ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 293, 2018-01-02 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ו בטבת תשע"ח, 2 בינואר 2018, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, השנייה להיום, צריך לציין כבר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 57) (הרחבת הוראות לעניין ביקור נותן שירות במענו של צרכן), התשע"ח–2018, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם לנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, אתה יכול לפתוח את הנאומים בשבילנו.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר – שלא נמצא כאן איתנו, משנת 2012 עד 2016 ראינו מגמה של עלייה במספר ההרוגים בתאונות דרכים.

חמד עמאר: שנת 2017, לשמחתנו, הסתיימה בירידה, של 15, בהרוגים.

חמד עמאר: אני מקווה שמגמת הירידה במספר ההרוגים בתאונות דרכים תימשך, ואפילו ניכנס לתוך הנתונים שיש לנו – אנחנו רואים שגם במגזר הערבי, שבו תמיד הייתה מגמה של עלייה ועליות דרסטיות, השנה הייתה מגמה של ירידה, ובשנת 2017 – פחות שבעה הרוגים.

חמד עמאר: עם כל זאת, מחר תגיע הוראת שעה בנושא חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: אני יודע, כי אני עוקב אחרי הנושא מקרוב, ששר התחבורה הניח את חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בוועדת השרים לחקיקה ומשך את זה, והביא הוראת שעה לחצי שנה.

חמד עמאר: אני מקווה שמחר אנחנו, בוועדת הכלכלה, נפנה לשר התחבורה – שבתוך שלושה חודשים יביא את חוק הרשות.

חמד עמאר: אנחנו חייבים רשות לאומית לבטיחות בדרכים חזקה, שתוכל לפקח, לסנכרן בין כל המשרדים, ושנמשיך לראות מגמה של ירידה בהרוגים בתאונות דרכים.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בימים האחרונים ראש הממשלה מתעניין מאוד במה שקורה באיראן.

מסעוד גנאים: הפגנות בכל מקום למען צדק, נגד אפליה, למען שיפור מצבם של האזרחים, זה לגיטימי, אבל אני לא חושב שזה לגיטימי ממי שתמך ברודן של איראן לשעבר.

מסעוד גנאים: שאה איראן היה דיקטטור, היה רודן, עמו סבל ממנו, ולמרות זאת היה בעל ברית של ישראל.

מסעוד גנאים: וגם לראש הממשלה יש הרבה חברים ובעלי ברית באפריקה שהם רודנים ודיקטטורים, אז שראש הממשלה לא יטיף מוסר, על העניין של זכויות אדם ועל זכותו של העם האיראני להחליף את המשטר שם, כי האינטרס הוא שדוחף אותו הוא נגד איראן ולא העקרונות של זכויות אדם.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, זה כבר שבוע שני שהאופוזיציה והקואליציה הולכות, מה שנקרא, מכות תרבותיות על מי אשם שיש פיליבסטר ועל מי אשם שאנחנו מבזבזים זמן, כסף.

חיים ילין: אני יכול להבין אותך, היושב-ראש, שאתה אמרת שתפעיל את סעיף 98, ואני יכול להבין הכול.

חיים ילין: אבל אתמול זה היה שיא השיאים, למה?

חיים ילין: כי ביום שני נקבע סדר בין הקואליציה לאופוזיציה, בדיוק כמה שעות ידברו ואיזה חוקים ייכנסו, הכול היה מתואם, כבוד היושב-ראש, כולל חוק המרכולים – מתי מתחילים את הדיון ומתי מסיימים אותו.

חיים ילין: את זה אף אחד לא מפרסם, שיש תיאום מלא בין הקואליציה לאופוזיציה, כי מה?

חיים ילין: הרי אנחנו כנסת ישראל, נכון?

חיים ילין: כדאי תמיד ללכת מכות, כי אז התקשורת תהיה יותר רחבה.

חיים ילין: אבל אותי הדאיג רק דבר אחד, ולכל מי שיושב פה, וזה לא שייך בכלל לקואליציה ולאופוזיציה: אני אוהב מאוד את יהודה, לא יעזור כלום; אני חושב שהוא אחד הח"כים ובני האדם המדהימים ביותר שיש בכנסת ישראל.

חיים ילין: הוא ביקש דבר אחד – שחוק המרכולים לא יהפוך להיות חוק של שנאה אלא של אהבה.

חיים ילין: בסופו של דבר, הוא שילם מחיר יקר מאוד, אבל הוא שילם מחיר עוד יותר יקר בגלל המשחק של הקואליציה והאופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, בעקבות הדיון שלא היה על חוק המרכולים יצאו מכתבי שטנה בכל רחבי הארץ, במיילים, על ידי אחד החתום בשם יאיר לפיד.

ישראל אייכלר: והוא כתב לכל אחד בשמו.

חיים ילין: אני רק מדבר פה עכשיו על לנסות, ואתה משסה עוד פעם.

ישראל אייכלר: אני?

חיים ילין: כן.

ישראל אייכלר: הבוס שלך כתב ככה לרבבות אזרחים.

חיים ילין: כן.

ישראל אייכלר: תראה מה זה שטנה: "דוד, הולכים לסגור לך בשבת את העיר.

ישראל אייכלר: לא יהיו חנויות – – – יתלו על העיר שלט: 'סגור', וזהו.

ישראל אייכלר: – – – יסגרו לך את העיר כי המפלגות החרדיות רוצות להראות שהן יכולות להגיד לחילונים ולמסורתיים מה לעשות ואיך לחיות – – –".

ישראל אייכלר: הם רוצים "להכריח בשביל להכריח, לכפות בשביל לכפות?

ישראל אייכלר: אנחנו ניאבק בחוק הזה בכל כוחנו בכנסת, בבית המשפט, ברחובות ובכיכרות – – –".

ישראל אייכלר: אני מקווה שלא יהיו שם גיליוטינות לחרדים.

ישראל אייכלר: והוא חתום: יאיר לפיד.

ישראל אייכלר: אני אומר כך: לא רק שהוא מסתיר שלא היה לנו שום עניין להרע למישהו או להכריח מישהו, אלא להמשיך את הסטטוס קוו ולאפשר לשר הפנים להחליט, כפי שהיה 70 שנה; הוא לא אומר שאנחנו רוצים שאנשים מסורתיים לא יוכרחו לצאת לעבודה בגלל התחרות הפרועה בין חנויות ובין מקומות העבודה – הוא פשוט עוסק רק בהסתה.

ישראל אייכלר: זה כתב פלסתר, שלא רק לא מתאים לראש מפלגה שרוצה להיות פעם ראש ממשלה – זה לא מתאים לאחרוני המסיתים לדבר על האנשים בלי לדבר מילה על הוויכוח עצמו.

ישראל אייכלר: הוא אומר דבר אחד: אין לנו שום עניין, לרב דרעי ולחברים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: – – החרדים יש דבר אחד: להראות לחילונים שאנחנו כופים עליהם.

ישראל אייכלר: זה שקר, זו הסתה, זו דמגוגיה וזו סכנה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה עשה בשעתו הבחנה, שאני לא הסכמתי לה, בין מה שהוא קרא החיים עצמם לבין איכות החיים.

איציק שמולי: אני חושב שאין יותר רלוונטי מלקחת את הדבר הזה ולשאול אותו למה שקורה לנו בימים, בשבועות האחרונים: בין מה שהבית הזה מתעסק איתו – כל מיני חוקים שכל התכלית שלהם זה לדאוג להישרדות של הממשלה והקואליציה – לבין מה שמטריד את עם ישראל.

איציק שמולי: פורסם בשבוע שעבר דוח: 900,000 ילדים עניים.

איציק שמולי: אתמול ראינו התעללות מחרידה נוספת ברחובות ובפתח תקווה בקשישים סיעודיים.

איציק שמולי: זה בסדר, זה חיובי, זה נפלא שהכנסת לא הולכת לישון לילות שלמים, אבל ריבונו של עולם, בואו נעשה את זה על הדברים הנכונים.

איציק שמולי: בואו נעשה את זה לא רק על שיקולים קואליציוניים, לא רק על ההישרדות של הממשלה ולא רק על דברים שמטרידים את ראש הממשלה.

איציק שמולי: בואו נעשה את זה גם עבור האנשים האלה, כי עבורם אלו הם החיים עצמם.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, בעיר באר שבע, בשכונה ד', ישנו מרכז יהודי-ערבי שנקרא מולתקא-מפגש, שבו נפגשים צעירים יהודים וערבים; מפעילה אותו עמותה שנקראת דו-קיום בנגב.

סעיד אלחרומי: נוסף על המפגשים האלה, מתקיימים שם דיונים בסוגיות שמעסיקות את החברה הישראלית ומעסיקות את כלל תושבי הנגב.

סעיד אלחרומי: המרכז פועל שם זה כעשור.

סעיד אלחרומי: בימים אלה הוא מאוים בסגירה.

סעיד אלחרומי: עיריית באר שבע מתכוונת לסגור אותו, ואני כאן קורא לידידנו רוביק דנילוביץ, ראש העיר, לחשוב ולשקול שנית את הסגירה של המרכז הזה, על מנת למצוא פתרונות: אולי מקומות חלופיים, אולי המשך פעילות המרכז.

סעיד אלחרומי: בגלל שבאר שבע היא באר שבע והיא בירת הנגב, צריכים להתלכד ביחד, ושנושאים כאלה, נשמור עליהם מכל משמר.

סעיד אלחרומי: תודה, כבודו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת לאה פדידה.

אלעזר שטרן: איפה אייכלר?

אלעזר שטרן: השניא והלך?

אלעזר שטרן: הסית והלך?

אורן אסף חזן: מה חדש?

אורן אסף חזן: למה, יהיר לפיד לא עושה אותו דבר?

אורן אסף חזן: בא, מופיע, צווח על הבמה ונעלם לשבועיים.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני רציתי לדבר, ואני אגיד, על מגפת הכלבת, שעלתה פה כבר כמה פעמים, והיא גולשת מהגלבוע ובאה מהלבנון ומהחרמון ומגיעה לעמק יזרעאל, וקשה לי לומר שחלק מהשכנים שלי אומרים שעד שהיא לא תגיע לתל אביב לא יטפלו בה.

אריה מכלוף דרעי: מה?

אלעזר שטרן: כלבת.

אלעזר שטרן: ואני באמת חושב שאנחנו צריכים לחשוב, למצוא את הדרך איך לטפל בה ברצינות יתרה.

אלעזר שטרן: אשר להסתה, אני שמעתי את מה שהוא הקריא.

אלעזר שטרן: אני חושב שהדיון – אני מקבל גם סמ"סים: החלטתי לעשות את הקניות מעכשיו בשבת.

אלעזר שטרן: אני חושב שהנושא הזה של השבת הפך להיות מכשיר פוליטי.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה בכאב גדול.

אלעזר שטרן: והכנסת והממשלה, לצערי הרב – –

אורן אסף חזן: אתם המצאתם את השיטה.

אלעזר שטרן: – – לצערי הרב – –

יולי יואל אדלשטיין: לא להפריע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אולי בסוף תלמד.

אלעזר שטרן: – – לצערי הרב, נמנעות זה שנים מלדון באמת באופייה של השבת, וכל פעם שמישהו גוזר – פעם על מרכול ופעם על חנות כזאת ופעם על תחבורה ציבורית ופעם על תיאטרון ופעם על חנות נעליים שפתוחה – אנחנו הופכים את השבת, במקום לסטרט-אפ היהודי הראשון והכי מצליח עד היום, למכשיר מהלומות פוליטי, וחבל.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אתמול, אחרי הרעש וההמולה שאולי חוק המרכולים יונח, לצידו עבר חוק עצוב מאוד: חוק הקרן הקיימת.

לאה פדידה: ועצוב יותר, פי כמה וכמה – הדוברים שעלו בזה אחר זה על הפודיום הזה ואמרו דברים לא נכונים, לא מדויקים.

לאה פדידה: על גוף של העם היהודי, שנולד מכסף של העם היהודי, שעליו אמר הרצל: העם המממן, העם הבעלים והעם נהנה, אנחנו שומעים בזה אחר זה מחברי כנסת שצריך מיסוי.

לאה פדידה: מיסוי על מה?

לאה פדידה: על פיתוח שבילים, על פיתוח פריפריה?

לאה פדידה: על זה שקרן קיימת נכנסת במקום המדינה?

לאה פדידה: במקום שהמדינה, על במה זאת, הייתה אומרת: תודה על פועלך הציוני, תודה על גאולת הקרקעות, ואנחנו מוסיפים תקציב לקרן הקיימת על מנת שתמשיך לפתח את מדינת ישראל ולהיכנס במקומות שמדינת ישראל שכחה – מאגרי מים וייעור וציונות וגם קשר עם הגולה.

לאה פדידה: זה גוף שהיינו אמורים בכנסת ישראל לחבק אותו ולייחל, היום – שיש לו 116 שנה – שימשיך ויפרח עוד 116 שנה.

לאה פדידה: חבל שלא ידעתם את זה לפני, והלוואי שקרן קיימת תמשיך לעשות את הפעילות המצוינת שהיא עושה עד היום.

לאה פדידה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, היום התלבטתי על איזה נושא אני אדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום נהרג פועל הבניין הראשון מתחילת השנה; בשנה שעברה נהרגו 35 אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום גם נהרג ההרוג הראשון בתאונת דרכים; בשנה שעברה נהרגו 362.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההרוג בתאונת בניין הוא מהאתר של הרכבת בפתח תקווה – מקום שלכאורה צריך להיות גם לפי התקנות, וזה היה מקריסת מנוף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יש עוד נושא, שגם הוא דחוף והוא חשוב, וזה מעצרם של קטינים פלסטינים בכלא הצבאי הישראלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש 313 קטינים שעצורים שם, מהם 181 עם תום ההליכים, 105 נשפטו, שניים במעצר מינהלי – –

ענת ברקו: אז תגיד שלא ישתמשו בילדים לטרור.

יולי יואל אדלשטיין: לא להפריע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – 25 מסיבות שונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להבין איך קטין נעצר במעצר מינהלי, והיהודים, נערי הזוועות – בהם מטפלים בכפפות משי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה נקרא אפרטהייד, שאנחנו נעמוד בפניו, וזה לא ימשיך אפילו – אם יש אנשים בבית הזה שתומכים באפרטהייד, הולכים לכיוון של אפרטהייד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם: העולם יקיא את האפרטהייד ויקיא גם את תומכיו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

ענת ברקו: תדאג לזה שלא ישלחו ילדים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו, זה במקום דקה שביקשת?

ענת ברקו: שלא ישתמשו בהם לפיגועים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפרטהייד זה קבעו – – – על חיילי צה"ל, ושתקת ולא דיברת.

ענת ברקו: שלא ישתמשו בילדים לפיגועים.

ענת ברקו: החברה שלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: בשביל מה נאומים בני דקה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז שלא תתערב כל פעם שאנחנו נואמים.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

עודד פורר: יפה לשבת בפרלמנט ולדבר על אפרטהייד.

עודד פורר: זה שיא השיאים.

עודד פורר: שיא השיאים.

ענת ברקו: כן, זה ילדים שהופכים אותם לרוצחים, והוא אחר כך מתלונן.

ענת ברקו: אתם הופכים את הילדים שלכם לרוצחים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, כבר קראתי אותך לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אני אוציא אותך, פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אני מציע לקבוע מפתח.

נחמן שי: נגיד, אם מדברים מהמקום 30 שניות, זה שווה ערך לדקה מהמיקרופון.

נחמן שי: אולי נקבע איזו דרך, כך שזה יתקזז בכל זאת.

מיכל רוזין: פורמט חדש.

נחמן שי: חבריי וחברותיי, מילה אחת אולי קצת יותר, על ירושלים.

נחמן שי: קראתי הרגע שביקורו של מנכ"ל משרד החוץ בקהיר בוטל על ידי המצרים בעקבות ההכרזה של הנשיא טראמפ על ירושלים.

נחמן שי: חבל מאוד, כי היחסים עם מצרים, יש להם חשיבות אסטרטגית לאזור שלנו, אם כי אני לא מצר כמובן על הכרזת הנשיא.

נחמן שי: אבל מה זה מלמד אותנו?

נחמן שי: זה מלמד אותנו שכל נגיעה וכל עיסוק בנושא ירושלים, זה לגעת בחומר נפץ, זה לגעת בנקודות ובנימים הכי רגישים.

נחמן שי: לא רק לנו, גם לדת המוסלמית וגם לדת הנוצרית.

נחמן שי: וזה מחייב זהירות רבה.

נחמן שי: מה שקרה הלילה עם התיקון לחוק ירושלים הוא בדיוק הזמנה – חלילה, אבל הזמנה – לאירועים מהסוג הזה.

נחמן שי: לא צריך לזעזע; יש לנו את ירושלים, יש לנו כבר הכרה בין-לאומית, הלוואי שתתרחב.

נחמן שי: בואו נבנה את ירושלים, בואו נוסיף לה, בואו נחזק אותה.

נחמן שי: פה זרקו עכשיו זבל בכניסה למשרד האוצר – זה השם של ירושלים.

נחמן שי: להגן על העיר הזאת, לתת, לבנות בה עוד, כמה שאפשר יותר, בכל חלקי העיר, באמת כדי לבסס אותה.

נחמן שי: במקום זה – כל העיסוקים, כל החוקים האלה, שאין להם שום משמעות בעיניי.

נחמן שי: אין להם, זה לא יקרה, לא נגיע לשם.

נחמן שי: מצד שני, אני חושש – אני אומר את זה כיהודי וכישראלי – אנחנו מאבדים את ירושלים.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן, אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, חברותיי, חבריי חברי הכנסת, אורחים יקרים, עם ישראל כולו, תראו, אנחנו רואים מה קורה באיראן בימים האחרונים.

אורן אסף חזן: אני רוצה מכאן, מהכנסת, לשלוח חיבוק חם ואוהב לעם האיראני, לחזק אותם ברגעים הקשים שלהם.

אורן אסף חזן: הם קמו, הם מרימים את הדגל והם אומרים: לא עוד.

אורן אסף חזן: לא עוד דיקטטורה פסיכופתית, רצחנית, לא עוד תמיכה בטרור, לא עוד כפייה דתית קיצונית שאין כמוה, לא עוד ניתוק מהמציאות.

אורן אסף חזן: אנחנו יוצאים ואנחנו נהפוך את השלטון.

אורן אסף חזן: אני מאחל לנו שהם יצליחו במהפכה שלהם, שהם יזרקו את השלטון הישן והמסוכן הזה לפח ויחזרו לימים הגדולים שלפני המהפכה, לקשרים עם מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: האמינו לי שאני בטוח שאם הייתה לנו את האפשרות, היינו גם מחזקים אותם פיזית בפועל.

אורן אסף חזן: תאמינו לי, אם הייתי יכול הייתי עולה על מטוס, טס לאיראן.

אורן אסף חזן: מחזיק דגל, בוודאי.

לאה פדידה: אתה רוצה עוד פעם אבטחה?

אורן אסף חזן: אני חייב להגיד לכם את זה בצורה הכי ברורה, ובזה אני מסיים: בסופו של יום, גם שם – העם האיראני, אומנם האביב הערבי הגיע אליו באיחור חורפי – אבל גם שם הבינו שהדרך הזאת, שהיא דרך של שנאה, רצח וטרור, דרך של דיכוי, היא לא דרכם.

אורן אסף חזן: נאחל להם, כולנו, בהצלחה, ונקווה לקשרים טובים יותר בין המדינות.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה, גברתי, אחריה – חבר הכנסת עודד פורר.

אורן אסף חזן: לאה – – –

לאה פדידה: לא – – –

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

אורן אסף חזן: – – –

ענת ברקו: אני רוצה לענות לך, חברי חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ביקשתי תשובה.

ענת ברקו: אני אענה לך בכל זאת.

ענת ברקו: אתה יודע למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: כי חמש שנים חקרתי את הנושא של ילדים בטרור וישבתי בבתי הכלא שאתה מדבר עליהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: ובוא, אני אספר לך סיפור: הילדים האלה – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: – – הסוציאליזציה שלהם – כל תהליך החִברות שלהם – היא לאלימות.

ענת ברקו: החברה שאתה תומך בה משתמשת בילדים האלה כדי להפיק פיגועי טרור.

ענת ברקו: מאחוריהם עומדים אנשים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – שקר וכזב.

ענת ברקו: – – שבונים על המוסריות של עם ישראל – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שקר וכזב.

ענת ברקו: – – שהם לא ייכנסו לכלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: כשלוקחים ילד ואומרים לו: הדבר הכי טוב שאתה יכול לעשות – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: אתה יודע, אני קראתי לזה: להיות שהיד או לא להיות.

ענת ברקו: אתה יכול ללכת, האמת היא כואבת.

ענת ברקו: האמת היא כואבת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: אדוני, האמת היא כואבת.

ענת ברקו: הדוּדָה הזאת – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חאג' יחיא, לא להפריע.

ענת ברקו: הדודה הזאת, שמסתובבת להם בראש כתוצאה מהסתה מטורפת שהם חווים – במקום לנתב אותם לחיים מועילים, לתרום לחברה שלהם, כל האנרגיות האלה מופנות – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: – – לא ללימודים – לשנאה, לרצח ולטרור.

ענת ברקו: ואתה תמשיך לעשות את התעמולה הפלסטינית שאתה מביא מהרש"פ ומהחמאס – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: – – ומהתנועה האסלמית, וזה לא יעזור לך.

ענת ברקו: האמת מדברת בעד עצמה.

ענת ברקו: ואתה יודע מתי יהיה שינוי?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: השינוי יבוא כשאתה תבין שילד – מגדלים אותו לחינוך, לאהבה, לתרומה לחברה, ולא לרצח ולהתאבדות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: לא לשהאדה ולא לאסתשהד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: הבנת את זה?

ענת ברקו: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את העובדה ששר הפנים יושב כאן כדי לדבר קצת על העסקים הקטנים וההתמודדות שלהם מול הרשויות המקומיות.

עודד פורר: בידיך הדבר לעשות שלוש פעולות פשוטות שיקלו מאוד על העסקים הקטנים.

עודד פורר: הראשונה היא מכרזים שיפורסמו ברשת האינטרנט שאפשר יהיה להוריד אותם ברשת האינטרנט.

עודד פורר: ישנן רשויות מקומיות שמפרסמות מכרז, וכדי לעיין במסמכי המכרז אתה חייב להגיע למשרדי הרשות.

עודד פורר: עכשיו, תאר לך שהרשות הזו היא במרכז הארץ ויש עסק מהפריפריה שרוצה להחליט אם הוא ניגש למכרז או לא ניגש למכרז.

עודד פורר: למה הוא לא יכול להוריד את מסמכי המכרז באינטרנט, לקרוא אותם?

עודד פורר: ירצה, ייגש למכרז.

עודד פורר: פעולה אחת.

עודד פורר: הפעולה השנייה: סכום התשלום להשתתפות במכרז.

עודד פורר: לעיתים הסכום הזה גבוה לאין ערוך מהצורך.

עודד פורר: אין שום צורך לגבות אלפי שקלים רק בשביל להשתתף במכרז.

עודד פורר: עסק קטן יכול לשלם דמי רצינות, כמה מאות שקלים, כדי שזה לא יהפוך להיות איזושהי פארסה, אבל לא מעבר לזה.

עודד פורר: זה לא מקור הכנסה לרשויות.

עודד פורר: והשלישית, אדוני: הרשויות במגזר הערבי מפרסמות את המכרזים שלהן כמעט תמיד רק בשפה הערבית וחוסמות בעצם מעסקים שבעליהם הם דוברי השפה העברית את האפשרות לקרוא בכלל את מסמכי המכרז או לגשת.

עודד פורר: ויותר מזה, הן מבצעות – ואתה, שהשבת יקרה לליבך כמו שהיא לליבנו – הן מבצעות סיורי קבלנים בשבת; מה שמונע את האפשרות של קבלנים להגיע לסיורי הקבלנים הללו ברשויות הערביות.

עודד פורר: אני הגשתי הצעת חוק בנושא, שאני לא רוצה לקדם אותה, כי זה בידך, בתקנות.

עודד פורר: אתה בשלוש תקנות פותר את העניין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה, אין יותר נרשמים.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/748); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 82) (החלפת המונח "עניין לציבור" בעילה לסגירת תיק) התשע"ח–2017, לקריאה ראשונה, של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שתציג את ההצעה היא חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: תודה רבה, יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: קודם כול, תודה לחברי הכנסת שנמצאים כאן ושנשארים להקשיב ולהצביע בעד הצעת החוק.

מיכל רוזין: גם אופוזיציה וגם קואליציה, באמת בהסכמה משותפת.

מיכל רוזין: אני רוצה קודם כול להגיד תודה ליוזמים של החוק ביחד איתי: אלעזר שטרן, שלא ידע שהוא כזה, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, יעל גרמן, יהודה גליק – שכולנו, ליבנו איתו על רעייתו, איתו באבלו – קארין אלהרר, איתן כבל, שולי מועלם-רפאלי, מירב בן ארי, אורי מקלב, רחל עזריה ושרן השכל.

מיכל רוזין: אז קודם כול, תודה למצטרפים.

מיכל רוזין: זו הצעת חוק באמת מאוד מאוד חשובה.

מיכל רוזין: אני, כמי שהייתה מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית לפני שנבחרתי לכנסת הקודמת, מכירה היטב את הסוגיה של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית, ואת הקשיים, בעיקר סביב ההליך הפלילי שהן חוות.

מיכל רוזין: כאשר כבר יש נשים, או גברים, והרבה מאוד ילדים, שמחליטים להגיש תלונה במשטרה, הקושי הוא עצום: גם לעבור את החקירה במשטרה; גם לאחר מכן, ההליך הפלילי מול הפרקליטות; ובוודאי גם בבית המשפט.

מיכל רוזין: אחד הדברים המאוד-מציקים – אבל "מציקים" זו אולי מילה לא מספיק גדולה – שבאמת, מטרידים נפגעות ונפגעי תקיפה מינית, זה כאשר סוגרים את התיק בעילה של חוסר עניין לציבור.

מיכל רוזין: כי אז נשאלת השאלה מיהו הציבור שזה לא מעניין אותו ולמה זה לא מעניין את הציבור.

מיכל רוזין: האם האינטרס הציבורי הוא לא לשמור על שלום הציבור ועל הביטחון האישי של כולנו?

מיכל רוזין: ולכן המילה הזאת, המשפט הזה, העילה הזאת של היעדר, חוסר עניין לציבור, בעצם יצרו מצב שרבע מהעררים שהוגשו לפרקליטות על סגירת תיקים היו בגין העילה הזאת.

מיכל רוזין: כי כולם אמרו: מה זאת אומרת, סגרו את התיק שלי – ולא אמרו: מחוסר אשמה, לא אמרו: מחוסר ראיות, אמרו: מחוסר עניין לציבור.

מיכל רוזין: איזה ציבור זה לא מעניין אותו?

מיכל רוזין: זה גם יצר המון עבודה לפרקליטות וגם לא שיקף באמת את המצב ואת מה שבעצם זה אומר, למה סגרו את התיק.

מיכל רוזין: דוח איגוד מרכזי הסיוע ב-2016 מדבר על כ-12.5% מהתיקים במשטרה שנסגרים בשל העילה הזאת, 13% – בפרקליטות, בשל העילה הזאת, 20% – בתיקים של הטרדות מיניות.

מיכל רוזין: ובאמת, הבעיה הקשה של סגירת התיקים במשטרה, בפרקליטות, ניצבת לפתחנו.

מיכל רוזין: אנחנו מדברים על סך הכול, תקשיבו טוב: 88% מהתיקים, מהתלונות שמגיעות למשטרה, שנסגרים.

מיכל רוזין: 88%.

מיכל רוזין: אחר כך אומרים לנו: למה היא לא התלוננה?

מיכל רוזין: למה היא לא הלכה למשטרה?

מיכל רוזין: למה היא לא דיברה בזמן?

מיכל רוזין: הן הולכות; 88% סוגרים, או במשטרה או בפרקליטות; ומה שלא נסגר, אותם 12%, נסגר בעיקר בהסדרי טיעון.

מיכל רוזין: כמעט כלום לא מגיע למערכת השיפוטית, וגם כשמגיעים למערכת השיפוטית, אז יש בהחלט בעיה.

מיכל רוזין: אז במטרה למנוע את עוגמת הנפש הזאת מהנפגעות והנפגעים ובאמת גם לתת לזה את המשקל הנכון ואת ההסבר הנכון, חברו אליי במשרד המשפטים וחשבו שההצעה מאוד טובה – לשנות את עילת הסגירה לאין העניין מתאים לניהול משפט פלילי, או: נסיבות העניין אינן מצדיקות העמדה לדין, או: נסיבות העניין אינן מתאימות לפתיחה בחקירה, או: נסיבות העניין אינן מתאימות להעמדה לדין, כפי שאמרתי.

מיכל רוזין: כל אחת מהאופציות מקובלת עליי.

מיכל רוזין: אנחנו ישבנו על כך בוועדת החוקה, חוק ומשפט, והחלטנו על הנוסח הזה על מנת שהוא ייטיב, כמובן, גם עם הנפגעות והנפגעים, אבל הוא ייטיב גם עם האינטרס הציבורי.

מיכל רוזין: כי האינטרס של כולנו זה שעבריינים לא ישוחררו לחופשי.

מיכל רוזין: ואם 88% מהתיקים נסגרים, זה אומר שכנראה, לכאורה, 88% מאותם פוגעים מסתובבים חופשי, ואנחנו יודעים שפגיעות מיניות הן פגיעות מיניות חוזרות ונשנות, הן סדרתיות, ואנחנו מסכנים את הציבור.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד תודה לנועה ברודצקי לוי, היועצת המשפטית של ועדת החוקה; אני רוצה להגיד תודה לאסף ליברמן, מנהל הוועדה; לכל הגורמים המשפטיים סביב החוק במשרד המשפטים; תודה לחבר הכנסת בני בגין, שלא נמצא פה כעת אבל הוא ניהל את הדיון בהכנה לקריאה ראשונה, ואני חייבת לומר, הוא גם טורח ומגיע לדיונים שלי, של מעקב על יישום חוק זכויות נפגעי עבירה.

מיכל רוזין: זה מעניין אותו, הוא מגיע, הוא מקשיב, הוא כל פעם נדהם מחדש ממה שהוא שומע, ומעניין ומרענן לפעמים לראות נקודת מבט מבחוץ על הדברים; תודה לאיגוד מרכזי הסיוע, על העזרה ובכלל על עבודת הקודש שאתן עושות.

מיכל רוזין: אני כמובן מעריכה זאת מאוד ואני בטוחה שכולם כאן.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: אנא, תמכו בחוק.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בקריאה ראשונה, לכן יש לנו רשימת דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: איילת נחמיאס ורבין – איננה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין, ג'מאל זחאלקה, ישראל אייכלר וכן הלאה, לפי הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי, אני כמובן תומך בהצעת החוק של חברתי מיכל רוזין, שהיא לוחמת נמרצת ועקבית בסוגיה הזאת של הליכים משפטיים ובכלל בהגנה על נשים בהקשרים האלה.

נחמן שי: אני חושב שאנחנו מתקדמים, אבל אנחנו מתקדמים לאט.

נחמן שי: צריך להבהיר, שוב ושוב, גם למערכות המשטרה וגם למערכות המשפט את החשיבות שאנחנו מייחסים לכך, וגם לעודד נשים להגיע ולהתלונן.

נחמן שי: אני רוצה לומר עוד שתיים-שלוש מילים בתחום הזה, החברתי.

נחמן שי: דיברתי על כך אתמול ואני חוזר ומדבר על הכישלון של מדינת ישראל, של ממשלת ישראל, בהגנה על קשישים חסרי ישע ששוהים כחוסים בבתי אבות ברחבי הארץ.

נחמן שי: רק לפני כמה חודשים היינו עדים לגל של פרסומים בעניין הזה ולתמונות אימים שהושגו בדרכים כאלה ואחרות.

נחמן שי: בעקבות זה, באמת הארץ רעשה.

נחמן שי: חברי איציק שמולי, עם אחרים, הובילו גם את הצעת החוק להתקנת מצלמות.

נחמן שי: אמרתי לעצמי: כמה זה מסובך?

נחמן שי: מייד לאחר מכן – אגב, הייתי מצפה מבעלי אותם בתים שיתקינו את זה מייד.

נחמן שי: למה הם צריכים לחכות?

נחמן שי: היום לכל בית עסק יש מצלמה בחוץ או מצלמה בפנים.

נחמן שי: הכול מתועד.

נחמן שי: וכמובן, גם הכנסת בכל מרחביה.

נחמן שי: כל מקום, זה הטכנולוגיה הכי פשוטה היום.

נחמן שי: הינה, אתמול התברר שהמשטרה עצרה עוד שישה אנשים באזור המרכז, היא לא פירטה איפה, שגם הם נתפסו בפגיעה בחוסים חסרי ישע – זריקת כריות, סתימת פיות, מעשי ענישה כאלה ואחרים על לא דבר.

נחמן שי: פשוט התעללות.

נחמן שי: אנשים גסי רוח מתעללים בהם.

נחמן שי: בלילה קיבלתי פנייה ממש מרגשת מאישה שדיווחה על מקום מסוים – ואנחנו נבדוק את זה, וכן הלאה – שסבתה שוהה בו, וגם שסבתה אומרת לה: אנחנו חסרי אונים.

נחמן שי: אנחנו פוחדים להתלונן כי אם נתלונן כמובן יענישו אותנו.

נחמן שי: וכך באמת עושים.

נחמן שי: אני אומר לכם: המדינה שלנו מועלת במחויבות שלה לאזרחים הוותיקים, לקשישים, מועלת בה.

נחמן שי: הלוא זה דבר שאפשר וצריך לעשות אותו.

נחמן שי: הוא צריך להתנהל לכל אורך הדרך, מאותן מצלמות, כמובן – והלוואי שהמטפלים פה ושם ישנו את יחסם – ואחר כך, כל הדרך, גם בפעילות של המשטרה וגם בבתי המשפט: להעניש את הפושעים האלה בכל חומר הדין, שיהיה להם הכבוד לאותם אנשים שהם מטפלים בהם ושיתייחסו אליהם בדרך אנושית.

נחמן שי: הם לא שקים והם לא מכונות – הם אנשים נושמים, בשר ודם, והם ראויים ליחס אנושי.

נחמן שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת חנין; ג'מאל זחאלקה; ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים יקרים, ראשית, אני באמת רוצה לברך על החוק הזה.

אורן אסף חזן: מי כמוני מבין את המשמעות של הדבר הזה, במיוחד לאור העובדה שנטפלים אליי עכשיו עם איזה שטות שיום-יום נסגרת, ומאות תיקים כאלה בשבוע, מחוסר עניין לציבור או בעצם מחוסר אשמה פלילית.

אורן אסף חזן: היוזמה הזאת מבורכת.

אורן אסף חזן: אני רוצה לנצל את הדקות האלה כדי להתעסק בנושא אחר.

אורן אסף חזן: הרבה פעמים אנחנו שומעים כאן, בכנסת, את יהיר לפיד צועק: למה החרדים רוצים ללמוד?

אורן אסף חזן: למה הם לא מתגייסים?

אורן אסף חזן: יאיר שוכח רק דבר אחד: שהם יושבים ולומדים תורה כי זו הדרך שלהם לשמור על עם ישראל.

אורן אסף חזן: ככה היה וכך תמיד יהיה.

אורן אסף חזן: מה שלא שמענו מפיו זה את הגינוי שלו על מכתב השמיניסטים, קומץ של ילדים – סליחה, אני לא רוצה להתבטא בגסות מעל דוכן הכנסת – אבל קומץ של ילדים עם חינוך לקוי בבית, שהחליט שהוא רוצה לעשות בית ספר למדינה.

אורן אסף חזן: גם אם לרגע נתעלם לחלוטין מנתוני הגיוס הנוראיים שהתפרסמו רק לא מזמן, ש-50% מבני הנוער לא רוצים בכלל להתגייס – אנחנו לא שומעים את יהיר לפיד וחבריו זועקים על זה.

אורן אסף חזן: אנחנו גם לא שומעים אותם צועקים על אלה שרוצים לסרב בכלל בלי שום טעם, בלי שום עניין, לא בגלל דת, לא בגלל אמונה, לא בגלל אהבה – רק כי בא להם.

אורן אסף חזן: אבל לנוכח אותו קומץ שמסרב, ואותו מכתב הזוי ובזוי של חבורת ילדים, שצריך לחנך אותם, נתקלתי בילדים אחרים, בבני נוער גאים במדינה שלנו.

אורן אסף חזן: אני רוצה, ברשותך, היושב-ראש, להקריא מכתב שכתב בחור צעיר רגע לפני הגיוס שלו, שמשיב לאותם נערים.

אורן אסף חזן: אני חורג ממנהגי ומקריא מהכתוב ולא נואם בעל פה, כמו בדרך כלל.

אורן אסף חזן: אז, ברשותכם, בזמן שנותר: לכבוד ראש הממשלה בנימין נתניהו, מכתב השמיניסטים והשמיניסטיות תשע"ח.

אורן אסף חזן: "אנו, צעירים, כותבים מכתב זה כהצהרה על רצוננו לתרום ולהתגייס לצבא ההגנה לישראל, על מנת להגן על אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: כאבנו לראות קבוצת בני נוער, אשר מציגה רק מיעוט מאיתנו, שכתבה מכתב המביע סלידה ממערכת הביטחון והנהגת המדינה.

אורן אסף חזן: מילדותנו גדלנו על ערכי החיים, השלום והחירות.

אורן אסף חזן: חונכנו לתרום לעמנו ולמדינתנו, למימוש ערכים נעלים אלו.

אורן אסף חזן: לנוער של היום חשוב לחיות חיים של שליחות, חיים של תרומה.

אורן אסף חזן: הדבר מתבטא בפעילויות בתנועות הנוער, הקמת עמותות שונות, שנת שירות, וכמובן גם בשירות הצבאי.

אורן אסף חזן: אומנם ישנה קבוצת נערים המסרבת לתרום בשירות הצבאי מסיבות כאלו ואחרות, אך היום אנו צועקים את צעקת הרוב, הרוב השקט, הרוב שתורם ופועל ואינו מדבר, שמשקיע במעשים ולא בדיבורים.

אורן אסף חזן: אותה קבוצת מיעוט טענה מספר טענות נגד ההנהגה ומערכת הביטחון.

אורן אסף חזן: אנו כאן להראות שטענותיה עקרות וחסרות כל בסיס.

אורן אסף חזן: הטענה המרכזית היא שמדינת ישראל שוללת את זכויות 'העם הפלסטיני' – 'בתים נהרסים על בסיס קבוע ונפגעים, ונפגעת הזכות לחשמל ומים נקיים', חירותם וחייהם של הערבים ביהודה ושומרון נפגעים.

אורן אסף חזן: בכל מדינה אחרת, גם המתקדמת והמוסרית ביותר, ביטחון וחיי האזרחים עומדים בראש סדר העדיפויות ולא יאפשרו לאף גורם זר לפגוע בהם.

אורן אסף חזן: מדינת ישראל מושיטה את ידה לשלום פעם אחר פעם, והערבים, מצידם, מגיבים באירועי טרור, אינתיפאדות והפרות סדר אלימות.

אורן אסף חזן: " לא זו בלבד, "מדינת ישראל פותחת את שעריה לתעסוקה", מספקת מים נקיים, חשמל לערבים, "ומאפשרת להם לחיות ברמת חיים גבוהה הרבה יותר מרמת החיים בשאר מדינות ערב".

אורן אסף חזן: אני מנסה לתאר מה היה קורה לו הערבים היו משתפים פעולה איתנו.

אורן אסף חזן: "נכון, המיליטריזם נמצא עמוק עמוק בתוך החברה שלנו, ילדים בגן מתחנכים על מלחמות, תיכונים יוצאים לתערוכות של צה"ל, וכל אימא חושבת מגיל כל כך קטן מה יקרה כשילדה יהיה בצבא.

אורן אסף חזן: אך דבר אחד הוא הגורם לכל זה – ערביי יהודה ושומרון, וגם אלה בעזה, שמצריכים אותנו לחיות חיים של התגוננות, חיים שבהם הצבא תופס חלק משמעותי.

אורן אסף חזן: כמובן שהיינו רוצים לחיות חיים יותר שלווים, אך אויבינו רוצים אחרת.

אורן אסף חזן: אנחנו, בתור בני נוער, למדנו לאורך השנים שדרך הפעולה לא יכולה להיות דרך טרור.

אורן אסף חזן: חונכנו שכל אדם שקם ומבצע אירועי טרור צריך לגנותו, לא משנה מאיזה מגזר, דת או עם.

אורן אסף חזן: הערבים החליטו להפוך את הטרוריסטים לגיבורים, החליטו לחלק סוכריות אחרי פיגוע כשטרוריסט הרג נשים וילדים.

אורן אסף חזן: אך לא, לא זאת דרכנו ולא זאת דרך מדינתנו.

אורן אסף חזן: אנו הנוער גאים במדינתנו, גאים בצבאנו, גאים בערכינו, ורק רוצים לתרום יותר למדינה.

אורן אסף חזן: כאן אנו קוראים לכם, בני הנוער, מתוך הכרת תודה למדינתנו הנפלאה ולעומדים בראשה, לתמוך בצד הנכון, בצד שרואה את הטוב במדינה, הצד שרוצה שלום אמיתי, אך בו-זמנית גם חיים שלווים ובטוחים.

אורן אסף חזן: 'לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה'".

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: מתוך דברים שכתב מתן אטיאס, בחור צעיר, רגע לפני הגיוס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורן אסף חזן: אני מסיים, ברשותך, במשפט אחד, היושב-ראש.

אורן אסף חזן: חבר'ה, אחיי ואחיותיי הצעירים, אני מסתכל עליכם ואני פונה אליכם ואומר: עזבו אתכם משטויות.

אורן אסף חזן: אל תחפשו מה המדינה צריכה לעשות בשבילכם, תתרמו בשבילה בחזרה.

אורן אסף חזן: תזכרו, גם אתם וגם חיילינו היקרים: לעולם, אבל לעולם, לא תצעדו לבד.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת איציק שמולי.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, חברתי חברת הכנסת רוזין, כל הכבוד על החוק.

ענת ברקו: מובן שאני תומכת בו, והיה צריך להיות כבר מזמן.

ענת ברקו: איך זה לא היה קודם?

ענת ברקו: תודה לך.

ענת ברקו: אדוני, אני רוצה לדבר על תיקון עוול שנעשה בבחינות לשכת עורכי הדין.

ענת ברקו: יש כאן דור צעיר שלמד משפטים, שפתחו בפניו את האופציה ללמוד משפטים במכללות, והרבה מאוד מרצים שם הם משפטנים בכירים, שכמובן זכו לתגמול הולם על כך שהם לימדו במכללות הללו.

ענת ברקו: מגיעים הצעירים הללו – גם מהאוניברסיטאות וגם מהמכללות – וסוגרים את השערים בפניהם.

ענת ברקו: הגילדה לא מוכנה לאפשר להם לקבל את הסמכתם להיות עורכי דין.

ענת ברקו: חלקם גם לא יהיו עורכי דין, אבל הם זקוקים לרישיון הזה לצורך העבודה העתידית שלהם.

ענת ברקו: זה מה שהם רוצים לעשות בחיים, כי הם הלכו והם למדו והם השקיעו שנים ושילמו הרבה מאוד כסף, ולא נותנים להם את האופציה, ונותנים להם מבחן שהוא בלתי הוגן ובלתי הגון לחלוטין, שידע הוא לא בודק, המבחן הזה.

ענת ברקו: ידע הוא לא בדק.

ענת ברקו: 66% נכשלים במבחן, אדוני, זה כשל מוחלט למי שחיבר את המבחן, ולא לסטודנטים עצמם.

ענת ברקו: עכשיו, במה מדובר?

ענת ברקו: מדובר בצעירים, בחיילים משוחררים, באנשים שבאמת רוצים להתחיל את החיים שלהם ולא נותנים להם.

ענת ברקו: לכן, מה שאני מבקשת, ככה:

ענת ברקו: הנזק שנגרם – אני פניתי היום לשרת המשפטים, וכבר פניתי אליה כמה פעמים.

ענת ברקו: בבחינות הקודמות, שגם לא היו הוגנות, פניתי ליושב-ראש לשכת עורכי הדין, ואני פונה אליו שוב, פניתי שוב, במכתב שמסכם את כל הליקויים.

ענת ברקו: ציון המעבר של הבחינות היה 65.

ענת ברקו: אין שום סיבה שלא להוריד את הרף של ציון המעבר.

ענת ברקו: זה מתאים ומקובל בהרבה מקצועות אחרים.

ענת ברקו: מעבר לכך, אני מציעה לתת פקטור או פרסנטיל; להפוך את הציון של 100% – הציון הכי גבוה בבחינה, כדי לא להקשות על הצעירים הללו.

ענת ברקו: התחושה שלהם היא שהם עשו מבחן שלא בדק ידע והלך לשוליים, ושההשקעה העצומה, גם בקורסים של הכנה, גם בהתמחות, וגם בשנים שעלו הון עתק, ירדה לטמיון.

ענת ברקו: לכן, אני מבקשת שוב מהשרה, כדי שאנחנו באמת נרגיש שמערכת המשפט, שעוסקת במשפט – מצפים ממנה לפתור בעיות ולא ליצור עוולות.

ענת ברקו: זהו עוול כלפי אנשים שניגשו לבחינות הלשכה של עורכי הדין, וצריך לתקן את העוול הזה ולאפשר לעבור; לתת פקטור, שיאפשר לשיעור ניכר יותר לעבור את הבחינות הללו.

ענת ברקו: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת ברקו.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו, אחרון הדוברים – חבר הכנסת דב חנין, ואנחנו נעבור מייד להצבעה.

חיים ילין: – – –

יחיאל חיליק בר: מה קרה, חיים?

חיים ילין: – – – יש לי ישיבה איתו, אז אני לא יכול להצביע.

קריאה: לא, זה בסדר, איציק הסכים.

איציק שמולי: אתה רוצה לעלות?

יחיאל חיליק בר: לא, הוא לא דובר.

יחיאל חיליק בר: הוא רצה להצביע.

חיים ילין: אני לא רוצה לעלות, אני רוצה להצביע.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לדבריו של חברי חבר הכנסת נחמן שי, ולדבר בהזדמנות הזאת, של החוק המצוין שמעלה כאן חברת הכנסת רוזין, על העניין הזה של סגירת – – –

אורן אסף חזן: – – – לצבא.

איציק שמולי: בעצם גם לנצל את ההזדמנות כדי לדבר על אותה בעיה, שפוגעת לא רק בנפגעי אלימות או בנפגעי אונס אלא פוגעת גם באוכלוסייה המבוגרת במדינת ישראל.

איציק שמולי: בשש השנים האחרונות התבצעו כ-17,000 תקיפות נגד קשישים ברחוב, ו-27% מהתיקים נסגרו מחוסר ראיות; כמעט 50% מהתיקים נסגרו מחוסר עניין לציבור, שזה דבר מזעזע, כי אני לא יודע באיזה עולם או באיזו חברה מתוקנת אזרח מבוגר שהולך ברחוב ומועד לתקיפה אלימה – או קשיש בבית אבות בפתח תקווה, או ברחובות, כמו אתמול, שחוטף מכות רצח, שהמטפלים שלו זורקים עליו טיטולים מלוכלכים או חונקים אותו – אני לא יודע באיזו חברה נורמלית הדבר הזה יכול בכלל להיכתב ולהיקרא: חוסר עניין לציבור.

איציק שמולי: כאן יושבים נבחרי הציבור, וכאן, ללא הבדל מפלגתי, כל חברי הכנסת יבואו ויאמרו: הדבר הזה מעניין את הציבור, הדבר הזה הוא חלק בלתי נפרד מהמחויבות המוסרית שלנו, של נבחרי הציבור, ושל הציבור כולו, לפרוס חומת הגנה סביב האוכלוסייה המבוגרת שלנו.

איציק שמולי: כמובן, כאשר זאת התופעה, אי-אפשר להגיד שאנחנו מתייחסים אליה ברצינות ומתמודדים עימה ברצינות.

איציק שמולי: התיקון שמציעה חברת הכנסת רוזין הוא תיקון חשוב, אבל באותה נשימה אנחנו צריכים להתחיל לדבר על זה ולהתמודד עם התופעה עצמה, שלא יסגרו את התיקים האלה.

איציק שמולי: יש אמירה מפורשת של השר לביטחון פנים שבמקרים של תקיפה אלימה של קשישים ואוכלוסייה מבוגרת, בעצם לא ינקטו את הדבר הזה.

איציק שמולי: אני מאוד מקווה שאין הכוונה להגיד לנו, ממחר בבוקר, שלא סוגרים את התיק מחוסר עניין לציבור אלא סוגרים אותו מחוסר עניין לציבור בנוסח החדש שלו.

איציק שמולי: כי זה, כמובן, יהיה לעשות צחוק מכל העניין.

איציק שמולי: רק כדי שנבין עם מה אנחנו מתמודדים: 45% מהציבור של האזרחים הוותיקים מעיד על עצמו, בשנתון הסטטיסטי, שהוא פוחד ללכת לבד ברחוב.

איציק שמולי: פוחד ללכת לבד.

איציק שמולי: מבין כל הדאגות, ולא חסרות להם כאלה, זאת הדאגה השלישית בחשיבותה, אחרי הבריאות ואחרי התפקוד.

איציק שמולי: אז אני מאוד מאוד מקווה שהחוק הזה יהיה סימן דרך לכך שאנחנו נלך ונתמודד בשנה הקרובה עם התופעה המחרידה בכללותה, ולא נאפשר למראות האלה, אדוני היושב-ראש, שראינו אתמול בבתי האבות, לחזור על עצמם – לא שם ולא ברחובות.

איציק שמולי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני, חבר הכנסת איציק שמולי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דב חנין, אחרון הדוברים, עד שלוש דקות, ואנחנו נעבור מייד להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: איציק, זה הזמן גם להגיד לך גם יישר כוח על כל העבודה שלך בנושא.

יחיאל חיליק בר: עבודת קודש.

אורן אסף חזן: משהו מקולקל במערכת.

אורן אסף חזן: או שעובדים עד 05:00 בבוקר או שיום שלם יושבים בבית – – –

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, היה שקט בלעדיך.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה שאתה מנעים את זמננו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני אשתדל להיות קצר.

דב חנין: ראשית, חברת הכנסת רוזין, ברכות חמות על הצעת החוק החשובה הזאת.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לדברים שאמרו קודמיי.

דב חנין: הכותרת הזאת, היעדר עניין לציבור, היא גם מעליבה, גם פוגענית, גם לא מדויקת ובעיקר מפריעה להחלטות שצריכות להתקבל.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש מה לתקן ומה לשנות גם במשטרה וגם בפרקליטות; אי-אפשר להשאיר תיקים פתוחים לנצח.

דב חנין: צריך ליצור מצב שבו החקירה מתנהלת ביעילות.

דב חנין: גם העבודה של הפרקליטות היא יעילה ומהירה.

דב חנין: צריך לסיים חקירות.

דב חנין: לסיים חקירות.

דב חנין: אפשר לסיים את החקירה ולהגיד: לא מצאנו ראיות; אפשר לסיים את החקירה ולהחליט לסגור את התיק; אפשר לסיים את החקירה ולהחליט להגיש כתב אישום.

דב חנין: אבל לסיים חקירות, ולא להשאיר תיקים פתוחים במשטרה או בפרקליטות במשך זמן ארוך ומיותר – הדבר הזה הוא לא רק פגיעה באנשים שנחקרים, הוא לא רק פגיעה, לפעמים, בנפגעי העבירות שמחכים לראות מה קורה, הוא פגיעה באמון של הציבור במערכת המשפט.

דב חנין: לכן, צריך לשנות את הדבר הזה.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אם כן, אנחנו נעבור עכשיו להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 82) (החלפת המונח "עניין לציבור" בעילה לסגירת תיק), התשע"ח–2017.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: מי נמנע?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

קריאה: אין הסתייגויות – – –

יחיאל חיליק בר: חברים, אם תמתינו שנייה – חיים, אתה יכול ללכת – אני רק רוצה לברך אורח שהגיע מחו"ל.

יחיאל חיליק בר: תמתינו שנייה.

יחיאל חיליק בר: ברשותכם.

אורן אסף חזן: איך אתה אוהב.

אורן אסף חזן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 82) (החלפת המונח "עניין לציבור" בעילה לסגירת תיק), התשע"ח–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 17, נגד – אין.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי החוק עבר בקריאה ראשונה, וחוזר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת סאלח סעיד.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אני רוצה לברך מכל הלב את חבר הפרלמנט האירופי ארני ליץ, שהגיע לכאן מ-Snd Group – בבקשה, אפשר, זה בסדר גמור – מ-Snd Group בפרלמנט האירופי מה-SPD, מלווה על ידי ורנר פושרה ומיקי דריל מהפרידריך אברט.

יחיאל חיליק בר: (מחיאות כפיים) Arnie, Welcome to Israel, welcome to the Knesset.

יחיאל חיליק בר: Thank you for the friendship of Germany and European Parliament to Israel.

יחיאל חיליק בר: You are always welcome here to this house.

אורן אסף חזן: אותי אתה לא מברך?

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ט"ו בטבת התשע"ח, 3 בינואר 2018, בשעה 11:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זאת נעולה.