשה, בין היתר, על יסוד המלצה שנכללה בנושא זה בדוח הוועדה לעניין עבודת הקבינט המדיני-ביטחוני שמונתה על ידי ראש הממשלה והמלצותיה אומצו על ידי הקבינט.

איילת שקד: המלצת הוועדה הייתה שהממשלה תקבל החלטה המעבירה את סמכות הקבינט בקשר לאישור פעולות צבאיות לפי סעיף 40 לחוק-היסוד, תוך שיצוין כי הסמכת הקבינט בנושא זה חשובה לצורך ייעול תהליכי קבלת ההחלטות, שימור סודיות טרם תחילת המערכה וקביעת מסגרת מוסמכת – אך מצומצמת ככל האפשר – של שותפי סוד.

איילת שקד: בהמשך להמלצה זו מבקשות הצעות החוק לאפשר לממשלה לאצול את סמכותה, לפי סעיף 40 לחוק-היסוד, לקבינט המדיני-ביטחוני, בנסיבות ומהטעמים שהזכרתי.

איילת שקד: ההסדר המוצע בכל הנוגע ל"פעולה צבאית משמעותית", אשר נקיטה בה מחייבת – בדומה להחלטה על פתיחה במלחמה – קבלת החלטה על ידי הממשלה, מבהירה למעשה את הדין הקיים כפי שהוא מפורש על ידי בית המשפט העליון.

איילת שקד: הצעות החוק משמרות את הדין הקיים בכל הנוגע לאחריותה של הממשלה כלפי הכנסת ולצורך להבטיח פיקוח פרלמנטרי הולם על הממשלה.

איילת שקד: נוכח האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעות החוק ולהעבירן לוועדה משותפת של ועדות חוץ וביטחון וחוקה, חוק ומשפט.

איילת שקד: רגע, אני אשתה שנייה מים.

איילת שקד: דודי, אתם מגייסים לזה?

יצחק וקנין: לא צריך, זה קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: סליחה, סליחה.

יצחק וקנין: לא צריך לגייס, כרגע יש רשימה של דוברים, ארוכה מאוד.

יצחק וקנין: איילת, שרת המשפטים.

איילת שקד: רגע, בסדר.

איילת שקד: רק משהו אחד.

איילת שקד: אני יודעת שגם האופוזיציה תומכת בחוק, מכיוון שבסך הכול כל מי שהיה אי פעם חבר בקבינט בשנים האחרונות יודע שזו המציאות של ימינו.

איילת שקד: חלפה המציאות כמו שהייתה בתחילת שנות ה-80 שבה בגין כראש ממשלה אישר את תקיפת הכור בעיראק בממשלה.

איילת שקד: היום, בעיקר מטעמי סודיות וביטחון, הדברים האלה הם – למעשה, בעולם הדיגיטלי, עם טלפונים הסלולריים, היום זה דבר שהוא בלתי אפשרי.

איילת שקד: לכן, כולם מסכימים, ויש פה תמיכה גם של האופוזיציה וגם של הקואליציה, שלמעשה הצעת החוק מקבעת את המצב הקיים.

איילת שקד: שוב אני רוצה להגיד: היא לא הכרחית, אבל בעולם של היום, שבו אנחנו מנסים להיות מאוד מדויקים ושלכל פעולה תהיה סמכות מפורשת בחוק, אז החלטנו לקבל את המלצת ועדת עמידרור ולהביא את תיקון החקיקה הזה.

איילת שקד: כמו שאמרתי, זה לא משנה שום דבר בעצם מהמצב הקיים.

איילת שקד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים איילת שקד.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני פותח את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יואל חסון – איננו; איציק שמולי – לא מעוניין; איילת נחמיאס ורבין – איננה; סאלח סעד – מוותר; יוסף עטאונה – איננו.

יצחק וקנין: תמר זנדברג, שלוש דקות לרשותך, ואחרייך – מוסי רז.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בסוף השבוע האחרון קראתי בעיתון ידיעות אחרונות תחקיר על קרן, קרן שממומנת בכסף זר, שחודרת באופן שיטתי למוסדות השלטון ומשנה את פניה של החברה הישראלית, ולא לטובה.

תמר זנדברג: אולי חלק כאן חושבים שמדובר בקרן החדשה לישראל, אבל לא.

תמר זנדברג: מדובר בקרן חדשה, קרן תקווה – שם מאוד מאוד מעורר תקווה, אבל בעצם מדובר בארגון מסתורי שאחראי אולי יותר מכל ישות אחרת לפריחה הכלכלית והאידיאולוגית של ארגוני הימין בשנים האחרונות.

תמר זנדברג: אי-אפשר להתחיל ולדבר על זה בלי קודם כול לדבר על הצביעות של הכסף הזר.

תמר זנדברג: קרן תקווה ממומנת כולה מכסף זר של יהודים אמריקנים, מנוהלת על ידי תורמים ידועים של המפלגה הרפובליקנית, ופועלת בדיוק באותן שיטות שזכו כאן בשנים האחרונות להצעות חוק, להפגנות, להמון המון התנגדות, ואולי אפילו גרוע יותר.

תמר זנדברג: הימין כאן טען במשך שנים שלשמאל יש תקציב בלתי מוגבל, שהוא מרושת, תמנוני, פועל במסתרים באמצעות יוזמות ועמותות ששולחות כל מיני זרועות למקבלי ההחלטות.

תמר זנדברג: מה מתברר?

תמר זנדברג: שהסיפור הזה הוא שקר, פשוט שקר.

תמר זנדברג: הימין הוא שמתוקצב במיליארדים ממקורות עלומים לקידום המטרות הפוליטיות שלו; הימין הוא שמקדם חינוך פוליטי בכל הרמות.

תמר זנדברג: חלק מהיושבים בבית הזה, בכיסאות האלה ובמושבים האחוריים הם בוגרי מכללה פוליטית שמממנת כאן בישראל קרן תקווה.

תמר זנדברג: היא מממנת עתירות לבג"ץ באמצעות פורומים; לוביסטים מקדמים כאן הצעות חוק שמשפיעות על מדיניות הממשלה, ולחלקם יש את האוזן של ראש הממשלה בעצמו; הכשרה של רבנים עובדי מדינה ועובדי ציבור.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, משרד הפנים בשנים האחרונות קיים קורס לעובדיו במימון קרן תקווה.

תמר זנדברג: אנחנו שמענו כאן על קרנות שנאסרת עליהם כניסה למשרדי ממשלה, לצה"ל, על פקידים שנאסר עליהם לדבר באירועים של האגודה לזכויות האזרח, שלא לדבר על הקרן החדשה לישראל.

תמר זנדברג: והינה, קרן פוליטית חודרת עמוק לתוך משרדי הממשלה ולמוסדות השלטון, ואין פוצה פה ומגמגם, אפילו לא מילה.

תמר זנדברג: לקרן הזאת יש מוסד אקדמי מיוחד; בוגריה ואנשים שממונים על ידה מתחלפים להם בין העיתון של המדינה, ביטאון ראש הממשלה, בין מרכז – ראש מחלקת ההסברה במשרד ראש הממשלה, ואתר הממומן על ידי הקרן, קרן תקווה.

תמר זנדברג: הינה, נכנסה לכאן אחת הפוליטיקאיות, חברת הכנסת שרן השכל, בוגרת המכללה הפוליטית של קרן תקווה.

תמר זנדברג: בכל ההתקפות שלך על הקרן החדשה לישראל לא שמענו את האינטרס האישי שלך בקרן.

תמר זנדברג: לא שמענו את זה מעולם.

תמר זנדברג: מעניין למה.

תמר זנדברג: מאוד מעניין למה.

שרן השכל: תמר, זה שאוניברסיטה – – – זה הופך אותה להיות האוניברסיטה של הקרן הזאת?

שרן השכל: נו, באמת.

יצחק וקנין: נא לסיים.

תמר זנדברג: כי בניגוד לעמותות שמאל, שפועלות בשקיפות מלאה, שהתרומות שלהם מפוקחות והן מופיעות באתרי האינטרנט של העמותות האלה, פה מדובר בעולם אחר לגמרי – מדובר פה בפעילות במחשכים, במסתרים, במטרה להשפיע על המדיניות של ממשלת ישראל ועל חוקים שאנחנו רואים מתקדמים בכנסת, אבל משום מה זה לא מעניין כאן אף אחד.

תמר זנדברג: השתיקה בנוגע לפעילותה של קרן תקווה והזרועות שהיא שולחת לתוך ההחלטות של מדינות ישראל דוממת ושוקטת.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יהודה גליק – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי – – –

מיקי רוזנטל: השכל, כמה קיבלת שאת – – –

קריאה: קרן מצוינת.

קריאה: יופי – – –

יצחק וקנין: אה, מוסי, מוסי.

יצחק וקנין: מוסי, סליחה.

יצחק וקנין: פשוט סימנתי וי לידך.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

מוסי רז: כנראה כבר שכנעתי אותך להצביע נגד, אדוני היושב-ראש.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הממשלה כל השבוע דואגת להביא לנו חוקים רעים, והפעם היא כבר מכינה אותנו למלחמה הבאה.

מוסי רז: בתור אחת שכל הזמן מקדמת את המלחמה הבאה, היא כבר מכינה אותנו למלחמה הבאה, ובעצם מציעה שאפשר יהיה להסמיך ועדת שרים מצומצמת שתחליט על המלחמה.

מוסי רז: ועוד מסבירים לנו שהממשלה הזאת היא הרי כל כך קיצונית, שזה טוב לאנשים שלא רוצים מלחמה שיסמיכו ועדת שרים מצומצמת, כי אז אולי לא תפרוץ מלחמה.

מוסי רז: אלא שוועדת שרים מצומצמת זה אולי נכון לגבי הממשלה הזאת, ובממשלות אחרות לא בטוח שכך הדבר.

מוסי רז: חשוב יותר שהממשלה שמביאה חוקים כאלה תעשה הכול כדי למנוע את המלחמה הבאה מאשר שתעשה הכול כדי לקרב את המלחמה הבאה.

מוסי רז: אני שמעתי הבוקר את ראש הממשלה אומר לא פחות ולא יותר שמי שלא מוכן לקבל את ארצות הברית כמתווך, הוא איננו רוצה שלום.

מוסי רז: זהו, עכשיו הצד שרוצה שלום לא רק חייב להכיר בישראל כמדינה יהודית – לא חייב לרצות שלום – הוא צריך גם להכיר בארצות הברית כמתווך.

מוסי רז: זאת אומרת, אנחנו מוכנים אולי גם לצאת למלחמה אם הצד השני לא יכיר בארצות הברית כמתווך.

מוסי רז: רגע, לאן הגענו כאן?

מוסי רז: יש לנו צד אחד שמסרב לכל הצעות השלום המוצעות לו; הצד הזה שודד אדמות ושולח לשם מתנחלים; הצד הזה אחראי להרג של 70 אנשים רק בשנה האחרונה – –

אמיר אוחנה: העם היהודי – – –

מוסי רז: – – הצד הזה אחראי להפצצות – והבנתי אתמול שהוא גם מרסס ברצועת עזה ריסוסים חקלאיים – הצד הזה הוא רוצה שלום, אבל הצד שאומר שבעצם צריך מתווך ניטרלי – הוא לא רוצה שלום.

קריאות: – – – הקרן החדשה כתבה לך את הנאום?

מוסי רז: העיקר זה לדאוג לזה שהמלחמה הבאה תתקרב אלינו ונוכל להפעיל את החוק שנצא אליה עם ועדת שרים מצומצמת.

מוסי רז: יש ועדת שרים מצומצמת שתחליט על המלחמה הבאה.

מוסי רז: לא צריך אפילו להטריח את כל הממשלה, כי אולי לא ירצו שהיא תצא ביום ראשון.

מוסי רז: מה, יטריחו אותם לישיבה נוספת?

מוסי רז: מספיק ועדת שרים מצומצמת.

מוסי רז: למה בכלל ועדת שרים מצומצמת?

מוסי רז: הרי ראש הממשלה הוא בעצמו ועדת שרים מצומצמת.

מוסי רז: הוא הרי כל כך הרבה תיקים מחזיק, אז שישב הוא ויחליט.

מוסי רז: ברגע שלא מתאים לו, בין נסיעה להודו לנסיעה לשווייץ, הוא יכול להתחיל להחליט על המלחמה הבאה כי הצד השני לא רואה את ארצות הברית כמתווך הוגן.

מוסי רז: ולמה שיראה את ארצות הברית כמתווך הוגן?

מוסי רז: ולמה בכלל צריך מתווך?

מוסי רז: הרי הציעו לנו הצעות, שמו על השולחן על הצעות.

מוסי רז: בואו נתייחס להצעות האלה.

מוסי רז: בואו נגיד אם אנחנו בעדן או אולי אנחנו נגדן.

מוסי רז: אנחנו לא צריכים להתייחס להצעות, כי אנחנו רוצים – – –

אמיר אוחנה: – – –

ענת ברקו: תגיד, בעד מי אתה?

ענת ברקו: בעד מי אתה?

מוסי רז: אני בעד השלום.

מוסי רז: אני בעד הסדר.

ענת ברקו: אה, צריך שיהיה בצד השני מישהו – – –

מוסי רז: אני בעד מי שרוצה להגיע להסדר, ואחת היא לי אם הוא יהודי או ערבי.

שרן השכל: – – –

יצחק וקנין: תודה.

מוסי רז: אני נגד מי שמרחיק את ההסדר, ואחת הוא לי אם זה את או אם זה ביבי.

ענת ברקו: אה, אוקיי.

ענת ברקו: אני שמחה שאתה שם אותי ואת ביבי על אותו מדף, תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יהודה גליק – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי נמצא, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אתמוך בהצעת החוק הזאת.

נחמן שי: מהניסיון – גם שלי, לא הכי גדול, אבל ניסיון – פורומים גדולים כמו ממשלה מתקשים לקבל החלטות מהסוג הזה, וגם מידת שמירת האינפורמציה אצלם היא מעורערת ונזילה.

נחמן שי: לכן, יש מקום לעבוד במסגרות יותר קטנות, כל עוד, כמובן, המתכונת הדמוקרטית נשמרת ואין שם תהליכים שהם נעלמים מן העין וכדומה.

נחמן שי: אז לכן, אפשר יהיה לעמוד בזה.

נחמן שי: אני רוצה להתייחס בכמה מילים לדברים שנשא פה סגן נשיא ארצות הברית לפני שעה קלה.

נחמן שי: אני חושב שזה היה רגע גדול וחשוב, בהחלט מעורר השראה.

נחמן שי: אין ספק שסגן נשיא ארצות הברית מייק פנס הוא ידיד של ישראל, והוא מוביל קבוצה גדולה בממשל האמריקני שרואה בישראל בת-ברית נאמנה וזרוע חשובה של ערכים ואינטרסים במזרח התיכון שהם משותפים לה ולנו.

נחמן שי: ובאמת הוא מנה נושאים כאלה ואחרים – ירושלים, איראן וכדומה.

נחמן שי: יופי.

נחמן שי: יופי, יופי.

נחמן שי: אבל הוא אמר שני דברים שמשום מה, החלק הזה של האולם, נפלה עליו תדהמה או תרדמה.

נחמן שי: לא הבנתי – זה בין תדהמה לתרדמה, כי בדרך כלל האנשים קפצו: יופי.

יצחק וקנין: זה אותו שורש.

נחמן שי: תדהמה ותרדמה?

נחמן שי: איך?

נחמן שי: לא, לא ממש.

נחמן שי: אבל שני דברים הוא אומר: הוא אמר שארצות הברית תחתור ותסייע להשגת הסכם שלום בר-קיימא.

נחמן שי: והיה שקט.

יהודה גליק: לא, מחאו כפיים – – –

נחמן שי: חביבי, יהודה, ידידי, אני אומר לך, אוזניי – יש לי אוזניים גדולות – לא.

נחמן שי: ואחר כך הוא גם אמר: שתי מדינות לשני עמים.

יהודה גליק: אם זה יוסכם על הצד הפלסטיני.

נחמן שי: אבל גם זה, אבל גם זה – נפל שיתוק על חבריי.

נחמן שי: נפל שיתוק.

נחמן שי: הידיים לא עבדו.

נחמן שי: חל שיבוש במנגנון.

יהודה גליק: – – –

נחמן שי: יותר מזה, מהודאה יותר ברורה מכך ששתי מדינות לשני עמים לא בתוכנית העבודה של הממשלה הזאת ושל הקואליציה הזאת – זה ברור.

יהודה גליק: נכון.

יהודה גליק: זה ברור.

נחמן שי: אוקיי, אז תגידו.

נחמן שי: אני לא צריך לחכות לפנס.

יהודה גליק: אנחנו אומרים.

יהודה גליק: אנחנו אומרים.

יהודה גליק: אנחנו אומרים.

יהודה גליק: לא מפסיקים להגיד.

יצחק וקנין: יהודה גליק, פעם אחת מספיק.

נחמן שי: תגידו לעולם כולו: אנחנו לא מצדדים יותר בפתרון שתי המדינות.

נחמן שי: שמישהו ייקח אחריות.

נחמן שי: שלמישהו יהיה אומץ.

נחמן שי: אבל אין אומץ, אז צריך לחכות שמייק פנס יגיע לכנסת, הוא ידבר על פתרון שתי המדינות, ואז נלמד כולנו את האמת המרה: הממשלה הזאת אינה רוצה בפתרון שתי המדינות.

נחמן שי: לא רוצה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו; זוהיר בהלול – איננו; טלב אבו עראר – איננו; מיכל רוזין – איננה; יעקב פרי – איננו.

יצחק וקנין: לא ראיתי אותך במקומך.

יצחק וקנין: אורלי לוי אבקסיס; מסעוד גנאים – איננו; חיים ילין – איננו; לאה פדידה – איננה; דב חנין – איננו; עמר בר-לב – מוותר.

יצחק וקנין: ענת ברקו, חשבתי שתוותרי, אז אני אמשיך לרוץ עם הרשימה.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מיכל רוזין: ככה זה יפה?

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, אם תרצי לדבר אני אאפשר לך.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לייחד את הנאום לאירוע שהיה – והוא די מתקשר גם למה שראינו היום עם הרשימה המשותפת.

ענת ברקו: לפני שבוע היה משחק כדורגל בירדן, באצטדיון עבדאללה השני.

ענת ברקו: קיבלו את חבר הכנסת טיבי בצורה מאוד מאוד מכובדת, באקסטזה, קבוצת ווחדאת, של מה שנקרא, so called, מחנה פליטים.

ענת ברקו: והם אמרו לו: חבר הכנסת טיבי, אל תוותר, אל תתגמש, אל תלך ותעשה איזשהו הסדר.

ענת ברקו: ואז, לפני שבוע, אדוני היושב-ראש, בכנסת ישראל התקבלה התשובה של חבר הכנסת טיבי.

ענת ברקו: אני זוכרת שהיו כאן גם נאומים בני דקה שתקשרו עם אסירים ביטחוניים מתוך כנסת ישראל – החוצפה, הפרובוקציה.

ענת ברקו: אז מה אמר להם חבר הכנסת טיבי?

ענת ברקו: ואני אומרת לך: אסמע, יא טיבי, אסמע, אסמע, יא טיבי, באותו משקל של הדברים שנאמרו לך שם בירדן.

ענת ברקו: יש מי שעוקב; יש מי שרואה את התקשורת הערבית, הפלסטינית, ההסתה באל-ג'זירה; יושב על הרשתות, מכיר, מבין; לא קונה את כל סיפורי הסבתא שאתם מוכרים לנו פה מדי פעם, לחלק מהאנשים שמאמינים לכם.

ענת ברקו: ואז, מה שהוא אומר: (אומרת בערבית: כך או כך, פלסטין תחזור,) ואני אומרת: (אומרת בערבית: מה, מה, אבטיח צהוב?) ואתה, טיבי, בחרת ברוב חוצפתך לשבת כאן, בכנסת ישראל, ולהגיד את הדברים – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דיכטר, אולי תתרגם לנו?

ענת ברקו: – – ומי שלא מוצא חן בעיניו – סליחה, אדוני היושב-ראש – ומי שלא מוצא חן בעיניו, כפי שאותו אדם שהיית קונסיליירי בעבורו, ערפאת, זה שיצקת מים על ידיו, אמרת: שילך וישתה ממי הים.

ענת ברקו: ואני אומרת לך, טיבי, כאן מכנסת ישראל, כאן מירושלים, כאן מהדוכן הזה, שלפני שעה קלה עמד עליו ונאם סגן נשיא ארצות הברית וסקר את ההיסטוריה של העם היהודי, ואמר את הדברים ברחל בתך הקטנה; כאן, מכנסת ישראל, בירת ישראל לנצח נצחים, בירתו של העם היהודי: לא יעזור לך, חבר הכנסת טיבי.

ענת ברקו: ואני אומרת: אסמע, אסמע, יא טיבי – ואני מדלגת על אהלן וסהלן, מה שקראו לך – דברי הרהב שלך וההשתלחות שלך לא באמת משאירים תקווה להסדר, עם כל הסיפורים וההצגות שאתם עשיתם כאן.

ענת ברקו: כאן בירושלים תמשיך לשחק בית"ר ירושלים, (אומרת בערבית: לא ואחדת ולא אבטיח צהוב.

ענת ברקו: ) בית"ר ירושלים תמשיך לשחק באצטדיון טדי.

ענת ברקו: ואתה יכול להמשיך עם החברים שלך לחלום חלומות באספמיה, לתמוך בחיזבאללה או במי שלא יהיה, לספר סיפורים מהעולם, לצאת למסעות BDS, להתייפייף ולהסתחבק.

ענת ברקו: זה לא יעזור.

ענת ברקו: את האמת שומעים יופי כשאתה מדבר בערבית.

ענת ברקו: ואם המשפט שכה אהוב עליך, שאמר אותו ערפאת, הרוצח הסדרתי, הטרוריסט, אבי-אבות הטרור של העת החדשה, שמועתק בכל יום ובכל מקום היום בעולם המערבי, זה אותו אחד – – –

עמר בר-לב: זה שביבי לחץ לו את היד?

עמר בר-לב: זה שביבי לחץ לו את היד?

ענת ברקו: כן, אבי-אבות הטרור של העת החדשה.

ענת ברקו: אני מבינה שאתה רוצה להגיד דברים טובים על ערפאת.

ענת ברקו: תעלה בתור שלך – תגיד דברים טובים על ערפאת, אם יש לך איזו מילה טובה לומר על הרוצח הזה.

יצחק וקנין: נא לסיים.

ענת ברקו: הרוצח הזה, כן, הרוצח הזה, ערפאת, שאמר לעם היהודי לשתות את מי הים.

ענת ברקו: אז אני מזמינה את כל אלה שיצאו כאן בפרובוקציה חסרת טעם, סרת טעם, כשאנחנו עמדנו פה נרגשים מהנאום של סגן הנשיא פנס, ואני מציעה לו: אתה יכול ללכת, אסמע, יא טיבי, לשתות את מי הים של עזה.

ענת ברקו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא; יעל גרמן – איננה; עליזה לביא – איננה.

יצחק וקנין: מיקי לוי, ואחריו – יעל כהן-פארן, אם תרצה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: כנסת נכבדה, באמת יום חג לכנסת ישראל, למדינת ישראל, אחרי נאום כזה תומך של סגן נשיא ארצות הברית במדינת ישראל.

מיקי לוי: פגשתי חלק מחברי הכנסת הערבים במזנון הפרסה ושאלתי: תגידו לי, מה אתם עושים?

מיקי לוי: למה כל העניין הזה?

מיקי לוי: בשביל מה?

מיקי לוי: אין בעיה, תבואו ותדאגו לאותם ערביי ארץ ישראל, אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: תילחמו בשבילם.

מיקי לוי: הם שלחו אתכם לבניין הזה.

מיקי לוי: אם אתם רוצים להיות נציגים של הרשות הפלסטינית, אתם רק צריכים להודיע לנו.

מיקי לוי: אבל אם מי ששלחו אתכם לכנסת ישראל להיות חברי כנסת שלחו כדי לדאוג לאינטרסים שלהם, כמו שכל קבוצת חברי כנסת – וזה בסדר, מבחינתי – דואגת לקבוצה ששלחה אותם לבית הזה, תילחמו בשבילם.

מיקי לוי: המהלך הזה שעשיתם, ששודר בכל תחנות הטלוויזיה ועוד ישודר בהמשך בחדשות הערוצים השונים ב-20:00, לא מוסיף לכם כבוד, לא כחברי כנסת, ובוודאי אלה ששלחו אתכם לכנסת אינם מרוצים מההתנהלות שלכם, והם שואלים את עצמם למי אתם דואגים.

מיקי לוי: היה לי ויכוח עם אלה שנמצאים בחוץ.

מיקי לוי: אנחנו טוענים לעיר הזאת מזה 3,000 שנה.

מיקי לוי: מה לעשות שהמקורות שלנו, השורשים שלנו, נמצאים בירושלים, וירושלים היא לא לחלוקה, וזה מקובל על ימין, שמאל, מרכז – על כל חלקי הבית חוץ מ-13 חברי כנסת.

מיקי לוי: כשאתה חופר בכל מקום בעיר הזאת אתה מגלה את ההיסטוריה היהודית.

מיקי לוי: ואני יכול ללמד אתכם על אותה אבן שאני תמיד הולך להר הבית וכורע ברך – שהיא נמצאת בבנייה משנית והיא מימי בית ראשון ויש עליה לולב ומישהו תקע אותה במקום לא לה – כורע ברך, נוגע ומתרגש כל פעם מחדש.

מיקי לוי: אתם צריכים לשנות תפיסת עולם; אתם צריכים לשנות כיוון; אתם צריכים לשנות מגמה.

מיקי לוי: כי אותם אזרחי ישראל הערבים שואלים את עצמם פעם אחר פעם: את מי שלחנו למסדרונות הממשל הישראלי?

מיקי לוי: אם אתם לא דואגים לנו, בשביל מה שלחנו אתכם?

מיקי לוי: אם אתם דואגים לכל מיני תפיסות עולם פלסטיניות, אז הם שואלים את עצמם בשביל מה שלחנו אתכם.

מיקי לוי: אל תתפלאו אם הם יבואו איתכם חשבון.

מיקי לוי: ואני אגיד לכם עוד משהו לפני שזמני תם: ירושלים, בירתו של העם היהודי – בירת הנצח של העם היהודי – לא לחלוקה ולא תחולק לעולם.

מיקי לוי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואחריה – חברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק וקנין: אם לא תהיה – אמיר אוחנה, שמוותר – כבר אומר לי מראש.

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברות וחברי הכנסת, אנחנו דנים כאן בהצעת חוק שנושאה הוא הכרזת מלחמה ומי רשאי להכריז מלחמה.

יעל כהן-פארן: אז קודם כול, אני מאוד מאוד מקווה שכולנו כאן בבית הזה לא רוצים שנגיע לעוד מלחמות.

יעל כהן-פארן: אני מאוד מאוד מקווה.

יעל כהן-פארן: זה מה שמניע אותי, ואני מקווה שגם את רוב מי – כל מי שיושב כאן בבית הזה; אנחנו לא רוצים להגיע למצב הזה של הכרזה על מלחמה.

יעל כהן-פארן: אבל לצערי, כשעמד כאן במקום הזה סגן הנשיא פנס והזכיר את המילה שלום, מחיאות הכפיים היו רק מהצד של האופוזיציה – – –

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: כשהוא אמר שתי מדינות.

יחיאל חיליק בר: גם כשהוא אמר שלום לא התלהבתם – – –

יעל כהן-פארן: גם כשהוא אמר שלום, גם כשהוא אמר שהוא רוצה להניע את תהליך השלום אתם לא מחאתם כפיים, אתם לא קמתם על רגליכם להריע לו, כמו שעשיתם כמעט בכל אמירה קודמת שהייתה לו – –

אברהם נגוסה: – – –

ענת ברקו: ישבו אנשים ולא מחאו כפיים – – –

יעל כהן-פארן: – – ואתם לא מחאתם כפיים כשהוא דיבר על לחזור לשולחן המשא ומתן – –

ענת ברקו: בודקים – – – מחאו כפיים – – –

יעל כהן-פארן: – – וכשהוא דיבר על הצורך בפתרון של שתי המדינות.

יעל כהן-פארן: אתם המשכתם לשבת ואנחנו קמנו ומחאנו לו כפיים, ואני חושבת – – –

אמיר אוחנה: יש בינינו מחלוקת.

יעל כהן-פארן: נכון, זאת מחלוקת, אבל עצם זה שאפילו כשהוא אמר "השאיפה לשלום", כשהוא דיבר על השאיפה לשלום, גם אז אתם לא הרעתם לו, אני חושבת – – –

יהודה גליק: אתם מחאתם כפיים – – –

יעל כהן-פארן: אנחנו מחאנו לו כפיים כשהוא דיבר על השאיפה לשלום.

יהודה גליק: לא, לא נכון – – –

יעל כהן-פארן: אל תגיד לי.

יעל כהן-פארן: אני יודעת מתי אני קמתי ומחאתי לו כפיים.

יעל כהן-פארן: ואתם ישבתם והחלטתם שאתם מאוד אוהבים את הנאום שלו, חוץ מכמה משפטים שאיתם לא הסכמתם, אז המשכתם לשבת ולא מחאתם כפיים ולא הגבתם.

יעל כהן-פארן: ועצם זה שאתם כבר לא מוכנים אפילו להגיד את המילה "שלום" זה פשוט מזעזע, זה פשוט נורא בעיניי – –

יהודה גליק: – – –

יעל כהן-פארן: – – שהאמירה הזאת שאנחנו רוצים לשאוף לחיות ללא מלחמות – "וכתתו חרבותם לאתים וחניתותיהם למזמרות", כמו שאמר הנביא מיכה – אני יודעת ואני מקווה שכשבפ

יעל כהן-פארן: עם הבאה יעמדו כאן ויישאו את הדברים האלה אתם כבר לא תהיו בממשלה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: מיכל בירן – איננה; אמיר אוחנה – מוותר; מירב בן ארי – איננה; אחמד טיבי – איננו; יואב קיש – איננו.

ענת ברקו: חבל, הוא הפסיד את הנאום שלי, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: אני ממש מצטערת.

יצחק וקנין: ישראל אייכלר – איננו.

יצחק וקנין: מרב מיכאלי, מוותרת?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, אני שמחה להיות עוד אחת משורה של חברות וחברי כנסת שעולות ומדגישות את מה שבעיניי, אדוני, הוא הכותרת מנאום סגן נשיא ארצות הברית מייקל פנס, וזה דווקא לא מה שהוא אמר אלא התגובה על מה שהוא אמר.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, ממשלה שיושבת בדממה כאילו נאמר איזה דבר-מה נגדה – אני רוצה שנתחיל אחרת, התיאור הוא אחר: על כל חצי משפט של סגן הנשיא היו מחיאות כפיים סוערות ועמידה, תשואות – Standing Ovations, מה שנקרא; תשואות בעמידה.

מרב מיכאלי: וכמעט, באמת, רק כשהוא אמר שארצות הברית מאמינה בשלום – –

אמיר אוחנה: לא – – – שתי מדינות – – –

מרב מיכאלי: – – שהדרך היא שלום ושארצות הברית תתמוך בפתרון שתי המדינות – דממה בספסלי הקואליציה והממשלה – –

אמיר אוחנה: כי אתם מאמינים בזה – – –

מרב מיכאלי: – – ורק אנחנו באופוזיציה עמדנו ומחאנו כפיים בכל הכוח.

מרב מיכאלי: אני מסכימה איתך, חברי חבר הכנסת אוחנה.

מרב מיכאלי: אנחנו מאמינות ומאמינים, כן, בשתי מדינות לשני עמים – –

אמיר אוחנה: נכון.

מרב מיכאלי: – – אנחנו מאמינות ומאמינים בשלום, אבל אני אגיד לך מה ההבדל בינינו – – –

אמיר אוחנה: ובגלל זה אתם שם – אנחנו כאן.

מרב מיכאלי: אני אגיד לך מה ההבדל החשוב בינינו, וזאת בעיניי הדרמה כאן:

מרב מיכאלי: ממשלה שלא רואה בשלום דבר שראוי לשאוף אליו, לעבוד בשבילו – –

אמיר אוחנה: אבל זה לא נכון – – –

מרב מיכאלי: – – ולמחוא לו כפיים, היא ממשלה לא מוסרית בעליל.

אמיר אוחנה: שתי מדינות לא יביאו שלום – – – שפיכות דמים – – –

מרב מיכאלי: ממשלה שמשתמשת באזרחיות ובאזרחים שלה ובכל מה שהם נותנים לה בגלל שהם נותנים בה אמון – –

ענת ברקו: מדינה מינוס.

ענת ברקו: אוטונומיה.

ענת ברקו: מדינה מינוס – – –

מרב מיכאלי: – – ולא מוצאת לנכון לטרוח, לחפש, להפוך כל אבן, כמו שאמר יצחק רבין, בדרך לשלום, היא הממשלה הכי לא מוסרית שיש, ואתם נחשפתם בערוות

מרב מיכאלי: כם הזאת היום בכל הכוח.

אמיר אוחנה: לא, לא, לא, לא.

אמיר אוחנה: אנחנו מאמינים – – –

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

אמיר אוחנה: אתם מאמינים – – –

יעל כהן-פארן: אתם מאמינים במלחמה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – –

יהודה גליק: אין לכם מונופול על השלום.

יצחק וקנין: – – חבר הכנסת יוסי יונה.

קריאות: – – –

יהודה גליק: – – – זה לא יעזור אם תחזרי על השקר שלה עוד פעם – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יהודה גליק, נא לא להפריע לנואם.

עיסאווי פריג': חברים, היום – אני אגיד את זה במילים מאוד עדינות – עצוב לי.

עיסאווי פריג': היום חגגתם את מסיבת הסיום של סיום התהליך המדיני, אם בכלל התחיל.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: למה – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': זה מאוד יפה לקבל ליטופים, אבל הליטופים האלה באו על חשבון תהליך שכולנו מחכים לראות אותו ממי שאמור לנהל את העניינים כאן.

אמיר אוחנה: מה הביא לנו התהליך הזה עד כה?

עיסאווי פריג': שר הביטחון קרא לחברי כנסת שביקשו למחות – קרא להם "ארגון טרור".

עיסאווי פריג': אתם שמחים – –

ענת ברקו: כן, הם באמת תומכים בחיזבאללה – – –

עיסאווי פריג': – – אתם – – –

ענת ברקו: הם תומכים בטרור.

עודד פורר: – – – טרוריסטים – – –

עיסאווי פריג': – – אתם מאושרים, חברים.

עיסאווי פריג': אתם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת פורר.

יצחק וקנין: לי לא יהיו הנחות.

יצחק וקנין: אתה עומד וצועק, וזה לא מקובל.

עיסאווי פריג': אתם שמחים – –

ענת ברקו: מאוד.

עיסאווי פריג': – – אתם מאושרים – –

ענת ברקו: מאוד.

עיסאווי פריג': – – אבל אתם עיוורים.

חמד עמאר: חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: מאוד שמחים – – –

עיסאווי פריג': אתם עיוורים, כי – –

ענת ברקו: כי הפלסטינים נורא רוצים שלום.

עיסאווי פריג': – – הספינה הזאת הולכת לשקוע, ואתם ממשיכים לחגוג.

עיסאווי פריג': זה בדיוק כמו הטיטניק – חוגגים והקברניטים מובילים את הספינה הזאת להתנגשות.

עיסאווי פריג': סגן נשיא ארצות הברית פנה לפלסטינים וביקש דיאלוג בזמן שהוא מנהל מונולוג עם בר-שיחו.

עיסאווי פריג': ימין אמריקני שמדבר לימין הישראלי – זה מה שראינו כאן.

עיסאווי פריג': ואתם ממשיכים לחגוג.

עיסאווי פריג': אתם עיוורים.

עיסאווי פריג': הספינה הולכת להתנגשות ואתם חוגגים, כי אתם עיוורים.

אמיר אוחנה: לספינה הזאת קוראים אופוזיציה.

עיסאווי פריג': המציאות היא שיש עם כאן, עם פלסטיני, שזכותו לקבל הגדרה עצמית.

עיסאווי פריג': לא ליטוף של פנס ולא ליטוף של טראמפ ישנה את המציאות הזאת.

עיסאווי פריג': המציאות יותר חזקה מכל דבר אחר.

עיסאווי פריג': אני אומר את הדברים וצר לי.

עיסאווי פריג': שמעתי, הקשבתי וראיתי חברי כנסת.

עיסאווי פריג': כל דקה הקברניט עומד ומוחא כפיים וכל ה-Staff עומד מסביבו ומוחא כפיים.

עיסאווי פריג': על מה אתם מוחאים כפיים?

עיסאווי פריג': אני אומר לכם, פנס והמדיניות שלו רעים, רעים למדינת ישראל.

אמיר אוחנה: הציבור הישראלי חושב אחרת.

עיסאווי פריג': ימים יגידו.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

עיסאווי פריג': היא רעה לנו והיא רעה למדינת ישראל.

אמיר אוחנה: רעה לכם, זה נכון.

יצחק וקנין: תודה.

עיסאווי פריג': תפסיקו, תרדו לקרקע ותסיימו את החגיגה המזויפת שלכם.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסי יונה – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איל בן ראובן ישנו, ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה, שלוש דקות.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, שמענו היום נאום מחמם את הלב – לדעתי של כל ישראלי – של סגן הנשיא פנס.

איל בן ראובן: הוא דיבר על מחויבות לביטחון ישראל – חשוב מאוד; הוא דיבר על ירושלים; הוא דיבר על מחויבות ותמיכה במאמץ לשלום; הוא דיבר על פתרון שתי מדינות, על מחויבות אמריקנית לפתרון שתי מדינות.

איל בן ראובן: וכאן, לצערי, ראינו את הצד השמאלי, של הקואליציה – –

אמיר אוחנה: הצד הימני.

איל בן ראובן: – – מורידים את הראש, ואני שואל: למה?

איל בן ראובן: גם אם לא מסכימים, אני ממליץ לכולנו, אגב, לא לפסול שום פתרון אפשרי.

איל בן ראובן: ואני אומר את זה סביב הצעת החוק הזאת שאנחנו מדברים עליה, שעניינה החלטות על מלחמה.

איל בן ראובן: כשמדברים על החלטות על מלחמה, הכרזות על מלחמה, אני מציע לכולנו להסכים לפחות על דבר אחד – שאנחנו באמת עושים כל מאמץ למצוא כל דרך למנוע את התופעה הנוראית הזאת.

איל בן ראובן: אני מקווה שכבוד השר יואב גלנט מסכים איתי.

איל בן ראובן: היינו שם כמה ימים בעולם הנוראי הזה, עולם המלחמה.

איל בן ראובן: אני חושב שכולנו נמצאים פה, בין השאר, גם אם אנחנו מתווכחים על הפתרון, על מנת לעשות הכול כדי להימנע מזה.

איל בן ראובן: לכן, אני חושב שכדאי לקבל את מחויבות סגן הנשיא שיבוא לעזור כאן לפתרון הבעיה.

איל בן ראובן: לעצם החוק שעולה כאן היום, אנחנו נצביע בעד החוק הזה, אבל בוועדת החוץ והביטחון אני חושב שנצטרך לדון – בעיניי – בסוגיית האצלה של ההחלטה על מלחמה שאינה כוללת את כל הממשלה.

איל בן ראובן: אני כן חושב שלנהל מלחמה ניתן ולא צריך עם כל ההרכב – בגלל הבעייתיות שאנחנו מכירים של כל ההרכב – אבל בהחלטה על מלחמה, שהיא ההחלטה אולי הקשה והחשובה ביותר בחייה של מדינה, לעיתים ראוי וצריך לשמוע הרכב רחב שאיננו מורכב רק מאנשי ביטחון ומדינאים, כי יש עוד שיקולים שצריך לדון בהם – –

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: נכון.

איל בן ראובן: – – בהחלטות על מלחמה.

איל בן ראובן: ולכן, האצלה אוטומטית של ממשלה – או כמעט אוטומטית – לקבינט או לוועדת ביטחון, כפי שקוראים לה, בהחלטה על מלחמה – אני חושב שהדבר הזה ראוי לדיון ואני חושב שיהיה נכון לשקול אותו, כי אני חושב שהוא לא נכון.

איל בן ראובן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן ברושי, עד שלוש דקות, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השר גלנט, חבר הקבינט, אני חושב שנכון לתמוך בהצעה, וכפי שנאמר, המחנה הציוני תומך, אבל אני רוצה לומר לממשלה שאני מציע להאציל סמכויות גם לעשות שלום והסדרי שלום והסכמים, ולא רק יציאה למלחמה.

איתן ברושי: היכולת לקבל החלטות קשות על הסדרים ופשרות ומהלכים של שלום – אלה לא החלטות פשוטות ולא תמיד קלות לעומת יציאה למבצע או מלחמה.

איתן ברושי: וכמו שמאצילים סמכויות, ואני חושב שזה נכון, אי-אפשר לקבל החלטות רגישות כאלה בהרכב כל כך גדול.

איתן ברושי: הממשלה היא מהמקומות שיש בהם הכי הרבה הדלפות.

איתן ברושי: ראינו את זה אפילו מהקבינט בצוק איתן, שיצאו הדלפות בטרם הסתיימו הישיבות.

איתן ברושי: לכן יצחק רבין זכרונו לברכה עבד בעיקר עם קציני צה"ל – הוא ידע שהם לא מדליפים.

איתן ברושי: בסופו של דבר הקבינט והממשלה צריכים לדעת לקבל החלטות גם על הסדרים ועל שלום, ואלה הכרעות קשות למנהיגות, שצריכה לקבל בסופו של דבר גם החלטות כאלה.

איתן ברושי: לכן אני מציע להאציל סמכויות גם על החלטות אחרות, לא רק על מלחמה.

איתן ברושי: מי שעבר מלחמה, יודע שרק מלחמה של אין ברירה.

איתן ברושי: אין לנו שום עניין במלחמה; המחיר הוא נוראי.

איתן ברושי: צריך לעשות הכול למנוע מלחמה.

איתן ברושי: ודאי לשמור על הביטחון, אבל אם אין ברירה, יש לצאת גם למלחמה עם הידיעה שזאת האפשרות האחרונה – מלחמת אין ברירה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר עוד מילה אחת.

איתן ברושי: בימים האחרונים, בשבועות האחרונים, חזרנו לוויכוח על שירות נשים בצה"ל ועל גיוס נשים בכלל, וגם דתיות וחרדיות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהוויכוח הזה הוא טעות, הוא מיותר, ולומר גם משהו ברמה האישית: נולדתי אחרי מלחמת השחרור בקיבוץ גשר שבעמק הירדן, שההורים שלי היו ממקימיו ומלוחמיו.

איתן ברושי: אבא שלי פיקד על האזור כמפקד בגולני ואימא שלי הייתה בעמדה, מצוידת בנשק.

איתן ברושי: נשים נלחמו והגנו.

איתן ברושי: ראינו היום שהנשיא דיבר על נשים רבות שנהרגו בגוש עציון.

איתן ברושי: אני יכול לומר לכם מהסיפור של גשר – שגדלתי על הסיפור הזה, לא הייתי שם – ששהיה צריך לפנות נשים וילדים וקיבלו החלטה קשה, אנשים צעירים חסרי ניסיון, תוך כדי מלחמה עם צבאות סדירים – וכדי שלא יהיו ילדים יתומים קיבלו החלטה שאם האישה, האימא, היא לוחמת או קשרית או אחות, האימא תישאר והאבא יצא עם הילדים ברגל, בלילה, בגשם, לפינוי.

איתן ברושי: בסוף הגיעו לכיוון חיפה.

איתן ברושי: זאת אומרת, לא יכול להיות שמחזירים אותנו אחורה כל כך הרבה שנים, כאשר במלחמת השחרור, שהייתה אולי הקשה במלחמות, עם מעט אנשים, ובעיקר חסרי ניסיון, היה משקל גדול גם לנשים וגם לחברות, גם בהגנה וגם בפעילות אחרת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

איתן ברושי: לכן, צריך לזכור את המורשת הזאת.

איתן ברושי: שירות נשים הוא נכון, חיוני, הוא מוסרי וערכי, והוא חלק מבניין הכוח.

איתן ברושי: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד; חברת הכנסת נאוה בוקר; חברת הכנסת נורית קורן.

חמד עמאר: חברת הכנסת שרן השכל.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: איתן ברושי, אני רוצה להתייחס קודם לדבריך החשובים.

שרן השכל: אתה יודע, אני גאה להיות הלוחמת הקרבית, המג"בניקית, הראשונה שהגיעה לכנסת.

שרן השכל: אני מקווה שעוד לוחמות רבות יגיעו לפה, וכל השיח הזה על שירות נשים ואם נשים צריכות לשרת או לא צריכות לשרת – אני אומרת לך, איתן, זה מגיע מפחד.

שרן השכל: למה?

שרן השכל: עד היום, כאשר דיברנו על האליטה של מדינת ישראל – האליטה היא למעשה האליטה הצבאית.

שרן השכל: אנחנו רואים בלוחמים שלנו, בחיילים שלנו, את מלח הארץ, האנשים הכי איכותיים, הכי טובים שיש לנו, אנשים בעלי מוסר גבוה.

שרן השכל: לכן, גם כאשר הם משתחררים מאוחר יותר מהצבא, אנחנו אוטומטית מייעדים אותם למקומות הכי בכירים, אם זה בכלכלה, בחברות פרטיות, בכנסת, בעיריות, בשלטון המקומי – – –

איל בן ראובן: בכנסת לא – – –

שרן השכל: גם בכנסת – אחרי חמש שנים, וטוב שכך, וטוב שכך; צריך את זמן הצינון הזה.

שרן השכל: אבל כאנשים, כפרסונה, אלו האנשים שאנחנו מייעדים אותם.

שרן השכל: עד היום מנשים נבצר להגיע למעמד הזה.

שרן השכל: הלוחמות הקרביות שלנו היום לאט-לאט מטפסות גם בדרג הקצונה, בדרג הפיקוד הגבוה, ולאט-לאט הן עולות בסולם הזה.

שרן השכל: ואתה יודע מה?

שרן השכל: מי שמדבר נגד זה זה אנשים שפוחדים – הם פוחדים לראות נשים שמגיעות גם למקומות האלה.

שרן השכל: יש לי מסר אחד לומר להם: את הגלגל הזה הם לא יצליחו לעצור.

שרן השכל: הנשים ימשיכו להגיע לדרגים הכי גבוהים, ומי יודע, אולי בעוד 20 או 30 שנה תהיה לנו רמטכ"לית ולא רמטכ"ל.

איל בן ראובן: גם היא תצטרך לחכות שלוש שנים.

שרן השכל: גם היא תצטרך לחכות שלוש שנים, וטוב שכך.

שרן השכל: אל תשכח, הדרג הצבאי – הרבה פעמים אנחנו שומעים שיש לו מעורבות גם עם פוליטיקאים.

שרן השכל: יש להם עבודה רציפה, כל הזמן, לאורך השנים, עם הדרג של הממשלה, כן?

שרן השכל: ולכן חשוב שיהיה גם צינון.

שרן השכל: נתווכח על זה אחרי זה.

שרן השכל: אבל אני רוצה להגיב פה גם לכמה חברים שדיברו, חברי כנסת, שאנחנו שומעים אותם פעם אחר פעם באים ומאשימים את הממשלה בכך שמדינת ישראל היא סרבנית השלום.

שרן השכל: נכון, מוסי?

שרן השכל: אתה עולה לפה ואומר: אנחנו גוזלים, אנחנו הורגים.

שרן השכל: זו אשמתנו שאין שום הסדר מדיני וכו'.

מוסי רז: אמרתי: הממשלה.

שרן השכל: תראה, מה היה מדהים בנאום של סגן נשיא ארצות הברית פה?

שרן השכל: אנחנו זוכרים את הממשל הקודם, שבא ואמר: תראו, אני יודע מה הכי טוב בשבילכם פה, הישראלים, ואני אוביל אתכם לנקודה הזאת.

שרן השכל: בא עכשיו נשיא חדש וסגן נשיא חדש ומצהיר פה, מעל הבמה הזאת:

שרן השכל: אתם תחליטו מה הכי טוב בשבילכם, וכשאתם תגיעו להסכמה מסוימת, אז נבוא ונגבה אתכם.

שרן השכל: אנחנו נלך מעכשיו יד ביד, לא בהתנגחויות כאלה ואחרות, וזה היופי.

שרן השכל: מוסי, אתה לא יכול להאשים אף ממשלה.

שרן השכל: גם לפני כן, כשניסינו להגיע לכל מיני הבנות והסכמים – –

חמד עמאר: תודה רבה.

שרן השכל: 30 שניות, רגע.

מוסי רז: מי שלא יודע לרקוד אומר שהרצפה עקומה.

שרן השכל: – – פעם אחר פעם הפלסטינים באו ונתנו לישראלים סטירת לחי מצלצלת אחרי כל צעד שבאנו לקראתם.

שרן השכל: ואתה עכשיו בוא ואומר לנו שזה באשמתנו.

שרן השכל: אז אני אומרת לך, יש עכשיו ממשל חדש – –

חמד עמאר: תודה, תודה.

שרן השכל: – – שבא איתנו יד ביד, ורק ככה נבנה פה יציבות, גם באזור שלנו ובמדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה.

שרן השכל: תודה.

חמד עמאר: מיכאל מלכיאלי; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר.

חמד עמאר: השרה תסכם.

חמד עמאר: שרת המשפטים איילת שקד, בבקשה.

אורן אסף חזן: השרה, סתם את עולה – – – אין אפילו גיוס.

מיקי רוזנטל: לא לא לא, אין דבר כזה בנוהל.

מיקי רוזנטל: השרה עלתה כבר.

אורן אסף חזן: אתה, לא רוצים לשמוע אותך – – –

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: תודה, חבר הכנסת חזן.

איילת שקד: דודי, תתחילו לגייס כאילו אני בסוף.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום שמענו את הנאום של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, ואני חייבת להגיד לכם שאני חושבת שזה היה הנאום הכי מרגש ששמעתי בשנים שאני נמצאת כאן.

איילת שקד: מעבר לקשר הרגשי העמוק שרואים שיש לסגן הנשיא לעם ישראל, הוא גם אמר שני דברים מאוד מאוד חשובים ומשמעותיים: הדבר הראשון – שהשגרירות האמריקנית תעבור לירושלים עד סוף 2019, זאת אומרת שלקראת הבחירות תקום פה השגרירות, בעיר הבירה.

קריאה: – – –

איילת שקד: והדבר השני – הבחירות, כן, בנובמבר 2019.

איילת שקד: והדבר השני – שארצות הברית למעשה לא תשלים עם איראן גרעינית, ואם לא יהיו שינויים בהסכם אז היא תפרוש מההסכם.

איילת שקד: אלו היו שתי הצהרות מאוד מאוד משמעותיות, וביחד עם הנאום המרגש ועם הקשר העמוק שלו באמת לכאן, הנאום שלו הזכיר לי את הנאום של הנשיא עזר ויצמן בפני חברי בית הפרלמנט הגרמני ב-1996.

איילת שקד: אז אני רוצה להזכיר לכם קצת נשכחות.

איילת שקד: "הגורל הוליד אותי ואת אחיי בני דורי בימים הגדולים שבהם שבו היהודים לארצם והקימוה מחדש.

איילת שקד: שוב אינני היהודי הנודד בדרכי העולם, המהגר ממדינה למדינה, המגורש מגולה לגולה.

איילת שקד: אבל כל יהודי, בכל דור ודור, חייב לראות עצמו כאילו היה שם, בדורות ובמקומות ובאירועים שקדמו לו.

איילת שקד: לפיכך, עודני נודד, אבל לא בדרכים הנידחות של העולם.

איילת שקד: עתה אני נודד במרחבי הזמן, נע מדור לדור, נוסע בנתיבי הזיכרונות.

איילת שקד: "הזיכרון מצמצם את המרחקים.

איילת שקד: מאתיים דורות עברו מראשית תולדות עמי, והם דומים בעיניי כימים אחדים.

איילת שקד: רק מאתיים דורות עברו מאז קם אדם ושמו אברהם ועזב את ארצו ואת מולדתו והלך אל הארץ שהיום היא ארצי.

איילת שקד: רק מאתיים דורות עברו מיום שקנה אברהם את מערת המכפלה בעיר חברון ועד הסכסוכים הרצחניים המתרחשים בה בדורי.

איילת שקד: רק מאתיים וחמישים דורות עברו מעמוד האש של יציאת מצרים ועד עמודי העשן של השואה.

איילת שקד: ואני, שנולדתי מזרעו של אברהם ובארצו של אברהם – הייתי בכולם.

איילת שקד: הייתי עבד במצרים, וקיבלתי את התורה בהר סיני, ויחד עם יהושע ואליהו עברתי את נהר הירדן, נכנסתי לירושלים עם דוד, וגליתי ממנה עם צדקיהו, ולא שכחתי אותה על נהרות בבל, ובשוב ה' את שיבת ציון חלמתי בין בוני חומתה.

איילת שקד: לחמתי ברומאים, וגורשתי מספרד, והועליתי על המוקד, ולמדתי תורה בתימן, ושכלתי את משפחתי בקישינב, ונשרפתי בטרבלינקה ומרדתי בוורשה ועליתי לארץ ישראל – היא ארצי, שממנה גליתי ובה נולדתי, וממנה אני בא ואליה אשוב.

איילת שקד: "נע ונד אנוכי, הולך בעקבות אבותיי, וכשם שאני מלווה אותם שם ובימים ההם, כך אבותיי מלווים אותי ועומדים איתי כאן ובזמן הזה.

איילת שקד: חדי העין ביניכם יוכלו להבחין בהם – פמליה של נביאים ואיכרים, מלכים ורבנים, אנשי מדע וחיילים, בעלי מלאכה ותינוקות של בית רבן, כאלה שמתו שבעי ימים במיטתם, כאלה שעלו באש וכאלה שנפלו בחרב.

איילת שקד: "וכשם שאנחנו נתבעים, בכוחו של הזיכרון, להשתתף בכל יום ובכל אירוע של עברנו, כך אנחנו נתבעים, בכוחה של התקווה, להתבונן לכל יום ויום של עתידנו.

איילת שקד: הן רק במאה האחרונה טולטלנו בין מוות וחיים, בין ייאוש ותקווה, בין עקירה ושתילה.

איילת שקד: זאת המאה הנוראה של המוות בה השמידו הנאצים ועוזריהם חלק גדול מאיתנו בשואה, אבל היא גם המאה המסחררת של השיבה לחיים, של התקומה, של העצמאות, ובאחרונה של הסיכוי לשלום" – זה היה ב-1996 – "אבל גבירותיי ורבותיי, אין זה ביקור קל.

איילת שקד: רק 50 שנה – הרף עין בהיסטוריה הארוכה של בני עמי – עברו מתום המלחמה הנוראה ההיא ועד היום.

איילת שקד: לא קל היה לי לבקר היום במחנה הריכוז זקסנה

איילת שקד: אוזן; לא קל היה לי להלך בארץ הזו ולשמוע את הזיכרונות ואת הקולות הזועקים אליי מהאדמה; לא קל לי לעמוד כאן ולדבר איתכם, ידידיי שבבית הזה.

איילת שקד: "נע ונד אנוכי.

איילת שקד: בתרמיל הזיכרונות על כתפיי ובמקל תקוותי בידי אני ניצב בצומת הזמנים הגדול של סוף המאה ה-20.

איילת שקד: אני יודע מהיכן אני בא ומתוך תקווה וחרדה אני מבקש לדעת לאן אני הולך.

איילת שקד: אנחנו ושפתנו חיים.

איילת שקד: אנחנו שהתנערנו מן העפר והשפה שהמתינה בתכריכים של מגילות התורה ובין הדפים של סידורי התפילות – חיים.

איילת שקד: השפה שנלחשה רק בתפילה, שנקראה רק בבתי הכנסת, שהושרה רק בטקסים דתיים, שנזעקה בתאי הגזים בתפילת שמע ישראל, קמה לתחייה.

איילת שקד: אני יודע שהגרמנית עשירה ממנה בתחומים רבים, אבל לא חסרות לי מילים כדי להביע את רגשותיי כאן ועכשיו.

איילת שקד: מעולם לא חסרו לנו מילים בתחום האמונה, האהבה, החלומות, הגעגועים והתקווה.

איילת שקד: פיתחנו אוצר מילים נאה לצרכים המיוחדים שלנו.

איילת שקד: אנחנו מצפים, אנחנו נכספים, אנחנו מקווים, אנחנו עורגים, אנחנו מתגעגעים, אנחנו מתפללים.

איילת שקד: "שני המתים האלה שקמו לתחייה אחרי כל כך הרבה שנים – מדינת היהודים והשפה העברית – הם עיקר מהותנו במאה הזאת.

איילת שקד: דווקא במאה הזאת, שראתה אותנו מושמדים ומתים, קמנו לתחייה.

איילת שקד: בשפה הזאת – שבגולה שוחחנו בה רק עם אלוהים – אנחנו משוחחים בארצנו זה עם זה.

איילת שקד: עודנו מתפללים בה, אבל אתה אנחנו גם מדברים בה וכותבים בה ועובדים בה ולומדים בה, מתווכחים בה, מחזרים בה ושרים בה.

איילת שקד: והנס הוא גדול שבעתיים, שהרי אילו היו חיים כיום ישעיהו הנביא, שלמה המלך וישו הנוצרי, הם היו מבינים את מה שאני אומר, ממש כשם שאני ובתי ונכדיי מבינים את דבריהם שנאמרו ונכתבו ונשמרו באותן מילים מלפני שנים.

איילת שקד: " אז את הנאום הזה של עזר ויצמן אני מקדישה לסגן הנשיא, שבאמת ריגש אותנו פה, גם במילים חמות וגם בהצהרות מאוד מאוד חשובות.

איילת שקד: ומילה אחת על החוק שאנחנו כרגע מעבירים.

איילת שקד: כפי שאמרתי, זה בעצם שיקוף חוקי של המצב שקיים היום, שגם מבצעים שבסבירות יכולים להוביל למלחמה יוכלו להיות מאושרים על ידי הקבינט ולא בממשלה.

איילת שקד: צריך לזכור את 1981, כשמנחם בגין החליט להפציץ את הכור בעיראק.

איילת שקד: אז את ההחלטה על הפצצת הכור, ההחלטה העקרונית – אז הוא הביא אותה לממשלה, אבל הממשלה בפורום שלה קיבלה את ההחלטה.

איילת שקד: צריך לדעת שפרס, לפני הזמן שבו הוא רצה לבצע את זה – כיושב-ראש האופוזיציה, אם אני לא טועה – הביאו לו פתק וביקש ממנו להימנע מההפצצה, וזה מה שחיזק את בגין עוד יותר לפני הבחירות לבצע את ההפצצה בעיראק.

איילת שקד: הוא אמר: אם אני לא אעשה את זה, אז יכול להיות שאחרי הבחירות יתחלף השלטון, ואז אף אחד לא יעשה את זה.

איילת שקד: את זה שמעתי, דרך אגב, ממישהו שעבד איתו בצורה, באופן צמוד, וזה מה שהוביל אותו, ככה, כמה שבועות לפני הבחירות, להחליט לבצע את הפעולה הזאת – התחושה שאם הוא לא יעשה את זה, יכול להיות שבבחירות יהיו חילופי שלטון, ואז בעצם אף אחד לא יעשה את זה.

איילת שקד: אבל במציאות של ימינו החלטה כמו הפצצת הכור בעיראק לא יכולה להתקבל בממשלה, זה די ברור; היא צריכה להיות בקבינט.

איילת שקד: ראשי הממשלה בכל השנים האחרונות עבדו ככה.

איילת שקד: אני ראיתי שגם ברק בעצמו אמר, מניסיונו, שהחוק הזה הוא נכון, וכך אני בטוחה שכל ראשי הממשלה, אם היינו שואלים אותם – ראשי הממשלה שנמצאים עימנו – היו אומרים שזה נכון.

איילת שקד: ולכן, אני שמחה שגם האופוזיציה, בצורה עניינית, תומכת בחוק הזה.

יואל חסון: – – – את יכולה לרדת, אנחנו בעד.

איילת שקד: אני לא יודעת מה.

איילת שקד: תגיד לו את זה.

שלי יחימוביץ': גברתי השרה, אנחנו בעד.

שלי יחימוביץ': חבל למשוך זמן.

איילת שקד: אני מקבלת פקודות רק מיושב-ראש הקואליציה.

קריאות: – – –

איילת שקד: תראה, תראי לאן הגענו – את מבינה, שלי?

איילת שקד: שלא מאמינים.

איילת שקד: זה רע מאוד.

איילת שקד: צריך לתקן את זה.

איילת שקד: יואל, אתם צריכים לסדר את זה.

איילת שקד: דודי, אני יורדת?

דוד אמסלם: כן.

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: אז האופוזיציה והקואליציה – –

חמד עמאר: תודה רבה.

איילת שקד: – – הממשלה תומכת בהצעת החוק.

איילת שקד: זהו.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 5) (סמכויות לעניין פתיחה במלחמה או נקיטת פעולה צבאית משמעותית), בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: אנחנו צריכים 61.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: מייד אנחנו עוברים להצבעה השנייה.

חמד עמאר: להמשיך לשבת, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 76 נגד – 13 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 5) (סמכויות לעניין פתיחה במלחמה או נקיטת פעולה צבאית משמעותית) לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 76, נגד – 13, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותעבור להמשך הכנתה בוועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ושלישית.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 12) (אצילת סמכויות – – –

דוד אמסלם: – – –

קריאה: חוץ וביטחון.

אבי דיכטר: ועדת חוץ וביטחון.

איילת נחמיאס ורבין: – – – חוץ וביטחון.

חמד עמאר: להעביר את זה לוועדת הכנסת על מנת שתחליט לאיזו ועדה להעביר.

קריאות: – – –

ז'קי לוי: – – –

קריאה: חוץ וביטחון.

איילת שקד: – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הממשלה .

איילת שקד: יש, יש הסכמה.

איילת שקד: אדוני יושב – – –

צחי הנגבי: – – –

איילת שקד: יושב-ראש הכנסת – – –

צחי הנגבי: אוווווווה.

יריב לוין: אנחנו מבקשים לחוץ וביטחון.

יריב לוין: יש הסכמה.

איילת שקד: יש הסכמה.

איילת שקד: יש הסכמה לחוץ וביטחון.

איילת שקד: זה בסדר.

קריאה: כולם מסכימים לחוץ – – –

קריאה: כן.

חמד עמאר: כולם מסכימים לחוץ וביטחון?

איילת שקד: כן.

קריאה: כן.

קריאה: לא.

קריאות: – – –

חמד עמאר: יש אחד שלא מסכים.

חמד עמאר: יש אחד שלא מסכים, אז אנחנו לא יכולים.

קריאות: – – –

חמד עמאר: בואו, תחליטו.

חמד עמאר: יש הסכמה או אין הסכמה?

קריאה: אין – – –

חמד עמאר: אין הסכמה.

חמד עמאר: זה עובר לוועדת הכנסת על מנת שוועדת הכנסת תחליט.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: כאן אנחנו לא צריכים 61.

חמד עמאר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 76 נגד – 13 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 12) (אצילת סמכות לוועדת השרים לענייני ביטחון לאומי), התשע"ח–2018, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 76, נגד – 13, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור להמשך הכנתה לוועדת החוקה – – –

יריב לוין: – – –

חמד עמאר: לוועדת חוץ וביטחון.

ניסן סלומינסקי: ועדת חוקה.

חמד עמאר: אז אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת.

חמד עמאר: שוועדת הכנסת תחליט.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1179); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: הצעת חוק אמנות הבנקים הבין-לאומיים לפיתוח (תיקוני חקיקה) התשע"ח–2017, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

חמד עמאר: בבקשה, סגן שר האוצר.

חמד עמאר: בבקשה, סגן השר.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק אמנות הבנקים הבין-לאומיים לפיתוח (תיקוני חקיקה).

יצחק כהן: הבנקים הרב-לאומיים לפיתוח עוסקים בהגברת הצמיחה הכלכלית ובמיגור העוני במדינות מתפתחות, מדינות בעלות תוצר גולמי מקומי נמוך או בינוני לנפש, באמצעות השקעה בהן.

יצחק כהן: הבנקים לפיתוח מקדמים השקעות בפרויקטים של תשתית באמצעות סיוע רחב הכולל השקעה פיננסית, ייעוץ, ליווי ומתן הלוואות למדינות המתפתחות ולגופים מהמגזר הפרטי שפועלים בהן.

יצחק כהן: מדינת ישראל חברה בארבעה בנקים לפיתוח: הבנק העולמי לשיקום ולפיתוח, הבנק הבין-אמריקני לפיתוח, הבנק האירופי לשיקום ופיתוח, והבנק האסיאני להשקעות בתשתיות.

יצחק כהן: החברות בבנקים לפיתוח מאפשרת לישראל להשתתף בפורום כלכלי בין-לאומי, לחלוק עם מדינות אחרות את ניסיון הפיתוח שלה, ומאפשרת לחברות ישראליות לקחת חלק, באופן ישיר או עקיף, במיזמים שמקדמים הבנקים לפיתוח במדינות השונות.

יצחק כהן: נוכח אופי פעילותם של הבנקים לפיתוח והכלים הפיננסיים שבהם נעשה שימוש במסגרת פעילות זו נהוג ברוב המדינות כי משרד האוצר מייצג את הבנקים לפיתוח.

יצחק כהן: לחברות של מדינה בבנקים לפיתוח יש חשיבות בהגברת מעורבותן של חברות פרטיות וגופים אחרים של המדינה בפעילות הבנקים לפיתוח, חשיבות המקודמת בידי הממשלה ובידי משרד האוצר.

יצחק כהן: עם זאת, מאחר שבשנות ה-60 מדינת ישראל הייתה זכאית לקבל מהבנק העולמי הלוואות שניתנו במטבע זר, הועבר הייצוג של מדינת ישראל בבנק זה, ובהמשך גם בשאר הבנקים לפיתוח, ממשרד האוצר לידי בנק ישראל, האמון על המדיניות המוניטרית של מדינת ישראל.

יצחק כהן: לאחרונה הוסכם כי הייצוג בבנקים לפיתוח יוחזר למשרד האוצר, בשל אופי פעולתם של הבנקים לפיתוח, ובהתאם לאמור, הוסכם בין משרד האוצר לבין בנק ישראל על העברת הייצוג למשרד האוצר.

יצחק כהן: בתום שנת 2016 השלים משרד האוצר את רכישת מניות הבנקים לפיתוח מבנק ישראל בתמורה להעברת הייצוג בהם.

יצחק כהן: בהמשך לשינוי המדיניות כאמור, כבר בשנת 2016, עת הצטרפה מדינת ישראל כחברה בבנק האסיאני להשקעות בתשתית, הופקד משרד האוצר על הייצוג בבנק ובמוסדותיו, כפי שנקבע בחוק אמנת הבנק האסיאני להשקעות בתשתיות, התשע"ו–2016.

יצחק כהן: הצעת חוק זו נועדה לתקן את החוקים השונים העוסקים בבנקים לפיתוח כדי לקבוע בהם שמשרד האוצר ייצג את המדינה בבנקים אלה בשל הטעמים הנזכרים לעיל, וכן בשל הרצון לרכז את הפעילות בידי גורם ממשלתי אחד מול כל אחד מהבנקים לפיתוח.

יצחק כהן: אבקש מחבריי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוץ והביטחון, וזאת לאור הפעילות המולטי-לטרלית של הבנקים הנדונים בחוק האמנות.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג.

חמד עמאר: אני סוגר את רשימת הדוברים.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: קודם הצגתי כאן קרן עלומה ומסתורית בשם "קרן תקווה", שבאמת – –

נחמן שי: דיברת על זה כבר.

תמר זנדברג: – – שבאמת מתמחה – תקשיב, תקשיב לזה, חבר הכנסת נחמן שי, אתה לא תאמין – שמתמחה, באמצעות כסף זר, בשינויי פניה של החברה הישראלית, ולא לטובה.

תמר זנדברג: דיברתי קודם על הצביעות שבהתמקדות במימון הזה ובחדירה למוסדות השלטון ולמשרדי הממשלה, ועכשיו אני רוצה להוסיף – חבר הכנסת שי – אני רוצה להוסיף ולספר לך קצת מהפעילות הממשית, מהערכים שמקדמים הארגונים – –

נחמן שי: כן, בבקשה.

תמר זנדברג: – – שמקדמת ומממנת אותה קרן תקווה.

תמר זנדברג: כי יש שם דיבורים אינטלקטואליים על ציונות ועל אהבת הארץ ועל ערכים, ועל עומק ופיתוח שיח אינטלקטואלי, אבל בעצם, כשאתה קצת מגרד, אתה רואה את פורום קהלת, את אתר מידה, את המכון לאסטרטגיה ציונית – כולם גופים שנתמכים על ידי קרן תקווה.

תמר זנדברג: כשאתה קצת מגרד את המעטה, מה אתה רואה שם?

תמר זנדברג: שנאה לזרים, לחלשים, למיעוטים ולנשים.

תמר זנדברג: אז אתה רואה שאיפה שמדברים על לאומיות וציונות מתכוונים בעצם לגזענות; איפה שמדברים על קפיטליזם ועל יוזמה אישית וחופשית מתכוונים בעצם לרמיסה של חלשים; איפה שאומרים פחות רגולציה בעצם מתכוונים להרשאה למיליארדרים להרוס את הסביבה ולשדוד את משאבי הטבע.

תמר זנדברג: בחודשים האחרונים גופים שממומנים על ידי קרן תקווה קראו – שימו לב – לא להעלות את קצבאות הנכים, לבטל את סל התרופות, לפרק את המשרד לשוויון חברתי ולבטל את קצבאות הרווחה.

תמר זנדברג: כל הדברים האלה – ארגונים, גופים ואתרים שממומנים על ידי קרן שמתיימרת להיות ציונית ולאומית.

תמר זנדברג: נוסף לכך, הגופים האלה מקדמים פירוק של החקלאות בישראל על ידי ביטול ההגנות על ידי מכסים ומכסות וקידום יבוא של תוצרת חקלאית באופן שימוטט את החקלאות הישראלית – מדיניות שבמידה רבה מקודמת כאן על ידי השר שאמור להגן על החקלאות.

תמר זנדברג: כשהגופים האלה מדברים – אני רואה את החיוך שלך, חברת הכנסת יחימוביץ; את הוצאת אותי מריכוז לרגע – כשאומרים לנו הגופים האלה: פחות מעורבות ממשלתית ויותר חופש לאינדיבידואל, הם אולי מתכוונים לחירות ממס על הקוטג', אבל הם מתכוונים לקידום מדיניות ממשלתית אגרסיבית, למשל בהתנחלויות: שלטון צבאי על עם אחר, פחות זכויות אזרח, פחות שוויון, פחות חופש ביטוי.

תמר זנדברג: כל הדברים האלה מקודמים כערכים במסגרת מאורגנת וממומנת על ידי כסף זר, חברות וחברים, וזאת לא הקרן החדשה לישראל, זאת קרן תקווה – –

אורן אסף חזן: לא נמאס לך?

תמר זנדברג: – – שכאן בכנסת – – –

אורן אסף חזן: לא נמאס לך?

תמר זנדברג: – – כאן בכנסת – חבר הכנסת אורן חזן, חברתך חברת הכנסת השכל – –

חמד עמאר: תודה רבה.

תמר זנדברג: – – היא בוגרת הפורום למדיניות ומנהיגות – –

אורן אסף חזן: היא – – –

תמר זנדברג: – – של קרן תקווה.

תמר זנדברג: מה איתך?

אורן אסף חזן: – – –

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

תמר זנדברג: איך לא קיבלו אותך לשם?

חמד עמאר: תודה, חברת הכנסת.

אורן אסף חזן: היא עדיין בליכוד.

תמר זנדברג: אתה צריך לבדוק את עצמך.

אורן אסף חזן: די כבר – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מוסי רז – איננו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – איננו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים; חבר הכנסת איל בן ראובן; חברת הכנסת יעל גרמן; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – איננה נוכחת; חבר הכנסת טלב אבו עראר; חבר הכנסת יוסף עטאונה; חבר הכנסת ישראל אייכלר; חבר הכנסת עיסאווי פריג'; חבר הכנסת אחמד טיבי; חבר הכנסת מאיר כהן; חברת הכנסת לאה פדידה; חבר הכנסת יואל חסון; חבר הכנסת יהודה גליק; חבר הכנסת אמיר אוחנה; חבר הכנסת זוהיר בהלול; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; עליזה לביא; עבד אל חכים חאג' יחיא; מנחם אליעזר מוזס; יעל כהן-פארן; יוסי יונה.

אורן אסף חזן: אני מציע שתעבור להצבעה.

חמד עמאר: מיכאל מלכיאלי.

אורן אסף חזן: תעבור ישר להצבעה.

חמד עמאר: סאלח סעד.

חמד עמאר: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: אנחנו מחויבים לקרוא כל שם שרשום כאן.

חמד עמאר: מי שרוצה שנמחק את השם שלו – שיגיע ויודיע.

חמד עמאר: אבל גם לא מתאים שאנחנו קוראים את השמות והם נרשמים ולא נמצאים.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

חמד עמאר: יכולים לבקש מראש.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, פשוט לקרוא ולא להאמין עד כמה הממשלה חיה בבועה.

סאלח סעד: 100 מיליון שקל, זוהיר, 100 מיליון שקל לחגיגות ה-70 של מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: – – –

סאלח סעד: זה פשוט מוגזם, אתה צודק במאה אחוז.

סאלח סעד: ממשלת ישראל, חבורת המנותקים, הממשיכים להתרברב באירועים פסטיבליים ומופעי יום העצמאות, תסתכלו לאנשים בעיניים, לנכים שממשיכים לחסום את הכבישים, להיאבק נגד הממשלה, שעשתה עליהם סיבוב ואחר כך גם רוורס.

סאלח סעד: הם יוצאים לכבישים בקור, בכיסאות גלגלים, עם קשיים פיזיים ונפשיים, אבל הממשלה מנותקת – מתכננת שמיים של זיקוקים.

סאלח סעד: קשישים מחטטים בפחים; ניצולי שואה לא מדליקים חימום מחשש שלא יעמדו בתשלום החשבון; חדרי מיון עמוסים; 5,000 בני אדם מתים בממוצע מזיהומים בבתי החולים בשנה; בתי אבות סיעודיים סובלים ממחסור חמור בכוח אדם; מוסדות לילדים בסיכון נמצאים בפני סגירה; השוטרים וכוחות הביטחון, שכולכם שיבחתם אותם על הפעילות המבצעית לתפיסת המחבלים שרצחו של הרב רזיאל שבח ז"ל, נאבקים כבר 11 שנים על תוספת שכר.

סאלח סעד: תסתכלו עליהם ותראו את המדינה.

סאלח סעד: על איזו עצמאות אנחנו מדברים ואתם מדברים, לכל הרוחות?

סאלח סעד: של מי בדיוק?

סאלח סעד: אני קורא לכם לקחת הפסקה למשך כמה שנים טובות מחגיגות יום העצמאות ולהעביר את הכספים למי שבאמת זקוקים להם.

סאלח סעד: הגיע הזמן לסייע לכל כך הרבה שכבות מוחלשות בחברה, שיש לחזק ולהפוך אותן לעצמאיות.

סאלח סעד: כשהן יתחזקו נוכל באמת לחגוג.

סאלח סעד: די לרעבתנות.

סאלח סעד: תנו לאזרחי ישראל להתקיים בכבוד.

סאלח סעד: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת מיכל בירן; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; חברת הכנסת מירב בן ארי; חבר הכנסת איתן ברושי; חבר הכנסת אכרם חסון; חברת הכנסת מרב מיכאלי; חברת הכנסת נאוה בוקר.

חמד עמאר: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, עד שלוש דקות, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה, כבוד היושב-ראש.

קסניה סבטלובה: חבריי חברי הכנסת, כשאני שומעת את הקריאות החשוכות של אלה שמכנים את עצמם רבנים ומורים, מחנכים, אבות רוחניים, אליהו ואבינר ודומיהם, ואלה שגם מהדהדים כל קריאה חשוכה שלהם כאן, בכנסת, אלה המתיימרים להיות מחנכים והם מתבטאים בחריפות נגד קידום של נשים בצה"ל, נגד המינוי של אישה למפקדת של טייסת, אני תמיד נזכרת באישה אחת ששמה פולינה גלמן.

קסניה סבטלובה: פולינה גלמן מעולם לא שמעה על הרבנים אבינר ואליהו ועל השקפת העולם החשוכה שלהם בקשר למעמד האישה בחברה היהודית, והם לא שמעו עליה, שזה דווקא חבל מאוד.

קסניה סבטלובה: האמת היא שלא רק השניים האלה, הרב אליהו והרב אבינר, היו צריכים לשמוע על פולינה גלמן אלא כל הישראלים כולם צריכים להכיר את הסיפור המדהים שלה.

קסניה סבטלובה: גב' פולינה גלמן נולדה ב-1919 בעיר ברדיצ'ב, שאז הייתה באוקראינה.

קסניה סבטלובה: היא סיימה בית ספר ולמדה במוסקבה בפקולטה ללימודי היסטוריה.

קסניה סבטלובה: כאשר התחילה מלחמת העולם השנייה ודפקה בשערי ברית המועצות היא בדיוק סיימה את השנה השלישית שלה באוניברסיטה – נערה צעירה ויפה, תלמידה מצטיינת, חברותית, אהודה מאוד, בסך הכול נערה ככל הנערות, שהייתה עתידה להפוך לסמל ומופת לגבורה ואומץ לב.

קסניה סבטלובה: אף שלא הייתה חייבת בשירות חובה בצבא, פולינה גלמן התעקשה להתגייס לצבא האדום באוקטובר 1941.

קסניה סבטלובה: בשנת 1942 כבר סיימה את קורס הניווט בבית ספר לטיס.

קסניה סבטלובה: לא היה זמן לאימונים, והיא התאמנה בניווט ובהפצצות כבר בזמן אמת.

קסניה סבטלובה: היא התמקצעה בטיסות לילה כאשר היא וחבריה הפציצו את הצבאות של הנאצים והצילו חיי אדם בניסיון נואש לעצור את ההתקדמות של הצבא הגרמני בשטחן של רוסיה, אוקראינה ובלארוס.

קסניה סבטלובה: יחד עם חברתה ראיסה, פולינה גלמן זכתה בכינוי "מחמיא", במירכאות, מידי הנאצים; הם קראו לזוג הנשים האמיצות האלה, חסרות המורא, "מכשפות לילה".

קסניה סבטלובה: על זה פולינה גלמן תמיד אמרה: שיקראו לי מה שבא להם, מה שהם חושבים עליי.

קסניה סבטלובה: שיקראו לי.

קסניה סבטלובה: אני אמשיך את המלאכה שלי.

קסניה סבטלובה: יותר מ-860 גיחות צבאיות עשתה פולינה בחברתה של ראיסה עד מאי 1945, כאשר הגיע הניצחון המיוחל.

קסניה סבטלובה: 1,300 שעות טיסה; 113 טונות של פצצות – תחשבו על המספרים האלה.

קסניה סבטלובה: את הטיסה האחרונה האישה האמיצה הזאת עשתה מעל ברלין שזה עתה נפלה לידי הצבא האדום וצבאות הברית.

קסניה סבטלובה: לאחר המלחמה קיבלה את כל העיטורים הצבאיים הגבוהים ביותר, סיימה את לימודיה באוניברסיטה, למדה שפות זרות, התחתנה וילדה בת.

קסניה סבטלובה: הינה, חבר הכנסת סמוטריץ, זה לא הפריע לה – לא הפריע לה לבנות את המשפחה שלה, לבנות בית וללדת ילדים.

קסניה סבטלובה: היא הספיקה לבקר במדינת ישראל לפני שהלכה לעולמה.

קסניה סבטלובה: למדינת ישראל הרי עלו עשרות אלפי יהודים ויהודיות שלחמו בגבורה בשירות הצבא האדום, גברים ונשים.

קסניה סבטלובה: פולינה גלמן לא הפסיקה להיות אישה ולא הפסיקה להיות יהודייה בעקבות השירות הצבאי המופתי שהתנדבה לעשות.

קסניה סבטלובה: היא הייתה ועודנה דוגמה ומופת לאנושיות, לאחריות ולאומץ לב.

קסניה סבטלובה: בכך היא המשיכה את המסורת הנפלאה של האימהות היהודיות, של נשים יהודיות – –

חמד עמאר: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: אני מסיימת.

קסניה סבטלובה: משפט אחרון.

קסניה סבטלובה: – – של יעל הגיבורה, דבורה הנביאה ורבות אחרות שהיו דוגמה ומופת מבחינה כלשהי.

קסניה סבטלובה: אז כל מי שמנסה לכלוא את הנשים בכל מיני מסגרות שנמצאות אך ורק בראש שלהם – חייבים להיזכר בנשים אמיצות, נשים נפלאות, יהודיות במאה אחוז, שעשו נפשות והצילו נפשות של עם ישראל וגם של כל האנושות כולה, כשהציעו להם, מרוע הגזרה של הנאצים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת רויטל סויד; חבר הכנסת סעיד אלחרומי; חבר הכנסת דב חנין; עאידה תומא סלימאן; יואב קיש; חיים ילין; שרן השכל; נורית קורן.

חמד עמאר: אורן אסף חזן, עד שלוש דקות, בבקשה.

חמד עמאר: ברגע שתתחיל אני אפעיל את השעון, שיהיה לך כל הזמן בעולם.

אורן אסף חזן: תודה.

אורן אסף חזן: אתה יודע כמה אני אוהב אותך, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי היקר, הכנסת היום כמעט נכבדה, אחרי שבעטנו החוצה את עוכרי ישראל, אבל תראו, אני אגיד לכם במה אני רוצה להתעסק עכשיו – לא בנאום הבאמת-מרשים מאוד של סגן הנשיא פנס; לא בהתבטאויות המבזות של תומכי הטרור שיושבים פה בכנסת לרוב; גם לא ביושב-ראש הכנסת אדלשטיין, שמאפשר להם כל השנה לחגוג פה כרצונם, לקלל את צה"ל, לפגוע במדינה – אז על מה הוא מלין היום?

אורן אסף חזן: אני רוצה להתעסק דווקא בדברים שאמרה חברת הכנסת זנדברג, שעמדה פה רק לפני כמה דקות.

אורן אסף חזן: היא, בלי בושה, מהללת פעם אחר פעם את הקרן להשמדת ישראל.

אורן אסף חזן: תבינו, רבותיי, זנדברג רוצה להיות יושבת-ראש מרצ.

אורן אסף חזן: אני אגיד לכם את האמת, זה מלחיץ אותי.

אורן אסף חזן: זה באמת מלחיץ אותי.

אורן אסף חזן: אני מעדיף את הזקנה שעזבה את הכנסת כדי להציל את המפלגה מאשר את זנדברג – –

יואל חסון: אתה עושה לה את הפריימריז עכשיו.

אורן אסף חזן: – – למה זאת תומכת בגרועים שבאויבינו בלי בושה, ובשקט, בחן, מתוך הבית.

אורן אסף חזן: אני לא קונה את השטויות שלך על זאת שהסתננה לשורות הליכוד ואת החיבוק שאת נותנת לכל העמותות שבאות לפגוע בנו.

אורן אסף חזן: את וחברייך ודומייך – אנחנו נראה לכם את הדרך החוצה.

אורן אסף חזן: אין לכם מקום פה.

אורן אסף חזן: כשאני מסתכל עליכם יושבים פה היום, בזים לסגן הנשיא האמריקני, בזים למדינה היהודית, בזים לחבריכם חברי הכנסת – עזבו אותנו מהשלטון, מהקואליציה, שאתם כל כך מפחדים – רק כי אתם חולמים להחליף אותנו, רק שזה יישאר תמיד בגדר חלום.

אורן אסף חזן: עזבו אותנו.

אורן אסף חזן: איפה הכבוד לאלה שיושבים לידכם, בספסלים האחוריים של האופוזיציה?

אורן אסף חזן: והציבור הצעיר של השמאל הקיצוני בישראל קונה את הבלי הפה של זנדברג, שלא מתביישת פעם אחר פעם לחזק את בצלם, להלל את הבוגדים משוברים שתיקה.

אורן אסף חזן: אני אומר לכם, זאת תהיה סכנה של ממש אם הדור הזקן, זה שאבד עליו כלח, של זהבה גלאון, שטוב שהיא כבר לא כאן, וחבריה, יתחלף בזו שעושה הכול כדי לפגוע בנו מבית.

אורן אסף חזן: הרי אין דבר יותר נורא מזה.

אורן אסף חזן: אני מודיע לכם, עד כמה שיש תהום פעורה ביני לבין זהבה גלאון, אולי אפילו אוקיינוס שלם שמפריד בינינו, אני מעדיף אותה.

אורן אסף חזן: האמת היא שאני לא מעדיף גם אותה בכלל; עדיף שלא היה בכלל, לא זאת ולא זאת, ובמרץ רב היינו מוחקים את מרצ.

אורן אסף חזן: אבל עשרות מונים אני מעדיף את הדור ההוא, שאולי בחדרי-חדרים נותר בו עוד טיפה מהחיבור לארץ ישראל ולציונות, ולא לראות את מי שבשקט בשקט, עם חיוך עדין על השפתיים, יכולה להרוס את הכנסת, להרוס את המדינה ולפגוע פעם אחר פעם בטובי בנינו.

אורן אסף חזן: תרשי לי שלא לאחל לך בהצלחה, ותרשי לי לאחל לך שתשברי רגל.

אורן אסף חזן: ככה אומרים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר, בבקשה, עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, ראשית, כמו כולם אני מברך על ביקור סגן הנשיא פנס בארץ – ביקור היסטורי חשוב; נתן את אחד הנאומים הציוניים הנלהבים, התומכים.

יחיאל חיליק בר: זה היה גם ביקור – ראוי לפרגן לירדנה ולכנסת, ליושב-ראש ולמנכ"ל, כמובן – שנוהל ותוקתק כמו שצריך.

יחיאל חיליק בר: אז קודם כול כבוד לכנסת – – –

אורן אסף חזן: בעיקר לשרשרת החסימה האנושית.

יחיאל חיליק בר: אני תכף מגיע אליכם, אורן חזן.

יחיאל חיליק בר: אל תדאג, אני תכף מגיע אליכם.

אורן אסף חזן: השרשרת האנושית.

יחיאל חיליק בר: עד עכשיו אמרתי מה אני מכבד בבית הזה, וזה בעיקר את היושב-ראש שאתה כל כך אוהב לגנות ואת הצד המינהלי של הכנסת.

אורן אסף חזן: – – – תומכי טרור – – – אז אמרתי – – –

יחיאל חיליק בר: אני מציע לך לעשות פסיק קטן ממה שעשה יולי אדלשטיין בחייו, ואז אולי לבקר את מעשיו.

יחיאל חיליק בר: אבל אני לא פה בשביל לדבר – – –

אורן אסף חזן: – – – אוי, אוי, אוי, אוי, אוי.

יחיאל חיליק בר: אני לא הדובר של יולי אדלשטיין.

יחיאל חיליק בר: אני מכבד אותו, את ההתנהלות שלו – –

אורן אסף חזן: מי אמר שאתה הולך להיות הדובר שלו?

יחיאל חיליק בר: – – פחות את ההתנהלות שלך בעניין הזה, אורן חזן.

אורן אסף חזן: אבל אתה – – – מפחד – – –

יחיאל חיליק בר: אבל אני אגיד לך מה אני לא מכבד.

יחיאל חיליק בר: אני לא מכבד את זה – – –

אורן אסף חזן: אבל אתה – – – מפחד – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא מכבד את זה – אנחנו לא מפחדים מהאמת.

יחיאל חיליק בר: אתם מתכחשים לאמת.

יחיאל חיליק בר: אתם טומנים את הראש בחול ומתכחשים לאמת.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע מה הכי מצחיק, חבר הכנסת חזן?

אורן אסף חזן: – – – אחד.

אורן אסף חזן: זהו.

יחיאל חיליק בר: רגע, הוא לא יוסיף לי זמן אחרי זה; אולי חצי דקה.

יחיאל חיליק בר: תקשיב.

יחיאל חיליק בר: עמדתם ומחאתם כפיים, ובצדק – –

אורן אסף חזן: גם אתה.

יחיאל חיליק בר: – – לרוב הנאום שלו – וגם אנחנו – לרוב-רובו.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: אנחנו, בניגוד לכם – לכל הנאום שלו, לכל פסיק בנאום שלו: על איראן, על הטרור, על הכול.

אורן אסף חזן: הלוואי, הלוואי – – – עזוב – – –

מירב בן ארי: אתה מחאת – – – אתה לא עמדת – – –

יחיאל חיליק בר: לא הייתה פעם שלא מחאתי כפיים.

אורן אסף חזן: תלך בדרכו.

אורן אסף חזן: תלך בדרכו.

יחיאל חיליק בר: רגע, אני מדבר על עצמי כרגע, בסדר?

אורן אסף חזן: – – – כפיים.

אורן אסף חזן: תלך – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא הדובר של אף אחד.

אורן אסף חזן: חיליק, תלך בדרכו.

מירב בן ארי: – – –

יחיאל חיליק בר: אבל מירב, מתי לא עמדתם – גם את – ומחאתם כפיים?

מירב בן ארי: זה לא כולנו – – – אני מחאתי כפיים – – –

יחיאל חיליק בר: כשסגן נשיא ארצות הברית החליט לדבר על הנושא המזעזע – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – השנוי במחלוקת, הנוראי, של שלום, של היפרדות מהפלסטינים לשתי מדינות.

אורן אסף חזן: – – – אתה משקר.

קריאה: חלאס.

יחיאל חיליק בר: לא, לא חלאס, גברתי.

יחיאל חיליק בר: את יודעת איזו בושה זאת שבעולם רואים קומץ של אנשים מהאופוזיציה – –

אורן אסף חזן: אתה משקר לציבור.

יחיאל חיליק בר: – – עומדים ומוחאים כפיים כשסגן נשיא ארצות הברית – –

אורן אסף חזן: אתה משקר.

יחיאל חיליק בר: – – מדבר על שלום – על שלום, על היפרדות לשתי מדינות – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אותן שתי מדינות שביבי, ראש ממשלתנו, נאם עליהן בבר-אילן – –

אורן אסף חזן: אתה שקרן.

אורן אסף חזן: אתה שקרן.

ענת ברקו: – – –

יחיאל חיליק בר: האמת כואבת, אורן חזן, אז תצעק – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – כאילו אנחנו לא רגילים לצעקות שלך.

חמד עמאר: מירב בן ארי.

אמיר אוחנה: מה אתה מדבר בשם – – –

יחיאל חיליק בר: הם לא נותנים לי לדבר.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: האמת כואבת – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יחיאל חיליק בר: – – אני מבקש שתשמעו גם את האמת.

מירב בן ארי: – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: גם אם האמת כואבת אתם תשמעו אותה, כי אתם ביישתם את הבית בהתנהגות – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: זה מצולם, ואני ראיתי את הצילום – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – וכשהוא דיבר על שתי מדינות – –

אמיר אוחנה: נכון.

אורן אסף חזן: נכון.

יחיאל חיליק בר: – – שיצילו אותנו מחזון הבלהות של מדינה אחת דו-לאומית שאתם גוררים אותנו אליה עמד רק צד אחד של הבית – –

אמיר אוחנה: על זה אין לנו מחלוקת.

יחיאל חיליק בר: – – ומחא כפיים.

יצחק כהן: לא נכון.

יחיאל חיליק בר: ואיציק כהן, אתה מחאת כפיים, אתה לא עמדת.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עמדנו.

יחיאל חיליק בר: ואני רוצה לשאול אותך, רחל עזריה, ואיציק, שצועקים פה, ויפעת, ומירב – –

רחל עזריה: אני מחאתי.

יחיאל חיליק בר: – – ממתי אתם כל כך לא תומכי שלום?

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: מתי המילה הזאת יצאה מהלקסיקון שלכם?

יחיאל חיליק בר: ממתי כשמדברים על היפרדות ממי שאתם מגדירים אויב ושמאיים עלינו דמוגרפית – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אתם יושבים בשקט ולא מוחאים כפיים?

אורן אסף חזן: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אני מתבייש בכפל המוסר שלכם – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: – – ובצביעות שלכם, שאפילו לשלום – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ולשתי מדינות אתם לא מוחאים כפיים.

יחיאל חיליק בר: תתביישו לכם.

אורן אסף חזן: אל תתבלבל.

אורן אסף חזן: שתי מדינות זה לא אומר שלום.

חמד עמאר: ציפי חוטובלי, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, סגנית שר החוץ – –

אורן אסף חזן: כשהוא דיבר על שלום כולם מחאו כפיים.

חמד עמאר: – – אחרונת הדוברים.

חמד עמאר: מי יסכם את הדיון?

אורן אסף חזן: הלוואי שהיית עושה רבע ממה שהוא דיבר עליו.

יחיאל חיליק בר: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק כהן יסכם את הדיון.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום היה יום היסטורי בכנסת הזאת.

ציפי חוטובלי: כאן, במקום הזה שבו אני עומדת, עמד סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס ואמר דברים שנגעו בלב של כל ישראלי – כמעט כל ישראלי.

יואל חסון: כל מה שהוא אמר?

יואל חסון: גם שתי המדינות?

ציפי חוטובלי: היה כאן אירוע שבעיניי הוא חמור – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

ציפי חוטובלי: חבר הכנסת חיליק בר, אני אגיע גם לזה, בסדר?

ציפי חוטובלי: אבל תן לי לומר את מה שאני רוצה לומר.

ציפי חוטובלי: אני מסתכלת על הספסלים הריקים של הרשימה המשותפת; אני מסתכלת על אנשים שיושבים כאן בכנסת ישראל בירושלים ובחרו באירוע החגיגי הזה להניף שלטים שכתוב עליהם "ירושלים בירת פלסטין" – את השקר ואת ההבל הזה שהם עצמם לא מאמינים בו; אם הם היו מאמינים בו הם לא היו יושבים פה בכנסת.

ציפי חוטובלי: תגידו, בשביל מי אתם עובדים?

ציפי חוטובלי: הם לא פה.

ציפי חוטובלי: או על מי אתם עובדים?

ציפי חוטובלי: אתם סוכנים של הרשות הפלסטינית?

ציפי חוטובלי: אולי סוכנים של חמאס?

ציפי חוטובלי: אתם יושבים כאן, בכנסת הישראלית, ואמורים לייצג את הציבור של ערביי ישראל, וזה מה שיש לכם לעשות ביום שבו מגיע לכאן סגן נשיא ארצות הברית – לבעוט בדבר הבסיסי שהוא אמת קיומית של כולנו, שירושלים היא בירת ישראל?

ציפי חוטובלי: במה אתם כופרים?

ציפי חוטובלי: אתם כופרים בבניין הזה שבו אתם יושבים ועובדים?

ציפי חוטובלי: אתם כופרים במציאות הזאת?

ציפי חוטובלי: האירוע הזה נתן לסוג של אנשים תחושה שכאילו הגיע ממשל טראמפ וקטע את תהליך השלום.

ציפי חוטובלי: אז בואו רק נזכיר לכם: תהליך השלום מעולם לא נקטע בגלל הצד הישראלי.

ציפי חוטובלי: תהליך השלום נקטע תמיד כי ברגע האמת האנשים שאולי הרשימה המשותפת מייצגים כאן, אנשי הרשות הפלסטינית, תמיד ברחו – ברחו ב-2014 לאובמה וקרי; ברחו כמו שערפאת ברח לאהוד ברק.

ציפי חוטובלי: כולם ברחו; לקחו את הרגליים שלהם ולא הסכימו לדון עם ישראלים על שלום.

ציפי חוטובלי: עכשיו, לכל מי שיושב כאן – כן, גב' לבני, אני רוצה להגיד גם לך, בתור מי שהיא עתירת ניסיון בתחום הזה.

ציפי חוטובלי: את כילית את רוב שנותייך בבניין הזה על שיחות שלום עקרות עם אבו עלא ואבו מאזן, שיחות שלא הבשילו לכלום – למה?

ציפי חוטובלי: כי את לא רצית שלום?

ציפי חוטובלי: לא, לא בגלל שאת לא רצית שלום, לא בגלל שאני לא רציתי שלום, לא בגלל שמישהו שיושב כאן לא רצה שלום.

ציפי לבני: איך נראה השלום שלך?

ציפי חוטובלי: המחנה שלי, יש לו הוכחות שהוא יודע לעשות שלום.

ציפי חוטובלי: ראש ממשלת ישראל מנחם בגין – –

ציפי לבני: איך נראה השלום שלך?

ציפי חוטובלי: – – ידע להביא הסכם שלום עם מצרים.

קריאות: – – –

ציפי חוטובלי: זאת לא שאלה אם רוצים שלום או לא רוצים שלום.

יחיאל חיליק בר: אתם יצאתם מהמחנה של בגין מזמן.

ציפי חוטובלי: אל תטיפו לנו מי רוצה שלום יותר מאחרים.

יחיאל חיליק בר: אין בכם קמצוץ מבגין.

ציפי חוטובלי: הסיבה שאין שלום – – –

יחיאל חיליק בר: קמצוץ מבגין אין בכם.

ציפי חוטובלי: אנחנו מאוד מכבדים את בגין, אבל לא פחות – מכבדים את נתניהו, על זה שהוא שומר על העקרונות שלנו.

ציפי חוטובלי: יש לנו ראש ממשלה שלא מוכן למכור את המדינה בשביל פיסת נייר – –

יחיאל חיליק בר: בגין מכר את המדינה?

ציפי חוטובלי: – – שלא שווה את הנייר שחותמים עליה.

יחיאל חיליק בר: בגין מכר את המדינה?

ציפי חוטובלי: לא, אבל מה שאתם עשיתם לאורך השנים – אתם הרגלתם את הקהילה הבין-לאומית לחשוב שצריך למכור את המדינה הזאת בשביל להגיע לשלום.

חמד עמאר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא עשינו כלום.

יחיאל חיליק בר: אתם התנתקתם, אתם פיניתם.

יחיאל חיליק בר: על מה את מדברת?

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה לסכם.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: – – – לא לעשות ועושים את זה מההתחלה.

חמד עמאר: סגן יושב-ראש הכנסת, תודה רבה.

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה לסיים.

ציפי חוטובלי: ההיסטוריה לא תזכור את האירוע המביש הזה של חברי הרשימה המשותפת, שבצביעותם כי רבה בוחרים להשתמש בדמוקרטיה הישראלית וליהנות ממנה, אבל הם לא מוכנים לעבור צד לרמאללה, כי הם לא מוכנים לגור תחת הטרור והדיקטטורה של הרשות הפלסטינית.

ציפי חוטובלי: אבל ההיסטוריה תזכור את היום הזה של נאום פנס, את ההבטחה האמריקנית להעברת השגרירות.

ציפי חוטובלי: ההיסטוריה תזכור את היום הזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: ולכל הציניקנים שאמרו לנתניהו – –

חמד עמאר: תודה, תודה.

ציפי חוטובלי: – – למה נסעת לקונגרס להתנגד להסכם הגרעין – –

חמד עמאר: תודה.

ציפי חוטובלי: – – תראו את סגן נשיא ארצות הברית עומד כאן ואומר בדיוק את אותם דברים שראש ממשלת ישראל עמד עליהם לאורך כל השנים.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת סגן השר יצחק כהן יסכם את הדיון, בבקשה.

חמד עמאר: אחר כך נעבור להצבעה.

קריאה: – – –

חמד עמאר: גם אתה מחאת כפיים.

חמד עמאר: גם אתה.

יחיאל חיליק בר: לא, הצד הזה של הבית.

יצחק כהן: האמת, היה יום מיוחד, אבל דבר אחד לא הבנתי – עדיין לא שמענו תלונות על הדתה.

יצחק כהן: עמד פה סגן נשיא ארצות הברית, אמר "בעזרת השם", אמר פסוקים, חמש פעמים הזכיר את תהילים, ואף אחד מכם לא דיבר על הדתה.

עמר בר-לב: זה לא הדתה.

עמר בר-לב: מה זה קשור להדתה?

קסניה סבטלובה: שכחנו מה זה להיות – – –

יצחק כהן: לא דיברת על הדתה.

קסניה סבטלובה: – – –

יצחק כהן: אם שר אומר "בעזרת השם" פעמיים, שלוש – ישר אתם אומרים הדתה.

עמר בר-לב: מה פתאום, מה פתאום.

יצחק כהן: תראה מה שהולך.

יצחק כהן: אם מנסים להסביר לילדים, מערכת החינוך רוצה איזה מושג ביהדות – הוא בירך "שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה" – זה הדתה.

יצחק כהן: הוא אמר שהקדוש ברוך הוא ישמור את אמריקה, ישמור את ישראל.

שלי יחימוביץ': ו"העושה שלום במרומיו".

יצחק כהן: ו"העושה שלום במרומיו" – הינה, שלי.

שלי יחימוביץ': "וכתתו חרבותם לאתים".

יצחק כהן: גם הוא וגם בוז'י.

יצחק כהן: "וכתתו חרבותם לאתים".

שלי יחימוביץ': "ולא ישא גוי אל גוי חרב".

יצחק כהן: ולא התלוננתם על הדתה.

יצחק כהן: מה קרה?

עמר בר-לב: אין הדתה.

יצחק כהן: אם בנט היה אומר אחד חלקי מאה או פרומיל ממה שהוא אמר – – –

מרב מיכאלי: אדוני סגן שר האוצר, משהו לא טוב קורה לך במשרד האוצר בקדנציה הזאת.

יחיאל חיליק בר: אבל אנחנו סולחים לך, כי עמדת ומחאת כפיים כשהוא אומר – – – אנחנו קצת סולחים.

יצחק כהן: זה היה בולט.

יחיאל חיליק בר: זה היה בולט.

יצחק כהן: אבל האמת היא שכל מי שחרד לגורלה של ישראל באמת חייב לחשוב לקדם הסדר מדיני ושתי מדינות לשני עמים.

יחיאל חיליק בר: יפה.

שלי יחימוביץ': יפה.

יצחק כהן: תעמדו.

חמד עמאר: תודה, תודה, תודה.

חמד עמאר: אסור למחוא כפיים.

חמד עמאר: תודה.

יחיאל חיליק בר: – – –

חמד עמאר: לא, אני לא אאפשר.

חמד עמאר: תודה.

יצחק כהן: נעבור לצד של עליזה.

יצחק כהן: מה קורה, עליזה?

יצחק כהן: שתי מדינות כבר יש.

יואל חסון: אנחנו בעד, נשמח להעביר לכם את זה.

יואל חסון: יאללה, אתה יכול לרדת.

יצחק כהן: אתם בעד?

יואל חסון: אני אומר, בעד, בעד.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אבקש מחברי האופוזיציה והקואליציה להצביע בעד.

יצחק כהן: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת, חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: אני אחכה לך, סגן השר, ואז אני אפעיל את ההצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את , לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 57, נגד – 3, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר להמשך הכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכספים.

יצחק כהן: חוץ וביטחון.

חמד עמאר: חוץ וביטחון?

חמד עמאר: אז החוק יעבור לוועדת הכנסת, והיא שתחליט לאיזו ועדה יעבור.

חמד עמאר: הצעת חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית או של אמצעים לנשיאתו, התשע"ח–2018, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: חוץ וביטחון.

חמד עמאר: ועדת הכנסת תחליט.

חמד עמאר: ברגע שמישהו קורא לוועדה אחרת אז – – –

יצחק כהן: אבל אף אחד לא קרא.

חמד עמאר: אם אין התנגדות להעביר את זה לוועדת חוץ וביטחון, מבחינתי שיעבור הנושא לוועדת חוץ וביטחון.

חמד עמאר: אין התנגדות לאף אחד – הנושא יעבור לוועדת חוץ וביטחון להמשך הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: בבקשה.

אורי מקלב: כספים.

יצחק כהן: לא, זה לא קשור – – –

אורי מקלב: זה קשור.

יצחק כהן: זה לא קשור לכספים, אין קשר לכספים.

אורי מקלב: זה קשור לכספים.

יצחק כהן: אין קשר לכספים.

חמד עמאר: אז הנושא יעבור לוועדת הכנסת.

חמד עמאר: אני יותר לא אשנה את ההחלטה.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת הכנסת.

חמד עמאר: ברגע שאחד צועק אני לא אאפשר עוד פעם לתקן.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1186); נספחות.

חמד עמאר: ]

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית או של אמצעים לנשיאתו, התשע"ח–2018.

יצחק כהן: מטרתה של הצעת החוק היא להגביר את יכולתה של ישראל לקחת חלק במאבק הבין-לאומי בהפצה ומימון של נשק להשמדה המונית.

יצחק כהן: הצעת החוק מאפשרת, בין היתר, יישום סנקציות כלכליות על גורמים שמסייעים למי שמפיץ ומממן נשק להשמדה המונית במדינות המנויות בתוספת – איראן וצפון קוריאה – שהוכרזו ככאלה על ידי מועצת הביטחון של האו"ם.

יצחק כהן: הצעת החוק נועדה להסדיר את ההליכים לקליטת הכרזות מועצת הביטחון בישראל באופן שעומד בסטנדרטים הבין-לאומיים המחייבים הנוגעים לאימוץ הכרזות כאלה.

יצחק כהן: ארגון FATF הוא הארגון הבין-לאומי המוביל בתחום המאבק בהלבנת הון ובמימון טרור, והוא אמון על קביעת הסטנדרט הבין-לאומי המחייב בתחום.

יצחק כהן: ארגון זה הוקם בשנת 1989 על ידי מדינות ה-G7 – קנדה, צרפת, גרמניה, איטליה, יפן, בריטניה וארצות הברית – במטרה לפתח ולקדם מדיניות למאבק בהלבנת הון ובמימון טרור ברמה הלאומית והבין-לאומית.

יצחק כהן: הסטנדרטים שקבע הארגון מחייבים את כל מדינות העולם ומטילים חובות בתחום איסור הלבנת הון ומימון טרור.

יצחק כהן: מדינה שאינה משתפת פעולה עם המלצות הארגון או אינה מציגה התקדמות מספקת בתיקונם של ליקויים שאותרו חשופה לסיכון להיכלל ברשימה השחורה שמפרסם הארגון.

יצחק כהן: היכללות ברשימה זו טומנת בחובה השלכות שליליות רבות, לרבות פגיעה משמעותית במוניטין של המדינה ובמידת האטרקטיביות שלה להשקעות, וכן מסכלת את יכולתם של המוסדות הפיננסיים הפעילים במדינה לפעול בזירה הפיננסית הבין-לאומית.

יצחק כהן: כחלק מהסטנדרטים הקבועים בהמלצות FATF נדרשות המדינות לאמץ את הכרזות מועצת הביטחון בנושא פעילי טרור וארגוני טרור ובנושא באופן מיידי, כך שמייד עם ההכרזה של מועצת הביטחון תוכל המדינה להקפיא כספים או נכסים אחרים הנמצאים בבעלותו של אדם או גורם מוכרז או גורם הקשור למי מהם ולמנוע את הברחתם.

יצחק כהן: כדי לוודא שהמדינות עומדות בהמלצות הארגון ומיישמות אותן באופן אפקטיבי, נערכות במדינות ביקורות תקופתיות.

יצחק כהן: מדינת ישראל צורפה לארגון FATF בחודש יוני 2016 במעמד של מדינה משקיפה.

יצחק כהן: כדי לקבל מעמד של חברה מלאה בארגון עליה לעמוד בהצלחה בביקורת בין-לאומית מקיפה שמתקיימת בסוף שנת 2017.

יצחק כהן: כיום ישראל אינה עומדת בסטנדרטים הבין-לאומיים בנושא המאבק בהפצה ומימון של נשק להשמדה המונית, משום שלא קיים בדין מנגנון כללי של אימוץ הכרזות מועצת הביטחון בכל הנוגע לפרוליפרציה.

יצחק כהן: גם המנגנון הקיים לאימוץ הכרזות מועצת הביטחון שנוגעות לאיראן, בהתאם לחוק המאבק בתוכנית הגרעין של איראן, התשע"ב–2012, לוקה בחסר, מאחר שהוא אינו מאפשר עמידה בסטנדרטים הבין-לאומיים בהיבט של מיידיות האימוץ.

יצחק כהן: מוצע לקבוע מנגנון של אימוץ אוטומטי של ההכרזות לתקופה קצובה ולהסמיך את שר האוצר לקבוע לאחר מכן, בהתאם לשיקול דעתו, בהתייעצות עם שר החוץ, אם לאמצן באופן קבוע.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, מזכירת הכנסת, אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת חוץ וביטחון לשם הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון; איציק שמולי; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; חבר הכנסת סאלח סעד; חברת הכנסת תמר זנדברג; חבר הכנסת מוסי רז; חבר הכנסת יהודה גליק; חבר הכנסת נחמן שי; מנחם אליעזר מוזס; זוהרי בהלול; טלב אבו עראר; מיכל רוזין; אורלי לוי אבקסיס; חבר הכנסת מסעוד גנאים; חברת הכנסת לאה פדידה; חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: עמר בר-לב – חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, ישבתי כאן בעת נאומו של סגן נשיא ארצות הברית ובאמת התרשמתי.

עמר בר-לב: היה נאום מצוין מבחינתה של מדינת ישראל.

עמר בר-לב: באמת, אין ספק שארצות הברית היא ידידה אסטרטגית, שותפה אסטרטגית של מדינת ישראל.

עמר בר-לב: אבל היה כאן רגע מכונן אחד בנאום הזה שלו.

עמר בר-לב: ברגע המכונן הזה הקואליציה והממשלה כולה התגלתה במערומיה.

עמר בר-לב: היה זה כאשר את רצף מחיאות הכפיים הסוערות והעמידה לשם כבוד, שראש הממשלה הוביל כמעט אחרי כל שורה שנייה של נאם סגן נשיא ארצות הברית, ובצדק – לפתע פתאום דיבר סגן הנשיא פנס על שתי מדינות לשני עמים ועל רצונו של הנשיא טראמפ להגיע להסכם כזה או אחר, שכמובן הצדדים יחליטו ביניהם, על שתי מדינות לשני עמים.

אמיר אוחנה: השאלה – אם כזה או אחר.

עמר בר-לב: ואז, אמיר, ברגע הזה אתם התגליתם במערומיכם.

אמיר אוחנה: לא, לא, לא – – – אנחנו לא צבועים, מאוד גלויים אנחנו.

אמיר אוחנה: אנחנו לא מוכרים אשליות.

עמר בר-לב: שקט מוחלט בצידה של הקואליציה.

עמר בר-לב: שקט מוחלט.

עמר בר-לב: לפתע מצאנו את עצמנו, חברי האופוזיציה, לבד נעמדים ומוחים כפיים.

אמיר אוחנה: מאוד גלויים אנחנו, לא מוכרים אשליות.

עמר בר-לב: אתם לא מוכרים אשליות?

עמר בר-לב: אז אולי היה מן הראוי שתפנו לסגן נשיא ארצות הברית ותגידו לו שהנשיא טראמפ והוא עצמו מוכרים אשליות ותאמרו לו את האמת שלכם.

עמר בר-לב: תאמרו לו את האמת שלכם.

אמיר אוחנה: אנחנו חוזרים ואומרים לציבור הישראלי: שתי מדינות לשני עמים – לא יהיה שלום.

אמיר אוחנה: אתם חושבים שכן.

אמיר אוחנה: לכן, עמר בר-לב, אתם שם ואנחנו פה.

עמר בר-לב: לא ייתכן שבקטע הכי קריטי של הנאום שלו, בקטע הכי משמעותי, באותו רגע אתם שותקים, נכלמים ויושבים – הייתי אומר יושבים כמבוישים – –

אמיר אוחנה: לא נכלמים.

עמר בר-לב: – – אבל החוצפה שלכם כל כך גדולה, שאפילו לא ישבתם כמתביישים.

עמר בר-לב: עמדתם והתגליתם במלוא מערומיכם.

אורן אסף חזן: עומר, רגע, רגע, שאלה, שאלה: אנגלית אתה מבין?

אורן אסף חזן: אנגלית אתה מבין?

עמר בר-לב: לפעמים, ביום טוב, אני מבין אנגלית.

אורן אסף חזן: הוא אמר "אם הצדדים ירצו".

אורן אסף חזן: אנחנו לא רוצים.

אורן אסף חזן: מה לעשות?

אורן אסף חזן: מה לעשות?

עמר בר-לב: כן.

עמר בר-לב: אנגלית אתה מבין?

עמר בר-לב: אז הוא דיבר גם על ירושלים, והוא דיבר – אתה יכול לומר לצערך, לצערי – הוא לא דיבר על ירושלים מאוחדת; הוא דיבר על ירושלים – –

אורן אסף חזן: יש ירושלים אחת.

עמר בר-לב: – – ואין ספק שגם הירושלים שלו זה לא הירושלים שיצחק רבין שחרר לפני 50 שנה – –

אורן אסף חזן: יש ירושלים אחת.

אורן אסף חזן: עמר, יש ירושלים אחת.

אורן אסף חזן: אתה אמור לדעת את זה.

אורן אסף חזן: אתה אמור להכיר את זה.

אורן אסף חזן: ירושלים אחת.

עמר בר-לב: – – לא כפר עקב ולא מחנה פליטים שועפאט.

עמר בר-לב: אז אל תסביר לי ואל תדבר איתי על פרשנות אנגלית לאנגלית שלו.

עמר בר-לב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת ענת ברקו.

אורן אסף חזן: עד שברקו תגיע.

אורן אסף חזן: עמר, שאלה: מקורות אתה מכיר?

אורן אסף חזן: עמר, עמר – –

חמד עמאר: עבד אל חכים חאג' יחיא; עליזה לביא.

אורן אסף חזן: – – עתידה ירושלים להיבנות עד דמשק.

חמד עמאר: מיקי לוי.

חמד עמאר: אתה מפריע לי עכשיו.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי; יעל כהן-פארן; מיכל בירן; אמיר אוחנה.

חמד עמאר: מירב בן ארי.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב בראש.

מירב בן ארי: אדוני השר, כנסת נכבדה, גם אני רוצה להתייחס לאירוע שהיה כאן עם סגן הנשיא, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה.

מירב בן ארי: ראשית, יש דברים שרואים משם ולא רואים מכאן, נאמר כבר על ידי המשורר.

מירב בן ארי: אני ישבתי וצפיתי מספסלי האחרון בקואליציה וראיתי הרבה התבטאויות של סגן הנשיא בעד מדינת ישראל, נגד אויבי מדינת ישראל – ראיתי הרבה חברי כנסת מהאופוזיציה שלא מוחאים כפיים, לא עומדים, וזה הפתיע אותי.

מירב בן ארי: אבל – ופה בעניין שתי המדינות – יש בספסלי הקואליציה חברי כנסת שכן מאמינים בפתרון של שתי מדינות, וחלק מהם כן מחאו כפיים.

מירב בן ארי: ועם כל הכבוד – ויש חברי כנסת שצעקו – הם לא מייצגים אותי, גם לא מהקואליציה.

מירב בן ארי: יש בקרב חברי הכנסת – ולא רק איציק כהן; היו חברי כנסת אחרים שמחאו כפיים, מחאו כפיים ליוזמות השלום.

מירב בן ארי: אני רואה שחבר הכנסת חיליק בר לא כאן, אבל זוהיר, בגלל שאתה מקשיב לי, אני יכולה להגיד לך שבקרב חברי הכנסת מהקואליציה יש חברי כנסת שכן מאמינים בפתרון שתי מדינות, וכן מחאו כפיים על יוזמת שלום, וכן מחאו כפיים על העניין שאמר סגן הנשיא – שישבו.

מירב בן ארי: אתם לא רואים אותנו הרבה פעמים, אבל הם שם.

מירב בן ארי: אני אגיד לך עוד משהו.

מירב בן ארי: אני ראיתי את המחאה של הרשימה המשותפת – אוה, בדיוק דיברתי עליך.

קריאה: – – –

מירב בן ארי: כן, אני אחזור תכף.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שנחרדתי, כי אני פה לא הרבה זמן, כמעט שלוש שנים, וזה היה אירוע מזעזע, מזעזע ומביש.

מירב בן ארי: מהשלטים האלה, לצעקות האלה, לקום ולצאת – איזה בושה, בושה לנו, בושה לכנסת ישראל.

מירב בן ארי: אני אומרת שאם אתה ממלכתי, תהיה ממלכתי גם כשלא נעים לך לשמוע את מה שאומרים.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך, חיליק, כי אתה חבר שלי – אמרתי ולא שמעת אותי כי היית בחוץ: היו כאן חברי כנסת מהקואליציה שמחאו כפיים כל פעם שדובר על שלום, וכל פעם שדובר על לשבת, ולא שמעת אותם ולא ראית אותם.

יחיאל חיליק בר: על שתי מדינות?

יחיאל חיליק בר: על שתי מדינות?

מירב בן ארי: גם על שתי מדינות, אבל אתם לא רואים, כי ישר באים ומתייגים כקואליציה אחת וחבר כנסת אחד; הוא לא מייצג אותי, דרך אגב.

מירב בן ארי: הוא גם יודע שהרבה פעמים הוא לא מייצג אותי.

מירב בן ארי: אבל אני אומרת לך שהיו שם ואתם לא רואים.

מירב בן ארי: אני, לעומת זאת, הסתכלתי עליכם כל הזמן, ואני חייבת לומר לך שמדי פעם לא היה לי נעים להסתכל.

מירב בן ארי: אני אומרת לך את זה בחברות.

יחיאל חיליק בר: אני?

מירב בן ארי: לא אתה.

שלי יחימוביץ': משטרת מחיאות כפיים?

מירב בן ארי: אין משטרה, שלי, אין משטרה, אבל סליחה, אם הוא בא ואומר לי, מה שנקרא, מרים לי ואומר לי: מירב, אתם לא מוחאים כפיים על השלום – אז מה, אז את לא מצפה?

חמד עמאר: תודה רבה.

מירב בן ארי: נכון?

מירב בן ארי: יש כאן הדדיות מסוימת.

שלי יחימוביץ': אם הוא התחיל אז בסדר.

חמד עמאר: תודה, מירב.

חמד עמאר: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

חמד עמאר: אחמד טיבי; יואב קיש; ישראל אייכלר; מרב מיכאלי; עיסאווי פריג'; סעיד אלחרומי; יוסי יונה; איל בן ראובן; איתן ברושי; ג'מאל זחאלקה; רויטל סויד; נאוה בוקר; שרן השכל.

חמד עמאר: נורית קורן, עד שלוש דקות, בבקשה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לצערי הרב, הספסלים של הרשימה המשותפת נשארו ריקים, כן?

נורית קורן: הם כנראה עכשיו התקזזו; הלכו הביתה.

נורית קורן: עשו את שלהם.

חמד עמאר: לא, לא.

חמד עמאר: הם לא יכולים להיכנס למליאה עד סוף היום.

נורית קורן: אה, עד סוף היום הוא נתן להם?

חמד עמאר: הם הורחקו מהמליאה.

חמד עמאר: יכולים להיכנס רק להצבעה.

נורית קורן: אבל הם יכולים להצביע.

נורית קורן: טוב, אז אנחנו נדבר אל הכיסאות שלהם.

חמד עמאר: בבקשה.

נורית קורן: אז חברי הרשימה המשותפת, אני מאשימה אתכם, מאשימה כל אחד ואחד מכם, בביזוי מדינת ישראל.

נורית קורן: אני מאשימה אתכם בניצול המנדט שניתן לכם על ידי אזרחי מדינת ישראל לטובתכם האישית.

נורית קורן: אני מאשימה אתכם, חברי הרשימה המשותפת, ברדיפה חסרת היגיון אחרי המצלמות.

נורית קורן: חסרת היגיון, הרדיפה הזאת.

נורית קורן: הרי מהרגע שיצאתם מהמליאה בזעם רצתם היישר אל זרועות המצלמות המחבקות.

נורית קורן: אני מאשימה אתכם, חברי הרשימה המשותפת, בבגידה בקהל הבוחרים שלכם.

נורית קורן: אני מאשימה אתכם ואתכם בלבד במצב של המגזר הערבי בישראל.

נורית קורן: אני מאשימה אתכם בחוסר אחריות כלפי מי שבחר אתכם.

נורית קורן: אני מאשימה אתכם בשימוש לרעה בתפקידכם.

נורית קורן: אני מאשימה אתכם, חברי הרשימה המשותפת, בהפקרת המגזר שכל כך צריך אתכם.

נורית קורן: הממשלה הזאת, שאתם כאילו בזים לה, היא ששמה בידיכם 15 מיליארד שקלים כדי לעזור למגזר הערבי.

נורית קורן: ומה עשיתם עם זה?

נורית קורן: מה עשיתם לטובת אזרחי מדינת הערבים?

נורית קורן: מי בחר בכם – הפלסטינים?

נורית קורן: מי משלם לכם – מוחמד עבאס?

נורית קורן: הנייה?

נורית קורן: הגיע הזמן שתצהירו בריש גלי את מי אתם מייצגים כאן.

נורית קורן: האם אתם אזרחי מדינת ישראל או לא?

נורית קורן: חברי הרשימה המבוזבזת, זה מה שאתם.

נורית קורן: תתביישו על כך שביזיתם היום ביקור כל כך חשוב ועשיתם את מה שעשיתם.

נורית קורן: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: חברי היושב בראש – אני לא רואה שר, אז אנחנו לא נברך את השר – כנסת נכבדה.

חמד עמאר: יש שר במליאה.

חמד עמאר: השר יואב גלנט נמצא במליאה.

חמד עמאר: בנושא הזה אני מאוד מקפיד שיהיה שר.

אורן אסף חזן: אתה רוצה שאני אתחיל מהתחלה?

חמד עמאר: בנושא הזה אני מאוד מקפיד שיהיה שר.

אורן אסף חזן: אני לא הבעתי טרוניה, אני בסך הכול אומר: לא ראיתי, אז אני לא מברך.

אורן אסף חזן: אם הייתי רואה, אז הייתי מברך.

אורן אסף חזן: טוב, נחזור לענייננו, על אף 19 השניות שנגזלו.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תראו, רבותיי, עולים פה חברי כנסת מימין ומשמאל, אחד אחרי השנייה, ותוקפים את חברי הרשימה הפלסטינית המשותפת, אותה אסופה של בוגדים תומכי טרור שיושבים פה, בכנסת, ומנסים לחסל את המדינה מבפנים.

אורן אסף חזן: אגב, אני מזהה את אחד מהם, יושב בתוך המליאה.

אורן אסף חזן: כמדומני שהוא הורחק, אז אני מבקש להוציא אותו החוצה.

אורן אסף חזן: המזכיר פה מתקן אותי.

אורן אסף חזן: הוא הורחק.

אורן אסף חזן: אני מבקש להוציא אותו החוצה.

אורן אסף חזן: אין הנחות.

חמד עמאר: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אבקש לצאת החוצה.

אורן אסף חזן: החוצה.

אורן אסף חזן: סליחה.

חמד עמאר: לא, זה לא התפקיד שלך.

אורן אסף חזן: סליחה, אני רק עזרתי.

אורן אסף חזן: בסדר, היושב-ראש, אתן לך את הכבוד.

חמד עמאר: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אני מבקש שתצא החוצה, כי הורחקתם עד סוף היום.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לך אני אציית, אבל לזה – לא.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אני גם לא אאפשר – – –

אורן אסף חזן: אני לא יודע, אני רואה שאני עדיין נואם ואותך העיפו החוצה – אני לא יודע.

אורן אסף חזן: הינה, הוא בחוץ.

חמד עמאר: בבקשה.

אורן אסף חזן: נחזור לענייננו.

אורן אסף חזן: תראו, רבותיי, הסיפור הוא לא עצם הכרזה המגוחכת שהם הרימו, כאילו ירושלים בירתו של איזה עם מומצא בשם "פלסטין".

אורן אסף חזן: אין דבר כזה עם פלסטיני, דיברנו על זה רבות.

אורן אסף חזן: כל ילד שיפתח ספר היסטוריה יכול לדעת את האמת – אני מקווה שאתה מסכים איתי, חבר הכנסת נחמן שי, שמסתכל עליי ככה בהשתאות.

אורן אסף חזן: אין דבר כזה.

אורן אסף חזן: אנחנו צריכים לבחור אם אנחנו רוצים לכבד את ההיסטוריה או רוצים לזייף את ההיסטוריה.

אורן אסף חזן: אני בוחר לכבד אותה.

אורן אסף חזן: אמרתי, ואני אגיד פעם אחר פעם אחר פעם: ההיסטוריה של העם היהודי החלה בבריאת העולם.

אורן אסף חזן: אבי האומה שלנו אברהם אבינו; לו ניתנה ההבטחה – לו ולזרעו, עד עולם.

אורן אסף חזן: הדרך שהעם שלנו עבר במשך אלפי שנים מסתכמת כל-כולה ברגע הזה.

אורן אסף חזן: ולכן, לא רלוונטית הפרובוקציה הרגעית שעשו אותם תומכי טרור, חלקם טרוריסטים של ממש, מחבלים, לא רק בפוטנציה אלא באמת.

אורן אסף חזן: היא גם לא מעניינת.

אורן אסף חזן: מה שכן מעניין – שבהחלטתם היום להחרים את המליאה, גם להחרים את האמריקנים, תשמע לי, היושב-ראש, הם כנראה לא מבינים עם מי הם מתעסקים.

אורן אסף חזן: זה לא היושב-ראש שלנו, שסולח להם כל הזמן.

אורן אסף חזן: האמריקנים לא פראיירים, והם ישלמו על זה ביוקר, זה הרי ברור.

אורן אסף חזן: בהחלטה שלהם היום הם הודיעו שהם לא מכירים במדינת ישראל, בכנסת ישראל, באזרחיה, והם לא חלק מאזרחי מדינת ישראל עוד.

אורן אסף חזן: לכן, כשם שאין אף ציבור שבחר בהם – ובזה אני מסיים – אף ציבור – לא יהודי; ערבי – שרואה בהם שליחיו, למעט הגרועים שבאויבנו, הגיע הזמן שגם אנחנו נקיא אותם מקרבנו.

אורן אסף חזן: אני קורא לכל החברים בבית הזה – גם לאלה ממרצ, כולל אותה זנדברג, שמנסה לבנות את עצמה על הגב של העם היהודי, פגיעה בו: בואו נתאחד כולנו ונראה לתומכי הטרור האלה את הדרך החוצה – בדיוק כמו שהיושב-ראש עשה, ועל זה אני מברך – לאחד מהם לפני רגע.

אורן אסף חזן: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר, אחרון הדוברים.

חמד עמאר: אחריו יסכם סגן השר.

חמד עמאר: בבקשה, שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, באמת, אין גבול לצביעות – אין גבול לצביעות לא רק בקואליציה, אלא בימין בישראל, ובעיקר, אני אגיד, במפלגת הליכוד.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לך, מירב בן ארי, שהבהרת את הדברים, אבל אני רוצה להגיד לך: עולה פה ציפי חוטובלי ומאשימה אותנו – –

אורן אסף חזן: סגנית השר.

יחיאל חיליק בר: – – בזה שאנחנו עשינו את כל – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: סגנית שר החוץ בהיעדר שר חוץ מאשימה אותנו בזה שאנחנו עשינו ככה ולא ככה, ואנחנו שורש כל הרע במדינה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו תראי, אני לא מתמטיקאי גדול, אבל אני בן אדם שלא נותן לעובדות לבלבל אותו, בניגוד אלייך.

ציפי חוטובלי: – – –

יחיאל חיליק בר: אני נדהם מהיכולת שלכם לקמט את ההיסטוריה ככה, שאתם במשך שנים מסיתים נגדנו על מה שאנחנו אולי נעשה, אבל אתם עושים אותו בפועל.

ציפי חוטובלי: לא, את אוסלו אתם עשיתם.

יחיאל חיליק בר: השמאל יעקור – אתם עקרתם; השמאל יפנה – אתם פיניתם; השמאל יחזיר שטחים – אתם החזרתם.

ציפי חוטובלי: אתם נתתם התחייבות לערפאת לחלק את ירושלים.

ציפי חוטובלי: על מה אתה מדבר?

יחיאל חיליק בר: אתם עקרתם, אתם פיניתם, אתם החזרתם.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: שאלה, רק שאלה.

יחיאל חיליק בר: ואת יודעת מה?

יחיאל חיליק בר: הרמת לי להנחתה, הרמת לי להנחתה את ירושלים.

יחיאל חיליק בר: רגע, אורן חזן, אתה עושה מספיק נזק, אל תזיק לי גם בנאום.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, אתה לא יכול לפנות אליו בשאלה.

חמד עמאר: הוא לא רוצה.

חמד עמאר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אתה עושה נזק.

יחיאל חיליק בר: אתה, גם בפעם שעברה לא הוספת לי זמן.

יחיאל חיליק בר: תראה, הוא לא נותן לי לדבר.

אורן אסף חזן: תראה, הוא לא יכול לדבר ככה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו הרמתי להנחתה על ירושלים.

יחיאל חיליק בר: גם בירושלים במשך שנים אמרתם לנו מה לא לעשות: לא לחלק את ירושלים.

יחיאל חיליק בר: אגב, אני נגד – קראת את התוכנית המדינית שלי.

יחיאל חיליק בר: אבל כשאנחנו שנים – – –

ציפי חוטובלי: אתה לא יושב-ראש המפלגה, מה לעשות?

יחיאל חיליק בר: רגע, אני מדבר עכשיו על מה שכן יושב-ראש המפלגה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו שנים אומרים לכם שכפר עקב ומחנה הפליטים שועפאט זה לא ירושלים, והם צריכים להיות חלק מהמדינה הפלסטינית, ואתם צועקים עלינו שאנחנו רוצים לחלק את ירושלים.

יחיאל חיליק בר: בא חוק אלקין, ובאים עוד אנשים מהימין, ומצביעים על חוק מעוות, עקום וגרוע, אבל מתוך הבנה שגם פה אנחנו צדקנו.

ציפי חוטובלי: אתה יודע שכשדובר על חלוקת העיר, דובר על העיר העתיקה.

ציפי חוטובלי: אף אחד לא מדבר על שועפאט – – –

יחיאל חיליק בר: בינתיים שמעתי ראש ממשלה מהליכוד לשעבר, מהליכוד לשעבר, שדיבר על חלוקה של העיר העתיקה – ולא על שלנו.

ציפי חוטובלי: המנהיגים שלכם דיברו על האגן הקדוש.

יחיאל חיליק בר: כמו שאמרנו, אנחנו, בתקופתנו אם כבר איחדו את ירושלים, ולא שהכול טוב בזה.

יחיאל חיליק בר: ולא שחלקים ממזרח ירושלים, בעיקר השכונות העוטפות צריכות להיות שלנו – לא צריכות להיות שלנו.

יחיאל חיליק בר: אבל אתם, התפקיד ההיסטורי שלכם, זה להגיד – א.

יחיאל חיליק בר: מה לא לעשות.

יחיאל חיליק בר: אתם אף פעם לא אומרים מה לא לעשות; ב.

יחיאל חיליק בר: מה אסור לנו לעשות, מה אנחנו אולי נעשה, ובסוף לעשות את זה בעצמכם.

יחיאל חיליק בר: ואני קורא לכם, כממשלה שלי, כאזרח: הגיע הזמן שתוציאו את האצבע, את יודעת מאיפה, ותעשו.

יחיאל חיליק בר: תעשו.

ציפי חוטובלי: עושים המון.

יחיאל חיליק בר: אתם רוצים לספח?

יחיאל חיליק בר: תספחו.

יחיאל חיליק בר: אתם רוצים לחלק ולהחזיר?

יחיאל חיליק בר: תחזירו, כמו שאתם יודעים.

יחיאל חיליק בר: אתם רוצים להתנתק, לעקור ולפנות, כמו שאתם יודעים?

יחיאל חיליק בר: תעשו, אבל תעשו.

יחיאל חיליק בר: אתם פשוט אשמים באי-עשייה ובהסתה נגד האחר על מה שאולי יעשה, ובסוף – לעשות את זה בעצמכם.

יחיאל חיליק בר: זאת האמת המרה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק כהן, סגן השר.

קריאה: – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית או של אמצעים לנשיאתו, התשע"ח–2018, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 29, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת חוץ וביטחון להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: אני קורא לחבר הכנסת אורן חזן.

חמד עמאר: חברים, כשאתם פונים לחברי כנסת ואתם מנהלים איתם דו-שיח – –

יחיאל חיליק בר: רק אמרתי שהוא עושה נזק לבית הזה.

אורן אסף חזן: אמרת שאני – – –

חמד עמאר: – – אז אם אתם מנהלים דו-שיח עם אותם חברי כנסת – – –

יחיאל חיליק בר: אבל ציינתי עובדות – – – אתה יודע שהוא עושה נזק.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע את זה.

אורן אסף חזן: תראה, הוא ממשיך, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: אל תפנו אליו, אל תדברו אתו.

חמד עמאר: כשאתם באים אליו ופונים אליו, אני אאפשר גם לו לדבר.

חמד עמאר: בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני, רגע, רגע, רק ברשותך – להוסיף לפרוטוקול שאני בעד.

חמד עמאר: להוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת מרב מיכאלי ואת חברת הכנסת מיכל רוזין.

חמד עמאר: לפרוטוקול, בבקשה.

חמד עמאר: עד חמש דקות, בבקשה.

אורן אסף חזן: תראה, אדוני היושב-ראש, חברי השר, משהו מקולקל קרה לשמאל בישראל.

אורן אסף חזן: אני לא יודע אם זה מחלת השכחה, או שיכרון, או אולי איזה פטריה שהם לעסו באיזו מסיבה בלילה חשוך – – –

יחיאל חיליק בר: לעולם אל תכניס אותנו – – –

אורן אסף חזן: אני לא מצליח להבין.

יחיאל חיליק בר: אורן, לעולם אל תכניס אותנו – – –

אורן אסף חזן: הרי היה זה, ביילין מאדריכלי הסכמי אוסלו הארורים, שאמר – והתעמת, אגב, עם אחד מתומכי הטרור, שעדיין יושב בבית הזה, מי שמייצג נאמנה את אותו עם מומצא, "פלסטיז", טיבי – עומד מולו ביילין ואומר לו: ירושלים מאוחדת, בירתו הנצחית של העם היהודי, בתוכנית טלוויזיה.

אורן אסף חזן: יושב מולו האדם שהיה אדריכל של אחד ההסכמים שהמיטו עלינו אסונות מהנוראים ביותר, ושומר על ירושלים.

אורן אסף חזן: אבל השמאל, שכל כך מתהדר בדרכם של בן-גוריון, רבין, עליו השלום – אגב, עליו הם עושים קמפיין פעם אחר פעם.

אורן אסף חזן: אין להם מה למכור בציבור, אז הם עדיין מעלים את רצח רבין כסיבה, למה היה צריך להצביע להם ולא לנו.

אורן אסף חזן: תתביישו לכם רק על זה.

אורן אסף חזן: הם שכחו את הדרך, והם מבטלים פעם אחר פעם את אותם גבולות אדומים – יותר אדומים מהעניבה שלך, חבוב – שאתם קובעים לעצמכם.

אורן אסף חזן: אתם מבטלים את הגבולות האדומים שאתם קובעים לעצמכם.

אורן אסף חזן: הרי אתה, תמורת ארוחה טובה ופנקייק לקינוח תמסור גם את הכותל המערבי.

יחיאל חיליק בר: איזו פטרייה לקחת לפני הנאום, אורן?

יחיאל חיליק בר: תגיד.

אורן אסף חזן: משלחת לאיזו עיירה ציורית באירופה – –

איציק שמולי: זה פשוט מדהים, איזה חיבור אתה עושה – –

אורן אסף חזן: – – אנטישמית, שתשים אותך על שולחן אחד עם תומכי הטרור.

איציק שמולי: – – בין שועפאט לבין הכותל.

איציק שמולי: שועפאט והכותל בשבילך אותו הדבר.

אורן אסף חזן: אתה תאכל טרור, תשתה לשוכרה, ותספר להם שהם יכולים לקבל גם את הלב של המדינה.

יחיאל חיליק בר: איזה פטריה לקחת לפני הנאום?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: חבוב, זה למה אתם יושבים בספסלים האחוריים של האופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: תגלה לנו, איזו פטרייה?

אורן אסף חזן: הציבור לא באמת מאמין לכם.

איציק שמולי: הוא דיבר על שועפאט.

אורן אסף חזן: הציבור לא קונה אתכם.

אורן אסף חזן: בסוף הרי אתם עולים לפה – – –

יחיאל חיליק בר: שועפאט זה ירושלים מבחינתו?

אורן אסף חזן: ומנסים לבטל את ההיסטוריה.

יחיאל חיליק בר: שועפאט זה ירושלים?

איציק שמולי: היית פעם בשועפאט?

אורן אסף חזן: לא ניתן לכם.

איציק שמולי: היית פעם בשועפאט בכלל?

אורן אסף חזן: אני אענה לך.

יחיאל חיליק בר: כפר עקב זה ירושלים?

יחיאל חיליק בר: זה ירושלים שלך?

אורן אסף חזן: כתוב במקורות: עתידה ירושלים להיבנות עד דמשק, ובעזרת השם, היא תיבנה.

אורן אסף חזן: תאמינו לי, היה איזה בן-גוריון שאמר שצריך להרוס את החומות העתיקות של ירושלים.

אורן אסף חזן: אם חלילה מישהו העז – – –

איציק שמולי: מה?

אורן אסף חזן: כן, כן, אדון שמולי.

אורן אסף חזן: תלמד היסטוריה.

אורן אסף חזן: בן-גוריון טען שצריך לשבור את חומות ירושלים.

יחיאל חיליק בר: איזו פטרייה הבן אדם לקח, אדוני היושב-ראש?

יחיאל חיליק בר: תעזור לנו לדעת.

אורן אסף חזן: תקן אותי אם אני טועה, אדון השר.

אורן אסף חזן: נכון?

יחיאל חיליק בר: מאיזו קבוצה?

אורן אסף חזן: מייד אחרי המלחמה.

אורן אסף חזן: אנשים לא זוכרים.

יחיאל חיליק בר: הזיות ושקרים.

יחיאל חיליק בר: פטריות.

אורן אסף חזן: הזיות ושקרים?

אורן אסף חזן: אני מוכן לשים את החברות שלך ושלי על הכף.

יחיאל חיליק בר: סליחה, בן-גוריון לא אמר את זה.

אורן אסף חזן: תפתח גוגל.

אורן אסף חזן: אם אמר את זה בן-גוריון, אתה תעלה כאן ותתנצל?

יחיאל חיליק בר: אתה, גם לבן-גוריון עכשיו – עושה לו דה-לגיטימציה?

אורן אסף חזן: אל תברח.

אורן אסף חזן: תענה לי: כן או לא.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אני אראה לך נאומים של בן-גוריון, וסרטון שבו הוא עומד עם עיניים בוהקות, מסתכל על ירושלים – –

איציק שמולי: אתה הוצאת מההקשר.

אורן אסף חזן: – – בירתו הנצחית של העם היהודי, באהבה שהיום אי-אפשר ללמוד אותה בכלל, ומדבר על כך שהחומות הלא-יהודיות האלה, צריך לפנות אותן.

איציק שמולי: מוציא את זה מההקשר לגמרי.

אורן אסף חזן: אסור לכלוא את ליבה של העיר, כך אמר בן-גוריון.

אורן אסף חזן: אגב, אותו בן-גוריון גם אמר על חברון, עיר האבות, ששם הכול התחיל: עתידה וצריכה חברון, קודמתה ואחותה של ירושלים, להיבנות ביישוב יהודי הולך וגדל.

אורן אסף חזן: היה זה בן-גוריון שאמר את המילים האלה.

יחיאל חיליק בר: זה בסדר או לא בסדר?

אורן אסף חזן: זה מצוין.

אורן אסף חזן: איפה אתם, אבל?

אורן אסף חזן: אתם, מבחינתכם – לפנות את חברון, ולמסור את ירושלים, ולחזור לאותו בית עצוב בשירה המפורסם של נעמי שמר.

אורן אסף חזן: אתם רוצים לחזור לכיכר שוק ריקה.

אורן אסף חזן: אתם רוצים שלא ינשבו עוד רוחות במערות.

יחיאל חיליק בר: כמה שטויות.

יחיאל חיליק בר: זה לא ייאמן.

איציק שמולי: מאיפה הקרצת את זה?

יחיאל חיליק בר: אני דורש שהוא יספר מאיפה הפטריות שגרמו להזיות שלו.

אורן אסף חזן: אתם רוצים לסגור את הדרך לים המלח.

יחיאל חיליק בר: לכנסת מגיע לדעת.

אורן אסף חזן: אתם רוצים לבטל את השמשות הזורחות מעל ירושלים, אבל אנחנו לא ניתן לכם.

יחיאל חיליק בר: זה זכות הציבור לדעת.

יחיאל חיליק בר: אורן, תהיה אמיץ ותספר.

אורן אסף חזן: מאז הימים הראשונים בהיסטוריה – –

יחיאל חיליק בר: מה לקחת?

אורן אסף חזן: – – דרך מלכנו, דוד המלך – –

יחיאל חיליק בר: מה לקחת?

איציק שמולי: מה לקחת?

אורן אסף חזן: – – בית ראשון, בית שני, קרבות חשמונאים, מכבים ומה שביניהם – –

יחיאל חיליק בר: זכות הציבור לדעת באיזה פטריות אתה משתמש.

אורן אסף חזן: – – וגם בימי השואה הקשים, כולם חלמו על ירושלים, כולם לחמו על ירושלים.

אורן אסף חזן: ואתם – אתם לא תיקחו את זה מאיתנו.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

יחיאל חיליק בר: באיזה פטריות אתה משתמש, אורן חזן?

יחיאל חיליק בר: לפתח הזיות כאלה?

יחיאל חיליק בר: גם אנחנו רוצים.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1182); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 55) (היוועדות חזותית), התשע"ח–2017, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק, במקום שרת המשפטים, השר יואב גלנט.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: אני מבקש מחבר הכנסת אורן אסף חזן לשבת.

אורן אסף חזן: אולי השר גלנט יחזק את דבריי.

חמד עמאר: בוא נכבד את השר.

חמד עמאר: השר צריך להציג את החוק.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת אורן.

חמד עמאר: לשבת במקום.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני כאן בשמה של שרת המשפטים.

יואב גלנט: הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית), התשע"ח–2017, מבקשת לעגן באופן קבוע את השימוש בכלי ההיוועדות החזותית בהוצאה לפועל, שהופעל עד כה מכוח הוראת שעה.

יואב גלנט: כלי זה הופעל במשך שנתיים בלשכת ההוצאה לפועל באילת, ומניסיון זה עולה שיש לשימוש בהיוועדות חזותית יתרונות ברורים לחייב, לזוכה, למערכת ההוצאה לפועל ולמשטרת ישראל.

יואב גלנט: הצורך בשימוש בכלי ההיוועדות החזותית עולה במקרים שבהם יש חובה להביא את החייב בפני רשם ההוצאה לפועל בלשכה שבה אין בנמצא רשם באופן קבוע.

יואב גלנט: המקרים העיקריים שבהם עולה צורך זה הם של צווי הבאה או מאסר.

יואב גלנט: בצווים אלו המשטרה נדרשת לתפוס את החייב ולהביאו בפני רשם בתוך 24 שעות.

יואב גלנט: לכן, אם הרשם אינו נוכח בלשכה, המשטרה נדרשת להסיע את החייב ללשכה אחרת.

יואב גלנט: הסעת החייב ללשכה אחרת מאריכה את ההליך כנגד החייב ומסרבלת אותו, וכן דורשת ממשטרת ישראל עוד משאבי זמן וכוח אדם – בוודאי כשמדובר בלשכה מרוחקת כמו לשכת אילת, שהלשכה הקרובה אליה היא בבאר שבע, הנמצאת במרחק של שעות נסיעה.

יואב גלנט: כדי שלא יהיה צריך בכל פעם להסיע את החייב מאילת לבאר שבע ובחזרה – דבר אשר מאריך ומסרבל את ההליך עבור החייב ועבור המשטרה – הוצע בהוראת שעה שניתן יהיה לקיים את הדיון בפני הרשם באמצעות כלי ההיוועדות החזותית, אשר מאפשר לנהל את דיון בפני רשם שנמצא בלשכה אחרת, כשהרשם רואה ושומע את החייב בצורה איכותית וברורה.

יואב גלנט: יודגש כי השימוש בהיוועדות חזותית נעשה אך ורק במקרים שבהם החייב הסכים בכתב לשימוש בהליך זה.

יואב גלנט: עם סיומה של הוראת השעה, ומאחר שהניסיון בהפעלת כלי ההיוועדות החזותית נמצא טוב ויעיל בעבור כל הצדדים להליך, מוצע להפוך את השימוש בכלי ההיוועדות החזותית לקבוע.

יואב גלנט: נוכח האמור לעיל, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: אני סוגר את רשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג; חבר הכנסת מוסי רז; חבר הכנסת עמר בר-לב; חבר הכנסת מסעוד גנאים; חברת הכנסת יעל גרמן; חברת הכנסת יעל; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק שמולי, עד שלוש דקות, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, כמו שאומרים, בחזרה לחיים עצמם מכל הפסטיבל החגיגי שהיה פה.

איציק שמולי: זאת הצעת חוק חשובה מאוד, שהיא חשובה – היא עומדת בפני עצמה מבחינת חשיבותה, אבל היא רק חלק קטן מאוד מהתיקון הגדול שחייב להיעשות בהוצאה לפועל.

איציק שמולי: יש אלפי – מאות אלפי ישראלים ששקעו בבוץ הטובעני הזה של ההוצאה לפועל.

איציק שמולי: בכל מדינה מתוקנת ניתנת לאנשים שנקלעו לברוך כלכלי הזדמנות מחודשת לצאת מהבוץ ולהתחיל את החיים שלהם מחדש במתנה, כלומר לקבל הזדמנות מחודשת בחיים ולפתוח דף חלק.

איציק שמולי: רק במדינת ישראל, אם נקלעת לדבר הטובעני הזה שנקרא ההוצאה לפועל, כבר לא תצא ממנו.

איציק שמולי: היקף החוב של הישראלים להוצאה לפועל: 650 מיליון שקל.

איציק שמולי: רק 10% מזה, אדוני היושב-ראש, זה החוב המקורי; 90% מהסכום האסטרונומי הזה הוא בכלל ריביות ופיגורים ועוד ריביות ועוד פיגורים.

איציק שמולי: המשמעות של המדיניות הזדונית הזאת היא שמי שנקלע בעל כורחו לברוך כלכלי, כבר לא יוכל לצאת מזה.

איציק שמולי: וכדי להוסיף חטא על פשע, אדוני היושב-ראש, אז גם אנשים שנקלעו כבר לחוב בהוצאה לפועל והצליחו לסגור את החוב שלהם, אות הקלון הולך איתם למשך כל החיים.

איציק שמולי: ברגע שהם נרשמו במה שקרוי ה-BDI – אותה רשימה שחורה של אנשים שאי-פעם נפתחו כנגדם הליכים בהוצאה לפועל – גם אם הם שילמו את חובם עד השקל האחרון, הם הולכים כל החיים עם האות קין הזה על המצח, ולעולם, לעולם, לעולם לא יוכלו לפתוח חשבון בנק, לא יוכלו לקבל אשראי, לא יוכלו לרשום צ'ק לאף אחד.

איציק שמולי: כלום – למרות ששילמו את חובם עד השקל האחרון, עד לאחרון החייבים.

איציק שמולי: אז אנחנו כמובן מברכים על התיקון הזה שהיום מביאה הממשלה, אבל באותה נשימה אנחנו מזכירים שזה חלק כל כך קטן, כל כך קטן, שצריך להיעשות בתיקון הגדול של ההוצאה לפועל – בראש ובראשונה מדיניות הפיגורים והריבית האכזרית, ולאחר מכן ההזדמנות או האפשרות לתת לאנשים שסגרו את חובם הזדמנות מחודשת להתחיל דף חדש, דף חלק, לפתוח חשבון בנק ולקבל אשראי כמו כל אזרח אחר.

איציק שמולי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת טאלב אבו עראר; יוסף עטאונה; ישראל אייכלר; עיסאווי פריג'; אחמד טיבי; מאיר כהן.

חמד עמאר: לאה פדידה, עד שלוש דקות, בבקשה.

לאה פדידה: תודה, אדוני יושב-ראש הישיבה.

לאה פדידה: חברי וחברות הכנסת, אז אכן, החוק הזה שמוצג היום לפנינו הוא טוב, אבל כשאתה כבר חושב שאין הצעת חוק שתפתיע אותך, אז כאן מסתתרת בחוק ההסדרים איזושהי הצעת חוק שאומרת במקום גמלה בעין, אנחנו ניתן את הסעד בסכום כספי.

לאה פדידה: אז לאיפה הגענו?

לאה פדידה: אנחנו בעצם נותנים פרצה שאותם אנשים קשישים ואנשים שנזקקים – אנחנו נותנים פרצה לנצל אותם בפעם השנייה או השלישית.

לאה פדידה: במקום להבטיח שאותו זכאי לטיפול יקבל את המטפלת ויקבל את המטפל ויקבל את כל מה שהוא צריך ממדינת ישראל, אנחנו רוצים להחליף את זה בכסף.

לאה פדידה: אז יכול להיות שזה טריק שלכם, של הקואליציה: אם ניתן להם כסף הם יעברו את קו העוני, נספור פחות עניים.

לאה פדידה: אבל האם באמת הגמלה הכספית הזאת תגיע לאותו קשיש, לאותו נצרך, שצריך את זה, או שאנחנו נותנים פתח למשפחות – לא לכולן; אינני רוצה להטיל דופי במשפחות רבות ומסורות שמטפלות ביקיריהן, אבל אנחנו יודעים ועדים לכך שזה פתח לנצל קשישים, לנצל מעוטי יכולת, לנצל אנשים שלא מסוגלים.

לאה פדידה: האם יהיה מנגנון פיקוח שאכן יפקח שאותו כסף לא ינוצל למטרות אחרות, לא יהיה למטרות שלא יועדו לתחום הסיעודי?

לאה פדידה: מעבר לכך, אנחנו יודעים שהגמלה אינה עולה באותו קצב כמו שכר העובדים, כמו השירותים.

לאה פדידה: מה נעשה אז?

לאה פדידה: מה נגיד לאותו אדם שאנחנו מביאים לו את המטפל הביתה – אם הגמלה שקיבלנו איננה מספיקה, אז תישאר בלי מטפל?

לאה פדידה: מה נגיד לאותה משפחה כשהכסף כבר לא יספיק, לאותה משפחה, שלא מספיק שמתמודדת, אנחנו הופכים אותה גם למעסיקה, אנחנו הופכים אותה גם למטפלת?

לאה פדידה: הגיע הזמן שהמדינה תפסיק לקחת ולהוריד ממנה אחריות.

לאה פדידה: חוק סיעוד נועד להבטיח שהאזרח הוותיק הזקוק לסיוע ותלוי בשירותים סיעודיים יקבל אותם, ולא הגמלה הכספית היא שתחליף אותו.

לאה פדידה: 60 חברי כנסת יחד איתנו הגישו את המכתב ליושב-ראש הכנסת.

לאה פדידה: אנחנו מבקשים בכל לשון בקשה: תוציאו את זה בחזרה לוועדה.

לאה פדידה: בואו נדון בכל ההשלכות ונדאג לכל אזרח ואזרחית שזקוקים לנו במדינת ישראל.

לאה פדידה: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון; חבר הכנסת יהודה גליק; חבר הכנסת אמיר אוחנה; זוהיר בהלול; אורלי לוי אבקסיס; עליזה לביא; עבד אל חכים חאג' יחיא; מנחם אליעזר מוזס; יעל כהן-פארן; יוסי יונה; מיכאל מלכיאלי; סאלח סעד.

חמד עמאר: נחמן שי, עד שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום די מהר, אבל קשה לי להשתחרר מדברים שהממשלה קיבלה אתמול בישיבתה השבועית.

נחמן שי: יש לי תחושה שהם לא מעוררים את ההד הנכון – אולי מפה נוכל להמשיך אותו, ואני לא אסתפק בכך – וזה נושא האנטישמיות והעלייה באנטישמיות.

נחמן שי: מסתבר שמשרד התפוצות מקיים מעקב בתחום הזה.

נחמן שי: אתמול באו אנשיו והציגו לפני הממשלה תמונה מאוד מאוד עגומה של עלייה באנטישמיות.

נחמן שי: יש נקודות שהאנטישמיות עולה יותר, עולה פחות, אבל הכלל הוא שיש גל של אנטישמיות באירופה ובארצות הברית.

נחמן שי: למשל בבריטניה יש 30% עלייה ויש עלייה של 70% באירועים של אלימות פיזית, לא רק אלימות מילולית; בצרפת אחד מכל שלושה אירועים שמוגדרים כגזעניים הוא אירוע אנטישמי; בארצות הברית, שסגן הנשיא שלה עמד פה לפני כמה שעות, תחת הממשל הנוכחי הרבה אירועים ראו פתאום אור, במיוחד אותו מצעד בשרלוטסוויל, וגם גילויים של הימין הקיצוני שפתאום השתחררו והתחילו להיות יותר פעילים בזירה הציבורית.

נחמן שי: אירופה, שחוותה גל של מהגרים – עכשיו הם עסוקים בקליטה שלהם ובחיבור שלהם לאוכלוסייה הכללית, תהליך מאוד מאוד קשה.

נחמן שי: בתוך התהליך הזה מסתבר שישנם אירועים אנטישמיים שמאיימים בצורה חריפה על הקהילות היהודיות באותן ארצות.

נחמן שי: הקהילות חוות אירועים בסדר גודל שבעבר הקרוב והרחוק כבר נשכח.

נחמן שי: אני חושב שכנסת ישראל לא יכולה להישאר אדישה למידע הזה.

נחמן שי: אני מקווה מאוד שנוכל לדון בזה גם במליאת הכנסת וגם בוועדות, וגם להפעיל לחץ על ממשלת ישראל.

נחמן שי: מדינת ישראל נושאת באחריות לעם היהודי.

נחמן שי: העם היהודי רואה במדינת ישראל כתובת.

נחמן שי: מכאן צריך לצאת המאבק, צריכות להיעשות הפניות וצריכה להתחולל תנועה נגדית שתבלום את האנטישמיות.

נחמן שי: הזכיר פנס בנאום שלו את 70 השנה שחלפו מאז.

נחמן שי: כן, חלפו 70 שנה מאז, אבל בהיסטוריה זה פסיק.

נחמן שי: הגל הזה של האנטישמיות – חובה עלינו להתמודד איתו ולבלום אותו.

נחמן שי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי; חברת הכנסת מיכל בירן; ג'מאל זחאלקה; מירב בן ארי; איתן ברושי; אכרם חסון; מרב מיכאלי; נאוה בוקר; קסניה; רויטל סויד; סעיד אלחרומי; דב חנין; עאידה תומא סלימאן; יואב קיש; שרן השכל.

חמד עמאר: אורן אסף חזן.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: לאט-לאט.

אורן אסף חזן: עוד חזון למועד, נשמה.

אורן אסף חזן: אל תקדים את זה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי השר, כבוד יושב-ראש האופוזיציה ואורחיו הנכבדים, Welcome.

אורן אסף חזן: תראו, רבותיי, אני רוצה לספר לכם רגע סיפור אישי שלי.

אורן אסף חזן: היום בבוקר עברתי, לפני שהגעתי לכנסת, בכפר קאסם.

אורן אסף חזן: אגב, אנקדוטה קטנה.

אורן אסף חזן: עיסאווי פריג' שמע שהייתי בכפר קאסם, אמר לי: מה, לא הרביצו לך?

אורן אסף חזן: אמרתי לו: לא.

אורן אסף חזן: גם בכפר קאסם אוהבים אותי.

אורן אסף חזן: בכל מקרה, אני מגיע היום לכפר קאסם, וקרה לי שם היום, במפגש עם כמה ערבים תושבי הכפר, משהו שקורה לי הרבה לאחרונה.

אורן אסף חזן: הם פנו אליי, אדוני היושב-ראש, והם אמרו לי: תראה, למרות שאתה שונא ערבים, אנחנו אוהבים אותך.

אורן אסף חזן: אמרתי להם: חבר'ה, אתם מתבלבלים.

אורן אסף חזן: אני לא שונא ערבים.

אורן אסף חזן: אני לא שונא ערבים.

אורן אסף חזן: יעיד על כך חברי עיסאווי פריג'; יעיד על כך חברי זוהיר בהלול, שבשבוע הבא אנחנו נפגשים למשחק שש-בש, למרות התהום האידיאולוגית שפעורה בינינו.

אורן אסף חזן: אני לא שונא ערבים.

איציק שמולי: ערבים זה לא רק לשש-בש וחומוס.

אורן אסף חזן: אני שונא מחבלים; אני שונא רוע.

אורן אסף חזן: אני שונא את אלה שרוצים לקיים את הצוואה של ערפאת, יימח שמו ויאבד זכרו, שאמר:

אורן אסף חזן: כל מי שלא יבין שזה שלנו כאן – בכוונתו לארץ ישראל של העם היהודי – אנחנו ניתן לו לשתות את המים המלוחים, יעני, רוצה להטביע אותנו בים.

אורן אסף חזן: אותם אני שונא.

אורן אסף חזן: אני שונא את אלה שעומדים פה מעל הבמה הזאת ומסיתים לטרור, מקללים את חיילי צה"ל, גורמים לקרע בעם היהודי; אנשים רעים שמהפה המלוכלך שלהם יוצאים פיגועים.

אורן אסף חזן: אותם אני שונא, אבל אני לא שונא ערבים.

אורן אסף חזן: אותו דבר קרה לי לא מזמן כאשר הגיע לבית של חברים מתקין ארונות מטירה.

אורן אסף חזן: הוא מסתכל עליי בהתחלה במעט מבוכה – זה היה קצת אחרי שעליתי לאוטובוס המחבלים – והוא אומר לי את אותו דבר: אפילו שאתה שונא ערבים, אני לא שונא אותך.

אורן אסף חזן: אני אוהב אותך.

אורן אסף חזן: אמרתי לו: איך אתה אוהב אותי?

אורן אסף חזן: הוא אומר לי: כי אתה מייצג אותנו.

אורן אסף חזן: אני צריך שתעשה לי טובה.

אורן אסף חזן: אתה יודע, אני גר בטירה ואין לי גן שעשועים אחד לילדה.

אורן אסף חזן: אני, כשאני רוצה לקחת את הילדה שלי לגן, לפארק, לראות קצת ירוק, לשחק בנדנדות, אני צריך לקחת אותה לכפר סבא.

אורן אסף חזן: אולי, אם יש לי מזל, אני מצליח להיכנס איתה לכוכב יאיר.

אורן אסף חזן: הבטחתי לו שאני אדבר על כך, ומכאן אני פונה לחברי הכנסת הערבים, בעלי תעודת הזהות הכחולה, שכן מכירים במדינה – –

איתן כבל: יש מתקן, אורן, בטירה?

אורן אסף חזן: – – שכן מכירים במדינה, לשלב ידיים ביחד איתי ולעזור לי כדי שנבנה גן ילדים בטירה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: כדי שנביא אנשים לקנות בכפר קאסם – אני מסיים – כדי שנחדש את האצטדיון בסח'נין ונשים בראש התורן דגל ישראל בגאווה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: כי אנחנו, אדוני היושב-ראש, לא שונאים ערבים.

אורן אסף חזן: אנחנו שונאים מחבלים ואנחנו נחסל את כולם.

אורן אסף חזן: תודה רבה לכם, יישר כוח, אדוני יו"ר האופוזיציה.

אורן אסף חזן: Thank you very much, guys.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: עכשיו אנחנו רגועים שכל המחבלים יחוסלו.

יחיאל חיליק בר: כשאורן הצהיר, אנחנו רגועים.

אורן אסף חזן: תן לי לא דקה – תן לי חודש להיות שר ביטחון.

אורן אסף חזן: אתה תוכל להסתובב – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אורן אסף חזן, אני מבקש שתשב.

חמד עמאר: אני עובר להצבעה.

לאה פדידה: – – – אתה יכול להיות שרה דווארה.

חמד עמאר: נא להצביע.

איתן כבל: נקרא לזה מתקן אורן.

יחיאל חיליק בר: ושוב הוא לא חשף איזה פטריות הוא לקח הבוקר.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 55) (היוועדות חזותית), התשע"ח–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 29, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

רחל עזריה: – – – אני הצבעתי – – –

חמד עמאר: לפרוטוקול, נא לרשום שהיא הצביע במקום סלומינסקי.

חמד עמאר: בסדר, אנחנו רשמנו את זה.

חמד עמאר: רחל עזריה הצביעה בטעות.

סתיו שפיר: היושב-ראש – – –

חמד עמאר: לפרוטוקול, בבקשה, נא להוסיף.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1183); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 83) (התיישנות), התשע"ח–2018.

חמד עמאר: יציג, בשם שרת המשפטים, השר יואב גלנט.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, הוראת החוק הקיימת בעניין התיישנות עבירות בסעיף 9 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982, קובעת כיום כי אדם לא יועמד לדין בשל עבירה אם עברו מיום ביצועה התקופות המנויות בסעיף 9(א) לחוק, אשר משתנות בהתאם לסוג העבירה וחומרתה.

יואב גלנט: השיקולים שבבסיס קביעת תקופת התיישנות נעוצים בהשלכת חלוף הזמן מאז ביצוע העבירה על השיקולים למימוש האחריות הפלילית לה.

יואב גלנט: לפי סעיף 9(ג) לחוק, בתום תקופת החקירה – שאינה מוגבלת בזמן בהוראה שבחוק – יתחיל מניין מחדש של תקופת ההתיישנות.

יואב גלנט: משמעות מצב דברים זה הוא אפשרות של הארכת תקופות ההתיישנות כמעט ללא גבול בשל ניהול פעולות חקירה.

יואב גלנט: השיקולים שבבסיס קביעת תקופת התיישנות, שאחריה לא ניתן להעמיד לדין חשוד בביצוע עבירה, עיקרם בשיקול משולב, חברתי ומשפטי, של השכחה והמחילה עקב עבור הזמן: לזמן שחלף מאז ביצוע העבירה יש השלכות על השיקולים למימוש האחריות הפלילית לביצועה של העבירה.

יואב גלנט: משך הזמן שחלף אף פוגע ביכולתו של נאשם להתגונן כראוי, לאסוף ראיות ולהביא עדים מטעמו.

יואב גלנט: כמו כן, קביעת מועד להתיישנות מדרבנת את רשויות האכיפה לפעול בתוך פרק זמן סביר להשלמת חקירת העבירה, ונותנת ודאות מסוימת לחשוד שבחלוף הזמן שנקבע, החשש מפני ההליך הפלילי הצפוי לו יוסר.

יואב גלנט: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – התיישנות), התשע"ח–2018, שגובשה במשרד המשפטים, מבקשת לתקן את הוראת החוק בעניין ההתיישנות כך שתיקבע הגבלה לפרק הזמן שבו יוארכו תקופות ההתיישנות האמורות בעקבות חקירה.

יואב גלנט: ההצעה תביא לכך שהפרצה הקיימת בחוק ומאפשרת מעקף של תקופות ההתיישנות תיחסם.

יואב גלנט: במקביל, ועל מנת למנוע פגיעה באינטרס המוגבר של חקירת עבירות והבאה לדין בעבירות החמורות ביותר, מוצע כי בעבירות פשע חמורות, דוגמת הריגה וניסיון לרצח, עבירות ביטחון או עבירות של ארגוני פשיעה, תוארך תקופת ההתיישנות הקבועה בסעיף 9(א).

יואב גלנט: על מנת שלא לעודד ניסיונות להימשכות הליכים מצידם של חשודים או עדים, מוצע לקבוע כי פרקי זמן שבהם נבצר מרשויות האכיפה לחקור או להגיש כתב אישום מסיבות שאינם תלויות בהן לא יימנו במרוץ תקופת ההתיישנות.

יואב גלנט: כך, למשל, השלמות חקירה, פרקי זמן שבהם לא ניתן היה להשלים את החקירה בשל שהותו של חשוד מחוץ לישראל או פרק זמן שבו מתקיימים הליכים שנוקט החשוד שיש בהם כדי לעכב את החקירה – כל אלה לא יימנו במרוץ ההתיישנות.

יואב גלנט: לאור האמור, הממשלה מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון; חבר הכנסת איציק שמולי; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; חבר הכנסת סאלח סעד; חבר הכנסת יוסף עטאונה; תמר זנדברג; מוסי רז; יהודה גליק; נחמן שי; מנחם אליעזר מוזס; זוהיר בהלול; טלב אבו עראר; מיכל רוזין; אורלי לוי אבקסיס; מסעוד גנאים; לאה פדידה; דב חנין; עמר בר-לב; עבד אל חכים חאג' יחיא; עליזה לביא.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, שלוש דקות, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: לפני כשבוע הייתה הליכודיאדה ורוב השרים ירדו לאילת – או לפחות שרת התרבות, אני חוזר בי – והיא התגאתה שהיא סיכמה את תקציב משרדה בהסכמה יומיים לפני כן.

מיקי לוי: האוצר זרק לה כמה עשרות מיליונים.

מיקי לוי: אבל שרת התרבות והספורט החביאה מעיני הציבור פרט אחד מאוד מאוד מאוד חשוב.

מיקי לוי: זוהי פעם ראשונה שכספי הטוטו, שהיו מיועדים לספורט, לענפי ספורט, וחולקו על ידי ועדה בלתי תלויה – כל הכספים האלה, כל הרווחים מכספי הטוטו, יוזרמו מהיום והלאה לקופת האוצר.

מיקי לוי: את זה שרת הספורט לא העבירה לציבור, כי זה לא נוח לה.

מיקי לוי: שרת התרבות והספורט במו ידיה מחבלת בענפי הספורט במדינת ישראל.

מיקי לוי: היא לא עמדה על זכותה להשאיר את רווחי הטוטו, שחולקו על ידי ועדה בלתי תלויה לענפי הספורט השונים במדינת ישראל, בתוך משרדה.

מיקי לוי: ועכשיו מה יהיה?

מיקי לוי: מה חשבתם, שהאוצר יחלק את ה-400 מיליון שקל לענפי הספורט?

מיקי לוי: מה פתאום?

מיקי לוי: הוא יעשה סדר עדיפויות כפי שנוח לו.

מיקי לוי: ומה פתאום?

מיקי לוי: כי הכסף הזה הוטמע אל תוך תקציב האוצר.

מיקי לוי: אבל שרת התרבות והספורט, כמו שרת התרבות והספורט, לא טרחה להיות בערב סיכומי התקציב במשרד ראש הממשלה.

מיקי לוי: היה יותר חשוב לרדת לליכודיאדה, ולהזניח את כספי הטוטו שהיו שייכים מאז ומתמיד לחלוקה בין ענפי הספורט.

מיקי לוי: מהיום והלאה הם יוטמעו, אדוני היושב-ראש, בתוך קופת האוצר, ולא נודע כי בא אל קרבו.

מיקי לוי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן; מיכל בירן; אמיר אוחנה; מירב בן ארי; יואב קיש; ישראל אייכלר; סעיד אלחרומי; מרב מיכאלי; מאיר כהן; עיסאווי פריג'; יוסי יונה; איל בן ראובן; איתן ברושי; ג'מאל זחאלקה; רויטל סויד; נאוה בוקר; שרן השכל; נורית קורן; מיכאל מלכיאלי; אכרם חסון; אורן אסף חזן.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאות: – – –

חמד עמאר: השר רוצה לסכם?

יואב גלנט: כן.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר יסכם את הדיון.

יואב גלנט: מה היה הנושא?

חמד עמאר: חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – התיישנות).

חמד עמאר: מוצע להגביל את פרק הזמן שבו תוארך תקופת ההתיישנות.

יואב גלנט: רבותיי חברי הכנסת, אני מבקש לנצל את ההזדמנות החשובה הזאת ולשוחח איתכם על מה שנשמע כאן במליאה על ידי – – –

טלי פלוסקוב: חבר'ה, השר מדבר.

יואב גלנט: יש זמן.

יואב גלנט: טלי, את לא כאן, את שם.

יואב גלנט: עכשיו את מפריעה ליושב-ראש לנהל.

טלי פלוסקוב: סליחה – – –

יואב גלנט: דוגמה אישית של סגני יושב-ראש הכנסת, אני מבקש.

טלי פלוסקוב: סליחה, תסלח לי – – –

חמד עמאר: טלי, מותר להם גם לדבר, מותר להם גם לשאול את השר.

חמד עמאר: הרי את יודעת.

טלי פלוסקוב: לא, הם מדברים אחד עם השני.

יואב גלנט: אם כך, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולעמוד על החשיבות הגדולה בדיון ששמענו כאן כולנו היום בכנסת, ובמיוחד במרכזו של הדיון הזה, וזה נאומו של סגן הנשיא פנס.

יואב גלנט: שני דברים חשובים, מעבר לאמירות ולסמלים, אמר היום סגן הנשיא, ואני מבקש שנהיה ערניים כלפיהם.

יואב גלנט: שניהם קשורים בסכנה האיראנית.

יואב גלנט: ומה אומר סגן הנשיא?

יואב גלנט: ראשית, איראן היא שורש הרע ומקור הבעיה של הטרור במזרח התיכון ובעולם כולו – דבר שהוא לעצמו אמירה רבת חשיבות.

יואב גלנט: הדבר השני – הצהרה חד-חד-ערכית, שחזור של אמירות מלפני שנים אחדות, האומרת בצורה מפורשת: ארצות הברית לא תאפשר לאיראן להחזיק בנשק גרעיני.

יואב גלנט: אל יקל הדבר הזה בעינינו.

יואב גלנט: והדבר השלישי – הבטחה ברורה שאם לא ישתנה הסכם הגרעין הגרוע שערך הממשל הקודם – אני מקווה שבטעות, בתום לב, אבל כנראה שלא – עם איראן, אנחנו, ארצות הברית של אמריקה, לא נאפשר את המשכו ואנחנו נפרוש מההסכם הזה.

יואב גלנט: כאשר אני מסתכל על שלושת הדברים האלה, רבותיי, אני מגיע למסקנה שאחרי שמונה שנים של סטייה מהנתיב, דוויאציה, של הממשל הקודם, ממשל טראמפ, הממשל הנוכחי – ואמר את זה היטב סגן הנשיא פנס – למעשה חוזר בחזרה לנתיב, והנתיב הוא פשוט: העולם המוסלמי והעולם הערבי מיוצג קודם כול על ידי העולם הסוני המתון, שמונה כמיליארד וחצי אנשים, ובראשו המדינות הסוניות במפרץ, מצרים ואחרים, ואילו הבעיות נמצאות במקום אחר, וזה בקיצוניות הסונית, שהיא שוליים קטנים אם כי מסוכנים; והוא דיבר על ISIS כאן, והדבר השני – האיראנים, שהם מחוללי הבעיה ומחוללי הטרור באזורנו.

יואב גלנט: ובהקשר הזה אני חושב שיש פה הבנה חד-משמעית, גם של ממשל טראמפ וגם של מדינת ישראל, שאנחנו כולנו נמצאים באותה תמונה ובאותה מציאות.

יואב גלנט: מהמזרח מגיע כוח שלא שייך לאזור – האיראנים.

יואב גלנט: רבותיי, המרחק בין סוריה לבין החלקים המערביים והמרכזיים של איראן הוא כ-1,500 קילומטרים.

יואב גלנט: מה לאיראנים לחפש מעבר לפרת, מעבר לחידקל, לעבור מערבה, להגיע אל מעבר לעיראק ולמצוא את עצמם בסוריה ובלבנון?

יואב גלנט: זוהי סכנה ברורה ומיידית לעתידו של המזרח התיכון, להשפעה מאוד מסוכנת על אירופה, ובעיה כבדה לשלום העולם.

יואב גלנט: האמריקנים, אחרי שנים ארוכות, הצליחו להבין את הנושא הזה, והם חוזרים בחזרה לנתיב.

יואב גלנט: לשמחתנו, הם לא לבד.

יואב גלנט: כאשר אני מנתח את המצב ומנסה לראות מי אלה שמתנגדים לנוכחות איראנית במזרח התיכון בכלל, ובסוריה ולבנון בפרט, אני מגיע למסקנה שבתוך הרשימה הזאת יש את רוב מדינות האזור והעולם.

איילת שקד: אפשר להוריד אותו ותצביעו בעד?

איילת שקד: מרצ, תצביעו בעד?

יואב גלנט: למה?

יואב גלנט: אני נהנה, איילת.

יואב גלנט: למה להוריד אותי?

יואב גלנט: תני לדבר.

קריאות: – – –

יואב גלנט: מה, דודי, עוד לא התחלתי את הסקירה.

יואב גלנט: אני רק עכשיו בשלב שהאיראנים נכנסים.

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 83) (התיישנות), התשע"ח–2018.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אני מפעיל הצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – 3 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 83) (התיישנות), התשע"ח–2018, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 35, נגד – 3, נמנע אחד.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 118) (הוראות לעניין היטל השבחה), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

קריאה: היושב-ראש – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

חמד עמאר: יורד מסדר-היום.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1189); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק שירותי תיירות, התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

קריאה: – – –

חמד עמאר: אתה לא יכול לתקן.

חמד עמאר: ברגע שהצבעת אתה לא יכול לתקן.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני שמח בשעה טובה באמת להביא בפני הכנסת לקריאה ראשונה את הצעת חוק שירותי תיירות, התשע"ח–2018 – הצעה שבאה להחליף את חוק שירותי התיירות הקיים, חוק שנחקק בשנת 1976, ומכאן נקל להבין את הצורך להחליף אותו ולהתאים את ההסדרים למציאות הבאמת-שונה לחלוטין של עולם התיירות כפי שאנחנו מכירים אותו היום.

יריב לוין: אני אומַר באמירה כללית בפתיח שהחוק המוצע נועד להפחית רגולציות מיותרות שקיימות בחוק הישן, לתת כלי אכיפה בידי משרד התיירות במקום שהאכיפה אכן נדרשת, וכמובן, לחזק ולהתאים נושאים שונים ומרכיבים שונים שנוגעים לתעשיית התיירות, לאפשר את הסדרתם והתאמתם בצורה טובה הרבה יותר למציאות של היום ובכך לחזק את התעשייה ולסייע לה.

יריב לוין: החוק עוסק בשורה של נושאים.

יריב לוין: הראשון שבהם הוא סוגיית ענף הוראת הדרך, ואנחנו מציעים לבצע כאן כמה שינויים, וחשוב לי לומר שהם מוצעים כאן אחרי התדיינות ושיחות שהיו לנו עם נציגים של מורי הדרך.

יריב לוין: החוק כפי שהוא היום יצר למעשה מציאות של היעדר אכיפה מוחלט כתוצאה מצבר של בעיות, החל מן העובדה שהטלת החובה לקיים הוראת דרך ברישיון היא רחבה מדי, באופן שאיננו מאפשר לאכוף אותה הלכה למעשה, וכן אין כלי אכיפה מתאימים, משום שכלי האכיפה הם רק כנגד המדריכים הבלתי-מורשים, ללא שום הטלת אחריות ויכולת אכיפה כלפי מי שמארגן את הסיורים או מי שמסיע את אותן קבוצות עם המדריכים הבלתי-מורשים, שאלה בדרך כלל הגורמים שהם בעלי היכולת להחליט ולקבוע אם יועסק מורה דרך או לא, והם גם מטבע הדברים הגורמים שיש יותר יכולת לבצע מולם אכיפה יעילה, בהיותם חברות מסודרות עם משרדים רשומים, עם נכסים ועם פעילות מוסדרת.

יריב לוין: לכן, אנחנו מציעים מצד אחד לצמצם את חובת הרישוי כך שהיא תחול רק באמת במקומות שהיא נדרשת לצורך הבטחת איכות השירות.

יריב לוין: הדבר הזה כמובן עולה בקנה אחד עם הרצון להפחית רגולציה, להגדיל את חופש העיסוק.

עיסאווי פריג': מה זה להגדיל את חופש העיסוק?

עיסאווי פריג': אני לא משוכנע.

יריב לוין: אני אסביר.

אילן גילאון: – – – מורה דרך – – –

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: ממש לא.

יריב לוין: בדיוק להפך.

יריב לוין: האמן לי, חבר הכנסת גילאון, אל תחשדו בי.

יריב לוין: לפעמים אין עניינים של קואליציה ואופוזיציה.

אילן גילאון: מי יהיה רשאי לעשות את זה?

יריב לוין: אני אסביר מה אנחנו מציעים.

יריב לוין: אגב, אני אומר לכם פה בצורה הגלויה ביותר: אני סיכמתי את ההסדר החוקי עם נציגות מורי הדרך, ולאחר שסיכמתי איתם לצערי הם חזרו בהם – אני אומר לכם את האמת – כתוצאה מלחץ שלא עמדו בו, כנראה.

יריב לוין: אני אומר את זה בצורה גלויה ופומבית.

יריב לוין: אבל תבינו את המצב, וחשוב לי להסביר אותו.

יריב לוין: המצב היום הוא שלכאורה יש חובה מוחלטת ברישיון מורי דרך לכל הדרכה באשר היא, בעיקרון, למעט הדרכה שנעשית או על ידי מה שנקרא "רועים רוחניים דתיים" או הדרכה שנעשית באתר עצמו על ידי מדריכים של האתר.

יריב לוין: המשמעות היא לכאורה מצב שבו אנחנו צריכים לשגר פקחים שיתפסו ויקנסו על הדרכה בלתי חוקית, שנעשית למשל כאשר קבוצה של 30 איש עושה סיור אדריכלי במושבה הגרמנית בירושלים ואדריכל לוקח אותה ומראה לה את המבנים השונים וכדומה.

יריב לוין: לכאורה, על פי החוק הקיים הדבר הזה אסור.

יריב לוין: ברור לגמרי שאין בזה היגיון, וזה גם לא פוגע בפרנסת – – –

אילן גילאון: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת גילאון, תאמין לי, תן לי קצת קרדיט שמשהו למדתי בשלוש השנים שאני נמצא במשרד ושבאמת השקענו בעניין הזה הרבה מאוד חשיבה.

אילן גילאון: אני נותן לך.

יריב לוין: נוצר מצב כזה שהחוק כיום נותן בידיי כלים רק לקנוס את המדריך הלא-חוקי; הוא לא נותן לי כלים לא לאכוף את העניין מול מארגן הסיור ולא לאכוף את העניין כאשר הסיור הוא בהסעה באוטובוס אל מול מי שמסיע.

יריב לוין: יותר מזה, אני אתן לך, חבר הכנסת גילאון, דוגמה אחרת.

יריב לוין: קח למשל סיור קולינרי בשוק מחנה יהודה.

יריב לוין: על פי החוק הקיים, לכאורה אני צריך לקנוס את מי שעושה את הסיור הזה, אבל לזה אין קשר להוראת דרך.

יריב לוין: הרי מורה דרך לא לומד לבשל, ולא לומד על המאכלים, וגם לא איזה ירקות כדאי לקנות בשוק לצורך מאכל כזה או אחר.

יריב לוין: ומה לעשות שעולם התיירות היום מבוסס המון על חוויות כאלה?

יריב לוין: אם פעם סיור קולינרי בשוק מחנה יהודה היה דבר שולי שבשולי, היום זאת תופעה נפוצה.

יריב לוין: והרי ברור שאין – – –

ציפי חוטובלי: אדוני השר, אני מאשרת לך – גם במשרד החוץ עושים בזה שימוש.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: הרי ברור שאין היגיון שאני עכשיו אקח פקחים ואקנוס את מי שלוקח את האנשים לבחור את הירקות כדי לעשות אחר כך את סדנת הבישול.

יריב לוין: אין בזה שום היגיון.

יריב לוין: אני לא חושב שמישהו חושב שיש בזה היגיון.

יריב לוין: לעומת זאת, אנחנו נמצאים במצב שהחוק מקיף הכול היום, אבל פקחים אין, ואין גם כלי אכיפה מול מארגני התיירות, מול חברת האוטובוסים שמסיעה את האנשים ומול סוכן הנסיעות שמארגן את הסיור.

יריב לוין: מולם אני לא יכול לעשות שום דבר, ואז התוצאה, רבותיי, בשורה התחתונה – אפס אכיפה לאורך שנים.

יריב לוין: ואני יכול לומר לכם שאני, כשנכנסתי למשרד, ביקשתי והוריתי וגם קיימתי דיונים כדי לוודא שתהיה אכיפה מלאה; בלתי ניתן, כי אין כלים, אין פקחים, אין סמכויות, אין יכולת לתפוס את המארגנים.

אילן גילאון: איזו אתיקה אתה יכול להחיל על טבח שעושה סיבוב קולינרי?

יריב לוין: ודאי שלא.

יריב לוין: לכן, חבר הכנסת גילאון, מה שאנחנו מציעים הוא לעשות הבחנה: קודם כול לבוא ולומר שאנחנו נטיל אחריות לא רק על המדריך הלא-מורשה אלא גם על מארגן הסיור ועל חברת האוטובוסים.

יריב לוין: בדרך הזאת יהיו לנו כלי אכיפה אמיתיים, כי כאשר אתה עומד בכניסה לאתר תיירות ואתה עוצר אוטובוס-אוטובוס ובודק, ואתה יכול לתת קנס – אגב, אנחנו מציעים העלאה דרמטית של שיעורי הקנסות – לתת קנס משמעותי למי שהגיע לאותו אתר כמדריך בלתי חוקי, גם למי שהסיע אותו לשם ולמי שארגן את הסיור, אתה נמצא במקום אחר מבחינת האכיפה.

יריב לוין: אנחנו באים ואומרים: רבותיי, לתיירי חוץ יש חובה של מורי דרך, והטעמים הם כמובן מובנים, אבל בתיירות הפנים, במקום שבו מדובר באמת בסיור תיירותי, קרי, בסיור שהוא סיור רכוב, ברכב של קבוצה בסדר גודל של 25 אנשים, שם נחיל את החובה, כי שם אנחנו גם יודעים לאכוף.

יריב לוין: במקום שאין לך הסעה או שהקבוצה היא קבוצה קטנה ואין לך שום יכולת אמיתית לאכוף בקבוצה של שישה אנשים שנוסעים ברכב ומגיעים לאיזה מקום ומסתובבים – אתה אפילו לא יודע אם זה בני משפחה או שזה קבוצה שיש לה מדריך – את המקרים האלה נשים הצידה, גם כדי שנוכל למקד את האכיפה במקום נכון.

יריב לוין: אני אגיד עוד דבר: אני גם חושב שאנחנו מטילים על מורי הדרך קשיים והגבלות מיותרים, ואני אתן לכם דוגמה: היום מורה דרך צריך בכל שנה לחדש את הרישיון, בכל שנה לשלם אגרה.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: מה ההיגיון בזה?

יריב לוין: זו ביורוקרטיה מיותרת לגמרי.

יריב לוין: בהצעה הזאת אנחנו הולכים לקראת מורי הדרך גם בעניין הזה כברת דרך משמעותית.

יריב לוין: אנחנו באים ואומרים: לא תידרשו כל שנה – לא להאריך את הרישיון ולא לשלם עבורו.

יהודה גליק: מחדשים אחת לשנתיים, לא אחת לשנה.

יריב לוין: אחת לשנתיים.

יריב לוין: אנחנו מציעים היום להאריך את התקופה באופן משמעותי.

יריב לוין: אני כבר אומר שגם נדון בוועדת הכלכלה בנושא הזה, נקבע בדיוק את התקופה הסופית, אבל היא תהיה מינימום חמש שנים, כי אין שום צורך שבכל שנה מורה הדרך ילך וישלם.

יריב לוין: באותה מידה אנחנו באים אומרים שלא בטוח שצריך לחייב בהשתלמות בכל שנה.

יריב לוין: אני לא מכיר מקצוע שיש בו חיוב כזה, או שאני משוכנע שלפחות ברוב המקצועות דבר כזה לא קיים.

יריב לוין: ולכן, אנחנו עושים פה הסדר מאוד מאוזן, מאוד נכון, שמאפשר לנו באמת לאכוף, ולהגן על פרנסתם של מורי הדרך, שמקל עליהם במקומות שאפשר להקל בהם, ומצד שני מתאים את עצמו למציאות ולא קובע הוראות שאין לנו שום יכולת אכיפה שלהן ושהן הופכות לאות מתה בחוק כפי שהמצב היום.

יריב לוין: אנחנו גם מבקשים להסדיר סוגיות שונות שנוגעות לתשתיות האכסון המלונאי, עם הבחנה בין סוגים שונים של אכסון מלונאי כפי שהם קיימים היום, כולל הגדרה של כל עולם הצימרים, שאיננו קיים באופן מסודר בחוק הקודם.

יריב לוין: אנחנו גם מסדירים נושאים שנוגעים לפעילותם של מתקני תיירות, כולל הוראות לעניין סיווג בתי מלון ופעולות מן הסוג הזה, שנועדו לשפר את השקיפות לצרכן, ונוסף על כך – הוראות שונות שנוגעות לסוגיית החזר המס לתיירים ובתי העסק שקניות שמתבצעות בהם מאפשרות את החזר המס.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

יריב לוין: לכן, הייתי מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יריב לוין: אנחנו בוודאי נשב על המדוכה בוועדת הכלכלה, נעשה תיקונים במקום שהדבר נדרש, ואין לי שום ספק שהחוק הזה יהווה תרומה חשובה לפריחה ולשגשוג שאנחנו חווים בימים האלה בענף התיירות.

יריב לוין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מקווים מאוד.

יחיאל חיליק בר: אני עובר לרשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי פריג' – מוותר; נחמן שי; מיכל רוזין; יואל חסון; יוסף עטאונה; מוסי רז; קארין אלהרר; איציק שמולי; עליזה לביא; תמר זנדברג; נורית קורן; סעיד אלחרומי; מסעוד גנאים; זוהיר בהלול; מירב בן ארי; עבד אל חכים חאג' יחיא; אורלי לוי אבקסיס; דב חנין; מיכאלי מלכיאלי; עמר בר-לב; זחאלקה; אמיר אוחנה; איל בן ראובן; איילת נחמיאס; ישראל אייכלר; יהודה גליק; רויטל סויד.

יהודה גליק: – – –

יחיאל חיליק בר: יהודה גליק, בסדר, לא ראיתי.

יחיאל חיליק בר: יהודה גליק, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

אורן אסף חזן: ג'ינג'י, בשביל מה אתה צריך לעלות?

יהודה גליק: אתה דיברת ארבע פעמים ואתה שואל אותי בשביל מה אני צריך לעלות?

יחיאל חיליק בר: אל תדאג, הוא ידבר גם עכשיו, יהודה.

יחיאל חיליק בר: הוא ידבר גם עכשיו.

יחיאל חיליק בר: אל תחשוש שהוא יוותר.

אורן אסף חזן: אני אומר לך, תוותר מעכשיו.

יחיאל חיליק בר: יהודה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, אדוני.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת חיליק יחיאל בר היקר והמתוק.

אורן אסף חזן: יחיאל חיליק.

יהודה גליק: כבוד השר, השרים, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, עליתי לפה מכיוון שאני רוצה להגיד לכם, חבריי באופוזיציה, שאתם נוהגים לומר שהתפקיד שלכם הוא להפיל את הממשלה.

יהודה גליק: אתם טועים.

יהודה גליק: התפקיד שלכם הוא לבקר את הממשלה, והתפקיד שלכם גם לפרגן לממשלה.

יהודה גליק: יש לנו פה חוק, חוק שירותי התיירות, שפעם ראשונה זה שנים מסדיר את התיירות.

יהודה גליק: במשך שנים אתם טוענים שאנחנו בימין מבריחים את התיירים פה מישראל.

יהודה גליק: שברנו, בעזרת שר התיירות הנוכחי, שיאים שלא חלמנו עליהם שנים.

יהודה גליק: רבותיי, כן, מותר לכם לפרגן ולהגיד: שר התיירות עושה פה את עבודתו נאמנה.

יהודה גליק: מדינת ישראל היא מדינה אטרקטיבית.

יהודה גליק: כן, מותר לכם להגיד.

יהודה גליק: אומנם אני נוגע בעניין, כי חוץ מלהיות חבר כנסת אני גם מורה דרך, ונדמה לי שבמשך שנים, הנושא הזה – אף אחד לא העז לגעת בו.

יהודה גליק: כל אדם שלקח את המשפחה שלו למוזיאון, פתאום אמרו לו: אולי אתה מורה דרך; בקיסריה פקח נותן לו דוח.

יהודה גליק: יש דבר שצריך חופש, ומצד שני – להסדיר אותו.

יהודה גליק: רבותיי, נעשה פה חוק ראוי, טוב, ומן הראוי שגם כל מערכת התיירות שנעשתה פה בישראל – נשים על השולחן ונאמר: רבותיי, למרות כל מה שהפחדתם – אמרתם שאחרי נאום טראמפ יבער המזרח התיכון, כל התיירים יברחו.

יהודה גליק: לא ברחו.

יהודה גליק: שברנו פה שיאים: למעלה משלושה מיליון תיירים באים לישראל, באים לירושלים, באים להר הבית – באים לכל מקום בארץ.

יהודה גליק: המדינה הזאת היא מדינה אטרקטיבית, שירותי התיירות פה משתדרגים מיום ליום.

יהודה גליק: מותר להגיד מילה טובה לשר התיירות, והחוק הזה הוא חוק נכון וטוב ובעיתו.

יהודה גליק: תודה רבה לך, אדוני השר, תבורך.

יהודה גליק: ואני מציע לכם גם כן לתמוך בו בחפץ לב.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה נגד החוק לא אומרת ששר התיירות לא טוב, אגב.

יחיאל חיליק בר: אני רק מבהיר את זה.

יחיאל חיליק בר: רויטל סויד; איתן ברושי; יעל גרמן; מיקי לוי; מיכל בירן.

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי, אה, התחבאת שם, מה אתה רוצה.

יחיאל חיליק בר: למה אתה מתחבא?

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני השר, שר התיירות, חברי הכנסת, עלה כאן חבר הכנסת גליק ואמר:

מיקי לוי: תפרגנו – כאילו אנחנו הולכים להצביע נגד.

מיקי לוי: אני לא מבין את זה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גליק, כן, אנחנו מפרגנים לשר התיירות; כן, אנחנו רואים את התוצאות – – –

קריאה: מפרגנים למדינה, לא לשר התיירות.

יחיאל חיליק בר: השר זה המדינה.

מיקי לוי: שר התיירות – הוא הוביל את המהלך הזה.

מיקי לוי: כל ההסדרה של כל ענף התיירות היא הסדרה מבורכת, כולל של מדריכי הדרך וכל מי שעוסק בעניין הזה – הרחבת בתי המלון.

מיקי לוי: אז שאפו ענק.

מיקי לוי: מצדיעים לך.

מיקי לוי: הינה, אנחנו מפרגנים.

מיקי לוי: בהצלחה.

יחיאל חיליק בר: תודה למיקי לוי על הפרגון.

יחיאל חיליק בר: מיכל בירן; אכרם חסון; לאה פדידה; יעל כהן-פארן; אחמד טיבי; מאיר – – –

אכרם חסון: – – –

יחיאל חיליק בר: אכרם חסון, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: סליחה, אני כבר באוטומט על הלא-נמצאים.

יחיאל חיליק בר: אכרם חסון, יש לך עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק, אבל אני גם רוצה לפנות אליך ישירות ולבקש ממך להשקיע יותר בכפרים הדרוזיים.

אכרם חסון: כפי שאתה יודע, אין לנו תעשייה, אין לנו מפעלים בכפרים הדרוזיים; חלק גדול מהם חי מתיירות.

אכרם חסון: אתה מכיר את הכפר שלי, דאלית אל-כרמל ועוספייא; אותו דבר בית ג'ן, פקיעין ושאר היישובים.

אכרם חסון: לכן, מאחר שאנחנו חיים ממשכורת אחת – 60% מהנשים לא עובדות, כי אין לנו תעשייה, וקשה מאוד לנסוע לערים המרוחקות ולגדל משפחה.

אכרם חסון: ולכן, אדוני השר, אני יודע כמה שאתה קרוב למגזר ואתה אוהב את המגזר, אבל צריך יותר השקעה.

יריב לוין: משקיעים עשרות מיליוני שקלים בכפרים בעוד אנחנו מדברים כאן – אגב, באופן רוחבי, ולא רק בתשתיות.

יריב לוין: אנחנו פותחים עכשיו קורס מיוחד של מורי דרך מבני העדה הדרוזית, והשורה היא ארוכה ארוכה.

יריב לוין: אם תרצה, אשמח – – –

אכרם חסון: יפה מאוד.

אכרם חסון: אני באמת מברך אותך על כל העשייה.

אכרם חסון: אבל אתה לא רק מקדם את התיירות, אתה גם דואג למקומות תעסוקה לנשים, לחיילים משוחררים, לצעירים, וזה חשוב מאוד.

אכרם חסון: אתה יודע, קשה במדינת ישראל לחיות ממשכורת אחת, ולכן המצב הסוציו-אקונומי הוא בדרך כלל נמוך; היישוב הדרוזי הכי טוב הוא 4 מ-10.

אכרם חסון: לכן, אדוני השר, אני מאוד מבקש ממך: תחזק; גם תשלח יזמים ותקדם תשתיות.

אכרם חסון: יש לנו כפרים יפים.

אכרם חסון: חלק מהכפרים, יש בהם אתרים היסטוריים, כמו יד לבנים בדאלית אל-כרמל וכפר פקיעין, שחשוב גם ליהודים.

אכרם חסון: תראה גם ערבים, יהודים ודרוזים חיים יחד ביישובים האלה.

אכרם חסון: ולכן, אני רוצה לברך אותך.

אכרם חסון: כל הכבוד.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אחמד חסון.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת פדידה; יעל כהן-פארן; אחמד טיבי; מאיר כהן; נאוה בוקר.

יחיאל חיליק בר: איתן כבל – מדבר?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גברתי הרשמת, חברותיי וחבריי, לא הצלחתי לעמוד בלחץ של יהודה גליק.

איתן כבל: האמת היא, רציתי לעלות רק להודות לך, אדוני השר.

איתן כבל: אנחנו עובדים – ועדת הכלכלה היא ועדת הבית שלך, ואני זוכר איך עם כניסתך לתפקיד הרבה מן הגורמים שעסקו בעולם התיירות הרימו גבה.

איתן כבל: אמרו: מה, האיש הזה, מה לו ולתיירות?

איתן כבל: תיירות לא מעניינת אותו.

איתן כבל: פעם אני אעשה לך את החשבון, ואני יכול לומר לך בהן צדק שאתה אחד המצטיינים, ואני חושב – – –

יהודה גליק: אסור למחוא כפיים, אבל – – –

איתן כבל: יהודה, אתה יצאת מתחומי הקו הירוק.

איתן כבל: תן לנו להיות בתחומי הקו הירוק.

איתן כבל: אני אומר את זה לך באמת, מכיוון שבתקופתך הצלחת להוביל.

איתן כבל: ידעתי את זה ואמרתי לכולם שהם חייבים להמתין.

איתן כבל: בתקופה שאתה נמצא בתפקיד – אני מאחל לכם, כמובן, שלא תמשיכו להיות בשלטון, אבל אין לי ספק שאתה יכול לעשות מהפכות עוד הרבה יותר גדולות.

איתן כבל: החוק הזה שהנחת, שהיה התחייבות שלך עם כניסתך לתפקיד – להוביל את הרפורמות הגדולות בענף התיירות ולקבץ אותן לתוך חוק מסודר – אתה עומד בזה ואתה מביא את זה.

איתן כבל: יהיו לנו, כמובן, בתוך הוועדה לא מעט דיונים, ויכוחים.

איתן כבל: כבר, עוד לפני שהחוק הונח, יש לי ירידת שמיעה מכל הטלפונים בעניין חוק התיירות, ויושבים על האוזן חזק, אבל כמו שאתה יודע, תמיד נוציא את התוצאה הטובה ביותר.

איתן כבל: עליתי כאן רק כדי לומר לך יישר כוח גדול, שאפו גדול על העשייה שלך.

איתן כבל: תבורך.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת איתן כבל.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הדוברים האחרונים יהיו אורן חזן וחבר הכנסת סאלח סעד.

אורן אסף חזן: אני עכשיו.

יחיאל חיליק בר: אתה אחרי פורר.

עודד פורר: אחריי, אחריי, אורן.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת – –

איתן כבל: עודד, אם הוא אחריך, אני מודאג.

עודד פורר: – – ראשית, שר התיירות, אני באמת רוצה לברך אותך על החקיקה הזאת, ובכלל על הפריחה של התיירות.

עודד פורר: כל 100,000 תיירים נכנסים למדינת ישראל זה עוד סדר גודל של 100 מיליון דולר, 4,000 מקומות עבודה.

עודד פורר: אז אני מאחל לכולנו שנצליח לייצר עוד מאות אלפי תיירים בזכות החקיקה הזאת.

עודד פורר: אבל אני דווקא רוצה להתייחס למאורע שקרה כאן קודם עם אותם חברי כנסת מהרשימה המשותפת, שהרשו לעצמם להתפרע דווקא ביום חגיגי של הכנסת.

עודד פורר: כשמגיע לכאן סגן נשיא ארצות הברית לנאום בכנסת, מכבד את הכנסת – הם לא כיבדו אותו בחזרה, אבל אני חושב שהבעיה היא אצלנו.

עודד פורר: ואני רוצה לפנות אליך, מיקי, יושב-ראש ועדת הכנסת הנכנס.

עודד פורר: אני רוצה לפנות דווקא אליך בעניין הזה.

עודד פורר: אורן.

עודד פורר: תשמע, אני פניתי לוועדת הכנסת, אחרי שנודע לנו שהנשיא טראמפ לא הגיע לכנסת כי הוא חשש מאותה פרובוקציה, בבקשה לשנות את התקנון כך שלא רק יורחקו חברי כנסת, כאלה שהתפרעו, אלא אפשר יהיה לשלול להם גם שכר לחצי שנה.

עודד פורר: אני פניתי אליך הערב עוד פעם במכתב.

עודד פורר: תכנס שוב את הוועדה.

עודד פורר: אז לא אישרו לי את שלילת השכר.

עודד פורר: אני חושב שהחבורה הזאת, שנהנית כל כך להכפיש את מדינת ישראל עם יד ימין אבל לקבל את הכסף של המשכורת ביד שמאל – צריך לשלול להם שכר לפי ההתנהגות שלהם פה.

עודד פורר: תאמין לי שבפעם ההבאה לא תראה אותם מתפרעים.

עודד פורר: מהצד השני – – –

רוברט אילטוב: – – – הרשות הפלסטינית – – –

אורן אסף חזן: – – –

עודד פורר: יכול להיות שהרש"פ תשלם להם כמו שהיא משלמת לאסירים הביטחוניים, אבל זה כבר דיון אחר.

עודד פורר: לעניין אחר שקרה פה, וזה גם קצת מפתיע אותי, אפילו מחבריי מהצד הזה של הבית, של האופוזיציה, מהצד השמאלי, אפשר להגיד: עומד סגן נשיא ארצות הברית, מכריז קבל עם ועולם שהוא לא ייתן לאיראן להיות גרעינית – הצעה שאני חושב שנוגעת לביטחון של כולנו כאן – ויושבים חברי סיעה שקוראים לעצמם ציונים, סיעת מרצ, ואפילו על האמירה הזאת של סגן נשיא ארצות הברית הם לא הסכימו למחוא כפיים ולהגיד: ואללה – –

קריאה: – – – כפיים.

עודד פורר: – – תודה רבה.

עודד פורר: באמת, כל הכבוד על העניין הזה.

קריאות: – – – כפיים – – –

עודד פורר: אני חושב שההתנהגות שלכם – –

אילן גילאון: מה, אתה – – –

עודד פורר: – – ההתנהגות שלכם היא כל כך מביישת – היא כל כך מביישת ברצון שלכם להתחנף וברצון שלכם להיות כל כך נחמדים כלפי האויבים שלנו.

אילן גילאון: כן – – –

עודד פורר: אז יצאתם נחמדים כלפי האיראנים ויצאתם מביישים כלפי מדינה שסך הכול גם מסייעת לנו, גם שותפה שלנו, גם ידידה שלנו; שבא סגן הנשיא שלה ואומר: אני ערב לביטחון מדינת ישראל, אני לא רוצה את איראן גרעינית, ואתכם זה כנראה לא כל כך מעניין.

קריאה: כפיים, כפיים – – –

עודד פורר: תאמין לי, התביישתי בשבילכם.

קריאה: כפיים – – –

אילן גילאון: כפיים, כפיים.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת עודד פורר.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: אתם ירדתם מהפסים לגמרי.

יחיאל חיליק בר: ואחרון הדוברים – – –

קריאה: יאללה, אורן – – –

מוסי רז: – – – אתה לא רוצה שלום.

אילן גילאון: – – –

מוסי רז: קראתי לצדק ולא מחאת כפיים.

קריאה: – – – כפיים.

אילן גילאון: – – – של יושב-ראש מפלגה – – – כפיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

אורן אסף חזן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

יחיאל חיליק בר: אמן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני אתחיל לך את הזמן אחרי ששתית מים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אורן אסף חזן: קודם כול, חברי השר, אני מברך אותך; מצטרף לכל הברכות כולן.

אורן אסף חזן: אני רוצה רגע לגעת במה שאמר חבר הכנסת פורר.

אורן אסף חזן: תראה, חברי חבר הכנסת פורר, אתה צודק.

אורן אסף חזן: הבעיה היא שבמקרה של שונאי ישראל שיושבים כאן השכר זה לא העניין.

אורן אסף חזן: הרי אם אנחנו לא נשלם להם – שאני בעד לא לשלם להם, שלא תבין אותי לא נכון – – –

עודד פורר: תראה אותם מתנהגים אחרת – – –

אורן אסף חזן: אם – אתה יודע – שנייה, שנייה, ברשותך.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: אם אנחנו לא נשלם להם, אם אנחנו לא נשלם להם – יקבלו כסף מהרשות או מהאיראנים או מהקטארים.

אורן אסף חזן: זה לא הסיפור.

אורן אסף חזן: אנחנו צריכים להפסיק לתת להם במה.

אורן אסף חזן: יו"ר הכנסת צריך להודיע שאחמד טיבי לא ימלא יותר את מקומו; יו"ר הכנסת צריך להנחות את ועדת האתיקה להעניש בחומרה – – –

עיסאווי פריג': – – –

אורן אסף חזן: כן.

עיסאווי פריג': אם לא היו ח"כים ערבים כאן, על מה היית מדבר?

אורן אסף חזן: אתה רוצה לשמוע?

אורן אסף חזן: תבחר.

עיסאווי פריג': מעניין – – –

אורן אסף חזן: תבחר איזה נושא שאתה רוצה – אני אדבר עליו.

עיסאווי פריג': נניח – – –

אורן אסף חזן: לא, מה זה נניח?

עיסאווי פריג': מה – – –

אורן אסף חזן: אין.

אורן אסף חזן: המחבלים לא פה.

אורן אסף חזן: המחבלים לא פה.

עיסאווי פריג': אין ערבים בעולם – מה היית – – –

אורן אסף חזן: אני אדבר איתך על החוק הקודם.

רוברט אילטוב: עיסאווי – – –

אורן אסף חזן: על החוק הקודם.

עיסאווי פריג': מעניין מה – – –

רוברט אילטוב: אלה יהיו פה.

אורן אסף חזן: אני – – –

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, אבל יש ערבים, אז הוא – בסדר.

יחיאל חיליק בר: אבל יש.

עיסאווי פריג': – – – אנחנו – – –

אורן אסף חזן: לא.

יחיאל חיליק בר: – – – אני אומר לו.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, לא נעים לי לתקוף אותך.

רוברט אילטוב: עיסאווי, אתה מאיים – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אורן אסף חזן: – – – אתה מסתכל.

אורן אסף חזן: דקה מהזמן שלי – – –

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: – – – אורן.

מוסי רז: אתה יודע שמי – – – פעולה הוא מחבל?

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: מה זה – – – להגן עליי.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, אני קורא אותך לסדר.

אורן אסף חזן: אני מבקש מאדוני שיגן עליי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה – – –

אורן אסף חזן: אדוני חייב להגן עליי.

יחיאל חיליק בר: אדוני, אתה מבזבז את הזמן שלך.

אורן אסף חזן: אדוני – – – להגן עליי.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא אוסיף לך זמן.

אורן אסף חזן: איפה החברות בינינו?

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא אוסיף לך את הזמן.

יחיאל חיליק בר: לא, לא קיימת.

אורן אסף חזן: אתה רוצה שאני אפצה באירלנד?

יחיאל חיליק בר: לא קיימת.

אורן אסף חזן: לא, רק רוצה לדעת אם אתה רוצה שנפצה על זה באירלנד.

אורן אסף חזן: תראה, עיסאווי, בוא, אני אקדיש לך עכשיו.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: אין תקנה לאיש הזה.

אורן אסף חזן: אני אקדיש לך עכשיו.

עיסאווי פריג': אני רוצה משהו מעניין.

אורן אסף חזן: טוב, רבותיי, מדינת ישראל לא רק שחצתה בשנה האחרונה – –

מוסי רז: – – – מחבל.

אורן אסף חזן: – – את רף שלושה מיליון התיירים – –

מוסי רז: – – –

אורן אסף חזן: – – אלא יותר קרובה ל-3.8 מיליון תיירים.

אורן אסף חזן: בשנה אחת הייתה – בשנת 2017.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד לכם שהדבר הזה נובע בראש ובראשונה מעצם זה מדינת ישראל פתחה את שעריה, כל-כולם, לכל התיירות בעולם, בין שזה נוצרים, יהודים מרוחקים, ואפילו מוסלמים שמגיעים לכאן או בני דתות אחרות.

אורן אסף חזן: אבל לולא העשייה של שר התיירות, שמשקיע את כל-כולו, ובדיוק כשם שהוא השקיע את כל-כולו בכתיבת התקנון הנוכחי הוא משקיע בתיירות במדינת ישראל, כנראה שלא היינו במקום הזה.

אורן אסף חזן: הרי האדם הסביר מהיישוב היה אומר: מה כבר יש לשר תיירות לעשות?

אורן אסף חזן: אז אני מציע לו לבקר כמה דקות אצל השר לוין כדי ללמוד מה יש לעשות.

אורן אסף חזן: אבל תסתכלו על דבר מדהים: הרי, עיסאווי, כשיש לנו מדינה כמו מדינת ישראל – –

אלעזר שטרן: – – –

אורן אסף חזן: – – שיש בה ארבע עונות, שיש בה קיץ וחורף, שיש בה את הירוק של הגליל, את השלג של החרמון שמפציע לעיתים, את החום של אילת, וכן, גם את הנופים המדהימים של יהודה ושומרון, איפה שצעד ופסע כל יהודי, איפה שהמסע שלנו מתחיל – –

עיסאווי פריג': אתה מדבר על – – –

אורן אסף חזן: – – זו הסיבה למה – –

עיסאווי פריג': אתה מדבר – – –

אורן אסף חזן: – – זו הסיבה שכולם באים לכאן.

עיסאווי פריג': אתה מדבר על פלסטין, הא?

אורן אסף חזן: ואני אסיים בסיפור אחד – –

אילן גילאון: – – –

אורן אסף חזן: – – ברשותך, בכמה שניות.

יחיאל חיליק בר: בעשר שניות.

אורן אסף חזן: מספרים – עיסאווי, אני חושב שסיפר אבא אבן את הסיפור הזה פעם.

אורן אסף חזן: מספרים שישו – אתה יודע, הוא גם היה פה תייר, והוא בא לטבול בירדן.

אורן אסף חזן: אז מספרים, אדוני השר, שהוא פשט את כל בגדיו, נכנס לתוך המים הקרים של הירדן, טבל ויצא ובירך ועשה מה שהוא עשה.

אורן אסף חזן: וכשהוא יצא החוצה, עיסאווי, הוא גילה שמישהו גנב לו את הבגדים.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורן אסף חזן: אוי, שומו שמיים.

אורן אסף חזן: עכשיו, עיסאווי, מי גנב לו את הבגדים?

אורן אסף חזן: עיסאווי, מי גנב לו?

אורן אסף חזן: הפלסטינים גנבו לו את הבגדים.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: טוב, אדוני, תודה.

אורן אסף חזן: רגע, אני מסיים.

אורן אסף חזן: עיסאווי – – –

יחיאל חיליק בר: זה לא יהיה פאנץ'-ליין עכשיו, כי הוא לא ישתף פעולה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: העניין הוא – – –

יחיאל חיליק בר: יאללה, אורן.

אורן אסף חזן: העניין הוא שעיסאווי שותק.

אורן אסף חזן: מה?

עיסאווי פריג': היו.

עיסאווי פריג': אז היו פלסטינים.

אורן אסף חזן: אה, לא היו.

עיסאווי פריג': – – –

אורן אסף חזן: זה מה שרצה עיסאווי להגיד.

יחיאל חיליק בר: טוב, תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: אז קפצו, קפצו המגוננים – –

קריאה: לא היו – – –

עיסאווי פריג': היו – – –

אורן אסף חזן: – – מהצד השני – איך גנבו – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורן חזן, אני מבקש.

אורן אסף חזן: – – – שנייה.

אורן אסף חזן: נו, שנייה, במילה.

יחיאל חיליק בר: אז יאללה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אורן אסף חזן: במילה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אורן אסף חזן: תכבד אותנו.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש שניות.

אורן אסף חזן: עיסאווי, איך גנבו לו הפלסטינים את הבגדים אם לא היו פה פלסטינים?

אורן אסף חזן: נסיים בברכה – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: די.

אורן אסף חזן: – – לשר התיירות ולעם כולו.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

אורן אסף חזן: ארץ ישראל לעם ישראל ולא לישמעאל.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סאלח סעד.

יחיאל חיליק בר: אורן, חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת חזן, בנימה האישית אני אגיד לך: אתה קראת לא לתת במה לח"כים הערבים בכנסת.

אורן אסף חזן: לא.

יחיאל חיליק בר: אין מי שנותן במה יותר גדולה – –

אורן אסף חזן: למחבלים.

יחיאל חיליק בר: – – ממך לח"כים הערבים בכנסת.

אורן אסף חזן: למחבלים.

אורן אסף חזן: מה אתה רוצה?

יחיאל חיליק בר: הרי בזכותך הם מקבלים הרבה במה.

אורן אסף חזן: אתה מקנא?

יחיאל חיליק בר: בזכותך הם – – –

אורן אסף חזן: אתה רוצה גם – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, חס וחלילה.

יחיאל חיליק בר: אותי תעזוב בצד.

אורן אסף חזן: – – – עליך?

יחיאל חיליק בר: בזכותך הם מקבלים הרבה במה.

אורן אסף חזן: אז מה?

אורן אסף חזן: שאני אשקיע גם בך קצת?

יחיאל חיליק בר: אני חושב שבלעדיך היו שומעים עליהם פחות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

סאלח סעד: טוב.

סאלח סעד: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, ידידי השר לוין, האמת, אני לא אוהב לשבח, במיוחד את שרי ממשלת ישראל, הממשלה הזאת, הקיצונית, אבל אותך אני חייב לשבח.

סאלח סעד: באמת, אני רוצה לשבח אותך על זה שהפכת את התיירות בישראל – עשית מהפכה.

סאלח סעד: אני אומר לך את זה בכנות.

סאלח סעד: ואני לא מתחנף ובחיים לא התחנפתי לאיש, אבל אתה עושה עבודה נהדרת, עבודה יסודית.

סאלח סעד: אבל יש לי גם ביקורת.

סאלח סעד: תראו, הדרוזים גרים – איפה גרים הדרוזים?

סאלח סעד: בגליל.

סאלח סעד: בגליל ובכרמל.

סאלח סעד: ואני אומר לך, אין לנו, אין לנו חוץ מהנוף היפה שנוכל לשווק ולמכור, גם לתיירים, התיירים מבחוץ וגם לתיירות הפנים.

סאלח סעד: ואני אומר לך, אתה חייב, אדוני השר – ואני יודע שאתה משקיע בכפרים הדרוזיים.

סאלח סעד: אני אומר לך, אני יודע, אני מעודכן, אבל זה לא מספיק.

סאלח סעד: יש לנו בעיות רציניות ביותר בתשתיות, תשתיות תיירותיות, ברוב הכפרים, אם זה בפקיעין, אם זה בבית ג'ן, אם זה בעין אל-אסד.

סאלח סעד: מה לעשות שיש לנו תצפיות.

סאלח סעד: אני אומר לך, בבית ג'ן, למי שלא מכיר, יש תצפית שמשקיפה על חצי מדינת ישראל.

יריב לוין: אז אני – – –

סאלח סעד: אני לא יודע אם היית שם.

יריב לוין: אני יכול לעדכן אותך – – – הייתי שם – – – אנחנו נבצע שם עכשיו – – – שיוצא לדרך, שיסדיר את המקום ויסדר אותו – – –

סאלח סעד: גלשני הרוח.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: וגם לטובת מי שעכשיו בתצפית – אחד הפרויקטים – – – זה זה.

סאלח סעד: אז אני אומר לך, היישוב שלי דווקא, בית ג'ן, זה יישוב – פנינת הצפון, שווייץ של ישראל.

סאלח סעד: תאמין לי, כל השקעה תיירותית שם משתלמת גם לך כשר, גם לאזרחי ישראל, גם לתיירות שמגיעה מחו"ל.

יריב לוין: – – –

סאלח סעד: יש לנו שני – – –

יריב לוין: – – – את הפרויקט הזה.

סאלח סעד: אתה אומר התחייבות.

סאלח סעד: תוך כמה זמן?

יריב לוין: צריך לבצע, אבל – –

סאלח סעד: מבצעים.

יריב לוין: – – אבל הכסף אושר, הפרויקט אושר, הכול כבר – – –

סאלח סעד: אני שמח לשמוע את זה.

סאלח סעד: יש לנו עוד שני דברים חשובים מאוד שאולי אתה יכול לסייע לנו בהם.

סאלח סעד: יש שני כבישים שמחברים דווקא שלושה יישובים תיירותיים, חורפיש ואל-אסד, שהתוואי קיים דווקא, ובכביש חורפיש יש אספלט של איזה שלושה מטר שצריך לשפץ.

יריב לוין: אני לא נכנס – – –

סאלח סעד: לא, לא, זה כביש תיירותי.

סאלח סעד: אל תתבלבל.

יריב לוין: כבישים זה משרד התחבורה.

סאלח סעד: זה כבישים תיירותיים, גם בחורפיש וגם באל-אסד.

סאלח סעד: אם תוכל לסייע לנו שם אני אודה לך, כי אפשר להפוך את התיירות בשלושת היישובים האלה לתיירות כפרית מאוד מאוד יפה.

סאלח סעד: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, ידידי חבר הכנסת סאלח סעד.

יחיאל חיליק בר: אנחנו סיימנו עם הדוברים, ועל כן – אדוני השר מבקש לסכם או משהו או שאפשר לעבור להצבעה?

יריב לוין: אין צורך.

יריב לוין: אין צורך.

קריאה: לא, לא.

יחיאל חיליק בר: בסדר, אני צריך לשאול אותו, חבר'ה.

יחיאל חיליק בר: מה זה?

יחיאל חיליק בר: אם כן, אני עובר להצבעה על הצעת חוק שירותי תיירות, התשע"ח–2018, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי תיירות, התשע"ח–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 34 בעד, מתנגד אחד, ללא נמנעים ונוכחים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותחזור לוועדת הכלכלה להכנתה – – –

יריב לוין: לא תחזור, תעבור.

יחיאל חיליק בר: תעבור לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק לשמירה על בטיחות מעליות, התשע"ח–2017, בקריאה ראשונה.

יואל חסון: סוף-סוף מעבירים את החוק הזה.

יחיאל חיליק בר: תציג את הצעת החוק איילת שקד, שרת המשפטים, במקום שר העבודה והרווחה – –

יואל חסון: היא לא באה.

יואל חסון: אין לחוק הזה מזל.

יחיאל חיליק בר: – – חיים כץ.

מירב בן ארי: היא לא כאן.

יחיאל חיליק בר: סליחה, מה זה היא לא כאן?

יואל חסון: אין לחוק הזה מזל.

יחיאל חיליק בר: ביטן – אה, אתה כבר לא.

יחיאל חיליק בר: איפה אמסלם?

מירב בן ארי: ביטן כבר לא.

יחיאל חיליק בר: מה זה שאין שר?

יחיאל חיליק בר: מה זה שאין שר שמציג את ההצעה?

מירב בן ארי: תחפש את שרה.

יחיאל חיליק בר: אני אוריד את שתי ההצעות מסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: יש לה שתי הצעות עכשיו.

מירב בן ארי: איפה שרת המשפטים?

יחיאל חיליק בר: ביטן, מאז שעזבת הכול קורס.

דוד אמסלם: אני, אני – – –

קריאה: היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: את שתי ההצעות?

יחיאל חיליק בר: טוב, אם כן, אני מוריד מסדר-היום את הצעת חוק לשמירה על בטיחות מעליות, התשע"ח–2017, ודוד, אני מוריד גם את הצעת חוק הביטוח הלאומי.

דוד אמסלם: להוריד.

יחיאל חיליק בר: להוריד?

דוד אמסלם: – – –

מירב בן ארי: זה לא בסדר.

יחיאל חיליק בר: טוב, אז אני מוריד.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: שתי הצעות החוק ירדו מסדר-יומה של הכנסת.

מירב בן ארי: – – – איפה היא?

יחיאל חיליק בר: אז רגע, גם בצלאל סמוטריץ לא פה?

יחיאל חיליק בר: אז להוריד גם את החוק שלו?

מרב מיכאלי: כן, כן.

יואל חסון: מי שלא פה – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: טוב, אני קורא לבצלאל סמוטריץ להציג את הצעת חוק המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף, ואני מבין שהוא לא נמצא, ולכן – –

מרב מיכאלי: גם בצלאל.

מרב מיכאלי: נגמר.

איילת שקד: הייתי פה.

יחיאל חיליק בר: גברתי, אנחנו קראנו לך ושני החוקים ירדו מסדר-היום.

עמר בר-לב: גם את בצלאל עברת.

מרב מיכאלי: גם בצלאל.

מרב מיכאלי: נגמר.

יחיאל חיליק בר: גם החוק של בצלאל ירד מסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל, צריך להיות קצת סדר פה.

איילת שקד: לא הבנתי, סליחה.

יחיאל חיליק בר: לא, גם יו"ר הקואליציה – ההצעה הבאה, ולפני האחרונה: הצעת חוק מגן דוד אדום (תיקון מס' 8) (מידע בדבר מטופל שזהותו אינה ידועה וחובות דיווח), התשע"ח–2018, של חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי ואורלי לוי אבקסיס.

איילת שקד: סליחה, אלה לא חוקים שלי, אלה חוקים של השר חיים כץ.

יחיאל חיליק בר: אני יודע.

יחיאל חיליק בר: רק אמרו לי – לא – – –

איילת שקד: אם זה היה שלי – –

יחיאל חיליק בר: אני לא האשמתי אותך.

איילת שקד: – – אז לא היה אכפת לי, אבל זה של השר כץ, ואני הייתי צריכה לבוא במקומו.

דוד אמסלם: היושב-ראש, חיליק, חיליק, תקשיב לי.

יחיאל חיליק בר: אבל שאלתי ואמרו לי להוריד את החוקים.

יחיאל חיליק בר: אני לא – מה את רוצה.

מיקי לוי: ישר לפרוטוקול, חיליק.

דוד אמסלם: – – – שהם לא עולים היום.

יחיאל חיליק בר: הם לא עולים היום.

יחיאל חיליק בר: האם חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי או אורלי לוי אבקסיס פה?

יואל חסון: הן לא פה.

איציק שמולי: הן לא פה.

יחיאל חיליק בר: בוטל החוק.

מיקי לוי: סוף סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: אוקיי, אם כן, אנחנו עוברים להצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 84 לתקנון הכנסת – הצבעה.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יחיאל חיליק בר: גם הוא לא פה?

יחיאל חיליק בר: אמסלם, גם הוא לא פה, מיקי מכלוף?

בצלאל סמוטריץ': – – –

יחיאל חיליק בר: כן, הורידו מסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: לא היית, בצלאל, מה אתה רוצה ממני?

בצלאל סמוטריץ': – – –

יחיאל חיליק בר: לא, זה לא.

קריאות: – – –

מיקי לוי: זה זלזול בכנסת.

יחיאל חיליק בר: יש פה יו"ר קואליציה.

יחיאל חיליק בר: שאלנו אם אתם פה, סליחה.

יואל חסון: לא, מה פתאום?

יואל חסון: אנחנו לא מסכימים.

קריאות: – – –

קריאה: לא, לא, מה פתאום, הם יכולים לכנס את ועדת הכנסת – – –

מיקי לוי: זה נרשם בפרוטוקול.

קריאה: אין דבר כזה.

קריאה: שיחפשו את ועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': זה חוק של עשר דקות, נו.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: קודם כול, מיקי מכלוף זוהר לא – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, האופוזיציה לא מסכימה.

יואל חסון: הורדתם מסדר-היום – הורדתם.

יחיאל חיליק בר: בצלאל, היו שני חוקים – –

יואל חסון: זה ירד.

בצלאל סמוטריץ': לא פייר – – –

יחיאל חיליק בר: – – אנחנו קראנו לך חזור וקרוא.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': עושים את זה תמיד, חיליק.

יואל חסון: לא, לא, זה ירד.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: יואל, יואל.

יואל חסון: היושב-ראש החליט, די.

בצלאל סמוטריץ': חיליק – – –

יואל חסון: נו, אז מה?

יואל חסון: אבל הוא היה צריך להיות במליאה.

בצלאל סמוטריץ': – – – כי עושים את זה תמיד.

יואל חסון: אתה יודע כמה מקרים יהיו לך – – –

קריאה: בצלאל, ירד – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, הם עושים את זה תמיד.

קריאה: תעלו את זה בשבוע הבא.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': יואל, עושים את זה תמיד.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא אמר שזה ירד.

יואל חסון: יאללה, די, בואו ננעל את הישיבה.

קריאה: אני אשים לך ב-Google Maps את הדרך לבג"ץ?

קריאה: שם בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': חיליק, תקשיב רגע, עזוב שנייה, זה לא פוליטי.

בצלאל סמוטריץ': עושים את זה תמיד.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, כשמישהו חוזר ומגיע מחזירים חזרה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אל תעשה את זה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא עובד אצלו.

בצלאל סמוטריץ': אתה על השולחן הזה, אתה לא עובד אצלו.

מיקי לוי: אסור לך.

מיקי לוי: אתה הורדת את זה מסדר-היום.

מיקי לוי: אסור לך, זה הכול.

מיקי לוי: אנחנו לא פראיירים שלכם.

יחיאל חיליק בר: בסדר, מיקי, אני לא צריך ייעוץ.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חיליק, בכובע הזה אתה לא עובד אצלו.

יואל חסון: הוא לא עובד אצלי גם ככה.

קריאות: – – –

שולי מועלם-רפאלי: לא נכון.

יחיאל חיליק בר: זה לא קשור – – – הוא אמר ששני החוקים האחרונים ירדו מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא נכון.

יחיאל חיליק בר: יו"ר הקואליציה הודיע על זה.

יואל חסון: אבל יו"ר הקואליציה הוריד את זה.

יחיאל חיליק בר: גם לך קראתי.

שולי מועלם-רפאלי: לא נכון.

יחיאל חיליק בר: גם לך קראתי.

יואל חסון: די, תנעל את הישיבה.

שולי מועלם-רפאלי: לא נכון, אני הייתי פה בחוץ.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אמסלם, אתה מוכן להגיד פה שאתה באת אליי והודעת לי ששני החוקים האחרונים, של שולי מועלם ובצלאל, ירדו מסדר-היום?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אמרתי.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: האם מיקי מכלוף זוהר נמצא פה?

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: מיקי, אז תודיע את ההודעה שלך.

יחיאל חיליק בר: זה הסעיף האחרון על סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

קריאה: הסיכום היה שמה שנספיק כאן – – –

יחיאל חיליק בר: נו, באמת, מה, אתם לא נמצאים פה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו צריכים לנהל ככה את המליאה?

קריאה: מיקי ישב שם.

יחיאל חיליק בר: אבל קראתי לו שש פעמים, עליזה.

קריאה: הוא ישב בצד.

יחיאל חיליק בר: אז מיקי, בבקשה.

אורן אסף חזן: תעלה, תעלה, מיקי.

אורן אסף חזן: סעיף 89 לתקנון.

יחיאל חיליק בר: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 84 לתקנון הכנסת.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, וזה יהיה הסעיף האחרון בסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: זה כולל הצבעה, למי שזה מעניין אותו.

מכלוף מיקי זוהר: חבריי חברי הכנסת, על פי סעיף 144(ג) לתקנון הכנסת, מניחה ועדת הכנסת הצעה לתיקון סעיף 84 לתקנון הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: הינני מתכבד להפנות את תשומת ליבכם לכך כי כל חבר כנסת רשאי בתוך 14 ימים מהיום להגיש בכתב ליושב-ראש ועדת הכנסת השגות על התיקון המוצע.

מכלוף מיקי זוהר: ועדת הכנסת תדון בהשגות שיוגשו לה, ולאחר מכן תונח הצעת התיקון בנוסח הסופי להצבעה בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה על ההודעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: מי נמנע?

יחיאל חיליק בר: בבקשה להצביע.

יחיאל חיליק בר: יואל, מה אנחנו?

דוד ביטן: לא מצביעים.

דוד ביטן: הצבעה מס' 13 בעד הצעת ועדת הכנסת – 24 נגד – אין נמנעים – 3 הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 84 לתקנון הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אתה לא הבעיה, מיקי.

יחיאל חיליק בר: אתה בסדר.

יחיאל חיליק בר: אתה הגעת, הכול בסדר.

יחיאל חיליק בר: דיברנו על החוקים האחרים.

נחמן שי: – – –

יחיאל חיליק בר: מה רצית להצביע?

נחמן שי: בעד.

יחיאל חיליק בר: נחמן שי הצביע בעד.

יחיאל חיליק בר: אני מודיע לפרוטוקול שנחמן שי הצביע בעד.

לאה פדידה: – – –

יחיאל חיליק בר: לאה פדידה – לפרוטוקול אנחנו נרשום שהיא בעד.

יחיאל חיליק בר: זאת רק הודעת ועדת הכנסת.

נחמן שי: לא היה לי מסך.

נחמן שי: לא היה לי מסך.

נחמן שי: פעם שנייה כבר היום.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: זה בסדר, זה לא משנה.

נחמן שי: לא היה לי מסך.

יחיאל חיליק בר: אותך רשמתי בעד.

יחיאל חיליק בר: את לאה, שנכנסה אחר כך, רשמתי לפרוטוקול.

לאה פדידה: לא נכנסתי.

לאה פדידה: יצאתי וחזרתי.

יחיאל חיליק בר: היית במליאה?

לאה פדידה: – – –

יחיאל חיליק בר: יואב קיש ולאה פדידה נרשמו בעד.

יחיאל חיליק בר: לפרוטוקול, לאה פדידה ויואב קיש נרשמו בעד.

יחיאל חיליק בר: אם כן, חברים, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, מחר, יום שלישי, ז' בשבט התשע"ח, 23 בינואר 2018, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.