ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 296, 2018-01-09 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ב בטבת התשע"ח, 9 בינואר 2018.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הודעת שר התפוצות נפתלי בנט על מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון בהצעתו של חבר הכנסת נחמן שי בנושא: 50% מתקציב משרד התפוצות שימש לרכישת תוכן תקשורתי בישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל בברכה את האורחים שלנו ביציע הציבור, ובהם רבים מוותיקי האצ"ל והלח"י, שלאחר נאומים בני דקה נציין כאן, במסגרת הצעות לסדר-היום, את האירוע שמציין את גבורתם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ההרשמה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, אתה יכול לפתוח את הנאומים היום.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: גם אני מקדם בברכה את האנשים האמיצים והטובים מדור המייסדים של מדינת ישראל.

איציק שמולי: אנחנו אוהבים אתכם, מעריכים אתכם ושמחים שאתם כאן.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, בשבועות האחרונים הכנסת עוברת הרבה מאוד לילות שימורים.

איציק שמולי: היא עושה עבודה מאוד קשה ומאומצת, רק שלטעמי חלק מהמאמצים הם לא בכיוון הנכון.

איציק שמולי: חלק גדול מהחוקים מיותרים, וחלקם פוגעניים.

איציק שמולי: זה בסדר, זה רצוי, זה אפילו מבורך שהכנסת עובדת יום ולילה, אבל יש לפתחנו בעיות חברתיות קשות מאוד.

איציק שמולי: אחת ההצעות שהייתה אמורה לעלות השבוע ולא תעלה בגלל שגם ועדת השרים לענייני חקיקה הוקפאה היא הצעת חוק שאומרת שתרופה מצילת חיים לילדים שלא נכנסה לסל הבריאות – לפחות לפחות מדינת ישראל לא תיקח עליה מע"מ.

איציק שמולי: לא זו בלבד שהמדינה לא מספקת את התרופה לילדים בני 12, בני 10, בשעה שיש לנו 20 מיליארד שקל עודפי גבייה בקופה, המדינה מוסיפה חטא על פשע ובעצם גובה מע"מ על התרופות שההורים קונים בעצמם בחו"ל, שקל לשקל, אגורה לאגורה.

איציק שמולי: אני חושב שבגלל דברים כאלה הכנסת צריכה לא ללכת לישון, ולא בגלל כל מיני חוקים שרק אלוהים יודע מה תכליתם ומה תכלית קיומם בעולם הזה.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני תמיד שם לב אם נמצא איתנו שר או לא.

חמד עמאר: בשבוע שעבר פתחתי בזה שלא נמצא איתנו שר.

חמד עמאר: אני יודע שהם היו ערים כל הלילה.

חמד עמאר: גם אנחנו היינו ערים כל הלילה.

איתן ברושי: יש כאן כמה מתנדבים שיכולים להחליף אותו.

חמד עמאר: בעוד שנים רבות.

חמד עמאר: אני, אדוני היושב-ראש, רוצה לברך את האנשים שנמצאים איתנו ביציע, להצטרף לברכות שלך, לברכות של חברי איציק.

חמד עמאר: היום קיבלתי מכתב מראש מועצה מקומית דאלית אל-כרמל, שרובכם מכירים אותו, רפיק חלבי, איש תקשורת, ששלח לשר הפנים ולמנכ"ל משרד הפנים בשביל לאייש משרה, אדוני היושב-ראש – לאייש משרה, שיש תקן, והתקן נמצא שם 30 שנה.

חמד עמאר: פשוט, אותה בחורה שריכזה את הגנים עזבה את העבודה שלה, סיימה את העבודה שלה, והוא רוצה לצאת למכרז על מנת לקלוט עובדת חדשה.

חמד עמאר: ומה משרד הפנים שולח לו? אתה צריך להוכיח איזון תקציבי על ידי זה שתיכנס לתאגידי המים.

חמד עמאר: אם לא תיכנס לתאגידי המים, אתה לא יכול לקבל רכזת גנים.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שבעוד שבועיים-שלושה הוא צריך להתחיל לרשום את הילדים לגנים, ואין לו רכזת.

חמד עמאר: מה שהוא כותב במכתב, שזה יהרוס לו את כל מערכת החינוך ביישוב.

חמד עמאר: אני פונה אל שר הפנים.

חמד עמאר: גם דיברתי בוועדה, כשהארכנו – רק בשבוע שעבר הארכנו את התוקף לראש מועצה, שמועצה יכולה להיכנס לתאגידים, לשנה וחצי, לא מחייבים אותה.

חמד עמאר: לכן, אני פונה לשר הפנים:

חמד עמאר: אל תקשור קבלת משרה בחינוך ילדים בכניסה לתאגידים ביישוב דאלית אל-כרמל.

חמד עמאר: בוא נאפשר לו לקלוט רכזת גנים; הרי יש תקן.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: הינה, גם השר כבר איתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבל שלא ביקשת את המשיח.

חמד עמאר: גם בשבוע שעבר פתחתי ואז השר הגיע.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא רוצה להסתבך עם חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: הבנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בנוסף לנושא שאני אדבר עליו, כנראה שאני אתחיל בכל פעם שיש אסון ונהרגים אנשים בתאונות עבודה להזכיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו היום ב-9 בינואר, וכבר יש שני הרוגים בתאונות עבודה, ויש היום עוד אחד, שנפל בגיזום עץ בפתח תקווה, ומצבו אנוש, והמדינה לא עושה כלום בנושא של בטיחות בעבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יש עוד נושא אחר שאני אדבר עליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול בלוד אנשים התעוררו בבוקר ומצאו 15 מכוניות שרופות וכניסות של שלושה מבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המבנים האלה הם מבנים משותפים, וגרים בהם גם ערבים, גם יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מצב ההפקרות הזה והבעיה בהרגשת הביטחון של האזרחים מחייבים טיפול, ולא רק דיבורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו שומעים פה שרים שרק מדברים, ראש ממשלה שרק מדבר אכיפת חוק, ובפועל הרגשת הביטחון האזרחי של כל האזרחים צריכה להינתן על ידי הממשלה, וזה באחריותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב ש-15 מכוניות ושלושה מבנים זה אסון אחד גדול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המבנים הם לא רצופים אחד אחרי השני אלא בשלושה רחובות שונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה מחייב טיפול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת איתן ברושי.

ענת ברקו: שלום, אדוני היושב-ראש,.

ענת ברקו: כבוד השר, כנסת נכבדה, חברים ותיקים לוחמי האצ"ל, הלח"י, טוב לראות אתכם.

ענת ברקו: חסר לי עוד מישהו שלא ציינתי?

ענת ברקו: תמיד אני מתרגשת לראות אתכם.

ענת ברקו: אני רוצה לספר לכם שגדלתי ברמת גן, וכל פעם שכילדים היינו הולכים לקולנוע רמת גן, אז היה האריה של דב גרונר, והיינו סביב האנדרטה, גם קוראים את השילוט אבל גם משחקים סביב האזור הזה.

ענת ברקו: הייתה רחבה כזאת – עדיין יש, למרות שכבר אין קולנוע רמת גן.

ענת ברקו: זה היה חלק בלתי נפרד מהחיים בעיר – האנדרטה שצופה לבניין המשטרה ברמת גן.

ענת ברקו: אני רוצה לקחת את הדוגמה הזאת של דב גרונר באמת כאיזושהי דוגמה לעולי הגרדום.

ענת ברקו: ב-1 בינואר 1947, שבעה חודשים לאחר שנפצע ונלקח בשבי, נפתח משפטו של דב גרונר בבית הדין הצבאי בירושלים, ואז במשפט הוא קרא את הצהרתו וסיים עם: "אין כוח בעולם שיוכל לנתק את הקשר בין עם ישראל ובין ארצו היחידה.

ענת ברקו: ומי שינסה לנתקו, ידו תקוצץ וקללת ה' תהיה רובצת עליו לעדי עד".

ענת ברקו: מייד לאחר גמר פסק הדין וקביעת אשמתו של דב גרונר הוא הכריז: "בדם ואש יהודה נפלה – בדם ואש יהודה תקום" – מטבעות לשון שנכנסו כל כך חזק לחיינו.

ענת ברקו: הסיפור של עולי הגרדום הוא הסיפור של עם ישראל ומדינת ישראל.

ענת ברקו: לקראת סוף המנדט הבריטי החל השלטון לממש את מדיניות ההוצאה להורג של לוחמי המחתרות, אשר פעלו נגד השלטון הבריטי המנדטורי ששלט בארץ ישראל לפני קום המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: עולי הגרדום הם תשעה מלוחמי מחתרת האצ"ל ושלושה מלוחמי מחתרת הלח"י שנשפטו ונידונו למוות בתלייה.

ענת ברקו: אנחנו זוכרים את הגבורה, את האומץ ואת המסד שעליו הונחה המדינה.

ענת ברקו: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: לא מוחאים כפיים, חברים יקרים.

יולי יואל אדלשטיין: אתם תשמעו גם בהמשך הרבה דברים חשובים ונכונים, אבל אנחנו לא מוחאים כפיים כאן בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני מצטרף לברכה לוותיקי הלח"י והאצ"ל, שהם חלק מדור שבלעדיו לא הייתה קמה המדינה; אותו דור שחיים גורי אומר עליו שאלתרמן היה אומר שפעם באלף שנה יש דור כזה.

איתן ברושי: זה הדור שהקים את המדינה, ותפקידנו היום לשמור עליה ולפתח אותה.

איתן ברושי: במסגרת הזאת אני רוצה לומר משפט על יוזמה שאני שותף לה עוד מתפקידיי הקודמים במשרד הביטחון: להקים אי בים כדי לפתור את שאלת התשתיות, לרבות שדה התעופה.

איתן ברושי: שדה תעופה משלים הוא דבר שמזמן היה צריך להיות כבר בהקמה, והמדינה מתעכבת.

איתן ברושי: על החשיבות של האירוע הזה אין צורך להכביר מילים.

איתן ברושי: בחינת ההיתכנות להקמת אי בים היא חלק מפתרון שמקובל בעולם, ויוציא אותנו גם ממחלוקת גדולה, אם השדה יוקם ברמת דוד, שמשם אני בא, בעמק יזרעאל או בנבטים, שלשם מתנגד חיל האוויר.

איתן ברושי: אני רוצה לומר, בלי קשר ליום שדנים בו עוד מעט: ישראל זאת מדינה קטנה, ואדוני היושב-ראש, יש שמועות שהיא תהיה יותר קטנה.

איתן ברושי: במסגרת המדינה הזאת צריך להביא לידי ביטוי את כל התשתיות המתחייבות למדינה מודרנית, ולכן אני חושב שעל הממשלה לזרז את כל מה שמתחייב מבדיקת ההיתכנות.

איתן ברושי: אמרתי לשר התחבורה, שהוא רוצה לקדם אי ליד חופי עזה כדי לטפל בשאלות של רצועת עזה: אינני מתנגד, אבל באותה נחישות – ולא פחות – לקדם בניית אי בים התיכון, כדי שישראל תוכל גם להיות מדינה מודרנית וגם לשמור על איכות החיים ועל כל מה שמתחייב משמירת השטחים הפתוחים והירוקים.

איתן ברושי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אתמול פרסמו שר האוצר ושר החינוך שהם משיקים את בית הספר של החופש הגדול גם בחופשת הפסח ובחופשת החנוכה.

עודד פורר: זה בסך הכול השלב הראשון בתוכנית, של הוועדה שאנחנו הקמנו כאן בכנסת, לקיצור ימי החופשה והשוואת ימי החופשה בבתי הספר לימי החופשה של ההורים, אבל זה השלב הראשון והקל.

עודד פורר: למה? א.

עודד פורר: כי זה ניתן כפלסטר, בתקציב חד-פעמי, ואף אחד לא מבטיח שזה יימשך, ולכן זה חייב להיות בבסיס התקציב.

עודד פורר: הסיבה השנייה היא שלא התמודדו עם ארגוני המורים ובאו לעשות את אותו שינוי מערכתי שאנחנו הצענו.

עודד פורר: אני רוצה אולי לקרוא מכאן גם לשר החינוך וגם לשר האוצר: שבו עם ארגוני המורים, אל תפחדו מהם.

עודד פורר: תגיעו להסכמה לפחות על בסיס ההמלצות שאנחנו שמנו על השולחן, שאומרות שחופשת הקיץ תהיה לפי הלוח העברי; נתחיל בא' באלול, ותמיד יהיה חודש לימודים עד חגי תשרי; תקצרו את החופש הגדול; תחזירו את הימים האלה בסופי השבוע הארוכים, שייפרסו על פני השנה ובגשרים שיינתנו מעת לעת.

עודד פורר: אז תגיעו באמת לאיזשהו איזון שגם ייתן תוצאות למשק.

עודד פורר: אני חייב לומר שבעבודה שנעשתה גם על ידי הממ"מ וגם על ידי המועצה הלאומית לכלכלה ראינו שכל יום כזה מחזיר בסופו של דבר לקופת המדינה הרבה מעבר למה שזה יעלה – מה שיאפשר גם להעלות את שכר המורים.

עודד פורר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אדוני השר, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, ותיקי האצ"ל והלח"י, שנמצאים פה איתנו וחברותיי מארגון פנים חדשות והמשמר המגדרי, שקיימו היום אירוע מרגש מאוד ומחבק פה בכנסת ישראל ובאות לעודד את קידום הנשים בישראל, אני מאוד נרגשת, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אני מציגה פה בפעם הראשונה את הדוח של הצוות הבין-משרדי לבחינת הכלים לצמצום צריכת הזנות.

עליזה לביא: אני משמשת פה בכנסת יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות.

עליזה לביא: בכנסת הזאת, בפעם הראשונה, הצלחנו לגייס 70 חברי כנסת והעברנו בקריאה טרומית את החוק להפללת לקוחות.

עליזה לביא: כולנו חייבים להתגייס ולאמץ את החוק הזה, שהוא פריצת דרך דרמטית מבחינה ערכית במדינת ישראל, ולבוא וליישם בחקיקה, בחינוך, במודעות ובשיקום.

עליזה לביא: המקום הזה, שנשים נמצאות במרחב הזנות, זה כשל חברתי, ומדינת ישראל חייבת להצטרף למדינות המערביות שאמרו: לא לזנות, לא לסחר בנשים ולא לחשפנות.

עליזה לביא: אדוני, האירועים האחרונים ממחישים עד כמה חינוך ועוד חינוך ועוד חינוך – כדי לבוא ולומר מה נכון, ומה ראוי.

עליזה לביא: אני קוראת מכאן לשר החינוך להכניס תוכניות, לבוא ולדבר על מיניות בריאה ועל הדרך הנכונה שבה צריך להתמודד עם הדברים, וקוראת מכאן לשרת המשפטים לקדם את מסקנות הוועדה המקצועית החשובה הזאת לבוא ולהוביל כאן בכנסת וליישם את החוק שלנו, את חוק ההפללה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לוחמות ולוחמים יקרים, יקיריי כולכם, אני אספר לכם סיפור בקצרה.

אורן אסף חזן: לפני קצת יותר משנה הגעתי לאמפי שוני לאירוע לציון 85 שנה להקמת האצ"ל.

אורן אסף חזן: היה אירוע מרגש.

אורן אסף חזן: היה מקסים.

אורן אסף חזן: בסוף האירוע ניגשת אליי גברת קצת פחות צעירה ממני – חייב להודות שהיא הרבה יותר איתנה, הרבה יותר שקולה, בריאה, צלולה – ואומרת לי: תשמע, חבוב, אני מכירה אותך.

אורן אסף חזן: אמרתי לה: מאיפה את מכירה אותי?

אורן אסף חזן: היא אומרת לי: אתה השובב הזה מהכנסת.

אורן אסף חזן: אני אומר לה: טוב, שובב זו הגדרה מעניינת.

אורן אסף חזן: היא אומרת לי: תקשיב לי טוב, אני מאוד כועסת עליך.

אורן אסף חזן: אמרתי לה: גברת, אם אני הכעסתי אותך, אז קודם כול אני מבקש סליחה, לא הייתה לי כוונה, אבל אני אשמח לשמוע על מה את כועסת.

אורן אסף חזן: היא אומרת לי: אני רואה אותך בערוץ הכנסת, ואני עוקבת, ואתה מפריע שם, ואתה צועק על השמאלנים, ואתה מפריע לערבים, ואתה מתפרץ.

אורן אסף חזן: אמרתי לה: כשמשהו בוער לי בפנים אני לא יכול לשבת בשקט.

אורן אסף חזן: היא אומרת לי: אתה מבין אותי לא טוב – אני כועסת עליך כי אתה לא צועק מספיק.

אורן אסף חזן: היא אומרת לי: תקשיב, חבוב, אני ניצולת שואה, אני מדור המייסדים, אני לוחמת.

אורן אסף חזן: אנחנו שילמנו מחיר כבד כדי שלכם תהיה פה מדינה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – הגיע הזמן שתפסיקו לחשוב מה יאמרו הגויים ותתחילו לעשות מה שטוב לנו.

אורן אסף חזן: מהמקום הזה אני פונה לדור הצעיר – מסתכל עליכם ומדבר אל הצעירים שבינינו: הם נלחמו כדי שלנו תהיה מדינה פה.

אורן אסף חזן: יש פה כבישים, יש פה ברים, מסעדות, חופים יקרים, מסלולים לטייל; יש לנו פה הכול – רווחה, חברה, ביטחון.

אורן אסף חזן: יש אנשים שאומרים שצריכים לשמור על זה.

אורן אסף חזן: אחיי ואחיותיי הצעירים, לפני שאנחנו צריכים לשמור על זה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורן אסף חזן: – – בשבילם, אנחנו קודם כול צריכים להיות ראויים לזה.

אורן אסף חזן: זאת השליחות שלנו, וזה מה שאני עושה, קודם כול בשבילכם.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חברות וחברים, ראשית, אני רוצה להצטרף לברכות לאורחינו ביציע, ותיקי האצ"ל והלח"י, שבאים לציין את האירוע החשוב הזה, את שבעים השנה, פה בבית הזה.

נחמן שי: בית הגידול שאני באתי ממנו הוא לא הבית הזה של אצ"ל ולח"י בהכרח, אבל אני מוכרח לציין שעם השנים – ויש פה תהליך של התבגרות מסוימת – אתה לומד היטב, או יותר טוב, באמת מה התרומה העצומה של המחתרות – גם של האצ"ל וגם של הלח"י – שחברו ועבדו במשותף גם עם ארגונים אחרים, לפעמים בדרכם שלהם, כדי להקים פה בית לאומי לעם היהודי.

נחמן שי: על כך תודתי ותודות כולנו.

נחמן שי: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להוסיף הערה אחת על משהו שנעסוק בו, כנראה, בזמן הקרוב – התקציב וחוק ההסדרים.

נחמן שי: אני יודע מה דעתך כשמנסים להכניס לחוק ההסדרים את כל המהפכות שאפשר ולעשות את זה בתקופה קצרה מאוד.

נחמן שי: מנקודת הראות שלנו – של ידידי איציק שמולי ושל טלי, שאיננה פה כרגע – מדובר על איזושהי מהפכה שהם רוצים לעשות בחוק הביטוח הלאומי בשיפור ובהתאמה של תנאי הזכאות לביטוח סיעודי.

נחמן שי: אני לא אארי.

נחמן שי: , אני רק רוצה לציין שרוצים לשנות את השיטה, ובמקום שייתנו תמיכה בעין, כלומר שיעבדו ויעסיקו עובדים, רוצים להעביר כסף למשפחות כדי שהמשפחות תממנה את זה.

נחמן שי: כל אחד שחי במדינת ישראל ב-2018 מבין שכשהכסף יגיע למשפחות, אנחנו לא יודעים אם הוא באמת יגיע כדי לטפל באותו אדם שזכאי לטיפול הסיעודי.

נחמן שי: לכן אני קורא מפה כבר עכשיו – אנחנו נמשיך ונפעל בכל דרך שהיא, ציבורית ואחרת, כדי למנוע את השינוי הזה, ולכל היותר – להרחיק אותו מחוק ההסדרים ולקיים בו טיפול כמו שצריך.

נחמן שי: אני רוצה להזכיר שהכנסת שלנו הקימה ועדת משנה מיוחדת לנושא הזה, והיא עכשיו עוסקת בתוכנית-אב לטיפול באזרחים ותיקים, אז זה ממש מסלול סותר לדרך שהולכת בה הממשלה.

נחמן שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי דעה מגובשת לגבי ההצעה, אבל אני יכול להבטיח לך שיתקיים דיון ראוי בכל רפורמה שיהיה ניסיון להביא לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני על היום החשוב הזה.

מיקי לוי: אני אנאם לאחר מכן.

מיקי לוי: תודה לך על דקת נאום.

מיקי לוי: מחר מוכרז בעיר אשדוד יום ללא כרטיסי אשראי.

מיקי לוי: קמו בעלי עסקים ועשו מעשה כנגד השוד והגזל של חברות כרטיסי האשראי, וקיבלו החלטה שלא לכבד כרטיסי אשראי לאורך כל היום.

מיקי לוי: צריך להבין שהיום בחוק יש עמלה של 0.7%, שזו העמלה הצולבת, ואחר כך – כמידת יכולתו של אותו בעל עסק לנהל משא ומתן אל מול חברות כרטיסי האשראי.

מיקי לוי: מצאתי כבר בפריפריה עסקים קטנים בינוניים וזעירים, שאין להם עוצמה כמו השופרסל, שמשלמים 2.6% ו-2.8% עמלה על אותם כרטיסי אשראי, והרווחים שנשארים עבורם הם רווחים שוליים.

מיקי לוי: המאבק שלנו בחברות כרטיסי האשראי הוא כדי להגביל את העמלה הצולבת עם עמלת הרווח של חברות כרטיסי האשראי – שמגלגלות 300 מיליארד שקלים בשנה, מרוויחות כ-3 מיליארד שקלים נקי בתום שנת הכספים על חשבון אותם עסקים קטנים.

מיקי לוי: 40,000 עסקים נסגרים מדי שנה במדינת ישראל.

מיקי לוי: כל הכבוד לאותם בעלי עסקים בעיר אילת.

מיקי לוי: מכאן אני שולח לכם ברכת הצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: בעיר אשדוד.

מיקי לוי: סליחה, תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: העיר אשדוד.

מיקי לוי: מכאן אני שולח לכם ברכת הצלחה במעשה הזה.

מיקי לוי: חיבוק ענק.

מיקי לוי: יחד נוכל לשנות את העולם.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: יום לציון שבעים שנה לעולי הגרדום ולגולי האצ"ל והלח"י לקניה, לאריתריאה ולסודאן

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים כעת להצעות לסדר-היום מס' 8891, 8898, 9003 ו-9004 – יום המוקדש לעולי הגרדום ולגולי אפריקה ממחתרות האצ"ל והלח"י, לאחר שהנושא נדון במהלך היום גם בוועדות הכנסת וגם באירוע שהתקיים באולם שפרינצק.

יולי יואל אדלשטיין: באותה הזדמנות אני רוצה לברך את חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר על כך שהוא יוזם, ולא בפעם הראשונה, את ציון היום הזה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כמו עוד פרשיות הקשורות ללוחמי האצ"ל והלח"י, גם כליאתם במחנות הבריטים באפריקה לא זכתה מעולם לכבוד הראוי.

יולי יואל אדלשטיין: זה מוזר, כי יש בה את כל המרכיבים הנחוצים להרכבת אתוס לאומי מכונן: השתתפו בה אנשים צעירים ומלאי להט, שאחר כך נהיו מנהיגי המדינה, למשל ראש הממשלה יצחק שמיר ונשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר; נלוו לה פעולות גבורה, ניסיונות ברחה נועזים, גילויי שאר רוח מול הכובש הזר וערבות הדדית יוצאת דופן.

יולי יואל אדלשטיין: אבל למרות כל זה, 439 לוחמי מחתרות שנעצרו וגורשו לאפריקה די נשכחו מהזיכרון הלאומי שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: עד לא מזמן, בזיכרון הזה פשוט לא היה בשבילם מספיק מקום.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הכיל סיפורי גבורה רק אם באו עם תווית מסוימת שמאשרת שהמקור שלהם היה מהמקומות הנכונים.

יולי יואל אדלשטיין: תקופה ממושכת מדי עמדו בכניסה להיכל הזיכרון הזה סלקטורים שמאוד לא אהבו את ראשי התיבות אצ"ל או לח"י.

יולי יואל אדלשטיין: את פרשת גולי אפריקה, יחד עם הרבה פרשיות אחרות, הם העדיפו להשאיר מחוץ למועדון.

יולי יואל אדלשטיין: העובדה שאנחנו מציינים את היום הזה בכנסת היא סמל למאמץ חשוב שהמטרה שלו היא להרחיב את המועדון, להעמיק את נקודת המבט ולהגדיל את השטח של הזיכרון הלאומי שלנו – בעצם, של כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: יש בו מקום גם למי שפעם לא היה משלנו; יש בו מקום גם למי שהורחק מהמיינסטרים; יש בו מקום לעוד דעות, לעוד אישים, לעוד פרקים מעוררי השראה, שרק איתם נוכל להשלים את הסיפור הנפלא שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד פעם מקבל בברכה ביציע את גיבורי הסיפורים, את בני המשפחות שלהם, את הבנים, את הבנות של אותם גיבורי הדור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין, כפי שאמרתי, את יוזם האירוע, חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, להיות ראשון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברי הכנסת ציפי לבני, מיקי לוי ועודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני מבין נכון, לכולם יש קשר אישי לסיפורים המדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת יולי אדלשטיין, חבריי חברי הכנסת, לוחמי אצ"ל ולח"י, אורחים יקרים, אנו מציינים היום את יום האצ"ל והלח"י בסימן הצדעה לזכרם של עולי הגרדום וגולי קניה, שלחמו ומסרו את נפשם למען תקומת עם ישראל בארצו.

מכלוף מיקי זוהר: אנשי האצ"ל והלח"י נלחמו נגד מאמצי הבריטים למנוע את הקמתה של מדינת ישראל, מדינת היהודים.

מכלוף מיקי זוהר: הבריטים אסרו רכישת קרקעות, אסרו הקמת יישובים ואסרו עליית יהודים מאירופה בשנות המלחמה ואחריה.

מכלוף מיקי זוהר: הבריטים גם הבטיחו להעניק "עצמאות" לרוב התושבים בארץ ישראל, והתכוונו כמובן, לצערנו הרב, להקמת מדינה ערבית נוספת במזרח התיכון.

מכלוף מיקי זוהר: היה לא תהיה.

מכלוף מיקי זוהר: אנשי האצ"ל והלח"י נרדפו על ידי הנהגת היישוב היהודי בימי ההתנגדות לשלטון הבריטי, וגם היום יש כאלה שאינם אוהבים את שלטון הליכוד, ששורשיו נטועים עמוק בתנועת החרות ומורשת ז'בוטינסקי.

מכלוף מיקי זוהר: גם היום יש שיעשו הכול ולא יבחלו בשום צורת מאבק, וינקטו גם דרך אנטי-דמוקרטית, לפעמים אפילו בזויה, על מנת להפיל את שלטון הליכוד.

מכלוף מיקי זוהר: יש קשר בין אלו שרדפו אותנו בעבר ובין אלה שרודפים אותנו היום.

מכלוף מיקי זוהר: במשך שנים ההגמוניה המפא"ניקית שלטה כאן.

מכלוף מיקי זוהר: לא היה ביטוי ממלכתי למורשת האצ"ל והלח"י – –

מיקי לוי: אני לא מאמין.

מכלוף מיקי זוהר: – – ואפילו ברדיו לא הרשו להשמיע את שירי הלוחמים.

מכלוף מיקי זוהר: המחנה הרוויזיוניסטי המשיך להיות רדוף, והמדינה בראשות מפא"י סירבה להעניק ליוצאי האצ"ל והלח"י זכויות כמו שהעניקה לחברי ההגנה.

מכלוף מיקי זוהר: עברו שנים עד שהלוחמים קיבלו את הכבוד וההנצחה המגיעים להם בצדק.

מכלוף מיקי זוהר: וגם היום יש עדיין מה לשפר.

מכלוף מיקי זוהר: הליכוד בשלטון באופן דמוקרטי לחלוטין, אבל לשמאל, ולפעמים גם לחלק לא קטן מהתקשורת, זה לא מספיק – דמוקרטיה לא תמיד קובעת; העם מבחינתם טעה וממשיך לטעות.

מכלוף מיקי זוהר: למרות הכול אנחנו עם אחד.

מכלוף מיקי זוהר: לעולם לא נשכח שמפקד האצ"ל, ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין, עליו השלום, מנע בגופו מלחמת אחים.

מכלוף מיקי זוהר: עוד בימי הסזון, ימים של שנאה ורדיפת אחים, חייבה מפקדת האצ"ל את אנשיה ככל הדרגים לנקוט הבלגה מלאה כלפי היהודים מבצעי הסזון.

מכלוף מיקי זוהר: בגין אמר אז: "יהיה מה שיהיה, חיילנו לא ירימו את נשקם נגד יהודים יריבים – – – אף במחיר הקורבנות היקרים ביותר".

מכלוף מיקי זוהר: גם בפרשת אלטלנה לוחמי אצ"ל ששהו על הספינה העידו שמנחם בגין הורה שלא להשיב אש לעבר החוף מחשש להתפתחות של מלחמת אחים.

מכלוף מיקי זוהר: אנו נלך בדרכו של מנחם בגין ונפעל ברוחו, כי האחדות היא מעל הכול.

מכלוף מיקי זוהר: נאמר לשמאל, למרכז ולימין: אנחנו פה למען כל אזרחי ישראל, בלי לנטור טינה או לשמור כעס על התנהגותם.

מכלוף מיקי זוהר: אנו אחים לנצח מעצם יהדותנו ושותפות גורלנו.

מכלוף מיקי זוהר: נמשיך לפעול יחד למען מדינת ישראל, עם ישראל, ארץ ישראל ותורת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת ציפי לבני, הדוברת הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: בסוף ישיב על ההצעות, מטעם הממשלה, השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, עד חמש דקות לרשותך.

ציפי לבני: מיומי הראשון בפוליטיקה אני מבהירה שאני בפוליטיקה ושאת ההחלטות שאני מקבלת אני מקבלת בשביל הילדים שלי.

ציפי לבני: זה הבסיס של ההחלטות שלי, בזכות החינוך שקיבלתי מהוריי.

ציפי לבני: ועכשיו, כאן על הדוכן, אני למען הוריי, דווקא בגלל שהם לא זכו – הם לא זכו לראות את הכנסת מזכירה את פועלם ומזכירה את עולי הגרדום.

ציפי לבני: זה נכון שבמשך שנים לא סיפורי גבורתם נשמעו ולא שיריהם נשמעו, ורק בשנת 1996 שמעתי לראשונה ברדיו הממלכתי את השיר "עלי בריקדות", שכתב נידון למוות בתלייה, מיכאל אשבל, על אימא שלי.

ציפי לבני: הוא לא הוצא למוות בתלייה, אבל הוא כן נהרג בפריצת כלא עכו.

ציפי לבני: עבורם הסיפור הזה של תרומתם להקמת המדינה הזאת היה הדבר החשוב לספר לדורות הבאים – לא כדי לקבל קרדיט, אלא כדי להיות חלק מהאתוס הזה, מהמאבק הזה, שהיה משותף לכולם.

ציפי לבני: הסיפור שלהם לא סופר, ובבתי הספר סופר שבעצם הייתה להם איזה מין גלוריפיקציה של הדם.

ציפי לבני: כל הקבוצה הזאת הרגישה דחויה על ידי הממסד של פעם.

ציפי לבני: זה נכון.

ציפי לבני: ואני עומדת היום בתור בת גאה להורים האלה, שנלחמו למען הקמת המדינה.

ציפי לבני: עולי הגרדום סימלו בגבורתם את כל הדבר הזה בתמצית, כי בעצם אני גדלתי בצל הגרדום, כמעט ממש, לא כי הייתי אז, לא כי חייתי אז, אלא כי מי ששימר את המורשת הזאת, את בית הכלא בעכו ובירושלים, היה עמותה, ארגון שקרא לעצמו "ארגון אסירי עכו וירושלים".

ציפי לבני: הם נאחזו במקומות האלה גם בימים שבהם משרד הביטחון של מדינת ישראל סירב לקחת אחריות על המקומות האלה, בימים שבהם בפתח הכניסה לבית הכלא בעכו היה בכלל בית חולים לחולי רוח.

ציפי לבני: אבא שלי היה לוקח אותי, ילדה קטנה – אני מוכרחה לומר שבעיניי זה ממש רעיון לא טוב לקחת ילדה קטנה לתא הגרדום, אבל זו החוויה שלי, כי כשהייתי שם וראיתי את הבור הפעור ואת השקים האלה על הרצפה כמעט דמיינתי את שירת "התקווה" שהם שרו, ואיך היא נעצרה באמצע כשהם הוציאו את נשמתם, וחשבתי איך זה מרגיש להיות בסיטואציה הזאת כשאתה יודע שאתה הולך לאבד את חייך.

ציפי לבני: והם כולם סירבו לבקש חנינה – והם יכלו – כי הם לא היו מוכנים להודות בלגיטימיות של השופט ששפט אותם; והם ידעו מה מצפה להם.

ציפי לבני: אני יודעת שהם קיבלו באהבה את זה, את גזר הדין הזה, והיו מוכנים לשלם בחייהם כדי להקים את המדינה הזאת, כי כך גם כתב הנידון למוות מייק אשבל: מחי דמעתך – כך כתב לאימי – חבקי המקלע אל ליבך / ובחרי לך שני מאנשי גֻנדָּתי; תמשיכי להילחם על הארץ הזאת.

ציפי לבני: ככה אנחנו מוצאים בכתבים שלהם.

ציפי לבני: אני הכנתי את כל הנאום הזה כדי לבוא הנה ולדבר בשם הוריי, ואני לא יכולה לשאת את הדברים שנאמרו כאן קודם, כי אותו מנחם בגין לקח את המקרה המדהים הזה של רימון בין לבבות, של פיינשטיין וברזני, ונתן נאום מדהים – –

אופיר אקוניס: זה מה שאמרו עליו.

ציפי לבני: – – שאמר:

ציפי לבני: אשכנזי ועיראקי, אצ"ל ולח"י, לוחמים אחים.

ציפי לבני: ואם אתה היום קורא לאחים אויבים – –

מכלוף מיקי זוהר: ממש לא.

ציפי לבני: – – ומשווה אותם למי שנלחם ביהודים כאן, אתה הורס – –

מכלוף מיקי זוהר: לשפוך דם – – –

ציפי לבני: – – את המרקם העדין הזה שהצלחנו לבנות – –

מכלוף מיקי זוהר: לשפוך דם זה לא רק במעשה.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר לשפוך דם גם בפה – – – לשפוך את דמו של אחר.

ציפי לבני: – – ובדיוק את מה ששנוא עליך אל תעשה לאחרים.

מכלוף מיקי זוהר: – – – תזכרו את זה.

מכלוף מיקי זוהר: לכולנו יש את הכבוד שלנו ואת השם שלנו.

ציפי לבני: דווקא בתור מי שהבין עד כמה זה נורא ששלטון לא מכיר בך, ששלטון מוכן לירות על האונייה שהבאת, ששלטון מוכן להסגיר אותך לבריטים – כפי שעשו לאימא שלי – דווקא אתם, שנמצאים בשלטון היום, צריכים לגלות אחריות, אם לא הבנה, ולהבין שמה שאתם עושים כאן זה בדיוק לחרחר מלחמת אחים – –

מכלוף מיקי זוהר: הפוך.

ציפי לבני: – – לקרוא לאנשים שלא חושבים כמוכם בוגדים – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם עושים את זה.

ציפי לבני: – – ולהפוך את הדבר הזה לשנאה.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

ציפי לבני: לא את זה באתי לומר כאן.

ציפי לבני: באתי לומר, מתוך הרצון לשמר, להבין, שאלה שהוקיעו אחרים הם אלה שלמדו שצריך לחיות ביחד, ודווקא מי שהוכה אז צריך היום לקבל ולהבין שגם לחשוב אחרת לא הופך אותך לאויב.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא מה שאמרתי.

ציפי לבני: עמדתי כאן ביום הזה, שמחתי בשביל הוריי שלא נמצאים כאן היום איתנו ורואים את כנסת ישראל זוכרת אותם ואת עולי הגרדום ואת גולי קניה ואריתריאה ואת כל אלה שתרמו להקמת המדינה הזאת, והתביישתי עד עמקי נשמתי, וכעסתי על מה שאתם הופכים את המדינה הזאת שהם נלחמו עבורה.

מכלוף מיקי זוהר: בשעה 20:00, כשאני פותח את החדשות, אני מתבייש – – – שעה 20:00.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

מכלוף מיקי זוהר: כל יום ב-20:00 אני פותח חדשות ואני מתבייש.

איתן ברושי: – – –

איתן כבל: כל הכבוד.

ציפי לבני: מרתיח כל כך.

ציפי לבני: אני לא יכולה לשאת את זה.

קריאה: זה היה פשוט נורא.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, אורחים נכבדים שיושבים ביציע, לוחמים, לוחמות, יקירים, יקירי מדינת ישראל, אני כבר מקדים ואומר: תודה רבה לכם על מה שעשיתם ועל מה שתרמתם להקמת מדינת ישראל.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשנה שעברה ציינו כאן בהוד והדר ראויים את 85 השנים להקמתו של הארגון הצבאי הלאומי, שהייתה לו מניה חשובה בכינונה של מדינת ישראל – אותו ארגון שבמשך שנים נדחה על ידי הממסד של פעם ולא זכה למקומו הראוי בפנתיאון של הקמת המדינה.

מיקי לוי: דברים השתנו, ושמחתי לראות את הלוחמים מגיעים היום ליציע כאן, עם ראש מורם, לכנסת ישראל, וזוכים לכבוד שלו הם ראויים, כמו גם לזכות לספר את סיפורם המופלא על תרומתם להקמת המדינה.

מיקי לוי: כמו אז, גם עכשיו, אני נרגש בגלל הנגיעה האישית שלי.

מיקי לוי: שני הוריי שירתו והכירו בארגון הצבאי הלאומי, באצ"ל.

מיקי לוי: כבר מגיל צעיר התוודעתי לקיומו ולסיפורו של ארגון המחתרת החשוב הזה.

מיקי לוי: אבי, זכרו לברכה, שהיה איש אצ"ל, ישב במחנה האסורים בלטרון לאחר שנתפס כחבר פעיל במחתרת, ואילו אימי, שרה, שתיבדל לחיים ארוכים וטובים, השתתפה גם היא באופן פעיל במשימות הארגון, ובאחת הפעולות, בין היתר, התבקשה להבריח רימונים על גופה מעמדה לעמדה, ועשתה זאת בהצלחה.

מיקי לוי: היום, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מציינים בכאב ובגאווה 70 שנה לי"ב הרוגי המלכות – עולי הגרדום של האצ"ל והלח"י, שעשרה מהם הוצאו להורג על ידי הבריטים ושניים התאבדו רגע לפני ביצוע גזר הדין.

מיקי לוי: כל זאת במסגרת המאבק להקמת מדינת ישראל.

מיקי לוי: פיינשטיין וברזני, אותם לוחמים עזי נפש, אשר שלחו ידם בנפשם באמצעות רימון שהוברח אל הכלא – על מנת לא לסכן את הרב דב לוין, הוצמד אל הרב נער בן 14, אליעזר מזרחי, לימים חברם של הוריי, שעליו גדלתי ועל ברכיו ישבתי.

מיקי לוי: אותו נער הוא אשר הבריח בתוך תפוז את הרימון אל תוך הכלא, כדי שלא לסכן את הרב דב לוין, שמא ייתפסו.

מיקי לוי: לכן הוטלה המשימה על נער בן 14, שערו בנפשכם, אשר לקח את המשימה על כתפיו הצרות והבריח את הרימון אל בין כותלי הכלא, הרימון שבעזרתו התאבדו שני הלוחמים האמיצים האלה.

מיקי לוי: אנחנו מציינים את זכרם ואת אומץ ליבם, כמו גם את אסירי המחתרות שהוגלו אל מחוץ לארץ שכה נאבקו עליה – את מאסרם, הגלייתם, בריחתם של אסירים אמיצים בדרכים ערמומיות ומופלאות ואת מאבקם של האחרים לחזור ארצה כדי להמשיך להילחם בשלטון הבריטי למען תקומתה של מדינת היהודים בארץ ישראל.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אחד הדברים שלא מספיק מדובר בהם הוא גילם הצעיר של הבחורים והבחורות שלחמו להקמת המדינה.

מיקי לוי: היה זה דור צעיר של חלוצים וחלוצות שהקריבו הכול למען ההיסטוריה והחזון.

מיקי לוי: הפרט הזה מצמרר עוד יותר כאשר מדמיינים את 12 הנידונים למוות בתלייה ואת החשש והפחד שאפשר רק לדמיין שהיו שרויים בו בהמתנה לנורא מכול שנגזר עליהם; בחורים צעירים, צעירים מדי, שהקריבו הכול.

מיקי לוי: ואלו הם: שלמה בן יוסף, שהיה מראשוני הרוגי המלכות, היה בן 25; דב גרונר, המבוגר שבחבורה – בן 34; מרדכי אלקחי – בן 22; יחיאל דרזנר ואליעזר קשאני – בני 21; מאיר פיינשטיין – בן 19 בסך הכול, לא יאומן; יעקב וייס – בן 23; אבשלום חביב – בן 21; מאיר נקר – בן 21; אליהו חכים – בן 20; אליהו בית צורי – בן 23; ומשה ברזני – בן 20.

מיקי לוי: יהיה זכרם ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר יהיה אחרון המציעים, ולאחר מכן נשמע את השר אקוניס.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אני חייב לומר, עולי הגרדום, לוחמי האצ"ל ובכלל לוחמי החופש של המחתרות ציוו לנו את החיים בארץ ישראל; את החיים החופשיים.

עודד פורר: מנחם בגין בספרו "המרד" קבע כי שתי עובדות יסוד – מסע ההשמדה של יהדות אירופה ונעילת שערי ארץ ישראל באותה תקופה ממש – הן שהביאו, לשיטתו, להצתת אש המרד.

עודד פורר: הוא הדגיש בספרו "המרד" ששתי העובדות האלה הובילו במישרין להצתת אש המרד, כי הרי היה ברור שהעם היהודי צפוי לקום בארצו מחדש; הוא היה קם עם העובדות האלה או בלי העובדות האלה, והתנועה הציונית ושיבת ציון התחילו הרבה לפני אותם האירועים.

עודד פורר: האמת והצדק והזכות על הארץ גם הם היו מובילים בסופו של דבר, בדרך זו או אחרת, לעצמאותנו בארץ ישראל.

עודד פורר: אבל הצטרפות הזאת של שואת יהודי אירופה יחד עם סגירת שערי העלייה הובילה באופן טבעי לאותו מרד שהתפרץ, שהוא-הוא שהוביל בסופו של יום להקמת מדינת ישראל כפי שאנחנו מכירים אותה.

עודד פורר: בגין קבע גם היגיון למרד: ההיגיון להוציא את היוזמה מידי הערבים ולקחת אותה לידינו, להכות בבריטים ובמעמדם, ולעשות את זה בד בבד עם רתימת הסיוע מאמריקה ורוסיה כאחת וניהול מערכה צבאית, שלצידה גם המערכה המדינית והנחישות הבלתי-מתפשרת, שלצידה הדבר החשוב מכול, שהוא האמונה בצדקת הדרך – זאת האמונה שבלעדיה לא ניתן היה לעשות דבר.

עודד פורר: בדרכי, הציבורית לפחות – וגם בדרכים שלפחות אני חושב שחלקנו מנסים ללכת – מלווה אותי פקודת היום שכתב מנחם בגין לחיילי האצ"ל בשנת 1947, ביום הזיכרון לזאב ז'בוטינסקי.

עודד פורר: וכך הוא כותב: "קודם כול שאל את נפשך האם צודק אתה – או לא.

עודד פורר: אם רעיונך אינו צודק – אל תתחיל; ואם מפקפק אתה בצדקתו לאחר שהתחלת – אל תמשיך.

עודד פורר: הסתלק.

עודד פורר: אך אם מאמין אתה שהצדק עימך; אם הינך בטוח בליבך פנימה כי נכונה היא הדרך בה החילות ללכת – אזי אל תשאל לסיכויי הניצחון, אל תסתכל מי הם ההולכים אחריך; אל תשים לב לאלה העומדים נגדך.

עודד פורר: לך: קדימה, אל תוותר.

עודד פורר: אם רק מעטים יצטרפו אליך ורבים יקומו עליך – אין דבר; אם יסקלו אותך באבנים – קבל אותן באהבה.

עודד פורר: רק קדימה.

עודד פורר: הניצחון יהיה עימך.

עודד פורר: המעטים הללו יהיו לרבים; הרבים שקיללו אותך ימחאו לך כף, ואם תיפול בדרך – דע כי שקר הוא שנפלת; קום תקום.

עודד פורר: כלומר: הרעיון שעליו נלחמת, שעליו נתת את נפשך, קום יקום ויעבור את מסע הניצחון שאתה לא זכית לו.

עודד פורר: בין כה וכה אתה תהיה המנצח.

עודד פורר: אתה שלא נרתעת; אתה ששמרת אמונים לרעיון, שבצדקתו האמנת ולמענן נתת את כל אשר לך.

עודד פורר: " על ברכי התורה הזאת, שהיא גדולה בפשטותה ופשוטה בגדלותה, חונכו כל גיבורי הרוח, כל אלה ששינו את דרכי ההיסטוריה, שנתנו אור לחשוכים, חירות למשועבדים, לחם לרעבים וצדק לנרדפים.

עודד פורר: על ברכי התורה הזאת חונכו ההולכים בגבורה לקרב ובשירה למוות.

עודד פורר: על ברכי התורה הזאת חונכו כל אלה המטים את אוזנם לקולם הפנימי; כל אלה המקבלים על עצמם שליחות; כל אלה שמעיזים לקום ולהצהיר: כאן אני עומד ולא אזוז, עימי הצדק ובו אחסה ואיתו אלך עד הסוף.

עודד פורר: במילים הפשוטות האלה של האמונה בצדקת הדרך הפך בגין עם מוכה ומושפל לעם לוחם.

עודד פורר: ואתם, לוחמי האצ"ל, הלח"י והמחתרות, שלקחתם חלק במערכה, שנפצעתם, שחירפתם נפשכם, שהוגליתם מארץ ישראל ושבתם אליה, אתם זכיתם לעמוד ברגע הגדול של ההיסטוריה – ברגע שבו העם היהודי קם מחדש במולדתו.

עודד פורר: הייתם ברגע הזה ויצרתם את הרגע הזה, ועל כך אנחנו חבים תודה לכם.

עודד פורר: אבל לא רק תודות; אנחנו חייבים גם את הרצון ללמוד ואת הרצון ללמד את הדור הבא ואת הדורות הבאים על הגבורה שלכם, כי הקרב והמאבק על ארץ ישראל, על בניין העם היהודי בארצו, נמשך גם כעת.

עודד פורר: הוקמה מדינה, אך לקיים אותה, לשמור עליה ולפתח אותה – זו משימה לא פשוטה.

עודד פורר: ההשראה שאנחנו מקבלים מלוחמי המחתרות היא שמניעה את הלוחמים שכיום מבצעים משימות מורכבות, מסוכנות וחשובות לא פחות, וכדי להמשיך את הנס הזה שנקרא ארץ ישראל, עם ישראל ומדינת ישראל עלינו להמשיך להילחם.

עודד פורר: ואנחנו מתחייבים כאן בפניכם – אני חושב שכולנו, ימין ושמאל – שנמשיך לפעול באותה אמונה בצדקת הדרך כדי להמשיך.

עודד פורר: יהי זכרם של כל הלוחמים למען תקומת העם יהודי בארצו ברוך.

עודד פורר: אני רק אסיים, אדוני היושב-ראש, ואומר לאלה שנמצאים איתנו כאן שהגשתי הצעת חוק להפוך גם את יום הטיבוע של אלטלנה ליום ציון ממלכתי.

עודד פורר: הוא צריך להיות כזה.

עודד פורר: הגיעה השעה שנלמד מהיום הזה דווקא איך מנהלים גם את הוויכוחים שיש לנו כאן פנימה בהמשך, ואני מקווה שנאשר את החוק הזה עוד בשנה הזאת.

עודד פורר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר אופיר אקוניס להשיב בשם הממשלה.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, אורחים נכבדים, יושב-ראש ברית חיילי האצ"ל יאיר אסיסקוביץ, חברי ברית חיילי האצ"ל, לוחמי הלח"י והמשפחות, אדוני היושב-ראש, סיפורם של עולי הגרדום – ובכינויים המתבקש, "הרוגי המלכות" – הוא סיפור של תקומה, של אומץ, של מאבק ללא פשרות על המובן מאליו: הקמת מדינה יהודית לעם היהודי בארצו.

אופיר אקוניס: תשעה מלוחמי האצ"ל ושלושה מלוחמי הלח"י שנשפטו ונידונו למוות בתלייה, ובהם משה ברזני ומאיר פיינשטיין, ששמו קץ לחייהם לפני מועד הוצאתם להורג, נחקקו בתודעת עמנו כסמל להקרבה של יחיד למען מולדתו.

אופיר אקוניס: כולם תלמידיו המובהקים של המנהיג הציוני ענק הרוח זאב ז'בוטינסקי.

אופיר אקוניס: כל ניסיונות הדיכוי הרבים – הכלא, העינויים, החקירות, המכות, תקנות החירום, בתי הדין הצבאיים, הסגרת יהודים על ידי אחיהם למשעבד הבריטי בפעולה הנקלית והמכוערת, גסת הרוח, של הסזון, סגירת שערי הארץ בפני העם היהודי ומניעת עליית ניצולי השואה לארץ – כל אלה נכשלו כישלון חרוץ למול הנחישות של הלוחמים הצעירים – חבר הכנסת לוי, כפי שאמרת, לוחמים צעירים שייצגו עם שנלחם על זכותו הטבעית, הבסיסית ביותר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, יש דוגמאות רבות, אבל המובהקת ביותר היא אולי הפריצה של חומות כלא עכו.

אופיר אקוניס: בפעולה הירואית נפרץ הכלא בידי הלוחמים הצעירים – ולאביה של חברת הכנסת לבני, שהיה מפקד המבצע הזה, היו לא רק יד ורגל אלא בהחלט הוא אחת הדמויות שנחקקו בזיכרון הלאומי בתוך הפעולה החשובה הזאת.

אופיר אקוניס: ובכן, הכלא הזה נפרץ, ושם, על ידי הלוחמים הצעירים הללו, עוצבה דמותו של הלוחם העברי החדש האוחז בנשק, המתנגד בכוח לשלטון זר ונלחם באומץ לב על חירות עמו.

אופיר אקוניס: זו הייתה פעולה גלויה שהדהימה את בריטניה והעולם החופשי כולו ב-4 במאי 1947.

אופיר אקוניס: למעשה, היום או בשנים האחרונות רואים היסטוריונים רבים את פעולת הפריצה לכלא בעכו על ידי האצ"ל כאחת הסיבות העיקריות לעזיבתם או לגירושם של הבריטים מארץ ישראל.

אופיר אקוניס: על כריכת ספרו "המרד" כתב מנחם בגין מפקד האצ״ל בדיוק כך, הרבה לפני שההיסטוריונים אמרו את הדברים שציינו כאן.

אופיר אקוניס: וכך הוא כותב – – –

ציפי לבני: – – –

אופיר אקוניס: כן, כן, בדיוק כך.

אופיר אקוניס: וזהו הציטוט של מפקד האצ"ל ולימים ראש הממשלה מנחם בגין: "במסמך היסטורי רב ערך, הודה הנציב העליון האחרון, כי כל כוחות הצבא והמשטרה העומדים לרשותנו, אין לאל ידם למנוע מבצעי הסתערות כגון זה של פריצת כלא עכו.

אופיר אקוניס: כל ניסיונות הדיכוי הנודעים – כלא, עינויים בתי דין צבאיים – נופצו אלי סלע שאין קשה ואין אדיר ממנו, נכונות ההקרבה של הלוחמים.

אופיר אקוניס: במסמך החיסול רב המשמעות מודים הבריטים כי כל ריכוזי חילותיהם לא יכלו לה, למחתרת העברית הלוחמת.

אופיר אקוניס: כך ניצח המרד ונכבשה העצמאות.

אופיר אקוניס: " נקודת המפנה הדרמטית הנוספת הייתה כמובן חטיפת הסרג'נטים הבריטים בעיר נתניה, ומאז לא הועלה עוד יהודי אחד לגרדום.

אופיר אקוניס: אבל השלטון הבריטי לא הסתפק רק בפעולות ענישה נגד לוחמי המחתרות בתחום הארץ אלא עשה שימוש בכיבוש הקולוניאליסטי שלו בארצות שונות באפריקה, כדי להרחיק עד לשם את הלוחמים עזי הנפש – לאריתריאה, לסודן ולקניה.

אופיר אקוניס: ההחלטה נפלה בעצם לאחר שהבינו את נחישותם של לוחמי האצ"ל והלח"י לברוח ממחנה מעצר לא רחוק מכאן, בלטרון.

אופיר אקוניס: כך נולד הרעיון לשימוש באפריקה וכך בוצעו 12 שילוחים – כפי שציינת, אדוני היושב-ראש, 439 לוחמים.

אופיר אקוניס: אבל גם שם הייתה נחישות גדולה.

אופיר אקוניס: ובכן, שניים הצליחו לברוח, יצחק שמיר ואריה בן אליעזר, זכרם לברכה.

אופיר אקוניס: לימים, ולא בכדי, היה יצחק שמיר – היה לנו מפקד האצ"ל ראש הממשלה, מנחם בגין, והחליף אותו מפקד – סיפור מדהים.

אופיר אקוניס: ההחלפה – – –

ציפי לבני: – – –

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: ההחלפה בין מפקד האצ"ל למפקד הלח"י יצחק שמיר – ראש ממשלה שאהבתו לארץ והעלאת העלייה והקליטה, אדוני היושב-ראש, לראש סדר העדיפויות – ונדמה לי שאתה עלית בזמן כהונתו כראש ממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: של יצחק שמיר.

אופיר אקוניס: של יצחק שמיר, זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: ובכן, הוא העמיד את העלייה והקליטה בראש סדר העדיפויות.

אופיר אקוניס: בעיניי זה מצדיק הנצחה אדירה לאיש הגדול הזה, ולכן, אני מבקש ליידע את הכנסת שרק בשבוע שעבר חולקו לראשונה מלגות שיזמתי למדעניות ומדענים חוזרים על שמו של ראש הממשלה יצחק שמיר.

אופיר אקוניס: עשינו את זה בטקס צנוע במשרד המדע בתל אביב.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, אורחים נכבדים, אשרינו שזכינו ליום הזה, היום שבו מציינת כנסת ישראל את זכרם של עולי הגרדום וגולי המחנות באפריקה.

אופיר אקוניס: מאבקם העיקש צלח, נחישותם גברה על כל המכשולים, וגם אם חלקם – או אפילו רובם – לא ראו זאת במו עיניהם, קמה בזכותם המדינה היהודית והוקמו צבא ההגנה לישראל וכוחות הביטחון שהם הניחו את יסודותיהם.

אופיר אקוניס: אני אסיים כפי שהיה מסיים מנחם בגין את נאומיו על עולי הגרדום.

אופיר אקוניס: וכך היה אומר: "חייהם – מלחמה, מותם – גבורה, קורבנם – קדושה, זכרם – נצח.

אופיר אקוניס: " תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: אתם יודעים שלצפיפות בצמרת יש השפעה אפילו על הפרוטוקול במדינת ישראל, כי יושב-ראש הכנסת דב שילנסקי לא היה מוכן להיכנס לטקסים לפני מפקדו באצ"ל מנחם בגין, ולכן אפילו שינו את כללי הפרוטוקול; כך אומרת האגדה, לפחות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מודים מאוד ליוזמי הדיון, ובראשם חבר הכנסת זוהר, לכל המציעים, לשר אקוניס ובוודאי לכל אלה שכיבדו אותנו בנוכחותם כאן במהלך היום החשוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1171; "דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 24830; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל, להציג לנו בקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ח–2018.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש הנכנס והיוצא, אדוני השר, רשמת פרלמנטרית, חברותיי וחבריי, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ח–2018, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן כבל: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית, ומטרתה להאריך את תוקפו של חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שמכוחו הוקמה בשנת 2006 הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

איתן כבל: הוראות החוק המקורי קבעו כי הוא יעמוד בתוקפו לתקופה של שש שנים, וניתנה סמכות לשר התחבורה והבטיחות בדרכים, באישור ועדת הכלכלה, להאריך את תוקפו בחמש שנים.

איתן כבל: שר התחבורה עשה שימוש בסמכותו זו והתקין צו שהאריך את תוקפו של החוק עד ליום 31 בדצמבר 2017.

איתן כבל: מכוח הוראות החוק לא ניתן עוד להאריך את תוקפו, ונידרש תיקון חקיקה כדי לאפשר לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים להמשיך לפעול.

איתן כבל: בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע להאריך את תוקפו של החוק מיום 1 בינואר 2018 עד ליום 30 ביוני 2018, דהיינו בחצי שנה נוספת, מתוך כוונה שבתקופה זו תגובש החלטה בדבר המשך פעילותה של הרשות והאופן שבו תפעל.

איתן כבל: אני מקווה שעד ליום הפקיעה, בעוד קרוב לחצי שנה, הממשלה תביא הצעת חוק שלא רק תעגן את המשך פעילותה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ולא זמנית, אלא תיתן בידיה כלים ותקציב ראויים שיאפשרו לה לפעול לצמצום תאונות הדרכים.

איתן כבל: אנו מצפים שהרשות במתכונתה החדשה, כפי שתגובש, לא תהיה איבר מדולדל במשרד התחבורה.

איתן כבל: מספר ההרוגים בתאונות הדרכים בכל שנה לא מאפשר לנו להותיר את המצב כמו שהוא אלא מחייב פעולה מיידית ומשמעותית לצמצום תאונות הדרכים.

איתן כבל: זו חובתה ותפקידה של הממשלה לפעול במהרה לצמצום מספר ההרוגים והפצועים בתאונות הדרכים.

איתן כבל: כדי למנוע התעלמות מממדי התופעה, אני דואג לציין בתחילת כל דיון ראשון בכל שבוע את מספר ההרוגים הנכון לאותו היום, ולצערי, משבוע לשבוע ובקצב מזעזע המספר גדל.

איתן כבל: כל הרוג בתאונת דרכים הוא עולם ומלואו, שמותיר אחריו משפחה קרועה, וזאת כמובן בלי לציין את מספר הפצועים שחייהם השתנו מרגע התאונה.

איתן כבל: הוועדה בראשותי מקיימת ותמשיך לקיים דיונים רבים ומעמיקים שמטרתם למצוא דרכים ופתרונות שיאפשרו את צמצום מספר תאונות הדרכים בישראל, ואני אמשיך בזה עד שנראה שינוי מגמה.

איתן כבל: בהזדמנות זו אני פונה אל שר התחבורה והבטיחות בדרכים לפעול כך שהצעת החוק החדשה תובא לכנסת ולוועדת הכלכלה זמן מספיק לפני מועד הפקיעה המוצע כדי שוועדת הכלכלה תוכל לדון בה בצורה מעמיקה ולבחון את ההסדר שיוצע במסגרתה בלי שנידרש לעמוד בסד זמנים.

איתן כבל: אני רוצה להודות לחברי יעקב אשר, שעומד בראש ועדת המשנה שמלווה מקרוב את הנושא של הקטל בדרכים.

איתן כבל: אני רוצה לחזור ולהבהיר לממשלה, ובוודאי לשר ישראל כץ, שמוביל את החוק: בשום פנים ואופן לא נאפשר שהחוק הזה – ואני אומר את זה ליושב-ראש השדולה חמד עמאר – בשום פנים ואופן זו לא תהיה חקיקה שבעצם הופכת את הרשות לאיזה איבר מדולדל, חסר כל ערך.

איתן כבל: אנחנו רוצים לראות, חבר הכנסת חאג' יחיא, את הצעת החוק הזאת שתונח כהזדמנות להביא סוף-סוף חוק שיגרום לכך שתיבנה רשות חזקה, עצמאית, שאולי בעזרת השם גם תוביל לכך שהמאבק בקטל בדרכים יהיה אפקטיבי.

איתן כבל: אני רוצה להודות לעורכת הדין מירב תורג'מן ולצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה, שעמלה על הצעת החוק, וכמובן – ללאה ורון, מנהלת הוועדה.

איתן כבל: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגות, ואני מבקש מכם לקבל אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

איתן כבל: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: יש לנו רשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: אני אקריא את שמם.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אם כן, חברות וחברים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הרשות הלאומית בדרכים (הוראת שעה) (תיקון מס' 2).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–2 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 12 בעד, ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (תיקון מס' 2) (הוראת שעה), התשע"ח–2018, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 11 בעד, ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/750); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 57) (הרחבת הוראות לעניין ביקור נותן שירות במענו של צרכן), התשע"ח–2018.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

קריאה: חיליק, פה אפשר לדבר?

יחיאל חיליק בר: יש פה רשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: אתה נרשמת?

יחיאל חיליק בר: נרשמת?

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רשמת פרלמנטרית, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 57) (הרחבת הוראות לעניין ביקור נותן שירות במענו של צרכן), התשע"ח–2018, היא הצעת חוק פרטית שלי, שאליה הצטרפו אורן אסף חזן, מירב בן ארי, עפר שלח, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, דב חנין, יואל חסון, איציק שמולי, עמר בר-לב, חיים ילין, איילת נחמיאס ורבין, תמר זנדברג, מיכל בירן ומיקי לוי.

איתן כבל: הצעת החוק גם תעבור ממש בזמן הקרוב קריאה שנייה ושלישית, ובעצם היא כמעט מוכנה – לגמרי אפילו – להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: במה הדברים אמורים?

איתן כבל: אנחנו מכירים את הצעת החוק הממשלתית שהגדירה וקבעה שכשאנחנו רוצים להזמין אלינו את החברה שצריכה לספק לנו שירות או מתקן, נקבעו שעות מתי הם יכולים לעשות את זה: בין השעה 08:00 לשעה 19:00, ובין 08:00 ל-13:00 בימי שישי וערבי חג, והכול בסדר, ומי שלא עומד בכללים האלה – החוק קובע קנסות כלפיו.

איתן כבל: אלא שכמו תמיד, למה ללכת בדרך המלך כשאפשר לעקוף את החוקים האלה?

איתן כבל: אז חלק מהגופים, במקום לפעול כמצוות החוק, החליטו שהם לא מממשים את החוק כשמדובר בהתקנת הסחורה או בהסרתה, דהיינו, אחרי ששילמתי וקניתי את המוצר, אם ברצוני שיביאו לי את הסחורה או יבואו ויתקינו אותה – אתה יכול לבוא מתי שאתה רוצה.

איתן כבל: כאילו הזמן שלנו, חבר הכנסת איציק שמולי, לא חשוב.

איתן כבל: הזמן לא חשוב.

איתן כבל: בעצם, החקיקה הזאת באה לסגור את הפרצה, וקובעת ואומרת: כן, מערכת היחסים שלנו לעניין זמן ההמתנה שאני ממתין בביתי – היא תהיה גם בהתקנה וגם בהסרה של המוצר.

איתן כבל: יתרה מזו, החלטנו גם להרחיב את הצעת החוק כך שהיא תחול לא רק על התקנה של מוצרים או תיקון אלא ביקשנו להחיל אותה על מובילים.

איתן כבל: לקראת הקריאה השנייה והשלישית נרחיב בעניין הזה.

איתן כבל: חברות ביטוח – אתם מכירים את זה שכשיש לכם פיצוץ בצנרת בבית ויש ביטוח, וזאת אחת הקטסטרופות הכי גדולות, הם באים מתי שהם רוצים, הולכים מתי שהם רוצים.

איתן כבל: גם על זה, חבר הכנסת עודד פורר, אנחנו מנסים לתת מענה.

איתן כבל: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית תבחן ועדת הכלכלה של הכנסת, בין היתר, את הנושאים האלה: החרגת הובלה של טובין מסוגים שונים כגון מזון מוכן והחלת ההסדר על עוסקים הנותנים שירותים במענו של הצרכן מטעם חברות ביטוח, כגון שירותי אינסטלציה, הגם שהחוק אינו חל על שירותים הניתנים בידי חברות הביטוח, ועל נותני שירותים בתקופת אחריות מורחבת.

איתן כבל: כמו כן תבחן הוועדה אם יש מקום לקבוע מועד תחילה נדחה להצעת החוק לשם היערכות של העוסקים הנוגעים לעניין ליישומה.

איתן כבל: זו ההזדמנות להודות לשר אלי כהן, שר הכלכלה, שנותן לנו רוח גבית בעניין הזה.

איתן כבל: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו לרשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: איילת נחמיאס; נחמן שי – מוותר; מיקי לוי, מיקי – מוותר; אחמד טיבי; מירב בן ארי; יהודה גליק; לאה פדידה; עאידה תומא סלימאן; יואל חסון.

יחיאל חיליק בר: איציק שמולי, בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת כבל, על החוק הצרכני המצוין הזה – עוד חוק צרכני מעולה, איתן, שאתה מחוקק בבית הזה.

איציק שמולי: למעשה, אני חושב שהיית מהראשונים בבית הזה שנגעו בתחום הזה של הצרכנות, ומאז חוקקת עשרות חוקים בתחום הזה, ובאמת יישר כוח.

איציק שמולי: בהזדמנות הזאת, בתוך עולם הצרכנות, אדוני היושב-ראש, אני רוצה בדקה או בשתי דקות רק לשים פה על השולחן ולהזכיר את הבעיה הכאובה שעדיין לא הצלחנו להתגבר עליה: הסיפור של הונאות האזרחים הוותיקים, הונאות הקשישים.

איציק שמולי: זאת מכת מדינה, ומה שעושים לאנשים המסכנים האלה זה פשוט גונבים מהם את החיים שלהם; לא גונבים מהם רק את החסכונות – גונבים מהם גם את הכבוד.

איציק שמולי: גונבים מהם כל מה שאפשר בכל מיני שיטות רמייה והונאה; מבטיחים מתנות, מבטיחים הטבות, מבטיחים חברות במועדון, ובסופו של דבר מגיע חשבון האשראי, ומה שהם מגלים אחרי תקופת-מה זה שמדובר בחיובים של אלפי שקלים.

איציק שמולי: ודווקא בעניין הזה הכנסת היא כנסת נחושה.

איציק שמולי: הכנסת מקדמת חקיקה.

איציק שמולי: היא האריכה בוועדת הכלכלה, בהצעת חוק שלי ושל חברי כנסת נוספים, את הזמן שניתן לבטל עסקה במקרה של אזרחים ותיקים.

איציק שמולי: אבל זה לא מספיק, כי אנחנו רואים שבכל פעם מחדש השיטות משתכללות, והאומץ של אותם נוכלים, שלא לומר הרשעוּת, רק הולך וגובר.

איציק שמולי: ולכן, אדוני היושב-ראש, לדעתי לא יהיה מנוס בזמן הקרוב מלשנות את כללי המשחק.

איציק שמולי: השינוי צריך להיות בעצם דחיפה של חברות כרטיסי האשראי להיות שחקן דומיננטי בתוך הענף הזה.

איציק שמולי: כיום, אם כאדם מבוגר – ואפילו כצרכן מן המניין, לא בעל ייחוד גילאי כזה או אחר – אתה מדווח לחברת האשראי שהוליכו אותך שולל, שעבדו עליך, חברת האשראי אומרת לך, פחות או יותר: זאת הבעיה שלך, לך תתמודד.

איציק שמולי: על מה אנחנו משלמים לחברות האשראי עמלות ודמי ניהול ואלוהים יודע מה כל חודש?

איציק שמולי: על מה?

איציק שמולי: בדיוק על הדברים האלה.

איציק שמולי: ומה שאנחנו צריכים לעשות זה את הדבר הזה: שבמקרה שהרשות להגנת הצרכן תצביע על חברות מסוימות כחברות נוכלות, כחברות נכלוליות, בעצם תינתן לחברת האשראי האפשרות החוקית, א.

איציק שמולי: לעצור תשלומים עתידיים ולא להגיד למי שעבדו עליו: לך לבית המשפט, בעוד שנתיים אולי תראה את יומך, אלא כאן ועכשיו לעצור את הנזק; וב.

איציק שמולי: כמובן, לקבל בחזרה תשלומים שנגבו במרמה.

איציק שמולי: הגיע הזמן להגביה את החומות של ההגנה על האזרחים הוותיקים במדינה גם בעולם הזה של הצרכנות, ויפה שעה אחת קודם.

איציק שמולי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני ממשיך עם רשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: סאלח סעד – מוותר; יוסף עטאונה; תמר זנדברג; מוסי רז; מנחם אליעזר מוזס; טלב אבו עראר; מיכל רוזין; אורלי לוי אבקסיס; מסעוד גנאים; דב חנין; זוהיר בהלול; עמר בר-לב; עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; יעל גרמן; עליזה לביא; יעל כהן-פארן; מיכל בירן; אמיר אוחנה; יואב קיש; ישראל אייכלר; סעיד אלחרומי; מרב מיכאלי; מאיר כהן; רויטל סויד.

יחיאל חיליק בר: איתן ברושי, בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: יש לו שלוש דקות, המקסימום שלו.

יחיאל חיליק בר: הוא אחרון?

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, השר, חברים, וקודם כול חבר הכנסת כבל, שבדרך כלל מביא הצעות בשם הוועדה – גם זו הצעה שלו, ואני מברך על כך – אני רציתי לעלות לומר משפט וחצי, משום שאני חושב שהרעיון, חבר הכנסת כבל, שישולם פיצוי גם אם לא הוכח נזק הוא נכון גם לתחומים אחרים.

איתן ברושי: אני אתן דוגמה, אדוני השר.

איתן ברושי: הבאתי הצעה בעבר, ואני חוזר עליה: להטיל קנס על הדואר במקרה שיש פיגור ואיחור במשלוח דברי דואר ויש לזה לוח מחיר.

איתן ברושי: כמובן, ראו בזה בעיה, אפילו חברי ממפלגת העבודה, ובפעם הקודמת המדינה דחתה את זה.

איתן ברושי: עכשיו התחלף שר התקשורת, ואני מקווה שתהיה הסכמה.

איתן ברושי: אני אומר שהעיקרון של פיצוי לאזרחים שמגיע להם שירות, ודאי ממערכת כמו הדואר ומערכת ממשלתית, הוא דבר נכון, וקבענו שם מחירון – מהי העלות שתושת על הדואר במקרה שיהיה פיגור.

איתן ברושי: ראינו רק לאחרונה תופעות שאנשים מחפשים בפחי אשפה את חבילות הדואר שהיו צריכות להגיע אליהם הביתה, או מהארץ או מחוץ לארץ.

איתן ברושי: לכן, אני חושב שהעיקרון, אדוני יושב-ראש, הוא עיקרון נכון – שיש כללים, וצריך לעמוד בהם, ויש מבחן התוצאה, ויש מחיר גם לאי-עמידה בכללים.

איתן ברושי: כמו שמקובל לתת בונוסים או לתת הוקרה, הערכה ותעודות – וטוב לכך – למי שממלא את תפקידו ומעבר לכך, יש מקום להשית קנס, לתת ביקורת, לעודד ולדרבן, ואם צריך – גם להטיל סנקציות, כדי לעמוד ביעדי השירות, שצריך להגדיר אותם וצריך לבחון את היכולת להתמודד עם ההגדרה הזאת.

איתן ברושי: אני חושב שהרעיון שמוצע פה במסגרת הזאת צריך להיות רחב יותר, ואני קורא ליושב-ראש ועדת הכלכלה לבחון אפשרות להרחיב את זה גם לשירותים נוספים.

איתן ברושי: הדוגמה שתבוא בקרוב לדיון כאן בכנסת היא בתחום הדואר, שמשרת ציבורים גדולים, בוודאי את מי שגר רחוק ובפריפריה, שהדואר עבורו הוא דבר חשוב.

איתן ברושי: ראיתי גם אני שמשלוח דואר מהכנסת לקיבוץ שבו אני גר, בעמק יזרעאל, קיבוץ גבת, לוקח לפעמים – ורק לאחרונה פעם נוספת – חודש.

איתן ברושי: איזה הסבר יכול להיות שמדינה מתקדמת לא מסוגלת לשרת את התושבים בשירות בסיסי כמו שירות הדואר, עם כל ההתפתחות שחלה בו?

איתן ברושי: ולכן, זה נכון לקבוע מחיר גם לאי-עמידה ביעדים.

איתן ברושי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי פריג'; עפר שלח; נאוה בוקר; קסניה סבטלובה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, הסתיימה רשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 57) (הרחבת הוראות לעניין ביקור נותן שירות במענו של צרכן), בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: מי נמנע?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 57) (הרחבת הוראות לעניין ביקור נותן שירות במענו של צרכן), התשע"ח–2018, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 12 בעד, ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה ותחזור לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי חבר הכנסת איציק שמולי ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – יצירת שש רמות של גמלת סיעוד), התשע"ח–2017, שמספרה פ/4918/20.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אם כן, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, מחר, יום רביעי, כ"ג בטבת התשע"ח, 10 בינואר 2018, בשעה 11:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.