ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 290, 2017-12-20 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ב' בטבת תשע"ח, 20 בדצמבר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון מס׳ 16), התשע"ח–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון בהצעתן של חברות הכנסת טלי פלוסקוב ומיכל בירן בנושא: הסכם השכר בין ההסתדרות החדשה ובין ארגון חברות האבטחה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של ארגנטינה בדבר שיתוף פעולה בנושאי ביטחון הציבור.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 427, שהופנתה לשר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: שואל השאילתה הוא חבר הכנסת מסעוד גנאים, והנושא: מתמחים במקום רופא מומחה עיניים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יקרא את נוסח השאילתה לפני השר, והשר ישיב.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, מתחקיר שפורסם במעריב עולה כי קופות החולים מעסיקות באמצעות בתי החולים מתמחים שיעניקו למבוטחים טיפולים שהם אמורים לקבלם מרופא עיניים בעל רישיון, דבר העלול לגרום להחטאה או לטעות בזיהוי מחלות.

מסעוד גנאים: ברצוני לשאול: 1.

מסעוד גנאים: האם זה נכון?

מסעוד גנאים: 2.

מסעוד גנאים: מדוע? 3.

מסעוד גנאים: למה אין בקרה?

מסעוד גנאים: הכוונה – בקרה מצד משרד הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת גנאים, לשאלותיך, להלן התשובה כפי שקיבלתי ממשרד הבריאות: במסגרת הרפואה המקצועית בארץ פועלים רופאים מומחים לצד רופאים שאינם מומחים.

יריב לוין: חלק מהרופאים שאינם מומחים הם מתמחים, וחלק אחר הם רופאים תחומיים שאינם מתמחים ואינם מומחים.

יריב לוין: על פי הוראות פקודת הרופאים מותר לכל רופא לעסוק ברפואה בישראל, לרבות בתחומי עיסוק פרטניים שונים, תוך ציון תחום העיסוק – אך כמובן ללא ציון היותו מומחה, אם איננו כזה.

יריב לוין: על רופא נאסר להשתמש בכינוי שלא הורשה להתכנות בו.

יריב לוין: חוזר מנכ"ל משרד הבריאות 21/14, תחת הכותרת "שימוש בתואר מומחה", מגדיר כיצד על מומחים, מתמחים ורופאים תחומיים להציג את עצמם למבוטחים.

יריב לוין: כך, למשל, על רופא מתמחה להציג את עצמו לציבור כמתמחה ולא כמומחה, ובכלל זאת שימוש בתואר "מתמחה" על גבי תג הזיהוי.

יריב לוין: מתמחים בכלל שטחי הרפואה, ובהם רפואת עיניים, עשויים לאייש את המרפאות והמכונים בקהילות ובבתי החולים.

יריב לוין: במקרים שבהם מתמחים בתחום רפואת העיניים מספקים שירותי רפואה בקהילה, הם עושים זאת לרוב כחלק ממסלול התמחות שנמצא תחת פיקוח.

יריב לוין: המתמחים אינם מבצעים טיפולים שאסורים לביצוע על ידם, לא הובא לידיעת המשרד מקרה שבו נטען כי בוצעה פעולה שכזאת, ועד כה לא התקבלה שום תלונה בעניין.

יריב לוין: טיפול במחלות עיניים מבוצע על ידי המתמחים בבתי החולים כדבר שבשגרה ותחת פיקוח מומחים.

יריב לוין: מטרת ההתמחות היא להכשיר את הרופא לפעולה עצמאית כרופא בכיר, ומסלולי ההתמחות ומנהלי המחלקות הם שקובעים את הכללים ואת העיתוי שבו המתמחה כשיר לבצע פעולות באופן עצמאי.

יריב לוין: הן ברפואה הקהילתית והן בבתי החולים, המתמחה אינו מבצע ניתוחים או פרוצדורות לבדו בתחומים שנמצאים מעבר ליכולתו ולהכשרתו.

יריב לוין: בקהילה, הטיפול על ידי מתמחה – שמבצע זאת כחלק ממסלול התמחותו – מבוצע בפיקוח כפול: הן תחת פיקוח מחלקת האם באחריותו של מנהל מחלקת העיניים שבו מבוצעת ההתמחות והן תחת אחריותו של המנהל הרפואי של הקופה.

יריב לוין: במקרים שבהם המתמחה מועסק על ידי הקופה שלא כחלק ממסלול ההתמחות, פעילותו של המתמחה נמצאת באחריותו של המנהל הרפואי של הקופה.

יריב לוין: באופן זה מובטחת רמה מקצועית נאותה של אותו מתמחה וזמינות של תמיכה מקצועית במקרה שעולה הצורך בהיוועצות.

יריב לוין: זה – לשאלה הראשונה.

יריב לוין: לשאלה השנייה, על מנת להגדיל את זמינות שירותי רפואה בקהילה בתחומים השונים, ובכללם בתחום רפואת העיניים, הקופות מתקשרות עם בתי החולים ונעזרות במתמחים לאספקת שירותים אלה.

יריב לוין: כאן המקום לציין כי פעילויות רבות בתחום רפואת העיניים עברו לקהילה, ולכן חלק חשוב מהכשרתו של רופא העיניים בטיפול ובזיהוי של מצבים רפואיים בתחום עיסוקו מבוצע בקהילה.

יריב לוין: במקרים שבהם מתגלה בקהילה מצב רפואי המצריך מעורבות מומחים, רופא העיניים – הן במקרה שמדובר במתמחה והן במקרה שמדובר במומחה – יכול ליצור בקלות ובמהירות קשר עם בית החולים ולשפר את הרצף הטיפולי.

יריב לוין: לשאלה השלישית: בקרה במרפאות הקהילה מבוצעת על ידי אגף רפואת הקהילה של משרד הבריאות.

יריב לוין: במסגרת זו הבודקים המבצעים את הבקרה שואלים מהי מומחיותו של הרופא ומהו התואר המופיע על גבי תג הזיהוי.

יריב לוין: אם נמצאו אי-התאמות או אי-דיוקים, הם מופיעים בדוח הבקרה, וקופות החולים נדרשות לתקן זאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: כן, חבר הכנסת מסעוד גנאים, שאלה נוספת.

מסעוד גנאים: הוא לא שר הבריאות – – –

יריב לוין: כן.

יריב לוין: לא שיהיה בכוחי לענות, כנראה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: כן, תלוי מה השאלה.

מסעוד גנאים: אני מתחשב בזה שכבודו הוא לא שר הבריאות, אז בגלל זה אני רק מעלה את הנושאים.

מסעוד גנאים: 1.

מסעוד גנאים: מתוך הכתבה גם עלה שיש מחסור ברופאי עיניים.

מסעוד גנאים: זה – 1. 2.

מסעוד גנאים: עד שהמטופלים יקבלו תור – זה לוקח לפעמים חודשים – אומרים להם שמי שמטפל בהם זה רופא, רופא עם רישיון.

מסעוד גנאים: אין לי בעיה עם מתמחים, להפך, אנחנו רוצים יותר מכסה גם למתמחים, כדי שיהיו רופאי עיניים עם רישיון.

מסעוד גנאים: אבל היו פעמים, למשל – ואת זה אמרו מטופלים, כבוד היושב-ראש – שהוא חשב שהוא הולך לרופא עיניים מורשה, אז המתמחה בדק אותו, אחר כך הפנה אותו לרופא עיניים, אבל המטופל חיכה חודשים כדי לפגוש רופא עיניים עם רישיון.

מסעוד גנאים: אז אם יש באמת מחסור ברופאי עיניים, על משרד הבריאות לפעול באמת כדי לזרז אנשים להתמחות ברפואת עיניים.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יריב לוין: אדוני, כן, תשובה מקצועית כמובן שאני לא יכול לתת, אבל אני יכול לתת אולי עצה קטנה לחבר הכנסת גנאים.

יריב לוין: בעוד זמן קצר, אני מקווה, נביא את החוק שיאפשר לחבר הכנסת ליצמן לשוב למשרד הבריאות לכהן כסגן שר.

יריב לוין: אז אם תתמכו בו ונוכל לסיים את העניין מהר – אני בטוח שגם תוכל לקבל תשובות מקצועיות מלאות ממי שאני מקווה שבמהרה ישוב להיות מופקד על המשרד; מצב הביניים הזה, שהוא באמת לא מצב, אם אפשר לומר גם ברצינות, באמת לא מצב טוב שלמשרד הבריאות אין שר או לפחות סגן שר שמפוקד עליו במשרה מלאה – המצב הזה יסתיים.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: מי אמר מניפולציה רגשית ולא קיבל?

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו תצטרך לתמוך בחוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מתכבד להזמין את השר להגנת הסביבה חבר הכנסת זאב אלקין לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 428.

יולי יואל אדלשטיין: השואל הוא חבר הכנסת יצחק וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: ברשות שורפים אשפה – בשומרון סופגים את הרעלים.

יולי יואל אדלשטיין: ויש לנו גם שואלת נוספת, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שהעלתה נושא דומה, וגם חבר הכנסת מסעוד גנאים נרשם לשאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר להגנת הסביבה, בין בידיא למעלה שומרון פועלת משרפת אשפה.

יצחק וקנין: על גבעה סמוכה הוקם לאחרונה אתר פסולת נוסף.

יצחק וקנין: תושבי היישובים היהודיים הסמוכים מתלוננים על פגיעה קשה באיכות חייהם ועל זיהום האוויר.

יצחק וקנין: ברצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: האם הבעיה ידועה?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: אם כן – מי אמור לטפל במפגעי הסביבה באזורים אלו?

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חבריי חברי הכנסת, קודם כול ידועה הבעיה בעניין מוקדי הבעירה סמוך לכפר בידיא, כמו במקומות רבים ביהודה ושומרון.

זאב אלקין: הפעילות בשני האתרים האלה מורכבת מבחינה ביטחונית.

זאב אלקין: הגעת כוחות הפיקוח למקום, חבר הכנסת וקנין, מחייבת פעילות צבאית עם סדר כוחות רב תוך מעבר בשטחי הכפר, שנמצא בשטחי B ולא בשטחי C.

זאב אלקין: מציאות מורכבת זו מקשה על ביצוע האכיפה במקום.

זאב אלקין: המשרד להגנת הסביבה פועל לקידום האכיפה במקום, כפי שעשה גם עם המפגע האחר – מפגע המפחמות, שהוסר לחלוטין.

זאב אלקין: אגב, ברור שבגלל שמדובר בשטחי B למשרד אין סמכות פעולה, והוא פועל בערוצים שונים.

זאב אלקין: אפילו ליחידת הפיקוח של המינהל האזרחי, שהיא שאמורה לבצע את הפיקוח על כלל הנושאים בשטחי יהודה ושומרון, כולל נושא הגנת הסביבה כאן; בשונה מהשטח הריבוני של מדינת ישראל – שלנו יש מערכת פיקוח נפרדת – ביהודה ושומרון יש מערך פיקוח אחוד על כל הנושאים השונים שבהם עוסק פיקוח, ובהם הנושא של הגנת הסביבה וקמ"ט איכות הסביבה במינהל האזרחי והיחידה שלו, והם שמנחים מקצועית את יחידת הפיקוח, אבל זה לא פקחים של איכות הסביבה, נפרדים, כפי שקיים בשטח הריבוני של מדינת ישראל.

זאב אלקין: למרות הקשיים האלה, בזמנו, עם מפגע המפחמות, הצלחנו להתמודד והוא הוסר לחלוטין, אבל זה דרש פעילות מאוד חריגה, שאפילו חורגת מהסמכויות הרגילות, ודרש פעילות ישירה, הכוללת ליווי של כוחות הביטחון בשטחי B של הרשות הפלסטינית.

זאב אלקין: כמובן, פעילות מהסוג הזה, כשמדובר על שרפות פירטיות של פסולת בשטחים פתוחים, קשה הרבה יותר, כי לא מדובר על מוקד קבוע, אלא למעשה זורקים פסולת, מבעירים, והיא בוערת.

זאב אלקין: בעיות מסוג כזה הפכו למפגע מאוד משמעותי גם בתוך השטח הריבוני של מדינת ישראל, באזור השרון.

זאב אלקין: אדוני הזכיר את השומרון, אבל אותה שאילתה יכולת לשאול גם על אזור השרון וגם על אזורים נוספים, חלקם גם בצפון הארץ.

זאב אלקין: כמובן, הסמכות הפורמלית לטיפול במפגעי איכות הסביבה בשטחי A ו-B היא של הרשות הפלסטינית, רק לצערי, הרשות לא עושה עם הסמכות הזאת שום דבר, כולל גם לא מוכנה לקיים איזשהו דיאלוג איתנו – וזה נושא שאגב מפתיע אותי.

זאב אלקין: ישנם, כידוע, דיאלוגים מסוגים שונים עם הרשות הפלסטינית, כולל אפילו דיאלוג בנושא המים, שחודש לפני זמן מה; פועלת ועדת המים, ועדה בתחום איכות הסביבה, ועל פניו הבעיה היא משותפת – של האוכלוסייה הפלסטינית ושלנו.

זאב אלקין: לצערי, יש סירוב מוחלט של הרשות הפלסטינית לפעולה הזאת.

זאב אלקין: אנחנו הצענו גם בערוצים הדו-צדדיים, ואפילו הייתה הצעה של סוכנות איכות הסביבה של האו"ם לעזור בחידוש הדיאלוג הזה, ובינתיים, לצערי, כל הניסיונות האלה העלו חרס.

זאב אלקין: חבל, אגב.

זאב אלקין: אני חושב שזאת טעות גדולה, כי זה לטובת כל האוכלוסיות, והיה נכון לעשות את זה.

זאב אלקין: באופן כללי, לגבי כל הפעילות ביהודה ושומרון – שהמאפיינים האלה משליכים גם על הסוגיה שבה שאלת – כאמור, הפעילות שלנו כמשרד, באמצעות קמ"ט איכות הסביבה במינהל האזרחי, ואכן הם רואים את הטיפול בשרפות בשטחי יהודה ושומרון כבעיה חשובה וכמשהו גבוה בסדר עדיפויות, מתוך ניסיון למגר את התופעה ולאפשר חיים איכותיים לכלל האוכלוסיות באזור.

זאב אלקין: עוד פעם, זיהום אוויר שנוצר מהשרפות האלה – הוא פוגע גם בבריאותם של המתיישבים בשומרון שציינת, גם בבריאותה של האוכלוסייה הפלסטינית, גם בשטחי C, גם בשטחי B, גם בשטחי A.

זאב אלקין: ואגב, שאף אחד לא ישלה את עצמו – הוא לא נעצר בגבולות של הקו הירוק.

זאב אלקין: ברגע שנוצר זיהום אוויר, אותו דבר זיהום מים – אנחנו קוראים לזה "זיהום חוצה גבולות" – הוא הופך מהר מאוד לנחלתם של התושבים באזור השרון או באזור מרכז הארץ ובמקומות נוספים, ומכאן כמובן החשיבות הגדולה, כי כמו ביתר מפגעי הסביבה חוצי הגבולות, גם הטיפול בשרפות האלה הוא מורכב וכפוף לגבולות הסמכות השונים הקיימים ביהודה ושומרון.

זאב אלקין: בעקבות תהליך יזום בשנים האחרונות של המשרד להגנת הסביבה והמינהל האזרחי – אנחנו פועלים ביחד – 2 מיליון פלסטינים היום עברו מהשלכה של פסולת באתרים פיראטיים לסילוק פסולת מסודר לאתרי קצה מורשים.

זאב אלקין: בזכות פעולות רבות של אכיפה ופיקוח המתבצעות על ידי המשרד להגנת הסביבה, באמצעות יחידת הפיקוח של המינהל האזרחי, רוב הבעירות היום מתרחשות רק בשטחי A ו-B; כמעט אין בעירות בשטחי C, כי אותן הצלחנו למגר, ושם יש לנו סמכות מלאה לפעול.

זאב אלקין: כאמור, היכולת שלנו לפעול בשטחי A ו-B היא מאוד מאוד מוגבלת.

זאב אלקין: כדאי גם לציין שמבחינת המשרד, וכמובן גם מבחינת המינהל האזרחי – כי אנחנו פועלים פה יד ביד – ישנן כמה דרכים שבהן אנחנו פועלים כדי להתמודד עם התופעות האלה.

זאב אלקין: הראשונה היא כמובן פיקוח ואכיפה, הפניה לגורמים מוסמכים, הכוללים את הרמט"קים הרלוונטיים ואת יחידות הפיקוח של המינהל האזרחי, כולל לפעמים, לצערי, צורך לערב גורמים צבאיים, שפועלים במסירות ובמקצועיות לעזור לנו למגר את התופעה.

זאב אלקין: הדבר השני זה פתרונות ארוכי טווח – קידום כלי מדיניות שונים שמטרתם למגר את השלכת הפסולת הבלתי-מוסדרת הנרחבת, לצערי, הקיימת באזור הזה של יהודה ושומרון, וכתוצאה מזה את השרפות הרבות הבוערות באתרי הפסולת הפיראטיים הללו.

זאב אלקין: כגון מה?

זאב אלקין: למשל הקמת אתרי פסולת מוסדרים.

זאב אלקין: במעורבות אקטיבית שלנו הוקמו שני אס"פים היום, שני אתרי פסולת, אחד בצפון של זהרת אל-פינג'אן, זה באזור ג'נין, והשני בדרום, אל-מיניה בנפת בית לחם, לא רחוק מהמקום שאני גר בו.

זאב אלקין: אגב, לצערי, המדיניות של האתר הצפוני – ובעיניי זו טעות מאוד גדולה – מנסה להפריד בין פסולת לפסולת.

זאב אלקין: הוא מתעקש לקבל פסולת רק מהאוכלוסייה הפלסטינית.

זאב אלקין: אני חושב שזו טעות.

זאב אלקין: כל הטיפול במפגעים סביבתיים צריך להיות משותף בשטחים האלה, והאינטרס צריך להיות משותף.

זאב אלקין: אנחנו מחפשים התמודדות גם עם העניין הזה.

זאב אלקין: דבר נוסף שאנחנו הולכים לעשות היום – ואני לא שמח בגללו, חבר הכנסת וקנין, אני אומר ישירות – אנחנו הולכים לממן שינוע פסולת כולל גם לרשויות שהן חלק מהרשות הפלסטינית, כן?

זאב אלקין: לצערי, אנחנו נוכחנו לדעת שגם כשיש אתר מוסדר לפסולת, בגלל עלויות השינוע, הרשויות הפלסטיניות שהן חלק מהמערך של הרשות הפלסטינית בשטחי A לא מוכנות לשלם את עלות השינוע, וקיבלנו החלטה שאנחנו נהיה מוכנים, מקרן הניקיון יו"ש, לשלם עבור השינוע הזה כדי להגן על הבריאות של התושבים – ישראלים ופלסטינים כאחד – באזורים האלה.

זאב אלקין: זה נטו אחריות של הרשות הפלסטינית, היא שהייתה צריכה לשלם את הכספים האלה, אבל במצב הקיים היום אני מעדיף שנשלם ואז אולי נקזז מאשר שנשאיר את התושבים למפגעי הבריאות והסביבה.

זאב אלקין: כאמור, יחידת הפיקוח של המינהל האזרחי פועלת מאוד באינטנסיביות, במיוחד בחודשים האחרונים, ושמנו את הנושא הזה גבוה בסדר-היום במקומות שונים – גם סמוך למעלה אדומים, גם באזור מודיעין עילית: חוסמים צירים, תופסים משאיות וכלים של משליכי פסולת, תופסים מבעירים.

זאב אלקין: אנחנו נמשיך בפעילות הזאת בצורה בלתי מתפשרת גם בהמשך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אין שאלה נוספת לחבר הכנסת וקנין, אבל יש שאלות נוספות לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לחבר הכנסת מסעוד גנאים ולחברת הכנסת יעל כהן-פארן – היא מסיעה אחרת – וחבר הכנסת וקנין ויתר, אז אני אאפשר גם לך לשאול.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר, אני שמחה לשמוע שהגישה היא שזה אינטרס משותף, גם של האזרחים של מדינת ישראל וגם של התושבים.

עאידה תומא סלימאן: זאת גישה נכונה, אבל אם המצב הוא ככה, איך מסביר כבוד השר?

עאידה תומא סלימאן: קיימים חמישה מתקנים ישראליים בתוך השטח של השטחים הפלסטיניים הכבושים.

עאידה תומא סלימאן: ארבעה מהמתקנים האלה – ארבעה מהם מטפלים בפסולת וחומרים מסוכנים שנוצרים בישראל, לרבות פסולת רפואית, זיהומית, שמנים וממיסים משומשים, וגם מתכות וסוללות משומשות, כאשר הרגולציה על המפעלים הישראליים הנמצאים בשטחים, כלומר בהתנחלויות, היא רגולציה מופחתת.

עאידה תומא סלימאן: האם יש דרך לבקרה, שהם מחויבים בדיווח על איך הם מורידים את רמת הזיהום ומצמצמים את הזיהום, ומה עושה מדינת ישראל עם הפגיעה בבריאות הציבור הפלסטיני שנמצא שם כאשר היא מעבירה את כל הפסולת לאזור ההוא?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

מסעוד גנאים: כבוד השר, אתמול היינו בוועדת הפנים.

מסעוד גנאים: היה דיון על המחצבה החדשה שרוצים להרחיב, מחצבת אושרת בגליל המערבי.

מסעוד גנאים: המחצבה היא של 500 דונם, עכשיו מוסיפים כ-5,000 ומשהו דונמים.

מסעוד גנאים: אז נדהמתי – נדהמנו – לשמוע שהדוחות של המשרד לאיכות הסביבה – הגנת הסביבה – אינם מחייבים.

מסעוד גנאים: היה, אני חושב, המנכ"ל לשעבר של המשרד, או של אזור הצפון, ואמר שיש לו דוח שהרחבת המחצבה תזיק לבריאות, תגרום להרבה זיהום, ולמרות זאת מועצת התכנון הארצית לא לוקחת את זה בחשבון.

מסעוד גנאים: לא לוקחים בחשבון גם את הדוחות של משרד הבריאות.

מסעוד גנאים: שאלותיי: 1.

מסעוד גנאים: האם באמת יש לכם תפקיד? 2.

מסעוד גנאים: האם אתם יכולים לכפות על מינהל התכנון הארצי את הדוחות שלכם ואת המסקנות שלכם בקשר לזיהומים ולנזק של מחצבות כאלה?

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בינתיים מקבלים בברכה את כל האורחים שלנו ביציע, ובהם תלמידי בית ספר חדיג'ה מאום אל-פחם וכל שאר האורחים.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא צריך למחוא כפיים, אפשר לנפנף, זה מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה לשאול על החלטת הקבינט מהימים האחרונים בנושא האמוניה והאישור, כפי שאני מבינה, לאמץ את המסקנות של הדוח של הוועדה המאוד-לא-מאוזנת, שהציגה בפני הקבינט את ההחלטה לאפשר הבאת אוניית אמוניה לחיפה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול אותך: האם לא נפלו פגמים בעבודת הצוות?

יעל כהן-פארן: כי כמו שאני מבינה מגורמים שהיו בצוות ויצאו ממנו, לא הוצגו כל המסמכים וסקרי הסיכונים הדרושים.

יעל כהן-פארן: ואיך בעצם תיישמו את ההחלטה הזאת לאור גישתו של יונה יהב, ראש עיריית חיפה?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהשר, שהוא בקיא בתקנון, יודע, אתה מחויב לענות בנושא השאילתה המקורית.

יולי יואל אדלשטיין: שאר הדברים – על פי בחירתך, אתה יכול לא לענות עכשיו או – – –

זאב אלקין: בהחלט.

זאב אלקין: נשאלתי שלוש שאלות נוספות.

זאב אלקין: השאלה הנוספת הראשונה אכן קשורה; אומנם שונה קצת, אבל קשורה לנושא הראשי, ואני בהחלט אענה.

זאב אלקין: השאלה לגבי הגליל – אני מזמין את חבר הכנסת גנאים להגיש שאילתה או דחופה או רגילה בנושא הזה, ואשמח לענות לו בצורה מכוונת.

זאב אלקין: היא מאוד שונה ומאוד עומדת בצד, ולכן אני, ברשותך, אחסוך את הזמן כרגע.

זאב אלקין: לגבי השאלה של חברת הכנסת כהן-פארן, אומנם גם השאלה שלה חורגת לחלוטין מהנושא של השאילתה המקורית, אבל בגלל החשיבות הציבורית של הנושא אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אנצל את ההזדמנות וכן אבחר לענות על השאלה הנוספת.

זאב אלקין: אז אני אענה על השאלות הנוספות הראשונה והשלישית, ברשותכם.

זאב אלקין: לגבי השאלה הראשונה, קודם כול, אני מניח שאת יודעת היטב שמבחינת הנהלים והאישורים בדרך כלל ניתנים לא מכניסים פסולת ישראלית להטמנה ביהודה ושומרון; היא לא חוצה את הקו הירוק.

זאב אלקין: בדרך כלל מכניסים פסולת לצורכי טיפול ומחזור מסוגים שונים.

זאב אלקין: לגבי הרגולציה, מבחינתנו אנחנו מאוד מאוד מעוניינים שהרגולציה בכל הנושאים הסביבתיים ביהודה ושומרון תהיה זהה לרגולציה הסביבתית בתוך הגבול הריבוני של מדינת ישראל.

זאב אלקין: אנחנו כמשרד להגנת הסביבה – זאת עמדתנו.

זאב אלקין: הדרך לעשות את זה – אלו שתי דרכים: או בחקיקה ישירה, כשהכנסת מחוקקת לציין שזה חל על יהודה ושומרון.

זאב אלקין: משרד המשפטים לא אוהב את הדרך הזאת, ואני מניח שגם את לא תתמכי בה.

זאב אלקין: הדרך השנייה, המקובלת יותר במשפט הישראלי, היא דרך של צווי אלוף, שבו למעשה מרחיבים את פעילות החוקים הישראליים הרלוונטיים לשטח של יהודה ושומרון.

זאב אלקין: לצערי, רוב מוחלט של החוקים הסביבתיים לא חלים היום ביהודה ושומרון, וזה מקשה עלינו את פעילות האכיפה והפיקוח.

זאב אלקין: למעשה, הם לא יושמו ביהודה ושומרון באמצעות צווי האלוף.

זאב אלקין: אנחנו נמצאים כבר כמה שנים בהידברות עם המינהל האזרחי בניסיון ללחוץ על לשכת יועמ"ש איו"ש, ואני מציע שאולי תפני שאילתה ישירה בנושא הזה למשרד הביטחון בניסיון ללחוץ עליהם להחיל את הצווים – להחיל את כל החוקים באמצעות הצווים.

זאב אלקין: באיזשהו שלב, כשהבנו שקצב הוועדה של הלשכה המשפטית של המינהל האזרחי, כמו שהוסבר לנו, זה שני חוקים בשנה-שנתיים, ואת יודעת היטב כמה הרבה חוקים סביבתיים יש במדינת ישראל – נדמה לי שאפילו חבר סיעתך חבר הכנסת דב חנין לבדו יודע לחוקק בשנה – –

עאידה תומא סלימאן: – – – נכון.

זאב אלקין: – – יותר חוקים ממה שהמינהל האזרחי יודע להחיל ביו"ש – אז הפער הזה לעולם לא ייסגר, הוא רק יתרחב.

זאב אלקין: ולכן עשינו פעולה מאוד מאוד חריגה: הצעתי שאנחנו כמשרד להגנת הסביבה נעביר תקציב לטובת המינהל האזרחי כדי לאפשר למינהל האזרחי להרחיב את כוח האדם בלשכה המשפטית אצל יועמ"ש איו"ש לצורך הנושא הסביבתי הזה, אם באמצעות יועצים חיצוניים ואם באמצעות תוספת תקנים.

זאב אלקין: אנחנו עשינו את המהלך הזה, וחלק מהכסף אפילו כבר עבר למינהל האזרחי.

זאב אלקין: כרגע אנחנו בשלבים סופיים בעבודת מטה מול המינהל האזרחי לקביעה של סדר עדיפויות.

זאב אלקין: אני מאוד מאוד מקווה שבשנים הקרובות נראה קצב הרבה יותר מוגבר של החלת החוקים הסביבתיים של מדינת ישראל, שבאמת נותנים סטנדרט מאוד גבוה גם לגבי כל האזור של יהודה ושומרון, כי זה מגיע גם לתושבים הפלסטינים שגרים באזורים האלה וגם לאזרחים הישראלים.

זאב אלקין: אני מאוד אשמח לתמיכת הכנסת וללחץ על המינהל האזרחי לעשות את זה כמה שיותר – – –

קריאה: – – –

זאב אלקין: עכשיו טיעון המשאבים לא יכול לעזור להם – –

עאידה תומא סלימאן: ברגע שמפסיקים את השינוע הזה של הפסולת לשם – – –

זאב אלקין: – – כי את המשאבים העברנו.

זאב אלקין: הבעיה הגדולה של הזיהום של הפסולת ביהודה ושומרון, לצערי, זה לא שינוע של פסולת ישראלית – שבכל זאת זה נעשה לפי כללים, וגם מטופל לפי כללים, שהייתי שמח להקשיח אותם; הבעיה הגדולה של הפסולת ברחבי יהודה ושומרון – ואת מכירה את זה היטב – זה חוסר טיפול מוחלט; זו זריקת הפסולת בצידי הכפרים והערים ובתוך הדרכים; אלו שרפות פסולת פיראטיות, כולל שרפות של פסולת אלקטרונית ומה שרק לא תרצי.

זאב אלקין: תאמיני לי, מבחינת הפגיעה בבריאות של האנשים – עד לסכנת חיים – זאת בעיה הרבה יותר משמעותית.

זאב אלקין: הפתרון לזה, כמו שאמרתי בתשובה הראשונה, זה מצד אחד הקמה של אתרים מסודרים וקבלת החלטה על ידי רשויות מקומיות ברשות הפלסטינית לטפל בפסולת ולפנות אותה לאתרים מסודרים, גם כשזה עולה כסף – מה שעושה כל רשות בתוך מדינת ישראל.

זאב אלקין: הצד השני של הפתרון הזה הוא כמובן פעילות אכיפה גם של הגורמים הישראליים – גם כשמדובר על שטחי A ו-B – וגם של הרשות הפלסטינית.

זאב אלקין: הייתי מאוד שמח אם היינו מסוגלים לתאם את הפעילות הזאת.

זאב אלקין: לצערי, כמו שאמרתי, כל הניסיונות שלנו בינתיים לא הצליחו.

זאב אלקין: אם חברינו מהרשימה המשותפת ידעו לשכנע את הגורמים הרלוונטיים ברשות הפלסטינית ששיתוף פעולה בתחום של איכות הסביבה הוא לטובת האוכלוסייה – כל האוכלוסיות שם – וכדאי לחדש את פעילות התיאום מול מדינת ישראל, הרבה בעיות אפשר יהיה לפתור בקלות רבה יותר.

זאב אלקין: עכשיו לגבי סוגיית האמוניה והשאלה של חברת הכנסת כהן-פארן.

זאב אלקין: את פתחת ואמרת שמדובר בוועדה לא מאוזנת.

זאב אלקין: אני רוצה לציין שהוועדה הזאת – שהקבינט החליט, אגב, שאין צורך בה מבחינה חוקית – הייתה תגובה והיענות לבקשתו של ראש עיריית חיפה.

זאב אלקין: הוא שביקש להקים את הוועדה; הוא שמולו תואם באופן מלא הרכב הוועדה – שאת קראת לה לא מאוזנת – והוא היה על דעתו.

זאב אלקין: ולפני תחילת הוועדה ראש עיריית חיפה התחייב לקבל את מסקנות הוועדה.

זאב אלקין: הטענה המרכזית, גם שלו וגם של חלק מהגופים הסביבתיים, כמו צלול, הייתה שהעבודה של המשרד להגנת הסביבה, כשהוא קבע את סדרי העדיפויות שלו מבחינת הבטיחות, לא התייחסה לסוגיות ביטחוניות, כי אין למשרד להגנת הסביבה את הכלים הביטחוניים לבדוק חשש מאירוע ביטחוני כזה או אחר בשגרה; אנחנו לא צבא ולא שב"כ.

זאב אלקין: לכן, למרות שאנחנו לא עושים את זה בדרך כלל בעבודה מול חומרים מסוכנים אחרים, בגלל החשיבות הציבורית של הנושא ובגלל פנייה של ראש עיריית חיפה, אני תמכתי בבקשתו.

זאב אלקין: תמכתי בקבינט בהקמת הוועדה הזאת ובהרכב שתואם מולו על ידי שר הפנים ושרת המשפטים – הם אלה שעסקו בשיח מולו.

זאב אלקין: הייתה התחייבות שלו מראש לקבל את מסקנות הוועדה.

זאב אלקין: הוועדה הזאת עבדה תקופה יותר ארוכה אפילו ממה שהקבינט הקציב לה – במקום שלושה שבועות זה לקח לה חמישה שבועות.

זאב אלקין: עבדה מאוד ביסודיות.

זאב אלקין: אני יודע את זה על סמך הנציג שלנו שעבד בוועדה הזאת, שנעלם לי מהרבה מאוד דיונים בגלל דיוני הוועדה.

זאב אלקין: אני נתתי לזה קדימות ושחררתי סמנכ"לית אצלנו לטובת דיוני הוועדה, שהיו כמעט על בסיס יומיומי, כולל סיורים וכולל שימוע לכל הגורמים הביטחוניים הרלוונטיים, שפרסו בפני הוועדה גם את מפת האיומים, וגם את התרחישים השונים, וגם את דעתם על הפתרונות השונים.

זאב אלקין: בעקבות הוועדה הזאת, ממש בשלב הסופי של עבודת הוועדה, כשהסתמן שיש בוועדה רוב מוחלט לטובת דעה מסוימת, נציג עיריית חיפה ונציג צלול החליטו לפרוש מהוועדה, לצערי, כשהבינו שדעתם לא התקבלה על ידי רוב מוחלט של חברי הוועדה.

יעל כהן-פארן: – – –

זאב אלקין: אני בדקתי.

זאב אלקין: אני מכיר את הטענה, חברת הכנסת כהן-פארן.

זאב אלקין: אני מכיר את הטענה שלא נתנו להם להשמיע את עמדתם.

זאב אלקין: אני ביקשתי, פניתי אישית אל ראש המל"ל, כי הם פנו גם אלינו בעניין הזה.

זאב אלקין: הוא בדק את הנושא ואמר: מבדיקת הפרוטוקולים – הם יבדקו, פשוט ייקחו פרוטוקולים ויבדקו את היקף השטח שתופסים הנאומים והדברים של שני הנציגים האלה – הם עוברים פי כמה על כל שאר נציגי הוועדה, וגם חלק מגורמי המקצוע, זאת אומרת שהדבר האחרון שאפשר להגיד הוא שלא נתנו להם להשמיע את קולם.

זאב אלקין: לכן, אני מאוד מצר על כך שאנשים, כשהם רואים שמה לעשות – דעתם לא מתקבלת, זו לא דעת הרוב, כולל כל הגורמים הביטחוניים שהיו שם, וגם נציגי צה"ל וגם נציגי התעשיות הביטחוניות; כולם התגבשו לכיוון אחד, והם חשבו אחרת.

זאב אלקין: צריך לדעת במצב כזה להגיד: אוקיי, אני בדעת מיעוט.

זאב אלקין: אגב, היו מוכנים לרשום את דעת המיעוט במסקנת הוועדה.

זאב אלקין: הם בחרו לפרוש.

זאב אלקין: אני חושב שזו לא דרך ראויה והתנהגות לא ראויה.

יעל כהן-פארן: – – –

זאב אלקין: עכשיו, לגבי שאלתך – קשה לי לנהל את הדיאלוג הזה.

זאב אלקין: אני גם לא שומע מה אומרת חברת הכנסת כהן-פארן, ונדמה לי שאנחנו לא בשעת שאלות.

זאב אלקין: אני כבר אמרתי שאני תמיד שמח להיות מוזמן לשעת שאלות.

גלעד ארדן: אנחנו לא.

זאב אלקין: אמרתי, אנחנו לא.

זאב אלקין: לכן, אני רק רוצה לסיים.

זאב אלקין: לחלק האחרון של שאלתך – מה הלאה.

זאב אלקין: קודם כול אני מאוד מקווה שראש עירית חיפה יעמוד בדיבורו.

זאב אלקין: הוא, לפני תחילת עבודת הוועדה – והיו כאלה שהתנגדו להקמת הוועדה ואמרו שזה מה שיקרה, שבסוף, כשדעתו לא תתקבל, אז נציגיו יפרשו, והוא יגיד שמסקנות הוועדה לא מחייבות אותו.

זאב אלקין: הוא התחייב באופן ברור, גם במכתב שהוא שלח בזמנו לראש הממשלה וגם פומבית-ציבורית, שהוא יקבל את מסקנות הוועדה באשר הן.

זאב אלקין: הוועדה אמרה מסקנות מאוד מאוד ברורות.

זאב אלקין: היא אמרה שכל הדרכים להבאת האמוניה, כל שלוש השיטות שיש – הבאה באיזוטנקים, הבאה באונייה קטנה ופריקה למכליות כביש והבאה באונייה קטנה ופריקה בצנרת הקיימת למכלים הקטנים שקיימים היום במפעלים – כל שלוש הדרכים האלה קבילות מבחינה ביטחונית, חד-משמעית.

זאב אלקין: הדבר השני, מה שהוועדה אמרה: הדרך הנכונה יותר מבחינה ביטחונית היא דווקא הדרך באונייה קטנה והזרמה בצנרת למפעלים.

זאב אלקין: זו עמדה של ועדה מקצועית שראש עירית חיפה ביקש להקים אותה.

זאב אלקין: הוא פרסם כרגע שהוא לומד את מסקנות הוועדה.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שהוא יעמוד בדיבורו, וברגע שזה כך, יאפשר לתושבי מפרץ חיפה את הפתרון שהוא גם נכון יותר בטיחותית – זה אנחנו קבענו, כולל שני מומחים חיצוניים שאיתם התייעצנו גם בארץ וגם בעולם – וגם יותר נכונה, עכשיו מסתבר, מבחינה ביטחונית, כפי שקבעה הוועדה הזאת, ובסוף נשתמש בדרך יותר ביטחונית.

זאב אלקין: אגב, מה שקרה עם איזוטנקים – אומנם זה תקלות קטנות, אבל מה שקרה עם איזוטנקים בחודש האחרון רק פעם נוספת מוכיח שהדרך האלטרנטיבית בטוחה הרבה יותר ונכונה הרבה יותר – לא לי, לי זה לא משנה; לתושבי מפרץ חיפה, שחיים שם יום-יום.

זאב אלקין: לכן, אני מאוד מאוד מקווה שבעקבות מסקנות הוועדה הזאת ראש העיר קיבל מענה לחששות המוצדקים, אולי, שהיו לו, שהוא לא סמך על העמדה שלנו בסוגיות ביטחוניות, ויש פה עבודה מאוד מאוד מאומצת של אנשי מקצוע, לא פוליטיקאים.

זאב אלקין: אני לא התערבתי כהוא זה בעבודת הוועדה, כעיקרון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

זאב אלקין: לא ניגשתי, לא שאלתי; נתתי להם לעבוד באופן חופשי עד שהם שמו מסקנות.

זאב אלקין: ואני קורא גם לבית הזה להתאחד סביב קריאה לראש עיריית חיפה בסופו של דבר ללכת לפתרון שהוא הנכון ביותר, הביטחוני ביותר והבטיחותי ביותר לתושבי חיפה ולתושבי מפרץ חיפה.

זאב אלקין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן להשיב על שאילתה דחופה מס' 429, מאת חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: גל השרפות האחרון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יקרא את נוסח השאילתה.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, המדינה החליטה לפצות באופן גורף את הניזוקים מגל השרפות האחרון מנובמבר 2016 כנפגעי פעולות איבה.

יוסף ג'בארין: השאלות שאני מעלה: 1.

יוסף ג'בארין: האם נקבע במשטרה או אצל גורמי הביטחון כי השרפות אכן הן תוצאה של פעולת איבה, כלומר – על בסיס לאומני?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: מהי התשתית הראייתית שמבססת קביעה זו? 3.

יוסף ג'בארין: כמה כתבי אישום הוגשו נגד מבצעי השרפות?

יוסף ג'בארין: 4.

יוסף ג'בארין: האם בכלל היה כתב אישום על רקע לאומני נגד אזרחים ערבים?

גלעד ארדן: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

גלעד ארדן: חבר הכנסת ג'בארין שאל, בין היתר, אם זה נכון שמדינת ישראל החליטה לפצות את הניזוקים באותו גל שרפות שהתחולל לפני כשנה וחודש כנפגעי פעולות איבה.

גלעד ארדן: זה היה חלק מהשאלות.

גלעד ארדן: אני אתייחס, כמובן, לכל השאלות.

גלעד ארדן: אז קודם כול אני רוצה להזכיר שאני עניתי כאן על הנושא הזה בהרחבה בהצעה לסדר-היום, דומני לפני כחצי שנה – בפברואר או מרס – אולי יותר.

גלעד ארדן: לגבי פיצוי לנפגעי גל ההצתות – הפיצוי הזה הרי ניתן על ידי רשות המיסים במשרד האוצר, שהיא שקובעת את הסיווג של האירוע ואת האופי שלו, וההחלטה בתחום הזה לגבי הסיווג לצורך תשלום פיצוי לפי חוק נתונה בידיה של רשות המיסים.

גלעד ארדן: לכן, לגבי השיקולים של רשות המיסים, אתה צריך לשאול את משרד האוצר.

גלעד ארדן: עם זאת, על פי הנתונים – דרך אגב, אני ראיתי את השיקולים שלהם, הם הופיעו בכתבה בעיתון הארץ, והם פרסמו שיש להם שיקול דעת רחב – ברגע שכוחות הביטחון דיווחו להם שרוב השרפות, כפי שהם דיווחו לי, הן הצתה, וההערכה המקצועית של כוחות הביטחון היא שרובן הן על רקע לאומני, מבחינתם זה מספיק כדי לבסס את התשתית החוקית לשלם פיצוי כנפגעי פעולות איבה.

גלעד ארדן: הרבה פעמים גם בפיגועים משרד הביטחון מחליט בהתאם להערכות האלה, ולא ממתין לסיום החקירה ולהעמדה לדין ולהכרעה של בית המשפט, אלא מפצים את המשפחה בהתאם להערכות של כוחות הביטחון.

גלעד ארדן: לפי הנתונים שנמסרו לי ממשטרת ישראל, מהרשות הארצית לכבאות והצלה, עולה תמונה ברורה.

גלעד ארדן: אומנם הרבה זמן לא דיברנו על זה כאן וכבר הרבה זמן לא התווכחנו, אבל אפשר לחזור ולהתווכח, אם רוצים.

גלעד ארדן: בעקבות גל ההצתות והשרפות, כשאנחנו מדברים על פתיחת תיקים, כשיש למשטרה בעצם את החומר הראייתי שיכול לבסס חקירה, אז נפתחו 23 תיקים.

גלעד ארדן: 21 תיקים נפתחו בגין עבירת הצתה ושניים נפתחו בגין אלימות, הסתה להצתה.

גלעד ארדן: מתוך התיקים הללו שציינתי הוגשו כבר שבעה כתבי אישום בגין עבירת הצתה.

גלעד ארדן: תיק אחד עדיין בחקירה, ויתר התיקים נסגרו מחוסר ראיות מספקות.

גלעד ארדן: כמובן, אני כבר, שוב – מסרתי את זה בכמה מסגרות, וגם כאן בבית הזה – אני מכיר את הטענה השקרית והמטעה כאילו אם לא ביססו כתבי אישום בכל החקירות אז לא היו הצתות, וגם ההצתות לא היו על רקע לאומני.

גלעד ארדן: הטענה הזאת כמובן משמשת את הטוענים כשזה נוח להם.

גלעד ארדן: כשזה לא נוח להם – וזה לא משנה שלפעמים מציתים משרדים של מפלגה מסוימת ביישוב ערבי או מציתים על רקע לאומני והחשד הוא נגד מתנחלים, למשל – כמובן שאז, העובדה שלא נמצאו עדיין ראיות או שלא הוגש כתב אישום לא מונעת מהטוענים להחליט כבר מה נראה להם ומה מסתמן, ככל הנראה.

גלעד ארדן: אני מקווה שבדיון הנוכחי אנחנו אולי נתעלה מעל הטענה המוזרה הזאת כאילו אם לא היה כתב אישום אז לא היה פשע.

גלעד ארדן: זה לא נכון.

גלעד ארדן: בהרבה הצתות, לצערי הרב – וגיליתי את זה לאחר גל השרפות הזה – בתחום ההצתות, אחד האחוזים הנמוכים ביותר של משטרת ישראל והפרקליטות, לצערי הרב, זה בתחום ההצתות המכוונות.

גלעד ארדן: בקושי 3%–5% מההצתות המכוונות, שאין מחלוקת על דעת כל גורמי המקצוע שהיו שם הצתות מכוונות, מגיעות לכתבי אישום.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: כי הזירה היא קשה, כי הראיות נשרפות, כי קשה לאסוף טביעות אצבע או דנ"א בגלל זירת השרפה, וכנראה גם לא הייתה תשתית מודיעינית מספיק טובה במקרים האלה.

גלעד ארדן: יש היום תהליך של הפקת לקחים.

גלעד ארדן: אני מאמין ומקווה שבשרפות הבאות עם הצתות מכוונות אחוזי הפענוח כבר יהיו גבוהים יותר.

גלעד ארדן: בין זה לבין הסקת מסקנות מה היה שם אין דבר וחצי דבר.

ענת ברקו: מה מטרת ההצתות?

ענת ברקו: בדרך כלל מה מושג?

ענת ברקו: אולי גם זה נותן תשובה?

גלעד ארדן: אני לא רוצה כרגע – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, אני לא זוכר שאת ברשות הדיבור.

גלעד ארדן: חברת הכנסת ברקו, אני לא רוצה להיכנס בעובי הקורה.

גלעד ארדן: אם אידרש – איכנס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות – האם יוסף ג'בארין?

יולי יואל אדלשטיין: כן, וגם חברי הכנסת אלעזר שטרן ומסעוד גנאים, שאלות נוספות.

יוסף ג'בארין: השר בעצם מפנה אותי לרשות המיסים בשביל לבדוק שם את הבסיס העובדתי.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכבוד השר שכנראה אין תשתית ראייתית שמבססת שההצתות – אם אתה קורא להן מכוונות – היו מכוונות על בסיס לאומני.

יוסף ג'בארין: החוק אומר שכדי שזה ייחשב פעולת איבה זה צריך להיות על בסיס לאומני.

יוסף ג'בארין: זה שההצתה הייתה מכוונת – זה עדיין לא מוכיח את זה.

יוסף ג'בארין: ולכן, כשאני מבקר את ההחלטה הזאת, אני מבקר את זה גם על בסיס משפטי של היעדר ראיות.

יוסף ג'בארין: ולכן, כשכבוד השר יצא באותו יום ודיבר על טרור מציתים, אני חושב שהפלגת והגזמת.

יוסף ג'בארין: זו גם הייתה הצהרה מאוד יהירה, כשעד היום, שנה אחרי השרפות, אתה לא מראה שום הוכחה – שום הוכחה – שזה אכן היה על בסיס לאומני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אדוני השר, אני רוצה לדבר איתך על שרפות אחרות – על הצתות מפוענחות, על השרפה שראש הממשלה שורף את המשטרה שאתה אחראי לה.

אלעזר שטרן: השרפה מפוענחת.

אלעזר שטרן: אני יכול לשאול את השאלה הזאת, אני יודע שהיא לא נעימה.

אלעזר שטרן: אני חושב שגם יש לנו אם לא שירות כבאות, לפחות כבאי אחד שיכול לעמוד שם, וזה השר לביטחון פנים.

אלעזר שטרן: ואני שואל: כשראש הממשלה זורק את חוקרי המשטרה לפח יחד עם ההמלצות שלהם, כשהוא מפורר את המשטרה כעוד תחנה בדרך לפירוק מוסדות אחרים – שאומנם אתה לא אחראי להם אבל למשטרה אתה אחראי, ובמונחים שלי אולי אתה המפקד העליון שלה, ואני מכיר את המירכאות שצריך לשים פה ואני שם אותם פה – אבל אני אומר, אני שואל את עצמי, אני מניח כמו רבים מאזרחי מדינת ישראל: איפה השר לביטחון פנים?

אלעזר שטרן: איפה האחריות שלו לשרפה הזאת, להצתה הזאת, שהיא מפוענחת והנזק שלה לא פחות גדול מכל השרפות שנשאלת עליהן כאן קודם?

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי מזכיר לשר שהוא חייב להתייחס לנושא השאילתה המקורית אבל אין חובה להתייחס מייד לשאלות הנוספות.

מיקי רוזנטל: אבל יש לו רשות, הוא יכול להתייחס.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני דווקא היום לא אתחיל בביקורת אלא להפך – אני מברך, מברך את המשטרה על זה שהם פענחו ותפסו את הרוצח שרצח את יוסף גטאס מחיפה לפני כחודש.

מסעוד גנאים: אתמול שמענו בחדשות וקראנו שהמשטרה סוף-סוף תפסה את הרוצח, וזה טוב.

מסעוד גנאים: אז אנחנו רוצים את הדוגמאות האלה.

מסעוד גנאים: שאר הרציחות – אדוני השר, הם שיעבירו לאנשים לחברה הערבית, את המסר שהמשטרה באמת רצינית בהילחם, בלהיאבק ברצח.

מסעוד גנאים: רק לפני כמה ימים נרצח אזרח בג'יסר א-זרקא, ובכל יום.

מסעוד גנאים: אם המשטרה רוצה לתקן ולשפר את התדמית שלה בחברה הערבית – ואנחנו רוצים; עכשיו אני לא מדבר על הוויכוח בקשר לתחנות המשטרה, זה ויכוח אחר, אבל אין ויכוח בכל החברה הערבית שעל המשטרה להתערב ולעצור את גל הרציחות ואת כל גל האלימות.

מסעוד גנאים: אני נותן משל, למשל בעיר שלי, סח'נין, שהיא בדרך כלל עיר שקטה שאין בה כל כך הרבה אלימות או רצח – זה כחודש מישהו החליט – לא יודע, אולי כנופיה – על איזה מבצע: כל יום יש שוד, כל יום יש זריקה של רימון פה, רימון שם.

מסעוד גנאים: כאשר אזרח – ובזה אני מסיים – בא למשטרה עם צילומים: הינה הם, 1, 2, 3 – המשטרה מחכה ומחכה; ראיות, לא ראיות.

מסעוד גנאים: רוצים שלאנשים באמת יהיה אמון במשטרה?

מסעוד גנאים: שתהיה המשטרה רצינית, זריזה, מהירה בלחשוף את הרוצחים.

יולי יואל אדלשטיין: לא שמעתי סימן שאלה בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: תשאל: האומנם?

מסעוד גנאים: אמרתי לו איך, מה לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר יתייחס.

גלעד ארדן: אני אתייחס בקצרה.

גלעד ארדן: ראשית, להערתו של חבר הכנסת ג'בארין.

גלעד ארדן: אני אמרתי את אשר אמרתי ושום דבר לא בדיתי מליבי, אלא הכול התבסס על הערכות מקצועיות של כל גורמי הביטחון.

גלעד ארדן: ציינתי שכן הוגשו כתבי אישום, ואותם כתבי אישום – –

ענת ברקו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, אני באמת עם הרבה סבלנות, אבל אני אתחיל להוציא אותך כל הזמן מהמליאה.

יולי יואל אדלשטיין: גם אתמול, גם היום – את כל הזמן ברשות הדיבור, גם כשלא נתתי לך.

גלעד ארדן: – – הוגשו כנגד פלסטינים או כנגד ערבים ישראלים.

גלעד ארדן: במקרה של ערבים ישראלים זה לא בהכרח היה הצתה מכוונת על רקע לאומני.

גלעד ארדן: מעולם לא אמרתי את זה, גם לא אז.

גלעד ארדן: אבל העובדה – וחלק מזה זה השיח הציבורי – שכשאנחנו מסתכלים על כל המדינות, או הרשויות, הרשות הפלסטינית, מסביב למדינת ישראל – לבנון, ירדן, הרשות הפלסטינית – שתנאי האקלים בהן באותו חודש היו אותם תנאי אקלים, אבל רק במדינת ישראל היו עשרות שרפות – עשרות – ואתה מחבר את זה לגל ההסתה ברשתות החברתיות – האשטגים כמו burn Israel ואחרים – פלוס כתבי אישום, פלוס העובדה שחוֹזִי אווירי מראה דמויות מגיעות מצידה המזרחי של הגדר, פלוס זה שרוב השרפות, אם לא כולן, הן ביישובים יהודיים – לא כולן, רובן המכריע – חייבה את המסקנה והערכה המקצועית – לא שלי, אלא אני נשענתי על הערכות המקצועיות האלה.

גלעד ארדן: אני מציע שבמקום להמשיך להתפלמס ולהתווכח על זה, כי זה חסר תכלית, שכל אחד יעשה את הפקת הלקחים שלו, איפה הוא יכול לשפר ולהשתפר.

גלעד ארדן: כחברי כנסת ושרים אני מציע שהדבר החשוב והדחוף – בעיקר, אני חושב, לציבור הערבי – הוא שאנחנו נצליח ליישם את תוכנית המשטרה ושלי להגברת שירותי האכיפה ובמאבק בגורמים האלימים בחברה הערבית.

גלעד ארדן: בעיניי זה הדבר החשוב ביותר, ובזאת אני ממוקד.

גלעד ארדן: מי שמאז מעורר את השיח כל הזמן – שבעיניי אין לו שום תועלת חוץ מאשר לריב – זה בדרך כלל אלה שמעוניינים לתקוף אותי.

גלעד ארדן: זה לא ישנה את עמדתי.

גלעד ארדן: אני שמעתי את השב"כ, שמעתי את צה"ל, שמעתי את המשטרה, שמעתי את רשות הכבאות וההצלה והחוקרים שלה.

גלעד ארדן: כולם – זו הערכתם המקצועית, וכתבי האישום שכן הצליחו לייצר מאז הולכים בדיוק לכיוונים הללו.

גלעד ארדן: הרי ברגע שאין לך ראיות מרגע האירוע אלא אתה מבוסס על הודאה של פלסטיני שמודה שהוא הצית, והוא מספיק חכם לא להגיד שזה על רקע לאומני, כי הוא לא רוצה להיות מורשע לפי חוק הטרור, אלא הוא מעדיף להיות מורשע על פי סעיף האישום בחוק העונשין של הצתה, כי זה פחות שנות מאסר – בסדר, אז מי שרוצה מזה לעשות קמפיין, שיעשה קמפיין.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון להמשיך להתווכח על כך.

גלעד ארדן: ידידי חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני לא מצפה לציונים, לא ממך ולא מראש המפלגה שלך, שתמיד נזכרים כשנוח לכם בשלטון החוק, ופחות נזכרים כשלא נוח לכם.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון ללכת אחורה שנים רבות וחקירות רבות ולשאול מתי קולכם נשמע ומתי קולכם לא נשמע.

גלעד ארדן: אין לי כוונה כזאת.

גלעד ארדן: שוב, לא מתכוון להפוך את זה לפולמוס.

גלעד ארדן: לא צריך ציונים מכם.

גלעד ארדן: אני מגבה את משטרת ישראל מיום כניסתי לתפקיד.

גלעד ארדן: אני אומר מעל כל במה שאני חושב שהמשטרה עושה את תפקידה, וזה תפקידה, ואני לא מטיל דופי בתפקידה.

גלעד ארדן: אני יכול להיכנס, אבל אתה לא תקבע את העיתוי, כי זה גם לא במסגרת השאילתה.

גלעד ארדן: אני אעשה זאת בימים הקרובים, אבל זה מצריך הסבר קצת יותר מעמיק לדברים שראש הממשלה אמר אתמול, כי חלק מהדברים שהוא אמר, יש בהם צדק, וצריך להסביר אותם בצורה מעמיקה יותר לציבור.

גלעד ארדן: כנראה – – –

אלעזר שטרן: חלק, חלק.

גלעד ארדן: אני לא שלם עם כל האמירות ואני לא שלם עם הסגנון או הפרשנות שיכולה להינתן לדברים הללו, אבל הנושא הוא נושא יותר מורכב מאיך שאתה מנסה להציג אותו.

גלעד ארדן: וזה נכון שלהמלצות המשטרה – דרך אגב, בחקירה שבה הסמכות על פי חוק נתונה ליועץ המשפטי לממשלה, אין מעמד וגם אין המלצות, דרך אגב.

גלעד ארדן: יש סיכום חקירה.

אלעזר שטרן: ויש – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, מספיק.

גלעד ארדן: ולכן, כפי שאמרתי, הנושא הזה יותר מורכב, ואני בהחלט אתייחס אליו בימים הקרובים.

גלעד ארדן: נדמה לי שעניתי על כל הנושאים שעלו.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: – – – שם זה מספיק מורכב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לביטחון פנים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, אלא אם כבר ענית באופן פרטי, לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 425, של חבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: הכנסות רשות מקרקעי ישראל מתחילת הקדנציה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יקרא את נוסח השאילתה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אדוני סגן השר, מאז תחילת הקדנציה מכרה מדינת ישראל אלפי דונמים של קרקעות.

עודד פורר: ברצוני לשאול: 1.

עודד פורר: מה היו הכנסות רשות מקרקעי ישראל מתחילת הקדנציה מאותה מכירת קרקעות?

עודד פורר: 2.

עודד פורר: למה ההכנסות הללו יועדו, אם בכלל?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברי חבר הכנסת פורר, יש לי פה דוח הכנסות והוצאות לפי שנים – הכנסות שוטפות, הוניות.

יצחק כהן: בשנת 2015 סך ההכנסות – 9 מיליארד ו-414 מיליון; בשנת 2016 סך ההכנסות – 9 מיליארד ו-514 מיליון; עד 18 בדצמבר 2017, לעת הזאת – 15 מיליארד ו-82 מיליון.

יצחק כהן: הוצאות: סך ההוצאות ב-2015 – 5 מיליארד ו-939 מיליון; ב-2016 – 8 מיליארד ו-75 מיליון; נכון ל-18 בדצמבר 2017 – 10 מיליארד ו-309 מיליון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חבר הכנסת עודד פורר, וגם לחבר הכנסת יוסף ג'בארין שאלה נוספת.

עודד פורר: ראשית, אדוני לא ענה על שאלתי.

יצחק כהן: למה?

עודד פורר: השאלה שלי הייתה לאן יועדו כל ההוצאות.

עודד פורר: זאת אומרת – – –

יצחק כהן: אני אסביר.

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר יקשיב לשאלה הנוספת.

עודד פורר: הרי אתה הקראת הוצאות משמעותית פחות מהכנסות.

עודד פורר: זאת אומרת, ישנה שארית יפה של מספר לא מבוטל של מיליארדי שקלים, והשאלה היא לאן יועדו ההכנסות האלה.

עודד פורר: זו הייתה השאלה המקורית.

עודד פורר: לגבי עניין אחר, שגם הוא קשור בנושא הקרקעות, אני מבקש את תשובתך ככל שתוכל לתת אותה פה: בתקופה הקרובה הולכים לאשר בוותמ"ל ובקבינט הדיור תוספת של 2,400 יחידות דיור ביישוב אבו גוש.

עודד פורר: אין שום צורך, מבחינת תושבי אבו גוש, באותו היקף של יחידות דיור – – –

יצחק כהן: למה?

עודד פורר: הגידול הטבעי באבו גוש ידרוש בערך 30, 40 – – –

יצחק כהן: בגלל שזה אבו גוש?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, תן לו לשאול ותתייחס.

עודד פורר: 30, 40 יחידות דיור בערך בשנה.

עודד פורר: המשמעות היא יבוא של תושבים, שחלקם, לצערי, יהיו ממקומות שלא כל כך אוהדים את מדינת ישראל, שישבו על כביש מס' 1, וזה גם ייפגע, הייתי אומר, במרקם היישובי של אבו גוש עצמה.

עודד פורר: בהקשר הזה אני רוצה לדעת גם מה ההתייחסות – למי מיועדות אותן 2,400 יחידות דיור, כי ברור לחלוטין שזה לא לתושבי אבו גוש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, ואז נשמע את סגן שר האוצר.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, העלינו בזמנו את הנושא של ההכנסות מנכסי הווקף המוסלמי, לרבות אלה שבמסגרת רשות מקרקעי ישראל.

יוסף ג'בארין: צר לי שעד היום לא התקדמנו ולא קיבלנו שום נתון.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהנושא הזה עדיין נמצא על שולחנך, ותוכל, אם לא עכשיו, אז לפחות להמשיך ללוות אותו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: לגבי עודף הכנסות על הוצאות, אני אגיד לך שב-2015 היה עודף הכנסה על הוצאה של 3 מיליארד ו-475 מיליון; ב-2016 – 3 מיליארד ו-439 מיליון; נכון ל-18 בדצמבר 2017 – 4 מיליארד ו-330 מיליון.

יצחק כהן: אגב, אני מצרף את פירוט ההוצאות וההכנסות, תוכל לקבל את זה מהפרוטוקול.

יצחק כהן: זה יצורף לפרוטוקול.

יצחק כהן: לגבי השאלה של אבו גוש, אני – – –

עודד פורר: – – – לאן יועד?

עודד פורר: שאלתי לאן יועדו – לכיס של מישהו?

עודד פורר: מה המדינה – – – מה האוצר – – –

יצחק כהן: המינהל מעביר את העודף לבעלים: המדינה וקרן קיימת.

יצחק כהן: הוא מעביר אליהם את העודפים.

יצחק כהן: זו כבר שאלה שאתה צריך לשאול אותם – מה הם עושים עם הכסף.

יצחק כהן: לגבי המדינה, זה עובר לחשב הכללי, והוא יודע מה לעשות עם זה.

יצחק כהן: בדרך כלל הוא מוריד את החוב.

יצחק כהן: בדרך כלל, עם הכספים האלה הוא מוריד את החוב, החוב הלאומי.

יצחק כהן: אגב, אנחנו הולכים ומשתפרים בעניין הזה – אתה לא מקשיב לי.

יצחק כהן: זה עובר לחשב הכללי.

מיקי לוי: באתי לסייע לו בעניין אבו גוש.

יצחק כהן: לגבי אבו גוש – אתה שואל אותי שאלה שאני לא מכיר אותה, אני לא מכיר את הפרטים.

יצחק כהן: אבל אני לא רוצה שאתה תפלה בין אזרחי המדינה.

יצחק כהן: זה לא נראה לי הגון.

יצחק כהן: אני מבין שהאג'נדה שלכם אחרת, אבל אנחנו נגד אפליה.

עודד פורר: האג'נדה – – –

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: על כל פנים, אם תרצה את הדוח, תוכל לקבל אותו מהפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק כהן: עוד שאלות?

יולי יואל אדלשטיין: לא, עד כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לסגן שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה תוכל להעביר תשובה בכתב לחבר הכנסת פורר לגבי אבו גוש, כמקובל.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הייתה שאלה נוספת שלא קשורה לשאילתה המקורית.

יולי יואל אדלשטיין: שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ יעלה לדוכן והשיב על שאילתה דחופה מס' 426, מאת חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: ליקויים בטיחותיים במסילת הרכבת באזור אצטדיון כדורגל בעכו.

זוהיר בהלול: אדוני השר, איה אבו דבוס, בת 17, קיפחה את חייה בדריסת רכבת באזור מסילת הרכבת שליד אצטדיון הכדורגל בעיר.

זוהיר בהלול: באזור אין שילוט ואין גידור.

זוהיר בהלול: שאלתי היא כדלקמן: 1.

זוהיר בהלול: מדוע האזור איננו מגודר ואיננו משולט?

זוהיר בהלול: 2.

זוהיר בהלול: מהו גורל הגידור והשילוט באזור, שבשל סמיכותו לאצטדיון מגיעים אליו הרבה אנשים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, כבוד השר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת בהלול, קודם כול אני מביע השתתפות בצער המשפחה ואת תנחומיי, כמובן, על פטירתה של הנערה שנדרסה.

ישראל כץ: בלי להתייחס ספציפית למקרה הטרגי של פגיעה באדם, שאירע במרחק כמה מאות מטרים מאצטדיון עכו ושנחקר עדיין בידי המשטרה, מובהר: 1.

ישראל כץ: גידור מסילות על ידי רכבת ישראל נעשה לפי הוראות הרשויות המוסמכות ולפי פרמטרים מוגדרים ונסיבות ספציפיות לכל מקום.

ישראל כץ: רכבת ישראל מגדרת קטעי מסילה על פי הפרמטרים העקרוניים האלה: א.

ישראל כץ: חציצה בין המסילות לבין בתי מגורים, מגרשי משחקים, בתי ספר ומבנים קהילתיים שצמודים למסילות; ב.

ישראל כץ: חציצה בין המסילות לבין שבילי נסיעה, הליכה ורכיבה שצמודים למסילות; ג.

ישראל כץ: חציצה בין המסילות לבין שטחי מרעה שצמודים למסילות; ד.

ישראל כץ: אמצעי להתמודדות עם פריצות חוזרות ונשנות של תחום המסילה ועם מעברים בלתי חוקיים של הולכי רגל וכלי רכב על המסילה; ה.

ישראל כץ: הגנה על המסילות באזורי קו התפר.

ישראל כץ: בהתאם לפרמטרים אלו ולנסיבות הספציפיות בשטח נעשה שימוש באמצעים שונים: גידור, בניית חומה, חפירת תעלה וכיוצא בזה.

ישראל כץ: למרבה הצער, במקרים רבים מוקמת גדר לאורך המסילה לפי הפרמטרים האמורים, אך היא נפרצת פעם אחר פעם על ידי גורמים מפרי חוק או על ידי אזרחים המסכנים את חייהם ונכנסים לתחום המסילה למרות הגידור.

ישראל כץ: יש גם מקרים רבים שבהם אף מפורקות ונגנבות גדרות בידי גנבי מתכות.

ישראל כץ: יודגש כי כמו כבישים מהירים, גם מסילות הרכבת מסוכנות ביותר להולכי רגל.

ישראל כץ: הולך רגל הנכנס לתחום המסילה מסכן את חייו, כפי שהוכח שוב, למרבה הצער, במקרה הנדון, והוא עלול אף לסכן אחרים.

ישראל כץ: מרחק העצירה של רכבת מהירה עלול להגיע לקילומטר ואף יותר מכך – עובדה המקטינה מאוד את הסיכוי שנהג רכבת יצליח לבלום בלימת פתע ברכבת שמשקלה מאות טונות ולהימנע מפגיעה במי שנכנס לתחום המסילה שלא כחוק.

ישראל כץ: רכבת ישראל פועלת כל העת ותמשיך לפעול, יחד עם המשטרה ורשויות נוספות, כדי להסביר בקרב קהילות המתגוררות סמוך למסילות הרכבת את הסיכון הרב שבכניסה שלא כחוק לתחום מסילות הרכבת, כדי להטמיע התנהגות נכונה ובטוחה בקרבת המסילות.

ישראל כץ: 2.

ישראל כץ: אשר לאזור אצטדיון עכו, יצוין כי האצטדיון עצמו מרוחק מן המסילות באופן שאינו מצריך גידור על פי הפרמטרים.

ישראל כץ: עם זאת, באזור חלקו הצפוני של האצטדיון אכן הוקמה גדר, בשל תופעה חוזרת ונשנית של חציית המסילות באופן בלתי חוקי על ידי רוכבי סוסים – תופעה שאין לה קשר לבאי האצטדיון.

חמד עמאר: שאלה נוספת, חבר הכנסת זוהיר.

זוהיר בהלול: גם אני, אדוני השר, משתתף בצערה של המשפחה ומצטרף לתנחומים שאתה משגר מבניין הכנסת אל המשפחה היקרה מעכו.

זוהיר בהלול: אתה יודע, כאשר דיברת על הולכי רגל שמפרים חוק ועוברים על המסילה בניגוד לחוק, אנחנו יכולים כמובן לדבר על ילדים, שאינם שועים כמובן לחוקים ולנדרש בחוק; גם הם נתונים לעיתים תחת אותה סכנה.

זוהיר בהלול: אנחנו לא רוצים לדבר חלילה – ובאמת, עם הרבה יגון והרבה צער אני אומר – בעתיד הקרוב על עוד תאונה.

זוהיר בהלול: ולכן, כאיש שמוביל מהפכה בארץ בענייני תעבורה ובטיחות, אדוני השר, נדמה לי שהעניין הזה של גידור אותו מקום ספציפי הוא דבר שאתה יכול באמת להורות לגורמים הפועלים תחתיך, כדי לסלק אחת ולתמיד את אותו מפגע בטיחותי.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רוצה להעלות פה את העניין של הפקקים.

מסעוד גנאים: יש כמה מקומות איפה שהיישובים הערביים, כמו כביש 754 – משהד, כפר כנא, ריינה – שם יש עבודות, התחילו בעבודות, אבל עדיין הפקק הוא איום.

מסעוד גנאים: אני רוצה להעלות גם את עניין הפקק בכניסה המערבית לעיר שלי סח'נין.

ישראל כץ: אדוני מציע להפסיק את העבודות?

מסעוד גנאים: לא להפסיק, לזרז.

מסעוד גנאים: לא לא לא, הבקשה היא לזרז.

מסעוד גנאים: זו השאלה בסוף, זו השאלה בסוף.

מסעוד גנאים: אבל יש גם פקק לא פחות קשה ומאוד חמור, וזה בכביש 805, בצומת יובלים, בכניסה המערבית לעיר סח'נין, העיר שלי.

מסעוד גנאים: הפקק שם מזמן נהפך לטרגדיה יומית, ואני חווה אותה גם כאשר אני בא לירושלים לכנסת.

מסעוד גנאים: אלפי אזרחים ונהגים סובלים יום-יום, והסבל גדול יותר לאלה שנוסעים לעבודתם וחייבים להגיע בזמן, כמו מורים או פקידים ואחרים.

מסעוד גנאים: היו לי כמה ישיבות בחברת נתיבי ישראל, הייתה התקדמות טובה בנושא – שיתחילו לפתח את הכביש ולהוסיף עוד נתיבים – והחליטו שהתחלת העבודה תהיה בסוף החודש הזה; אבל אתמול לצערי אמרו לי שיש עיכובים בגלל התנגדות המועצה האזורית משגב.

מסעוד גנאים: אני מקווה, כבודו, שהמשרד שלך יתערב ויזרז את העבודה שם כדי להקל את הסבל של אלפי אזרחים ונהגים באזור.

מסעוד גנאים: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, שאלתי היא מאוד פשוטה – אני יודע שאתה מעורב ומנסה לקדם את זה, אבל עד היום לא קיבלתי תשובה: ביום בהיר אחד העלו את המחירים של הנסיעה ברכבת או ביטלו את הסבסוד – האוצר ביטל את הסבסוד של כרטיסי הרכבת – לכל אזרחי הדרום, במיוחד בעוטף עזה, דבר שאתה הובלת יחד עם המסילות.

חיים ילין: התשובות באוצר נראות לי הזויות.

חיים ילין: מאשימים אותך, ואתה אומר לי: זה האוצר.

חיים ילין: אוקיי, לא אתה – – –

ישראל כץ: איך אומרים?

ישראל כץ: אני איאלץ שלא לקבל את עדותך בעניין.

ישראל כץ: לא נראה לי שהאשימו אותי, למרות שאתה מאוד אמין על פי רוב.

חיים ילין: אני אומר את האמת.

ישראל כץ: אם האוצר ירצה להאשים אותי, הוא יודע לעשות את זה באופן ישיר.

חיים ילין: אלו התשובות שאני מקבל, כבוד השר.

חיים ילין: אני מקווה שתהיה פה תשובה.

חיים ילין: הערה – עכשיו זו לא שאלה, אלא הערה – שמעתי היום שרכבת העמק מצליחה בצורה בלתי רגילה.

חיים ילין: אני מזכיר לך – מסילה אחת, בגלל שהאוצר לא רצה לתקצב.

חיים ילין: גם בעוטף עזה הייתה לנו מלחמה דומה, ומזלנו שעשו שתי מסילות.

חיים ילין: אני אומר שהגיע הזמן שהאוצר יסתכל קדימה.

חיים ילין: מדינת ישראל לא מסתיימת עוד שנתיים; מדינת ישראל צריכה למצוא את האופק לילדים, לנכדים, לדורות הבאים.

חיים ילין: אבל אני אשמח לקבל תשובה לגבי כרטיסי הנסיעה של הרכבת.

חיים ילין: תודה.

ישראל כץ: טוב, אז לגבי השאלה הנוספת של חבר הכנסת זוהיר בהלול, אני הפרדתי הפרדה עם גדר באמצע בין התשובה העקרונית לבין נסיבות המקרה.

ישראל כץ: אמרתי: נסיבות המקרה נחקרות על ידי המשטרה, וצריך לאפשר להשלים את החקירה.

ישראל כץ: במידה שחלק מהתוצאות יהיו הפקת לקח שיש לו משמעות תשתיתית, כמובן שגם נפנה לכיוון, אבל לא כדאי להקדים את המאוחר בעניין הזה.

ישראל כץ: מבחינת העקרונות, הם מאוד ברורים, והרכבת מחויבת במימושם.

ישראל כץ: כפי שהיא העבירה את התשובה, היא עומדת בקריטריונים.

ישראל כץ: האצטדיון הוא לא הדבר שמחייב גידור, למרות שעשו את זה בחלק הצפוני – בגלל רוכבי הסוסים, ולא בגלל הבאים לראות את משחקי הכדורגל המשובחים בעכו.

ישראל כץ: לגבי התיאור של ביצוע הכביש ביובלים, סח'נין וכו', קודם כול, כל האזור שם מתפתח, ותיארת את סוללים–ריינה כדי לתאר מיזם מאוד משמעותי, שמושקעים בו מאות מיליוני שקלים, כדי להמשיך ולחבר ולהפוך כביש אדום לכביש בטוח ולאפשר תנועה, ואנחנו עושים את זה.

ישראל כץ: ומאחר שאתה מודע למדיניות שבעקבותיה התקבלה ההחלטה ותוקצב תקציב לעשות גם את כביש יובלים כאחד מהפרויקטים שאנחנו עושים שם, אז אנחנו – חברת נתיבי ישראל ערוכה לביצוע, היא מתוקצבת, והיא כפופה לאישור רשויות התכנון.

ישראל כץ: אם רשות – אני מסתמך על מה שאתה אומר, אני לא מכיר – מביעה התנגדות מנימוק כזה או אחר, אז דנים בהתנגדות – כך זה עובד – וככל שייגמרו הדיונים באותן רשויות תכנון יותר מהר, נתיבי ישראל תוכל ליישם את המדיניות של חיבור ופיתוח.

ישראל כץ: אני חושב שבאזור ההוא יש פיתוח מאוד רחב ומשמעותי של כבישים, רכבות.

ישראל כץ: לא היה מעולם חיבור כזה של כל הגליל על כל חלקיו לכל שאר מדינת ישראל, בעצם.

ישראל כץ: לגבי השאלה של חבר הכנסת חיים ילין – מלבד ההערה שהערתי באמצע – אכן, אני יזמתי את ההוצאה לדרך של רכבת הנגב.

ישראל כץ: היא הייתה תקועה שנים.

ישראל כץ: לא רק שהיא הייתה תקועה – גם ביטלו אותה; פיזרו את הקבלנים שהתחילו ולא חשבו לעשות אותה.

ישראל כץ: היה לי ויכוח מאוד נוקב עם אלה שהיו אחראים באוצר, בעיקר הדרגים הפקידותיים הבכירים, שאמרו שזה לא כלכלי ואף אחד לא ייסע בה ולא רצו לאפשר.

ישראל כץ: כשהצלחתי להתחיל להתניע, אז רצו – טוב, שתהיה מסילה עד שדרות, ואחרי זה אולי עוד מסילה אחת בודדת עד נתיבות.

ישראל כץ: בקיצור, אחרי מלחמה שהובלתי – ואתה היית גם ראש רשות באותו אזור – מתוך הרעיון לחבר את כל המדינה ולאפשר לאנשים לגור, לעבוד, ללמוד, לחיות בכל מקום, בוודאי באזורים כאלה, שמאותגרים, אכן בוצע המיזם ושתי מסילות נסללו, ובאר שבע חוברה לאשקלון באמצעות תחנות באופקים, נתיבות ושדרות, בהדרגה.

ישראל כץ: התחלנו משדרות, אפשרנו נסיעות חינם, במקרה בתחנה הזאת, תקופה מאוד ארוכה – בדרך כלל יש שלושה חודשים – בגלל הנסיבות והחלקיות של הפעלת הרכבת, ובסופו של דבר גם הצלחתי לסכם עם שר האוצר משה כחלון שנאפשר באותם מקומות פריפריאליים במובהק, חדשים, אחרי תקופת ההרצה של שלושה חודשים, נסיעות ב-50% עלות.

ישראל כץ: ראיתי בזה חשיבות להתאקלמות וליכולת של התושבים לבוא ולגור או לצאת ולעבוד ולהתחבר לכל המקומות.

ישראל כץ: המקום הראשון שזה הסתיים זה שדרות.

ישראל כץ: עוד לפני זה פניתי וביקשתי, כמובן, להמשיך את זה, לחמש שנים, לפי אותו עיקרון שכשאנשים באים לגור או נשארים לגור, הם צריכים את אותו זמן כדי להתארגן, וזה גם יהיה תמריץ לאנשים לגור שם.

ישראל כץ: הדיונים התנהלו עוד לפני פקיעת המועד, ומתנהלים ומנסים לחפש דרך לאפשר את זה.

ישראל כץ: אני חייב לומר שעכשיו משרד האוצר מאוד מתנגד להאריך את זה באופן נקודתי – שדרות, נתיבות, אופקים, ובעוד שנה כל מסילות רכבת העמק באזור יוקנעם, כפר יהושע, אזור כפר ברוך, מגדל העמק, עפולה, בית שאן, עכשיו גם כרמיאל – כי הוא אומר שזה מפלה מול מקומות אחרים, בעיה מאוד גדולה מבחינה רוחבית וכו'.

ישראל כץ: אני כמובן משמיע את הטיעונים.

ישראל כץ: ולכן, כרגע – – –

חיים ילין: ישראל – – –

ישראל כץ: רגע, אני מעדכן.

חיים ילין: – – – אמת, יש – – – נתונים.

ישראל כץ: אני מעדכן אותך, פשוט.

ישראל כץ: כרגע המהלך שהאוצר כן מוכן לו זה לטפל בכל הנסיעות הבין-עירוניות – זה מהלך שהכרזנו עליו – ששם הוא רוצה להחיל – הוא אומר שהתוצאה תהיה מאוד דומה, כלומר, לתת כרטיס, כמובן חופשי-חודשי, אבל לתת כרטיס חופשי-יומי, שבו כל אחד יוכל לנוע בתחבורה ציבורית עד תחנת הרכבת, נגיד בשדרות – זה יהיה בכל הארץ, אגב – וגם יוכל לנסוע ברכבת משדרות, נגיד עד תל אביב, יוכל לנוע בתחבורה הציבורית הפנימית כולה בתל אביב ללא הגבלה – בתל אביב או בכל מקום שאליו הוא נוסע – לחזור חזרה ברכבת; לנסוע בתחבורה ציבורית משדרות לכל מקום, וכל זה במחיר אטרקטיבי שסך העלות, אם נכלול בעצם את החינמיוּת עכשיו של כלל התחבורה הציבורית בנוסף לרכבת – זה אמור לייצר את אותם 50%, פחות או יותר.

ישראל כץ: זה מהלך שכבר גובש עם האוצר.

ישראל כץ: אני ביקשתי: בינתיים תאריכו עד התוקף את מה שקיים.

ישראל כץ: כרגע עוד אין את אותה הסכמה, ולכן כרגע שם יש איזשהו תווך באמצע, אבל בכל מקרה, העיקרון הבין-עירוני הזה נקבע, והוא מאוד משמעותי בדבר הזה.

ישראל כץ: אני עדיין מנסה – וגם אתם מנסים, כמו שאתה מעיד – שקודם כול יאריכו את אותה הנחה עד שהסידור החדש ייכנס לתוקף, למרות שאני מקווה שהוא ייכנס.

ישראל כץ: מבחינתי, אני דחפתי להקים את רכבת הנגב, כמו את שאר הרכבות בפריפריה, ואת הרכבת מירושלים, כדי לאפשר לאנשים להתחבר מכל מקום.

ישראל כץ: כמובן, כל הרכבת מתפתחת בישראל, ויש לנו צרות טובות.

ישראל כץ: אלה שאמרו שאף אחד לא ייסע – היום צריכים לסייע לנו לתת פתרונות למאות אלפים שנוסעים.

ישראל כץ: אגב, ברכבת העמק הנתונים מדהימים, וגם ברכבת הנגב, וגם לכרמיאל – מאות אלפים; לדעתי, כבר זה עובר מיליון נסיעות בסך הכול לשנה בכל מקום.

ישראל כץ: זה רק מראה שכאשר מדברים על פיתוח תחבורה ציבורית ובטיחות בדרכים והחלפת השימוש ברכב פרטי בשעות העומס – שהמערכות האלה עושות את העבודה.

ישראל כץ: כמובן שתדירות הרכבות ותוספת הקרונות, ותוספת לתנאי מעבר למסילות – אלה דברים שמתפתחים תוך כדי.

ישראל כץ: אני חושב שההחלטה הזאת והביצוע הוכיחו את עצמם.

ישראל כץ: אני גם עשיתי פיילוט של רכבת אחת בבוקר שתיסע באופן ישיר.

ישראל כץ: אגב, רק 20% מהנוסעים נוסעים לתל אביב, צריך להבין.

ישראל כץ: תמיד צריך לדעת את הנתונים.

ישראל כץ: להם יש את הפתרון הזה, ואחרים רוצים דווקא לנסוע לאשקלון, לנסוע לאשדוד, לנסוע לראשון לציון – דווקא למקומות האלה – ואנחנו מלווים את זה ומקדמים את זה.

ישראל כץ: אבל אני חושב באמת שרצוי היה שייתנו פתרון לתווך, והפתרון שכבר סיכמנו עליו יכול לתת לא רק לשדרות, נתיבות ואופקים אלא גם לאשקלון, גם לבאר שבע – אם אני לוקח את כל המסילות שם, גם להבים–רהט, גם דימונה – לכולם אפשרות להתחבר במחירים אטרקטיביים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא – לחקיקה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2700/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד חינוך), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מרדכי יוגב.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת מרדכי יוגב, יש לך עד עשר דקות.

חמד עמאר: להצעת החוק יש הצעת חוק מוצמדת של חברת הכנסת איילת.

חמד עמאר: חייב להיות שר במליאה.

חמד עמאר: תתחיל לדבר, וכשיגיע השר אני אפעיל את השעון.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: בהצעת חוק לא ניתן, אז יש לך עד עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים, חנוכה שמח.

מרדכי יוגב: בפתח דבריי אני מבקש להודות גם לשר החינוך השר נפתלי בנט, שלקח את הצעת החוק שלנו, שיזמנו כבר לפני למעלה משנה, וקידם אותה לטובתם של המורים, לחזק את מעמדם של המורים בישראל.

מרדכי יוגב: בעשורים האחרונים, ובשנים האחרונות, כפי שהתוודענו מתוקף חברותנו בכנסת, עלתה לצערנו רמת – נקרא לה חוצפה, וממנה – האלימות שהופעלה כנגד מורים ומורות בישראל, ואף האלימות כנגד עובדי מערכת החינוך בשירותים נוספים, הן מצד תלמידים הן מצד הורים.

מרדכי יוגב: חס וחלילה שלא נכליל, רוב מערכת החינוך היא מערכת מצוינת, אבל התופעה התרחבה עד כדי מספרים שאני מייד אמנה אותם, שאי-אפשר לעבור לידם.

מרדכי יוגב: בשנת 2016, על פי סקר שקיבלנו את נתוניו – תוצאות מחקר שפורסם ב-24 ביולי 2016 – היו 34,400 מקרי אלימות מילולית כלפי מורים בעל-יסודי; היו 4,800 מקרי פגיעה ברכוש במוסדות חינוך.

מרדכי יוגב: אלה מספרים מבהילים, וגם אם הם מוגזמים, הם מספרים גבוהים.

מרדכי יוגב: היו כ-3,000 מקרים של אלימות פיזית מצד תלמידים או הורים כלפי מורים.

מרדכי יוגב: רק אמש, אתמול בערב, התוודעתי לגודל התופעה במגזר הערבי והבדואי.

מרדכי יוגב: שוחחתי עם הורה בדואי מהצפון, והוא אמר לי, הוא התוודה לפניי, שהוא מאוד רצה לעבוד בכפרו, ומהלחצים בכפרו, ואפילו מאלימות שהופעלה כלפיו, הוא הלך למקום אחר, לכפר אחר, וגם שם הוא נתון ללחצים, וגם שם – הוא אמר לי בסוד: כבר הייתי חשוף לאלימות, אבל זו הפרנסה שלי, וזה חלק מההתמודדות שלי, וזה קשה – כך הוא אמר לי.

מרדכי יוגב: מתוך התקשורת הגלויה שאסף עוזר שלי בחודש האחרון, ארבעה מקרים: בראשון, בכפר מרר שבגליל, נפצעו שני מורים שניסו להפריד בין שני תלמידים ניצים והותקפו על ידם, והמורים נאלצו להתפנות לבית חולים עם פצעי שברים; בבית ים הותקפה מורה על ידי תלמיד.

מרדכי יוגב: התלמיד בעט בה וסדק את מרפקה.

מרדכי יוגב: כל זה מהעיתונות הגלויה של החודש האחרון, נובמבר; בבאר שבע תקף תלמיד מורה במוט ברזל עד שהמורה איבד את הכרתו.

מרדכי יוגב: התלמיד נעצר; באילת תקף תלמיד כיתה ג' מורה בהיריון, בעט בה בבטנה.

מרדכי יוגב: במזל לא קרה דבר לתינוק.

מרדכי יוגב: היא הובהלה לבית חולים לבדיקה.

מרדכי יוגב: בדברי ההסבר, או לתוכן החוק – סעיף 382א לחוק העונשין קבע עונש של שלוש שנים מאסר לתוקף עובד ציבור כאשר התקיפה קשורה למילוי חובתו, לתפקידו של הנתקף.

מרדכי יוגב: למעשה, אנחנו מבקשים להחמיר בכך, ולהביא את התוקף עובד חינוך בזמן עבודתו והתקיפה קשורה למילוי חובתו או תפקידו של הנתקף לחמש שנים.

מרדכי יוגב: לעניין סעיף זה, עובד חינוך – כהגדרתו בחוק פיקוח על בתי ספר, התשכ"ט–1969.

מרדכי יוגב: התופעה המגונה הזאת של תקיפה עובדי חינוך, אם בזמן עבודתם על ידי תלמידים או הורים, אם מעבר לזמן עבודתם – כפי שאמרתי, אינני רוצה להכליל את כל מערכת החינוך, היא מערכת נהדרת, אבל היא עברה למספרים גבוהים שאי-אפשר לעמוד על ידם.

מרדכי יוגב: כחלק מהניסיון לשקם את מעמדם של אנשי החינוך, ועל מנת להרתיע את המבקשים לפגוע בהם, כאמור, הצענו להחמיר בעונשם, אני וחבורת חברי כנסת נוספים, ולהעמידו על חמש שנים, ללא צורך בקיומן של נסיבות מחמירות נוספות שיידרשו ביחס לתקיפת עובדי ציבור אחרים.

מרדכי יוגב: אני רוצה להזכיר ולומר, וגם להודות: הצעת חוק זהה הונחה על ידי חבר הכנסת זבולון אורלב כבר בכנסת השמונה עשרה, וגם בכנסת התשע עשרה על ידי חברת הכנסת איילת שקד וחברי כנסת נוספים, אלא שהכנסת התפזרה והחוקים לא הועברו לחקיקה.

מרדכי יוגב: מקצוע ההוראה והחינוך היה מאז ומעולם, אני אומר, ה-מקצוע, החשוב ביותר בעם ישראל, ואני חושב שבכל האומות.

מרדכי יוגב: כך צריך שיהיה.

מרדכי יוגב: המורים והמורות הם השליחים שלנו, שליחי ההורים, והם שם בשבילנו.

מרדכי יוגב: עם כל ההתמודדות עם הערכים והחומר הנלמד, עם המשמעת בכיתה, והירידה, לצערי, במעמד המורה, החשיבות הבסיסית היא החשיבות הערכית של חיזוק מעמד המורים בגלל מה שהם עושים – מעבירים ערכים, מלמדים ידע – ולראות במקצוע הזה את המקצוע החשוב לעתיד ילדינו, לעתיד העם והאנושות כולה, בחינת "עשה טוב" – לתגמל אותם בכל דרך שאפשר.

מרדכי יוגב: החוק הזה בא להגן עליהם מהצד של ה"סור מרע" – וכפי שאמרתי, העיקר הוא "עשה טוב" – בא להגן עליהם, שהם שם יום-יום בהתמודדות החינוכית מול כיתות גדולות של תלמידים, אף שהוקטנו הכיתות, ולשלוח להם מכאן, מכנסת ישראל, ברכה וחיזוק: אנחנו איתכם.

מרדכי יוגב: אנחנו מגבים אתכם ומעריכים מאוד את עשייתכם, מחפשים ונמשיך לחפש, אני מניח, דרכים נוספות, יחד עם שר החינוך, שגם הוא בעניין הזה, הן בתגמול של השכר והתנאים, הן בהעלאת קרנם.

מרדכי יוגב: ויחד עם זאת, כאשר תופעת האלימות היא במספרים שכאלה – גם בהרתעה.

מרדכי יוגב: כדי לצמצם את מספרם של אלה שהחליטו לפגוע בדרך הזאת, מצאנו לנכון להעלות ולהחמיר את רף הענישה למי שיתקוף מורים ומורות, להרתיע, ולחזק גם בצד הזה של ה"סור מרע" את מעמד המורים והמורות בישראל.

מרדכי יוגב: כפי שאמרתי בתחילה, אני מודה לשר החינוך נפתלי בנט, שהחליט במערכה הכוללת של חיזוק מעמד המורים גם לדחוף ולקדם את הצעת החוק הזאת.

מרדכי יוגב: אני מודה גם לעוזריי ולכל מי שיזם, מורים ומורות שונים.

מרדכי יוגב: כפי שאמרתי רק אמש, מורה במגזר הבדואי שפנה אליי ונפגשתי איתו אמר לי: אצלנו זה יותר חשוב.

מרדכי יוגב: ואני מניח את החוק הזה גם בתודה גדולה למורי ומורות ישראל, ומבקש את תמיכת הכנסת כולה בו.

מרדכי יוגב: חנוכה שמח ותודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/3342/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, הצעה מוצמדת, עד חמש דקות.

חמד עמאר: שלוש דקות, סליחה.

איילת נחמיאס ורבין: אמרו לי עשר דקות.

איילת נחמיאס ורבין: בחמש דקות אני אסתפק, אבל אמרו לי – – –

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: הצעה מוצמדת – שלוש דקות.

איילת נחמיאס ורבין: שאלנו בבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

חמד עמאר: מוצמדת – עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אבדוק איפה העוזרים שלי טעו.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא עולה לעיתים מוזמנות לדוכן הנואמים כדי לשכנע אתכם לתמוך בהצעת חוק שלי.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כל הצעת חוק שאני מגישה אני מתחבטת, בודקת, שואלת את עצמי: האם חקיקה נוספת או שינוי חקיקה באמת יעזרו במקרה המדובר?

איילת נחמיאס ורבין: אני בכלל לא עוסקת בשאלה כן יעבור בוועדת שרים או לא, כי מה שמעניין אותי זה באמת לעזור לציבור, ואני חושבת שכל אחד מאיתנו צריך לנסות לנהוג לפי הפילטרים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר שבמקרה הזה התלבטתי מעט.

איילת נחמיאס ורבין: מדובר בתיקון לחוק העונשין, והחמרת ענישה היא לא תמיד התחליף הכי טוב לאכיפה, אבל הרגשתי שבמקרה של אלימות כלפי מורים וצוותי הוראה לא נעשה שום דבר, ורק אם נעלה את רף הענישה נעביר מסר לציבור.

איילת נחמיאס ורבין: ומהו המסר שאנחנו מעבירים אותו לציבור, לנוער, להורים ולכל מי שמצוי בממשק עם מערכת ההוראה?

איילת נחמיאס ורבין: מי שהרים יד או כיסא, נשק קר או חם, הילך אימים, השליט טרור, קרא להורים "לעשות סדר" או קרא אותם לסדר עם המורה הזאת והמורה הזה, הוא לא יוכל להתהלך בינינו כאילו לא קרה דבר – הוא ילך לחקירה, התיק ייזרק בצד וייסגר חס וחלילה מחוסר עניין לציבור.

איילת נחמיאס ורבין: אז הינה, אנחנו עומדים כאן היום ואומרים בצורה ברורה ובקול רם:

איילת נחמיאס ורבין: אם פוגעים במורות ובמורים במדינת ישראל זה חשוב לציבור וזה מעניין אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו יוצרים את החברה הישראלית העתידית בכך שאנחנו אומרים: מורים במדינת ישראל לא יכולים להיות מאוימים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מעבירה בראש במהירות את כל המורים שלי ושל ילדיי – את גלית, את מרגלית, את סימה – ואני לא יכולה לדמיין אפילו שהן ירגישו מאוימות מילד או מהורה; שהן הולכות אחרי יום שלם של עבודה בכיתה והן חשות עצמן מאוימות.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יכולה לדמיין את הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: כי אפשר להתווכח על הרבה דברים שקשורים למערכת החינוך, אבל על הירידה במעמדם – קשה לייצר חוק לירידה במעמד, אי-אפשר לטפל בזה, אבל על הביטחון האישי שלהם אנחנו לעולם לא נתפשר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מנסה לשחזר אם מאז שאנחנו היינו ילדים התופעה הזאת התעצמה.

איילת נחמיאס ורבין: האם התופעה הזאת הייתה קיימת בכלל בשנות ה-70?

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי עומדת כשהמורָה או המורֶה היו נכנסים לכיתה.

איילת נחמיאס ורבין: מתי?

איילת נחמיאס ורבין: מתי המורים נהיו הפקר?

איילת נחמיאס ורבין: מתי הביטחון שלהם נהיה הפקר?

איילת נחמיאס ורבין: אבל כשיש זילות חברתית כוללת בכל מה שכרוך להטלת משמעת ומרות, קצרה כבר הדרך גם להרמת יד.

איילת נחמיאס ורבין: כשהאצבע המקלידה הופכת להיות נשק חברתי, האגרוף כולו כבר נאסף למכה.

איילת נחמיאס ורבין: וזה בלתי נסבל.

איילת נחמיאס ורבין: ואני מסתכלת על כל הנתונים, ואני לא אחזור עליהם, כי אתם כבר מכירים אותם, ואתם יודעים שיש איזו ידיעה קטנה בעיתון לרגע, וכולנו מקפלים את העיתון ושוכחים את זה שמורה במדינת ישראל נפגע, שהרימו עליו כיסא, שהוא יצא מתחומי בית הספר והורה צרח עליו, התקרב אליו ואיים עליו.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו, מה אנחנו עשינו בדבר הזה?

איילת נחמיאס ורבין: לא עשינו שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני עומדת כאן היום, כי אנחנו חייבים לעשות משהו בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הצעת החוק הזאת חייבת לעבור כאן בכנסת, והיא חייבת גם לעבור להיות יעילה ומהירה.

איילת נחמיאס ורבין: חשוב לי להגיד לכם עוד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקדישה את החוק הזה לשני אנשים: לטובה קררו, זיכרונה לברכה – כן, האחות שנרצחה בדם קר בקופת החולים, כי גם שם אנחנו נצטרך לעשות שינוי חקיקה מתבקש כלפי צוותים רפואיים.

איילת נחמיאס ורבין: טרם הבאנו את זה לכאן, למליאה, אבל יש דמיון בין הצוותים הרפואיים לצוותי ההוראה.

איילת נחמיאס ורבין: והסיבה שיש דמיון היא כי מדובר בציבורים חסרי אונים.

איילת נחמיאס ורבין: הם צריכים כל היום לגייס את כל הסבלנות שלהם, את כל הסובלנות שלהם – –

חמד עמאר: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: – – כדי לעמוד במשימה.

איילת נחמיאס ורבין: עוד מילה אחת, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: והשני הוא מר ברוך.

איילת נחמיאס ורבין: יהושע ברוך, זיכרונו לברכה, היה מורה הספורט שלנו באליאנס, איש עם פנים קשוחים ולב טוב.

איילת נחמיאס ורבין: כשהוא היה מעמיד אותנו ב-07:00, בבוקר, כשהיינו מתנהגים לא בסדר, תאמינו לי, כולנו התיישרנו.

איילת נחמיאס ורבין: חבל שאין מר ברוך חברתי כזה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשיב במשולב שרת המשפטים איילת שקד, חברת הכנסת איילת שקד.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כיום, על פי חוק העונשין, התוקף עובד ציבור והתקיפה קשורה למילוי חובתו או תפקידו של הנתקף, דינו מאסר שלוש שנים.

איילת שקד: אם התקיפה בוצעה בנסיבה מחמירה מבין הנסיבות המצוינות בחוק, דינו מאסר חמש שנים.

איילת שקד: הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד חינוך) של חבר הכנסת מוטי יוגב ואחרים מבקשת להוסיף נסיבה מחמירה לעבירה של תקיפת עובד ציבור, ולפיה תקיפת עובד חינוך בזמן עבודתו, והתקיפה קשורה למילוי חובתו או תפקידו של הנתקף, דינה מאסר חמש שנים.

איילת שקד: על פי ההצעה, הגדרת "עובד חינוך" תאומץ מההגדרה לעובד חינוך בחוק פיקוח על בתי ספר, והיא: "מי שעוסק בבית ספר ועיקר עיסוקו בו הוא בהוראה או בחינוך, וכן מי שעוסק בפיקוח על הוראה או חינוך".

איילת שקד: "בית ספר" מוגדר בחוק פיקוח על בתי ספר כ"לרבות גן ילדים וכל מוסד חינוכי אחר.

איילת שקד: " הממשלה סבורה שהצעת החוק נחוצה על מנת לעקור מן השורש את התופעה הבזויה של תקיפת עובדי חינוך.

איילת שקד: החברה כולה מפקידה את ילדיה בידיהם, ועלינו לשמור עליהם מכל משמר.

איילת שקד: אף אני כחברת כנסת הצעתי הצעה כזאת בכנסת הקודמת.

איילת שקד: בדומה לכך, חוק העונשין קובע נסיבה מחמירה שעונשה חמש שנות מאסר במצב של תקיפת עובד חירום, כאשר הוא מטפל באדם שמצוי בסכנת חיים או בסכנה חמורה לשלמות הגוף, או כאשר הוא עובד חדר מיון.

איילת שקד: לאור האמור, הממשלה תומכת בהצעת החוק ובהצעה שהוצמדה לה של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת שקד: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מבקש לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד חינוך), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מרדכי יוגב.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד חינוך), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 44, נגד – 1, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר להמשך הכנתה לקריאה ראשונה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד הוראה), התשע''ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 47, מתנגד אחד, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2895/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מתן עדיפות למשרתים בהעדפה מתקנת), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מרדכי יוגב וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת מרדכי יוגב, בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות, חבר הכנסת מרדכי.

מרדכי יוגב: גברתי, אפשר?

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

מרדכי יוגב: גברתי היושבת-ראש, שרת העלייה והקליטה, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, חברי חבר הכנסת חיים ילין, החוק הבא – ביחד נעשה אותו, כדי לחזק את מעמד הרבש"צים בעוטף עזה ובכל יישובי הספר.

מרדכי יוגב: חנוכה שמח.

מרדכי יוגב: השירות – – – גברתי, אני לא שומע את עצמי.

טלי פלוסקוב: אתה צודק.

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, אני מבקשת קצת שקט באולם, גם מהצוותים.

טלי פלוסקוב: עוד קצת, שקט, בבקשה.

טלי פלוסקוב: מי שמדבר – אני מבקשת לצאת.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: תודה.

מרדכי יוגב: השירות בצה"ל הוא ערך חשוב מאוד בעיני כולנו, מכמה סיבות: ראשית, צה"ל מגן על קיומנו הפיזי; שנית – וכך אני חשתי בשנות שירותי הרבות – צה"ל מאחד את העם הזה ומהווה כור היתוך – – –

מיכל רוזין: איך זה מסתדר – – –

מרדכי יוגב: צה"ל מאחד את העם הזה ומהווה כור היתוך – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין, רק התחלנו את היום.

מיכל רוזין: – – –

טלי פלוסקוב: אבל יש לך אפשרות, אם תרצי, להתנגד.

טלי פלוסקוב: כרגע עשר הדקות של חבר הכנסת, ונא לכבד אותו.

טלי פלוסקוב: תודה.

מיכל רוזין: אני מכבדת אותו.

מיכל רוזין: אני מקשיבה למה שהוא אומר בבוקר ואני לא מבינה איך הוא סותר את עצמו.

טלי פלוסקוב: שמענו אותך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מרדכי יוגב: בישיבת הבוקר הגברים לא דיברו, רק הנשים צעקו – זה מה שהיה – ולא שמעת את דעתי.

מיכל רוזין: יש לך הזדמנות לענות.

מיכל רוזין: איך זה מסתדר – – –

מרדכי יוגב: אבל אתייחס לגופו של עניין.

מרדכי יוגב: שנית, צה"ל מאחד את העם הזה, ומהווה כור היתוך לא רק של דתיים וחילונים, לא רק של שמאל וימין, אלא גם של מי שהם אינם יהודים והם אזרחי המדינה – ובהם דרוזים, צ'רקסים, בדואים וערבים – ששירתו, משרתים בצה"ל כתף אל כתף או בשירות הלאומי והחברתי.

מרדכי יוגב: השירות בצה"ל הוא בעיניי גם חובה אך גם זכות גדולה ואף שליחות גדולה.

מרדכי יוגב: מי שמבטיח את זה שנוכל לקיים פה בכנסת דיונים בכל נושא שהוא, גם על הפתקית שעל הגבינה הצהובה, ונרגיש בטוחים, אלו מפקדי וחיילי צה"ל, כוחות הביטחון כולם.

מרדכי יוגב: מי שמבטיח את יציבותה של מדינת ישראל, זה גם מערכת הערכים – החינוך, התורה, המדע – והשירות הצבאי, הביטחוני והחברתי.

מרדכי יוגב: כלשון החוק, בחוק שירות המדינה ביקשנו שתינתן עדיפות, בסעיף קטן (3), למועמדים מקרב הקבוצה הזכאית לייצוג הולם, אלה שסיימו שירות סדיר כהגדרתו בחוק חיילים משוחררים משנת התשנ"ד–1994.

מרדכי יוגב: בשנים שבהן העולם שסביבנו – המזרח התיכון כולו – ומיעוטים רבים נמצאים באי-יציבות, מדינת ישראל היא אי של יציבות, ויש זכויות אדם לכל מי שחי בה, יהודים ושאינם יהודים.

מרדכי יוגב: החברה הישראלית מורכבת מעדות שונות, וחלקן קוראות דווקא עכשיו להשתלבות בחברה הישראלית ולא להתבדלות ממנה.

מרדכי יוגב: במדינת ישראל חיים בני מיעוטים רבים, מכל המגזרים, שבחרו לקשור את גורלם בגורל המדינה, שמשרתים בצה"ל ובשירות האזרחי – לעיתים רבות תוך הקרבה משפחתית או נידוי.

מרדכי יוגב: חלקם מופלים לרעה באזור מגוריהם, חלקם סובלים גם מאלימות ומהסתה, ולו רק מהסיבה שהם בחרו לשרת את מדינת ישראל ולהשתלב בה.

מרדכי יוגב: כל אלה מבני המיעוטים שמשרתים בצה"ל ובשירות הלאומי מקריבים שנים מחייהם – לעיתים שנתיים, שלוש ואף יותר – ומגיעים ללימודים האקדמיים, לרכישת מקצוע או לזכייה במכרז בתפקיד רק באיחור של כמה שנים, בגלל שהם שירתו.

מרדכי יוגב: כאשר רבים מהם משתחררים מהשירות, הם מגלים לא אחת שמקומות שאליהם הם כמהו להגיע נתפסו כבר על ידי בני מיעוטים אחרים שהתנגדו לשירות או שלא שירתו.

מרדכי יוגב: הם נהנים מיתרון בקבלה למשרות ציבוריות על פני בני עדתם מפני שהם הצטרפו מאוחר יותר לאקדמיה או לשוק העבודה.

מרדכי יוגב: לנוכח זאת, מטרת התיקון בקבלה לעבודה בשירות המדינה למי ששירתו בשירות סדיר או בשירות הלאומי, כמוגדר בחוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994, הוא תיקון חברתי מתבקש, שיעודד השתלבות של כל בני העדות – השתלבות הוגנת בחברה הישראלית – וישאף ליצור צדק והוגנות חברתית כלפי אלה שבחרו לשרת.

מרדכי יוגב: את התרומה הצנועה נתחיל כעת עם ההצבעה על החוק החשוב הזה, ונעביר יחד את הצעת החוק הזאת, שתזכיר לכולם את ערכו של השירות.

מרדכי יוגב: נעריך בכך את אלה שאכן משרתים.

מרדכי יוגב: זה לא סוד שחלק מאזרחי ישראל הערבים נמנעים מלהזדהות עם מדינת ישראל – קוראים לעצמם כך או אחרת – מזדהים יותר עם הפלסטינים, אבל בבית הזה כוונתנו למנוע את התמיכה בארגוני טרור – ארגון שחרור פלסטין, חמאס, חיזבאללה או דברים אחרים; בבית הזה כוונתנו לחזק את אלה שרוצים להשתלב, ולא את אלה שמחפשים לחזק או לסייע דווקא לטרור.

מרדכי יוגב: מי שקורא למי שמשרת "בוגדים", מנדה אותם ויורד לחייהם, ובעקבות זאת מדי פעם בוחרים – בגלל האיום – אנשים בעדות שונות שלא לשרת – אני חושב שעל כולנו להוקיע את התופעה הזאת, ולעומת זה, לחזק את ה-90% בעדה הדרוזית שמשרתים, וכך גם בעדה הצ'רקסית, כך גם בדואים שמתגייסים – כאמור, פגשתי אחד כזה אתמול בלילה – וכך גם בעדה הערבית.

מרדכי יוגב: רבים מתגייסים, בין לצה"ל ובין לשירות הלאומי-חברתי.

מרדכי יוגב: המדינה אינה רק מכונת זכויות אלא גם חובות, ואחת החובות הבסיסיות היא השותפות, ואנחנו פה בכנסת ראוי שנדע לתגמל ולתעדף את אלה שלקחו ושירתו שנתיים ושלוש ויותר מחייהם ואותם לתגמל.

מרדכי יוגב: כאשר המדינה מעניקה העדפה מתקנת למיעוטים הללו במכרזים בשירות המדינה, אנו ניתן העדפה לאלה ששירתו בצה"ל או בשירות הלאומי-חברתי מקרב אותם מיעוטים.

מרדכי יוגב: נתקן בזה עיוות מתמשך שדווקא אלה ששירתו לא נשארים מאחור בזמן, אלא שירת – תוגמלת; עמלת, היית שותף בביטחון המדינה – תוגמלת, והמדינה תדע לתעדף אותך במכרזיה או במשרותיה.

מרדכי יוגב: אין כאן שמאל או ימין, יש כאן העדפה מתקנת למי שישרת.

מרדכי יוגב: אני קורא לכל חברי הכנסת להתאחד בעניין הזה בהצעת חוק שהיא גם מוסרית, גם צודקת, ואם תרצו – גם ציונית ויהודית, גם חברתית וגם ביטחונית.

מרדכי יוגב: אני רוצה להודות לתנועת אם תרצו, שהם היו יוזמי החוק וסייעו בכתיבתו.

מרדכי יוגב: אני רוצה להודות לחברי, חבר בעדה הדרוזית, אייל אסעד, יושב-ראש הפורום הדרוזי, שביקש לדחוף את החוק; כך גם לחברים במגזר הבדואי, שנפגשתי איתם אתמול בערב, ולעוד שותפים לחוק.

מרדכי יוגב: אני קורא לכל בני הבית הזה לתמוך בהצעה.

מרדכי יוגב: כחלק מההסכמות עם חברי הסיעות החרדיות הוסכם שאבהיר כאן שההצעה לא תחול על מגזר זה – זה עניין נפרד שנמשיך ונטפל בו, הממשלה תטפל בו – וכן בוועדות הכנסת לא נקדם את הדברים בלא הסכמה עם הסיעות החרדיות.

מרדכי יוגב: על הדברים הללו נמשיך ונעמול כדי לקבל חוק זה – רק בהסכמה, ולא ללא הסכמה.

מרדכי יוגב: על כן אני קורא לכל בני הבית הזה, חבריי וחברותיי, לתמוך בהצעת חוק חשובה זו.

מרדכי יוגב: תודה רבה וחנוכה שמח.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4778/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: הוגשה הצעת חוק דומה על ידי חבר הכנסת חמד עמאר.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת חמד עמאר להציג את ההצעה שלו, ששמה הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – העדפת מי שסיים שירות סדיר), התשע"ח–2017.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: גם לרשותך עד עשר דקות.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים סופה, יריב, בכנסת השמונה עשרה העברתי את הצעת החוק, שהגשתי עם חברי השר יריב לוין, בקריאה טרומית.

חמד עמאר: הכנו אותה בוועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה ראשונה, אבל לא התאפשר לי להמשיך לקדם את הצעת החוק, בגלל שהייתה אז התנגדות להמשך קידום החוק.

חמד עמאר: היום, לשמחתי, יש לנו תמיכה בקידום החוק, ואני חושב שאנחנו נצליח לקדם את הצעת החוק החשובה הזאת.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, הצעת החוק שלי לא מדברת על העדפה.

חמד עמאר: אם אנחנו ניקח את זה לפי המלל שנמצא בהצעת החוק, זאת העדפה ליוצא צבא ששירת שלוש שנים מהחיים שלו, שתהיה לו העדפה בקבלת עבודה בשירות המדינה.

חמד עמאר: אבל אני אומר: אני רוצה להשוות את אותו יוצא צבא לאותו בחור שלא עשה צבא.

חמד עמאר: תארו לעצמכם שני צעירים בגיל 18, אחד הולך ללמוד והשני הולך לצבא.

חמד עמאר: ההוא לומד לתואר ראשון ומסיים אותו, והשני מסיים שלוש שנים שירות.

חמד עמאר: ואז אותו בחור ששירת את המדינה ונלחם למען המדינה והיה מוכן להקריב את עצמו למען המדינה מתחיל את החיים שלו בגיל 22; ייקח לו שנה עד שיעשה את הפסיכומטרי, עד שיכין את עצמו ללימודים ואז, בגיל 22 – ואותו בחור שלא עשה צבא כבר עם תואר שני – אז הוא מתחיל את התואר הראשון.

חמד עמאר: בגיל 26, אחד עם ניסיון אדיר, עם תואר שני, ניגש לשירות המדינה, ואחד עם תואר ראשון ורק עכשיו סיים את התואר הראשון.

חמד עמאר: מה אתם חושבים, את מי יקבלו – את זה שיש לו תואר שני או את זה שיש לו ניסיון?

חמד עמאר: וזה שנתן ותרם למען המדינה, לא יתקבל לעבודה.

חמד עמאר: אנחנו רוצים להשוות את אותם אנשים ששירתו למען המדינה לאותם אנשים שלא שירתו בצבא.

חמד עמאר: ולכן אני אומר לכם:

חמד עמאר: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק של שוויון – להשוות את אותם אנשים שתרמו למען המדינה לאותם אנשים שלא תרמו למען המדינה.

חמד עמאר: על זה היא באה לדבר, הצעת החוק שלי.

חמד עמאר: ואני יכול לתת לכם עשרות דוגמאות.

חמד עמאר: אני בעצמי חוקקתי חוק ייצוג הולם לבני העדה הדרוזית בחברות ממשלתיות.

חמד עמאר: היום עברתי על החברות הממשלתיות, לראות בכמה חברות ממשלתיות הנושא נכנס והוטמע פנימה.

חמד עמאר: מצאתי חמש חברות, ואני אזכיר אותן: בחברת החשמל, במקורות, בנמל חיפה ובעוד שתי חברות נתנו העדפה מתקנת לבני העדה הדרוזית; וברכבת ישראל.

חמד עמאר: שאר החברות לא עומדות בנתון של העדפה מתקנת לפי חוק.

חמד עמאר: לפני פחות מחודש הצלחתי להעביר כאן בקריאה טרומית הצעת חוק להעדפה של בני העדה הדרוזית במשרדי ממשלה, אבל אם אני אצליח להעביר את הצעת החוק הזאת, אני לא צריך את ההעדפה המתקנת ואני לא צריך את ההעדפה של בני העדה הדרוזית במשרדי ממשלה.

חמד עמאר: אחוז הגיוס בקרב הצעירים בני העדה הדרוזית השנה מגיע ל-84%.

חמד עמאר: וכשאנחנו אומרים ש-84% מהצעירים מתגייסים לצבא, אותם 84% בני העדה הדרוזית – אני רוצה לתת להם העדפה ושוויון בקליטה במשרדי הממשלה.

חמד עמאר: ואני חושב שאנחנו, כחברי כנסת, כמחוקקים שבאים לכאן ומתלוננים שאחוז התרומה של הצעירים והמוטיבציה של הצעירים הולכים ויורדים, אנחנו חייבים כאן לתקן.

חמד עמאר: חייבים לתת לאותם צעירים את ההעדפה.

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים רק לדבר, לעמוד כאן ולדבר: ירידה במוטיבציה; להפך, לבוא ולהגיד לאותם אנשים שתרמו: יש לכם העדפה, יש לכם יכולת להתקבל ולהיקלט במשרדי הממשלה.

חמד עמאר: ואני אומר, את הצעת החוק הזאת אני אמשיך לקדם בתיאום עם הסיעות החרדיות.

חמד עמאר: אנחנו נמשיך.

חמד עמאר: יש הסכמות בינינו, ואנחנו נמשיך לתאם את זה ביחד עד שנגיע להצעת החוק הכי טובה שיש, שגם תהיה מקובלת על המפלגות החרדיות.

חמד עמאר: לכן אני אומר כאן, כל חברי הבית הזה צריכים להצביע.

חמד עמאר: אני דיברתי עם חברי סאלח סעד, חבר הכנסת סאלח סעד ממפלגת המחנה הציוני, מפלגת העבודה, והוא אמר לי שהוא יתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: למרות שהוא אופוזיציה ואמור להתנגד להצעת חוק של מישהו מהקואליציה, בגלל החשיבות של הצעת החוק הזאת, הוא יתמוך.

חמד עמאר: והוא אמר לי שהוא גם שכנע את החברים שלו לתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: קודם כול, אני מודה לך, ואני יודע שאתה יודע מה החשיבות של הצעת החוק, כי אנחנו רוצים לראות צעירים.

חמד עמאר: אני גם עברתי על הנתונים של הקליטה במשרדי ממשלה.

חמד עמאר: למה הבאתי את החוק של ייצוג הולם לבני העדה הדרוזית במשרדי ממשלה?

חמד עמאר: כי ראיתי ירידה.

חמד עמאר: אם ב-2011 משרדי ממשלה קלטו 101 עובדים דרוזים, ב-2015 נקלטו רק 51 עובדים דרוזים – ירידה דרסטית בקליטת צעירים דרוזים במשרדי ממשלה.

חמד עמאר: ומצד שני, אתה רואה שיש עלייה בכיוון של אנשים שלא משרתים בצבא ולא עושים צבא ולא תורמים למען המדינה.

חמד עמאר: לכן אני מבקש מכל חברי הבית לתמוך בהצעת החוק הזאת.

חמד עמאר: זאת הצעת חוק מאוד חשובה.

חמד עמאר: ואני אומר גם למפלגות אחרות: היום, אם אנחנו נסתכל, נמצא שמכל העדות משרתים בצבא.

חמד עמאר: אותם אנשים שמשרתים, צריך לבוא ולתת להם – לתת להם את האפשרות להתקדם, לתת להם את האפשרות להיקלט במשרדי ממשלה, לתת להם את האפשרות לבנות את העתיד שלהם.

חמד עמאר: ותמיד זה באיחור של ארבע שנים, ולפעמים יותר מארבע שנים, כי אותו צעיר עושה קורס קצינים ונשאר בקבע שנה, ואז הוא יוצא ללימודים, ואז זה לוקח לו חמש שנים.

חמד עמאר: ואותו צעיר שלא עשה צבא יכול לסיים תואר ולהיות רופא במדינת ישראל, לעומת אחד שרק מתחיל את החיים שלו ומתחיל לבנות את העתיד שלו.

חמד עמאר: אני מבקש שוב מכולם לתמוך בהצעת החוק, כי היא הצעת חוק טובה – נותנת שוויון, לא העדפה, לאותם צעירים ששירתו למען המדינה.

חמד עמאר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3472/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כרגע יש הצעה שהוצמדה, של חברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם ללוחמים), התשע"ז–2016.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד שלוש דקות.

ענת ברקו: תודה.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שאני מביאה בפניכם היום, אין מוצדקת ממנה.

ענת ברקו: אנחנו מבקשים שאת החיילים הנושאים תעודת לוחם נוסיף לרשימת האוכלוסיות שנקבע כי יהיה להן ייצוג הולם בשירות המדינה.

ענת ברקו: כיום, לפי החוק – ואני מצטטת אותו כלשונו: "בקרב העובדים בשירות המדינה בכלל הדרגות והמקצועות בכל יחידות הסמך, יינתן ביטוי הולם בנסיבות העניין לייצוגם של בני שני המינים, של אנשים עם מוגבלות, של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, של מי שהוא או שאחד מהוריו נולדו באתיופיה, של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים".

ענת ברקו: לא מוזכרים שם חיילים, בטח לא מוזכרים שם לוחמים.

ענת ברקו: אני סבורה שלרשימה הזאת יש להוסיף את התורמים החשובים ביותר לביטחונה של מדינת ישראל, לקיומה, והם החיילים הלוחמים.

ענת ברקו: ומשני טעמים אני אומרת את הדברים הללו: אוכלוסיית הלוחמים, כמובן, מקדישה שלוש שנים מאוד תובעניות, מסכנת את חייה לטובת המדינה; כמובן, בשנים האלה היא לא יכולה לעשות דברים אחרים, באופן אישי, לעצמה; אני סבורה שבשירות הצבאי מקבלים הרבה מאוד דברים, אבל עם זאת – לא ללמוד, לא לעבוד, לא לעשות לביתה.

ענת ברקו: והטעם השני, מדינת ישראל חייבת להוקיר ולהכיר בערך השירות ולא כך הוא היום, לא מספיק.

ענת ברקו: אנחנו מדברים על החיילים; עושים למענם, אבל לא מספיק, וצריך יותר.

ענת ברקו: החיילים מקדישים את השנים הטובות ביותר של חייהם לטובת המדינה, והגיע הזמן שמדינה תכיר בהם ותתגמל אותם על המאמץ המיוחד שלהם.

ענת ברקו: אני יכולה לומר שגם החוב המוסרי כלפי אלה שנושאים בעול הביטחון הוא חוב ללא גבולות, והוא גבוה במיוחד כאשר מדובר באלה שמסכנים את חייהם למען המדינה.

ענת ברקו: מדובר בצעירים שהשירות הצבאי שלהם קשה ומאתגר, ואם אנחנו רוצים לעודד מוטיבציה לשירות קרבי, אז צריך לדבר על זה: לא רק שירות שנותן ערך מוסף במובן הכלכלי בהייטק, בסייבר וכו', אלא לוחמים, חוד החנית של החברה הישראלית.

ענת ברקו: השירות שלהם מאתגר ביום ובלילה, בחום הכבד, בצינה ובקור.

ענת ברקו: הם נמצאים על המשמרת, מסכנים את עצמם למעננו, למען שלומנו וביטחוננו.

ענת ברקו: לנו יש חובה מוסרית לתגמל אותם ולטייב את השירות הציבורי ולהתברך באנשים שמחויבים למדינה ולערכיה.

ענת ברקו: אני אמשיך לפעול למען חיילי צה"ל וזרועות הביטחון, מעבר לחקיקה הביטחונית למאבק בטרור.

ענת ברקו: אני רואה שליחות בכנסת הזאת להיאבק למען כוחות הביטחון, בעיקר חיילי צה"ל בסדיר, בקבע ובמילואים, כי מגיע להם.

ענת ברקו: אף אחד לא עושה להם טובה.

ענת ברקו: הם ראויים לתגמול, להערכה ולכבוד מהמדינה שלה הם מקדישים את שנותיהם הטובות ביותר.

ענת ברקו: אני מבקשת כי תרימו יד למען הצעת חוק מוצדקת זו ותוכיחו כי אנו מדינה שגם מכירה תודה והערכה ללוחמיה ולחייליה.

ענת ברקו: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: ישיב על שלוש ההצעות הללו במשולב, בשם ראש הממשלה, השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי כנסת, זה באמת, אדוני היושב-ראש, רגע מאושר, אחת מהצעות החוק היותר-חשובות שמובאות לכאן – מהלך שאתה הוצאת לדרך עוד בכנסת השמונה עשרה, והייתה לי זכות להצטרף אליך אז.

יריב לוין: אני שמח שלפחות המעגל הזה מתחיל להיסגר כאשר אנחנו מביאים היום את החוק בתמיכת הממשלה לקריאה הטרומית.

יריב לוין: אני רוצה לברך גם אותך וגם את מציעי החוקים הנוספים באותו עניין – חוק אחד בראשותו של חבר הכנסת מוטי יוגב, והחוק השני של חברת הכנסת ענת ברקו.

יריב לוין: החוקים האלה הם תחילת מהלך, הם לא סופו; הם תחילת מהלך לתיקון אחד העיוותים המקוממים ביותר שקיימים במדינת ישראל – המציאות שבה מי שתורם למדינה, לא רק שלא מקבל ממנה, אלא בהרבה מאוד מקרים מתחיל את החיים בפיגור לעומת מי שלא תורם למדינה.

יריב לוין: הדבר הזה נכון לקבלה לעבודה בשירות המדינה, אבל צריך לומר את האמת, שהוא נכון לא רק שם – הוא נכון בקבלה למעונות באוניברסיטה, הוא נכון בכלל בקבלה לאוניברסיטאות, הוא נכון בהרבה מאוד תחומים אחרים, והגיע הזמן לבוא ולתקן אותו.

יריב לוין: אני יכול לומר, אדוני היושב-ראש, שהחוק השני שהגשתי כחבר כנסת – בקדנציה הראשונה שלי כאן, בכנסת השמונה עשרה – הוא חוק זכויות התורמים למדינה, שחברת הכנסת ברקו הגישה בקדנציה הזאת.

יריב לוין: כל השנים האלה הרבה מאבקים הצליחו.

יריב לוין: המאבק על החוק הזה עדיין לא הצליח, אבל אני חושב שהיום אנחנו פורצים סוף-סוף דרך בכיוון הזה, בכיוון הנכון.

יריב לוין: מי שתורם למדינה, מי שמשקיע את מיטב שנותיו בתרומה למדינה, בטח מי שמסכן את חייו למען המדינה, צריך לקבל יתרונות מובהקים.

יריב לוין: בטח ובטח לא יכול שיימצא במצב של חיסרון, כפי שאתה, חבר הכנסת עמאר, יושב-ראש הישיבה, הצגת כאן קודם בצורה הכי ברורה.

יריב לוין: לא יכול להיות שמי שלא משרת, מצבו יותר טוב ממי שכן משרת.

יריב לוין: אגב, גם אם הצעת החוק הזאת תעבור ותתקבל ותיכנס לספר החוקים, וגם אם נפתור עוד חלק מהבעיות הנוספות שישנן בהצעת חוק זכויות התורמים למדינה, גם אז – שלא תהיינה אי-הבנות – לא נייצר שוויון.

יריב לוין: נקטין במשהו את האי-שוויון לרעתם של המשרתים, כי אין שום דבר שהוא שווה ערך לשנתיים או לשלוש שנים מהטובות ביותר של אדם שהוא נותן למען העניין הזה, ובטח שום דבר שהוא שווה ערך למה שנותנים אלה שמסכנים את חייהם יום-יום ושעה-שעה למען הביטחון של כולנו.

יריב לוין: לגוף הצעות החוק באופן פרטני, אני אוסיף כדלקמן:

יריב לוין: בשירות המדינה קיימת החובה להבטיח ייצוג הולם לקבוצות אוכלוסייה שבמשך שנים לא זכו לייצוג הולם בשילובם בשירות המדינה.

יריב לוין: מתוך גישה של עקרון השוויון נקבעו הסדרים בעניין הזה בסעיף 15א(א) לחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט–1959.

יריב לוין: הצעת החוק של חבר הכנסת יוגב מבקשת להוסיף כי בקבלה לעבודה בשירות המדינה תינתן עדיפות למועמדים מקרב הקבוצה הזכאית לייצוג הולם ששירתו בשירות סדיר או שירות לאומי כמוגדר בחוק קליטת חיילים משוחררים, התשע"ד–1994.

יריב לוין: הצעות החוק הנוספות מדברות על אותו עיקרון, כאשר מודגש בהצעת החוק של חבר הכנסת חמד עמאר שיש לתת בתוך אותן קבוצות שזכאיות להעדפה עדיפות למי שסיים את השירות הסדיר כהגדרתו בחוק קליטת חיילים משוחררים.

יריב לוין: אני חושב שבדבר הזה יש גם מסר מאוד מאוד חשוב לאותם בני מיעוטים שבחרו לקשור את גורלם בגורל המדינה, שמשרתים בצה"ל ובשירות הלאומי האזרחי.

יריב לוין: חלקם סובלים – ובואו לא נתעלם מכך – מהסתה פרועה נגדם, כולל, לצערי, של חלק מחברי הכנסת שיושבים כאן, בגלל העובדה שהם החליטו לתרום למדינה.

יריב לוין: חלקם מופלים לרעה באזורי מגוריהם בקבלה לעבודה ובהרבה מאוד דברים אחרים.

יריב לוין: אני חושב שהמדינה, שעד היום עמדה מנגד ולא עשתה דבר, צריכה וחייבת לתקן את העוול הזה, ויפה שעה אחת קודם.

יריב לוין: כולנו יודעים שכאשר רבים משתחררים מהשירות הצבאי הם מגלים לא פעם שדווקא אלה שמסיתים נגדם, אלה שמעודדים את האי-השתלבות, אלה שלא משרתים, מתקבלים לפניהם.

יריב לוין: ולמה?

יריב לוין: מכיוון שאם אנחנו ניקח שני אנשים בני אותו גיל, הרי שמי שלא שירת, למד קודם, יכול ללמוד לתואר שני קודם, יכול לרכוש ניסיון תעסוקתי קודם, ולכן גם מתקבל לפני בן גילו ובן מחזורו ששירת בצבא.

יריב לוין: זה יכול להיות?

יריב לוין: אני מברך את המציעים וקורא לכנסת להתאחד ברוב גדול סביב שלוש ההצעות החשובות האלה.

יריב לוין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יש מתנגדים להצעות החוק.

חמד עמאר: ראשון המתנגדים – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

חמד עמאר: רשום לי חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

חמד עמאר: בבקשה.

יוסף ג'בארין: שמעתי את השר לוין – איפה השר יריב לוין?

יוסף ג'בארין: כששוחחתי איתך על העניין הזה של ייצוג הולם לנשים – לנשים – הטיעון המרכזי שלך היה: למה להתערב בסוגיות כאלה?

יוסף ג'בארין: אני מדבר על נשים בסקטור הפרטי.

יוסף ג'בארין: הטיעון היה: למה להתערב, למה להיכנס לשיקולים הללו?

יוסף ג'בארין: למה כאן כן להתערב?

ענת ברקו: כי הם שומרים על הביטחון שלך – – – טרוריסטים.

יוסף ג'בארין: ההוראה היחידה במשפט הישראלי שמיטיבה עם הציבור הערבי – –

אורן אסף חזן: תגיד לי, למה אתה מתעקש עכשיו?

אורן אסף חזן: אני לא מבין אותך.

יוסף ג'בארין: – – היא הוראת הייצוג ההולם בשירות הציבורי.

אורן אסף חזן: היא תיטיב עם הציבור הערבי שמשרת.

יוסף ג'בארין: זאת ההוראה שמטיבה עם הציבור הערבי.

ענת ברקו: במי אתה תומך?

ענת ברקו: ברוצחים מאום אל-פחם אתה תומך – – – שומר על חיילי צה"ל.

יוסף ג'בארין: כאשר החוק עם ההוראה הזאת – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת ענת ברקו, את יכולה לעלות ולענות.

חמד עמאר: תודה.

ענת ברקו: אוקיי, תודה.

ענת ברקו: תודה רבה.

מירב בן ארי: – – –

יוסף ג'בארין: אם הוראת החוק הזאת תתקבל, היא מרוקנת מתוכן – –

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: – – את חובת הייצוג ההולם – – –

מירב בן ארי: – – –

קריאה: נכון, יופי, מצוין.

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם, אני רוצה להגיד לכם: ייצוג הולם – – – אני לא יכול לדבר.

יוסף ג'בארין: אתה שומע את זה.

חמד עמאר: חברת הכנסת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: בבקשה.

יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש, רעיון הייצוג ההולם נוצר כדי לתת ייצוג לקבוצות מוחלשות, לקבוצות לא מיוצגות, לקבוצות שהקול שלהן לא נשמע והן לא מיוצגות בסקטור הציבורי בחברות הממשלתיות.

יוסף ג'בארין: מישהו טוען שהמשרתים בצבא לא מיוצגים?

יוסף ג'בארין: אין להם קול?

יוסף ג'בארין: הם לא נשמעים?

יוסף ג'בארין: איזה מין הצעה זו?

יוסף ג'בארין: איזה מין הצעה זו?

ענת ברקו: מעולה.

ענת ברקו: כמה שתתעצבנו יותר – – –

יוסף ג'בארין: ולכן, אני אומר לכם, גם בבחינה רציונלית בסיסית – – –

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: גם בבחינה רציונלית בסיסית אין מקום להצעת החוק הזאת, כי כל הרעיון של ייצוג הולם זה לתת – –

ענת ברקו: אתם רק רוצים – – –

יוסף ג'בארין: – – מקום לקבוצות מוחלשות – –

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: – – לתת מקום לקבוצות לא מיוצגות.

עודד פורר: תשרת בצבא – – –

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: מה שההצעה הזאת עושה – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

יוסף ג'בארין: – – ההצעה הזאת לוקחת את הקבוצה החזקה ורוצה לקדם גם אותה.

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: רוצה לקדם גם אותה.

יוסף ג'בארין: ולכן אני אומר – –

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: אתה יודע רק לצעוק, רק לצעוק ולהביא חקיקה גזענית, כי את זה אתה יודע.

אורן אסף חזן: – – –

יוסף ג'בארין: בזה אתה מצטיין.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עודד פורר.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם, הצעת החוק הזאת מרוקנת מתוכן את הוראת הייצוג ההולם, שעבדנו כל כך קשה כדי שתהיה במשפט הישראלי.

יוסף ג'בארין: גם ככה המצב כיום הוא שרק 11% מהשירות הציבורי הם מהחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אם הצעת החוק הזאת תתקבל, לא תהיה אפשרות ממשית לקדם ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, עד שלוש דקות, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, למה חוקק חוק ייצוג הולם?

אחמד טיבי: כי המצב היה שיש קבוצות מוחלשות, לרבות הציבור הערבי, וניסוח החוק היה ברור: לרבות בני המיעוטים, לרבות דרוזים וצ'רקסים.

אחמד טיבי: היה ברור שאמרו שהקבוצות האלה מודרות מהשירות הציבורי, מחברות ממשלתיות.

אחמד טיבי: באה הצעת החוק הזאת כדי לפגוע עוד יותר במי שעדיין לא מיוצגים באופן הולם בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: כאשר הוועדה שעמדתי בראשה התחילה לעבוד, חבר הכנסת עיסאווי, השיעור בשירות הציבורי היה 4%.

אחמד טיבי: היום הוא כמעט 10%.

אחמד טיבי: החלטת הממשלה לפני שנים רבות אמרה שהיעד הוא 10%.

אחמד טיבי: השיעור שלנו באוכלוסייה הוא 20%.

אחמד טיבי: הצעת החוק הזאת פוגעת, חבר הכנסת גפני והסיעות החרדיות – גפני, תקשיב, גפני – בחרדים ובערבים.

אחמד טיבי: באו מציעי החוק ואומרים: אנחנו מחריגים את החרדים מההצעה הזאת.

אחמד טיבי: יש גזענות יותר גדולה?

אחמד טיבי: אתם משתינים מהמקפצה.

אחמד טיבי: זו הצעה אנטי-ערבית במובהק.

אחמד טיבי: היא לא אמורה לעמוד במבחן בג"ץ.

אחמד טיבי: אגב, עד היום, בבתי הדין לעבודה המדינה התנגדה לסעיף של שירות צבאי.

אחמד טיבי: המדינה התנגדה לסעיף באומרה כי יש מה שקרוי "אפליה ישירה" ו"אפליה עקיפה".

אחמד טיבי: התנאי הזה נחשב לאפליה עקיפה על רקע דת או לאום – לגבי ערבים זה לאום, לגבי חרדים זה דת.

אחמד טיבי: לפני שבועיים פניתי לסיעות החרדיות.

אחמד טיבי: הן הגישו ערר, השר אזולאי הגיש ערר, וזה הורד מסדר-היום לפני שבוע.

אחמד טיבי: עכשיו זה עולה כאן כי השר אזולאי משך בחזרה את הערר.

אחמד טיבי: למה הוא משך?

אחמד טיבי: כי השר דרעי אמר לו למשוך.

אחמד טיבי: השר דרעי אמר לו למשוך.

אחמד טיבי: זו פעם שנייה שהשר דרעי טועה – –

אמיר אוחנה: תיתנו – תקבלו.

אמיר אוחנה: לא תיתנו – לא תקבלו.

אחמד טיבי: – – בקשר לציבור הערבי.

אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר לסיעות החרדיות שהחוק הזה הוא חוק חמור.

אחמד טיבי: למרות ההידברות בינינו אתם נכשלים שוב ושוב.

אחמד טיבי: בן צור, בן צור, תקשיב טוב, ש"ס ויהדות התורה: החוק הזה פוגע בציפור נפשנו, וזה השוויון בקליטה בעבודה.

אחמד טיבי: אלה שמשרתים בצבא כובשים את כל מקומות העבודה במדינה.

אחמד טיבי: מה, הם קבוצה מוחלשת?

אחמד טיבי: מי שמשרת בצבא לא מתקבל לעבודה?

אחמד טיבי: הערבים שלא משרתים בצבא הם שלא יכולים להתקבל לעבודה באופן שוויוני – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – ולכן יש חוק, חוק ייצוג הולם, והחוק הזה מרוקן אותו מתוכן.

חמד עמאר: תודה רבה.

אחמד טיבי: ולכן, למרות ההבטחה שמישהו נתן לי עכשיו מהסיעות החרדיות שזה לא יקודם, אני אומר לכם שזה החוק – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – הכי גזעני נגד ערבים בעבודה אזרחית, אזרחית.

אחמד טיבי: עבודה אזרחית.

אורן אסף חזן: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת.

אורן אסף חזן: סוף-סוף עושים סדר – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אחמד טיבי: בעבודה אזרחית, לא בעבודה צבאית.

אורן אסף חזן: רק לאכול חינם כל היום, טיבי?

אחמד טיבי: עבודה צבאית – משפט אחרון – עבודה צבאית – –

אורן אסף חזן: נגמר לו הזמן.

חמד עמאר: שב.

אחמד טיבי: – – עבודות של ביטחון – זה לא מעניין אותנו.

אורן אסף חזן: נגמר לו הזמן.

חמד עמאר: שב לפני שאני אוציא אותך.

אורן אסף חזן: – – – תוציא אותו החוצה.

אורן אסף חזן: נגמר לו הזמן.

חמד עמאר: חבר הכנסת, שב.

אורן אסף חזן: נגמר לו הזמן – – –

אחמד טיבי: בעבודה בעלת אופי ביטחוני תעשו מה שאתם רוצים, אבל בעבודה אזרחית – –

אורן אסף חזן: – – – אתה והחברים שלך.

אורן אסף חזן: אוכלי חינם.

חמד עמאר: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – יש לנהוג אחרת, והחוק הזה הוא חוק גזעני.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, הזמן נגמר מזמן.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל רוזין.

אורן אסף חזן: רק רוצים לאכול חינם, אה, טיבי – – –

חמד עמאר: החלפתם?

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, אתם רואים – חבר הכנסת קיש, אני רואה את ההתגודדות שלכם, חברי הכנסת החרדים.

עיסאווי פריג': מגיע לך, חבר הכנסת גפני, לשים את היד על הראש ולהוריד את הראש.

עיסאווי פריג': עכשיו, חברים, ניגשתי לחברי הכנסת החרדים.

עיסאווי פריג': אני שואל, לפני תקופה עבר כאן – – –

אורן אסף חזן: אתה עשית צבא, עיסאווי?

עיסאווי פריג': – – – עברה כאן – – –

חמד עמאר: סליחה.

חמד עמאר: סליחה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, תודה.

עיסאווי פריג': תן לי את הזמן.

אורן אסף חזן: הוא משגע אותי, חמד.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה.

אורן אסף חזן: אתם משרתים והם רוצים לאכול חינם.

עיסאווי פריג': חברים, לפני תקופה עברה כאן הצעת חוק ייצוג הולם לחרדים.

עיסאווי פריג': אתם שומעים, חברי הכנסת גפני, אשר, וקנין, בן צור?

עיסאווי פריג': אתם שומעים?

עיסאווי פריג': עברה הצעת חוק ייצוג הולם לחרדים.

עיסאווי פריג': עכשיו, כשניגשנו ושאלנו אתכם, התשובה שלכם היא שזה לא סותר.

עיסאווי פריג': יש מה שקרוי – זה בטרומית, זה בטרומית.

עיסאווי פריג': אז אני מרגיע את כולם: הצעת החוק הזאת לא תעבור.

עיסאווי פריג': היא לא תעבור, ברור שהיא לא תעבור, אפילו שאתם צוחקים על עצמכם – –

אורן אסף חזן: – – – עיסאווי.

עיסאווי פריג': – – במיוחד חברי הכנסת החרדים, שאני לא מצליח להבין את ההצבעה שלכם.

עיסאווי פריג': עכשיו אני רוצה לדבר מהצד השני.

עיסאווי פריג': לפני תקופה דיברנו על ייצוג הולם לחברה הערבית.

עיסאווי פריג': אני רוצה את עזרתכם בנקודה, חברים.

עיסאווי פריג': דיברנו על ייצוג הולם לחברה הערבית במדינה.

עיסאווי פריג': עכשיו חברים באים ומציגים הצעת חוק כאן ואומרים שזה מחייב לתת עדיפות למי שעושה שירות סדיר.

עיסאווי פריג': יעני, כשאני אתרגם את זה במלל – ויסלחו לי חבריי הדרוזים, שחלק הם חברים שלי – אצלנו, הערבים, אם מגיע תפקיד בשירות הציבורי שמיועד לאוכלוסייה הערבית, על פי החוק הוא צריך ללכת לאוכלוסייה הדרוזית.

עיסאווי פריג': אנחנו הערבים לא מקבלים כלום; הפרדה בתוך הפרדה.

אורן אסף חזן: אתם לא משרתים את המדינה.

עיסאווי פריג': על איזה היגיון אתם מדברים?

אורן אסף חזן: עיסאווי, אתם לא משרתים, רק אוכלי חינם.

עיסאווי פריג': על איזה היגיון אתם מדברים?

עיסאווי פריג': אנחנו לא נגד לתת – –

אורן אסף חזן: אתם אוכלי חינם.

אורן אסף חזן: אוכלי חינם.

עיסאווי פריג': – – לחיילים משכורות 100,000 שקל לחודש, הטבות אין-סופיות.

עיסאווי פריג': אף אחד לא מתנגד.

אורן אסף חזן: – – –

ענת ברקו: מרצ נגד החיילים.

עיסאווי פריג': אבל – – –

אורן אסף חזן: בושה.

אורן אסף חזן: בושה.

עיסאווי פריג': אבל להכניס, להכניס – – –

ענת ברקו: מרצ נגד החיילים.

עיסאווי פריג': אתם יודעים שאתם – – –

ענת ברקו: מפלגה אנטי-ציונית – – –

אורן אסף חזן: בושה, אתה והמפלגה שלך.

אורן אסף חזן: אתם שונאי ישראל – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תארו לעצמכם – אי-אפשר, חברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: כואב לי הלב.

חמד עמאר: פעם ראשונה אני קורא אותך לסדר.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, תמשיך.

אורן אסף חזן: מרצ – – – שהם ציונים, גם את זה שונאים – גם את המדינה, גם את החיילים.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני מוסיף לך דקה.

חמד עמאר: בבקשה.

עיסאווי פריג': זוהיר, אני רק רוצה שנחשוב ביחד.

עיסאווי פריג': היום, 9% בשירות הציבורי מהאוכלוסייה הערבית, רובם בתפקידים זוטרים בכמה משרדים.

עיסאווי פריג': אם הצעת החוק הזאת תעבור, כל תפקיד, כל משרה שמיועדת למגזר, לאוכלוסייה הערבית, עם כל הכבוד לחברים שלנו, לאחינו, תלך לדרוזים.

עיסאווי פריג': אני, אם הייתי דרוזי, לא הייתי מגיש הצעת חוק כזאת.

אורן אסף חזן: הם משרתים בצבא – –

עיסאווי פריג': זה בושה ובושה ובושה.

אורן אסף חזן: – – לא כמוך.

עיסאווי פריג': ואתם, חברי הכנסת החרדים, תפסיקו עם הצביעות.

אורן אסף חזן: עיסאווי.

אורן אסף חזן: עיסאווי, הדרוזים משרתים בצבא – –

עיסאווי פריג': תפסיקו עם הצביעות.

אורן אסף חזן: – – הדרוזים נאמנים למדינה, לא כמוך וכמו החברים שלך.

עיסאווי פריג': תפסיקו עם הצביעות.

עיסאווי פריג': הצעת החוק הזאת לא תעבור.

עיסאווי פריג': היא לא תעבור.

אורן אסף חזן: תתבייש.

אורן אסף חזן: אוכל חינם.

אורן אסף חזן: אוכל חינם.

עיסאווי פריג': יש טרומית, בסדר?

אורן אסף חזן: אתה סמל השחיתות.

אורן אסף חזן: אתה אוכל חינם.

אורן אסף חזן: הם משרתים, אתם – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, תודה רבה.

אורן אסף חזן: הם משרתים, אתם – – –

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: בושה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: הם משרתים, אתם – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת, אני מבקש מכולם לשבת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מתן עדיפות למשרתים בהעדפה מתקנת), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מרדכי יוגב.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 67 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 17 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מתן עדיפות למשרתים בהעדפה מתקנת), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 67, נגד – 17, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת חוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – העדפת מי שסיים שירות סדיר), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 63 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 18 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – העדפת מי שסיים שירות סדיר), התשע"ח–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 63, נגד – 18, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת חוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם ללוחמים), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת ענת ברקו וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, אין על הטרומיות אי-אמון, אין.

חמד עמאר: נא להצביע.

קריאות: – – – הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 65 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 19 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם ללוחמים), התשע"ז–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 65, נגד – 19, נמנע אחד.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אני באמצע הצבעה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עיסאווי פריג': אתם צבועים – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עיסאווי פריג': צבועים – – –

חמד עמאר: תצא החוצה, תירגע, תחזור.

חמד עמאר: תודה רבה.

קריאות: – – –

קריאה: בושה וחרפה.

קריאה: תתביישו לכם.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: לפרוטוקול, חברת הכנסת סויד נמנעה.

חמד עמאר: היא טעתה.

חמד עמאר: נמנעה במקום התנגדה – לפרוטוקול.

חמד עמאר: בבקשה.

קריאה: – – –

חמד עמאר: ועדת חוקה, כן.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/3983/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק חג החגים, התשע"ז–2017, של חבר הכנסת זוהיר בהלול.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת זוהיר בהלול, יש לך עד עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: ישיב השר יובל שטייניץ.

איוב קרא: – – –

חמד עמאר: משיב השר חבר הכנסת איוב קרא, שר התקשורת.

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה, מפלגת העבודה – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, סיימנו.

חמד עמאר: סיימנו, אנחנו בחג החגים עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: – – –

חמד עמאר: אנחנו בחג החגים, חבר הכנסת זחאלקה.

חמד עמאר: תודה.

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה.

ג'מאל זחאלקה: חג החגים – – –

חמד עמאר: יפה.

חמד עמאר: התפרקת.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, תזרוק את הטרוריסט הזה החוצה – – –

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: תזרוק את הטרוריסט הזה החוצה.

אורן אסף חזן: תוציא אותו מפה.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות, המשך.

חמד עמאר: לא להפריע לחבר שלכם, זוהיר בהלול.

חמד עמאר: הוא מדבר על חג החגים.

חמד עמאר: תודה רבה.

זוהיר בהלול: שלום לכם.

זוהיר בהלול: גבירותיי ורבותיי, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, מאוד קשה לי, מאוד קשה לי להתייצב מולכם בעקבות עוד ויכוח שמתלקח בבניין הזה חדשות לבקרים.

זוהיר בהלול: קשה לי כמובן להיכנס לנבכי הוויכוח האחרון, אבל הצעת החוק שלי באה בדיוק לתת קונטרה לאווירה העכורה שמתנהלת – – –

ג'מאל זחאלקה: איזה קונטרה?

ג'מאל זחאלקה: איזה קונטרה – – –

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: תגיד, אני מוחה על – – – הגזענית של מפלגת העבודה – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני לא אוציא אותך החוצה.

חמד עמאר: אני רוצה – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: התפרקת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: התפרקת, תודה רבה.

אורן אסף חזן: תזרוק אותו.

אורן אסף חזן: זרוק אותו החוצה.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', פעמיים אמרתי לך.

חמד עמאר: קראתי אותך לסדר פעמיים, חבר הכנסת.

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

זוהיר בהלול: ידידי ג'מאל – – –

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לך – – – תגיד אני מתבייש, אני מתבייש – – –

חמד עמאר: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

קריאות: – – –

זוהיר בהלול: ידידי ג'מאל, אני הצבעתי נגד, וזו הייתה אמירתי.

ג'מאל זחאלקה: איזה נגד?

חנין זועבי: – – –

זוהיר בהלול: זו הייתה אמירתי.

זוהיר בהלול: אני לא יכול לכפות את דעתי על אחרים.

זוהיר בהלול: אני בפירוש הצבעתי נגד, ואני – – –

עיסאווי פריג': תתייחס למה שעבר, עזוב את הצעת החוק – – –

חנין זועבי: זה הזמן – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה סגן יושב-ראש הכנסת, אני לא רוצה להוציא אותך החוצה.

חמד עמאר: אתה סגן יושב-ראש הכנסת, אני לא רוצה להוציא אותך החוצה.

חמד עמאר: תירגע, תצא, תשתה קפה ותחזור.

חנין זועבי: – – – לערבים – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

זוהיר בהלול: ראו, גבירותיי ורבותיי, לנגד עיניכם חבר כנסת צנוע כמוני, שמכין בשקדנות הצעת חוק, ובא הטיימינג הזה ומחרב לו הכול.

זוהיר בהלול: אז אני לא יודע באמת מה אני אמור לעשות ומה נדרש ממני ברגע מאוד מאוד מתוח שכזה, אז באמת, אני לא רוצה להתנצל בפני אף אחד, אבל אני את אמירתי אמרתי, ואני כמובן מוחה כנגד מה שקרה ונגד הצבעה שאיננה מוסרית, אוקיי?

זוהיר בהלול: בעניין הזה זו דעתי, אני – – –

אורן אסף חזן: למה לא מוסרית, זוהיר?

זוהיר בהלול: היא לא מוסרית מכיוון שהיא מפלה את הערבים.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: כי אנחנו רוצים לתת – – –

זוהיר בהלול: אני בא בהצעת החוק שלי, גבירותיי ורבותיי – –

אורן אסף חזן: זוהיר, למה לא מוסרית?

זוהיר בהלול: – – לייצר בישראל – –

אורן אסף חזן: כי אנחנו רוצים לחזק את המשרתים?

זוהיר בהלול: – – לייצר בישראל – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, אתה בפעם אחת.

חמד עמאר: אני מבקש ממך, תירגע.

זוהיר בהלול: – – בכל זאת משהו מאחד ומשהו מלכד.

זוהיר בהלול: אנחנו נמצאים בחברה רב-תרבותית, רב-זהותית, רב-דתית, רב-אתנית ורב-שבטית.

זוהיר בהלול: זו מדינה שמלכדת בתוכה בני אדם השייכים – מלמעלה מ-100 ארצות מוצא, שהגיעו לכאן – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – כנסת רב-גזענית, כל אחד – – – כל אחד והגזענות שלו – גזענות של הליכוד, של ישראל ביתנו, של יש לפיד – – –

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – זה מה שיש.

ג'מאל זחאלקה: זה לא רב-תרבותי, זה רב-גזעני – – –

איציק שמולי: ג'מאל, עם כל הכבוד – – –

זוהיר בהלול: בישראל אנחנו חוגגים כל אחד – – –

איציק שמולי: אתה לא סמל לא לדיאלוג, לא – – – לא למתינות ולא לכלום.

זוהיר בהלול: אני לא יכול לדבר.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון, אתה מפריע לחבר שלך לדבר על חג החגים.

איציק שמולי: אני מגן על חבר שלי, לא מפריע לו – – –

חמד עמאר: אז בוא נירגע, ניתן לו לדבר, להציג את הצעת החוק שלו.

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, פעמיים קראתי אותך לסדר.

חמד עמאר: אני מבקש.

איציק שמולי: אני מגן על חבר, לא מפריע לו.

קריאה: תוציא אותו – – –

נחמן שי: – – –

ג'מאל זחאלקה: זה דבר נורא ואיום – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני קורא אותך פעם שלישית.

חמד עמאר: אבקש להוציא אותו להירגע ולהחזיר אותו.

חמד עמאר: אבקש להוציא את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה על מנת לאפשר לחברנו זוהיר בהלול לדבר.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

חמד עמאר: (חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יוצא מאולם המליאה.

חמד עמאר: )

אורן אסף חזן: קישטה, קישטה זחאלקה.

אורן אסף חזן: קישטה, ג'מאל.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, אני שומע אותך.

חמד עמאר: תירגע.

זוהיר בהלול: בהצעת החוק שלי, חברות וחברי הכנסת – – –

חיים ילין: בושה וחרפה.

חמד עמאר: חבר הכנסת חיים ילין.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת חיים ילין.

חמד עמאר: בואו עכשיו נירגע, נשמע את חבר הכנסת זוהיר בהלול.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת זוהיר.

זוהיר בהלול: אתה צריך להוסיף לי זמן.

זוהיר בהלול: אני לא דיברתי.

חמד עמאר: אוסיף לך זמן.

חמד עמאר: אל תדאג, אתן לך להציג את הצעת החוק שלך.

חמד עמאר: בבקשה.

זוהיר בהלול: מכיוון שאנחנו חברה, כמו שאמרתי, רב-תרבותית, רב-דתית, רב-אתנית ורב-שבטית, אנחנו צריכים ושומה עלינו לייצר משהו משותף.

זוהיר בהלול: קשה, הבניין הזה הוא בניין שקשה לייצר בתוכו משהו משותף, משהו מאחד ומשהו מלכד.

זוהיר בהלול: כל אחד במדינה הזאת – כל אזרח, כל תושב – חוגג את חגו באופן אישי, באופן פרסונלי, מכוח ההגדרה של המדינה ומכוח המציאות של המדינה.

זוהיר בהלול: מה שחסר לנו במדינת ישראל ובחברה הישראלית זה חג שיאחד את כולם, חג שיאזרח את השיח באותו יום, ואני מציע את 15 בדצמבר כתאריך של חג החגים בישראל – חג שנוצק בעיר חיפה, שהיא עיר מאוד סובלנית, מאוד ידידותית, שבה נוצר אותו חג חגים, שאותו העתקתי – אני, באופן אישי – עם קבוצת קשת, שהיא עמותה עכואית, אל עירי עכו, והדבר הזה נוחל הצלחה.

זוהיר בהלול: אז החג הזה ייחגג בתאריך 15 בדצמבר.

זוהיר בהלול: אם 15 בדצמבר הוא יום שבת, יצוין חג החגים ביום שלישי שלפניו, כאשר הכנסת – אותה הכנסת שמתקוטטת ומשתסעת פעם אחר פעם – תקיים כאן דיון מיוחד במליאה, באירוע מיוחד, גם בעיר חיפה, המסמלת את החיים המשותפים בין הדתות, בפעילויות של חינוך בנושא חג החגים שיורה עליהן שר החינוך, וגם בפעילויות נוספות שתורה עליהן שרת התרבות והספורט.

זוהיר בהלול: חברות וחברים, זו לא המצאה שלי.

זוהיר בהלול: גם בקנדה, גם בספרד וגם במדינות אחרות בעולם, כמו קוריאה, שאני מרבה להגיע אליה, מציינים חג אזרחי; מאזרחים את החג כדי ליצור משהו משותף.

זוהיר בהלול: מה שחסר לנו בלאומיות שלנו – הרי על מה אנחנו מתקוטטים?

זוהיר בהלול: מתקוטטים בדרך כלל על רקע לאומי, לא רוצה לומר אפילו לאומני.

זוהיר בהלול: באמת השיח שלנו הוא די מדמם, כמעט באופן קונסיסטנטי.

זוהיר בהלול: יבוא היום הזה, יאחד את כולם, כולם ידעו שיש להם משהו מן המשותף, כולם יתאחדו לרגע, כולם יכוננו את השיח המשותף ולא יסתכלו אחד על השני בצורה פולקלוריסטית.

זוהיר בהלול: אנחנו יודעים, חגים בעיני האחר זה משהו אקזוטי, משהו פולקלוריסטי, משהו אולי אחר, שונה.

זוהיר בהלול: אני רוצה לייצר משהו שייצר את גובה העיניים, חג שיהיה משותף לכולם, בלי השדרות האלה שממיינות אדם על פני אדם, שמפלות אדם על פני אדם.

זוהיר בהלול: אותה רוח תפעם מהלבבות ומהנפשות ותהפוך את מדינת ישראל למדינה שתצליח ותשכיל להתאחד, ולו לרגע אחד, ליום חג שכזה.

זוהיר בהלול: כמעט, אתם יודעים, רציתי לתת לו מזמור מסוים, ובשל המתח שנוצר לא הצלחתי.

זוהיר בהלול: תנו לנו יום של חג.

זוהיר בהלול: אנא, תנו לנו יום של חג שניצוק אל תוכו משמעות חברתית עמוקה, שכן הוא מסייע, כאמור, ללכידות של החברה הישראלית ויוצר לקהילה מרחב, מועד מפגש וגם תוכן משותף.

זוהיר בהלול: אגב, אני מזמן ומזמין את כל האינטלקטואלים, את כל הגופים האזרחיים שפועלים במדינת ישראל, שיתאחדו לסיעור מוחין, אדוני היושב-ראש, כדי לנסות ליצוק תוכן לחג החגים.

זוהיר בהלול: במרחב הישראלי לא קיים חג מלכד לכלל האוכלוסייה הישראלית על גווניה – יהודים וערבים, בני הדתות השונות וכן מגוון קבוצות אוכלוסייה – החרדים, הדתיים הלאומיים ועוד.

זוהיר בהלול: מטרת מיסוד חג החגים – המצוין זה שנים רבות בחיפה, כאמור – היא לייצר פלטפורמה מלכדת לכלל הקבוצות המרכיבות את החברה הישראלית, אשר יוכלו להרגיש חלק מהקולקטיב בלי לוותר על זהותן, חלילה, ועל השייכות האתנית הלאומית שלהם.

זוהיר בהלול: בימים שבהם מכוננת ממשלת בנימין נתניהו רק שסעים בתוך החברה הישראלית, אנחנו נדרשים לשכל הישר, אנחנו נדרשים ללוגיקה, נדרשים גם לילדינו, שאולי יצליחו באמצעות החג הזה שיפיץ אהבה, להיטמע גם, לפחות ברוח שלהם, בתוך החברה הישראלית, כדי שכולנו נביט אל החג הזה בצורה מאוד פוזיטיבית.

זוהיר בהלול: אי לכך, ולפני שאני מסיים, אני רוצה לפנות אליכם, ביודעי בתוככי-תוכי שאין איש בבניין הזה שמתנגד לדבר הזה, לחג החגים.

זוהיר בהלול: מה יותר נשגב מחג מלכד בתוך מדינת ישראל?

זוהיר בהלול: מה יכול להיות יותר קונסטרוקטיבי, שמפיץ אהבה ורעות כלפי האחר, כלפי הזולת, כלפי הבריות, מאשר חג החגים?

זוהיר בהלול: אז אנא, תתעלו מעל לצרות העין של המתח בין הקואליציה, לפחות לפחות שנירגע יום אחד בשנה ונדע שעשינו את שלנו.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת זוהיר בהלול.

חמד עמאר: ישיב שר התקשורת חבר הכנסת איוב קרא.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, שרים, יוזם החוק חבר הכנסת זוהיר בהלול, שאני מאוד מעריך ומוקיר, עמיתיי חברי הכנסת, משרד התרבות והספורט בראשות השרה רגב, שביקשה ממני להשיב במקומה, תומך בפסטיבל החג של החגים הנערך בחיפה מדי שנה במסגרת תקנת הפסטיבלים המקצועית, ובשנים האחרונות אף חל גידול בתמיכת המשרד.

איוב קרא: בשנת 2015 נתמך הפסטיבל ב־217,056 שקל חדש, בשנת 2016 – 224,000 שקלים, ובשנת 2017 – 236,000 שקלים.

איוב קרא: יש לציין כי תמיכת המשרד ניתנת לעיריית חיפה, כמו לרשויות מקומיות רבות אחרות, גם במסגרת תקנת סל"ע עבור יוזמות, כך שהיא יכולה להשתמש בתקציב זה לצורך ייסוד יוזמה חדשה הנוגעת לחג של החגים.

איוב קרא: החג של החגים הוא אירוע המציין את הרב-גוניות בחברה הישראלית בכלל ובחיפה בפרט, ויש לו חשיבות רבה בשיח התרבותי והחברתי בישראל, אך יחד עם זאת, ניתן לחוגגו ולציינו במשאבים הקיימים – מה שציינתי קודם, אדוני היושב-ראש.

איוב קרא: לאור העובדה שמדובר ביוזמה קיימת הנתמכת בהליך מסודר באמצעות מבחני תמיכה מכוח סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, ולאור האפשרות לקבוע דיון מיוחד במליאת הכנסת גם ללא צורך בהצעת חוק ספציפית, אין כלל צורך בהסדרת הנושא באופן חוקי.

איוב קרא: אני רוצה לומר שהצעת החוק מיותרת, חבר הכנסת בהלול.

איוב קרא: הדבר, לדעתי, מעוגן.

איוב קרא: גם אם זה לא מעוגן בחקיקה, התקציב והמשאבים שניתנים לפסטיבל הזה הם, מן הסתם, ראויים, שוטפים, ומדי שנה אפילו מגבירים את התמיכה הזאת.

איוב קרא: לכן, לדעתי, החקיקה כאן מיותרת, וחבל פשוט להתחיל הליך שבו לא ניתן שום דבר בעניין הזה ולא מאפשר שום דבר.

איוב קרא: אני גם רוצה להתייחס להצעת החוק הקודמת, אדוני היושב-ראש, בהזדמנות זו.

איוב קרא: אני חושב שצריך לברך אותך ולברך את חברת הכנסת ברקו וחברי הכנסת שיזמו את החוק.

חמד עמאר: יוגב.

איוב קרא: נעשה היום צדק היסטורי.

איוב קרא: אי-אפשר רק לזרוק רפש.

איוב קרא: יש אנשים שצריכים לקבל העדפה – וזה לא על חשבון אף אחד; צריך להבין את זה – זה לא על חשבון אף אחד.

איוב קרא: אני מעריך שהבית הזה לא היה מתלכד והופך להיות בקונסנזוס כדי לקדם מטרה מאוד חשובה, בעיניי, וערכית, ערכית ממדרגה ראשונה.

איוב קרא: הרי מה הועילו חכמים אם אני נמצא על הגבולות, נמצא בסיורים או במארבים או בפשיטות כדי להגן על אזרחי ישראל, ואני בעצם כאילו לא עושה כלום, ומי שבעצם קורא תיגר על המדינה הזאת, על עתידה וביטחונה, הוא צריך להיות שווה מול זה שבעצם מסכן את עצמו יום-יום, שעה-שעה, מדאיג את הוריו ואת כל המערכת סביבו, ואנחנו לא נותנים שום פריבילגיה למען מטרה זו, כאילו אנחנו נמצאים בהולנד או באנגליה, ששם החדשות הכי טובות – הדגים ומצב הרוח באוקיינוס.

איוב קרא: לכן אני אומר: יישר כוח לכם על העשייה, ואני מעריך מאוד ומגבה את ההצעה הזאת, וכל הכבוד.

איוב קרא: אני מבקש שלא לתמוך בהצעת החוק של זוהיר בהלול.

חמד עמאר: חבר הכנסת זוהיר בהלול ביקש הצבעה במועד אחר, לכן לא תתקיים הצבעה, השר איוב.

איוב קרא: אני מציע שהתקציב ימשיך לזרום כמו שהוא.

איוב קרא: אין צורך בחקיקה.

איוב קרא: זה מיותר, זה לא – – –

חמד עמאר: הצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: חבר הכנסת זוהיר בהלול ביקש הצבעה במועד אחר, לכן לא נצביע על הצעת החוק.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/4663/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הגשת כתב אישום) [הצעת חוק פ/4788/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הגשת כתב אישום).

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות יש לך.

חמד עמאר: יש לך גם הצעת חוק מוצמדת.

חמד עמאר: יש לך אפשרות, חבר הכנסת – לפני שאני מפעיל את השעונים – לדבר 13 דקות, כי יש לך הצעת חוק מוצמדת, ואז, אחרי זה נצביע.

חמד עמאר: השר ישיב על שתיהם יחד ונצביע.

חמד עמאר: אז יש לך 13 דקות, בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: השרים, חבריי חברי הכנסת, בואו נתחיל בשיעור היסטוריה קצר.

יואל חסון: לפני קצת פחות מעשור היה ראש ממשלה בישראל שהיה נתון בחקירות פליליות.

יואל חסון: אני זוכר את זה היטב; אני זוכר את התקופה הזאת כי הייתי אז יושב-ראש הקואליציה שלו וחבר הסיעה שלו.

יואל חסון: שלמות הקואליציה אז הייתה על גבי, תלויה בי.

יואל חסון: ויום אחד, באמצע תקופה זו – –

דוד אמסלם: – – –

יואל חסון: אני אתייחס לזה.

יואל חסון: אני אתייחס לזה.

יואל חסון: אני אתייחס לזה.

יואל חסון: – – הגיע חבר הכנסת – תקשיב, חבר הכנסת אמסלם – הגיע חבר הכנסת אז, אופיר פינס-פז, חבר הכנסת בקואליציה של קדימה של אולמרט, והגיש הצעת חוק פשוטה, שאומרת שראש ממשלה תחת כתב אישום יהיה חייב להתפטר.

יואל חסון: הוא התייחס כמובן גם לשרים ולסגני שרים.

יואל חסון: אני אגיד לכם, חברי בליכוד, מה קרה אז, בספסלי מפלגת ראש הממשלה המכהן ובספסלי הקואליציה.

יואל חסון: חברי הכנסת בקואליציה של אז, של קדימה, וגם חברי הכנסת של האופוזיציה, של הליכוד, שהיו באופוזיציה, הצביעו בעד החוק הזה ברוב עצום של 61 חברי כנסת.

יואל חסון: אז, ב-2008, אותם ח"כים שהצביעו בעד, לשמחתי – – –

דוד אמסלם: יואל, מה אתה הצבעת?

יואל חסון: בעד.

יואל חסון: כמובן בעד.

יואל חסון: לשמחתי, הרבה מהח"כים בשנת 2008 הראו חוט שדרה ואומץ מוסרי אמיתי, והם היו בדיוק באותו מצב ובנסיבות זהות לחלוטין שאתם, בליכוד, נמצאים בהן היום.

יואל חסון: ההבדל עכשיו עבורכם, מה שמשתנה בסיפור הזה זה שראש הממשלה שנחשד בעבירות שחיתות, הפעם הוא מהליכוד, הוא מהמפלגה שלכם.

יואל חסון: אז מה היה לנו כאן?

יואל חסון: מה היה אז, בהצבעה הזאת, חברי לקואליציה?

יואל חסון: אני, שהייתי יו"ר הקואליציה אז וחבר מפלגתו של ראש הממשלה, הצבעתי בעד; כל חברי הסיעה שלי מקדימה גם הם הצביעו בעד.

יואל חסון: אף אחד לא העז להצביע נגד הצעת החוק, למרות שראש הממשלה שהיה בחקירות היה מהמפלגה שלנו, מקדימה.

יואל חסון: חבריי מכולנו, חברת הכנסת פלוסקוב, חברת הכנסת פלוסקוב, תרצי בטח לדעת, חבר הכנסת פולקמן ירצה הוא לדעת, שגם ראש המפלגה שלך, משה כחלון מהליכוד, הצביע בעד החוק הזה, מילה במילה – שראש ממשלה תחת כתב אישום לא צריך לכהן.

יואל חסון: אני מאמין שזו גם העמדה שהוא ביקש מכם לבטא היום, כראש מפלגה.

יואל חסון: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אתה הצבעת בעד החוק הזה, ביד מורמת, בגאווה גדולה.

יואל חסון: אתה הצבעת בעד החוק הזה.

יואל חסון: חבר הכנסת ליצמן, השר לשעבר ליצמן, אתה הצבעת בעד החוק הזה ב-2008 – בעד החוק שראש ממשלה יתפטר בכתב אישום.

יואל חסון: אתם יכולים להגיד, אולי: זה גפני, זה ליצמן, זה כחלון, אבל גם ה-hard core של הליכוד, המנהיגות הבולטת של הליכוד, הצביעה בעד: חיים כץ הצביע בעד; שר האנרגיה יובל שטייניץ הצביע בעד; ושיא השיאים, יותר מכול, מי הגיע לכאן כל הדרך, אז, ב-2008, כדי להצביע בעד כשהיה ראש ממשלה אחר שהיה חשוד בעבירות ונחקר?

יואל חסון: מי הגיע להצביע בעד החוק הזה, מילה במילה?

יואל חסון: ראש האופוזיציה דאז בנימין נתניהו.

יואל חסון: ראש האופוזיציה דאז בנימין נתניהו בא להצביע בעד החוק הזה, ובכלל אמר יותר מזה, נתניהו, בהזדמנויות רבות בתקופה ההיא.

יואל חסון: הוא אמר: "ראש ממשלה ששקוע עד צוואר בחקירות, אין לו מנדט מוסרי וציבורי לקבוע דברים כל כך גורליים למדינת ישראל".

יואל חסון: אם אתם שואלים, חבריי חברי הכנסת, למה הצעת החוק הזאת לא הבשילה למרות שהיא עברה טרומית – מסיבה פשוטה מאוד: הכנסת פוזרה.

יואל חסון: ראש הממשלה התפטר עוד לפני שהוגש נגדו כתב אישום, ולמעשה הכנסת התפזרה.

יואל חסון: ואני שואל את ראש הממשלה בנימין נתניהו: מה השתנה?

יואל חסון: מה השתנה בין 2008 להיום?

יואל חסון: למה דעתך היום שונה?

יואל חסון: למה מה שהיה נכון אז לא נכון היום?

יואל חסון: יש תשובה אחת, חבריי חברי הכנסת, וראש הממשלה יודע אותה היטב: מה שהשתנה הוא שראש הממשלה שנתון לחקירות הוא לא אולמרט אלא אתה, בנימין נתניהו.

יואל חסון: אתה ראש הממשלה שחשוד בעבירות חמורות, וכל הסביבה שלך, כמעט כל הכוורת שלך, חשודה גם היא.

יואל חסון: וכפי שניסית למלט את עצמך מהמלצות המשטרה באמצעות הצעת חוק הזויה של דודי אמסלם, היום אתה תנסה למלט את עצמך בחסות המשמעת הקואליציונית.

יואל חסון: אין עקרונות, אין צדק, אין חוט שדרה; יש דבר אחד: להישאר בעמדת הכוח בכל מחיר, ושתישרף המדינה.

דוד אמסלם: למה ביקשת את העבודה על החוק הצרפתי?

דוד אמסלם: ספר לנו.

יואל חסון: אני אגיע לזה.

יואל חסון: אני חייב לשתף.

יואל חסון: כשביקשתי להעלות את החוק הזה, חבר הכנסת אמסלם, תשמח אולי לדעת שאני ביקשתי מהשרים – פניתי אליהם ואמרתי להם: אתם יודעים מה?

יואל חסון: בואו נקבע עמדה מוסרית, לא חוק פרסונלי, לא חוק פרסונלי – לא בעד ראש הממשלה ולא נגד ראש הממשלה הנוכחי.

יואל חסון: אני הסכמתי שהצעת החוק הזאת תהיה מהכנסת הבאה; לא תחול על הכנסת הזאת ולא על ראש הממשלה הנוכחי.

יואל חסון: זו ההצעה שלי לוועדת השרים לחקיקה – הצעה שכמובן נדחתה.

יואל חסון: אבל אני רוצה לומר לכם, חברים – – –

אורן אסף חזן: יואל, אני רוצה להציע לך הצעה – ואני מצטרף אליך?

יואל חסון: הם מפריעים לי, אני לא יכול.

אורן אסף חזן: לא, אני לא מפריע.

אורן אסף חזן: אמיתי, מהלב.

יואל חסון: אתה מפריע.

אורן אסף חזן: אני רוצה להציע לך הצעה מהלב.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, לא מנהלים דיאלוג.

אורן אסף חזן: הוא מרשה לי, הוא מרשה לי, שנייה.

חמד עמאר: לא, אני לא רוצה.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: הוא מרשה, אבל.

חמד עמאר: בבקשה, תמשיך.

יואל חסון: אתם למעשה אומרים היום – אנחנו היום מבקשים לקבוע אמת מידה מוסרית, ברורה.

יואל חסון: זה מה שהצעתי לכם, ואתם דחיתם את זה, ואתם בסופו של דבר נותנים יד להשחתת המערכת.

יואל חסון: חבר הכנסת אמסלם, לשאלתך; חבר הכנסת אמסלם, רגע, לשאלתך, אני אגיד לך למה אני ביקשתי את המחקר הזה.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אני ביקשתי את המחקר מכיוון שבזמנו חברת הכנסת רונית תירוש רצתה לקדם חוק, את החוק הצרפתי.

דוד אמסלם: היא הגישה הצעת החוק כזאת.

יואל חסון: החוק הצרפתי.

יואל חסון: הינה, החוק, הינה.

דוד אמסלם: מהמפלגה שלך.

יואל חסון: נכון – – –

דוד אמסלם: רצית לעזור לה.

יואל חסון: רונית תירוש רצתה לקדם, ואני ביקשתי חוות דעת – – –

דוד אמסלם: לסייע בידה.

יואל חסון: תקשיב עד הסוף.

יואל חסון: אני באתי מוכן.

יואל חסון: אני ביקשתי חוות דעת ממחלקת המחקר – הינה, היא נמצאת כאן.

דוד אמסלם: קיבלתי אותה.

יואל חסון: וכשמחלקת המחקר למעשה קבעה שהדבר הזה מקובל רק בצרפת ולא בשום מדינה אחרת אני לא תמכתי בחוק הזה, ולא רק שלא תמכתי בחוק, אני, כראש קואליציה וראש סיעת קדימה, מנעתי מהחוק הזה להגיע להצבעה.

יואל חסון: אני לא אפשרתי לחוק, ולכן החוק לא עלה להצבעה מעולם – –

אורן אסף חזן: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: – – כי אנחנו לא תמכנו בזה בקדימה.

יואל חסון: ואנחנו עשינו עבודה – – –

אורן אסף חזן: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אגב, אני, בניגוד אליך, הלכתי למחלקת המחקר ולקחתי ברצינות את המסקנות.

יואל חסון: אתה הלכת למחלקת המחקר, חברת הכנסת גרמן, ואתה לא התייחסת למחלקת המחקר.

יואל חסון: עכשיו אני אמשיך, ותנו לי לסיים.

דוד אמסלם: אלה לא מסקנות הדוח.

דוד אמסלם: אתה כנראה לא קראת אותו היטב.

יואל חסון: תנו לי לסיים.

אורן אסף חזן: רגע, רק הצעה, הצעה.

אורן אסף חזן: הצעה, ברשותך.

יואל חסון: נו.

יואל חסון: תוסיף לי.

אורן אסף חזן: אני מציע לך דבר אחד, בשתי שניות: אם תשנה את זה שבמקום התפטרות ראש ממשלה בגלל כתב אישום תהיה נבצרות לראש ממשלה, אני אצביע ביחד איתך.

יואל חסון: בוועדה אפשר לשנות.

אורן אסף חזן: לא, תקשיב, בוא תעזור לי לעזור לך.

יואל חסון: אז אני אומר לך.

אורן אסף חזן: אני אצביע ביחד איתך.

יואל חסון: בוועדה, בוועדה אני מסכים.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: בוועדה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תנהל משא ומתן כשירד.

חמד עמאר: תודה.

יואל חסון: עכשיו אני אומר לכם – – –

אורן אסף חזן: אי-אפשר – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, אתה יכול לנהל משא ומתן כשהשר יענה והוא ירד מהדוכן.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: לא, רק שתדע פשוט, כי ככה אתה פוגם בעקרון שוויון החוק, שכולם חפים מפשע עד שהוכח אחרת, אז אתה צריך את זה לתקן.

יואל חסון: אגב, שרים צריכים להתפטר, אז מה עם שרים?

יואל חסון: פשוט כי רוצים את ראש הממשלה.

אורן אסף חזן: יכול להיות שגם את זה צריך לתקן, אני לא יודע.

יואל חסון: אני רוצה לומר לכם, חבריי, תקשיבו, ואני מציע שתקשיבו לטקסט הזה היטב: בעוד שנים לא רבות – אני רוצה שתקשיבו, זה חשוב – בעוד שנים לא רבות מהיום בנימין נתניהו לא יהיה ראש ממשלת ישראל.

יואל חסון: הוא יצא מהחיים הציבוריים ואיתו עוד כמה אנשים שיושבים כאן.

יואל חסון: אני לא מתיימר לדעת אם הוא ישב בבית שלו בקיסריה או חס ושלום בבית הכלא – אני לא מאחל לו את זה – –

נאוה בוקר: איך אתה לא מתבייש?

נאוה בוקר: איך אתה לא מתבייש לדבר ככה?

יואל חסון: – – רק מקווה שהאמת תצא לאור.

יואל חסון: אבל אחדים מכם לא תלכו איתו; עדיין תשבו כאן, תמשיכו לנסות להשפיע, להותיר חותם על מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: יואל, אתה מחפש כותרת, לא פתרון.

אורן אסף חזן: אתה מחפש את הראש של נתניהו, לא פתרון.

אורן אסף חזן: זו הבעיה.

יואל חסון: יהיו דברים שתהיו גאים בהם בפעילות הציבורית שלכם ויהיו דברים שיביישו אתכם ושאם רק הייתם יכולים הייתם מחזירים את הגלגל לאחור ומשנים.

יואל חסון: לחבריי בקואליציה אני אומר: רחוק רחוק, כשנתניהו לא יהיה פה – –

אורן אסף חזן: יואל, אחרי שתהיה – – –

יואל חסון: – – ההצבעה שלכם היום על החוק הזה היא אחד מאותם דברים בפעילות הציבורית שלכם שתתביישו בהם.

יואל חסון: אבל לא תוכלו למחוק אותה, כי אף דודי אמסלם או דוד ביטן או מישהו אחר לא יוכל להגיש חוק לשכתוב ההיסטוריה.

יואל חסון: הפרוטוקול מהמליאה לא שוכח.

דוד אמסלם: למה לא הגשת את החוק כשהיית בקדימה?

דוד אמסלם: למה לא הגשת את החוק הזה כשראש הממשלה – – –

יואל חסון: כל מי שירים יד נגד הצעת החוק, מרים יד נגד שלטון החוק, וצריך להתבייש, פשוט להתבייש.

אורן אסף חזן: אולמרט.

דוד אמסלם: למה לא הגשת את זה אז, יואל?

יואל חסון: אל תקלקלו את התדמית של הבית הזה – –

אורן אסף חזן: לא, אבל אתה מקלקל, אתה מקלקל.

יואל חסון: – – שידע לפני עשור להצביע בעד החוק הזה, אופוזיציה-קואליציה: האופוזיציה הייתה אז הליכוד, ובנימין נתניהו, שישב כאן, הצביע בעד חוק שקובע שראש ממשלה, בכתב אישום, מתפטר; הוא הצביע בעד, יחד עם כל סיעת הליכוד ויחד עם כל סיעת קדימה, שהייתה מפלגת השלטון.

אורן אסף חזן: מתי זה היה?

אורן אסף חזן: רגע, מתי זה היה?

אורן אסף חזן: יואל, מתי זה היה?

יואל חסון: זה היה ב-2008, זה היה תחת שלטון קדימה.

יואל חסון: אתה לא היית.

יואל חסון: אני סיפרתי את זה.

יואל חסון: זה היה תחת שלטון קדימה.

דוד אמסלם: למה החוק לא עבר?

דוד אמסלם: למה החוק לא עבר?

יואל חסון: עבר בקריאה טרומית והכנסת פוזרה כי אולמרט התפטר, זה הכול.

יואל חסון: ולכן אני אומר לכם, אל תקלקלו את אמת המוסר הזאת.

יואל חסון: תצביעו בעד, ואני מתחייב כאן לחברים – אני מתחייב להסכים בוועדה שהחוק הזה יחול מהכנסת הבאה ולא בכנסת הזאת.

יואל חסון: אל תביישו את הכנסת.

יואל חסון: אני מבקש מכם: אל תגרמו שנחזור אחורה.

יואל חסון: הכנסת אמרה פעם אחת את דברה בעניין הזה – כשהיה ראש ממשלה בחקירות; לא שלא היה, היה ראש ממשלה בחקירות.

אורן אסף חזן: מה מפריע לך לשנות את זה לנבצרות?

יואל חסון: אני לא שולל שינויים, אני אומר לך את האמת.

יואל חסון: אם הקואליציה תיתן לחוק הזה לעבור בטרומית, אני פתוח – – –

אורן אסף חזן: ככה אני לא יכול לעבוד.

יואל חסון: בסדר, תעשה מה שאתה רוצה.

יואל חסון: אני פתוח להידברות, כדי שאמת המוסר פה, אמת המוסר פה לא תשתנה.

יואל חסון: אני חוזר עוד הפעם, תקשיבו טוב – אני מסיים, אדוני: ב-2008, הכנסת, אופוזיציה-קואליציה, קבעה רף ברור: ראש ממשלה תחת כתב אישום לא יכהן בתפקידו.

יואל חסון: אתם יודעים שזו אמת המוסר.

יואל חסון: ואתם יודעים מה?

יואל חסון: אתם גם יודעים את האמת – שאם ראש הממשלה יקבל כתב אישום, אתם יודעים שהוא לא יוכל לכהן כראש ממשלה.

יואל חסון: אתם יודעים שזה לא יכול לקרות.

יואל חסון: אתם יודעים שהוא לא יוכל לתפקד.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשיב במשולב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק-יסוד: הממשלה כיום לא מחייב את התפטרותו של חבר ממשלה בשלב הגשת כתב האישום אלא רק לאחר הרשעה בעבירה שיש עימה קלון.

איילת שקד: על פי פסיקת בית המשפט העליון, ראש הממשלה מחויב לפטר שר שהוגש נגדו כתב אישום בעבירות שיש עימן קלון אף על פי שהחוק אינו מחייב זאת.

איילת שקד: הפסיקה אינה נוגעת לראש ממשלה, ולפיכך, כל עוד לא הורשע בעבירה שיש עימה קלון רשאי הוא להמשיך בתפקידו.

איילת שקד: איפה חבר הכנסת חסון?

יואל חסון: פה, אני מקשיב.

איילת שקד: ובדין אין הפסיקה נוגעת לראש ממשלה.

איילת שקד: אין דומה דינו של שר הממשיך לכהן כל זמן שראש הממשלה חפץ בהמשך כהונתו – ובית המשפט קבע ששיקול דעתו נתון לביקורת שיפוטית – לראש ממשלה, שהפסקת כהונתו נתונה למליאת הכנסת, העשויה בכל שבוע להכריז על אי-אמונה בו, ואין כל מקום להתערבות בפעולתה של רשות זו.

איילת שקד: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הגשת כתב אישום), של חבר הכנסת יואל חסון ואחרים, מבקשת לקבוע כי אם הוגש כתב אישום בעבירה מסוג פשע נגד ראש ממשלה, שר או סגן שר, ייאלץ – –

קריאה: – – –

איילת שקד: אז תתחילו לגייס.

איילת שקד: – – חבר הממשלה להתפטר מתפקידו.

איילת שקד: חבר הכנסת חסון העלה לדיון את ההצעה במסגרת המאבק שלו ושל האופוזיציה בראש הממשלה, ולמגרש הזה כרגע אין לי שום כוונה להיכנס.

איילת שקד: מערכת התביעה בישראל אינה צריכה להפוך לפוסקת אחרונה ביחס לזהות ראש הממשלה בישראל.

איילת שקד: בדיוק לשם כך הציבור הולך לבחירות אחת לארבע שנים, וודאי שלא די בהחלטה של הפרקליטות לחרוץ גורלות.

איילת שקד: בית המשפט הוא הגוף שבידו הציבור הפקיד את ההכרעה, ושם היא צריכה להישאר.

איילת שקד: לכל אזרח בישראל יש את הזכות להוכיח את חפותו, גם לראש ממשלת ישראל.

איילת שקד: ואני שואלת את חבר הכנסת יואל חסון: בשנת 2004 אתה היית אחראי לפניות הציבור של ראש הממשלה אריאל שרון, בלשכתו.

איילת שקד: בשנת 2004 החליטה פרקליטת המדינה דאז עדנה ארבל להגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה אריאל שרון בפרשת האי היווני.

איילת שקד: לא ראיתי באותה תקופה הפגנות ברחובות, לא ראיתי הצעות חוק שקוראות לפיטורו.

איילת שקד: ומה שקרה אחר כך זה שהיועץ המשפטי לממשלה, השופט מזוז, מני מזוז – אז הוא היה היועץ המשפטי לממשלה – חשב שפרקליטת המדינה אינה צודקת; הוא הקים צוות מקביל במשרד המשפטים והחליט לסגור את התיק נגד ראש הממשלה.

איילת שקד: לא דובר אז על משטרה, דובר אז על פרקליטת המדינה.

איילת שקד: לכן, אני מציעה לכולנו, גם לאופוזיציה וגם לקואליציה: בואו נתאזר בסבלנות.

איילת שקד: יש לנו מערכת אכיפה מאוד חזקה ומאוד מסודרת, עם ערכים מאוד חזקים ומאוד מסודרים, וצריך פשוט לתת לה לעבוד.

איילת שקד: יש עוד נקודה מאוד מאוד חשובה שפירטתי כאן, בנאום שלי, ושכדאי להתעכב עליה: הכנסת שיושבת כאן, והיא הריבון, יכולה למעשה בכל שבוע להחליט לפטר את ראש הממשלה בהצבעת אי-אמון.

איילת שקד: הסמכות לפטר ראש ממשלה נתונה בידי הכנסת; הסמכות לפטר שר נתונה בידי ראש הממשלה.

איילת שקד: ולכן, היום, בשנת 2017, אנחנו כולנו מסכימים ששר שהוגש נגדו כתב אישום יכול לזוז הצידה ולנהל את משפטו; זה לא מוביל לבחירות.

איילת שקד: אבל צריך להבין שראש הממשלה, כשמוגש נגדו כתב אישום, אם הכנסת מחליטה לפטר אותו זה בסדר גמור, זו הסמכות שלה, אבל כשהמחוקק קבע בחוק – וצריך להבין את הרציונל בחוק הזה – כשהמחוקק קבע את החוק כפי שהוא קבע, הוא אמר:

איילת שקד: הכנסת בכל מצב יכולה לפטר את ראש הממשלה, אבל החלטה של התובע הכללי לא צריכה להביא לפיטורים של ראש הממשלה.

איילת שקד: בן אדם אחד, ראש התביעה, לא צריך להוביל לפיטורים.

איילת שקד: מי שצריך להוביל לפיטורים – ואם הכנסת תחליט לעשות זאת, אז הכנסת יכולה – זה רק הכנסת, כנציגה, כמי שמייצגת את העם.

איילת שקד: ואני שואלת כרגע את חבר הכנסת יואל חסון: מדוע בשנת 2004, כשעדנה ארבל המליצה להגיש כתב אישום נגד שרון – אני בטוחה שיש כאן חברי כנסת שהיו אז חברים בליכוד, יש חברי כנסת שהיו אז חברים במפלגת העבודה, במרצ, בבית היהודי, ברשימה המשותפת; האם מישהו זוכר מדוע בשנת 2004, כשעדנה ארבל החליטה, רצתה, המליצה להגיש כתב אישום נגד אריאל שרון, מדוע אז התקשורת לא זעקה?

איילת שקד: מדוע אז לא היו הפגנות בכיכרות?

איילת שקד: אז האמת היא שלי יש תשובה.

איילת שקד: אני אשמח לשמוע אם מישהו כאן יודע את התשובה.

איילת שקד: התשובה היא: מכיוון שאריאל שרון העביר את תהליך ההתנתקות, ומכיוון שהוא הוביל את תהליך ההתנתקות, היה צריך לאתרג אותו.

איילת שקד: אז מה אם פרקליטת המדינה חשבה שצריך להגיש כתב אישום?

איילת שקד: אז מה?

איילת שקד: הוא מוביל את תהליך ההתנקות, ובואו ניתן לו לעקור יישובים ולא נעשה שום דבר.

איילת שקד: ודרך אגב, ההוכחה – שאז מני מזוז, היועץ המשפטי לממשלה, שהוא היה הסמכות, הוא שהחליט לסגור את התיק.

איילת שקד: עוד פרשה שהייתה אתמול בכותרות – מה שסיפר נשיא המדינה ריבלין – פרשה שכדאי באמת להתעכב עליה: הנשיא ריבלין, שהיה אז, באותה תקופה, מועמד לשר – זה היה אחרי הבחירות – ייעדו אותו להיות שר משפטים.

איילת שקד: וככה, בתקופה שבין הקמת הממשלה לבחירות, כשהוא כבר בטוח שהוא הולך להיות שר המשפטים, נפתחה נגדו חקירה.

איילת שקד: היועץ המשפטי לממשלה אמר לראש הממשלה: תשמע, נפתחה נגד חבר הכנסת רובי ריבלין חקירה, הוא לא יכול לכהן כשר משפטים.

איילת שקד: תמנה אותו לתפקיד אחר.

איילת שקד: באמת ראש הממשלה מינה אותו, אם אני לא טועה, להיות שר התקשורת.

איילת שקד: אני שאלתי את הנשיא ריבלין מה קרה.

איילת שקד: הוא אומר לי ככה: חקרו אותי פעם אחת, ושלוש וחצי שנים החזיקו את התיק פתוח.

איילת שקד: ברגע שמני מזוז נכנס לתפקיד, הוא הסתכל על הנתונים, ראה שאין שם כלום וסגר מייד את התיק.

איילת שקד: שלוש וחצי שנים הנשיא ריבלין – אז הוא היה השר ריבלין – היה נתון תחת – הייתי אומרת שזה סוג של עינוי דין מתמשך, שהתיק נגדו, עם פעם אחת שחוקרים אותו, פתוח שלוש וחצי שנים.

איילת שקד: אני יכולה להגיד שהיום, כששי ניצן ואביחי מנדלבליט עומדים בראש מערכת האכיפה, דבר כזה לא היה קורה.

איילת שקד: לא היו מתעללים בשר מכהן שלוש וחצי שנים כשאין שום ראיות ואין שום עובדות ואין כלום; המשטרה קוראת לו לחקירה פעם אחת, ובזה נגמר הסיפור.

איילת שקד: צריך ללמוד לקח מהסיפור הזה – גם התקשורת, גם רשויות האכיפה וגם אנחנו – שלא צריכים לשתוק על עוולות כאלה.

איילת שקד: עליזה, אפשר לרדת?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: אוקיי.

יואל חסון: אפשר לעשות את זה יותר בוטה?

איילת שקד: לא, למה יותר בוטה?

איילת שקד: חבר הכנסת יואל חסון, אני עד עכשיו מחכה ממך לתשובה מדוע הליכוד ומפלגת העבודה לא יצאו לכיכרות כשראש הממשלה שרון הוביל את תוכנית ההתנתקות ופרקליטת המדינה המליצה להגיש נגדו כתב אישום.

איילת שקד: אני אשמח אם תענה לי על זה.

חמד עמאר: אתה רוצה לענות?

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת יואל חסון, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, את שרת משפטים ואת בטח אדם מוכשר מאוד, ובטח את גם למדת ויודעת ומכירה את הפרטים.

יואל חסון: עדנה ארבל המליצה, היועץ המשפטי הוא שהחליט וקבע, ועל זה אני מדבר – אני מדבר על החלטה של יועץ משפטי על הגשת כתב אישום.

יואל חסון: אני בטוח שאם נגד אריאל שרון הייתה החלטה על הגשת כתב אישום, אני בטוח שהוא לא היה נשאר בתפקידו.

יואל חסון: אני גם בטוח שאהוד אולמרט – עובדה, הוא לא עשה זאת.

אופיר אקוניס: זה חנוכה, לא פורים עכשיו.

יואל חסון: אני בטוח שאף ראש ממשלה אחר לא היה עושה את זה, ואני אגיד לכם יותר מזה:

יואל חסון: אני יודע משהו שגם אתם יודעים ואתם לא מודים בו.

יואל חסון: כולכם יודעים שאם נתניהו יקבל כתב אישום, הוא לא יישאר ראש ממשלה אפילו דקה אחת.

יואל חסון: אתם יודעים את זה.

יואל חסון: אתם יודעים.

יואל חסון: אז אני אומר, ואני אומר את זה לכולכם: הרבה אחרי שאתם אולי תשבו כאן ותהיו בתפקידים אחרים, ונתניהו יהיה במקומות אחרים לגמרי, יזכרו לכם שאתם עמדתם פה לימין משהו שמנוגד לאמת מוסר שכל הכנסת הזאת הסכימה עליה ב-2008.

יואל חסון: על מה אתם מגינים?

יואל חסון: אתם מגינים על ראש ממשלה שיקבל כתב אישום?

יואל חסון: יש למישהו ספק שהוא לא יכול להמשיך להיות ראש ממשלה?

יואל חסון: אין הרי ספק כזה.

יואל חסון: איילת שקד, השרה שקד, אז אני אומר:

יואל חסון: הכנסת כבר ב-2008 החליטה את זה.

יואל חסון: את לא היית כאן.

יואל חסון: אני סיפרתי שב-2008 אותו חוק בדיוק עבר ב-61 תומכים, אופוזיציה וקואליציה.

יואל חסון: כל חברי מפלגתו של אהוד אולמרט, קדימה, הצביעו בעד החוק.

יואל חסון: אהוד אולמרט ביקש שלא להתנגד לחוק הזה; לא פעל כדי שנתנגד לחוק הזה.

יואל חסון: אני הייתי אז יו"ר הקואליציה שלו ואני זוכר בדיוק מה היה אז, ולא התבקשנו.

יואל חסון: תחשבו טוב על מה אתם מצביעים.

יואל חסון: ואני אמרתי יותר מזה, השרה – אני פניתי אלייך, לכל חברי ועדת השרים.

יואל חסון: אני אמרתי שאני מוכן שהחוק יהיה מהכנסת הבאה, מהכנסת העשרים, לא מהכנסת הזאת, כדי שזה לא ייראה פרסונלי.

יואל חסון: בואו נקבע אמת מידה מוסרית בעניין הזה.

יואל חסון: מדינת ישראל היא מדינה מסובכת.

יואל חסון: ראש ממשלה טבוע בכתב אישום לא יוכל לנהל אותה.

יואל חסון: אנחנו יודעים את זה.

יואל חסון: הוא לא יכול, וגם ברמה המוסרית הוא לא יכול לעשות את זה.

יואל חסון: אז לכן, גברתי השרה, בואו נסכים על הסכמה שזה לכנסת הבאה, ולכן נקבל את החוק עם ההסכמה הזאת.

יואל חסון: מה את אומרת?

קריאות: – – –

יואל חסון: אבל צריך להצביע.

יואל חסון: אז אני יכול להציע לך משהו כזה, גברתי השרה, בהסכמתך: אולי לדחות את ההצבעה בשבועיים, לחשוב על הסכמה, לחשוב על הסכמה בעניין הזה, לעוד שבועיים – על הכנסת הבאה, הכנסת העשרים – שתהיי מוכנה לשקול את זה.

איילת שקד: – – –

יואל חסון: מאה אחוז, נצביע.

יואל חסון: אני ביקשתי הצבעה שמית, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: הוגשו 20 חתימות.

חמד עמאר: לפי תקנון הכנסת אנחנו עוברים להצבעה שמית.

חמד עמאר: נא להקריא את השמות.

חמד עמאר: על החוק הראשון, הצבעה שמית, בבקשה.

חמד עמאר: יש הצעה מוצמדת.

חמד עמאר: לא התבקשנו בה הצבעה שמית, רק בהצעה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – נגד

חנין זועבי: בעד, בעד.

ירדנה מלר-הורביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חנין זועבי –

חנין זועבי: בעד.

קריאה: את יודעת שאם הייתי עוברת לא הייתי יכולה לשנות.

ירדנה מלר-הורביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד יוסף עטאונה – בעד חמד עמאר – נגד לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

חמד עמאר: נא לקרוא שוב בשמות של אלה שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – בעד אורן אסף חזן – לא משתתף בהצבעה אחמד טיבי – בעד יוסי יונה – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

חמד עמאר: האם יש מישהו במליאה שרוצה להצביע ולא היה נוכח?

חמד עמאר: בבקשה.

ירדנה מלר-הורביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) סעיד אלחרומי – בעד

חמד עמאר: יש עוד מישהו?

חמד עמאר: תמה ההצבעה.

חמד עמאר: בעד – 48, נגד – 57.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה, והיא יורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: אבקש מחברי הכנסת לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה המוצמדת.

יואב קיש: רגע, זה שמית?

יואב קיש: הם משכו את השמית?

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הגשת כתב אישום).

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 57 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הגשת כתב אישום) לוועדה לא נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 44, נגד – 55.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה, והיא יורדת מסדר-יומה של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: – – –

חמד עמאר: הצבעת נגד?

חמד עמאר: היית אמור להצביע בעד.

חמד עמאר: בסדר.

חמד עמאר: אה, לא – אז לפרוטוקול, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה הצביע בעד.

חמד עמאר: גם חברת הכנסת סויד.

חמד עמאר: לפרוטוקול.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/1141/20, דברי הכנסת, חוב' ז', עמ' 24769.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – תקנות לעניין השבת הטבות מס), התשע"ה–2015 – תשובה והצבעה.

חמד עמאר: סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה, תשובה.

חמד עמאר: אחרי התשובה תהיה ההצבעה.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

חמד עמאר: הצעת החוק נומקה ב-6 בדצמבר 2017.

חמד עמאר: תהיה רק תשובת שר, ולאחר כך נעבור להצבעה.

חמד עמאר: בבקשה, עד עשר דקות, סגן השר.

חמד עמאר: הצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין, איימן עודה ויוסף ג'בארין.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק לעידוד השקעות הון (תיקון – תקנות לעניין השבת הטבות מס), של חבר הכנסת דב חנין ואחרים.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החלה בתחילת דצמבר לדון בהצעת החוק ודחתה את המשך הדיון בשלושה חודשים.

יצחק כהן: על פי התקנון לעבודת הממשלה, הצעת חוק שתובא לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה לגביה ועדת השרים לענייני חקיקה עמדה כנדרש – תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יצחק כהן: דב, ביקשתי ממך שתחכה תקופה – – –

דב חנין: – – – עכשיו – – –

יצחק כהן: אני לא שומע אותך.

יצחק כהן: דבר אל המיקרופון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין אומר שעובדי טבע מפוטרים עכשיו, נכון?

טלי פלוסקוב: זה מה ששמעתי.

יצחק כהן: זו הסיבה שאתה החזרת את זה ולא עמדת בהסכם?

יצחק כהן: הלוא בפעם הקודמת שידעת את זה והיה דיון ענייני ורציני, אמרנו לך, דב, שתדחה את זה.

יצחק כהן: עכשיו, אגב הסיפור של טבע, אתה רוצה להעלות את זה.

יצחק כהן: אם ככה, אתה לא כל כך מתייחס לגופו של עניין – – –

דב חנין: לא.

דב חנין: לגופו של עניין.

יצחק כהן: ממש לא.

דב חנין: – – – 1,750 עובדים זה לגופם – – –

יצחק כהן: מה זה קשור?

יצחק כהן: מה זה קשור?

טלי פלוסקוב: כולנו יודעים את זה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: – – –

יצחק כהן: אתה יודע מה המהות של הטבות מס שמציעים לחברות?

יצחק כהן: מה המהות?

דב חנין: – – – מיליארד – – –

יצחק כהן: לא נתנו.

יצחק כהן: לא נתנו.

יצחק כהן: נתנו להם הטבות מס.

יצחק כהן: לא שילמנו להם.

יצחק כהן: הכרנו להם בהטבות מס.

יצחק כהן: זה חוק עידוד השקעות הון.

יצחק כהן: זה חוק שאתה חוקקת אותו פה בכנסת.

דב חנין: לא – – –

יצחק כהן: בוודאי שאתה – – –

דב חנין: – – – אבל חוץ מזה, עכשיו, לפני שהם מצפצפים עליכם – – –

יצחק כהן: עליזה – – –

איתן כבל: אנחנו בעד.

יצחק כהן: נו, דב היה מוכן לדחות בשלושה חודשים – – –

איתן כבל: אדוני סגן השר, אנחנו בעד.

יצחק כהן: אתם בעד?

יצחק כהן: בעד מה?

איתן כבל: זה של עודד פורר, נכון?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אנחנו נגד.

יצחק כהן: הממשלה נגד.

יצחק כהן: אני יודע שאתם בעד.

יצחק כהן: אגב האירוע של טבע אתה בא פה לשנות את חוק עידוד השקעות הון.

יצחק כהן: עם כל הכבוד, קודם כול תבין מה החוק הזה ולמה הוא נועד.

יצחק כהן: בזכות החוק הזה, דב חנין, מועסקים עשרות אלפי אם לא מאות אלפי עובדים בישראל – – –

דב חנין: – – –

יצחק כהן: אז כרגע יש בעיה בטבע.

יצחק כהן: נכון, נכון.

יצחק כהן: לא בגלל החוק הזה.

איציק שמולי: זה לא כרגע.

איציק שמולי: זה לא נכון.

איציק שמולי: מבקר המדינה כתב על זה דוח שלם.

איציק שמולי: המדינה נותנת הטבות ולא טורחת לבדוק מה היא מקבלת בתמורה.

יצחק כהן: בוודאי שהיא טורחת.

איציק שמולי: זה לא נכון.

יצחק כהן: יש קריטריונים מאוד מאוד קשוחים בעניין הזה.

דב חנין: – – –

איציק שמולי: איזה קריטריונים?

יצחק כהן: בוודאי שיש.

דב חנין: – – – הממשלה – – –

יצחק כהן: מה שקרה בטבע זו החלטה כושלת של הנהלת המפעל.

יצחק כהן: זה לא בגלל שהחוק נתן או לא נתן.

דב חנין: – – – הממשלה לא פראיירית – – –

יצחק כהן: מה החוק יגיד?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: איזה מפעל יבוא וישקיע פה בארץ, תגיד לי, אם לא תהיה יציבות רגולטורית?

יצחק כהן: על מה אתה מדבר?

דב חנין: – – –

יצחק כהן: – – – הקומוניסטית שלך – – – הבולשביקית שלך.

יצחק כהן: אני מבין את הסוציאל – אה, קומוניזם – אבל איזה מפעל יבוא וישקיע בארץ עם החוקים שלך?

יצחק כהן: הלוא 70 שנות המהפכה הוכיחו כישלון אדיר.

יצחק כהן: על מה אתה מדבר?

קריאות: – – –

יצחק כהן: מי יבוא להשקיע בישראל עם החוקים שלך, דב?

דב חנין: – – –

יצחק כהן: איזה מתנות?

יצחק כהן: מה מתנות?

יצחק כהן: יש לך העסקה של מאות אלפי עובדים, לא רק בטבע, בעוד חברות.

דב חנין: – – –

יצחק כהן: כן, מה קורה, עליזה?

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: דב, אם היית דוחה – היינו מדברים.

יצחק כהן: אתה לא דוחה.

יצחק כהן: אני מבקש מהחברים לדחות את ההצעה.

יצחק כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יצחק כהן: ניסיתי, לא הלך.

יצחק כהן: ושוב פעם אני מודה לך, האציל שבחבורה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן השר יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת מהקואליציה, אני חושב שלא תהיה הצבעה שכל כך תבייש אתכם כמו ההצבעה שלכם נגד החוק הזה.

דב חנין: תראו על מה אנחנו מדברים.

דב חנין: חברת טבע קיבלה הטבות מס מהמדינה, 20 מיליארד שקל.

דב חנין: עכשיו הם רוצים לפטר 1,750 עובדים.

דב חנין: בא ראש הממשלה ומבקש מהם: אולי לא תפטרו 1,750?

דב חנין: אולי לא תסגרו את המפעל בירושלים?

דב חנין: אומר לו האדון שולץ, מנכ"ל טבע, ככה: אף אחד לא יגיד לנו איפה לסגור מפעל או לפטר עובדים.

דב חנין: אחרי שהם קיבלו מיליארדים במענקים מהמדינה הם מסרבים לבקשה: אל תגידו לנו איפה לסגור מפעל או לפטר עובדים.

דב חנין: הפיטורים יתבצעו בדיוק כמו שאמרנו.

דב חנין: אל תיתנו לנו עצה לסגור מפעל באירלנד או בהודו.

דב חנין: זו עצה לא ראויה.

דב חנין: אנחנו רוצים לסגור בירושלים את המפעל, ואנחנו נסגור את המפעל בירושלים.

דב חנין: מה המדינה עושה מול זה אחרי ששילמתם 20 מיליארד שקל?

דב חנין: אני בהצעת החוק הזאת נותן למדינה כלי להתמודד עם השערורייה הזאת.

דב חנין: אני נותן כלי שהוא מאוד מתון ומידתי.

דב חנין: אני קובע בהצעת החוק הזאת ששר הכלכלה, באישור ועדת הכספים של הכנסת, יקבע בתקנות את המקרים שבהם מי שקיבל הטבות מס מהמדינה – אם הוא מפטר עובדים, המדינה תוכל לדרוש את הכסף, כולו או חלקו, בחזרה.

דב חנין: הצעת החוק הזאת מתבקשת.

דב חנין: הצעת החוק הזאת נותנת לממשלה אמצעי ללחוץ על חברה כמו טבע.

דב חנין: אתה אמרת, אדוני סגן שר האוצר, שחברת טבע התנהלה בצורה מופקרת?

דב חנין: נכון, היא התנהלה בצורה – – –

יואב קיש: – – –

דב חנין: לא, מה זה במועד אחר?

יואב קיש: אין בעיה.

דב חנין: יואב, הרי אנחנו כבר דחינו את זה.

דב חנין: דחינו את זה.

יואב קיש: הצבעה במועד אחר.

דב חנין: דחינו.

דב חנין: לא.

יואב קיש: בסדר, זה לוקח זמן.

יואב קיש: דיברתי עם השר.

יואב קיש: אתה לא מוכן?

דב חנין: לא.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בסדר.

דב חנין: בסדר, אתם תצביעו נגד, אתם יכולים להגיד לעובדי טבע שיש לכם זמן.

דב חנין: הדבר היחיד שדחוף לכם זה חוק ההמלצות על ראש הממשלה.

דב חנין: ש-1,750 עובדי טבע ילכו לעזאזל, אתכם מעניינת רק חקירת ראש הממשלה.

דב חנין: העובדים לא מעניינים אתכם?

דב חנין: בבקשה, אם זה המצב.

דב חנין: אנחנו כבר דחינו את ההצבעה בחוק הזה.

דב חנין: אני לא אסכים לדחייה נוספת, כי היום, עכשיו, על השולחן נמצאים פיטורים של 1,750 עובדים, והממשלה של נתניהו מסרבת להתערב.

דב חנין: אתם מסרבים להתערב בעניין הזה.

דב חנין: אנחנו נותנים לכם כלי להיאבק נגד הפיטורים האלה ואתם דוחים אותו.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

דב חנין: אתם רוצים להישאר עם ידיים קשורות מאחורי הגב מול התנהלות מופקרת של בעלי מפעל ובעלי חברה ביריוניים, שביצעו השקעות ספקולטיביות ונותנים עכשיו לעובדים שלהם לשלם את המחיר.

דב חנין: ההצבעה הזאת היא מבחן לכל אחת ואחד מחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכולם לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – תקנות לעניין השבת הטבות מס), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 52 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – תקנות לעניין השבת הטבות מס), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 43 חברי כנסת, 53 מתנגדים – כי העמדה אצל אייכלר לא פועלת – אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – תקנות לעניין השבת הטבות מס), התשע"ה–2015, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, השר אקוניס מבקש להתנגד.

טלי פלוסקוב: עוד מישהו?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר שהמסך של חבר הכנסת אייכלר לא תקין, ולכן בכל הצבעה, אדוני, אני אשאל אותך מה אתה מצביע, ובתוצאה נכריז, ההצבעה כוללת.

חמד עמאר: גם אני.

טלי פלוסקוב: חמד עמאר, גם אתה?

טלי פלוסקוב: לא, בגלל שהחלפנו, לפי דעתי, כי ברגע האחרון זה התחלף פה אצלי.

טלי פלוסקוב: כרגע הספקת להצביע?

חמד עמאר: לא נקלט.

טלי פלוסקוב: לא נקלט.

טלי פלוסקוב: אז כרגע בודקים אם שמך מופיע.

טלי פלוסקוב: אם לא, נוסיף גם את שמך לפרוטוקול – לא, להצבעה, אתה צודק.

טלי פלוסקוב: זה בבדיקה.

טלי פלוסקוב: אתה התכוונת להצביע נגד.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3373/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – כשירות רב ראשי והרכב האספה הבוחרת), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חמד עמאר, איפה הוא?

טלי פלוסקוב: הוא יצא.

טלי פלוסקוב: אז בבקשה, תוסיפו אותי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: תודה, גברתי היושבת בראש.

אלעזר שטרן: עמיתיי השרים, חברי הכנסת, גברתי, אני יכול להבטיח לך שלהצעה הזאת, אם יצא שלא הצבעת, לא תבקשי להוסיף אותך.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

אלעזר שטרן: הרבנות הראשית לישראל.

אלעזר שטרן: הרב אלי – סמוטריץ בצלאל, אתה מסתיר אותו – אלה הפירות שלך.

אלעזר שטרן: איפה השרה לשוויון חברתי?

אלעזר שטרן: הצעת החוק שאני מניח הפעם בכנסת באה לתקן עוולה כלפי נשים.

אלעזר שטרן: בגוף הבוחר של הרבנות הראשית יש בערך 2% נשים.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: חבר הכנסת גפני, מה הרבנות הראשית קשורה אליך?

משה גפני: לא – – –

אלעזר שטרן: מה הרבנות הראשית קשורה אליך?

מיכאל מלכיאלי: – – –

אלעזר שטרן: אני שמעתי ששואלים אותך מי יהיה המנהיג הבא של העולם החרדי.

אלעזר שטרן: תגיד, יכול להיות שזה יהיה הרב לאו?

אלעזר שטרן: או הרב יוסף?

אלעזר שטרן: יכול להיות שהם יהיו המנהיגים שלך?

אלעזר שטרן: אל תתחיל.

אלעזר שטרן: אל תתחיל.

אלעזר שטרן: השר לוין, הסברת לו שזה לא קשור אליו.

אלעזר שטרן: גפני, הבנת שזה לא קשור אליך.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: אוקיי, אוקיי אנחנו חוזרים לזה.

אלעזר שטרן: בגוף הבוחר של הרבנות הראשית יש בערך 2% נשים.

אלעזר שטרן: השר אלי בן-דהן, בהיותו סגן שר הדתות, הגיע איתי להסכמה על 32 נשים בגוף.

אלעזר שטרן: השרה ציפי לבני, עם ראש הממשלה ועם נפתלי בנט, לחצו ידיים על חוק שמאפשר עדיין לרבנים אורתודוקסים להיות 50% פלוס 10.

אלעזר שטרן: באתי לנפתלי בנט, שישב כאן ליד השולחן, שאלתי אותו: נפתלי, לחצנו ידיים אתמול בערב.

אלעזר שטרן: אמר לי השר נפתלי בנט: אני עובד על זה.

אלעזר שטרן: עד שבאה שרת המשפטים של היום, יושבת-ראש ועדת השרים לענייני חקיקה, והטילה וטו בשם הבית היהודי דאז, החרד"לי דהיום, על צירוף נשים לגוף הבוחר.

אלעזר שטרן: על מה עוד היא הטילה וטו?

אלעזר שטרן: ואז – השר אלי, אני אזכיר לך; השר לוין מכיר את זה מצוין, מאוד מצוין, אבל אני אגיד לך איפה אני הפסקתי לחייך אתמול בהקשר הזה.

אלעזר שטרן: הבית החרד"לי הסכים אז, ואז סמוטריץ – ככה הוא אמר לי – התקשר לאיילת שקד, כאילו החילונית בבית היהודי, ואמר לה: אנחנו לא מוכנים.

אלעזר שטרן: אז שרת המשפטים, הגבר, הטילה וטו על צירוף נשים לגוף הבוחר של הרבנות.

אלעזר שטרן: ואתה כל הזמן אמרת לי את האמת: זה לא רק הבית היהודי, זה גם אנחנו.

אלעזר שטרן: אתה יודע מה הבנתי אתמול בערב?

אלעזר שטרן: התביישתי.

אלעזר שטרן: קמתי הבוקר ב-05:05, פתחתי את הטלפון, ראיתי במופע האימים של אתמול – קשה לי להגיד את זה – את הרב לאו האבא, במרכז הליכוד, בכפר המכביה.

אלעזר שטרן: התביישתי בשבילו.

אלעזר שטרן: מה הוא עושה שם?

אלעזר שטרן: מה רב ראשי לשעבר עושה בכנס מפלגתי?

אלעזר שטרן: ומראש ידענו שראש הממשלה הולך לתקוף את המשטרה ואת הפרקליטות.

אלעזר שטרן: אבל אתה יודע מה נזכרתי, השר לוין?

אלעזר שטרן: הוא צריך לשלם.

אלעזר שטרן: בחרתם את הבן שלו, הטלתם וטו על צירוף נשים – למה?

אלעזר שטרן: בנט ואיילת שקד מהסיבות החרד"ליות שלהם, הרב אלי יודע את זה; אחרי שלחצנו ידיים ואני הסכמתי לרדת מגוף של 200 לגוף של 182 ומ-50 נשים ל-32 נשים.

אלעזר שטרן: אבל איך הרב לאו יכול לא לבוא לכנס שבו הולכים לזרוק את המשטרה לפח, אם אתם דאגתם שהבן שלו יהיה רב ראשי?

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: הרב גפני, הוא מנהיג העולם החרדי?

אלעזר שטרן: למה אתם מחפשים מנהיג?

אלעזר שטרן: יש לכם, הרי, דיברת איתי על הרבנות הראשית.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: מה אתה מחפש מנהיג?

אלעזר שטרן: מה אתה מחפש מנהיג?

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: הרב קנייבסקי?

אלעזר שטרן: הרב קנייבסקי?

אלעזר שטרן: יש לי עליו הרבה מאוד דברים טובים, אתה יודע.

משה גפני: תגיד לי, אתה מוכן שנחתום עכשיו שנינו – – –

אלעזר שטרן: גפני, אתה התחלת.

אלעזר שטרן: אתה התחלת.

אלעזר שטרן: ראית אותי עולה ונכנסת לכוננות.

משה גפני: אתה רוצה שנחתום שנינו.

אלעזר שטרן: אל תתחיל.

אלעזר שטרן: גפני, אל תתחיל.

משה גפני: אני מתחיל.

אלעזר שטרן: כשמדברים על הרבנות הראשית, כיוון שאתה יודע שאני יודע את האמת.

משה גפני: – – – תעשה לי טובה.

משה גפני: לא – – –

אלעזר שטרן: אולי תקרא לשרה לשוויון חברתי?

משה גפני: לא מעניין אותי.

אלעזר שטרן: תקרא לה שתבוא, השרה לשוויון החברתי.

אלעזר שטרן: אולי תקרא לשרת המשפטים, שתגיד איך היא עוד פעם יכולה להתנגד.

אלעזר שטרן: אין בחירות ראשי.

משה גפני: אתה מוכן שנחתום שנינו שאנחנו מקבלים את פסיקות הרבנות הראשית?

משה גפני: נקודה.

אלעזר שטרן: אתם מבטלים את הבד"צים ואת הכול?

אלעזר שטרן: לא.

משה גפני: אתה מוכן לחתום?

אלעזר שטרן: תראה, אם יש היום דיון בוועדת – – –

משה גפני: אני חותם.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: אני מקבל.

אלעזר שטרן: אם אתה תחתום.

אלעזר שטרן: הינה, אם אתה תחתום שהרב הראשי לישראל הוא מנהיג העולם החרדי – כן, אני מבטל את הכול, קורע את זה.

משה גפני: מי אמר – – –

אלעזר שטרן: רגע, אל תעשה הצגות.

אלעזר שטרן: אתה טוב בהצגות.

משה גפני: – – – זה הכול.

משה גפני: אל תמרח את כל הדברים עכשיו – – –

אלעזר שטרן: תשמע, גפני, לא היית היום בוועדת חוץ וביטחון, היית עסוק בדברים חשובים יותר מאותו דיון, אני אומר לך – אני יודע, על ניצולי שואה – ואני רצתי בין לבין.

אלעזר שטרן: אתה יודע, יושב שם נציג של משרד החינוך.

אלעזר שטרן: בנות דתיות, לשמחת כולנו, מתגייסות יותר ויותר.

אלעזר שטרן: כן, עכשיו תגיד, איך אני מגיע מפה?

אלעזר שטרן: תשמע.

אלעזר שטרן: בנות דתיות מתגייסות יותר ויותר.

אלעזר שטרן: שואלים את נציג משרד החינוך של הבית החרד"לי: תגיד, למה לא עושים פעולות הסברה להכין את הבנות כמו שעושים לבנים?

אלעזר שטרן: הינה, הן מתגייסות לצה"ל.

אלעזר שטרן: הוא אומר: אנחנו כפופים לרבנות הראשית.

אלעזר שטרן: הרבנות הראשית, יש לה פסק הלכה נגד שירות בנות, אז לא ייכנסו בנות לעשות הכנה בבתי ספר ממלכתיים-דתיים.

משה גפני: – – – אל תשקר – – –

אלעזר שטרן: תגיד, אתה מבין את זה?

אלעזר שטרן: מי יגן עליכם, באמת?

אלעזר שטרן: השר אלי, סגן השר, ברשותך, אתה סגן שר הביטחון.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: האם אתה יכול להשלים עם מצב – אתה מכיר את כוח האדם בצה"ל, אתה יודע מה אומר הרמטכ"ל על החשיבות של שירות נשים.

אלעזר שטרן: האם אתה יכול לקבל שיש רבנות ראשית לישראל – שזה לא פלא שהיא נגד נשים, בגלל שנשים לא בוחרות אותה – האם אתה יכול לקבל מצב שלבתי הספר של הילדים שלנו, שאולי גם הבת שלך תלך לצבא, הבנות שלי הלכו לצבא – חלק, חלק שירות – – –

אלי בן-דהן: הבנות שלי כבר לא יכולות, הבנות שלי כבר מעבר לגיל.

אלעזר שטרן: נהדר, אז הנכדות שלך אני בטוח שילכו.

אלעזר שטרן: אני בטוח שהנכדות שלך ילכו, לפחות חלקן.

אלעזר שטרן: למה שלא יכינו אותן?

אלעזר שטרן: למה שלא תיבחר רבנות ראשית בדרך מכובדת – –

משה גפני: גברתי היושבת-ראש – – –

אלעזר שטרן: – – שיכולה – שמאפשרת להכין בנות לשירות בצה"ל, שלא נדע – – –

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: אבל עכשיו נחזור לעניין.

טלי פלוסקוב: יש לו עד עשר דקות.

טלי פלוסקוב: לצערי, אני לא יכולה להתערב בתוכן דבריו.

אלעזר שטרן: וגם אני אומר לך את האמת: המזל שלך, שהיא, היושבת-ראש, לא יכולה להתערב.

אלעזר שטרן: זה טוב לך שהיא לא יכולה להתערב.

משה גפני: מה הייתי עושה בלעדיך?

אלעזר שטרן: סליחה?

משה גפני: מה הייתי עושה בלעדיך?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה היית עושה בלעדיי.

אלעזר שטרן: ככה, מדברים דוגרי?

אלעזר שטרן: איך היית יכול לתקוף – –

משה גפני: אני מוכן לחתום.

אלעזר שטרן: – – כשהבית החרד"לי מאפשר לחיילי צה"ל 15 ימי חופשה בחוץ לארץ, אם הוא רוצה, ולבחור ישיבה 85 ימים?

אלעזר שטרן: מה היית עושה אם אני לא הייתי חושף את זה, תגיד?

אלעזר שטרן: השר אלי הוא סגן שר הביטחון.

אלעזר שטרן: מה הוא אומר?

אלעזר שטרן: השר אלי, אתה יודע את זה?

אלעזר שטרן: אתה יודע, נכון?

אלי בן-דהן: שמה?

אלעזר שטרן: שחייל צה"ל יכול להיות בשנה, מתוך 21 ימי החופשה שלו, בחוץ לארץ 15 ימים – בזכותך – –

משה גפני: תגיד לי, אתה מוכן לחתום?

אלעזר שטרן: – – ובחור ישיבה, או ישיבת הסדר, מותר לו להיות 85 ימים – לפי תיקון של ועדת חוץ וביטחון מלפני ארבעה חודשים – בחוץ לארץ.

אלעזר שטרן: שמעת?

ציפי לבני: למה?

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: הבית החרד"לי התעקש שזה יהיה.

אלעזר שטרן: ככה.

אלעזר שטרן: 85, זאת אומרת, כל החופשה שלהם, שזה בין 74 ל-78 ימים בשנה ביחס – – –

ציפי לבני: – – –

אלעזר שטרן: לא, מתוך הזמן בישיבה.

אלעזר שטרן: הוא יכול 17 חודש לגמור ולצאת לחופש, לא משנה, אבל גם בחורי הישיבות כולם.

אלעזר שטרן: היה מותר להם 15 ימים, וועדת חוץ וביטחון בהובלת המפלגה של סגן שר הביטחון דאגה שזה יהיה כל החופש – שזה 74 או 78 פלוס 7 ימים, אם ראש הישיבה מחליט.

אלעזר שטרן: 85 ימים בחוץ לארץ, הבית החרד"לי.

אלעזר שטרן: איזה מסכה אתם לובשים, של שירות בצה"ל?

אלעזר שטרן: של שוויון לנשים?

אלעזר שטרן: השר אלי, באמת.

אלעזר שטרן: אני לא אומר לך, באמת – אני יכול לחבר להרבה דברים, אתה יודע, אבל אנחנו מכירים.

אלעזר שטרן: למה אתם שותקים?

אלעזר שטרן: למה אתם לא אומרים: טעינו?

אלעזר שטרן: למה אתם לא אומרים: צריך להכין את הבנות שלנו?

אלעזר שטרן: למה אתם לא אומרים: אין מחר בחירות לרבנות – באמת, עכשיו אני אומר – בוא נתקן את החוק עוד שבע שנים?

אלעזר שטרן: ראש הממשלה, אין כבר לרב לאו – אה, יש לו ילדים, סליחה, שיחיו בריאים, אולי הם צריכים להיות גם בפעם הבאה – אז יכול להיות, אבל תנסו לפחות, אולי הליכוד יגיד לכם: אי-אפשר, אסור, זה שמור למשפחה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אלעזר שטרן: באמת.

אלעזר שטרן: אבל אתה יודע שלחצנו ידיים, והבטחתם.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: ישיב השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, בשם השר לשירותי הדת.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני מתכבד להשיב על ההצעה הזאת בשמו של חברנו האהוב השר דוד אזולאי.

יריב לוין: אני מאחל לו באמת בריאות ורפואה שלמה.

יריב לוין: מפה אני מוכרח לפנות לחברי חבר הכנסת אלעזר שטרן: תשמע, אני חייב להגיד לך את האמת.

יריב לוין: אני לא אדם דתי, אבל אני באמת כבר מתחיל להאמין שיש דברים שכתובים למעלה.

יריב לוין: איכשהו יוצא שאני תמיד נפגש איתך בעניין הזה.

יריב לוין: איך?

יריב לוין: אני לא יודע, אבל הינה, זה שוב קורה לי.

יריב לוין: באמת, אמרתי לך, באמת זכיתי לעלות במעלות של תורה, שאני עוסק כל כך הרבה בענייני הרב הראשי והרבנות הראשית.

יריב לוין: תכף מישהו באמת יחשוב שהיה לי איזה אוטוריטה בתחום הזה.

יריב לוין: נדמה לי שזה לא המצב.

אלעזר שטרן: אפילו לא בגיור.

יריב לוין: אפילו לא בגיור.

יריב לוין: לא, בגיור אני כבר רגיל, אבל אתה יודע, גיור, אני עוד אני יכול להגיד לך, נו, אבל פה – באמת עניינים שהם גדולים ממני.

אלעזר שטרן: בממשלה הקודמת לא הייתה שרה לשוויון חברתי.

אלעזר שטרן: עכשיו, שיש, אז נתתי לה הזדמנות.

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת שטרן, קודם כול אני רוצה לבקש ממך – אני חושב שגם אם יש מחלוקות פוליטיות, וגם אם לא מסכימים על כל דבר, מאוד לא ראוי ולא מכובד האופן שבו השתלחת כאן בכבוד הרב לאו ובהקשרים שעשית, כי באמת מדובר באדם שסיפור חייו הוא סיפור מופלא; שתרומתו לציבור ולמדינת ישראל היא ענקית.

יריב לוין: גם אם בראייתך הוא שגה, או עשה איזשהו מעשה שלא נכון היה לעשות, מאחר שהוא איננו יכול לעלות כאן על הדוכן ולהשיב, אני חושב שאתה בוודאי רוחש לו כבוד לא פחות ממני.

יריב לוין: אני באמת חושב שזה לא היה במקום.

יריב לוין: ואני חושב שהביקורת, אגב, היא לגיטימית, לגופה.

אלעזר שטרן: אם פגעתי, אני מתנצל.

אלעזר שטרן: אולי זה לא היה צריך להיות – – –

יריב לוין: אני אומר, שאני לא אובן לא נכון, משום שהביקורת היא לגיטימית לגופה.

יריב לוין: זו בהחלט עמדה ראויה, ואפשר אפילו לנמק אותה – למה הוא היה צריך או לא היה צריך להיות שם – אבל אני חושב שלקשור את זה לאיזה תשלום חובות או דברים מהסוג הזה זה לא נכון.

יריב לוין: ואני יכול לומר לך את האמת, לפחות בענייני האישי, כמי שהיה מאוד מעורב בנושא הזה אז; לא הסתרתי אז ואני לא מסתיר גם היום.

יריב לוין: סברתי שכבוד הרב הראשי הנוכחי, הרב דוד לאו, הוא המועמד הראוי ביותר לתפקיד.

יריב לוין: הוא רב העיר שלי, מודיעין.

יריב לוין: אני מכיר אותו הרבה מאוד שנים.

יריב לוין: אני חושב שהוא הצליח בצורה יוצאת מן הכלל להיות מקובל על כלל הציבורים במודיעין – עיר שאיננה דווקא מן המובהקות כעיר מאוד דתית, וודאי לא עיר חרדית.

יריב לוין: הוא אהוב ומקובל על כולם.

יריב לוין: סברתי שהיכולת הזו שלו, לצד האישיות שלו, והעובדה שרבים גם רואים בו אדם בר-סמכא, היא מתאימה ונכונה לרבנות, בוודאי באותו זמן.

אלעזר שטרן: מה התוצאות?

יריב לוין: אני גם חשבתי אז, ואני חושב גם היום, שלא היה נכון לשנות את הגוף הבוחר אד-הוק, לפני הבחירות, כדי לנסות לייצר גוף בוחר שנוח יותר למועמד כזה או אחר.

אלעזר שטרן: אבל יש – – –

יריב לוין: דקה, דקה, רגע, רגע.

יריב לוין: תאמין לי, חבר הכנסת שטרן, אתה מכיר אותי, אני אומר לך את הדברים כמו שהם, ואגיע גם לזה.

יריב לוין: חשבתי אז שזה לא נכון; שיכול להיות שיש שינויים שאולי צריך לעשות, אבל לא נכון לעשות אותם ערב הבחירות ובאופן שישפיע על תוצאות הבחירות.

יריב לוין: אגב, חשבתי גם עוד דבר: שנכון לבצע שינויים כאלה בהידברות ובהסכמה, קודם כול עם הרבנים הראשיים – אז היוצאים והיום המכהנים.

יריב לוין: אגב, בשים לב לעובדה שהם הרי לא יכולים להיבחר לעוד קדנציה, זה בהחלט הופך אותם לגורם שאפשר להיוועץ בו, לכל הפחות, אם לא לנסות להגיע איתם להסכמה, בלי שהדבר נוגע לעניינם האישי.

יריב לוין: לפחות הנקודה הזאת נכונה גם היום.

יריב לוין: אני חושב שהצעת החוק הזאת – עוד לפני שאיכנס לפירוט ואקריא כאן את התשובה שהתכוון להקריא כאן עמיתי השר אזולאי – אני חושב שלגוף העניין, יכול בהחלט להיות שצריך לעשות שינויים בגוף הבוחר.

יריב לוין: יודע מה, חבר הכנסת שטרן?

יריב לוין: אני אפילו חושב שיש דברים שנכון לשנות, אבל צריך לקיים הידברות, וצריך לעשות את זה עד כמה שאפשר בהסכמה רחבה – –

אלעזר שטרן: הגענו להסכמה – – –

יריב לוין: לא בדרך הזאת.

יריב לוין: אני לא זוכר שהגענו להסכמה, ועובדה שזה לא קרה.

יריב לוין: – – ולא בדרך הזאת של חקיקה שבאה לכפות את המהלך הזה בדרך הזאת.

יריב לוין: עכשיו אומר גם לגוף ההצעה – וכאן אני עובר לתשובה שביקש ממני להביא בפני הכנסת חברי השר אזולאי:

יריב לוין: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הרבנות הראשית לישראל, התש"ם–1980.

יריב לוין: בהצעה מוצע להוסיף את שר המשפטים כשר נוסף הממונה על ביצוע החוק, לצד ראש הממשלה.

יריב לוין: מוצע לשנות את תנאי הכשירות לכהונת רב ראשי כך שיהיה כשיר להיבחר לרב ראשי לישראל רק מי שמכהן או כיהן חמש שנים כדיין ויש לו כשירות לכהן כרב עיר, או שהוא מכהן או כיהן חמש שנים כרב עיר או כרב מועצה מקומית ויש לו כשירות לכהן כדיין.

יריב לוין: לשם השוואה, נכון להיום כשיר להיבחר מי שמכהן או כיהן כדיין או כרב עיר, או שיש לו כשירות לכהן כדיין או כרב עיר, או שהמועצה קבעה שהוא גדול בתורה.

יריב לוין: כמו כן מוצע לשנות את תנאי הכשירות לכהונת חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל כך שיהיה כשיר לכהן כחבר מועצה רק מי שמכהן או כיהן בישראל לפחות חמש שנים כדיין או כרב עיר או כרב מועצה מקומית.

יריב לוין: לשם השוואה, כיום כשיר להיבחר לחבר מועצה מי שמכהן או כיהן בישראל כדיין או כרב עיר, או שיש לו כשירות לכהן כדיין או כרב עיר, או שהמועצה קבעה שהוא גדול בתורה.

יריב לוין: כמו כן, מוצע להגדיל את הרכבה של האספה הבוחרת מ-150 ל-200 חברים ולשנות את ההרכב – לקבוע שיינתן ייצוג מינימלי של 20% לנשים בגוף הזה.

יריב לוין: עוד מוצע להסדיר אפשרות של היעדר רבנים ראשיים נבחרים בזמן גיבוש הרכב האספה הבוחרת כך שבהיעדרם, הממשלה, בהתייעצות עם השר הממונה על ביצוע החוק, היא שתמנה את הרבנים חברי האספה שהיו אמורים להתמנות על ידיהם.

יריב לוין: לפי דברי ההסבר, הרציונל לשינוי החוק הקיים והוספת שר המשפטים כממונה על ביצועו הוא כפיפות בתי הדין הרבניים למשרד המשפטים.

יריב לוין: במציאות הנוכחית הן הרבנות הראשית לישראל והן בתי הדין הרבניים כפופים שניהם לשר לשירותי דת.

יריב לוין: מטבע הדברים, הרציונל הזה כבר לא קיים עוד.

יריב לוין: להפך, אין היגיון בשינוי המבוקש.

יריב לוין: הזכות לבחור ולהיבחר היא מיסודות המשטר הדמוקרטי.

יריב לוין: צמצום תנאי הכשירות המוצע מצמצם את האפשרות להיבחר, וממילא מוביל לפגיעה באפשרות האספה הבוחרת לבחור.

יריב לוין: אני חייב לומר שהאזנתי לדברים שלך.

יריב לוין: אולי תשכיל אותנו יותר בהמשך, אבל לא הבנתי ולא ראיתי מדוע – מה רע במצב הקיים ולמה נכון לשנות את ההסדר הקיים בהקשר הזה.

יריב לוין: לעניין הרכב האספה הבוחרת, צריך לזכור כי בהתאם להרכבה הנוכחי, 70 נבחרים הם נציגי ציבור, ואין מניעה לבחור שם אישה, מה עוד שככל שישנו עיוות בייצוג הנשים, ניתן לתקנו גם בנוסחו הנוכחי של החוק, באמצעות נציגי הציבור שממנה השר.

יריב לוין: ואומר שוב: יכול להיות שיש צורך לערוך שינויים, אבל הדרך הנכונה היא לבצע אותם בהידברות, ולא באמצעות מהלך מן הסוג הזה.

יריב לוין: לכן, הממשלה מבקשת מהכנסת להסיר את הצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלעזר שטרן, לרשותך, אדוני, עד שלוש דקות.

אלעזר שטרן: עמיתיי, קודם כול, אני מצטרף לברכות של השר לוין להחלמה מהירה לשר הדתות אזולאי.

אלעזר שטרן: אני מקווה שכל שר בממשלת ישראל שיכול לענות ובריאותו לא מפריעה לו יגיע לענות על השאלות שקשורות למשרדו – מצבנו יהיה אז טוב ביותר.

אלעזר שטרן: אם פגעתי באופן אישי ברב לאו אז אני מתנצל, אבל אני חושב שאסור היה לו להיות אתמול באירוע המושחת הזה, שבו זורקים את קציני משטרת ישראל לפח האשפה.

אלעזר שטרן: רב ראשי לשעבר – אבא של רב ראשי – לא יכול להיות באירוע כזה.

אלעזר שטרן: ואני לא יכול להתעלם מזה שבפעם הקודמת שבחרו את הרבנים – –

נאוה בוקר: – – –

אלעזר שטרן: – – בפעם הקודמת שבחרו את הרבנים – – –

נאוה בוקר: – – – אתה צורח.

נאוה בוקר: אתה לא מתבייש?

אלעזר שטרן: בוקר, שתקי.

אלעזר שטרן: די.

אלעזר שטרן: נו, די.

אלעזר שטרן: שמענו אותך מספיק.

אלעזר שטרן: אל תעשי לי את זה.

אלעזר שטרן: אל תעשי לי את זה.

אלעזר שטרן: אל תעשי לי את זה.

אלעזר שטרן: די.

אלעזר שטרן: את פה, את יושבת.

אלעזר שטרן: די.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: השרה גילה גמליאל – לא משנה.

אלעזר שטרן: עזבי אותה.

אלעזר שטרן: השרה גילה גמליאל, אני רוצה להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: את השרה לשוויון חברתי.

אלעזר שטרן: לא היית כשדיברנו כאן.

אלעזר שטרן: את יודעת – הרי דיברנו על זה גם בקדנציה הקודמת, שיש 2% נשים בגוף הבוחר את הרבנות.

אלעזר שטרן: איפה את?

אלעזר שטרן: אין מחר בחירות.

אלעזר שטרן: תתקנו את זה עכשיו.

אלעזר שטרן: עכשיו, השר לוין, שאלת מה רע.

אלעזר שטרן: השר לוין, שאלת מה רע, אני אענה לך.

אלעזר שטרן: יש רבנים ראשיים שהם נגד שירות נשים בצה"ל, במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: זה נראה לך הגיוני?

אלעזר שטרן: אתה שואל אותי מה רע?

אלעזר שטרן: אתה שואל אותי מה רע כשיש רמטכ"ל ושר ביטחון שלא יכולים לשרת בלי נשים בצה"ל, ואתה שואל אותי מה רע, כשיש רבנים ראשיים שקוראים לא לשירות נשים בצה"ל?

אלעזר שטרן: כשיש רבנים ראשיים שלא יורדים לסוגיית ההתבוללות פה?

אלעזר שטרן: שלא עושים כלום?

אלעזר שטרן: שיש רבנים ראשיים שמאשרים מועמד שיתאמן על תינוקות אתיופיים לברית מילה – והוא מועמד לרב עיר באישור משרד הדתות והרבנות הראשית?

אלעזר שטרן: אתה שואל אותי מה רע עם הרבנים האלה?

אלעזר שטרן: אני אומר לך שאם הייתם מקבלים את ההחלטה הזאת להוסיף נשים, אולי היה נבחר הרב סתיו?

אלעזר שטרן: הוא לא היה שותק נוכח התופעות האלה.

אלעזר שטרן: אולי רב אחר – לא רק הרב סתיו – שלא היו שותקים נגד רבנים ראשיים שאומרים "לא" לשירות נשים בצה"ל; שאומרים: ההתבוללות זו לא הבעיה של הילדים שלי, זו הבעיה שלך ושלי, לא של הילדים של אלה שלא משרתים בצה"ל.

אלעזר שטרן: אז אולי כן נלך קצת לסוגיית הגיור.

אלעזר שטרן: שלא היו שותקים, גם לא מול האתגרים של שבת, מה כן אפשר לעשות בלהתחשב בזה שיש במדינת ישראל גם ציבור יהודי ששומר את השבת אחרת ממני?

אלעזר שטרן: אתה שואל אותי מה רע ברבנות הזאת?

אלעזר שטרן: שאולי בסקר דעת הקהל של המכון לדמוקרטיה לא היו מקבלים 4% – במקום האחרון מכל המוסדות של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אלעזר שטרן: זה רמת האמון שיש לציבור הישראלי ברבנות הראשית.

אלעזר שטרן: משפט אחרון.

אלעזר שטרן: אבל מה הבעיה?

אלעזר שטרן: שהציבור יוצר זהות בין הרבנות הראשית ליהדות, ואז הציבור מתרחק גם מיהדות.

אלעזר שטרן: וזו הבעיה של שנינו.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: חשבתי שהמשפט האחרון שלך יהיה התנצלות בפני חברת הכנסת נאוה בוקר.

טלי פלוסקוב: כמו שהתנצלת בפני הרב לאו.

אלעזר שטרן: אני מוכן.

אלעזר שטרן: סליחה, אני מוכן.

אלעזר שטרן: את יכולה לעלות, אבל אם פגעתי בך אישית, אני מתנצל.

אלעזר שטרן: תודה.

קריאה: זו הוצאת דיבה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לשבת.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – כשירות רב ראשי והרכב האספה הבוחרת), התשע"ז–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 בעד ההצעה להסיר את הצעת החוק מסדר-היום – 47 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק להצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – כשירות רב ראשי והרכב האספה הבוחרת), התשע"ז–2016, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: אייכלר, מה עמדתך?

טלי פלוסקוב: נגד.

טלי פלוסקוב: גם אצלך לא עובד, דודי?

טלי פלוסקוב: תבדקו בבקשה בעמדה של דודי אמסלם.

טלי פלוסקוב: מה כוונתך להצביע?

טלי פלוסקוב: איך אתה מצביע?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת אמסלם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמסלם, מה כוונתך להצביע?

טלי פלוסקוב: איך התכוונת להצביע?

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: נגד.

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותיי, אז יש לנו 35 חברי כנסת בעד, 49 מתנגדים, כולל חבר הכנסת אייכלר וכולל חבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – כשירות רב ראשי והרכב האספה הבוחרת), התשע"ז–2016, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: את עדיין רוצה הודעה אישית?

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, נאוה בוקר.

טלי פלוסקוב: חמש דקות להודעה אישית.

טלי פלוסקוב: זכותך.

טלי פלוסקוב: מהדוכן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ביקשה הודעה אישית לאחר שהשתמשו בשמה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חמש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: כן, הוא חושש, כנראה, להישאר במליאה.

נאוה בוקר: אוה, הינה הוא.

נאוה בוקר: חיפשתי אותך.

נאוה בוקר: באמצע דיון על איך לרומם את הנשים, אז אתה – שוביניסט, מבזה נשים, בריון – צועק לי: תשתקי.

נאוה בוקר: נראה אותך אומר לבת שלך או לאשתך תשתקי.

קריאה: הוא אומר.

נאוה בוקר: אדון שטרן היקר, יש גבול, כי גם כשאתה צועק – –

אורן אסף חזן: נאוה, נאוה, הוא אומר – – –

נאוה בוקר: – – כשאני מדברת מעל הדוכן, אז אני לא אומרת לך לשתוק.

נאוה בוקר: פשוט בושה, אין מילה אחרת.

נאוה בוקר: תתבייש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נאוה בוקר.

טלי פלוסקוב: חבר'ה, אנחנו צריכים ללמוד משהו מזה, ממה שהיה פה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1873/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון – מרמה והפרת אמונים), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת ציפי לבני.

טלי פלוסקוב: גברתי חברת הכנסת ציפי לבני, עד עשר דקות לרשותך, בבקשה.

ציפי לבני: הצעת החוק הזאת היא חלק מתוכנית של המחנה הציוני למאבק בשחיתות.

ציפי לבני: כל שבוע נגיש עוד ועוד הצעות חוק.

ציפי לבני: הן לא נגד נתניהו או חשודים אחרים במפלגת השלטון, הן בעד מדינת ישראל כפי שהיא צריכה להיות: עם שלטון חוק, עם משטרה חזקה, עם יועצים משפטיים שעובדים למען הציבור ובתי משפט חזקים.

ציפי לבני: עבירת מרמה והפרת אמונים היא אחת העבירות החשובות ביותר במאבק בשחיתות השלטונית.

ציפי לבני: עובד ציבור – ובעיקר נבחר ציבור – מקבל את התפקיד שלו מכוח אמון הציבור, ולכן כשהוא מפר אותו, הוא צריך להיענש.

ציפי לבני: הגדרת העבירה היום היא רחבה, אבל היא גם מאוד מאוד כללית.

ציפי לבני: הצעת החוק מחמירה את הענישה ומפרטת את הדברים שהעבירה הזאת כוללת.

ציפי לבני: בין היתר מדובר על ניגוד עניינים, קבלת טובת הנאה, הסתרת מידע מהציבור, מצג שווא, פגיעה באינטרס הציבורי ועוד דברים שכל נבחר ציבור אמור היה לדעת שאסור לו לעשות.

ציפי לבני: אז בעצם למה זה חשוב?

ציפי לבני: זה חשוב דווקא עכשיו, כי כמו שאמר בגין: גם המובן מאליו ראוי שייאמר וראוי שייכתב וראוי שיהיה בספר החוקים.

ציפי לבני: ההצעה הזאת, שגובשה כבר במשך שנים על ידי יועצים משפטיים שעברו, לא מוסיפה עבירות, היא פשוט מפרטת את האסור.

ציפי לבני: הבהירות הזאת נדרשת עכשיו במיוחד, כשעומד ראש ממשלת ישראל חשוד בפלילים, בין היתר בעבירה הזאת ממש, וממציא לעצמו חוקים משלו; הוא מספר לציבור שדברים שאסורים על פי חוק הם בעצם דבר מותר, בשביל לדאוג לעצמו הוא משנה את כל מערכת הערכים של מדינת ישראל, ואנחנו חייבים להעביר את זה היום בחקיקה.

ציפי לבני: אנחנו יודעים כבר היום שאם המשטרה תמליץ להגיש כתב אישום – בין בעבירה הזאת ובין בעבירות נוספות – ראש הממשלה יעשה הכול כדי להרוס קודם כול את המשטרה, ואחריה – את הפרקליטות והיועץ המשפטי לממשלה ובתי המשפט.

ציפי לבני: איך אני יודעת את זה?

ציפי לבני: כי כולנו ראינו את מופע האימים אתמול, שכולו השתלחות והריסת גורמי אכיפת החוק בישראל.

ציפי לבני: מבחינת נתניהו, רבותיי, אם זה לא הוא שעומד בראש המדינה, לא תהיה מדינה.

ציפי לבני: אנחנו לא ניתן לך להרוס את המדינה, המדינה שכולנו כל כך גאים בה.

ציפי לבני: אני התגאיתי במדינת ישראל, אבל התביישתי בראש הממשלה אתמול.

ציפי לבני: והאמת היא שלא ראינו ראש ממשלה אתמול על הבמה; אני ראיתי חשוד בפלילים, לחוץ, שמתאר את עצמו כאיזו מין חיה נרדפת על ידי כלבי ציד.

ציפי לבני: קורבן תמים.

ציפי לבני: כלבי הציד הם, חוץ מהתקשורת, משטרת ישראל וגורמי אכיפת החוק.

ציפי לבני: כמעט ריחמתי עליך, ראש הממשלה, אבל אנחנו לא ניפול בפח הזה.

ציפי לבני: אתה לא הקורבן של המשטרה.

ציפי לבני: אנחנו לא ניתן לך להפוך את מדינת ישראל לקורבן שלך.

ציפי לבני: בדרך למטה אתה רוצה – כמו במערכון ההוא, המפורסם – לשרוף את המועדון.

ציפי לבני: אבל אנחנו לא ניתן לך, כי המועדון הזה שאתה רוצה לשרוף, זה הבית שלנו, זאת המדינה שלנו.

ציפי לבני: אבל איך היה אז במערכון?

ציפי לבני: אנחנו כולנו מדברים על לשרוף את המועדון, אבל צריך להקשיב גם למילים של המערכון של אז.

ציפי לבני: הרי למה הם רצו לשרוף את המועדון?

ציפי לבני: אם לא ייתנו להם לקבוע מי המאמן ומי השחקנים.

ציפי לבני: ראש הממשלה, אתה קבעת מי השחקנים, אתה זה שמינית את היועץ המשפטי לממשלה, אתה זה שמינית את מפכ"ל המשטרה, אבל כמו במערכון ההוא, הם גם רצו לקבוע את התוצאה.

ציפי לבני: ובמדינת ישראל התוצאה המשפטית לא תיקבע על ידי החשוד ועל ידי העבריינים; היא תיקבע על ידי המשטרה והפרקליטות והיועץ המשפטי לממשלה והשופטים.

ציפי לבני: אבל אז רצו האוהדים – לפני שהם שורפים את המועדון – לקבוע גם את השופטים.

ציפי לבני: אבל הי, הרי את זה, מסתבר, מסדר הבית היהודי.

ציפי לבני: ראש הממשלה פועל כדי להחליש את המשטרה, הבית היהודי פועל כדי להחליש את בתי המשפט, וביחד הם פועלים להחליש את היועץ המשפטי לממשלה.

ציפי לבני: זה נגמר.

ציפי לבני: וראו אתמול על הפנים שלך שזה נגמר.

ציפי לבני: אני זוכרת את בחירות 2009, שבהן ניצחתי אותך, את המשפט שהיה: ביבי – לא מאמין לו.

ציפי לבני: זה המצב שלך היום, ואתה יודע את זה, כי אתה מתחיל לראות גם את אלה במחנה שלך שמתחילים לצאת נגד.

ציפי לבני: אני חושבת שאתה לא צריך להיות ראש ממשלה מאלף ואחת סיבות אחרות, לא רק בגלל השחיתות האישית שלך.

ציפי לבני: אבל אנשים טובים אחרים, שדווקא מאמינים בדרך של הליכוד, הם גם מאמינים בממלכתיות ובצדק ובשלטון החוק, ובזה שאין אדם מעל החוק; הם מאמינים בדמוקרטיה.

ציפי לבני: תסתכל בירושלים במוצאי שבת ותראה אותם שם, כי גם הם חושבים, כמונו, שהבסיס לקיום החיים המשותפים שלנו כאן הוא ממלכתיות וכיבוד המוסדות שעליהם בנויה מדינת ישראל.

ציפי לבני: אתם יודעים, אני גם יודעת איך מרגישים עוד אלה שמוחאים כפיים – הם מרגישים מה זה לא נוח.

ציפי לבני: ואני יודעת את זה כי אני הייתי שם ב-1999; שמנו סטיקרים "אני ליכודניק גאה", ומה זה התביישנו ביושב-ראש הליכוד.

ציפי לבני: זאת החוויה שעובר כל אחד ואחד מאלה, גם חלק מאלה שעמדו אתמול ומחאו לך כפיים.

ציפי לבני: מה שהיה, זה עוד בקטן לעומת ההתנהלות שלך מאז.

ציפי לבני: לא רק שלא למדת – שכללת ופיתחת את השיטה הזאת.

ציפי לבני: זאת תהיה בין היתר הסיבה שבגללה אתה לא תהיה יותר ראש ממשלה בישראל, רק השאלה היא כמה זמן ייקח לנו לעצור את ההרס הנורא שאתה ושותפיך לממשלה גורמים למדינת ישראל ותמשיכו לגרום עד הבחירות.

ציפי לבני: אתמול הייתי בעוטף עזה, בנחל עוז.

ציפי לבני: פגשתי אנשים צעירים.

ציפי לבני: היו גם חברי קיבוץ והיו גם מהמכינה.

ציפי לבני: משם הלכתי לשדרות ופגשתי שם אנשים צעירים מקסימים באמת.

ציפי לבני: מגיעה להם מדינה נהדרת.

ציפי לבני: אחת אמרה לי: תראי, אנחנו מקשיבים לפוליטיקאים, אבל אנחנו שומעים מהם כל הזמן רק נגד.

ציפי לבני: אנחנו רוצים שתגידו גם את הבעד.

ציפי לבני: אז אני אומר מאוד בפשטות – ואת זה בדיוק מייצגת הצעת החוק הזאת:

ציפי לבני: אנחנו בעד לקבע בחקיקה את כל העקרונות שעושים את מדינת ישראל יפה, ואת כל אלה שיגרמו לנבחרי הציבור, שמייצגים את כל אחד ואחת מאזרחי מדינת ישראל, להיות הגונים וישרים ולחשוב על הציבור ולא על עצמם, ולא לקחת לכיסם, ולשמור על מדינת ישראל שבאמת תהיה המקום שבו הצעירים המדהימים האלה שפגשתי אתמול בערב יוכלו לחיות בה בכבוד.

ציפי לבני: אבל כדי שזה יקרה, הכנסת צריכה לאשר את הצעת החוק הזאת, יחד עם עוד הצעות חוק שנגיש, שישמרו על מדינת ישראל נקייה משחיתות וטובה לאזרחיה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק העונשין (תיקון – מרמה והפרת אמונים), של חברת הכנסת ציפי לבני מבקשת להחליף את הנוסח הקיים של עבירת מרמה והפרת אמונים הקבועה בסעיף 284 לחוק העונשין בנוסח חדש.

איילת שקד: אני חייבת להודות שבעניין הזה אני מסכימה עם חברת הכנסת לבני.

איילת שקד: הצעת החוק הזאת מעורפלת.

איילת שקד: אני בטוחה שגם כשאת היית שרת המשפטים ניסית לשנות אותה.

איילת שקד: לגישתך, הנוסח הקיים הוא כללי, ואינו משקף דיו את יסודותיה העובדתיים והנסיבתיים של העבירה באופן שיש בו מימוש הולם של עקרון החוקתיות וודאות הדין, וכן את התמורות שחלו במהלך השנים בתפיסה של מהות האיסור שבבסיסה של עבירה זו.

איילת שקד: עד כאן אני חייבת להגיד שאני מסכימה לחלוטין.

איילת שקד: החוק בנוסחו כיום אינו בהיר דיו, ופסקי הדין שניתנו בנושא לא תרמו להסרת הערפל.

איילת שקד: הנוסח המוצע מביא בחלקו לפיזור הערפל, אבל הוא עדיין אינו מביא לוודאות, כפי שנדרש בדין הפלילי.

איילת שקד: גם אני, כשנכנסתי לתפקיד ניסיתי לתקן את החוק הזה – כבר כמה נוסחים, גם פנימיים, במשרד המשפט.

איילת שקד: הבאתי אותו כבר פעמיים לוועדת שרים לחקיקה.

איילת שקד: גם יש נוסח ממשלתי, הבאתי אותו כבר פעמיים לוועדת שרים לחקיקה, אבל דעות השרים היו חלוקות ולא הצלחנו להגיע לנוסח מוסכם.

איילת שקד: האמת היא שבחודשים האחרונים – – –

ציפי לבני: – – – שר יכול להתנגד לזה?

איילת שקד: אני יכולה להראות לך.

איילת שקד: אני יכולה לשבת ולהראות לך את המחלוקות.

איילת שקד: האמת היא שפירטנו את העבירה לכמה תתי-עבירות וצמצמנו את סעיף הסל, שהטריד את כולנו, אבל בכל זאת לא הגענו להסכמה.

ציפי לבני: מה עמדת ראש הממשלה בעניין?

איילת שקד: אני לא שאלתי, כי הוא לא חבר בוועדת שרים לחקיקה.

ציפי לבני: אני יודעת, אבל הוא יודע להעביר מסרים לוועדה.

איילת שקד: אני לא ישבתי עם ראש הממשלה.

איילת שקד: ישבתי עם השר אלקין, עם השר לוין, עם השרה גילה גמליאל.

איילת שקד: בחודשים האחרונים, האמת, לא התעסקתי בזה, אבל אני מוכנה לחזור ולשבת על בסיס הצעת החוק הממשלתית, שהיא לא מאוד שונה מהצעת החוק הפרטית.

איילת שקד: לכן, בשלב זה אני מבקשת להתנגד להצעת החוק הפרטית, אבל אני כן אחזור ואשב עם השרים על הצעת החוק הממשלתית, שהיא לא שונה מהותית.

איילת שקד: לעניין הלחימה בשחיתות – תראו, אף אחד לא רוצה שנבחרי הציבור ייגעו בשחיתות, אני חושבת שיש קונסנזוס גם באופוזיציה וגם בקואליציה.

איילת שקד: אבל כן צריך לדבר על המוסר הכפול.

איילת שקד: קודם דיברתי על יואל חסון בשנת 2004, כשפרקליטת המדינה המליצה להגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה אריאל שרון.

איילת שקד: הוא היה אז העוזר שלו.

איילת שקד: חברת הכנסת ציפי לבני, את הייתי שרת השיכון, אם אני לא טועה.

איילת שקד: וכולם ישבו בממשלת שרון כשפרקליטת המדינה ממליצה להגיש כתב אישום על האי היווני.

איילת שקד: הסיפור ידוע.

איילת שקד: בסופו של דבר מני מזוז סגר את התיק, אבל זה לא הפריע לא לחברת הכנסת ציפי לבני ולא לשאר שרי ממשלתו של שרון באותו זמן לשבת בממשלה כשמתנהלת חקירה וכשפרקליטת המדינה – לא המשטרה, פרקליטת המדינה – ממליצה להגיש כתב אישום.

איילת שקד: אז אני חושבת שאנחנו צריכים, כולם ביחד, לנגן על אותו חליל.

איילת שקד: כפי שלבני ועוד אחרים שיושבים פה ישבו כשרים בממשלתו של שרון בזמן – – –

יהודה גליק: – – – ההתנתקות אחרי זה.

איילת שקד: אוה, כפי שחבר הכנסת גליק אמר, אם גם נתניהו יחל בהליך התנתקות מיהודה ושומרון, כנראה ההתנגדות תפחת, כי זה מה שעשה אז אריאל שרון בשנת 2003.

איילת שקד: הוא כמובן יצא עם תוכנית ההתנתקות, וכך, בשנת 2004, כשפרקליטת המדינה ממליצה להגיש נגדו כתב אישום, זה עובר בקול ענות חלושה.

איילת שקד: נציין שכמובן היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז סגר את התיק והחליט שלא להגיש כתב אישום, ולכן כל העניין הזה נשכח, אבל צריך להזכיר כאן למי שתוקף את הממשלה ואת חברי הממשלה שהם יושבים בממשלה שמתנהלות בה חקירות גם נגד ראש הממשלה, שיסתכל בבקשה על עצמו – מה הוא עשה, איפה הוא היה בשנת 2004 כשפרקליטת המדינה החליטה להגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה וכשמאוחר יותר, כאמור, היועץ המשפטי לממשלה החליט לסגור את התיק.

איילת שקד: אז אם הוא תמך בתוכנית ההתנתקות, כנראה היה לו נוח לשבת בממשלה, ופחות עניין אותו שראש הממשלה דאז אריאל שרון חשוד בפרשת האי היווני.

איילת שקד: טוב, אני סיימתי, אני חושבת – – –

דוד אמסלם: מה הייתה הפרשה של האי היווני?

איילת שקד: אני חושבת שזו הייתה פרשה קצת יותר חמורה ממה שאנחנו מדברים עליו עכשיו, אבל צריך להגיד שגם לאריאל שרון, זיכרונו לברכה, עמדה חזקת החפות, והיועץ המשפטי לממשלה מני מזוז החליט לסגור את התיק.

איילת שקד: אני, ככה, עשיתי קצת בירורים – היום אני שרת המשפטים, עשיתי קצת בירורים מה קרה במשרד המשפטים.

איילת שקד: הרי הייתה מחלוקת בין פרקליטת המדינה עדנה ארבל לבין היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז.

איילת שקד: אז מה עשה היועץ המשפטי לממשלה?

איילת שקד: הקים צוות שעוקף את פרקליטת המדינה כדי לסגור לראש הממשלה את התיק.

איילת שקד: אני מכבדת אותו.

איילת שקד: אני מעריכה, דרך אגב, אני מאוד מעריכה את מני מזוז, ואני מעריכה גם שההחלטה שלו הייתה נכונה, אבל צריך לזכור מה הוא עשה כשפרקליטת המדינה המליצה על הגשת כתב אישום.

איילת שקד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: סליחה, חברת הכנסת ציפי לבני מבקשת שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, לרשותך.

ציפי לבני: יש דבר אחד שאי-אפשר לעשות.

ציפי לבני: לא כולם נגד שחיתות.

ציפי לבני: המושחתים הם מושחתים.

ציפי לבני: והסיפור הזה של קואליציה ואופוזיציה ו"כולנו נגד שחיתות" זה מס שפתיים.

אורן אסף חזן: אתם – – –

ציפי לבני: תוציאו אותו מקרבכם ואל – – –

אורן אסף חזן: – – – נגד שחיתות.

ציפי לבני: ואני רוצה לענות בדיוק על הדברים שאמרת, כי נתת דוגמה.

אורן אסף חזן: – – – חצופה.

אורן אסף חזן: חצופה.

ציפי לבני: הצעת החוק שהונחה כאן היום על השולחן לא דיברה על המלצות משטרה, היא דיברה על מועד הגשת כתב האישום.

ציפי לבני: בדוגמה שאת נתת לא היה מועד הגשת כתב האישום.

איילת שקד: מה זה משנה?

ציפי לבני: ובמועד כתב האישום, כולכם, אם אתם נגד שחיתות, תסכימו שאם מגישים כתב אישום, ראש הממשלה הולך הביתה.

איילת שקד: בסדר, אז הכנסת תחליט.

ציפי לבני: ואם לזה אתם מסכימים, הייתם צריכים להצביע בעד הצעת החוק הקודמת.

אורן אסף חזן: פתאום, גברת שרת המשפטים, החוק לא רלוונטי?

ציפי לבני: והסיפור הזה שבו אנחנו כולנו בעד – –

אורן אסף חזן: פתאום החוק לא רלוונטי – – –

ציפי לבני: – – הוא פשוט, עובדתית, לא נכון.

ציפי לבני: כי מי שרוצה להרוס את מערכות המשפט הוא לא נגד שחיתות; ומי שרוצה להחליש את היועצים המשפטיים הוא לא נגד שחיתות; ומי שרוצה לפגוע בבתי המשפט הוא לא נגד שחיתות – –

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

ציפי לבני: – – הוא חלק ממהלך אחד גדול שפוגע בכל הגורמים והיסודות של הדמוקרטיה במדינת ישראל כמדינת חוק.

אורן אסף חזן: החובות שלך – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

ציפי לבני: ואני יודעת מה אני עשיתי כשרת המשפטים כשראש ממשלה הואשם בלקיחת כסף – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

טלי פלוסקוב: אין לך זכות להפריע.

ציפי לבני: – – כפי שראש הממשלה היום מואשם, ואני יצאתי נגד, גם כשהיה הליך מדיני.

ציפי לבני: לא פוליטיקה, אלא עמדה ערכית, וזה גם מה שאני מצפה ממך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

איילת שקד: אני יכולה לענות?

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק העונשין (תיקון – מרמה והפרת אמונים), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק– 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק העונשין (תיקון – מרמה והפרת אמונים), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: אייכלר – נגד; דודי – אצל דודי זה עובד.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: בעד – 41 חברי כנסת, 46, כולל חבר הכנסת אייכלר, מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק העונשין (תיקון – מרמה והפרת אמונים), התשע"ה–2015, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4696/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק להעלאת קצבאות הנכים, התשע"ח–2017, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי רוזנטל: חבריי השרים וחברי הכנסת, זו פעם ראשונה שאני עומד פה ולא נוח לי, אני מוכרח להגיד, כי אני לא נוהג לדבר על ענייניי האישיים, בטח לא מעל הדוכן הזה, אבל כדי שאתם פעם אחת תבינו מה המשמעות של להיות נכה, אני מוכן להתפשט פה אפילו.

מיקי רוזנטל: אני חושב שרוב הציבור, בוודאי חברי הכנסת – עליזה, את מפריעה לי נורא.

מיקי רוזנטל: אני מדבר ואת מפריעה לי.

מיקי רוזנטל: כדי שחברי הכנסת והשרים יבינו פעם אחת מה זה להיות נכה באמת, אז אני אספר לכם את הסיפור שלי.

מיקי רוזנטל: אני מקבל קצבת נכות של 2,400 שקל לחודש.

מיקי רוזנטל: אם לא הייתי חבר כנסת ולא הייתה לי עבודה נוספת, לא הייתי יכול לרכוש את כל השירותים הרפואיים שאני נזקק להם מדי חודש בחודשו.

מיקי רוזנטל: השירותים האלה עולים לי כל חודש 3,000 ש"ח.

מיקי רוזנטל: אני צריך תרופות מיוחדות, אני מקבל זריקות מיוחדות לגב, אני צריך נעליים מיוחדות, אני צריך טיפולי פיזיותרפיה, אני צריך רופאים שלא כלולים בביטוח הרפואי הרגיל שלי – זה עולה לי בממוצע 3,000 שקל בחודש.

מיקי רוזנטל: הקצבה שלי היא כאמור 2,400 שקל.

טלי פלוסקוב: עליזה, אנחנו עדיין שומעים את קולך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עליזה.

טלי פלוסקוב: הצוות, בבקשה.

טלי פלוסקוב: כל הצוות שם.

מיקי רוזנטל: אני לא מספר לכם סיפור שקראתי בעיתון ואני לא מבלבל לכם את המוח בתיאוריות, אני מספר לכם עליי ועל עצמי.

מיקי רוזנטל: אני בורכתי, שפר גורלי וכל החיים שלי הצלחתי להתפרנס ולהרוויח מספיק כסף לחיות בכבוד ולפרנס את משפחתי בכבוד, אבל יש תקופות שאני לא יכול לעבוד.

מיקי רוזנטל: יש לי מעסיק מאוד נדיב, שקוראים לו "כנסת ישראל".

מיקי רוזנטל: בשנה שעברה נעדרתי 90 יום מהכנסת – 90 ימים שלא יכולתי להגיע למליאה בגלל בעיות רפואיות.

מיקי רוזנטל: אין מעסיק נדיב שהיה מוכן להכיל את הדבר הזה –והכנסת אפילו לא קנסה אותי, כי היא הבינה שהסיבות שלי הן סיבות רפואיות אמיתיות, ולפיכך, אפילו לא נקנסתי.

מיקי רוזנטל: אבל אין מעסיק במדינת ישראל שלא אומר לעצמו: אני לא יכול, עם כל הסימפתיה והאמפתיה שיש לי לנכים, לאפשר להם להיעדר רבע מהשנה מהעבודה, ולכן אני לא אעסיק אותם בכלל, כדי שלא להסתבך בדבר הזה.

מיקי רוזנטל: וכאמור, שפר גורלי, אבל אם חלילה לא הייתי יכול לעבוד – ויש תקופות שאני לא יכול לעבוד בהן – והכנסתי הייתה הקצבה החודשית שלי של 2,400 שקל, וכאמור אני צריך להוציא 3,000 שקל בכל חודש מכיסי על טיפולים הרפואיים, אז לא רק שהייתי צריך לבחור איזה תרופות לא לקבל או איזה טיפולים לחסוך מעצמי, אלא שהייתי צריך לבחור בין התרופות האלה לבין אוכל.

מיקי רוזנטל: זה הסיפור הפשוט של הרבה מאוד נכים, שאתם בכלל לא מסוגלים להבין.

מיקי רוזנטל: אתם לא מבינים מה זה לחיות משאריות, ואתם לא מסוגלים להבין מה זה להתקיים מפירורים שהמדינה משליכה עליכם.

מיקי רוזנטל: והמשמעות של קצבה של 2,400 שקל לנכה – ולא תמיד רואים את הנכים, כי לא תמיד הם מתגלגלים בכיסא גלגלים; והמחלה שלי – אף אחד לא רואה, אבל יש ימים שלמים שאני פשוט מתפתל מכאבים ולא מסוגל לתפקד, חד וחלק.

מיקי רוזנטל: חד וחלק.

מיקי רוזנטל: ואף אחד לא רואה את זה עליי; רואים שאני צולע קצת, לפעמים שואלים אותי "מה שלומך" כשאני עקום.

מיקי רוזנטל: אנשים לא מבינים את המשמעות העמוקה של להיות נכה, וודאי לא מבינים את המשמעות של לחיות מהקצבה הזאת, העלובה, שמדינת ישראל נותנת.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק הזאת שלפני

מיקי רוזנטל: כם – אני יכול לעמוד פה ולספר לכם עוד ועוד דברים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לדבר רק על ההיבט הכספי; אני לא מדבר על ההיבט הנפשי, של איך אנשים מסתכלים עליך כשאתה נכה, וכמה מוזר אתה, ואם אתה עיוור אז אולי אתה גם מפגר, ואם אתה חירש אז בטח אתה מטומטם; אני מדבר איתכם עכשיו על כסף, על ג'ובות, על שקלים, על איך מתקיימים, על מאבק יומיומי של אנשים שלא בורכו כמוני והם צריכים לחיות מהקצבה הזאת.

מיקי רוזנטל: ואי-אפשר לחיות, אדוני שר הרווחה, ואתה יודע את זה טוב מאוד, מקצבה של 2,400 שקל.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק שלפניכם היא פשרה.

מיקי רוזנטל: היא כמובן פשרה.

מיקי רוזנטל: היא ההסכמה שהייתה בין ההסתדרות, ראש הממשלה, יושב-ראש הקואליציה, השר כחלון וחלק מארגוני הנכים, שלפיה קצבת הנכים תעלה בשתי פעימות ל-4,300 שקלים לחודש, שזה הרע במיעוטו.

מיקי רוזנטל: ההצעה שהציע חברי אילן גילאון, שגם חתום על ההצעה הזאת, וגם חברתי קארין אלהרר, וכמובן כל סיעת המחנה הציוני, אומרת את מה שהתפשרנו עליו – שהוא לא משמח אותי והוא לא מספק, הוא לא מספק, אבל הוא התחלה של שינוי.

מיקי רוזנטל: הוא התחלה של שינוי.

מיקי רוזנטל: אני רוצה קודם כול להגיד שההצעה הזאת משפרת את המצב, אבל היא לא הייתה מספיק טובה – ותכף אני אסביר את זה – אבל הגיעו מים עד נפש.

מיקי רוזנטל: יש עשרות אלפי אנשים שמסתכלים בערגה על התאריך הזה שנקרא 1 בינואר 2018, שבו הבטחנו אנחנו, נבחרי הציבור, וראש הממשלה ומרבית השרים – אמרו להם: עד 1 בינואר אתם תקבלו את הקצבה החדשה שלכם.

מיקי רוזנטל: הבטחנו.

מיקי רוזנטל: הבטחנו, והתאריך הזה מגיע בעוד 11 ימים, ולכן הגשנו את הצעת החוק הזאת.

מיקי רוזנטל: וברור לי שהממשלה ואנחנו לא עומדים בהבטחה שלנו, והבטחות צריך לקיים, בוודאי לאנשים – – –

טלי פלוסקוב: רבותיי, מה קורה שם?

טלי פלוסקוב: עליזה.

לאה פדידה: אולי תקראי אותה לסדר.

טלי פלוסקוב: תודה, לאה.

מיקי רוזנטל: הבטחות צריך לקיים, ובמקרה הזה אלה הבטחות לאנשים שבאמת השליכו את יהבם על המועד הזה.

מיקי רוזנטל: השליכו את יהבם.

מיקי רוזנטל: אני באתי הנה מלא זעם.

מיקי רוזנטל: באתי הנה מלא זעם – – –

טלי פלוסקוב: איפה הסדרנים?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להוציא את כל מי שמדבר שם.

טלי פלוסקוב: תצאו החוצה.

טלי פלוסקוב: אי-אפשר ככה.

יואל חסון: תוציאו, תוציאו.

יואל חסון: פעם אחת שמישהו יוציא.

איילת נחמיאס ורבין: בן אדם מדבר מדם ליבו.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מיקי רוזנטל: באתי הנה מלא זעם, כי זה משהו שאני לא מצליח, לא מצליח להסביר את זה לאנשים שהם לא נכים, שהם לא נכים.

מיקי רוזנטל: אומרים: כן, נכים הם מסכנים.

מיקי רוזנטל: נכים הם לא מסכנים, הם לא צריכים את הטובות של אף אחד, אנחנו לא עושים להם חסד.

מיקי רוזנטל: הם זכאים לקצבה לפי ההבנה החשובה שמדינת ישראל לא משאירה אף אחד מאחור, זה הכול, בין שהוא נכה ובין שהוא משהו אחר.

מיקי רוזנטל: בהפגנות שהשתתפנו בהן, בעיקר נתקלתי בנהגים זועמים.

מיקי רוזנטל: שואלים: מה אתה מפריע לנו?

מיקי רוזנטל: אנחנו בדרך, יש לנו משהו דחוף, אני צריך לקחת את הילד.

מיקי רוזנטל: ואף פעם, אף פעם אתה לא רואה שהאנשים האלה באמת מפנימים – מפנימים מה זה להיות נכה.

מיקי רוזנטל: ואני אומר לכם: אני נכה שגורלו שפר עליו.

מיקי רוזנטל: כמעט כל החיים שלי הצלחתי להתפרנס בכוחות עצמי.

מיקי רוזנטל: אגב, שר הרווחה היה צריך לקחת לי את הקצבה, לשיטתי.

מיקי רוזנטל: כשאני מרוויח בכנסת 40,000 שקל אני לא צריך לקבל קצבה מהמדינה בכלל, ואני לא יודע איך אני מקבל.

מיקי רוזנטל: אולי זאת טעות, אולי עכשיו יעלו עליי – עוד יותר טוב – –

אלי אלאלוף: לא, לא, לא.

אלי אלאלוף: זה לא.

מיקי רוזנטל: – – אבל זה לא העניין בכלל, ואני גם לא הסיפור.

מיקי רוזנטל: הסיפור הוא שאנחנו התחייבנו לתת לנכים את המעט שהבטחנו, וזה לא מלוא תאוותם, אבל בהבטחות צריך לעמוד.

מיקי רוזנטל: ואז לפתע קרה – אני אומר לכם, עליתי הנה בזעם, אבל קרה משהו טוב: מרוב הזעם שלי, ממלא מקום יושב-ראש הקואליציה, קיש – או אני לא יודע מה התואר הרשמי שלך, אני לא רוצה לפגוע – –

יואב קיש: יושב-ראש ועדת הכנסת.

מיקי רוזנטל: – – יושב-ראש ועדת הכנסת אמר לי: מיקי, אתה יודע מה?

מיקי רוזנטל: תחסוך מאיתנו את הזעם שלך ואנחנו נתמוך בהצעה, כי ביום ראשון אמורה לעלות לוועדת השרים הצעה של השר כץ שהיא אפילו משופרת, יותר טובה מההצעה הזאת, ובוועדה – – –

חיים כץ: אתה רוצה להחליף אותי בתשובה אליך?

מיקי רוזנטל: אני אחליף אותך בתשובה אליי.

חיים כץ: יאללה, גמרנו.

מיקי רוזנטל: ולכן, עכשיו אני רוצה להחליף את הזעם שלי בהכרת תודה אמיתית ומכל הלב, מכל הלב.

מיקי רוזנטל: וזה בימים האלה אולי יותר קשה לי אפילו מאשר לדבר מה שדיברתי עד עכשיו.

מיקי רוזנטל: אני קודם כול רוצה להודות לראש הממשלה, שבימים האלה זה קשה לי, קשה לי להגיד עליו מילים טובות.

מיקי רוזנטל: יש לי הרבה ביקורת עליו, כמו שאתם יודעים, אבל בלי ההתערבות שלו ובלי 4 מיליארד השקלים ויותר שהוא הקצה לזה, הדבר הזה לא היה קורה.

מיקי רוזנטל: ולכן, תודה רבה לך, אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו.

מיקי רוזנטל: האיש השני שאני רוצה להודות לו הוא שר האוצר משה כחלון, שנאבק על הדבר הזה שנה שלמה והוא הבין מייד את חשיבות העניין – ואני לא רוצה להיכנס לתוך הפוליטיקה הפנימית של הקואליציה, זה ממש לא מעניין אותי.

מיקי רוזנטל: מגיעה לו תודה גדולה, כי גם בלעדיו זה לא היה קורה.

מיקי רוזנטל: ואחרון אחרון חביב, אני רוצה להודות לידידי השר כץ, חיים כץ, שהוא לקח את ההצעה שלנו ואמר: תקשיבו, אתם בעד הנכים, אבל אתם לא מבינים מספיק בנכים, והשארתם הרבה מאוד נכים מחוץ להצעה הזאת – בין היתר את העיוורים, בין היתר את נכי הנפש, בין היתר את הנכים האזרחים הוותיקים.

מיקי רוזנטל: בסך הכול, הנכים הכי קשים, שמצבם הכי קשה, דווקא הם נשארו מחוץ להסכם שאתם חגגתם עליו.

מיקי רוזנטל: וההצעה שהוא מביא – הוא מביא הצעה משופרת, טובה יותר.

מיקי רוזנטל: אני מקווה שתצליח לגייס את הכסף, כי אני מבין שזה עוד מיליארד שקל לפחות בפעימה הראשונה.

מיקי רוזנטל: אני מקווה שאני לא מקלקל שאני מחמיא לך, אבל אני אומר לך דבר אחד – – –

חיים כץ: הבטחת שאתה – – –

מיקי רוזנטל: אני אומר לך דבר אחד:

מיקי רוזנטל: אני אעמוד יום וליל עם הנכים אם חלילה ההצעה הזאת לא תעבור – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מיקי רוזנטל: – – יום וליל, עד שתישברו, כי אין דבר צודק יותר.

מיקי רוזנטל: אין דבר צודק יותר – ויש לנו הרבה עיוותים בחברה הישראלית – מלתקן את העוול שעשינו להם.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: ישיב שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: תראו איזו אנרגיה טובה.

יואל חסון: תראו איזו אנרגיה טובה.

יואל חסון: כדאי להתמיד בזה.

טלי פלוסקוב: ניתן לזה קצת להירגע.

טלי פלוסקוב: השר ממתין, רבותיי, אז בבקשה.

טלי פלוסקוב: מיקי, השר רוצה להשיב לך גם.

טלי פלוסקוב: תודה.

חיים כץ: מיקי, תגיד לי כשאתה בהקשבה, אז אני – – –

מיקי רוזנטל: אני בהקשבה.

חיים כץ: אתה בהקשבה.

טלי פלוסקוב: הוא כבר בהקשבה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אגיד לך, מיקי, את האמת.

חיים כץ: במצב רגיל אני לא תומך בהצעה שלך, בגלל מה שאמרת פה, אבל בשורה התחתונה אני אבקש לתמוך בך, כי ההסדר שנעשה בעקבות הצעת החוק של אילן גילאון, יואב קיש וקארין אלהרר דיבר על שכר מינימום, והייתה התפשרות במתווה – שלא בדקו אותו מספיק והגורמים המקצועיים לא היו שותפים לדיונים על המתווה.

חיים כץ: וכשקיבלתי את המתווה אמרתי: אני הולך להחיל את המתווה כפי שהוא על אוכלוסיית הנכים, ואז התברר לי שאזרחים ותיקים שהם נכים – וזה 240,000, 200,000 – לא נכללים בהסכם.

חיים כץ: והלכתי לבדוק, ואמרתי: יש בג"ץ מ-2002 שזה חייב לחול עליהם.

חיים כץ: אז מה, אנחנו הולכים, מחוקקים, הולכים לבג"ץ ונופלים?

חיים כץ: ועוד התברר לי שהעיוורים – יש 24,000 עיוורים, מיקי, בארץ הזאת, ושני שלישים מהם מתעוורים אחרי שהם פורשים לפנסיה, בגילים, נשים – 62, גברים – 67.

חיים כץ: הם, כשהם באים לבדיקות – נגיד ADL – אז הם שולטים על הסוגרים, מה לעשות.

חיים כץ: הם שולטים, והם אפילו יכולים להתלבש לבד.

חיים כץ: והעיוורון נופל עליהם לא בגיל צעיר.

חיים כץ: אולי הם זכו עוד עשרות שנים לראות, אבל הם לא רוכשים את המיומנויות שיש לעיוור מגיל צעיר, שהוא למד, הכשיר את עצמו.

חיים כץ: פתאום בן אדם בן 70 נהיה עיוור, לא מוצא את עצמו.

חיים כץ: מה זה, נכות נכות.

חיים כץ: אמרתי, אני לא הולך לשנות את המתווה; לא הולך לשנות את המתווה, ומניח את המתווה כהצעת חוק, על כל העלויות.

חיים כץ: והרצנו את המתווה – זה מיליארד ו-980 מיליון, וזה הרבה מעל הכסף שהאוצר הקציב.

חיים כץ: ויש התדיינות בין האוצר וביני: אני לא מוכן ללכת למהלך – לא יכול להיות שהצעת חוק כזאת, שהיא צריכה להיות ממשלתית, לא תהיה מגובה באנשי המקצוע, בעלויות המסודרות, כי אנחנו ידענו בדיוק על השקל.

חיים כץ: כשיש, מיקי רוזנטל, נכה – מסתכלים על תעודת הזהות, יודעים כמה הוא מקבל, כמה הוא צריך להוסיף, ואז אנחנו יודעים את המספר על השקל, מדויק; לא צריכים לא לשער ולא כלום, כי יודעים על כל הנכים, יודעים את הקצבאות, יודעים בכמה מעלים, רואים את המספרים אחד לאחד.

חיים כץ: אין פה הפתעות.

חיים כץ: יש הידברות, ואני מקווה שהאוצר לא ינהל יותר את הביטוח הלאומי, כי זה לא תקין.

חיים כץ: כי זה לא תקין.

חיים כץ: יש כספים ביטוחיים שאין להם שום say בעניין הזה, ומנהלים את זה כאילו אני לא יודע מה קרה.

חיים כץ: ואנחנו עכשיו בעימות, ואם העימות הזה יעבור אז אני חושב שבמערכת הרווחה ובנזקקים אנחנו נראה שיפור דרמטי.

חיים כץ: לצערי, אף אחד שהבטיח 1 בינואר לא יוכל לממש את הבטחתו, כי גם אם החוק הזה היה עובר בקריאה שלישית, כל ההתארגנות, כל הקטע הזה של הביטוח הלאומי והמעבר לתשלומים לוקח יותר מעשרה ימים.

חיים כץ: זה ברור לך, וזה ברור לך שאנחנו רוצים שהנכים יקבלו את מה שמגיע להם, ואנחנו יודעים שהם מקבלים פחות מדי.

חיים כץ: כי גם אלה שלא נכים וחיים בארץ הזאת מבינים שאי-אפשר לחיות מ-2,400 שקלים, ואם יש קח"ן, נגיד במקרה הגבוה עוד 450, 500 שקל, אז 3,000 שקל, אנחנו יודעים.

חיים כץ: והמאבק הזה, אתה יודע – אמרתי לנכים: לא תקבלו שכר מינימום, לצערי.

חיים כץ: לא תקבלו, כי אנחנו לא יודעים להביא את התוצאה הזאת.

חיים כץ: אבל יחד עם זה, אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו שבני כל האוכלוסיות שמוגדרים כנכים יקבלו את מה שמגיע להם.

חיים כץ: התאריך הוא מינואר, והם יקבלו את זה רטרואקטיבית.

חיים כץ: ואם זה ייקח עוד חודש, עוד חודשיים, ועוד 100,000 או 200,000 איש יקבלו את זה וככה הם לא היו מקבלים את זה, שווה לחכות.

חיים כץ: זו דעתי.

חיים כץ: ולכן, אני מברך אותך על הצעת החוק.

חיים כץ: אני מברך אותך על הצעת החוק.

חיים כץ: אני אומר לך, במצב רגיל – לא מצביע איתך.

חיים כץ: לא מצביע איתך.

חיים כץ: יחד עם זה, אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית.

חיים כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר חיים כץ.

יואל חסון: כל הכבוד, אדוני.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם כן, אני מבינה שאין בשביל מה לחזור לכאן ולשכנע, כי הממשלה תומכת.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו כרגע נצביע על הצעת חוק להעלאת קצבאות הנכים, התשע"ח–2017, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 74 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להעלאת קצבאות הנכים, התשע"ח–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 74 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אייכלר בעד.

טלי פלוסקוב: 75 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק להעלאת קצבאות הנכים, התשע"ח–2017, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, גם חברת הכנסת נאוה בוקר תומכת בחוק.

טלי פלוסקוב: מי עוד? עמיר.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: אני פשוט – – –

טלי פלוסקוב: אתה הצבעת בעמדה לא נכונה.

עמיר פרץ: – – –

טלי פלוסקוב: אבל אתה יושב בעמדה של – – –

עמיר פרץ: – – – חבר הכנסת חיליק בר – – –

טלי פלוסקוב: אתה יכול בבקשה להגיע לכאן?

טלי פלוסקוב: כי אני ממש לא שומעת מה אתה אומר – כדי להסביר את זה לפרוטוקול.

עמיר פרץ: חבר הכנסת חיליק בר – אני לחצתי על הצג שלו.

עמיר פרץ: כשהבחנתי שזו טעות, לחצתי על הצג שלי.

עמיר פרץ: לצערי, אי-אפשר לבטל.

טלי פלוסקוב: אוקיי, הבנתי.

עמיר פרץ: רשום "נוכח", לא רשום בעד או נגד.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: נא לבדוק אם יש הצבעה של חיליק בר, ובכל מקרה – לבטל אותה, כי הוא לא נמצא באולם, ולבדוק שההצבעה של עמיר פרץ אכן נקלטה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 12), התשע"ח–2017, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (הוראת שעה מס' 5), התשע"ג–2013 (תיקון), התשע"ח–2017.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4491/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק השאלת כלי נגינה, התשע"ז–2017, של חברי הכנסת יעקב פרי ויעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: ינמק חבר הכנסת יעקב פרי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יעקב פרי: גברתי היושבת בראש, תודה רבה.

יעקב פרי: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם היא תולדה של חלום – אני מודה, חלום אישי שלי – הפוגש, או מנסה לפגוש, את המציאות.

יעקב פרי: יש לי חלום, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, שמדינת ישראל תתייחס לחינוך לאומנויות – חבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: עאידה, חברי הכנסת עאידה ופריג', זה מאוד מפריע לנו.

טלי פלוסקוב: עיסאווי.

טלי פלוסקוב: חבר כאן מדבר – אני מבקשת לכבד אותו.

טלי פלוסקוב: זהו, הישיבה הסתיימה?

טלי פלוסקוב: אפשר להמשיך?

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יעקב פרי: יש לי חלום, חבריי חברי הכנסת, שמדינת ישראל תתייחס לחינוך לאומנויות, ולחינוך מוזיקלי בפרט, כזכות בסיסית שיש לכל ילד, לכל אדם, כי אותי המוזיקה מלווה כל חיי.

יעקב פרי: אני עומד כאן בפניכם היום כעד ראשון אשר יכול להצביע על ההשפעה העצומה של החינוך המוזיקלי בעיצוב מסלול חיי.

יעקב פרי: הכלים שקיבלתי בלימודי המוזיקה מלווים אותי בכל תחנות חיי – החל משנות ילדותי כתלמיד בבית הספר, כסטודנט, בתפקידיי בשירות הביטחון הכללי, במהלך חיי העסקיים ולאחר פרישתי מהשירות, ואפילו היום בפוליטיקה.

יעקב פרי: בוועדת החינוך של הכנסת קוימו דיונים רבים בנושא החינוך המוזיקלי.

יעקב פרי: שמענו מילדים על היתרונות הרבים ועל ההנאה שהם מפיקים מהמוזיקה.

יעקב פרי: ראיתי מאות ילדים שמברכים על שהלכו ללמוד מוזיקה, ולא נתקלתי בהורה אחד שמצטער על כך ששלח את ילדו ללמוד לנגן על כלי הנגינה האהוב עליו.

יעקב פרי: לצערי, כמו שאמרתי, החלום גם פוגש מציאות, והמציאות הזאת היא הורים שמצרים על כך שאינם יכולים להרשות לעצמם לשלוח את ילדם ללמוד נגינה, גם מפני שכלי הנגינה יקרים וגם עקב העובדה שהלימודים עצמם יקרים מאוד.

יעקב פרי: היום, לצערנו, לימודי מוזיקה הם פריבילגיה לחזקים ולמבוססים.

יעקב פרי: יוקר כלי הנגינה מהווה חסם שמרחיב את הפערים בחברה הישראלית.

יעקב פרי: אני מציע – – –

טלי פלוסקוב: שוב, חברים.

טלי פלוסקוב: צוות, בבקשה.

יעקב פרי: אני מודיע לכם שבנאום הבא – –

טלי פלוסקוב: מפלגת ליכוד, כולנו.

יעקב פרי: – – של הקואליציה אני אעשה מהומה כזאת שאתם לא תשמעו את עצמכם.

טלי פלוסקוב: כן, זה לא נעים.

טלי פלוסקוב: לא נעים.

יעקב פרי: יש הרי גבול.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, זה מאוד מפריע.

טלי פלוסקוב: אלעזר שטרן, חבר הכנסת אלעזר שטרן, חבר שלך כאן עומד.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יעקב פרי: זו המציאות – בישראל יש יוקר מחיה.

יעקב פרי: יש כאן אוכלוסיות שבקושי יכולות לרכוש מזון ותרופות.

יעקב פרי: על פי דוח מדד העוני של הביטוח הלאומי, ב-2016 חיו בעוני 463,000 משפחות שבהן מיליון ו-809,000 נפשות.

יעקב פרי: במדרג מדינות ה-OECD ישראל ממשיכה להיות מוצבת בראש סולם העוני.

יעקב פרי: בהתחשב בנתונים הללו, כמה הורים יכולים להרשות לעצמם לשלוח את ילדיהם לממש את שאיפותיהם, להגשים את חלומם?

יעקב פרי: מנגד, ברמה המקרו-כלכלית, מצבה של מדינת ישראל בסדר; מדינת ישראל מסיימת את שנת 2017 עם עודפי גבייה.

יעקב פרי: הבעיה היא, חבריי, שבימים אלו היא עסוקה בניהול כלכלת בחירות ובחלוקת מתנות למקורבים, לחברים ולבעלי אינטרסים קצרים וצרים.

יעקב פרי: אני חולם על כך שכל ילד הרוצה בכך יוכל ללמוד לנגן על הכלי האהוב עליו.

יעקב פרי: אפשר לממש את החלום הזה, הוא לא בשמיים.

יעקב פרי: אין צורך בתקציבי עתק או במאמץ אפילו מיוחד מהממשלה, הכול קיים.

יעקב פרי: עלינו רק לשנות מעט את סדרי העדיפויות.

יעקב פרי: משרד החינוך שם היום את הדגש, ובצדק, על לימודי מתמטיקה ואנגלית.

יעקב פרי: יחד עם זאת, נראה כי החינוך לתרבות, הנפש, נשכחו.

יעקב פרי: שוכחים קצת, דוחקים הצידה את החינוך לערכים, להתמדה, לעבודת צוות, לאלתור, ליצירתיות.

יעקב פרי: כל אלה ועוד נרכשים גם באמצעות חינוך מוזיקלי מקצועי.

יעקב פרי: כישורים אלו הם מדרישות עולם התעסוקה המתפתח והעתידי.

יעקב פרי: באתר משרד החינוך – ואני מצטט – כתוב: "חשיבותו של החינוך המוזיקלי כגורם המעצב את אישיותו של התלמיד ומשפיע עליו לטווח ארוך לקראת היותו אדם בוגר אינה מוטלת בספק".

יעקב פרי: כבר עמדתי פה עשרות פעמים וציינתי שבמחקרים מדעיים נמצא קשר ישיר בין לימודי מוזיקה לשיפור במתמטיקה, מיומנויות קריאה, הישגים טובים יותר במבחני אינטליגנציה ויצירתיות.

יעקב פרי: מחקרים מראים שלימודי מוזיקה תורמים לחינוך ולהתפתחות של ילדים והם בעלי תרומה ממשית לשיפור הישגי התלמידים ושיפור הכישורים החברתיים שלהם.

יעקב פרי: לימודי החינוך המוזיקלי יכולים להיות כיפת ברזל של מערכת חינוך, להוביל את תלמידי ישראל להישגים שעשויים להשפיע בסופו של דבר על כלכלת ישראל ועל החברה שלנו.

יעקב פרי: אני מעדיף לשמוע את ילדי ישראל מנגנים, לשמוע אותם מממשים את הפוטנציאל שלהם ומעבירים את זמנם בחדרי החזרות, ולא ברחובות, באלימות או בשימוש בסמים.

יעקב פרי: אני גדלתי בבית קשה יום.

יעקב פרי: אני מכיר את התחושה של ילד אשר משתוקק לנגן על כלי אך להוריו אין אפשרות לממן זאת.

יעקב פרי: בדיוק בשביל למנוע מצבים כאלה צריכה המדינה להתערב.

יעקב פרי: יש לעזור ולרומם את מי שידו אינה משגת, לאפשר שוויון הזדמנויות כלכלי, חברתי, שוויון הזדמנויות לכל הילדים המבקשים לממש את התשוקה שבוערת בהם.

יעקב פרי: ועם יד על הלב – כמה משפחות יכולות היום לממן כלי נגינה, שעלותו יכולה להגיע גם ל-20,000 שקלים, כאשר במקביל יש את ההוצאות על תחזוקת הכלי, חומרי הלימוד, וכמובן – עלות הלימודים עצמם?

יעקב פרי: הצעת חוק זו נועדה לאפשר לצמצם את יוקר המחיה לעשרות אלפי הורים.

יעקב פרי: אימוץ הצעת חוק כזאת על תוכנית לקידום חינוך מוזיקלי יכולה להיות בשורה משמעותית להרבה ילדים בישראל, לעם ישראל כולו, הרבה יותר מאשר הבשורה על הוזלת מחירי הטלוויזיות ובריכות השחייה – מבצע ממשלתי שהוא ממילא חד-פעמי ולשנה אחת, שעליו שמענו לפני כשבוע – 800 מיליון שקלים.

יעקב פרי: סדרי העדיפויות של הממשלה הזאת מעוותים, בלשון המעטה.

יעקב פרי: אדוני שר החינוך – שאיננו כאן – אני יודע שמשרד החינוך הוסיף תקציב לתמיכה בקונסרבטוריונים, כמעט הכפיל את מספר הקונסרבטוריונים המוכרים.

יעקב פרי: אני מברך על ההתקדמות, אבל לצערי, זה עדיין לעג לרש.

יעקב פרי: התקציב שנותן משרד החינוך הוא כ-10% בלבד מהתקציב הכולל של הקונסרבטוריונים.

יעקב פרי: בפועל רב נטל המימון, גם היום, על ההורים.

יעקב פרי: לטעון שעשיתם ושיניתם זה פשוט לא מספיק.

יעקב פרי: תשאלו את מי שרוצה ללמוד ולא יכול כי הפרוטה לא מצויה בכיס הוריו.

יעקב פרי: כאשר שר החינוך רצה או רוצה לשנות ולתרום לחינוך המוזיקלי, הוא מוצא דרכים לעשות זאת.

יעקב פרי: שר החינוך לשעבר גדעון סער מצא את הדרך להענקת סמל מוסד לקונסרבטוריון בעיר לוד.

יעקב פרי: יש לי חדשות בשבילכם: גם בעכו, בירוחם ובירושלים ישמחו לקבל סמל מוסד לקונסרבטוריונים שפועלים בהם.

יעקב פרי: כשרוצים לעזור לערים חלשות ולקדם את הנוער בדימונה – את הנוער והחינוך המוזיקלי – מוצאים את הדרך לעשות זאת.

יעקב פרי: הצעת החוק שלי ושל חבר הכנסת מרגי מבקשת לקבוע ששר החינוך יקבע, הוא עצמו, הוראות להפעלת תוכנית להשאלת כלי נגינה.

יעקב פרי: התוכנית יכולה להתקיים באמצעות השאלת כלי נגינה על ידי הקונסרבטוריון לתלמידיו או באמצעות התקשרות עם גורם חיצוני שגם המוסדות וגם התלמידים יכולים לשאול ממנו כלי נגינה.

יעקב פרי: כל הסמכויות יישארו בידי גורמי הביצוע ושר החינוך.

יעקב פרי: זהו חוק מסגרת גמיש, שמביא לידי ביטוי את צורכי המשרד.

יעקב פרי: אני רוצה, גברתי, לסיים, ויכול להיות שאני אגזול עוד חצי דקה, ברשותך.

טלי פלוסקוב: חצי דקה, בבקשה.

יעקב פרי: אני רוצה להביע פליאה והשתוממות על כך שחוק שהוא אולי חוק לא גרנדיוזי, אולי קטן, איננו זוכה לתמיכת ועדת השרים.

יעקב פרי: זה נראה לי תמוה, אם לא אפילו מוגזם.

יעקב פרי: הצעת החוק הזאת היא רעיון שיכול להתגשם.

יעקב פרי: הוא לא מבקש תוספת תקציבית.

יעקב פרי: ואתם, חברי הקואליציה, רגע לפני שאתם מצביעים נגד הצעת החוק הזאת, דעו כי הצבעת

יעקב פרי: כם גם היא הצבעה נגד חלשים ונגד שקופים; אתם הולכים להצביע נגד פריפריה, נגד מי שידו אינו משגת – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יעקב פרי: – – הצבעה נגד ילדים שחולמים ושרוצים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב פרי.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר החינוך מאיר פרוש.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: כולם במתח, תראה מה הולך פה.

טלי פלוסקוב: תמונה מעניינת.

טלי פלוסקוב: חבל שאני לא יכולה מכאן לצלם.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת ובראשם חבר הכנסת המציע, יעקב פרי, הצעת החוק המדוברת שהועלתה כאן על ידי חבר הכנסת פרי נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה ביום 17 בדצמבר 2017, והיא נדחתה.

מאיר פרוש: הצעת החוק מבקשת לקבוע שהמשרד יכיר במוסדות לחינוך מוזיקלי בהתאם להוראות שיקבע השר לעניין זה.

מאיר פרוש: עוד מבקשת הצעת החוק לקבוע כי תיקבע תוכנית להשאלת כלי נגינה במוסדות חינוך אלה, וכן שיקבעו מבחני תמיכה משרדיים לתמיכה במוסדות אלה.

מאיר פרוש: הגם שהצעת חוק זו עוסקת בנושא חשוב, ומשרד החינוך גם פועל לקידום החינוך המוזיקלי, היא מעלה קשיים בהיבט החוקי והתקציבי, ואני אמנה אותם להלן.

מאיר פרוש: אני מבקש לומר כך: על פי הנחיות המשרד, תלמידים שלומדים במגמת מוזיקה לבגרות מחויבים ללמוד נגינה או שירה גם מחוץ לכותלי בית הספר, באופן פרטי, באמצעות שיעורים בקונסרבטוריונים או אצל מורים פרטיים.

מאיר פרוש: הקונסרבטוריונים מהווים גם אכסניה מקצועית למי שמבקש ללמוד נגינה במסגרת החינוך הבלתי-פורמלי.

מאיר פרוש: כיום, הקונסרבטוריונים מוכרים ונתמכים באמצעות מבחני תמיכה מכוח סעיף 3א לחוק יסודות התקציב.

מאיר פרוש: בשנת 2017 התקציב בתקנה עמד על כ-17.5 מיליון ש"ח, שהוקצו לכ-80 קונסרבטוריונים מוכרים שעומדים בתנאי הסף של מבחני התמיכה.

מאיר פרוש: נוסף על כך מחלק המשרד הקצבות לרשויות המקומיות עבור חינוך מוזיקלי באמצעות מוסדות החינוך היסודיים וחטיבות ביניים.

מאיר פרוש: לפיכך, ככל שיש מקום לקבוע במבחן התמיכה שעל הקונסרבטוריון להפעיל תוכנית להשאלת כלי נגינה, ניתן לעשות זאת באמצעות תיקון מבחני התמיכה הרלוונטיים ולא בחקיקה ראשית, ולהעמיד לטובת הנושא תקציב מתאים.

מאיר פרוש: תיקון מבחן התמיכה ללא העמדת תקציב נוסף לצורך השאלת כלי נגינה בוודאי תגרע תמיכה מפעילות אחרת שניתנת כיום לקונסרבטוריונים.

מאיר פרוש: אני מבקש עוד להדגיש שנכון להיום קבועים בחקיקה ראשית ובחקיקת משנה תנאים להכרה במוסדות חינוך בלבד, והם קובעים את שיעורי השתתפות המדינה ביחס למוסדות החינוך.

מאיר פרוש: לא קיימת חקיקה מקבילה הקובעת תנאי הכרה בכל מוסד שאיננו בית ספר יסודי או על-יסודי, דוגמת מוסד לחינוך מוזיקלי, או כל מוסד אחר לאומנויות, למעט חוק המכינות הקדם-צבאיות, התשס"ח–2008, שמסדיר את נושא המכינות הקדם-צבאיות וקובע תנאים להכרה בהן.

מאיר פרוש: יוצא אפוא שיש בהצעת החוק לשנות את המבנה החוקי והתקציבי של הקונסרבטוריונים, ולהוסיף סוג של מוסדות המתוקצבים על פי חוק, מאחר שכפי שאמרתי קודם, נכון להיום מתוקצבים רק מוסדות החינוך שפועלים בליבת הפעילות של משרד החינוך, בעוד פעילות אחרת נתמכת או נרכשת.

מאיר פרוש: הצעת החוק בעצם קובעת, למעשה, שגם הקונסרבטוריונים יוכרו ויתוקצבו על פי חוק.

מאיר פרוש: כך, ייתכנו הצעות חוק דומות ביחס למוסדות נוספים לאומנויות אחרות וביחס לתחומים אחרים.

מאיר פרוש: מעבר לאמור, יצוין כי הצעת החוק בנוסח הנוכחי מעלה כמה קשיים, למשל הסעיף המחייב את המשרד לקבוע מבחני תמיכה לתמיכה במוסדות לחינוך מוזיקלי.

מאיר פרוש: נוסף על כך קובעת הצעת החוק תוכנית להשאלת כלי נגינה, אף שמדובר בניהול של כל מוסד ומוסד, מאחר שאין מניעה שהקונסרבטוריונים ישאילו כלי נגינה למנגנים.

מאיר פרוש: עם זאת, עמדת המשרד היא שאין זה נושא לחקיקה ראשית, וכאמור, אפשר לקבוע הוראה זו במסגרת מבחני התמיכה.

מאיר פרוש: אז אני חייב כן לפרט ולומר ולציין שהמשרד רואה חשיבות רבה בפעילות הברוכה המתקיימת בקונסרבטוריונים, ולכן הוא גיבש בשנים האחרונות תיקון משמעותי למבחן התמיכה, ובמסגרתו ניתן חיזוק לפריפריה, למשל, ונעשתה גם אבחנה בין הרמות השונות של הקונסרבטוריונים על מנת לאפשר גם למוסדות מתחילים – לא רק לוותיקים, לא רק לאלה שמוכרים וידועים, אלא גם למוסדות המתחילים – לקבל תקציב, ולו הבסיסי ביותר.

מאיר פרוש: דבר חשוב שצריך לומר – אומנם אמר זאת המציע אבל ללא פרטים, ואני רוצה לומר זאת לפני חברי הבית – גם התקציב הכולל שחולק לטובת פעילות זו גדל בשנת 2017 ב-11 מיליון ש"ח, והוא עומד כיום על 17.5 מיליון ש"ח, זאת אומרת, ב-2017 בלבד התקציב הזה עלה ביותר מ-100% ממה שהוא היה ב-2016.

מאיר פרוש: ב-2016 נתמכו 39 קונסרבטוריונים, ובשנת 2017 ישנם כ-70 מוסדות כאלה הנתמכים.

מאיר פרוש: אני מבקש לציין כי כחלק מהתמיכה במוסדות, חלק מהתמיכה במוסדות, מקצה המשרד מלגות לתלמידים על מנת לסייע בידיהם לממן את לימודי הנגינה.

מאיר פרוש: מלגות אלה מחולקות על ידי הקונסרבטוריונים, שמכירים את צורכי התלמידים.

מאיר פרוש: זאת ועוד, כיום לקונסרבטוריונים אין מניעה להשאיל כלי נגינה, והדבר מצוי בניהולו של כל מוסד ומוסד.

מאיר פרוש: לעומת זאת, אם אנחנו נאשר את הצעת החוק הזאת זה יקשה מאוד על הקונסרבטוריונים להשאיל כלי נגינה, וזה יפגע בתלמידים.

מאיר פרוש: הטעמים האלה מצטרפים יחד לטעמים שאמרתי קודם, שיש בהצעת החוק הזאת כדי לשנות את המבנה החוקי והתקציבי של הקונסרבטוריונים ולהפוך אותם למוסדות מוכרים ומתוקצבים על פי חוק.

מאיר פרוש: נכון להיום הדבר הזה קיים רק לגבי מוסדות החינוך.

מאיר פרוש: על כן, אני מבקש שהכנסת תדחה את הצעת החוק של חבר הכנסת יעקב פרי ואחרים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר החינוך מאיר פרוש.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב פרי, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יעקב פרי: תודה, גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני סגן השר.

יעקב פרי: אני מכיר את הטענה שמשרד החינוך לא נוהג לתמוך במוסדות בחקיקה ראשית.

יעקב פרי: אני רוצה רק להזכיר לכולכם בהקשר לכך שהמכינות הקדם-צבאיות מתוקצבות ומוכרות על ידי משרד החינוך בזכות חוק, כי למישהו זה פשוט היה חשוב.

יעקב פרי: היינו, קיימת חקיקה מקבילה, ואין בהצעת החוק הזאת כדי לשנות את המבנה החוקי והתקציבי.

יעקב פרי: לצערי, ללא חקיקה, כל הדברים שציין אותם סגן השר לא יעבדו, ולא עובדים כבר הרבה מאוד זמן.

יעקב פרי: תוכנית השאלת כלי נגינה או תמיכה נאותה להוזלת לימודי המוזיקה פשוט לא תצא אל הפועל ולא תחזיק מעמד.

יעקב פרי: אני שוב רוצה להביע פליאה על כך שהצעת חוק שאין בה לא ימין ולא שמאל, יש בה רק תרבות – אז יכול להיות ששוב התרבות היא שמאלנית.

יעקב פרי: חבל.

יעקב פרי: זאת בושה וחרפה שרק בגלל שמציע החוק הוא חבר אופוזיציה ועדת שרים איננה תומכת בחוק שאין בו עלות תקציבית, ששר החינוך יכול להחליט כמה הוא רוצה להקציב ומתי.

יעקב פרי: יש למשרד החינוך גם את כל היכולת לעשות את כל תקנות התמיכה.

יעקב פרי: חבל.

יעקב פרי: בושה וכלימה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב פרי.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק השאלת כלי נגינה, התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: השר יריב לא מצליח להצביע, נא לבדוק את עמדתו.

יריב לוין: נגד.

טלי פלוסקוב: מתנגד, אוקיי.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק השאלת כלי נגינה, התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 37 חברי כנסת, 48 מתנגדים, כולל חבר הכנסת אייכלר והשר לוין.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת החוק השאלת כלי נגינה, התשע"ז–2017, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4604/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לחוק הבא – הצעת חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים (תיקון – סייגים לעסקאות בציוד צבאי), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: ינמק חבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אם מישהו היה רוצה לדעת למה צריך את החוק שאותו אנחנו מניחים היום, כל מה שהוא היה צריך זה להסתכל אתמול על נאומו של ראש הממשלה – על הבוז, על השקרים, על החקיינות, על גסות הרוח ועל האי-דיוקים.

יאיר לפיד: אמר ראש הממשלה מעל הדוכן אתמול: הינה, תראו, הגישו המלצות נגד הנשיא ולא הוגש אחר כך כתב אישום.

יאיר לפיד: אני היום שתיתי קפה עם הנשיא ושאלתי אותו אם זה נכון, והנשיא אמר לי: זה פשוט לא היה ולא נברא.

יאיר לפיד: המשטרה בזמנו החליטה שהיא לא מגישה המלצות נגד הנשיא.

יאיר לפיד: אז או שראש הממשלה כבר לא יודע לעשות תחקיר או שהוא שיקר ביודעין אתמול אל מול פני האומה.

יאיר לפיד: מילא לעשות צחוק מהגבות של נוסבאום, אבל לעשות צחוק מאנשים ששומרים על חיינו?

יאיר לפיד: איזו משטרה תקף ראש הממשלה?

יאיר לפיד: את המשטרה ששומרת כרגע על ירושלים?

יאיר לפיד: את המשטרה שהולכת ומגינה עלינו מארגוני פשע?

יאיר לפיד: עושים צחוק מאנשים ששומרים על חיינו?

יאיר לפיד: יש פה איזה תהליך של אובדן כל שמץ של ממלכתיות.

יאיר לפיד: אל תמכרו לי שאתם מרגישים עם זה נוח, כי אתם יודעים ואני יודע שזה מעורר בכם אי-נוחות.

יאיר לפיד: כל המהלך הזה שמתחיל בחמוצים ונגמר בגבות – אתם חיים עם זה בשלום?

יאיר לפיד: טוב לכם להיות מקושרים אל זה?

יאיר לפיד: זה לא נתניהו שאני הכרתי, זה לא נתניהו שאתם הכרתם.

יאיר לפיד: קרה לו משהו – קרה לו משהו שמסכן בסופו של דבר את כולנו, כי זה דפוס עברייני.

יאיר לפיד: עבריינים תמיד עושים אותו דבר: כשמאשימים אותם באיזו האשמה, הדבר הראשון שהם אומרים זה "לא היה כלום", והדבר הבא שהם אומרים – הם מאיימים על החוקרים ומנסים להפחיד אותם כדי שהחקירה תיפסק.

יאיר לפיד: זה הדפוס; הוא זהה מאחרון העבריינים עד, במקרה הזה, הראשון שבהם.

יאיר לפיד: למה אנחנו צריכים את החוק שהנחנו היום?

יאיר לפיד: כי במקרה הזה זה כבר לא שמפניות וזה כבר לא סיגריות; העבריינות הגיעה עד לקודש הקודשים, לביטחון ישראל.

יאיר לפיד: לפני כמה שבועות יש עתיד קיימה כנס ביטחוני.

יאיר לפיד: אחד הנואמים, שר הביטחון לשעבר מישה ארנס – לא תחשדו בו שהוא איש שמאל – אמר מעל הדוכן: אני הייתי בליכוד ואני עדיין בליכוד, אבל הוא שאל שאלה.

יאיר לפיד: אמר ארנס: אני, כשר ביטחון בזמנו, ב1999, עשיתי את עסקת הצוללות הראשונה.

יאיר לפיד: לא היו מתווכים, לא היו סוכנים, לא היו עמלות, אף אחד לא קיבל כסף, אף אחד לא חשב שהוא יכול להכניס לכיסו משהו מתקציב הביטחון של מדינת ישראל, מהכסף של החיילים שלנו, ששומרים על חיינו.

יאיר לפיד: בגלל זה צריך את החוק – כי השחיתות הגיעה גם לביטחון ישראל.

יאיר לפיד: למי הגיע הפעם, במקרה הזה, הכסף הגדול?

יאיר לפיד: למי הגיע?

יאיר לפיד: למה קראנו לחוק הזה "חוק הצוללות"?

יאיר לפיד: כי הכסף הגדול הפעם הגיע לכיסם של האנשים הקרובים ביותר לראש הממשלה – לשמרון, למולכו.

יאיר לפיד: אנחנו ישבנו כשניהלנו משא ומתן קואליציוני מול האנשים האלה בחדר.

יאיר לפיד: שמרון היה האיש היחיד שאפילו לא היה צריך לקבל אישור בטלפון מראש הממשלה כדי לדבר בשמו – עד כדי כך הם קרובים.

יאיר לפיד: משפחה, הוא אמר.

יאיר לפיד: אנחנו משפחה.

יאיר לפיד: הם באמת משפחה, הם קרובי משפחה.

יאיר לפיד: האנשים האלה, ב-06:30, בבוקר, חוקרים באים אליהם הביתה בחשד שהם קיבלו חלק מהכסף של תקציב הביטחון שלנו בעסקת הצוללות.

יאיר לפיד: הכול מתחבר – הצוללות, ההמלצות, העמלות, כל השיטה המושחתת הזאת.

יאיר לפיד: זה תמיד אותו דבר.

יאיר לפיד: מי שמתחיל בקטן יגיע גם לגדול.

יאיר לפיד: מי שאומר לעצמו שאין בעיה עם סיגרים, יגיע בסופו של דבר גם לצוללות וגם לרכש ביטחוני.

יאיר לפיד: וזה מתרגם את עצמו לחיי אדם, וזה מתרגם את עצמו לזה שהנגמ"ש שנכנס לעזה הוא לא הנגמש הנכון, הוא לא הכלי הטוב ביותר; שהסטי"ל הוא אולי לא הסטי"ל הטוב ביותר שכסף יכול לקנות, כי מישהו עשה שיקולים לא כשרים.

יאיר לפיד: זה מונח לפתחכם.

יאיר לפיד: כל אדם בקואליציה הזאת שמדבר על ביטחון המדינה ורוממות הביטחון בקולו ובדבריו צריך לזכור: נעשים פה מעשי שחיתות בביטחון המדינה.

יאיר לפיד: זה עסק רציני.

יאיר לפיד: זה לא משהו שאפשר לבטל ככה.

יאיר לפיד: זה לא משהו שסטנד-אפ וחקיינות בכפר המכביה יכולים לבטל.

יאיר לפיד: ראש הממשלה, פעם אחרי פעם הייתה לו הזדמנות, ופעם אחרי פעם לא ענה על שאלה אחת מרכזית.

יאיר לפיד: החוק הזה שאנחנו מניחים היום נוגע בליבת השאלה הזאת, השאלה שהוא לא ענה עליה: למה אתה, בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, אישרת לגרמנים למכור למצרים צוללות מתקדמות מאוד בלי להעביר את זה במשרד הביטחון, בלי ששר הביטחון ידע, בלי שנעשתה עבודת מחקר, בלי שחיל הים ידע?

יאיר לפיד: מדוע אישרת להם דרך מולכו ושימרון, שני מקורביך, למכור צוללות מתקדמות למצרים?

יאיר לפיד: מי קיבל ומה הוא קיבל כדי שאתה תאשר ככה את העסקה?

יאיר לפיד: כדי למנוע את האפשרות הנוראה הזאת, בפעם הבאה לפחות, אנחנו מניחים היום הצעת חוק שחוסמת את זה; מפני שהמחשבה הזאת – לא יגיד לי אדם שהוא במחנה הלאומי אם הוא יכול לחיות איתה בשלום.

יאיר לפיד: לא יגיד לי אדם שאכפת לו מביטחון ישראל אם הוא יודע לחיות עם מה שקורה היום.

יאיר לפיד: אל תתבלבלו: כל חוק ההמלצות הזה נועד בדיוק לזה – הוא נועד לזה שימנעו או יימַנעו מלשאול שאלות את ראש הממשלה ולא יתפרסם לעולם בעיני הציבור תשובותיו של ראש הממשלה בעניין הצוללות.

יאיר לפיד: הם רוצים להעביר את זה מהר מהר כדי להיות בטוחים שראש הממשלה לא יצטרך לענות לציבור על השאלה: למה אישרת לגרמנים למכור צוללות מתקדמות למצרים באופן שמסכן את ביטחון ישראל בלי שמערכת הביטחון ידעה זאת?

יאיר לפיד: התשובה – כמו שאמר שר הביטחון לשעבר – היא כזאת: אם ידעת, אתה צריך ללכת לבית הסוהר, ואם לא ידעת, אתה צריך ללכת הביתה, כי אתה לא כשיר יותר לשרת בתפקידך.

יאיר לפיד: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו כרגע סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלי בן-דהן, בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אלי, אתה לא חייב את התשובה.

איתן כבל: אתה לא חייב.

איתן כבל: אתה לא חייב, אלי.

איתן כבל: מזל שיש לך זקן.

אלי בן-דהן: מזל שאתם חברים שלי.

איתן כבל: – – –

אלי בן-דהן: עוד לא התחלתי לדבר, תנו לי לומר משהו.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, הממשלה מתנגדת להצעת החוק של חבר הכנסת מיקי לוי.

אלי בן-דהן: הצעת החוק באה להחזיר את הפרק השני לחוק הפיקוח על מצרכים ושירותים שבוטל בשנת 2014.

אלי בן-דהן: פרק שני 3 לחוק הפיקוח על מצרכים ושירותים עסק בסייגים לעסקאות בציוד צבאי וקבע פיקוח של משרד הביטחון על סוכנים העוסקים בייבוא של ציוד צבאי לצה"ל באמצעות רישומם במערכת, פיקוח על העמלות שהם מקבלים ושיעורן.

אלי בן-דהן: פרק זה נחקק בשנת 1976 על רקע האווירה ששררה בארץ אחרי מלחמת יום הכיפורים ובהתחשב בעלייה התלולה בהוצאות הרכש של משרד הביטחון אחרי המלחמה.

אלי בן-דהן: מטרתו הייתה להסדיר את נושא העמלות על ציוד צבאי שנרכש בידי משרד הביטחון עבור צה"ל.

אלי בן-דהן: באותם זמנים עיקר הרכש הביטחוני מארצות הברית התבצע באמצעות סוכנים ישראלים של החברות בארץ, ולא ישירות מהחברות כפי שנהוג ומקובל היום.

אלי בן-דהן: מאז אמצע שנות ה-80 של המאה שעברה חלו שינויים יסודיים בתהליכי הרכש בארצות הברית: הוחמרו חוקי הרכש במימון כספי הסיוע מארצות הברית והודק הפיקוח עליהם; נאסר תשלום עמלות לסוכנים הנעשה ישירות מכספי הסיוע; כל חברה המוכרת לישראל או למדינות אחרות הנהנות מכספי הסיוע האמריקני הצהירה בפני הרשויות בארצות הברית כי כספי העמלות משולמים ממקורות עצמאיים של החברה ולא מכספי הסיוע.

אלי בן-דהן: אגב, בסוגריים אומר, חבר הכנסת לפיד: מעולם לא שילמו עמלות מכספי מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: אם שולמו עמלות לסוכנים, הם שולמו על ידי החברות המוכְרות, לא על ידי מדינת ישראל הקונה, כך שזו ודאי לא הייתה פגיעה – –

קריאה: לא שייך לעניין.

אלי בן-דהן: לא, אני עניתי לו.

אלי בן-דהן: לא עניתי לך, עניתי לחבר הכנסת לפיד.

אלי בן-דהן: הוא העיר הערה ואני מעיר לו.

אלי בן-דהן: – – לא הייתה פגיעה בביטחון ישראל או בכספי הסיוע.

אלי בן-דהן: בשנת 2014, עת בוטל הפרק העוסק בפיקוח על הסוכנים, נראה היה כי הנושא אינו מצדיק את הביורוקרטיה הרבה הקבועה בפרק ואת הפגיעה בזכות הקניין ובחופש העיסוק של הסוכנים, אשר עולה, במצב המשפטי הקיים, על הנדרש, לאור העובדה כי קיימים כלים חלופיים להשגת מטרות ההסדר המקוריות.

אלי בן-דהן: במהלך השנים פותחו כלים ותבחינים אחרים לקביעת שיעור העמלה הראוי ובדיקת התרומה של הסוכן לעסקה.

אלי בן-דהן: הוראות משרד הביטחון בנושאי רכש בארץ ובחו"ל ומערכת היחסים העסקית בין משרד הביטחון לבין הספקים העיקריים בחוץ לארץ מאפשרים להפוך את שיעור העמלה לנושא הנתון למשא ומתן עסקי רגיל.

אלי בן-דהן: אלה היו הסיבות לביטולו של הפרק על ידי הכנסת בשנת 2014, וטעמים אלה שרירים וקיימים גם היום.

אלי בן-דהן: לפיכך, אני מציע כי מליאת הכנסת תסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

אחמד טיבי: מישהו עולה?

אחמד טיבי: לא.

עפר שלח: שלוש דקות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שלח.

אחמד טיבי: דקה עפר, דקה.

אחמד טיבי: אתה חתום על הצעת החוק?

עפר שלח: לא, אבל אני מחליף את חבר הכנסת לוי.

אחמד טיבי: אין דבר כזה.

עפר שלח: התייעצנו עם הייעוץ המשפטי של הכנסת.

עפר שלח: קיבלנו מהייעוץ של הכנסת – – –

יאיר לפיד: אותי הוא יכול להחליף?

אחמד טיבי: מיקי לוי הסמיך את יאיר לפיד, וגם את עפר.

אחמד טיבי: בבקשה, עפר.

עפר שלח: תודה, אדוני.

עפר שלח: ידידי סגן השר בן דהן, מעניין אותי מה אתה חושב באמת על מה שאמרת פה היום, כי אני מכיר אותך ואני יודע שאתה איש הגון.

עפר שלח: אני רוצה להזכיר ממש בקצרה את ההיסטוריה של החוק הזה: החוק הזה, כאמור, היה בתקופה, בכלל, רוב העסקאות היו קניות שלנו, כשצה"ל גדל בשנות ה-70 וה-80; אז הוא נחקק.

עפר שלח: בעצם רובו נעשה כביכול מיותר מפני שכמו שאמרת, חל באמריקה מה שחל.

עפר שלח: אלא מה?

עפר שלח: כשמבטלים אותו ובעצם מאפשרים להעלות את העמלות – מה העסקה הגדולה שעומדת על הפרק?

עפר שלח: מהי העסקה שעליה משלמים עמלות?

עפר שלח: כמובן, רכישת צוללות וכלי שיט מגרמניה.

עפר שלח: עכשיו, אני אתן לכם את מספרים: העסקה היא כ-1.5 מיליארד יורו.

עפר שלח: חלקו של המתווך, מיקי גנור, מכיוון שהעמלות עלו בגלל ביטול החוק, הוא 2.5%, זאת אומרת, בין 37 ל-45 מיליון דולר.

עפר שלח: אוקיי?

עפר שלח: ועכשיו, מי מקבל 20% מזה, לפי העדות של גנור במשטרה?

נחמן שי: יורו או דולר?

עפר שלח: דולר.

עפר שלח: ביני ובינך, מה הם, נחמן?

עפר שלח: ומי מקבל, לפי העדות של גנור במשטרה, 20% מזה – בין 7.5 ל-9 מיליון דולר?

עפר שלח: עורך דינו, שהוא גם יד ימינו של ראש הממשלה, שכמובן לא ידע מכלום, וכמו שאמר חבר הכנסת לפיד, אם הוא ידע זה איום ונורא, ואם הוא לא ידע זה עוד יותר איום ונורא.

עפר שלח: אז זה הסיפור האמיתי מאחורי הצעת החוק הזאת; זה הסיפור האמיתי מאחורי הביטול שלה; זה הסיפור האמיתי למה, ידידי סגן השר, הקראת יפה את התשובה, אבל אני לא מאמין לך שזה מה שאתה באמת חושב.

עפר שלח: תודה רבה.

אחמד טיבי: עכשיו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: אנחנו נעבור להצבעה, רבותיי.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים (תיקון – סווגים לעסקאות בציוד צבאי), התשע"ח–2017, לוועדה לא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 26, נגד – 43.

אחמד טיבי: טלי פלוסקוב – –

אורי אריאל: – – –

אחמד טיבי: – – אייכלר והשר אורי אריאל – לפרוטוקול, נגד.

אורי אריאל: – – –

אחמד טיבי: אורי, רואים שהצבעת נוכח.

אחמד טיבי: אני מגלה אמפתיה וסולידריות איתך, כי זה קרה לי לפני שבוע.

אחמד טיבי: אז אני מודיע שאני מצרף את הצבעתו של אורי אריאל, וגם אייכלר.

אחמד טיבי: וטלי.

אחמד טיבי: זה חריג, זה חריג.

יצחק כהן: – – –

אחמד טיבי: אני בשלטון, מר – פה.

אחמד טיבי: כשאני פה, אני הריבון.

יצחק כהן: – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/3363/20; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק חובת התשלום בשוברים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת – מי מציג?

אחמד טיבי: איתן כבל, כמובן.

יצחק כהן: – – –

איתן כבל: אל תבנה על זה, תצטרך עוד להוריד אותו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שרים – –

אחמד טיבי: הבנת?

איתן כבל: – – קודם כול, אדוני היושב-ראש, איך זה להרגיש שאתה מנהל פה את העניינים?

איתן כבל: תחשוב על זה, אולי להיות בקואליציה.

אחמד טיבי: התרגלתי, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים, רשם, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, שאליה הצטרפו יואל חסון, ישראל אייכלר, קארין אלהרר, יוסי יונה, קסניה סבטלובה, נורית קורן, יחיאל חיליק בר, בצלאל סמוטריץ ועליזה לביא – – –

אחמד טיבי: אתה לא רואה פגם – –

איתן כבל: אני ידעתי שמישהו חסר.

אחמד טיבי: – – ברשימה הזאת, חבר הכנסת כבל?

אחמד טיבי: אתה לא רואה פגם, למרות ההערות שאני מעיר לך פעם אחר פעם?

איתן כבל: אי-אפשר להשיג אותך לחתימות.

אחמד טיבי: זו גם תשובה.

אחמד טיבי: הדרה.

איתן כבל: הדרה, כן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק חובת תשלום בשוברים זאת הצעת חוק, אדוני היושב-ראש, אם נהיה רציניים – אולי אנשים כאן לא יודעים.

איתן כבל: יש למעלה ממיליון אזרחים במדינת ישראל שאין להם חשבונות בנק, חבר הכנסת שמולי, ואין להם יכולת לשלם חובות; אני עוד לא מדבר על העניין של לרכוש מוצרים – לשלם חובות.

איתן כבל: ואז אותם אזרחים, שחלקם הגדול באמת רוצים לשלם, מוצאים את עצמם בתוך לופ שאין ממנו מוצא.

איתן כבל: ברוב המקומות, ברוב משרדי הממשלה, ברוב המערכות, אינך יכול לשלם חובות אלא אם כן יש לך כרטיס אשראי או הוראת קבע – להוציא, אם אינני טועה, חבר הכנסת יצחק כהן, סגן השר – – –

יצחק כהן: חברי.

איתן כבל: חברי, בוודאי, בוודאי, לא נדלג על החלק הזה – חברי יצחק כהן סגן השר, השר לשעבר, ובעזרת השם גם בעתיד – אני רק רוצה לומר לך, שלהוציא, נדמה לי, חברת חשמל, היום, שאתה יכול לשלם במזומן את חובותיך וגם את התשלומים השוטפים; ואם אינני טועה גם הביטוח הלאומי, שמשם בעצם בא לי הרעיון המקורי לתשלום בשוברים, היום כמעט בשום מקום – כמעט – אינך יכול למצוא את עצמך משלם חובות.

איתן כבל: עכשיו, מה העניין?

איתן כבל: אתה יודע, ישבתי עם מרכז השלטון המקומי, שבסוף ירד להם האסימון, שבסופו של תהליך – איך אמרתי את זה לדולברג, מנכ"ל מרכז השלטון המקומי?

איתן כבל: מה אתה עושה בעצם?

איתן כבל: הם לא משלמים, אתה פעם בכמה שנים עושה מחילת חובות, ואיך קראנו בפרשת מקץ?

איתן כבל: "ולא נודע כי באו אל קרבנה".

איתן כבל: בשורה התחתונה, מה שאני אומר – אמרתי לו: גם אם 20%, אדוני סגן השר חבר הכנסת, ז'קי לוי סגן השר – מסגן שר לסגן שר – גם אם 20% בלבד, כתוצאה מהחוק הזה, יתאפשר להם לשלם את חובותיהם, כבר אותן מערכות – –

ז'קי לוי: הרווחת.

איתן כבל: – – הרוויחו.

איתן כבל: אתה יודע, כשניהלתי את המשא ומתן, אני חושב שעם הפלסטינים היה יותר קל לנהל משא ומתן, כי המערכת – הריבוע הוא פשוט לא ייאמן.

איתן כבל: ובעצם, מה אנחנו מבקשים?

איתן כבל: לייצר מצב שבו אנשים יוכלו לשלם, חבר הכנסת דב חנין, את החובות שלהם.

איתן כבל: אם אתם שואלים אותי, במקור, חבר הכנסת עיסאווי פריג', הצעת החוק הזאת גם באה ודיברה על כך שאנשים יוכלו גם לרכוש מוצרים.

איתן כבל: אתה יודע, חבר הכנסת פריג', שאותם מיליון אזרחים אינם יכולים, למשל – הם מנותקים בכלל?

איתן כבל: הם לא יכולים להתחבר לא לכבלים, לא ללוויין, לא לרכוש מכשירים סלולריים; כמעט לא יכולים להיות חלק מהמערכת במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': איך עושים את זה טכנית?

איתן כבל: איך עושים את זה?

איתן כבל: על ידי שוברים.

איתן כבל: אני בעצם נותן לכל גוף את האפשרות לתת לך שובר, ובשובר הזה אתה כאילו מטעין, או בכרטיס אתה מטעין את התשלומים שלך, וזה יורד.

איתן כבל: היום מה קורה?

איתן כבל: חלק מהאנשים, כדי לשלם חובות – הוא בא לילד שלו, לילדה שלו, אין כמעט אחד שלא מכיר את זה, מבקש את הכרטיס של הילד שלו, משלם דרך הילד שלו, דרך הילדה שלו – כל מיני תרגילים וסיבוכים מיותרים לחלוטין.

איתן כבל: זו הצעת החוק.

איתן כבל: אני באמת הלכתי – ואני אומר גם, אדוני סגן השר, עוד לפני שאדוני אפילו שואל אותי השאלות, האם אני מוכן – אני מוכן.

איתן כבל: אמרתי להם, אני מוכן לכול.

איתן כבל: זו איננה בכלל שאלה שעומדת לפתחנו.

יצחק כהן: – – –

איתן כבל: כן.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: למען השם, זה כל כך חשוב.

איתן כבל: ודרך אגב, גם המערכות, אתה יודע, כשהן קולטות את העניין הזה, הן אומרות: ואללה, אתה צודק, נכון.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: כי מייד בהתחלה הייתה התערבות של – אמרו לי: מה?

איתן כבל: מה זה, זו הלבנת הון, הייתכן?

איתן כבל: אנשים בכל מיני שכונות – ומי עומד בזה?

איתן כבל: אנשים חלשים, מוחלשים.

איתן כבל: הלבנת הון.

איתן כבל: יבואו כל העבריינים במדינת ישראל, ישלמו להם חובות כדי להלבין את כספם.

איתן כבל: לפעמים אתה מנהל דין ודברים ואתה מרגיש כמה פתטי השיח, לאיזה רמות, לאיזה פחדים.

איתן כבל: אני אומר לך, אדוני סגן השר, אם היית יודע כמה דיונים התנהלו סביב העניין הזה, שאני שואל את עצמי: למה בכלל המדינה הייתה צריכה לעשות את זה, כאילו, מיוזמתה שלה?

איתן כבל: ובסופו של עניין אני רוצה באמת להודות לכל העוסקים במלאכה במשרדי הממשלה.

איתן כבל: בסוף הייתה התעשתות גם במשרד המשפטים, גם במשרד הפנים, גם במשרד האוצר.

איתן כבל: יש מקומות שבאו ואמרו: אנחנו לא צריכים להיות חלק, וקיבלתי את זה, למשל מס הכנסה.

איתן כבל: ואני רוצה להזכיר לאדוני שמדובר רק במשקי בית, באנשים פרטיים, ולא בעסקים ולא בכל מיני מערכות.

איתן כבל: לא זו הכוונה; הכוונה היא באמת לאנשים קשי יום.

עודד פורר: – – –

איתן כבל: אפשר לעשות אי-אמון עכשיו?

עודד פורר: אני מקשיב לנאום של חבר הכנסת כבל, למה אתם מפריעים לי?

איתן כבל: זו הזדמנות.

איתן כבל: זו הזדמנות.

איתן כבל: אוקיי.

נאוה בוקר: אין סיכוי.

אחמד טיבי: אני קורא את הקואליציה לסדר.

יצחק כהן: פעם ראשונה.

איתן כבל: קיש, אני יכול לעשות אי-אמון עכשיו?

איתן כבל: זו הזדמנות טובה.

קריאה: את כל הקואליציה?

יואב קיש: אנחנו בעד, מה אתה רוצה?

אחמד טיבי: את יואב, את עליזה ואת עודד.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני מודה לממשלה על התמיכה בהצעת – – –

קריאה: – – –

איתן כבל: אני, בחייאת דינכ, תגיד לי – – –

אחמד טיבי: הצעה לא לגיטימית.

ז'קי לוי: תגיד לו: הזדקנת פה.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: איציק, אחרי שעבדת עליי בפעם הראשונה, שהחתמת אותי על איזו הצעת חוק, למדתי מאז.

איתן כבל: עברו הרבה מים בירקון, איציק, אז אנחנו כבר מודעים לדברים.

איתן כבל: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין

אחמד טיבי: דקה, סליחה, אורלי מוצמדת, שלוש דקות.

איתן כבל: אני רק רוצה להודות כמובן למי שהיה שותף בהצעת החוק הזאת, לרן מלמד, סמנכ"ל עמותת ידיד, שסייע לי לאורך כל הדרך.

איתן כבל: תודה מעומק הלב.

רויטל סויד: אתה מפספס את ההצבעה.

אחמד טיבי: לא לא, אין הצבעה.

אחמד טיבי: עכשיו אורלי עולה, כי יש לה הצעה מוצמדת, שלוש דקות.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אז על מה הצבענו?

אחמד טיבי: לא הצבענו.

יואל חסון: הצבענו בעד איתן כבל.

יואל חסון: המערכת נתקעה.

יואל חסון: איתן, שרפת את המערכת.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/4518/20; נספחות.

יואל חסון: ]

אחמד טיבי: ההצבעה האלקטרונית מבוטלת.

אחמד טיבי: עכשיו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: לכבוד הוא לי להיצמד להצעתו של חבר הכנסת איתן כבל, שידוע במלחמתו הבלתי-מתפשרת למען הצרכן הישראלי, ופועל לא מעט כדי לקצר ביורוקרטיות וכדי לתקן את החלם שלא מעט פעמים אנחנו נתקלים בו, ומין שמרנות מטורפת, להסתגר בעמדות שבחלקן הגדול פשוט לא רלוונטיות לימינו.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק שלי קצת יותר ספציפית – היא מדברת בעיקר על חברת החשמל.

אורלי לוי אבקסיס: חברת החשמל, אדוני היושב-ראש, חברת החשמל לישראל, היא חברה ממשלתית ציבורית עם מונופול.

אורלי לוי אבקסיס: היא מייצרת חשמל ומספקת אותו לכל מגזרי המשק בישראל וברשות הפלסטינית.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא שיש לנו אפשרות בחירה ואנחנו אומרים לחברת החשמל: אם לא תפצו אותנו, או אם לא תתנהגו אלינו כמי שמנסה לשמר את הלקוחות שלו, אנחנו נלך למתחרה; אין לנו כלקוחות אופציה כזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הדבר הולך ומתחדד כאשר מדובר באוכלוסיות המוחלשות ביותר במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אותן אוכלוסיות מוחלשות, כפי שאמר חבר הכנסת איתן כבל רוצות לשלם את החוב שלהן לחברת החשמל, אבל חברת החשמל מתנהגת כמו הבריון.

אורלי לוי אבקסיס: היא באה ואומרת להם: או שתשלמו עכשיו במזומן את כל החוב שלכם, או שאם אתם רוצים לפרוס בתשלומים – ודרך אגב, הכול צריך להיעשות דרך כרטיס אשראי, ולחלקם הגדול של המוחלשים לא תמיד יש כרטיס אשראי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל נכון, איתן, זאת תופעה מוכרת שהילדים והחברים והדודים נאלצים להוציא את כרטיס האשראי שלהם כדי לעזור, לפעמים, מתוך המקום של היהדות, של עניי ביתך קודמים לכול, ואז את הצדקה שלהם הם נותנים לקרוב להם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה עושים?

אורלי לוי אבקסיס: בחברת החשמל מענישים את מי שרוצה לשלם בכרטיס אשראי בתשלומים, ואומרים לו: גם תשלם ריבית פיגורים מטורפת וגם תשלם קרדיט, כי אנחנו לא מתכוונים לתת לך שום הנחה, ואנחנו לא מתכוונים אפילו לתת לך את מה שמגיע לך.

אורלי לוי אבקסיס: הרי כולנו קונים אצל עסקים זעירים, אצל עסקים קטנים ובינוניים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: המכולת השכונתית נותנת לך לפרוס את החוב שלך לתשלומים, ואפילו כל חנות שאתה נכנס אליה לוקחת על עצמה את הנושא הזה – להעמיד לך את האשראי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה הולך לקנות מוצר חשמלי – אומרים לך: 36 תשלומים ללא ריבית; אתה הולך לקנות רכב – אומרים לך: 36 תשלומים ללא ריבית.

אורלי לוי אבקסיס: חברת החשמל אומרת לך: לא רק שתשלם ריבית, תשלם ריבית של 13% בשנה.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, איפה אנחנו?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אם חברת החשמל הייתה חברה בהפסדים, היית אומר מילא, אבל אני רק רוצה לציין שחברת החשמל סיימה את הרבעון השלישי של 2017 ברווח נקי של 3.3 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: הכנסות החברה הסתכמו ב-7.63 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אדוני סגן שר האוצר, אני באה ואני שואלת אותך: האוכלוסיות החלשות, שרוצות שלא ינתקו אותן, חלילה וחס, שרוצות לשלם את החוב שלהן, שבאות ואומרות: אבל אני רוצה לשלם אותו בתשלומים, ככה אני יכול לעמוד בו וגם בתשלום החודשי הקבוע – באה חברת החשמל ואומרת לו: או שתשלם במזומן או שתשלם כפל קנס, גם על הפיגור וגם עוד 13%.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, תשמע, זה כמו הלוואה, זה יותר גרוע ממשכנתה, כי הריביות פה בסופו של דבר מגיעות עם ריבית הפיגורים ללמעלה מ-20%.

אורלי לוי אבקסיס: מה אמורות לעשות האוכלוסיות המוחלשות?

אורלי לוי אבקסיס: אני באתי וניסיתי לדבר עם רשות החשמל, וההתנתקות הייתה בצורה כזאת, בלתי מובנת בעליל.

אורלי לוי אבקסיס: ניסו לבוא ולומר לי: תשמעי, למה שחברת החשמל תממן את התשלומים או את הריביות של מי שרוצה לשלם ואולי עכשיו אין לו לשלם במזומן?

אורלי לוי אבקסיס: ובנושא הזה אני כל כך שמחה שהקואליציה התגבשה – – –

יואב קיש: רגע, אורלי, אני מצטער שלא הייתי.

יואב קיש: את מצמידה את ההצעה שלך?

אורלי לוי אבקסיס: אני מצמידה את ההצעה.

אורלי לוי אבקסיס: ציינתי בהתחלה שלכבוד לי להצמיד את הצעת החוק להצעתו של חבר הכנסת איתן כבל.

אחמד טיבי: היא מוצמדת.

אחמד טיבי: הודענו שהיא מוצמדת, יואב.

יואב קיש: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו נדון – כך פתחתי, וכך אני מוסיפה שוב.

יואב קיש: אני מתנצל, לא הייתי פה, פשוט, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אלו הצעות חוק מאוד מאוד חשובות לטובת הצרכנים, ואני שמחה מאוד שהקואליציה הבינה שבנושא הזה אין פה אופוזיציה–קואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים להקל על הציבור, ואנחנו רוצים להקל בעיקר על אלה שקשה להם לשלם.

אורלי לוי אבקסיס: ואם החנויות והעסקים הקטנים והבינוניים יכולים לעמוד בדברים האלה, אז בהחלט חברת חשמל, שברבעון השלישי שלה גזרה רווח נקי של כמעט 3.5 מיליארד שקלים, באמת יכולה לאפשר את הדבר הזה, ולא להטיל עוד ועוד קנסות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: סגן שר האוצר בממשלת ישראל, הרב יצחק כהן.

יואב קיש: גם על אורלי בעד, זה הוצמד – – –

עיסאווי פריג': מה יש לך, אתה?

עיסאווי פריג': אתה בעד.

עיסאווי פריג': כבוד סגן השר, אני בעד, מצביעים בעד, קדימה.

איתן כבל: אל תשחק אותה, תוריד.

יצחק כהן: הגעת למינימום.

יצחק כהן: המינימום האפשרי זה המקסימום הנדרש.

אחמד טיבי: אייווא.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש – –

אחמד טיבי: תפדל.

יצחק כהן: – – חבריי חברי הכנסת, חברי איתן כבל, כרגיל, הצעות חוק – יחד עם אורלי – הצעות החוק המוצמדות חברתיות, ראויות, מטפלות ברגולציה.

אחמד טיבי: לא שמת לב לטעם לפגם בהצעתו של איתן כבל?

יצחק כהן: לא, אף פעם.

יצחק כהן: אף פעם.

יצחק כהן: עד היום לא דחיתי אף הצעה שלו.

יצחק כהן: לא יודע, יכול להיות – – –

אחמד טיבי: הוא הודה שהיה טעם לפגם.

יצחק כהן: כן?

יצחק כהן: היה?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: תספר לי.

יצחק כהן: אני יורד, ספר.

איתן כבל: לא, הוא אומר שיש.

אחמד טיבי: הקריא.

יצחק כהן: אה, לא הזכרת את השם שלו.

יצחק כהן: השם שלך לא הוזכר?

אחמד טיבי: ממש לא.

יצחק כהן: זאת גזענות לשמה.

אחמד טיבי: הוא אמר, הוא נציג ממשלה.

יצחק כהן: על כל פנים, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעות החוק – –

אחמד טיבי: לתמוך, כן.

יצחק כהן: – – בכפוף לתנאים הבאים, ואני מקריא – אורלי, את מקשיבה?

יצחק כהן: הגופים הציבוריים שיהיו מחויבים לאפשר תשלומים עיתיים באמצעות שוברי תשלום או באמצעות כרטיסים נטענים ייקבעו על ידי שר האוצר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

יצחק כהן: ההגדרה של חוב תוגבל לחובות שחלף מועד פירעונם ולחובות הדומים באופיים לתשלום חובה או לתשלום צרכני בלבד.

עיסאווי פריג': זה מרוקן אותה מתוכן.

איתן כבל: מה פתאום.

יצחק כהן: לא, הפוך, זה מוסיף.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: החוק – עיסאווי פריג', למה אתה מקלקל?

יצחק כהן: החוק יחול אך ורק על חייבים פרטיים – יעני, לא על טבע.

יצחק כהן: לגבי עסקים, פרט 6 המנוי בתוספת השנייה לחוק הגנת הצרכן יוחרג – בעל רישיון ספק שירות חיוני כמשמעותו בחוק משק החשמל.

יצחק כהן: גוף ציבורי כהגדרתו בחוק זה לא יכלול את רשות המיסים.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, חברת החשמל בחוץ?

קריאה: לא.

יצחק כהן: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אה, לא.

יצחק כהן: גוף ציבורי כהגדרתו בחוק זה לא יכלול את רשות המיסים – על זה הסכמתם.

יצחק כהן: עכשיו, את שניכם אני שואל, והוא כבר אמר שכן – המשך הליכי החקיקה ייעשה בהסכמת משרד האוצר, משרד המשפטים, משרד הפנים, משרד התקשורת, המשרד לביטחון פנים ורשות החברות הממשלתיות.

יצחק כהן: האם אכן?

יצחק כהן: כן, הם מסכימים.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה עבודה תהיה לנו.

יצחק כהן: תסמכי על איתן, הוא יקרא לכולם ביום אחד.

יצחק כהן: הוא יזמין את כולם לוועדה.

יצחק כהן: אז אבקש מהחברים לתמוך.

יצחק כהן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם משרד התיירות?

אחמד טיבי: יהיו שתי הצבעות.

אחמד טיבי: אחת – הצעתו של איתן כבל.

אחמד טיבי: נא להצביע עכשיו על כבל.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: זה מה שאמרתי, יכול להיות לי.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת תשלום בשוברים, התשע"ז–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אחמד טיבי: 38 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה שנייה על ההצעה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, מוצמדת.

אורלי לוי אבקסיס: לא הצבעתי.

אורלי לוי אבקסיס: הייתה לי בעיה, לא נקלט לי.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק משק החשמל (תיקון – גביית תשלומים), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 32, אין מתנגדים.

אחמד טיבי: אורלי לוי אבקסיס, חברת הכנסת, לפרוטוקול, הצביעה בעד הצעת אורלי לוי אבקסיס, בעד עצמה, באופן חסר תקדים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא נקלט.

אחמד טיבי: לפרוטוקול, גם מיקי רוזנטל בעד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/4380/20; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק שמירת הניקיון של חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

אחמד טיבי: שו, עיסאווי, שו בידכ?

עיסאווי פריג': – – –

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, איך החוק נולד?

אחמד טיבי: איך?

יעל גרמן: איך?

יעל גרמן: החוק הזה נולד מכך שכמה תושבים אזרחים החליטו לקחת את גורלם בידיהם.

יעל גרמן: פשוט נמאס להם.

יעל גרמן: נמאס להם לנשום אוויר מזוהם; נמאס להם להיות עם מרפסות סגורות ודלתות סגורות; נמאס להם מהמחלות של הילדים; נמאס להם מכך שכל יום וכל ערב ישנן שרפות באזור שלהם, שרפות של מזהמים שגורמים להם למעשה למצוקה ולמחלות.

יעל גרמן: והתושבים האלה הקימו עמותה בשם אזרחים למען אוויר נקי.

יעל גרמן: הם הקימו גם ועד פעולה נגד שרפת פסולת בשרון ובמערב השרון.

יעל גרמן: אחד מהם, יניב בלייכר מכפר סבא, החליט שהוא פונה אליי.

יעל גרמן: פנה ואמר: הצילו, תעשו משהו, אתם, חברי הכנסת, אי-אפשר להמשיך כך.

יעל גרמן: יחד איתו היו בני סימנטוב מצור יצחק, סעיד נאטור מקלנסווה, קובי מדינה מראש העין ועוד אזרחים רגילים שהחליטו שנמאס להם.

יעל גרמן: אנחנו, ביחד, התאחדנו והחלטנו שאנחנו עושים מעשה: נפגשנו עם מנהל המחוז של רמלה במשרד לאיכות הסביבה, ואז התברר לנו, אדוני היושב-ראש, שיש פשוט בעיה: אומנם יש שרפות ואומנם יש חוקים, אבל אין שום חוק שאוסר הבערת פסולת.

יעל גרמן: זאת אומרת, גם כאשר מוצאים את מי שבאמת מבעיר פסולת, וגם כאשר הוא מזהם את האוויר, וגם כשיש לנו את חוק אוויר נקי ואת חוק שמירת הניקיון – עדיין קשה מאוד להוכיח על פי החוק הזה את העבירה.

יעל גרמן: שאלתי מדוע אין חוק, והתברר שאומנם המשרד לאיכות הסביבה, להגנת הסביבה, בראשותו של השר אלקין, עושה מאמצים רבים ואכן רוצה לקדם את החוק, אבל יש בעיות פה ויש בעיות שם.

יעל גרמן: אז לקחנו את העניינים לידיים והיועצת המשפטית שלנו – שהיא מאוד מאוד מוכשרת, דניאל שמר, עו"ד דניאל שמר – בתוך פחות מיום ניסחה חוק, וכך נולד החוק.

יעל גרמן: אני חייבת לציין שמההתחלה קיבלנו את כל התמיכה והעידוד מהמשרד להגנת הסביבה בראשות השר, שבאמת עשו כל מה שהם יכולים כדי לקדם את זה.

יעל גרמן: לחוק הראשון הייתה התנגדות מצד משרד המשפטים, ולכן התאמנו אותו כך שיענה לבעיה.

יעל גרמן: החוק הוא פשוט ביותר.

יעל גרמן: החוק למעשה בא וקובע שאחרי סעיף 1 בחוק שמירת הניקיון יוסיפו את המושג שלא היה עד היום, שנקרא "הבערה".

יעל גרמן: מהי הבערה?

יעל גרמן: שרפה של פסולת באש פתוחה או בלתי מבוקרת, לרבות בכלי קיבול או במכל אצירה, למעט שרפת פסולת בתהליך מבוקר.

יעל גרמן: החוק קובע את הדבר הפשוט ביותר: לא יבעיר אדם פסולת ולא יוביל פסולת לשם הבערתה אלא בהתאם לתנאים שיקבע השר בתקנות.

יעל גרמן: בסעיף זה, פסולת – כהגדרתה בסעיף 1, לרבות פסולת בניין וגרוטות רכב.

יעל גרמן: להצעת החוק הזאת, אני חייבת לומר, נרתמו כל ראשי הרשויות באזור: יהודה בן חמו מכפר סבא; חי אדיב מהוד השרון; מרים פיירברג מנתניה; שלום בן משה מראש העין; עמיר ריטוב מהמועצה האזורית לב השרון; מוטי דלג'ו מהמועצה האזורית דרום השרון; משה שלמה קטן מהמועצה של אלפי מנשה; שביט מס ממועצת קדימה-צורן; שלמה לנגר ראש המועצה אורנית; שימי אליאל, ראש מועצת כוכב יאיר-צור יגאל, שהיה אחד הפעילים ביותר בהבאת החוק הזה למצבו היום בתמיכה והתעוררות כל התושבים; מחמוד עאסי, ראש מועצת כפר ברא; עורך הדין איציק ברוורמן, ראש עיריית פתח תקווה.

יעל גרמן: כולם ביחד תמכו, עודדו והביאו גם את השרים להסכמה, ואכן, הממשלה תומכת בחוק.

יעל גרמן: אני רוצה להודות לך, אדוני השר.

יעל גרמן: אבל אני רוצה להודות לעוד כמה.

יעל גרמן: אני רוצה להודות לליז ספדיה.

יעל גרמן: ליז ספדיה הנפלאה שלנו היא מנהלת הסיעה.

יעל גרמן: היא עבדה וטרחה ודחפה, וכל הכבוד ותודה רבה.

יעל גרמן: אני רוצה להודות לצוות הלשכה הנפלא שלי.

יעל גרמן: אתם יודעים שאנחנו, חברי הכנסת, לא יכולים הרבה לעשות בלי היועצים שלנו.

יעל גרמן: אז כמו שאמרתי, תודה ענקית לדניאל שמר, תודה לאביבה, תודה לג'ודי, תודה לטלי.

יעל גרמן: אני מאד מקווה שגם יושב-ראש ועדת הפנים יירתם למאמץ של כולנו, ואנחנו נעביר את החוק הזה במהירות כדי שניתן יהיה לאכוף אותו להפסיק את השרפות הפיראטיות, את הבערת הפסולת ואת זיהום האוויר המתמשך, שגורם לכל כך הרבה מטרדים לתושבי השרון, השומרון והסביבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.

אחמד טיבי: כבוד השר אלקין, בבקשה.

אחמד טיבי: עשר דקות.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את חברת הכנסת גרמן על ההובלה של הצעת החוק, כי בהחלט מדובר בבעיה שהיא מאוד משמעותית, של ציבורים רחבים היום במדינת ישראל, של אזרחי מדינת ישראל.

זאב אלקין: הבעיה של שרפות בשטחים פתוחים היא נגע שהופך לבעיה סביבתית יותר ויותר חמורה.

זאב אלקין: יש לזה כמה סיבות.

זאב אלקין: חלקן קשורות להתפתחות המרחב העירוני – הוא יותר ויותר נכנס לשטחים הפתוחים, ומה שפעם לא הפריע בו היום מתחיל להפריע.

זאב אלקין: חלק מהבעיות קשורות לבעיה בהשקעה בתשתיות לפינוי פסולת ולהשקעה שוטפת בפינוי פסולת בחלק מהרשויות במדינת ישראל – לצערי, לרוב ברשויות במגזר המיעוטים – מה שמביא לשרפות פסולת בשטחים פתוחים.

זאב אלקין: אנחנו כמשרד השקענו לא מעט תקציבים ברשויות האלה דרך התוכנית סביבה שווה, אבל עדיין, אם הרשות המקומית לא מתקצבת את כל מה שדרוש לפינוי שוטף של הפסולת, אז כמובן בסוף זה מביא לתופעות מהסוג הזה.

זאב אלקין: חלק מהבעיה נובע גם מהתשתית המשפטית הקיימת כיום.

זאב אלקין: אנחנו מקדישים תשומת לב רבה מאוד במשרד להגנת הסביבה לנושא של המאבק בשרפות בשטחים הפתוחים.

זאב אלקין: רק הבוקר דיברתי כאן בשאילתה על מקרה אחר, שקשור דווקא לשרפות בשטחים פתוחים מעבר לקו הירוק.

זאב אלקין: הרי הקו הירוק לא רלוונטי לנגע הזה.

זאב אלקין: זיהום האוויר שנוצר משרפות לא מכיר בדיוק את הגבולות הריבוניים של מדינת ישראל.

זאב אלקין: בהחלט יש כאן לא מעט שצריך לעשות, וחלק גם בנישה הזאת, הנישה המשפטית, כי אין בידינו את כל הכלים המשפטיים הנדרשים.

זאב אלקין: הצעת החוק שבנדון – כאמור, ועדת השרים החליטה לתמוך בה, כמובן, בתנאי של קידום הצעת החוק בהסכמה עם כמה משרדי ממשלה, ובהם המשרד להגנת הסביבה, וכמובן גם המשרד לביטחון פנים.

זאב אלקין: הצעת החוק הזאת היא למעשה רק צעד מסוים, בעינינו, לפתרון הבעיה.

זאב אלקין: חברת הכנסת גרמן הגישה במקור הצעת חוק הרבה יותר מרחיקת לכת, ואנחנו תמכנו בה גם בנוסח המקורי, אבל בגלל ההתנגדות של משרד האוצר בסופו של דבר לא הצלחנו לקדם אותה, והיא נאלצה להגיע להסכמות ולהגיש את הנוסח המרוכך הנוכחי.

זאב אלקין: לכן, אני חושב שחשוב מאוד שהצעת החוק תאושר, כדי שייכתב ברור בחוק האיסור הזה של השרפה של פסולת, למרות שגם היום למעשה אסור.

זאב אלקין: מי שעושה את זה היום, בגלל חוק אוויר נקי הוא גם ככה עובר על איסור חוקי, אבל המבחן האמיתי, הגדול, וזה יהיה השלב הבא, אחרי הצעת החוק – הצעת החוק, למעשה, מטילה עלינו לעשות את זה – זה התקנת תקנות של המשרד להגנת הסביבה, שיידעו לתת לנו כלים אמיתיים להתמודדות עם הבעיה.

זאב אלקין: אנחנו עובדים על התקנות האלה.

זאב אלקין: אני מניח שיהיה ויכוח עם כמה משרדי ממשלה ומאוד מקווה שנצליח להוביל אותם, ולאחר מכן, כמובן, גם בהשקעה של התקציבים הנדרשים וגם בפעולה של כמה משרדי ממשלה.

זאב אלקין: זאת לא בעיה שמשרד ממשלתי אחד יכול לפתור אותה; צריך פה שיתוף פעולה, גם של כב"א והמשרד לביטחון פנים באופן כללי, של משרד המשפטים, של משרד האוצר.

זאב אלקין: ולכן, אחד האתגרים הגדולים בתחום הזה של הגנת הסביבה הוא לפתחנו.

זאב אלקין: הוא מאוד גבוה בסדר העדיפויות שלנו, ואני שמח שקידום הצעת החוק יהיה עוד לבנה בפאזל הזה של המאבק בשרפות האלה, שמפריעות לקבוצות גדולות מאוד מאזרחי מדינת ישראל.

זאב אלקין: ובהנחה שמציעת החוק מקבלת על עצמה לקדם את החוק בהסכמה עם המשרד להגנת הסביבה, עם המשרד לביטחון פנים, ושכחתי לציין גם את משרד המשפטים, הממשלה תומכת בהצעת החוק, אז את מסכימה?

יעל גרמן: כן.

זאב אלקין: אוקיי, אז היות שהמציעה מסכימה, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני השר.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד – הוא בעד; מי שנגד – הוא נגד, כמובן, רק צריך להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון – איסור הבערת פסולת), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 37, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/4341/20; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק אחרונה – של חבר הכנסת עודד פורר: שירות המילואים, הפחתת שיעור המס.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: תשובה והצבעה במועד אחר.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, דווקא הצעה שאולי תעניין אותך מאוד, אדוני היושב-ראש – הצעה לתיקון חוק שירות המילואים (הפחתת שיעור המס על תגמולים למשרתי המילואים).

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מי מכם שעושה מילואים או שעשה מילואים, שעשה הרבה ימי מילואים או שמכיר את מי שעושה הרבה ימי מילואים, יודע שמי שעושה הרבה מאוד ימי מילואים מקבל מהמדינה מענק מיוחד, בסופו של דבר, כפיצוי על עודף ימי המילואים שהוא עושה.

עודד פורר: החוק שקובע שחיילי מילואים שיעשו כל כך הרבה ימי מילואים יהיו זכאים לתגמול, עדיין מחייב את התגמול הנוסף הזה שמקבל חייל המילואים ב-25% מס, ללא זכות על אותם אחוזים לא לניכוי, לא לקיזוז, לא לפטור, לא להפחתה.

עודד פורר: כשבוחנים את הגיל של אותם לוחמים ושל אותם משרתי מילואים שבאים לעשות כל כך הרבה ימי מילואים, אז רואים שבדרך כלל מדובר בחבר'ה צעירים יחסית, בוודאי מתחת לגיל 40, אבל הרבה פעמים עוד הרבה מעבר לכך, שלא מגיעים אפילו לסף ההכנסה של 25% מס.

עודד פורר: הם נמצאים במדרגת המס הנמוכה ביותר, ועדיין על התגמול של אותם ימי מילואים שהם עושים מנכים מהם לפי מדרגת מס שהיא כאילו הם מרוויחים סדר גודל של מעל 170,000 שקל בשנה, זאת אומרת, כדי להגיע למדרגות האלה הם צריכים בהחלט להיות ברף העליון של ההכנסה.

עודד פורר: כשאותם חיילי מילואים חוזרים הביתה אחרי אותו שירות מילואים ארוך, הם מבקשים לקבל את המענק הזה ופתאום הם מגלים שרבע מהמענק המיוחד נחתך חזרה לטובת מדינת ישראל.

עודד פורר: את העניין הזה צריך לתקן.

עודד פורר: הבסיס הוא בסיס שעולה באמת – כשמסתכלים על המספרים מבחינת האוצר – מיליונים ספורים של שקלים; תקציב זעום בתוך תקציב המדינה.

עודד פורר: בוודאי שלא על המיסוי הזה פותרת מדינת ישראל את בעיות התקציב שלה או ההכנסות שנדרשות לה.

עודד פורר: אנחנו מבקשים בהצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, לקבוע שבמקום 25% מס ינכו רק 10% מס, שזו מדרגת המס הנמוכה ביותר.

עודד פורר: על הבסיס הזה הם עדיין ישלמו מס, אבל כנראה מס שתואם את רמת ההכנסה שלהם, כי הם נמצאים ברמות הכנסה הרבה יותר נמוכות.

עודד פורר: הצעת החוק הפשוטה הזאת, לצערי, עוברת קצת דרך חתחתים במאבק מול משרד האוצר, שלא כל כך אוהב שינויים באחוזי מיסוי ולא כל כך מוכן לקבל את זה שלחיילי המילואים אנחנו ניתן פחות.

מיקי לוי: זה היה צריך להיות מס אפס.

עודד פורר: אחד הסיכומים שאנחנו הגענו אליהם הוא שזה יקודם במקביל להצעת חוק ממשלתית שתגיע.

עודד פורר: אנחנו עדיין לוחצים שבהצעת החוק הממשלתית המס יהיה אפס, דווקא בגלל העלות הנמוכה של העניין הזה, אבל עדיין חשוב מאוד להעביר את הצעת חוק הזאת כהצעת חוק שפורצת את הדרך לטובת העניין הזה, כדי שחיילי המילואים שיקבלו תגמול השנה כבר יקבלו אותו במדרגת מס שהם נמצאים בה – שזה בוודאי לא 25%, אלא סדר גודל של 10% – או כמו שאתה אומר, ואני מסכים איתך, שזה צריך להיות אפס.

עודד פורר: אני מקווה ואני מאמין – אחרי שאני הצלחתי להגיע להסכמות היום, גם עם משרד האוצר, גם עם משרד הביטחון וגם בסך הכול עם השרים שחברים בוועדת השרים – שאנחנו נסיים את ה-fine tuning, את הכוונון הסופי על הצעת החוק הזאת בשבוע הקרוב, וכבר בשבוע הבא תהיה תשובה של השר או של סגן השר שתתמוך בהצעת החוק הזאת.

עודד פורר: כמובן שהיא תוצמד להצעת חוק ממשלתית שתגיע בשיתוף משרד הביטחון והאוצר, שכל-כולה הטבות לאותם חיילי מילואים.

עודד פורר: צריך להבין מה קורה לחייל מילואים כשהוא יוצא לשטח.

עודד פורר: מעבר לסיכון שהוא לוקח ומעבר לזמן שהוא מקדיש ומעבר לזה שהוא עוזב את הבית שלו לעיתים ל-30 ואף ל-60 ימים בשנה, הוא עוזב את מקום העבודה שלו.

עודד פורר: למרות שיש המון חוקים שמגינים על העניין הזה, לעיתים נפגע הקידום שלו.

עודד פורר: גם אם הוא לא נפגע ולא מפטרים אותו מהעבודה, עדיין הקידום שלו נפגע, כי הוא לא נמצא חלק מהזמן.

עודד פורר: מה לעשות?

עודד פורר: כשאתה לא נמצא חלק מהזמן במקום העבודה שלך, דברים מתגלגלים וממשיכים לקרות; אצלו הם לא קורים.

עודד פורר: לשמחתי, אגב, שר הביטחון תיקן בתקופה האחרונה את התיקון לפחות למילואימניקים העצמאיים ותמך בהצעת חוק שעברה בזמנו, של חבר הכנסת עפר שלח ואחרים.

עודד פורר: הצלחנו לתקן פה עיוות של שנים.

עודד פורר: זה היה מאבק מאוד ארוך ומאוד סיזיפי של העצמאים שעשו מילואים, שאמרו: אנחנו, שרצים למילואים, לא רק שאנחנו נפגעים בפרנסתנו – אנחנו ממשיכים לעבוד במהלך המילואים.

עודד פורר: אני, כשהייתי עושה מילואים, בערב, כשהחיילים שלי היו הולכים לישון, הייתי פותח את הלפטופ ומתחיל לעבוד, כי אין לך ברירה.

עודד פורר: אתה, את השירות שלך כעצמאי חייב לתת, ושום חוק לא מגן עליך שלא יפסיקו לעבוד איתך כספק בגלל שאתה נמצא במילואים.

עודד פורר: ולכן, צריך לתת את הפיצוי הזה, בוודאי אם אנחנו מדברים על מישהו שנופלים לו המילואים ב-15 לחודש, כשגם צריך לשלם מע"מ, מיסים והעברות אחרות.

עודד פורר: לכן, אני שמח שכבר הצלחנו להעביר את העניין הזה ולהגיע גם להסכמות אחרי אותה הצעת חוק שנתנה לחיילי המילואים העצמאיים 25% תוספת אוטומטית.

עודד פורר: אני מקווה שכבר בשבוע הבא תהיה לנו בשורה לחיילי המילואים, ואלה שעושים יותר ימי מילואים יקבלו מענק בלי אותה יד נעלמה של המדינה שהולכת ולוקחת להם רבע מהמענק, אלא הם יקבלו את המענק המלא; מקסימום 10% מס.

עודד פורר: עדיין אני מקווה שזה באמת יהיה אפס אחוזי מס.

עודד פורר: אני הסכמתי לתשובה והצבעה במועד אחר כדי לסכם את הדבר הזה באופן סופי.

עודד פורר: אנחנו ניצמד להצעת החוק הממשלתית, ואני מקווה שתבוא במהרה, עוד במושב הזה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת עודד פורר.

אחמד טיבי: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא פיטורי העובדים בטבע לנוכח הטבות המס שקיבלה החברה

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעה לסדר-היום מס' 8639:

אחמד טיבי: הצורך בהקמת ועדת חקירה בנושא פיטורי העובדים בטבע, של חבר הכנסת מוסי רז.

אחמד טיבי: תפדל.

אחמד טיבי: אחרי זה – דב חנין.

אחמד טיבי: עשר דקות.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברות וחברי הכנסת, כשאדם אחד או אישה אחת מפוטרים, זה מאוד מאוד עצוב; כש-14,000 עובדים מפוטרים, זה הרבה יותר עצוב, גם אם לא כולם ישראלים.

מוסי רז: כש-1,700 עובדים ישראלים עומדים בפני פיטורים זה מכאיב, אני מניח, לכל אחד בארץ הזאת ולכל אחד בבית הזה – מתוכם 1,100 מאוד קרוב אלינו, כאן, בירושלים.

מוסי רז: הכאב גדול מאוד.

מוסי רז: הבעיה היא שאנחנו בשבוע האחרון, כולנו, בצדק רב, מאשימים את הנהלת טבע שפעלה בצורה לא סבירה, את הדירקטורים שלא משלמים את המחיר ומפטרים את העובדים ומאשימים את כולם; אבל גם לנו כפרלמנט, גם לנו ככנסת, יש חלק במחדל המתמשך שנקרא ההטבות לפי חוק עידוד השקעות הון שהביא אותנו לפיטורים האלה, וגרוע יותר – יכול להביא אותנו לפיטורים נוספים, גם בטבע וגם בחברות אחרות.

מוסי רז: אני מקווה שזה לא יקרה, אבל הדבר הזה עלול לקרות.

מוסי רז: על מה אני מדבר?

מוסי רז: קצת יותר מהעשור האחרון, מאז חוק עידוד הון במתכונתו הנוכחית, אנחנו משקיעים סכומים של מיליארדים בכל שנה שאנחנו אפילו לא יודעים כמה הם.

מוסי רז: האם מישהו פה יודע להגיד לי כמה הפסידה קופת המדינה בשנת 2017 כתוצאה מהחוק הזה?

מוסי רז: האם זה 8 מיליארד, או 5 מיליארד, או 10 מיליארד?

מוסי רז: בבקשה, שיעלה ויגיד: כמה הפסידה בשנים 2014, 2015, 2016?

מוסי רז: אני מבין שהנתון האחרון הוא ל-2013 – כנראה 8 מיליארד – ובשנים שלפני זה זה נע בין 4 ל-8 מיליארד בכל שנה, פחות או יותר.

מוסי רז: אנחנו מבינים על מה אנחנו מדברים?

מוסי רז: ניקח את חברת טבע, שעליה אנחנו מדברים.

מוסי רז: החברה הזאת קיבלה בכל שנה הטבות בשיעור של כ-3 מיליארד שקל.

מוסי רז: מה זה 3 מיליארד?

מוסי רז: 3 מיליארד זה יותר מתקציב משרד התרבות והמשרד להגנת הסביבה גם יחד.

מוסי רז: שימו לב למספרים האלה.

מוסי רז: כל זה – למה?

מוסי רז: לחברה שמעסיקה שני פרומיל – שני פרומיל מהעובדים במדינת ישראל.

מוסי רז: החברה הזאת קיבלה הטבות מס שאם ניקח אותן על כל העובדים של טבע – ויש לזכור, טבע לא הוקמה כתוצאה מהחוק הזה; טבע הוקמה בתחילת המאה הקודמת, לפני 116 שנה, אם אינני טועה.

מוסי רז: היו לה אלפי עובדים עוד לפני שקיבלה את ההטבות הללו.

מוסי רז: אבל אם ניקח את כל העובדים שלה בישראל, כ-7,000 עובדים בישראל, הם קיבלו בשנה הטבה של כ-400,000 לעובד, שזה פחות או יותר כפול ממה שקיבלו העובדים הללו.

מוסי רז: עכשיו אני שואל: האם יכול להיות שאנחנו נעניק סכומים כאלה בלי שקיפות, בלי בקרה ובלי חקירה?

מוסי רז: וטבע היא לא החברה היחידה; חמש חברות מקבלות כמעט את כל הסכום הזה על פי החוק, וחמש החברות הללו מעסיקות בסך הכול 1% מהעובדים במדינת ישראל.

מוסי רז: מדוע הן כן וחברות אחרות לא?

מוסי רז: מה הקריטריונים?

מוסי רז: האם אכן הקריטריון היחיד הוא היצוא?

מוסי רז: ומה עוזר לי היצוא אם החברות לא מעסיקות בישראל, ונהפוך הוא – מפטרות בישראל?

מוסי רז: מה עוזר לי היצוא אם החברות הללו משלמות מס חברות שהוא אפס או קרוב לאפס?

מוסי רז: מה עוזר לי היצוא הזה?

מוסי רז: האם הוא יכול להיות קריטריון יחיד?

מוסי רז: האם אנחנו מוכנים שבלי חקירה, בלי שקיפות, יועברו מיליארדים כאלה בכל שנה לידי מחזיקי המניות, או לידי חברי הדירקטוריון – ששמענו כמה הם מקבלים על ישיבה – אבל כשהם ייכשלו, כשהם יקנו חברה יותר גדולה מהם, אז מי שישלמו את המחיר יהיו העובדים?

מוסי רז: אז אני חושב שצריכה להיערך חקירה שתבדוק קודם כול אם יש הצדקה בחוק לעידוד השקעות הון.

מוסי רז: האם המשק הישראלי, תמורת המיליארדים שהוא מפסיד, מרוויח משהו?

מוסי רז: אם כן – מה זה המשהו הזה?

מוסי רז: מה, 100 עובדים?

מוסי רז: 1,000 עובדים?

מוסי רז: 2,000 עובדים?

מוסי רז: יותר קל לממן את זה בעצמנו.

מוסי רז: מה הדבר שאנחנו מרוויחים?

מוסי רז: מה התמורה בצד השני?

מוסי רז: שאלה שנייה: אם אנחנו מקבלים תמורה כזאת, במה אנחנו מתנים אותה?

מוסי רז: הציע קודם חברי חבר הכנסת דב חנין הצעה שחברה שמקבלת הטבות תתחייב שלא לפטר, ואם כן – לא תקבל הטבות, או תחזיר את ההטבות.

מוסי רז: אז אם אנחנו נותנים הטבות ב-20 מיליארד לחברה שמעסיקה 7,000 ישראלים, ואחרי שהיא קיבלה את 20 המיליארד פתאום היא תעסיק רק 5,000 ישראלים, אז אולי אנחנו לא צריכים חברה כזאת; אולי אנחנו לא צריכים לתת לה הטבות – אולי אפילו להפך.

מוסי רז: מי חוקר את הדבר הזה?

מוסי רז: שאלה שלישית שתישאל: מתי יימסר לנו, חברי הכנסת, מתי יימסר לחברי ועדת הכספים דיווח כמה הפסדנו כל שנה כתוצאה מהחוק ומה קיבלנו בתמורה?

מוסי רז: האם צריך להמשיך?

מוסי רז: האם צריך לשנות?

מוסי רז: מי הוועדה שקובעת?

מוסי רז: מה הקריטריונים?

מוסי רז: כל הדברים הללו בעיניי נשארים ללא מענה.

מוסי רז: אנחנו לא מוצאים להם שום תשובה במסגרת הקיימת.

מוסי רז: אז נכון שעכשיו, השבוע, היו דיונים בוועדות הכנסת השונות, ודיברנו על זה במליאה, והייתה הצעת חוק שלצערי הופלה בקריאה טרומית.

מוסי רז: כל הדברים האלה מתייחסים למשבר הרגעי הזה, וכולי תקווה שהמאבק יישא פירות, וטבע תוכל קודם כול להתקיים, ודאי לא לפטר את עובדיה בישראל; במפעל שתמכור אולי תצליח לפחות להבטיח את תנאי העובדים, וגם להבטיח את עתידה של העיר קריית שמונה.

מוסי רז: אבל כל זה – אנחנו מדברים על המשבר הרגעי.

מוסי רז: אנחנו צריכים לחקור כאן עשור של התנהלות כושלת לא כדי למצוא אשמים; זה יכול להיות נחמד למצוא אשמים, אבל זה לא מה שמעניין כרגע.

מוסי רז: אנחנו צריכים לחקור עשור של התנהלות כושלת על מנת שנוכל לסמן התנהלות חדשה, שאם אנחנו מוותרים על עשרות מיליארדי שקלים, ננסה לפחות לקבל ממנה משהו; שאם אנחנו מוותרים על 3 מיליארד רק בשביל טבע – מה שאמרתי קודם – אולי נקבל משהו.

מוסי רז: אם בשנת 2013, לדוגמה, דובר על 8 מיליארד, ההטבות הללו – מה יכלו לתת בזה להעלאת קצבת הנכים, להעלאת קצבת הזקנה, ואולי כמו שאמרתי קודם – למשרדים חברתיים?

מוסי רז: אנחנו חייבים לעשות את ה"בעד ונגד" הזה.

מוסי רז: את כל הדברים האלה אנחנו חייבים לחקור.

מוסי רז: אין שום ועדה בכנסת היום שמוסמכת ויכולה לחקור את הדברים הללו.

מוסי רז: הממשלה לא מתכוונת לחקור אותם.

מוסי רז: מי שנתן את ההטבות האלה – כנראה לא עם הרבה חוכמה, אבל אני עוזב את זה בצד, כי לא מעניין אותי העבר – לא מתכוון לחקור את הדברים האלה.

מוסי רז: התקשורת – שאגב, מי שעקב אחרי התקשורת הכלכלית בשנים האחרונות – היא ידעה שמשבר מסוג זה של טבע עומד לקרות; אני אפילו חשבתי על משבר יותר גדול, אני מודה – היא ידעה שמשבר כזה עומד לקרות, אבל גם התקשורת, לא מתפקידה לחקור את הדבר הזה.

מוסי רז: זה טוב שהיא מסייעת בזה, אבל זה לא מתפקידה.

מוסי רז: אם אנחנו נחליט לדחות את ההצעה הזאת היום, ואם אנחנו לא נחקור את הדברים הללו מן היסוד, אנחנו פשוט מזלזלים במיליארדים שהעניק לנו הציבור, אנחנו מזלזלים בעובדים שאותם הולכים לפטר, והכי גרוע – אנחנו נהיה אחראים לפיטורים הבאים.

מוסי רז: לא נוכל להאשים לא דירקטורים ולא רגולטורים, ואפילו לא את הממשלה.

מוסי רז: הכנסת תהיה אשמה אם היא לא תחקור את הנושא הזה לעומק.

מוסי רז: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא פיטורי העובדים בטבע לנוכח הטבות המס שקיבלה החברה

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין – הצעה דומה, הצעה לסדר-היום מס' 8697.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: גברתי השרה, עמיתיי חברי הכנסת, גם אנחנו הגשנו הצעה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית על כל ההתנהלות סביב משבר טבע.

דב חנין: אני מצטרף לכל הדברים הנכונים שאמר חברי חבר הכנסת מוסי רז, וארצה להוסיף כמה נקודות.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, מה אנחנו בעצם צריכים לחקור בפרשה הזאת של חברת טבע?

דב חנין: קודם כול, צריך להתחיל מהשורה התחתונה – שורה התחתונה שאותה אנחנו ראינו רק אתמול.

דב חנין: ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, נפגש עם האדון שולץ, מנכ"ל טבע, והתחנן בפניו: אולי בכל תצמצמו את הפיטורים בירושלים.

דב חנין: האדון שולץ לא התבלבל לרגע.

דב חנין: אמר: אנחנו לא חייבים לכם שום דבר.

דב חנין: אנחנו לא מתכוונים לבטל את הפיטורים.

דב חנין: הפיטורים האלה יצאו לדרך בדיוק כמו שתכננו.

דב חנין: לא הולכים לוותר על עובד אחד שילך הביתה.

דב חנין: אתם לא תגידו לנו איפה לפטר ואיפה לא לפטר, כי אנחנו לא חייבים לכם שום דבר – אמר המנכ"ל שולץ, אחרי שחברת טבע קיבלה מהמדינה 20 מיליארד שקלים לאורך עשר שנים.

דב חנין: כך, עמיתיי חברי הכנסת, נראית השורה התחתונה, והשורה התחתונה הזאת מחייבת לא רק את הממשלה אלא גם את הכנסת לעשות חשבון נפש אמיתי.

דב חנין: אז מה צריך לחקור כאן?

דב חנין: צריך להתחיל כמובן מההתנהלות של חברת הענק הזאת, של טבע.

דב חנין: 1,750 עובדים מפוטרים.

דב חנין: וצריך לראות, עמיתיי חברי הכנסת – לטבע יש בארץ מפעלים מצוינים.

דב חנין: העובדים של טבע הם עובדים מעולים; הם מייצרים הכנסות, מייצרים תרופות, מייצרים דברים שצריכים בעולם, שצריכים בארץ.

דב חנין: הבעיה של טבע בכלל לא נמצאת במפעלים; הבעיה של טבע נמצאת בהשקעות הכושלות שעשתה ההנהלה – הבעיה של טבע נמצאת בזה שלפני קצת יותר משנה ההנהלה והדירקטוריון של טבע החליטו לרכוש את חברת אקטביס ב-38.3 מיליארד דולר.

דב חנין: ההשקעה הזאת היא שיצרה את הבור שאליו היום הנהלת טבע רוצה לדחוף את העובדים.

דב חנין: אז כמובן, חברי הכנסת, יש כאן חברת ענק רב-לאומית שמתנהלת בצורה מופקרת, אבל צריך לומר: חברת הענק הזאת אינה לבד.

דב חנין: יש כאן שיטה כלכלית שמתאפיינת בריכוז הון, במהלכים של מיזוגים והשתלטויות, בחלקם כושלים ומכשילים, באיזשהו מעגל שמתחיל בתחרות, ואחר כך מתקדם לבליעה ולהתנפחות ולהתפקעות של אותן חברות גדולות.

דב חנין: מבחינה זו פרשת אקטביס לא יוצאת דופן.

דב חנין: אנחנו צריכים לדבר על מערכת ועל שיטה כלכלית שבה אין קשר בין המצב הכלכלי האמיתי של החברה לבין מה שנקרא שווי השוק שלה.

דב חנין: שווי השוק של חברה הוא שווי המניות שנסחרות בבורסה, ומאוקטובר 2013 עד יולי 2015 שווי השוק של טבע עלה ב-105%.

דב חנין: האם באמת הוכפלו המפעלים של טבע?

דב חנין: בשנתיים האחרונות שווי השוק של טבע ירד ב-80%, אבל נשארו שם אותם מפעלים.

דב חנין: כל המערכת של שווי השוק היא מערכת ספקולטיבית מהתחלתה ועד סופה, והיא, עמיתי היושב-ראש, מתגמלת החלטות בעייתיות.

דב חנין: תראו מה קרה כאן: באותו יום שטבע מפטרת 1,750 עובדים, מניות טבע מזנקות למעלה.

דב חנין: מערכת ספקולטיבית שמתגמלת החלטות בעייתיות – כך נראית השיטה שלנו.

דב חנין: וכן, צריך לומר גם משהו על המניות של טבע.

דב חנין: פעם קראו להן "המניה של העם"; את כספי הפנסיות שלנו, אדוני היושב-ראש, השקיעו בטבע.

דב חנין: אבל גם כאן ההתנהלות עם "מניית העם" הזאת הייתה התנהלות שערורייתית.

דב חנין: הרי איך קנו את אקטביס?

דב חנין: קנו אותה בקנייה ממונפת, באמצעות הלוואות.

דב חנין: גם בעלי המניות, שזה הציבור שהשקיע בטבע שלא ברצונו את כספי הפנסיה – גם אנחנו הפסדנו מהנפילה הדרמטית בערך המניה, מכיוון שגם כאן, עמיתיי חברי הכנסת, ראינו מערכת שבה החברה קונה בקנייה ממונפת, הבנקים מעודדים את המינוף הזה, מקבלים עמלות שמנות על הנפקת ההלוואות, בדיוק כמו שוק המשכנתאות האמריקני לפני 2008, ואחר כך גוזרים את הקופונים מאלה שמפסידים – בעלי החובות, ולעיתים אפילו בעלי המניות.

דב חנין: רק שבניגוד למי שקנה בארצות הברית ב-2007 בית עם משכנתה גדולה, להנהלת טבע הייתה אפשרות ואפילו חובה לקבל חוות דעת אובייקטיבית על ניהול הסיכונים הגדולים שכרוכים במינוף הגבוה, והיא לא קיבלה חוות דעת כזאת, וביצעה את ההחלטה הכושלת שהיא ביצעה.

דב חנין: את זה, עמיתיי חברי הכנסת – את זה חייבים לחקור.

דב חנין: אני ממשיך.

דב חנין: אנחנו צריכים לחקור גם את התנהלותה של המדינה בפרשה הזאת, מכיוון שהמדינה, עמיתיי חברי הכנסת, מייצרת הטבות מס שאין מאחוריהן ואין מולן שום תועלת אמיתית.

דב חנין: שיעור הטבות המס בישראל כאחוז מהתוצר גבוה משמעותית מהמקובל במדינות ה-OECD.

דב חנין: אצלנו, אדוני היושב-ראש, זה כמעט פי שלושה הטבות מס – בלי תוצאות, בלי מנגנונים מבטיחי תוצאות.

דב חנין: החברות שמקבלות את הטבות המס לא נדרשות בכלל להציג תמורה.

דב חנין: הן יכולות להשקיע בחדשנות, הן יכולות להשקיע בספקולציות, כמו טבע; הן יכולות להרחיב את הפעילות שלהן בישראל, הן יכולות לצמצם את הפעילות שלהן בישראל; הן יכולות להרחיב את היקף התעסוקה, יכולות לצמצם את היקף התעסוקה; הן יכולות להשקיע בחדשנות, יכולות לא להשקיע בחדשנות – ועל כל הדברים האלה, עמיתיי חברי הכנסת, אין למדינה שום מנגנון השפעה אמיתית.

דב חנין: את זה, עמיתיי חברי הכנסת, צריך לחקור.

דב חנין: אין שום תג מחיר חברתי להטבות המס בישראל.

דב חנין: זה לא התחיל עם טבע, זה התחיל עם ענקית השבבים מיקרון, שב-2011, 2012, נהנתה מהטבות מס ובאותו זמן סגרה את העסקים בישראל; אלביט נהנתה מהטבות מס – פיטרה עשרות עובדים, אפילו יותר מזה.

דב חנין: ובאותו זמן שטבע מודיעה על פיטורים המוניים, היא מעניקה מכונית יגואר בשווי 1.3 מיליון שקלים למנכ"ל החדש שלה ומאפשרת לו לגור בדירה שנרכשה במתחם יוקרה ביפו.

דב חנין: הכול אפשרי, עמיתיי חברי הכנסת.

דב חנין: הכול הכול הולך.

דב חנין: צריך לומר שהמנגנון הנורא הזה שבו חברות כמו טבע משלמות מס בשיעור אפס התחיל בעצם בצורה הקיצונית הזאת בימי נתניהו כשר אוצר בשנת 2005.

דב חנין: הוא אז יזם, יחד עם שר התמ"ת אולמרט, את השינוי בחוק עידוד השקעות ההון – המסלול האסטרטגי.

דב חנין: המסלול הזה מבטיח פטור מוחלט ממס חברות לחברות גלובליות במשך עשור.

דב חנין: מה הם סיפרו לנו אז?

דב חנין: הם סיפרו לנו שכך הם ימשכו משקיעים מבחוץ; כך הם ימשכו חברות גלובליות להשקיע בשוק הישראלי.

דב חנין: רק שבפועל החברות האלה לא התפתו לבוא ולא הגיעו.

דב חנין: אז מה קרה?

דב חנין: ביטלו את המסלול?

דב חנין: מה פתאום?

דב חנין: את אותן הטבות מס נתנו לחברות ישראליות כמו טבע, שלא היה צריך למשוך אותן לארץ – הן נמצאו בארץ.

דב חנין: נתנו להן את המתנה הפנטסטית הזאת של מס בשיעור אפס.

דב חנין: בשנת 2011 תיקנו את החוק באופן שהרחיק אותו אפילו עוד יותר מהכוונות המקוריות: נקבע מסלול שלפיו חברה שמייצאת למעלה מ-25% ממוצריה זכאית להטבת מס גם אם היא ממוקמת במרכז הארץ.

דב חנין: כך הלכה לעזאזל גם הדאגה לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: הרסו את כל הרציונל של החוק המקורי.

דב חנין: וכך, עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו רואים – ואני מדבר כרגע על דוח של הכלכלן הראשי במשרד האוצר שמראה לנו שבעשור הנורא הזה מאז נתניהו התמנה להיות שר אוצר בשנת 2002, 2003 הטבות המס גדלו פי שלושה, ושום מדד כלכלי אחר לא צמח בצורה שאפילו מתקרבת לזה באותה תקופה – לא התל"ג, לא הכנסות המדינה ממיסים, לא תקציב המדינה – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

דב חנין: – – ועיקר העלייה בהטבות הייתה בגין ארבע החברות הגדולות, שהשיעור שלהן בהטבות גדל מ-32% ב-2003 ל-70% ב-2010.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, יש לי עוד הרבה מה לומר בנושא הזה, אבל אעצור כאן, כי הזמן נגמר.

דב חנין: אני רק יכול לומר לכם שרשימת השאלות שאותן צריך לחקור, שאותן צריך לברר, היא ארוכה מאוד.

דב חנין: אני מציע לך, סגן שר האוצר, שעומד לענות לנו – אני מציע לך: תצטרף לדרישה לחקירה פרלמנטרית.

דב חנין: אי-אפשר שעל התנהלות כזאת נעבור לסדר-היום.

דב חנין: אי-אפשר שאנחנו נמשיך ונשקיע עשרות מיליארדים ובתגובה יירקו עלינו בפנים, ואז גם מישהו יגיד: התחיל לרדת כאן גשם.

דב חנין: לצערי, לא יורד גשם.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: תפדל.

אחמד טיבי: יצחק כהן, סגן שר האוצר.

אחמד טיבי: תוריד, תוריד.

אחמד טיבי: בבקשה, ידידי סגן השר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היושב-ראש שלנו הוא רופא, הוא לא רופא עיניים, אבל הוא רופא.

יצחק כהן: יש תופעה מעניינת שאחורה כולם רואים 6:6.

יצחק כהן: אחורה כולם רואים 6:6; קדימה – יש ליקויי ראייה.

יצחק כהן: על כל פנים, חברת טבע, עם כל הביקורת שיש לי עליה והכעס שאני שומע פה – בצדק: החלטות שגויות של הנהלה כושלת, של דירקטוריון כושל, משכורות עתק; אכן, יש על מה לכעוס.

יצחק כהן: אבל בל נשכח שהיא עדיין מעסיקה עוד אלפי אלפי אלפי עובדים, גם בפריפריה, צפון ודרום.

יצחק כהן: ונקווה שיהיו ימים טובים יותר.

יצחק כהן: על כל פנים, ההצעות בעניין הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בעניין פיטורי עובדים בטבע לנוכח הטבות המס שקיבלה החברה – זו הכותרת גם שלך, דב, וגם של מוסי רז.

יצחק כהן: לידיעתכם, רשות המיסים בוחנת את הקריטריונים אשר נקבעו בחוק למתן הטבות מס.

יצחק כהן: קריטריונים אשר לא קיימים בחוק אינם נבדקים.

יצחק כהן: דב, אני עונה לך.

יצחק כהן: ככל שכוונת הוועדה, ככל שתוקם, לגבש קריטריונים ברורים לקבלת ההטבות הנוגעים לקידום התעסוקה במשק המקומי, מדיניות עסקית וכו' וכו' וכו', לגבי העתיד ולתיקון חקיקתי עתידי, הרי, חבריי חברי הכנסת, שהדברים צריכים להיבחן במדיניות המיסים והכלכלה במסגרת הנהלת האוצר.

יצחק כהן: שוב, אדוני היושב-ראש, אני מבין את הזעם פה באולם.

אחמד טיבי: יש נקודת אור, אדוני סגן השר, ברשותך.

אחמד טיבי: סעיד או עאידה, לכל אלה שטוענים לאפליה בקליטת ערבים בשירות הציבורי, הינה, תראו איזה מצב נפלא:

אחמד טיבי: אף מפוטר ערבי אין בין אלה שפוטרו בטבע.

יצחק כהן: אני אגיד לך למה.

אחמד טיבי: כמעט אין, כמעט.

אחמד טיבי: את יודעת למה?

אחמד טיבי: את יודעת למה?

יצחק כהן: המפעל הוא בדרום, רמת חובב.

אחמד טיבי: אין ערבים בטבע.

אחמד טיבי: כמעט אין ערבים בטבע.

יצחק כהן: לא, לא, זה לא נכון, אדוני היושב-ראש.

מוסי רז: אין ערבים – אין מפוטרים.

יצחק כהן: המפעל ברמת חובב – מה אמרת?

יצחק כהן: מוסי, מה אמרת?

אחמד טיבי: כמעט.

אחמד טיבי: שיעור הערבים נמוך מאוד בטבע.

יצחק כהן: מוסי, אמרת משהו – – –

עאידה תומא סלימאן: לא תקבלו אותם – לא תפטרו אותם.

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: במפעל בדרום ברמת חובב אני בטוח שיש ערבים.

אחמד טיבי: לא, אנחנו מדברים פה על ירושלים.

יצחק כהן: אני בטוח שיש ערבים.

יצחק כהן: זה לא נכון.

אחמד טיבי: מעט מאוד, אדוני.

יצחק כהן: לא, לא, יש.

יצחק כהן: יש.

יצחק כהן: יש יותר מחרדים.

יצחק כהן: ברמת חובב טבע מעסיקה – אני מניח, אני יודע – בטח היא מעסיקה שם המון המון המון ערבים; אם בדואים זה ערבים.

אחמד טיבי: ערבים, ערבים.

אחמד טיבי: אבל יש מעט מאוד ערבים.

אחמד טיבי: הבנת את העקיצה?

אחמד טיבי: אין כמוך אדם שמבין מהר מאוד.

יצחק כהן: אבל אתה יודע מה?

יצחק כהן: מצבם טוב מאוד ביחס לחרדים.

יצחק כהן: מצבם מצוין.

אחמד טיבי: אגב, יכול להיות מאוד שאתה צודק.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: איך היה אומר – – –

אחמד טיבי: אבל היה חוק עכשיו שחצי מהסיעה שלך תמכה בו, שהוא נגד חרדים ונגד ערבים.

יצחק כהן: אדוני פרובוקטור?

יצחק כהן: בתור יושב-ראש אסור לך להיות פרובוקטור.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אני מנסה לעורר אותך – לא, זו לא פרובוקציה – או לעורר את המצפון שלך.

יצחק כהן: על כל פנים, אתה מוכן להסביר לי את התופעה איך זה שאחורנית כולם רואים 6:6?

אחמד טיבי: הכוונה למי – לדב וגם למוסי?

יצחק כהן: כן, גם דב וגם מוסי.

אחמד טיבי: אני אומר לך, הם רואים גם קדימה 6:6.

יצחק כהן: לא, קדימה הם לא רואים 6:6.

יצחק כהן: קדימה הם רואים לפי מצב הראייה.

יצחק כהן: על כל פנים, אני מבקש מחבריי חברי הכנסת להסיר את ההצעה מסדר-היום.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

יצחק כהן: אנחנו כמובן נפיק לקחים, ואנחנו במהלך של תהליך של הפקת לקחים.

מוסי רז: מי יפיק את הלקחים?

יצחק כהן: בבקשה?

יצחק כהן: יש מספיק אנשים טובים באוצר שיפיקו לקחים, ברשות המיסים.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אנחנו הולכים להצבעות נפרדות.

אחמד טיבי: דב חנין קודם.

אחמד טיבי: לא, עכשיו ההצבעה היא של חבר הכנסת מוסי רז, ההצבעה לגבי מוסי רז.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 24 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 36 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 24, נגד – 36.

אחמד טיבי: אפרופו התלונות של מי שהיה בחוץ, מי שהיה בשירותים, מי ששתה קפה, אין בתקנון צורך לגלות הבנה לאנשים האלה.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: עכשיו להצעה של דב חנין.

אחמד טיבי: אגב, בשתי ההצבעות, מראש, אייכלר – יש בעיה במסך שלו, וההצבעה שלו תיחשב.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 23 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 39 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

אחמד טיבי: 23 בעד, 39 נגד, אחד נמנע.

אחמד טיבי: שתי ההצעות לא התקבלו.

אחמד טיבי: מדד הדמוקרטיה 2017 מצביע על חוסר אמון במוסדות השלטון ועל סכנה לשלטון

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעות לסדר-היום מס' 8610, 8618, 8663 ו-8724, בנושא: מדד הדמוקרטיה 2017 מצביע על חוסר אמון במוסדות השלטון ועל סכנה לשלטון.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יוסף עטאונה, תפדל.

אחמד טיבי: שלוש דקות, חבר הכנסת יוסף עטאונה, תפדל.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: עמיתי חבר הכנסת יוסף עטאונה, זו הפעם הראשונה שאני מנהל ישיבה ואתה על הדוכן עומד לשאת דברים.

אחמד טיבי: עד עכשיו היטבת לעשות, ואני מאחל לך הצלחה תמיד.

אחמד טיבי: )

יוסף עטאונה: שוכרן – – –

אלעזר שטרן: אחמד, מה אמרת?

אחמד טיבי: זאת הפעם הראשונה שאני מנהל את הישיבה כאשר עמיתי, חבר כנסת חדש, חבר הכנסת עטאונה, נושא דברים מעל הדוכן.

אחמד טיבי: איחלתי לו הצלחה.

אחמד טיבי: בבקשה.

יוסף עטאונה: שוכרן, דוקטור אחמד טיבי.

יוסף עטאונה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוסף עטאונה: חברות וחברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אחמד – – –

אחמד טיבי: הוא יודע הכול.

אלעזר שטרן: – – –

יוסף עטאונה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני חודש וחצי עמדתי על הדוכן הזה בנאום הבכורה ואמרתי שאני מגיע לבית הזה בתקופה לא פשוטה מבחינת הדמוקרטיה.

יוסף עטאונה: אני זוכר שגם אמרתי, אדוני היושב-ראש, שדמוקרטיה זה לא עריצות הרוב, ושכוחה של דמוקרטיה הוא שהרוב ישמור על זכויות המיעוט.

יוסף עטאונה: התפרסם לפני יומיים מדד נתוני הדמוקרטיה, ומדד נתוני הדמוקרטיה מראה בצורה ברורה שה-דמוקרטיה בה"א הידיעה ה-יחידה בה"א הידיעה במזרח התיכון אינה נמצאת במיטבה.

יוסף עטאונה: כולנו ראינו אתמול את נאום ראש הממשלה, והמדד של נתוני הדמוקרטיה מצביע בצורה ברורה ש-45% מהציבור רואה שהדמוקרטיה נמצאת בסכנה, ויש גם ירידה משמעותית באמון שהציבור נותן במוסדות המדינה.

יוסף עטאונה: איך הציבור ייתן אמון, אדוני היושב-ראש, במוסדות המדינה כשעומד ראש ממשלה ואומר: אם יש המלצות – כשיש לו גם חקירות – אז מה?

יוסף עטאונה: כשעומד לו ראש ממשלה ומסית נגד האוכלוסייה הערבית החל מיום הבחירות, שהערבים נוהרים לקלפיות?

יוסף עטאונה: כשיש שר ביטחון בממשלה שמסית נגד אוכלוסייה ונגד אזרחים?

יוסף עטאונה: כשהשיח המרכזי בחברה הישראלית הוא שיח לא מקבל – הוא שיח מפלג, הוא שיח שלא רוצה לקבל את האחר?

יוסף עטאונה: אם אנחנו רואים את ההתנהגות ואת החקיקה שמתבצעת בבית הזה – חקיקה פרסונלית, סקטוריאלית, אנטי-מיעוטים – זה פוגע בדמוקרטיה.

יוסף עטאונה: כשרואים ראש ממשלה שרוצה תביעה כבקשתו; כשרואים ראש ממשלה שרוצה גם חברה אזרחית וארגונים כבקשתו; כשרואים ראש ממשלה שרואה ורוצה כבקשתו גם תקשורת – אם ניקח את כל הדברים האלה – לדמוקרטיה יש עקרונות; אם מעמידים את העקרונות הדמוקרטיים ואת הבקשות של ראש הממשלה, ושכל דבר ביסודות השלטון הוא רוצה כבקשתו – אם זו דמוקרטיה, אני לא יודע מה זו דיקטטורה.

יוסף עטאונה: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת יוסף עטאונה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת נחמן שי.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

עיסאווי פריג': תפדלכ.

עיסאווי פריג': בבקשה, אדוני.

נחמן שי: בערבית או בעברית?

עיסאווי פריג': תתחיל.

עיסאווי פריג': הערבית, מה לעשות, שפה רשמית.

נחמן שי: להפך, אני מכבד שפה רשמית.

עיסאווי פריג': ואני גם אשמח אם תזרוק איזו מילה בערבית.

נחמן שי: אני למדתי עשר שעות פה בכנסת, זה לא נתן לי יותר משבע-שמונה מילים.

נחמן שי: אבא שלי, זיכרונו לברכה, דיבר יותר טוב.

עיסאווי פריג': בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני קצת חושש שהנושא הזה הוא כמו מזג אוויר – אפשר לדבר עליו כמה שרוצים, אבל אפשר לעשות מעט מאוד כדי לשנות אותו.

נחמן שי: הדוח השנתי שפרסם המכון הישראלי לדמוקרטיה, שערכו אותו תמר הרמן ואחרים, והוא גם משתלב בסקרים בין-לאומיים מקבילים, מציג לנו, לחברה הישראלית, תמונת מראה מכוערת ובעייתית שנוגעת בהרבה מאוד בנו עצמנו, בחבורה, במועדון הזה שמתכנס פה, בכנסת ישראל.

נחמן שי: בעמוד 11 – אמון במוסדות המדינה, באיזה מוסד הישראלים נותנים אמון.

נחמן שי: אז אני אומר לכם: במקום הראשון – צה"ל, 88%; במקום השני לפני הסוף – הכנסת, 27% בקרב האוכלוסייה היהודית, והמפלגות – 15%.

נחמן שי: באוכלוסייה הערבית, בחברה הערבית – 19% לכנסת, 16% למפלגות.

נחמן שי: מה אנחנו לומדים מזה?

נחמן שי: אנחנו לומדים מזה שהציבור לא מאמין ולא נותן אמון בגוף הזה, בחברים שיושבים בבית הזה.

נחמן שי: ואנחנו טוחנים – טוחנים הרבה מילים, מעבירים חוקים, דנים בנושאים על סדר-היום.

נחמן שי: הינה, עכשיו אנחנו דנים על נושא.

נחמן שי: מי שמסתכל על השידור הזה או מי ששומע אותו, או מי שלא רואה אותו אבל חי את החיים הפוליטיים, אומר: אין לי שמץ של אמון.

נחמן שי: אחד מתוך חמישה ישראלים בלבד, טיפה יותר, 1.5, מאמין לכנסת.

נחמן שי: כל היתר אומרים: תעזבו אותנו ממנה, הכול בולשיט.

נחמן שי: אני חושב שזה צריך להעסיק אותנו.

נחמן שי: אנחנו לא יכולים לעבור על זה לסדר-היום.

נחמן שי: אנחנו לא יכולים לקבל את זה כצרה משמיים, כי זה לא מזג אוויר, זה מעשה ידי אדם; זה אנחנו.

נחמן שי: דיברנו על זה לא פעם, גם ברמה המקומית, דרך היושב-ראש ואחרים, איך אפשר לחדש, להעלות את האמון של הציבור, בגלל שאחרת, אם אין אמון במוסד הנבחר המרכזי, אז הדמוקרטיה בסכנה – הדמוקרטיה, כי הכנסת היא הביטוי לדמוקרטיה.

נחמן שי: הינה – ריק, ריק.

נחמן שי: איפה הם?

נחמן שי: מה, הם מרימים כוסית ליושב-ראש החדש של הסיעה, של הקואליציה?

עיסאווי פריג': יש לך את כבוד השר, יובל.

נחמן שי: אה, אוקיי, הוא הצדיק האחרון שנשאר בסדום.

נחמן שי: לא נהרוס את סדום, כי יובל נשאר איתנו.

אופיר אקוניס: – – – פעם אמרתי גם אני משהו על סדום, ואז מייד התחרטתי, כי זה לא סדום.

נחמן שי: לא, זה לא סדום, אבל צדיק אחד.

נחמן שי: אני הולך לפי המספר ולא לפי הסדום.

עיסאווי פריג': אתה הזכרת את סדום, לא הוא.

אורן אסף חזן: נחמן, אתה צדיק.

נחמן שי: הינה השני.

ענת ברקו: – – –

נחמן שי: חברים וחברות, אני צריך לסיים, אז אני רוצה להגיד שני דברים – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: אני חוזר בי, שלושה.

עיסאווי פריג': יש לך הבעת דעה.

נחמן שי: חברים יקרים, אי-אפשר לעבור על זה לסדר-היום.

נחמן שי: זה דבר שצריך לעשות בו חשבון נפש, בגלל שאנחנו לא יחידים ולא בודדים ולא אחרונים; יבואו אחרינו, והנטייה היא לרדת, לא לעלות ולא לחזק.

נחמן שי: מילה אחרונה.

נחמן שי: בתוך כל הרוע, בתוך כל התמונה הרעה הזאת, יש נקודת אור אחת: בכל זאת התקשורת, שכל כך הרבה מנסים להחליש אותה ולפגוע בכוחה ובמעמדה, עדיין זוכה לאמון גבוה של הציבור, מה שאומר לכולם שהתקשורת היא אחד השומרים החשובים ביותר של הדמוקרטיה.

נחמן שי: תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

עיסאווי פריג': המשיב הוא השר המקשר, השר יריב לוין.

אופיר אקוניס: לא, אני משיב.

עיסאווי פריג': אני צריך אישור.

עיסאווי פריג': יושב-ראש הקואליציה החדש.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: לא, אני רוצה לדעת מי עונה לי.

עיסאווי פריג': אה, יש בעיה עכשיו.

אופיר אקוניס: אני אענה לך.

עיסאווי פריג': לא, אני צריך אישור של יושב-ראש הכנסת.

אופיר אקוניס: נאזם – – –

עיסאווי פריג': בשלב זה אין אישור.

עיסאווי פריג': אנחנו צריכים שר משיב.

אלעזר שטרן: אז אני לא יכול לדבר.

אלעזר שטרן: אם יש טיפה כבוד לכנסת, אז מי שאני מדבר אליו – – –

עיסאווי פריג': כל עוד יש שר תורן, אתה יכול לדבר.

אלעזר שטרן: לא, אבל עיסאווי, חברי, היושב בראש – – –

אופיר אקוניס: אני אבדוק.

עיסאווי פריג': על פי התקנון, אין חובה של תשובת ממשלה.

אלעזר שטרן: אה, הבנתי.

אלעזר שטרן: נאזם, מה היינו עושים בלעדיך.

אלעזר שטרן: אז אתה צריך לענות, הוא אומר.

עיסאווי פריג': בינתיים, בבקשה, יש לך שלוש דקות.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, מבין שאין תשובה לממשלה.

אלעזר שטרן: יש נושאים – – –

אופיר אקוניס: יש תשובה, סליחה – – –

אלעזר שטרן: אוקיי.

עיסאווי פריג': זה אכן מביך, אבל – – –

אלעזר שטרן: אבל אני עדיין חושב שיש נושאים שלממשלה אין תשובה, או אפילו יותר טוב שהתשובה של הממשלה לא תישמע.

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו קיבלנו אישור מכבוד יושב-ראש הכנסת – השר אקוניס משיב.

עיסאווי פריג': בבקשה, יש תשובה.

אלעזר שטרן: לאחרונה פורסם מדד הדמוקרטיה, המשקף בין היתר את אמון הציבור במוסדות המדינה השונים.

אלעזר שטרן: מהמחקר עולה, לשמחתנו וכצפוי, שאמון הציבור בצה"ל הינו גבוה מאוד, 88%, למרות כל הניסיונות של שרים וחברי כנסת מהקואליציה לפגוע במעמדו של הרמטכ"ל ובמעמדו של צה"ל.

אלעזר שטרן: אמון הציבור בנשיא גבוה אף הוא, 71%, וגם זה למרות הניסיונות החוזרים ונשנים של ראש הממשלה לפגוע בנשיא המדינה, כמו ההשתלחות שלו אתמול לקול גיחוכי עדת המעריצים שלו בכפר המכבייה.

אלעזר שטרן: ולמרות שראש הממשלה השתדל שלא להזכיר את השם של נשיא המדינה שלנו ושלו, וניסה לפגוע בו כמה שיותר, למרות זאת אנחנו רואים שמעמדו של נשיא המדינה – – –

יהודה גליק: הוא לא אמר מילה אחת נגד הנשיא.

אלעזר שטרן: אמרתי, הוא לא הזכיר את השם שלו.

אלעזר שטרן: זה מה שאמרתי.

יהודה גליק: – – –

ענת ברקו: הוא לא אמר שום דבר.

ענת ברקו: להפך, הוא שמר על כבודו.

ענת ברקו: זה לא יפה.

אורן אסף חזן: לפני שאתה קורא מה שמכתיבים לך, תעשה שיעורי בית – – –

יהודה גליק: ראש הממשלה לא אמר מילה נגד הנשיא.

יהודה גליק: וכשהוא שמע אחרים צועקים בוז לנשיא, הוא השתיק אותם.

יהודה גליק: הוא אמר – – –

אלעזר שטרן: חברי חבר הכנסת יהודה גליק, לצערי היית שם, אבל אני רוצה להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: האיש ההוא – גם לא הזכירו את השם של האיש ההוא.

אלעזר שטרן: בסדר?

אלעזר שטרן: יש שיטות.

אלעזר שטרן: כשאתה מתייחס לנשיא מדינת ישראל, נראה לי שמן הראוי להזכיר את השם, אלא אם כן יש לך סיבות אחרות.

אלעזר שטרן: אני לא יכול להגיד לך, אני לא חוקר צפונות הלב – להגיד לך שראש הממשלה סבל כשצעקו בוז לנשיא המדינה בקהל שהוא הזמין?

אלעזר שטרן: היית שם, ואני מניח שלא ראית את ראש הממשלה סובל.

אלעזר שטרן: בית המשפט העליון גם הוא עדיין נהנה מתמיכה רחבה – אני חושב שלנוכח ההתקפות עליו גם 57% זה אחוז גבוה.

אלעזר שטרן: אני חושב, דרך אגב, כלובש מדים לאורך הרבה שנים, תמיד אמרתי שהייתי רוצה שבית המשפט העליון יהיה מעל הצבא; ככה נאה למדינה דמוקרטית.

אלעזר שטרן: אני מקווה שנגיע לזה, לא בגלל שהצבא ירד, אלא כיוון שיפסיקו ההתקפות על בית המשפט העליון ואמון הציבור יעלה.

אלעזר שטרן: אבל ברבנות הראשית, שזה מוסד שעל פניו חשוב למדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, רק 20%, 20% – אפילו לא רבע מהצבא, בקושי שליש מבית המשפט העליון מביעים אמון ברבנות הראשית ובעומדים בראשה.

עיסאווי פריג': מילת סיכום, חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: אני חושב שממשלת ישראל – והשר אקוניס, שישיב לי, יהדותה של מדינת ישראל חשובה לו, ואחד מהמוסדות האלה זה הרבנות הראשית – נכון היה שתיתן דעתה על הסיבות שהמצב ברבנות הראשית ככה, על דרכי הבחירה של אותה רבנות, על הדרת נשים מלבחור את הרבנים הראשיים לישראל, על ההתנהגות שלהם בנושא גיור, כשרות ועוד.

אלעזר שטרן: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת – –

אלעזר שטרן: גם לך.

עיסאווי פריג': – – אלעזר שטרן.

עיסאווי פריג': דובר אחרון, חבר הכנסת ישראל אייכלר – הוא לא נמצא.

עיסאווי פריג': אני קורא לשר המשיב, השר אופיר אקוניס.

עיסאווי פריג': בבקשה, כבוד השר.

עיסאווי פריג': אחרי זה יש לנו הבעת דעה של חבר הכנסת אורן חזן וחבר הכנסת דב חנין.

יהודה גליק: גם אני רוצה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, נעים לי לענות על ההצעה הזאת כחבר במפלגה הדמוקרטית הגדולה ביותר בישראל.

אופיר אקוניס: ואני מציע בידידות, בחברות, שאף אחד בבית הזה לא יטיף לנו מוסר על דמוקרטיה – פשוט לא – משום שאני וחבריי עומדים לבחירה דמוקרטית על ידי 125,000 ישראליות וישראלים, אשר באופן דמוקרטי מדרגים את מיקומו של כל אחד ואחת מאיתנו.

אלעזר שטרן: כמה הצביעו?

אופיר אקוניס: הצביעו כ-70,000.

אורן אסף חזן: יותר.

אורן אסף חזן: יותר.

אופיר אקוניס: אתה מדבר, חבר הכנסת שטרן?

אופיר אקוניס: במפלגה שלך – –

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: אני מדבר.

אופיר אקוניס: – – הצביע בן אדם אחד – היושב-ראש.

אלעזר שטרן: כמה קולות קנו?

אופיר אקוניס: בניגוד לספסלים האלה, להוציא את מפלגת העבודה – – –

אלעזר שטרן: כמה כסף ביקשתם לפריימריז בשביל לקנות את הקולות האלה?

אלעזר שטרן: בוא נדבר.

אורן אסף חזן: – – –

אופיר אקוניס: אולי.

אופיר אקוניס: אני לא יודע.

אופיר אקוניס: לא בדקתי כמה שם הצביעו.

אופיר אקוניס: בניגוד לספסלים האלה – להוציא את מפלגת העבודה, שגם לזכותה ייאמר, מתקיימים פריימריז דמוקרטים במפלגה.

אופיר אקוניס: הינה, נאבקת עכשיו יושבת-ראש מרצ על קיום פריימריז.

אופיר אקוניס: מה היא רוצה, הגב' גלאון, חברת הכנסת לשעבר?

אופיר אקוניס: שבמפלגתה "הדמוקרטית", כפי שהיא מגדירה את עצמה, יהיו פריימריז.

אופיר אקוניס: ומפלגות נוספות אחרות שנימנע משמן.

עיסאווי פריג': היא רוצה לעבור את הליכוד.

אופיר אקוניס: אני מברך אותה מכאן על דבר שהליכוד והעבודה עשו כבר בשנות ה-80, או לקראת סוף שנות ה-80 של המאה הקודמת, אולי בתחילת שנות ה-90, וזה קיום בחירות דמוקרטיות.

אופיר אקוניס: ולכן, אני לא אקבל הטפת מוסר מאיש אשר חבר במפלגה טוטליטרית, או גרוע ממנה – אוטוקרטית.

אופיר אקוניס: ועכשיו אני אומר לכם את הדבר הבא: הדמוקרטיה הישראלית לא בסכנה.

אופיר אקוניס: הדמוקרטיה הישראלית היא קודם כול הדמוקרטיה היחידה האמיתית במרחב המטורלל שבו אנחנו חיים, בתוך חבורה של פסיכופטים, שמקדשים – לא כולם, לא כולם אבל רבים – את המוות, ולא את הדמוקרטיה.

נחמן שי: השר, השר, עד כאן.

אופיר אקוניס: וגם בעולם כולו, חבר הכנסת שי – אני רואה דמוקרטיות ואני מרבה לבקר בדמוקרטיה – אין דמוקרטיות טובות, חזקות, יציבות כמו מדינת ישראל, שלדאבון ליבי, אדוני היושב-ראש, אזרחיה נקראים בתדירות, נדמה לי, של אחת לשלוש שנים אל הקלפיות בממוצע – בוודאי ב-20 השנים האחרונות בממוצע של אחת לשלוש שנים – לעשות את הדבר הדמוקרטי ביותר, והוא להצביע.

אופיר אקוניס: וגם חבר הכנסת טיבי שנמצא כאן, יחד עם כל ערביי ישראל, וגם אתה, חבר הכנסת פריג' – הערבים אזרחי ישראל קיבלו את זכות ההצבעה לבית הזה ב-1949, מאז נבחרה כאן או במקום סמוך לכאן הכנסת הראשונה של מדינת ישראל, בעוד מדינות אחרות המגדירות אות עצמן דמוקרטיות לא נתנו זכות בחירה לנשים עד תחילת שנות ה-70 של המאה הקודמת; אחת מהן היא שוויצריה.

אופיר אקוניס: תסכימו איתי – לנשים, חבר הכנסת גליק, לא הייתה בשוויצריה זכות בחירה, חבר הכנסת לוי, עד 1971.

אופיר אקוניס: לכן, לבוא ולהטיף לנו על דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: וגם ההפגנות המתקיימות – נשאלתי על ידי מראיין יוצא מגדר הרגיל – אני מקווה שאני לא פוגע בו – הגון, עיתונאי ותיק בישראל, אריה גולן שמו, אם אני חושב דברים כאלה ואחרים, שליליים בעיקרם, על המפגינים בשדרות רוטשילד מדי מוצאי שבת, ואמרתי לו את הדבר הבא:

אופיר אקוניס: מורי מנחם בגין לימד אותנו שזכות ההפגנה היא זכות יסוד בדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: בלעדיה אין דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: וגם אני הפגנתי בעבר, וגם חברים אחרים בבית הזה הפגינו בעבר.

אופיר אקוניס: זכותם של המפגינים להפגין, בראש ובראשונה.

אופיר אקוניס: האם אני מסכים עם ההפגנות?

אופיר אקוניס: האם אני חושב שההפגנות הן הפגנות א-פוליטיות, כפי שמארגניה מנסים לבוא ולומר?

אופיר אקוניס: ברור שהתשובה היא לא.

אופיר אקוניס: אני מאמין שיש יסוד פוליטי חזק מאוד בהפגנות האלה במוצאי שבת, ואף שאני לא מסכים לתכנים, זכותם להפגין.

אופיר אקוניס: לא זכותם לקרוא לחרמות – כפי שראיתי, תמיכה ב-BDS – או להניף דגלי אויב – גם את זה ראיתי.

אופיר אקוניס: אני מקווה שזה לא נכון, אבל ברשתות החברתיות מוצגים דגלי אש"ף בהפגנה בשדרות רוטשילד, ואני מאוד מקווה שזאת הייתה אי-הבנה חד-פעמית ולא דבר שייראה יותר, אבל הזכות להפגין היא זכות יסוד.

אופיר אקוניס: העיתונות שאותה הזכיר אלעזר שטרן, 99% ממנה היא נגד הממשלה.

אופיר אקוניס: מה לעשות, זאת עובדה.

אופיר אקוניס: אגב, כל כלי תקשורת – שימו לב – שהוא בעד תפיסות אחרות, נגיד ימין כלכלי או ימין מדיני, רחמנא לצלן, אוי ואבוי, אסון גדול – בציניות, כן?

אופיר אקוניס: לפרוטוקול, סגי נהור – מייד חל עליו איום הסגירה מהספסלים של המפלגה הזאת, אשר שורשיה – פה, אתה, חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: מי הביא הצעת חוק לסגירת עיתון?

אופיר אקוניס: האם מישהו מחברי הליכוד? לא.

אופיר אקוניס: נדמה לי, אני לא בטוח לגבי מרצ, לא בטוח אם היו שותפים לחוק הזה, אבל היוזמה העיקרית הייתה של חברים בסיעת העבודה.

אופיר אקוניס: הם באים להטיף לנו על דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: זאת הרי בדיחה.

אופיר אקוניס: ועכשיו יש איום מעל ראשו – – –

מיקי לוי: אם אני לא טועה, הם הציעו שזה יעלה כסף, לא יחולק חינם.

מיקי לוי: לא סגירה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוי, אתה אדם אינטליגנטי.

אופיר אקוניס: אתה יודע שאני אוהב אותך באופן אישי ומעריך אותך כפרלמנטר.

אופיר אקוניס: זו הייתה הצעת חוק שמטרתה הסופית הייתה לסגור עיתון בישראל, והיא באה מבית מדרשה של מפלגת העבודה – אגב, אדוני היושב-ראש, לא שאני מתפלא, חלילה.

אופיר אקוניס: אנחנו מכירים את היסודות של מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: כאשר בשנות ה-30 של המאה הקודמת עלול היה המחנה האזרחי, הרוויזיוניסטי, לנצח במוסדות הציוניים, הם מייד העלילו את העלילות – –

דב חנין: ידענו שתגיע לרצח ארלוזורוב.

אופיר אקוניס: – – של רצח ארלוזורוב.

אופיר אקוניס: הכול אתם תדעו, גם הציבור פה וגם הציבור בבית.

אופיר אקוניס: אתם תדעו את הכול.

אופיר אקוניס: העלילו את העלילות, את עלילות השווא, ועד היום אתם משתמשים בביטויים האלה, חבר הכנסת חנין.

אופיר אקוניס: מה שאמרו אז על ז'בוטינסקי אומרים היום עלינו: סכנה לדמוקרטיה, סתימת פיות וסגנונות כאלה ואחרים.

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: ולכן אני אומר, וחבר הכנסת שי בוודאי יסכים איתי, שלא צריך לצייר את דמותה של מדינתנו באיזושהי מרה שחורה – –

נחמן שי: חמיצות.

אופיר אקוניס: – – ובאיזושהי – איך אתם תמיד אומרים?

אופיר אקוניס: הסכנה לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אגב, יש מדדים בין-לאומיים שבהם אנחנו רואים דווקא עלייה, או לפחות שימור של מעמדה של ישראל כמדינה דמוקרטית.

אופיר אקוניס: אני שמח, גאה ונרגש להיות אזרח של הדמוקרטיה הנפלאה הזאת, של הנס הגדול שקרה במזרח התיכון לפני 70 שנה.

אופיר אקוניס: אם היו מספרים, חבר הכנסת שי, לפני 80 או 90 שנה לאדם באירופה או בצפון אפריקה, או במזרח הרחוק, או בצפון אמריקה, מה יקרה כאן ב-2018, הוא היה לועג, מגחך, צוחק; הוא יכול היה לשלוח את האומר שהפלא הזה בשם מדינת ישראל יתקיים במזרח התיכון בשנת 2018 – במקרה הרע היה שולח אותו להסתכלות על הזיה.

אופיר אקוניס: ולכן אני אומר: הדמוקרטיה לא בסכנה, התקשורת לא בסכנה, זכות ההפגנה איננה בסכנה, זכות ההצבעה איננה בסכנה.

אופיר אקוניס: הסכנה היחידה היא החזיונות של האופוזיציה – –

נחמן שי: הפגנות – – –

אופיר אקוניס: – – להחליף שלטון שלא בדרך דמוקרטית.

אופיר אקוניס: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לכבוד השר אופיר אקוניס.

עיסאווי פריג': תשובה ארוכה, מנומקת.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': כבוד השר, מה אתה מציע?

אופיר אקוניס: בדרך כלל הממשלה – – –

עיסאווי פריג': מסתפקים בתשובה?

אופיר אקוניס: להסתפק.

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: רוצים לדון.

עיסאווי פריג': אני שואל את המציעים.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: דיון.

עיסאווי פריג': דיון.

קריאה: דיון בוועדה.

עיסאווי פריג': דיון בוועדה או במליאה?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: ועדה.

נחמן שי: אולי יש סיכוי שזה – – –

עיסאווי פריג': טוב, חברים.

עיסאווי פריג': איזו ועדה אתם מציעים?

דב חנין: ועדת חינוך.

עיסאווי פריג': ועדת חינוך.

נחמן שי: חינוך.

עיסאווי פריג': אם כך, לפני שמצביעים, יש לנו הבעת עמדה.

עיסאווי פריג': יש לנו את חבר הכנסת אורן חזן, חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת יהודה גליק.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: יושב-ראש הישיבה, כבוד השר, חבריי למשכן, אורחים יקרים, תראו, נמאס לי.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שאתם פעם אחר פעם שם בשמאל – הרחוק, הקר והמנוכר – לוקחים לכם בעלות על הצדק, לוקחים בעלות על הנאורות – –

נחמן שי: קר בשמאל.

אורן אסף חזן: – – לקחתם בעלות מלאה על השלום, שכן רק אתם מחנה השלום.

אורן אסף חזן: עכשיו אתם גם רוצים לקחת בעלות על המאבק בשחיתות.

אורן אסף חזן: רק אתם נאבקים בשחיתות.

אורן אסף חזן: רבותיי, לא אתם ולא המפא"יניקים, ששנים גנבו את הקופה הציבורית, אלה ששלחו אתכם לכאן, ילמדו אותנו מהו מאבק בשחיתות.

אורן אסף חזן: לא אתם ולא החברים שלכם, שמוכנים גם למכור את המדינה, ילמדו אותנו מה זו עמידה איתנה למען הדמוקרטיה והאזרחים.

אורן אסף חזן: תנועת הליכוד היא תנועה מלאה ומורכבת בחברים מצוינים – ח"כים, ח"כיות, שרים ושרות, סגנים וסגניות מצוינים, גם ראש הממשלה, שלו עומדת חזקת החפות.

אורן אסף חזן: אז אתם לא תלמדו אותנו, ואני לא אתן לכם לפגוע בתנועה הזאת.

אורן אסף חזן: אנחנו – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – תנועת הליכוד, כשם שהיא מנהלת את המדינה ומובילה ברוב התחומים – חברתיים, חינוכיים, ביטחוניים – ככה גם תנועת הליכוד תמשיך ותוביל במאבק בשחיתות.

אורן אסף חזן: ואם חלילה יימצא שמישהו מקרבנו נגע, חטא, פסל – אנחנו גם נדאג לנקות אותו משורותינו.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת חזן.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת דב חנין, הבעת עמדה.

עיסאווי פריג': יש לך דקה, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, הממשלה תוכל להמשיך להגיד ששחור הוא לבן, ומלחמה זה שלום, וממש מצב הדמוקרטיה הוא נפלא.

דב חנין: מה, הכול טוב.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש לנו בעיה קשה, והבעיה אצלנו מתחילה למעלה, בממשלה.

דב חנין: אותה ממשלה שמכחישה שיש איומים על הדמוקרטיה היא שמייצרת את האיומים על הדמוקרטיה בעצמה; היא שמייצרת הפחדה נגד מי שמעז להביע דעה אחרת – מורה במערכת החינוך או מנהלת; היא שמייצרת הפחדה נגד ארגונים של זכויות אדם, ארגונים שמנסים להשמיע קולות חשובים בחברה הישראלית; היא שמנהלת מסע הסתה שיטתי נגד המיעוט הלאומי הערבי הפלסטיני בתוך מדינת ישראל.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, זה בכלל לא מפתיע אותי שהממשלה באה ואומרת: הכול נפלא.

דב חנין: מי שמייצר את הבעיה הוא האחרון שיודה בכך שהוא בעצמו הבעיה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת דב חנין.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

עיסאווי פריג': יש לך דקה להבעת עמדה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה.

יהודה גליק: אין פה חברות, אז כולם מתוקים.

יהודה גליק: יש פה את המזכירה ואת הקלדנית.

יהודה גליק: בכל אופן, אדוני, אינני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו, אני רוצה להתייחס לעצם הנושא.

יהודה גליק: כולנו צריכים להיות חרדים לדמוקרטיה בישראל, ועל כן מוסדות הדמוקרטיה צריכים להיות מעל המחלוקת.

יהודה גליק: ולכן, כשנשיא המדינה נואם בכנסת וצד אחד מוחא לו כפיים, הוא הופך את הנשיא להיות פוליטי, וכשצד שני פוגע בו ומשתלח בו והופך אותו ללא לגיטימי, הוא פוגע בו.

יהודה גליק: וכשתוקפים את ראש השב"כ, כשתוקפים את ראש המשטרה, כשתוקפים את ראש הצבא, זאת פגיעה במוסדות השלטון.

יהודה גליק: ועל כולנו – קואליציה ואופוזיציה – לדאוג שמוסדות השלטון, כולל ראש הממשלה, כולל ראשי מדינת ישראל – כולנו צריכים לנהוג בכולם בכבוד, כי אם מוסדות הדמוקרטיה ייפגעו, אם משתלחים בראש ממשלה ואומרים "ראש ממשלה מושחת", זאת פגיעה גם במוסדות השלטון.

יהודה גליק: על כולנו, אופוזיציה וקואליציה כאחד, לשמור על כבודם של מוסדות המדינה, ובראשם על כבוד הבניין הזה ועל כבודנו, באמצעות שיח תרבותי, מכבד.

מיקי לוי: – – – להגיד לחבר הכנסת אמסלם – – –

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

עיסאווי פריג': חברים, אני עובר להצבעה בעניין העברת הדיון לוועדה.

אלעזר שטרן: מה ההצבעה?

עיסאווי פריג': בבקשה.

עיסאווי פריג': ביקשו ועדת חינוך, אני מעמיד את זה להצבעה.

אלעזר שטרן: ועדת חינוך?

עיסאווי פריג': ועדת חינוך, כן.

עיסאווי פריג': זה מה ששמעתי מהמציעים.

אלעזר שטרן: אין לנו בעיה.

עיסאווי פריג': אין לכם בעיה, אז זה עובר לוועדת חינוך.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כן, זה עובר לוועדת חינוך.

עיסאווי פריג': עשרה בעד, בלי מתנגדים.

עיסאווי פריג': תגובת ישראל על דבריו של נשיא טורקיה נגד ישראל בפסגת המדינות הערביות

עיסאווי פריג': עוברים להצעות לסדר-היום הבאות, בנושא: תגובה ישראלית על דבריו של נשיא טורקיה נגד ישראל בפסגת המדינות הערביות, מס' 8692, 8725 ו-8726.

עיסאווי פריג': ראשון הדוברים, חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יהודה גליק: סְבֶטלובה.

עיסאווי פריג': סבטלובה.

יהודה גליק: סבטלובה.

יהודה גליק: סבט זה אור.

קסניה סבטלובה: אתם משתפרים, חברים.

יהודה גליק: סבט זה אור.

יהודה גליק: חג האורים.

עיסאווי פריג': אה, סבט זה אור.

קסניה סבטלובה: שליטה מרשימה בשפה הרוסית.

עיסאווי פריג': זה דבר חדש.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת.

קסניה סבטלובה: אתה רב-כישרונות, ואנחנו כל פעם יודעים על כישרונות נוספים.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, ידידי המתוק חבר הכנסת עיסאווי פריג', חבריי חברי הכנסת וחברת הכנסת, המתוקים והמתוקות – – קריאות – – –

יהודה גליק: – – מן הקואליציה ומן האופוזיציה, אדוני שר המדע והטכנולוגיה היקר, אהובי וידידי, מזכירת הכנסת והמתקתקות, חברים, במזרח התיכון יש כלל ברזל: אם אתה מגלה חולשה, אתה קורא לזה מחווה – הצד השני קורא לזה חולשה.

יהודה גליק: בשנים האחרונות מדינת ישראל התנצלה על פשע שטורקים עשו לנו, על המרמרה; מדינת ישראל התנצלה על זה שבטעות הושיבו את השגריר על כיסא נמוך; מדינת ישראל מסרבת להכיר ברצח העם של העם הארמני, וכל זה כדי לא לפגוע בידידתנו הדמוקרטית, החברתית, טורקיה.

יהודה גליק: ובתגובה, מה אנחנו מקבלים?

יהודה גליק: אין לצערנו בימים האחרונים גשם, ואנחנו נדון בזה בהצעה לסדר-היום הבאה – אדוני היושב-ראש, לא הזזת את השעון, תודה רבה, אבל אני רוצה להיות ישר והגון, כדאי להפעיל אותו.

עיסאווי פריג': למה לא עבד?

עיסאווי פריג': אני צריך – – –

מיקי לוי: יהודה, זה דווקא בשנה שהחרדים קיבלו הכי הרבה תקציבים.

מיקי לוי: אז מה הם עושים?

מיקי לוי: למה הם לא מתפללים?

יהודה גליק: מיקי, לא, לא, אל תפריע לי.

יהודה גליק: אין לנו גשם, אבל יורקים לנו בפרצוף ואנחנו חושבים שזה גשם.

יהודה גליק: רבותיי, לא יכול להיות – אנחנו מדינה מכובדת שצריכה לעמוד על שלה, ואם נשיא טורקיה מר ארדואן רוצה להכריז שהוא יחליט איפה להקים בירה של מדינה שלא קיימת בתוך עיר הבירה שלנו, אסור לנו לשתוק.

יהודה גליק: חברים, למדינת ישראל יש אינטרסים.

יהודה גליק: היא צריכה לעמוד על האינטרסים שלה.

יהודה גליק: לא יכול להיות שעם כל השאיפות האימפריאליסטיות של האדון ארדואן להשתלט על כל המזרח התיכון, להיות המנהיג הערבי של כל האזור, אז אנחנו צריכים להשתחוות לגחמות שלו.

יהודה גליק: מדינת ישראל צריכה לומר לו ברורות: אתה רוצה להיות ידיד שלנו?

יהודה גליק: אתה רוצה לסחור איתנו?

יהודה גליק: ביידיש אומרים: אהלן וסהלן – איך היידיש שלי?

עיסאווי פריג': ביידיש.

יהודה גליק: לעומת זאת, אתה רוצה לתקוע לנו סכין בגב?

יהודה גליק: אתה רוצה להודיע על הקמת עיר בירה לבירת מונופול או בירת – לא יודע, איזו מדינה שלא קיימת, פלסטין, לא יודע, אף פעם לא הייתה קיימת – בתוך ירושלים?

יהודה גליק: אנחנו צריכים להגיד לו ברורות: אדוני מר ארדואן, אתה לא ידיד, אתה אויב.

יהודה גליק: אנחנו נתנהג אליך כאויב.

יהודה גליק: לא יכול להיות שהוא יורק עלינו ויורק עלינו ויורק עלינו, ומדינת ישראל הדמוקרטית, הריבונית, שותקת.

יהודה גליק: וכיוון שעוד שתי שניות יש לי, אני בכל זאת רוצה להצטרף בחצי דקה ולומר שאני שותף לדאגות על הבצורת – הנושא הבא.

יהודה גליק: זה כל כך מצער לראות את חודש דצמבר, להתעורר בבוקר ולהרגיש את הימים החמים האלה.

יהודה גליק: אני מציע שמדינת ישראל תתכבד לעשות משהו, אבל אני גם רוצה להציע שהחקלאים – יהודים וערבים ביחד, מוסלמים, נוצרים – נקיים איזו תפילה משותפת, כי הגשם יורד שווה בשווה על כולנו והוא לא מבדיל בינינו.

יהודה גליק: אני מציע שגם אנחנו לא נבדיל בינינו, במיוחד בעת הבצורת הזאת, שהיא מכה קשה מאוד לחקלאים.

יהודה גליק: תודה רבה, וברגעים האחרונים שלי אגיד חג חנוכה שמח.

יהודה גליק: ברגעים אלה זה נגמר.

עיסאווי פריג': חג שמח.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת גליק.

עיסאווי פריג': הדוברת הבאה – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

עיסאווי פריג': אמרתי את זה נכון?

קסניה סבטלובה: מיאה בל-מיאה.

עיסאווי פריג': מיאה בל-מיאה.

עיסאווי פריג': תפדלי.

עיסאווי פריג': ביידיש: אהלן וסהלן, ככה חבר הכנסת גליק – – –

קסניה סבטלובה: היידיש שלי פחות טובה מהערבית שלי, אז אני בכל זאת אמשיך בינתיים בשפה העברית, ואם נצטרך אז נעבור גם לערבית.

קסניה סבטלובה: חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, לפני שנה וחצי, כאשר נחתם ההסכם בין ישראל לטורקיה – הסכם הפיוס, שבו גם החליטה ממשלת ישראל לשלם סכום עתק של 20 מיליונים למשפחות של אלה שנפגעו במשט הטרור במרמרה – הסתכלתי על המסמך הזה.

קסניה סבטלובה: אתם יודעים מה?

קסניה סבטלובה: חתומים עליו אישים כאלה ואחרים, אבל מעניין שיש שם ציון של הערים, של שתי הערים, שתי הבירות של שתי המדינות, שהן שחתומות על ההסכם.

קסניה סבטלובה: בטורקיה זו אנקרה בירת טורקיה ובישראל זאת ירושלים – קודסייה, כך כתוב בשפה הטורקית.

קסניה סבטלובה: כך במסמך המקורי שאישר ועליו חתם – – –

יהודה גליק: את יודעת גם טורקית?

קסניה סבטלובה: אני לא יודעת טורקית, אבל אני יכולה בהחלט לקרוא באותיות הלועזיות, האנגליות, מה שכתוב שם: אנקרה וקודסייה.

קסניה סבטלובה: כן, כך כתוב.

קסניה סבטלובה: אז שום דבר לא הפריע לרשויות בטורקיה, שום דבר לא הפריע לאדון ארדואן, נשיא טורקיה, לחתום על מסמך שבו מצוין במפורש שהבירה של ישראל היא ירושלים.

קסניה סבטלובה: איך הוא חתם על דבר כזה?

קסניה סבטלובה: איך הוא הסכים?

קסניה סבטלובה: איך הוא העז?

קסניה סבטלובה: הרי הוא מדבר בשם כל האומר האסלאמית; איך הוא בכלל לחתום על מסמך שמכיר בכך שירושלים היא בירת ישראל?

קסניה סבטלובה: אבל what's done is done – ככה אומרים ביידיש, זאת השפה – והיום אנחנו פתאום מוצאים את עצמנו באמצע סערה, סערה בכוס מים, בעצם.

קסניה סבטלובה: נואם רג'פ טאיפ ארדואן בוועידה של המדינות האסלאמיות שהוא כינס באיסטנבול, והוא אומר דברים כאלה – הוא אומר:

קסניה סבטלובה: לעולם לא נכיר, לעולם לא נסכים, לעולם ולעולם ולעולם.

קסניה סבטלובה: זה מזכיר לי מאוד – את מה?

קסניה סבטלובה: את ההחלטה של המדינות הערביות בחרטום ב-1967, שלושת הלאווים של ועידת חרטום של הליגה הערבית.

קסניה סבטלובה: בעצם ארדואן שייך לעבר; המדינות הערביות התקדמו מאז.

קסניה סבטלובה: המדינות הערביות, עם התגובה שאומנם מבקרת את החלטתו של הנשיא טראמפ אבל מדברת גם על זה שצריך לעשות דיון, צריך לעשות הסכם, צריך להתקדם לעבר הידברות – על כך מדברים המנהיגים של המדינות הערביות.

קסניה סבטלובה: לא כך רג'פ טאיפ ארודאן.

קסניה סבטלובה: מה הוא אומר?

קסניה סבטלובה: מכנה את מדינת ישראל "מדינה טרוריסטית".

קסניה סבטלובה: בואו תשמעו מפי הגבורה – בן אדם שבאופן אישי אחראי להעברתם של אלפי מחבלים של דאעש דרך הגבול הטורקי–הסורי.

קסניה סבטלובה: הוא שאפשר להם להיכנס לשם; הוא שפתח לרווחה את הדלתות של טורקיה לכל אלה שנהרו לסוריה והצטרפו לשורות של הארגון האסלאמיסטי דאעש, ארגון טרור.

קסניה סבטלובה: הוא אמר גם לטורקים וגם לזרים: אהלן וסהלן, תעברו את הגבול הזה.

קסניה סבטלובה: מי אפשר לאלפי מכוניות שהעבירו את הנשק ששימש גם את אל-קאעידה וגם את ג'בהת אל נוסרה וגם את המדינה האסלאמית בתוך שטחה של סוריה?

קסניה סבטלובה: כן, זה אותו ארדואן, שכרגע מכנה את המדינה שלי, מדינת ישראל, "מדינה טרוריסטית".

קסניה סבטלובה: אז בואו, יש גבול אפילו לצביעות הזאת.

קסניה סבטלובה: יש גבול.

קסניה סבטלובה: אבל מה שאנחנו יכולים לעשות מצידנו – אנחנו לא נוכל לומר לארדואן לדבר ככה או לדבר אחרת.

קסניה סבטלובה: הוא אדון בארצו.

קסניה סבטלובה: הוא נשיא נבחר – בדרכים כאלה ואחרות, אבל נבחר.

קסניה סבטלובה: הוא נבחר, וזו זכותו להגיד עלינו מה שהוא רוצה.

קסניה סבטלובה: מה שאנחנו יכולים לעשות, כמדינה ריבונית – ולנו יש שגרירות, יש לנו שגרירות באנקרה, ואנחנו רק לאחרונה החזרנו לשם את השגריר שלנו.

קסניה סבטלובה: אז יושב השגריר שלנו באנקרה, יושב השגריר הטורקי כאן, במדינת ישראל, בתל אביב – –

עיסאווי פריג': מילת סיכום, חברת הכנסת.

קסניה סבטלובה: אני מסכמת.

קסניה סבטלובה: – – ואנחנו שותקים.

קסניה סבטלובה: פתאום מדינת ישראל השתתקה.

קסניה סבטלובה: פתאום שר החוץ – הרי הוא גם ראש הממשלה – שיודע כל כך יפה לתקוף ולהסית ולהגיד שהוא יעשה ככה והוא יעשה אחרת, דווקא במקרה הזה פתאום הוא שותק.

קסניה סבטלובה: אני קוראת לראש הממשלה וגם שר החוץ בנימין נתניהו שלא לשתוק במקרה הזה.

קסניה סבטלובה: יש לקרוא את השגריר הטורקי כאן, במדינת ישראל, לבירור.

קסניה סבטלובה: אפשר גם לשקול את הנמכת הדרג הדיפלומטי שנמצא באנקרה.

קסניה סבטלובה: אבל אי-אפשר לעבור על הדברים האלה לסדר-היום.

קסניה סבטלובה: טורקיה היא מדינה שהיא לא מדינת אויב; זו מדינה שאנחנו סוחרים איתה, יש לנו יחסים טובים איתה.

קסניה סבטלובה: אי-אפשר שהיא תיהנה משני העולמות – גם להסית נגדנו ולהתערב בעניינים של ישראל כאן, במדינת ישראל, וגם להמשיך לסחור איתנו וליהנות מכל ההטבות שהיא מקבלת.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת סבטלובה.

עיסאווי פריג': הדובר הבא – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עיסאווי פריג': תפדל, סייד אחמד טיבי.

אורן אסף חזן: גם אתה מדבר ביידיש?

עיסאווי פריג': לא, אני רוצה לקבל את פניו בשפה המשותפת לנו.

עיסאווי פריג': תפדל, סייד טיבי.

אחמד טיבי: שוכרן, סייד א-ראיס.

אחמד טיבי: אני, כמובן, כאן כדי להתנגד לשני קודמיי, חבר הכנסת גליק וחברת הכנסת סבטלובה.

אחמד טיבי: הנשיא ארדואן הוא נשיא הפסגה האסלאמית, וככזה יש לו עמדה בקשר לאל-קודס, והעמדה הזאת היא עמדה ידועה בעבר והיא עמדה שהוצהרה גם בפסגה.

אחמד טיבי: הוא, כמו כל העולם האסלאמי, מתנגד לנאום של הנשיא טראמפ – נשיא שבמחי נאום אחד גרם לתבערה של האזור כולו, לשפיכות דמים, למרות שהזהירו אותו לא רק הפלסטינים, לא רק המוסלמים, אפילו ה-State Department הזהיר אותו.

יהודה גליק: לדאבונכם הרב – – –

אחמד טיבי: ולכן, אני חושב שההצהרות האלה הן הצהרות נכונות ואמיצות מצד הנשיא ארדואן.

אחמד טיבי: יש כאלה ששותקים; לפחות הוא מדבר.

אחמד טיבי: יכול להיות שישראל רגילה או אוהבת שאנשים שהיא נמצאת איתם בקשרים, מדינות, יגלו רפיסות, יגידו כן על כל מה שהיא עושה, כמו שניק היילי, נציגת ארצות הברית במועצת הביטחון, אומרת – שהנאום שלו מקדם את השלום.

אחמד טיבי: זה כאילו שהריסת בתים מקדמת תכנון – זה דבר והיפוכו; זה לא מביא לתכנון, ובעיקר – נאום כזה לא מביא לשלום.

אחמד טיבי: יש פה אימוץ מוחלט של הנרטיב הישראלי בקשר לאל-קודס.

אחמד טיבי: הוא לא הסתייג אפילו מחוק סיפוח ירושלים שהתקבל כאן, למרות שארצות הברית, יחד עם כל העולם, אומרת שזה מנוגד לחוק הבין-לאומי.

אחמד טיבי: לכן טוב עשה הנשיא ארדואן שהתבטא, וטוב עשו אחרים שהתבטאו.

אחמד טיבי: אגב, ההחלטה של הפסגה קבעה פה אחד (אומר בערבית ומתרגם:) שירושלים המזרחית היא בירת פלסטין.

אחמד טיבי: כך החליטו שם.

יהודה גליק: הם יכולים גם להחליט שהירח – – –

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת גליק, שיעור מההיסטוריה.

אחמד טיבי: מסגד אל-אקצא, בתקופת הצלבנים היה סגור 91 שנים.

אחמד טיבי: הצלבנים הלכו ומסגד אל-אקצא עדיין קיים, והוא ימשיך להתקיים.

אחמד טיבי: אל-קודס א-שריף נכבש על ידי כל מיני בהיסטוריה, אבל עדיין מסגד אל-אקצא קיים.

יהודה גליק: – – –

אחמד טיבי: השלטון הזר משתנה.

אחמד טיבי: מי שתומך בעיקרון של שתי מדינות לא נוהג בצורה הזאת; מי שרוצה לקדם עיקרון של שתי מדינות לא תומך בנאום של הנשיא טראמפ.

יהודה גליק: נכון.

יהודה גליק: רק מי – – –

אחמד טיבי: מי שתומך בשלום לא גורם לשפיכות דמים.

אחמד טיבי: ובעיקר, מי שתומך בשלום – – –

יהודה גליק: איך קוראים להוא שקיבל פרס נובל לשלום?

עיסאווי פריג': חבר הכנסת גליק.

אחמד טיבי: מי שתומך בשלום, חבר הכנסת גליק, אדוני השר – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת גליק, תן לחבר הכנסת טיבי לסכם את דבריו.

אחמד טיבי: אני מסכם.

אחמד טיבי: ובעיקר, מי שתומך בשלום לא שולח צלפים כדי לירות באברהים אבו ת'וריא, קטוע הרגליים בכיסא גלגלים, ולחסל אותו בכדור אחד בראש.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יהודה גליק: רק לזוכה בפרס נובל לשלום, ערפאת, מותר לרצוח.

עיסאווי פריג': אני קורא לכבוד השר אופיר אקוניס, השר המשיב, שישיב על ההצעה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': בבקשה, כבוד השר.

חיים ילין: מתי תגידו משהו על זה שכל הזמן – – – טילים?

עיסאווי פריג': בבקשה.

חיים ילין: – – – לא שומע.

עיסאווי פריג': יש לך יתרון יחסי, שאתה פטור מהגבלת זמן.

אופיר אקוניס: לא צריך הרבה זמן כדי להשיב על הדיון הקצר שהתקיים כאן.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת טיבי, ברוך בואך, ברוך הימצאותך בירושלים בירת ישראל והעם היהודי שלושת אלפים שנה.

אופיר אקוניס: אם הנשיא הטורקי איננו יודע זאת, תמסור לו; אם אתה אינך יודע זאת – תדע זאת, אתה וכל הצופים וכל מי שעוד נמצא כאן במליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: על הגבעות הללו, במרחק קצר מאוד מכאן, לפני שלושת אלפים שנה, כאן, במקום הזה, הכריז דוד המלך על ירושלים בירת ישראל.

אופיר אקוניס: ומאז, ברצף של שלושת אלפים שנה – לא משנה איזה שלטון היה כאן, צלבני או מוסלמי או ממלוכי או רומאי או השד יודע מי – ירושלים השלמה היא בירת ישראל.

אופיר אקוניס: וכך יהיה.

אופיר אקוניס: אם תרצה בכך או אם לא תרצה בכך, זה ממש לא ישנה שום דבר.

אופיר אקוניס: אין עם בעולם, בכל העולם, שהעיר הזאת היא קדושה לו כמו הקדושה של ירושלים לעם היהודי.

אופיר אקוניס: אין עם בעולם שמתפלל לירושלים.

אופיר אקוניס: וגם כאשר הוא כבר נמצא בה, ברוך השם, תחת עצמאות 70 שנה, עדיין מסיים את ההגדה של פסח במשפט האלמותי "לשנה הבאה בירושלים הבנויה".

אופיר אקוניס: וברוך השם, היא בנויה, היא נבנית, היא תמשיך ותיבנה, היא תמשיך ותהיה בירת ישראל.

אופיר אקוניס: זה נכון, אדוני היושב-ראש, שהיסטורית בתוך 70 השנים האחרונות – 19 שנה, חבר הכנסת טיבי, ירושלים הייתה תחת כיבוש.

אופיר אקוניס: השלטון הירדני כבש את ירושלים מידי ישראל.

אופיר אקוניס: ברוך השם, בתחילת יוני – –

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: – – בתחילת יוני – – –

אחמד טיבי: איפה למדת היסטוריה?

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: אני לומד היסטוריה, אני יודע היסטוריה, אני מספר את ההיסטוריה, אני עומד על ההיסטוריה וגם על העתיד.

אופיר אקוניס: ובכן, 19 שנה – –

דב חנין: אתה טועה.

דב חנין: איפה כתוב מידי ישראל?

אופיר אקוניס: – – 19 שנה כבשה ממלכת ירדן את החלק של ירושלים המכונה ירושלים המזרחית – –

אחמד טיבי: איפה למדת בבית ספר תיכון, אדוני השר?

אופיר אקוניס: – – ובחודש יוני – –

אחמד טיבי: מי מורה ההיסטוריה שלך?

אופיר אקוניס: – – ובחודש יוני 1967, ברוך השם, אחרי שצבאות ערב ניסו להשמיד את מדינת ישראל – שהייתה בגבולות 47', לא בגבולות 67' – –

דב חנין: 48'.

אופיר אקוניס: – – לא הייתה תחת כיבוש – –

דב חנין: אתה מביך את עצמך.

אופיר אקוניס: – – לא הייתה תחת כיבוש, לא ירושלים, לא השומרון, לא יהודה ולא רמת הגולן.

אופיר אקוניס: הדפנו את המתקפה של פראי האדם.

אופיר אקוניס: הדפנו אותה.

אופיר אקוניס: פראי אדם.

אופיר אקוניס: אנשים – כך נאמר ברדיו קהיר – שבאו לשרוף את תל אביב.

אופיר אקוניס: כך נאמר בתעמולה של הנשיא נאצר.

אופיר אקוניס: טוב, לא הצליחו.

אופיר אקוניס: לא רק שלא ניצחו – הפסידו.

אופיר אקוניס: ומאז, כפי שאמר משה דיין, שר הביטחון מטעם מפלגת העבודה הישראלית, חברת הכנסת סבטלובה, כך הוא אמר: חזרנו אל הקדושים שבמקומותינו, חזרנו על מנת שלא לשוב מהם לעולם.

אופיר אקוניס: כך אמר משה דיין, לא מנחם בגין, לא אופיר אקוניס, לא נתניהו, לא שמיר, לא אריאל שרון, לא אחרים.

אופיר אקוניס: משה דיין.

אופיר אקוניס: והחרה החזיק אחריו רמטכ"ל מלחמת ששת הימים, שגם הוא היה יושב-ראש מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: פעם המנהיגות של מפלגת העבודה לא הייתה בשמאל הקיצוני.

אופיר אקוניס: היא לא זגזגה כל יום בין שמאל לשמאל קיצוני.

אופיר אקוניס: חברי סיעת העבודה, לא חבשו את ספסלי הסיעה שלהם אנשים מן השמאל הרדיקלי, אלא מן השמאל הציוני, מהאנשים שאוהבים את ארץ ישראל, שלמדו את תורתו של טבנקין, שאמר שזאת היא הארץ שלנו, והוא רוצה אותה בשלמותה – כך הוא אמר; מהוגי הדעות העיקריים, חבר הכנסת פריג', של מפלגת העבודה הישראלית.

אופיר אקוניס: כדאי להקשיב.

קסניה סבטלובה: אולי תספר לנו מה משרד החוץ מתכוון לעשות בקשר – – –

אופיר אקוניס: כדאי להקשיב.

קסניה סבטלובה: אולי כדאי – – –

אופיר אקוניס: ובכן, חברת הכנסת סבטלובה, הייתי מציע לך ולחבר הכנסת טיבי ללמוד קצת היסטוריה של העת החדשה.

אופיר אקוניס: אבל יותר מזה – להבין.

קסניה סבטלובה: אולי תספר לנו מה משרד החוץ מתכוון לעשות בקשר לדברים המקוממים של הנשיא הטורקי?

אופיר אקוניס: יותר מזה – לעמוד על העתיד.

קסניה סבטלובה: במקום להטיף לנו מוסר – –

אופיר אקוניס: והעתיד הוא – – –

קסניה סבטלובה: – – אולי תספר למה הממשלה שלך לא עושה כלום בקשר לדברים של ארדואן?

אופיר אקוניס: והעתיד הוא – – –

קסניה סבטלובה: זאת הייתה ההצעה לסדר-היום.

אופיר אקוניס: העתיד הוא של ירושלים השלמה – –

קסניה סבטלובה: אבל כשאין לך מה לומר, אתה מדבר בפרופגנדה.

אופיר אקוניס: – – חבר הכנסת טיבי, שאתה, נדמה לי, תושב אחת השכונות שלה, תישאר בריבונות ישראלית.

אופיר אקוניס: כך היה וכך יהיה.

אופיר אקוניס: ואתה תמשיך – אני אומר לך – לחיות ולשגשג, גם אתה – לא כיהודי, כערבי מוסלמי – בעיר ירושלים, שבה, חבר הכנסת פריג', ניתן חופש דת וחופש פולחן לכל הדתות אך ורק כאשר ישראל היא הריבון, לא ירדן ולא כיבוש כזה ולא כיבוש אחר.

אחמד טיבי: רוב העם הפלסטיני לא יכול להגיע למסגד אל-אקצא.

אחמד טיבי: והצד המזרחי נכבש ב-67'.

אופיר אקוניס: רוב העם הפלסטיני מוזמן לצאת למכה ולמדינה.

אופיר אקוניס: והוא יחזור משם, אם ירצה בכך.

אופיר אקוניס: לא ירצה בכך – לא יחזור משם.

אחמד טיבי: – – –

אופיר אקוניס: לא יחזור משם.

אופיר אקוניס: אגב, חבר הכנסת טיבי, לפני שבוע הגיע לכאן ילד צעיר בן עשר בשם איתמר.

אופיר אקוניס: הוא ראיין אותי לתוכנית מיוחדת ששודרה אתמול בגלי צה"ל בשעות הצוהריים.

אופיר אקוניס: והוא שאל אותי שאלה נבונה, טובה, ידידותית, יהודית מאוד באופייה, חבר הכנסת לוי.

אופיר אקוניס: הוא שאל אותי: מתי יהיה שלום?

אופיר אקוניס: ואמרתי לו: כשהערבים ירצו בכך, אז יהיה שלום.

ג'מעה אזברגה: כשאתם תרצו בכך.

אופיר אקוניס: זהו, זאת התשובה, זאת הנוסחה.

אופיר אקוניס: זה עובד עם ירדן, זה עובד עם מצרים, זה לא עובד עם ערביי ארץ ישראל, משום שאינם רוצים בכך.

אופיר אקוניס: הם אינם רוצים בכך, אדוני היושב-ראש, לדאבון הלב, לא משום שהם מתנגדים לשליטה ישראלית בקווי 67' – –

מיקי לוי: אולי התכוונת לפלסטינים, לא לערביי ישראל.

אופיר אקוניס: – – אלא משום שהם מתנגדים לשליטה ישראלית בקווי 47', ולדאבון הלב הם מתנגדים לקיומה של מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אז מה עם ארדואן, השר אקוניס?

קסניה סבטלובה: תסבר את אוזנינו מה לגבי ארדואן.

אופיר אקוניס: ולכן, כאשר אני רואה – חברת הכנסת סבטלובה, אני אסבר – – –

קסניה סבטלובה: – – –

אופיר אקוניס: כאשר אני רואה את הוועידה – – –

קסניה סבטלובה: החבר שלכם – – –

אופיר אקוניס: כאשר אני רואה את הוועידה המגוחכת – –

קסניה סבטלובה: – – – ואתם חתמתם איתו על הסכם.

אופיר אקוניס: – – ועידה מגוחכת שארגן הרודן הטורקי בשבוע שעבר – נדמה לי באיסטנבול, אבל אני לא בטוח – ואליו חובר אבו מאזן, סרבן השלום הסדרתי, האיש אשר ברח מן המשא ומתן, לא בימי הנשיא טראמפ, חבר הכנסת טיבי, לא כאשר דונלד טראמפ הכיר בדבר הכי לגיטימי שיכול להיות – ירושלים בירת ישראל.

אופיר אקוניס: אגב, היא הייתה בירת ישראל גם לפני שבועיים, כלומר גם לפני הכרתו של הנשיא טראמפ, שאני כמובן מאוד מודה לו על כך, מבחינת ההכרה הבין-לאומית.

אופיר אקוניס: ובכן, שם ראינו את אבו מאזן מצטרף לחבורה שישבה באיסטנבול.

אופיר אקוניס: כל מה שראינו שם זה אי-הכרה במציאות, סרבנות לשלום, סרבנות למשא ומתן ורצון עז להלהיב את ההמונים בטורקיה – שהם אנשים בסך הכול מפוכחים ברובם – –

קסניה סבטלובה: אז תלהיב את ההמונים כאן בכנסת ותספר לנו.

אופיר אקוניס: – – מפוכחים ברובם, משום שהעם הטורקי איננו אויב של העם היהודי.

אופיר אקוניס: איננו אויב.

קסניה סבטלובה: אז תספר לנו מה אתם מתכוונים לעשות בקשר לדברים המקוממים של ארדואן.

אופיר אקוניס: הטורקים אינם אויבים של היהודים, וגם לא של הישראלים.

קסניה סבטלובה: עזוב אותנו עכשיו מאבו מאזן – – – מה עם ארדואן?

אופיר אקוניס: ואני זוכר, כאשר הייתה ראש ממשלה אישה בטורקיה, למשל, עוד לפני הרודן ארדואן, אני חושב שהיחסים היו למעלה מטובים, למעלה מטובים.

אופיר אקוניס: וכל מי שאשם בהתדרדרות היחסים בין ישראל לבין טורקיה זה לא מר אולמרט – שהיה ראש ממשלה כאן, והואשם גם הוא על ידי ארדואן – ולא מר פרס, זכרו לברכה – שגם הוא הואשם על ידי ארדואן; הוא היה רודף שלום, מר פרס קיבל את פרס נובל לשלום, וארדואן היה נגדו.

קסניה סבטלובה: אז תזמנו את השגריר לשיחה לפחות, משהו.

אופיר אקוניס: ואחר כך הגיע בנימין נתניהו, וגם הוא, כמובן, מצא את עצמו בחזית מול הרודן ארדואן, אשר עודד ודחף למשט המרמרה ולתמיכה בארגון הטרור IHH, היוצא משטח תחומה של טורקיה.

אופיר אקוניס: אנחנו בוודאי נדע מה לעשות כדי להשיב לנשיא ארדואן על ההצהרות המיותרות שלו, המגוחכות שלו, המתלהמות שלו, שמדרדרות את טורקיה, לדאבון הלב, לשנים רבות, ארוכות – שבהן היא כבר לא הייתה – שהוא הפך באמת מדינה שהפכה לאחת המדינות – בעבר, לפחות – המודרניות בעולם.

אופיר אקוניס: ואנחנו נודיע את תגובתנו בהקדם על יד משרד החוץ או על ידי משרד ראש הממשלה, בעיקר סביב התבטאויות ארדואן על ירושלים.

אופיר אקוניס: דבר אחד צריך בוודאי להזכיר לו: ב-1917 – זה כבר די מזמן, 100 שנה – הסתיימה או הסתיימו 400 השנים של האימפריה העות'מאנית, ויש לי יסוד סביר להניח שכפי שהרודן ארדואן מתנהג, הן גם לא ישובו עוד לעולם.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת, לשר אופיר אקוניס.

קסניה סבטלובה: בקיצור, לא ענית.

עיסאווי פריג': לגבי המציעים – מסתפקים בתשובה או רוצים דיון?

קסניה סבטלובה: דיון, דיון.

עיסאווי פריג': דיון?

קסניה סבטלובה: ועדת החוץ והביטחון, זה המקום הטבעי.

עיסאווי פריג': ועדת החוץ והביטחון – דיון.

עיסאווי פריג': אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על העברה לוועדת החוץ והביטחון.

עיסאווי פריג': בבקשה, מי בעד?

עיסאווי פריג': מי נגד?

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

עיסאווי פריג': בעד – שבעה חברי כנסת, ללא מתנגדים, עם נמנע אחד.

עיסאווי פריג': ההצעה לסדר-היום עוברת לוועדת החוץ והביטחון.

עיסאווי פריג': היערכות המדינה לשנת בצורת נוספת לאור תחזית השירות המטאורולוגי למשקעים בחודשי החורף

עיסאווי פריג': עוברים להצעות הבאה לסדר-היום – גשם אינו מטפטף:

עיסאווי פריג': היערכות המדינה לשנת בצורת נוספת לאור תחזית השירות המטאורולוגי למשקעים בחודשי החורף, מס' 8644, 8667, 8679, 8687 ו-8699.

עיסאווי פריג': הדוברת הראשונה – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

עיסאווי פריג': אחרי זה – חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת חיים ילין.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת גפני, אני לא רואה אותו באולם.

יעל כהן-פארן: ומה עם חבר הכנסת השר יובל שטייניץ?

יעל כהן-פארן: נחכה לו?

עיסאווי פריג': יש בינתיים שר במליאה.

עיסאווי פריג': את יכולה להתחיל ונקבל תשובה.

עיסאווי פריג': בבקשה, חברת הכנסת כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: טוב, תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת המעטים ששורדים את היום הזה, כמו שאנחנו רואים, שר האנרגיה שאחראי גם למים, עדיין לא כאן.

יעל כהן-פארן: כנראה שנושא הבצורת זה לא מה שחשוב לו.

יעל כהן-פארן: בכל זאת אנחנו העלינו את ההצעה לסדר-היום ונדבר עליה.

יעל כהן-פארן: נקווה שאולי הוא כן יגיע לתת תשובות.

עיסאווי פריג': אני רק אציין שההצעה תהיה ללא תשובת שר.

עיסאווי פריג': היה אמור להשיב, אז – – –

יעל כהן-פארן: מתחבר מצוין לנושא.

יעל כהן-פארן: ללא תשובת שר – זה קורה כשהנושא חשוב להם במיוחד.

עיסאווי פריג': הממשלה רשאית.

יעל כהן-פארן: כשהנושא חשוב להם במיוחד הם לא באים, כן.

עיסאווי פריג': הממשלה רשאית על פי התקנון.

חיים ילין: אבל זה מה שהיא רשמה?

חיים ילין: הממשלה לא מופיעה?

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: היה רשום בסדר-היום – תשובת שר.

יעל כהן-פארן: היה רשום בסדר-היום תשובת שר.

עיסאווי פריג': התקנון מאפשר את זה לממשלה, שהיא רשאית לענות או לא לענות.

יעל כהן-פארן: נקווה שהדברים שנאמר כאן יהדהדו גם למסדרונות הממשלה, שנראה שהיא מנותקת מהעם, מנותקת מהעולם, לא יודעת שאין מים, שיש בצורת.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו נספר לה את זה מכאן.

יעל כהן-פארן: ישראל נמצאת במשבר, משבר רציני מאוד.

יעל כהן-פארן: ישראל בעצם מתייבשת.

יעל כהן-פארן: בשנים האחרונות אנחנו עדים להתמעטות מאוד רצינית של המשאבים – משאבי המים, של המשקעים, בעיקר בצפון, בעיקר באגן ההיקוות של הכינרת, והמצב הגיע לכך שאנחנו בשנים האחרונות בממוצע של 80% מהכמות השנתית שהכרנו עד היום.

יעל כהן-פארן: אז אולי צריך להתרגל לזה ש-80 זה ה-100 החדש; 80% שיש היום אולי זה ה-100% שאנחנו צריכים להתרגל אליו.

יעל כהן-פארן: עכשיו תראו, בשנת 2009, אם אתם זוכרים, משרד האנרגיה יצא בקמפיין מאוד גדול: ישראל מתייבשת – עם דוגמניות שהפנים שלהם התייבשו, וקראו לכולם לחסוך במים, והציבור נענה.

יעל כהן-פארן: זה היה קמפיין – אחד המוצלחים – של לשכת הפרסום הממשלתית, איזה 30% חיסכון בקרב הציבור רק מהדוגמנית שהפנים שלה התייבשו על המסך.

יעל כהן-פארן: אבל 4-3 שנים אחר כך מתקני ההתפלה התחילו לפעול ואז, כבמטה קסם, נגמרה בעיית המים, ואז יצאה קריאה לציבור: לא צריך לחסוך, עכשיו הכול בסדר.

יעל כהן-פארן: זאת, בעיניי, הייתה הטעות הכי גדולה שעשתה ממשלת נתניהו – אומנם הממשלה הקודמת אך עדיין ראש הממשלה היה נתניהו.

יעל כהן-פארן: בעצם, כשנכנסו מתקני ההתפלה לפעולה, כבמטה קסם אין בעיית מים.

יעל כהן-פארן: עכשיו, כולנו, אני בטוחה, בחדר הזה – אולי לא כולם, מי שלא גדל בארץ, אבל כל מי שגדל בארץ ב-40 השנה האחרונות גדל על הסיסמה: חבל על כל טיפה.

יעל כהן-פארן: חייבים לחסוך במים, זה משהו שחלחל לנו כל יום, כל יום, ובסוף למדנו.

יעל כהן-פארן: השנים האלה של השקעה בחינוך, השקעה לחיסכון, חינוך לחיסכון, ירדו לטמיון עם ההתפלה ועם המסר שבעצם יש איזה קסם כזה שקוראים לו התפלה; אין לזה שום מחיר, הכול בסדר, יש מים ויהיו מים בשפע.

יעל כהן-פארן: שנים של בצורת בשנים האחרונות – אנחנו כבר בשנה החמישית של בצורת – שהיו מלוות בהתרעות של מומחים ושל הגופים האחראים לנושא במדינה, ובעצם אתם בממשלה נרדמתם בשמירה.

עיסאווי פריג': מילת סיכום, חברת הכנסת.

יעל כהן-פארן: לא, אבל התחלנו בדיונים אם השר מגיע או לא, אז תן לי עוד שתי דקות, בבקשה.

עיסאווי פריג': שר באולם יש, מה לעשות?

יעל כהן-פארן: לא, אבל ששטייניץ לא הגיע – דיברנו על זה דקה וחצי.

יעל כהן-פארן: בבקשה, אדוני, עוד דקה.

עיסאווי פריג': בבקשה, חצי דקה.

עיסאווי פריג': בבקשה תסיימי.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו הרבה שנים שומעים התרעות על הבצורת, והממשלה נרדמה בשמירה.

יעל כהן-פארן: המעיין של הדן – ראינו השבוע תמונות קשות שהוא יבש; יש איים בכינרת והמפלס שלה בשפל חסר תקדים.

יעל כהן-פארן: הגיע הזמן להגיד שחייבים להעמיד את זה בסדר עדיפות היסטרי ברמה הלאומית; לא גבוה – היסטרי, כי מים זה החיים שלנו פה, ועוד מעט אנחנו באמת מתייבשים.

יעל כהן-פארן: ישראל מתייבשת.

יעל כהן-פארן: ויש פתרונות.

יעל כהן-פארן: יש פתרונות.

יעל כהן-פארן: צריך להתחיל לפעול בכל המרץ בכמה אופקים, גם של חיסכון במים, של מעבר של חקלאות לחקלאות בת-קיימא שצורכת פחות מים.

יעל כהן-פארן: מה לעשות?

יעל כהן-פארן: בננות לא גדלות בישראל באופן טבעי.

יעל כהן-פארן: הממשלה חייבת לעזור לחקלאים להסתגל לא רק למחירי המים אלא לחקלאות אחרת.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים להבין שאנחנו במצב, לצערנו, כנראה, שהוא לא קצר טווח, שאולי הוא ארוך טווח.

יעל כהן-פארן: משבר האקלים כבר כאן – ובזה אני אסיים.

יעל כהן-פארן: משבר האקלים מעמיד אותנו בחוסר ודאות מאוד גדול: האם זה משהו זמני?

יעל כהן-פארן: האם זה מצב שהולך להישאר?

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים להסתגל למצב החדש, ומהר מאוד.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת כהן-פארן.

עיסאווי פריג': אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין, הדובר הבא.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

עיסאווי פריג': אני שוב מציין שאנחנו לא נקבל תשובה מהממשלה.

עיסאווי פריג': חבל מאוד.

עיסאווי פריג': זה נושא מאוד חשוב וקריטי, אבל הממשלה, יש לה את הזכות, והיא בחרה שלא לתת תשובה בדיון.

חיים ילין: המשך דיון בוועדת הכלכלה – אנחנו נבקש.

עיסאווי פריג': אחרי שנשמע אותך, נעביר את זה לוועדת הכלכלה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אתה צודק, אדוני היושב-ראש, לממשלה יש את האפשרות שלא להשיב לכנסת כאשר היא לא מוצאת לנכון להשיב.

דב חנין: אני רק משתומם על זה שהממשלה בוחרת שלא להשיב על נושא כל כך חשוב.

דב חנין: שנת בצורת מתרחשת בארץ, עם השלכות על החקלאות והחקלאים, עם השלכות על החיים של כל אחד מאיתנו, עם פגיעות קשות בטבע – שעליהן נדבר עכשיו – והממשלה לא מתעניינת בזה?

דב חנין: אין גבול לחוצפה של הממשלה הזאת?

דב חנין: הם מוכנים, אדוני היושב-ראש, להקדיש את כל השבוע הבא של הכנסת לדיון בחוק המלצות המשטרה – שיש לפחות טענה שהוא רלוונטי במידה כזאת או אחרת לראש הממשלה נתניהו.

עיסאווי פריג': אל תהיה בטוח.

דב חנין: אני לא בטוח בכלום, אני אומר, זה מה שהיה נכון להבוקר.

דב חנין: אתה יודע, בממשלה כזאת מה שקורה בבוקר לא בהכרח נשאר גם בערב.

דב חנין: אבל אין גבול לחוצפה?

דב חנין: יש עוד נושאים שמעניינים את הציבור הישראלי.

דב חנין: מה שקורה בתחום הבצורת זה מעניין וחשוב.

דב חנין: כמו שאמרה חברתי חברת הכנסת יעל כהן-פארן, גם יש הרבה מה לעשות, וצריך לעשות.

דב חנין: אז עמיתיי חברי הכנסת, בואו נעבור על הנתונים בקצרה.

דב חנין: מפלס הכינרת נמצא בשפל של עשור.

דב חנין: הזרימה בנחל דן היא החלשה ביותר אי-פעם, וכמה מהמעיינות של נחל דן התייבשו.

דב חנין: אנחנו מדברים על שפיעה של 2.6 קוב בשנייה לעומת 6.6 קוב בשנייה בממוצע.

דב חנין: אנחנו מדברים על התייבשות של הבניאס – הבניאס נמצא בפחות מ-10% מהשפיעה שלו.

דב חנין: אני לא יודע אם מי מכם היה באזור היפה הזה של הארץ.

דב חנין: אנחנו קוראים לו "ארץ פלגי מים".

דב חנין: מי שהיה שם לאחרונה ראה מראות מאוד מאוד קשים.

דב חנין: שמורת נחל דן, שמורת דן היפהפייה, נמצאת במגמת התייבשות, ועמיתיי חברי הכנסת, התופעה הנוראה הזאת שכך נראה חודש דצמבר שלנו – כך נראה חודש דצמבר?

דב חנין: ככה נראה חורף, אדוני היושב-ראש?

דב חנין: אז ככה נראה משבר אקלים בארץ הזאת.

דב חנין: משבר אקלים, עמיתיי חברי הכנסת, זה לא משהו שקורה במקום אחר ולא משהו שיקרה בזמן אחר.

דב חנין: זה קורה כאן ועכשיו, אצלנו.

דב חנין: אנחנו צריכים להתמודד ואנחנו צריכים לייצר פתרונות.

דב חנין: אנחנו צריכים לייצר פתרונות לפני שיהיה כאן נזק בלתי הפיך.

דב חנין: ולא רק פתרונות לטווח קצר.

דב חנין: צריך למצוא מקורות מים חלופיים, צריך להשיב מים לטבע – גם לכינרת להשיב מים, גם למקורות המים של נחל דן להשיב מים; להשיב מים לאותן שמורות, לאותם נחלים שהציבור כל כך נהנה וכל כך אוהב לבקר בהם.

דב חנין: המקומות האלה נמצאים בסכנת חורבן.

דב חנין: כדי לפעול צריך לפעול עכשיו.

דב חנין: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: יש לנו רשות מים שיודעת לנהל משק מים, אבל לא תמיד יודעת לנהל טבע.

דב חנין: כדי לנהל את התחום הזה בצורה כוללת – גם את המים וגם את הטבע – אנחנו צריכים ממשלה שתבין שיש לה אחריות למה שקורה בארץ הזאת, שבאמת באמת תאהב את הארץ הזאת, לא רק כשצריך לריב עם הערבים למי זה שייך, אלא באמת באמת תאהב את הארץ הזאת – –

עיסאווי פריג': אני נמנע מלהגיב עכשיו.

דב חנין: – – כדי שיהיה כאן טוב לכולם.

דב חנין: שיהיה כאן טוב לכולם.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת דב חנין.

עיסאווי פריג': הדובר הבא והאחרון – חבר הכנסת חיים ילין.

עיסאווי פריג': אני מבין שחבר הכנסת גפני איננו, אז חבר הכנסת חיים ילין הוא הדובר האחרון.

עיסאווי פריג': ושוב, אני מאוד מצטער שאין לנו תשובת ממשלה, אבל זה המצב.

עיסאווי פריג': בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר אקוניס, אני חייב להודות, אני לא מאשים את ממשלת ישראל על זה שלא יורד גשם.

אופיר אקוניס: תודה לאל.

חיים ילין: אתה יכול לישון בשקט.

חיים ילין: אתה יכול לישון בשקט.

עיסאווי פריג': את מי אתה מאשים?

אופיר אקוניס: אגב, אני לא ישן בשקט, אני מאוד מוטרד מזה.

אופיר אקוניס: זה דבר מטריד מאוד.

חיים ילין: לא, אתה יכול לישון בשקט שאני לא מאשים את הממשלה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אנחנו נמצאים במצב – אני רוצה לנסות להשוות אותו, למרות שההשוואה לא תהיה אולי תמיד נכונה, או אנשים לא יבינו, אבל מאז שיש לנו כיפת ברזל אנשים יוצאים לצלם את הטילים, לראות את הפיצוצים.

חיים ילין: יש תחושה שיש ביטחון מלא.

חיים ילין: אותו דבר מאז שיש לנו התפלת מים – יש תחושה שלא חסר מים.

חיים ילין: אומנם אלה שני דברים שונים, אבל למה אני מספר אותם?

חיים ילין: אני מספר אותם כי ב-1982 הגיע קו השפד"ן.

חיים ילין: מה זה קו השפד"ן?

חיים ילין: קו השפד"ן זה אחד הדברים הגאוניים שנעשו במדינת ישראל, שהקפיץ את מדינת ישראל להיות המדינה הראשונה בעולם במִחזוּר מים.

חיים ילין: 70% מהמים ממוחזרים.

חיים ילין: זאת אומרת, כששאלו אותי כראש מועצה לשעבר: מה העזרה שאזרחי ישראל יכולים לעזור לעוטף עזה?

חיים ילין: אני אומר: תתקלחו פעמיים ביום.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: אם תתקלחו פעמיים ביום יהיו לנו הרבה מים להשקיה.

חיים ילין: אלא מה?

חיים ילין: עד שמגיעה הפרסומת של האישה היפה הזאת שהיא נסדקת, שנגמרים המים, שאין יותר מים – ברגע שאין יותר מים אנשים לא מתקלחים, אנשים מצמצמים את כמות המים – –

עיסאווי פריג': אני הבנתי אותך שהלכת לאישה "גשם גשם מטפטף".

חיים ילין: – – ואז בגדול מה שאנחנו רואים – אנחנו רואים צמצום.

חיים ילין: תראו, חברים, אני אומר לכם מה קורה כרגע: בעקבות הבצורת מצמצמים בכמות המים.

חיים ילין: מה המשמעות?

חיים ילין: בשפד"ן, אותו קו מדהים שמחזיק את כל עוטף עזה – שזה בעצם, תדעו לכם, זו הציונות האמיתית, כי אני אומר לכם, בלי לעקוץ אף אחד, כל עוד שעל גבול רצועת עזה אני רואה ירוק בעיניים, אני רואה ניצחון.

חיים ילין: ניצחון.

חיים ילין: הצד השני יורה עלינו טילים, ואנחנו – מה אנחנו עושים?

חיים ילין: מגדלים.

חיים ילין: אבל הולכים לקצץ במים, זאת אומרת, התחושה הזאת שאנחנו מנצחים למרות הטילים הולכת לרדת.

חיים ילין: עכשיו תראו מה מגוחך עוד יותר, אבסורדי – כבוד השר, אתה צריך לעזור לנו בזה, תבין: 2016 הייתה שנה מאוד גשומה בנגב.

חיים ילין: מאוד גשומה.

חיים ילין: לוקחים את הבסיס של הנגב.

חיים ילין: אז מה קרה?

חיים ילין: השקענו פחות.

חיים ילין: ההשקיה ירדה פלאים.

חיים ילין: בגלל שלא השתמשנו בכל המים, מקצצים לנו עכשיו.

חיים ילין: זאת אומרת, יש קיבוצים ומושבים שבהם יקוצצו מיליון קוב מים.

חיים ילין: אפשר לסגור את היישוב הזה.

חיים ילין: זה הדרום, בעוטף עזה.

חיים ילין: מה קורה בצפון?

חיים ילין: בואו נבין.

חיים ילין: פעמיים ב-100 שנה – כל 50 שנה – יש מצב של בצורת שבמשך חמש שנים אין גשם בצפון.

חיים ילין: אירוע כזה דרמטי קורה פעם ב-50 שנה.

חיים ילין: רשות המים נתנו לי את הנתונים.

חיים ילין: עוד אירוע: הנחלים לא זורמים, אין להם השקיה בכלל; הכינרת מתייבשת.

חיים ילין: זה עניין של רגולציה מצד אחד, ומצד שני, אתה בא ואתה הורג את החקלאות והחקלאים.

חיים ילין: מה אנחנו שווים ללא אחיזה בקרקע?

חיים ילין: בסוף, השורה – – –

עיסאווי פריג': כבוד השר, אין תשובה, לפחות להקשיב.

אופיר אקוניס: אנחנו עובדים על התשובה.

חיים ילין: אני אומר, השורה התחתונה היא שקודם כול, 1.

חיים ילין: משק המים, צריך להסתכל עליו בצורה הוליסטית; 2.

חיים ילין: כל טיפה של כסף שאנחנו שמים במחזוּר מים הולך לחקלאות; 3.

חיים ילין: תדעו לכם, כל מי שמתנגד לחקלאות או שלא רואה בזה משהו שהוא נכון – בלי חקלאות, אני אומר לכם, גם לא יהיה מחזוּר של מים, לא יהיה אינטרס למחזר את המים.

חיים ילין: אם לא יהיה אינטרס למחזר את המים, הנחלים שלנו, הים שלנו – הכול יהיה מטונף בשפכים.

חיים ילין: לכן – – –

עיסאווי פריג': אני קיבלתי עכשיו מין רמז שיכול להיות – יכול להיות – שהשר בדרך ונקבל תשובה.

יעל כהן-פארן: אבל הצעה לסדר-היום – הוא אמור להקשיב לנו.

עיסאווי פריג': קח דקה נוספת, תמשוך את הזמן.

עיסאווי פריג': איך אומרים?

עיסאווי פריג': קח דקה נוספת, יכול להיות שנרוויח שהשר – – –

חיים ילין: אני רוצה להגיד, אי לכך שאני רואה, ואני אומר לכם את זה, בחקלאות, במשק המים, בביטחון שלנו, בביטחון התזונתי, בביטחון שאנחנו על גבולות מדינת ישראל – אני רואה את ההתיישבות, אני רואה את הקיבוצים ואת המושבים חורקים שיניים; אתם לא תראו אותם שורפים צמיגים, כי בשביל לשרוף צמיגים צריך לכבות את זה עם מים, אז זה בזבוז של מים.

חיים ילין: הם לא יעשו את זה.

חיים ילין: הם יחרקו שיניים ויעשו את זה.

חיים ילין: השאלה היא, איך אנחנו כמדינה נראים?

חיים ילין: זאת השאלה.

חיים ילין: ואחרי זה מה?

חיים ילין: תדעו לכם – מה היה הנושא הקודם, כבוד השר, שאתה ענית?

חיים ילין: טורקיה?

חיים ילין: אתה תראה איך אנחנו נתחן לקבל עגבניות, תראה איך אנחנו נתחנן לקבל עגבניות מהם.

חיים ילין: ואז יגיעו העגבניות, ואז מה יקרה?

חיים ילין: וירוס בתוך עגבניות, כי אף אחד לא בדק את זה.

חיים ילין: ואז במשך שנתיים כל הזרעים של מדינת ישראל פגומים, ואין לנו בכלל מספיק עגבניות פה – מביאים עוד יותר.

חיים ילין: מאיפה מביאים?

חיים ילין: מרצועת עזה ומירדן.

חיים ילין: חבר'ה, זה מגוחך.

חיים ילין: המדינה שיכולה להאכיל את העולם, ללמד את העולם מה זה חקלאות, מה זה מחזוּר של מים, כולם רצים אחרינו – אבל אנחנו דוגמה למי?

חיים ילין: בעצמנו אנחנו צריכים, בעצם, להתמודד עם הסוגיה הזאת, שהיא בלתי נסבלת.

עיסאווי פריג': טוב, סכם, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מבקש, הדיון הזה לא יכול להסתיים פה.

חיים ילין: זה גם לא דיון מפלגתי ולא סיעתי ולא שום דבר פוליטי.

חיים ילין: זה דיון על הקיום שלנו כמדינה ועל הערך של החקלאות והמים במדינת ישראל.

חיים ילין: אני מציע שהדיון יימשך בוועדת הכלכלה, שהשר יגיע לשם – יש לו שיתוף פעולה מלא, אנחנו נמצאים איתו.

עיסאווי פריג': כן, כן, אני מודע.

חיים ילין: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת ילין.

עיסאווי פריג': מים זה לא רק חקלאות, מים זה חיים.

עיסאווי פריג': זה נושא שחוצה את כולם וזה נושא מאוד חשוב.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני חייב להגיד לך משהו: גם כשמוכרים ירקות ופירות זה מים.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת ילין.

עיסאווי פריג': חברים, אני שוב מצטער שאין לנו תשובת ממשלה.

יעל כהן-פארן: אתה לא צריך להצטער, הם צריכים להצטער.

עיסאווי פריג': קיבלתי שאנחנו מעבירים את זה לוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': לכולם – אני מבין יש הסכמה.

עיסאווי פריג': אני עובר להצבעה לצורך העברה לוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

עיסאווי פריג': שישה בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

עיסאווי פריג': ההצעה לסדר-היום עוברת לוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': ניצול קשישים

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: ניצול קשישים, מס' 8643 ו-8650.

עיסאווי פריג': לצערי הרב, אני שוב מציין שהצעה לסדר-היום הזאת, נוסף לגשם, נוסף למים, גם ההצעה הזאת, נכון לרגע זה, היא ללא תשובת שר.

עיסאווי פריג': זה מאוד עצוב.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה – לפי מה שהבנתי – שהשר אלי כהן בדרך וייתן תשובה.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת שמולי, יש לך עשר דקות.

עיסאווי פריג': אה, סליחה שלוש.

עיסאווי פריג': בסדר, שלוש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביקשתי מנשיאות הכנסת לאשר את קיום הדיון החשוב הזה כי אני חושב שלמרות שהכנסת מתמודדת עם הנושא הזה באמת בשנים האחרונות שוב ושוב, יש פה איזשהו משחק של חתול ועכבר, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: הכנסת מחוקקת במטרה להגביל את כל אותם רמאים ושרלטנים שמנצלים את מוחלשותם של אנשים מבוגרים בתוך עולם הצרכנות, אבל בכל פעם מחדש אנחנו גם מגלים שגם הגנבים וגם הרמאים וגם השרלטנים הופכים להיות מתוחכמים יותר.

איציק שמולי: ולכנסת הזאת, לבית הזה, לכל המפלגות ולכלל חברי הכנסת, יש מחויבות, גם מוסרית וגם חברתית, לספק חומת הגנה של ממש לאותה אוכלוסייה.

איציק שמולי: אנחנו רואים איך פעם אחרי פעם השיטות משתכללות, ההונאות משתכללות, שיטות הרמייה והשיווק.

איציק שמולי: רק דבר אחד לא משתנה ממקרה למקרה, והוא – שבכל פעם אנחנו מגלים עד כמה אפשר ללכת רחוק עם הנבזות ועם הציניות.

איציק שמולי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש?

איציק שמולי: הגענו למקרה, בוועדת הכלכלה, שבו אחת החברות דחפה קורקינט לבן אדם מבוגר בן 91.

איציק שמולי: עד כדי כך.

איציק שמולי: באמת הדמיון הוא כל כך פרוע והשיטות הן כל כך מגוונות.

איציק שמולי: בדרך כלל – חברי חבר הכנסת חאג' יחיא – מה שאומרים לאותה אוכלוסייה מבוגרת: בואו תיקחו משהו במתנה; בואו תיקחו משהו בהטבות.

איציק שמולי: עכשיו, על הדרך אומרים לאוכלוסייה המבוגרת: רק תביאו לנו איזה פיקדון, או רק תשימו את כרטיס האשראי לטובת דמי משלוח.

איציק שמולי: משהו קטן, לא נחייב אתכם.

איציק שמולי: ועד שהבן אדם מבין שעבדו עליו, ועד שיש לו אומץ בכלל לעמוד מול המשפחה ולהגיד להם, עם כל הבושה שבדבר: הפילו אותי בפח בהונאה של אלפי שקלים, בדרך כלל זה כבר מאוחר מדי.

איציק שמולי: ואני אומר שוב: הכנסת, מגיעה לה פה מילה טובה.

איציק שמולי: הכנסת מחוקקת ומנסה לספק עוד ועוד חומות הגנה, אבל זה לא מספיק.

איציק שמולי: רק לאחרונה, אדוני היושב-ראש, אנחנו מתבשרים על עוד ועוד מקרים דרך התוכנית הכול כלול בערוץ 10, שבאמת "טרגטה" את אחת מהחברות הנבזיות ביותר, חברה שקוראים לה "יו.

איציק שמולי: פי.

איציק שמולי: לייף מרקטינג", שעובדת בשיטה הבאה:

איציק שמולי: היא מבקשת לצרף את האנשים המבוגרים למועדון לקוחות – מועדון לקוחות שכביכול לא עולה שום דבר, או עולה כמה פרוטות בחודש, ואחרי זמן מה האנשים המבוגרים מתחילים לקבל לביתם חיובים של אלפי שקלים שאתה לא יכול לעצור אותם.

איציק שמולי: אומרים לך, אדוני היושב-ראש:

איציק שמולי: אם אתה רוצה לעצור את העסקה – שבכלל לא התחייבת אליה – אז תשלם את כל ה-36 חודשים, כפול 500 או כפול 1,000 שקל.

איציק שמולי: איזה בן אדם עם קצבת זקנה של 2,000, 2,400 שקל יכול לעמוד בדבר הזה?

איציק שמולי: לכן, אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהכנסת חייבת ללכת פה למהלכים נועזים יותר.

איציק שמולי: יש פה הזדמנות – יש פה שר כלכלה שיש לו מחויבות חברתית אמיתית.

איציק שמולי: הנושא של ההגנה על הקשישים לא זר לך, השר אלי כהן, וגם אתה רואה את כל העוולות שנחשפות בתוכנית הכול כלול.

איציק שמולי: ואני אומר שני דברים לסיום: 1.

איציק שמולי: אנחנו צריכים להגדיל את הסמכויות ואת התקציבים ואת היכולת של הרשות להגנת הצרכן – שהיא רשות מצוינת עם אנשים טובים ומחויבים – להתמודד עם כל השרלטנים האלה; 2.

איציק שמולי: לדעתי, אדוני היושב-ראש, אין מנוס מלהעביר חקיקה שמורידה את חברות האשראי מהגדר ומחייבת אותן במקרה כזה להחזיר את הכסף לצרכנים.

עיסאווי פריג': תודה.

איציק שמולי: היום הם אומרים לצרכנים שפגעו בהם: לכו תתמודדו בבית משפט.

איציק שמולי: אלה לא כללי משחק הוגנים.

איציק שמולי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת שמולי.

עיסאווי פריג': לשמחתנו, כבוד השר הגיע.

עיסאווי פריג': אני מזמין את השר אלי כהן.

איציק שמולי: לא, יש את חאג'.

עיסאווי פריג': סליחה, אני לא שמתי לב, אני מצטער.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עיסאווי פריג': תפדל.

עיסאווי פריג': (אומר בערבית: אני מצטער, לא שמתי לב.) בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר בערבית: כבוד יושב-ראש הישיבה אבו כמאל,) העניין של הקשישים – אני אתחיל בזה עם פסוק מהקוראן: (אומר בערבית: בשם אללה הרחמן והרחום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: "ריבונךָ ציווה כי לא תעבדו בלתי אם אותו, ותגמלו חסד עם אביכם ועם אמכם, ואם יגיעו לזִקנה במחיצתך – שניהם יחדיו או רק אחד מהם – –)

אלי כהן: אתה רוצה שאני אשיב לך אחרי זה?

עיסאווי פריג': לא, לא, זה כל כך עוצמתי, הפסוק הזה, כמה חשוב לתת כבוד לקשישים ולהורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (– – אל תגיד להם, קַצתי בכם, ואל תגער בהם, ודבּר עִמם בכבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פרוֹשׂ להם כנף של הכנעה ורחמים, ואֱמור, ריבוני, רחם עליהם כדרך שגידלוני מקַטנות".

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) כבוד השר, אתה מיהרת, כי בדרך כלל כשאני קורא פסוק, אני גם מתרגם אותו, בסדר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הפסוק אומר שאלוהים ציווה עלינו, כאנשים, קודם כול להאמין בו, לעבוד אותו, ואחר כך לכבד את ההורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המעשה הגדול אחרי האמונה באלוהים הוא לכבד את ההורים המבוגרים, כך שביום שאחד מהם או שניהם יגיעו לגיל שהם מבוגרים מדי אצלך – כי הם אפילו לא במקום אחר – אתה צריך לכבד אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו את המילה "אוף", שזו מילה כל כך פשוטה – בכל השפות אתה יכול להגיד "אוף", שזו המילה הכי קטנה – לא לעשות את זה, ולתת להם את הכבוד המלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עושים היום עם הקשישים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש את החברות של השיווק, מה שאמר חברי שמולי, עם הטלפונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה עושים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו צעירים הם לפעמים גם מרמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם מבוגר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה תקבל מתנה, תקבל, תקבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואת נושא הקורקינט – אני הייתי באותו דיון שדנו בזה – אישה מעל גיל 90 תקנה קורקינט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאיפה יש לה ומה היא צריכה אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו הנכדים שלה כבר לא צריכים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו לנכדים לא צריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא מבטלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, מה יש לנו עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו את העניין של בתי אבות, עם התוכניות של בתי אבות, עם כל התעמולה: תבואו, תבואו, תבואו, ותגיעו לגן עדן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולאן מגיעים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו ראינו את הטיפול בהם ואת המכות שקיבלו בכמה מקומות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איזה שירותים מקבלים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה שומע, אתה אומר: ואללה, בגיל שלי אני צריך ללכת לשם, עם הפרסומת שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה מקבלים שם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו כולנו יודעים – עד שהגענו למצב שהאם יש צורך להציב מצלמות או לא צריך – עד כדי כך, הגענו לרמה הזאת; אפילו היינו מוכנים לדון בפגיעה בפרטיות כדי לשמור על הכבוד שלהם ועל הזכויות שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה יש לנו עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו עוד, כבוד השר, את העניין של הבנקים, שרוצים לחסוך ולחסוך במכסת כוח אדם בזה שאין להם אפילו עובדי דלפק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים מבוגרים שצריכים להגיע לקבל את קצבת הזקנה – ובמיוחד ביישובים הערביים, שחלק מהם גם לא יכולים להפעיל או להכניס את הכרטיסים שלהם ולכתוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי ש לא קורא – לא כותב, והוא מגיע למצב שהוא לא יכול להוציא את המשכורת, את הקצבה הזעומה שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז, מה אנחנו צריכים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא צריך עזרה מהמשפחה שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מבין למה אותם הבנקים, בימים של קצבת הזקנה – –

עיסאווי פריג': משפט סיכום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – באותם ימים של קצבת הזקנה לא יהיה פקיד אחד או שני פקידים שיעשו את העבודה הזאת, שאנשים לא צריכים להגיע לבנים וגם לאנשים אחרים שיעזרו להם כדי להוציא את המשכורת, ואתה לא יודע מה עושה – אם הוא זר – זה שעוזר לך להוציא את המשכורת.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עיסאווי פריג': אני מזמין את כבוד השר אלי כהן להשיב בשם הממשלה על הצעה לסדר-היום בנושא ניצול קשישים.

עיסאווי פריג': בבקשה, כבוד השר.

אלי כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי כהן: חבריי חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת איציק שמולי, חבר הכנסת חאג' יחיא.

אלי כהן: חבר הכנסת שמולי, אני חושב שאתה בהחלט מקדם, וההצעה לסדר-היום שהעלית היא בהחלט הצעה במקום, הצעה שהיא נכונה.

אלי כהן: החשיבות והרגישות לקשישים בהחלט צריכה להיות.

אלי כהן: אכן, התופעות שאץ חלקן ציינת וגם אחרות מטרידות אותנו.

אלי כהן: אנחנו רואים, לצערנו, שלא מעט גופים עסקיים רואים באוכלוסיית הקשישים טרף קל – טרף קל לעיתים למכירת מוצרים שלא בהכרח צריך או למחירים מופקעים.

אלי כהן: באמת, כפי שאתה ציינת, גם ראינו לא מעט תחקירים – גם בהכול כלול – בנושא הזה, במגוון דברים ובמגוון נושאים, ואני חושב שגם ייאמר לזכותך שאתה מלווה את הטיפול באוכלוסיית הקשישים במגוון רחב של פעילויות, גם בתחום הביטוח הסיעודי, גם בתחום הרפואי, ובהחלט אתה עכשיו נוגע בסוגיה צרכנית חשובה, שכל אחד צריך לבוא ולפעול, ואני מברך גם את חבר הכנסת חאג' יחיא.

אלי כהן: אני רוצה לעדכן אתכם שכיום מתנהלות 60 חקירות שונות ברשות על רקע לא מעט תלונות שהגיעו אלינו במהלך השנה וחצי, שנתיים האחרונות.

אלי כהן: כמו כן, הוטלו עד היום עיצומים של למעלה מ-6 מיליון שקל בגין מגוון הטעיות וניצול לרעה של קשישים.

אלי כהן: כמו כן הורשעו מנהלים בתוך החברות, נגזרו עליהם קנסות או מאסר על תנאי במסגרת אותם הסכמים.

אלי כהן: ביחס לחברת הלפ פי סי, כיום מתנהלת חקירה ברשות גם כנגד חברה זו.

אלי כהן: מכיוון שאנחנו רואים שהמצב מחייב אותנו לפעול במגוון רחב של חקירות כנגד אותן חברות, אנחנו רוצים לעקור את התופעה מהשורש, ולא כל פעם לטפל במקרה הבא, מכיוון שיש גם כאלה שפותחים חברות, סוגרים חברות, ופועלים בתוך אותו ניצול.

אלי כהן: ולכן, אנחנו נמצאים עכשיו בתהליכי חקיקה, שחלקם כבר נמצאים בוועדת הכלכלה, חלקם יגיעו.

אלי כהן: האחד זה חובת הקלטת שיחות.

אלי כהן: כיום החברות מקליטות שיחות ועושות בהן שימוש רק אם הן יכולות להפיק מהן תועלת, אבל אם הלקוח מבקש זאת, לא נותנים לו.

אלי כהן: ולכן, כל אותם עסקים, בעיקר עסקים בתחום הטלמרקטינג – אנחנו רוצים לחייב אותם, שהם יהיו חייבים להקליט את השיחות וגם לתת אותן ללקוח, כי הרבה פעמים טוענים שהלקוח כן הבין או לא הבין.

אלי כהן: דבר נוסף שאנחנו מקדמים הוא חוק שנקרא Do Not Call list, או בעברית פשוטה: אל תתקשרו אליי.

אלי כהן: כלומר, אנחנו רוצים שלכל אדם תהיה זכות לבקש שלא יתקשרו אליו לשיחות כאלה ואחרות.

אלי כהן: אני יכול להגיד שאפילו סבתי, זיכרונה לברכה, התחברה לשירות היכרויות כשהיא הייתה מעל גיל 80, ולנו, כמובן, באותו רגע זה היה כזה קצת מוזר, אבל אנחנו רואים שוב מקרה קלאסי של ניצול.

אלי כהן: ולכן, אתה תוכל לרשום את ההורים שלך והם עצמם יוכלו להירשם על מנת שלא יתקשרו אליהם.

אלי כהן: כמו כן, אנחנו עושים תיקונים במסגרת חוק שעניינו השפעה בלתי הוגנת בסעיף 39 לחוק להגנת הצרכן.

אלי כהן: אנחנו עושים כנסי הסברה לקבוצות קשישים, ואנחנו פועלים – והרשות פועלת – באופן אינטנסיבי בהחלט לשפר את זה.

אלי כהן: אני מברך אותך ואת חבר הכנסת חאג' יחיא, וגם את הכול כלול, בגין אותם תחקירים חשובים.

אלי כהן: מה בקשתו של חבר הכנסת שמולי?

איציק שמולי: אולי להעביר לוועדת הכלכלה.

אלי כהן: כלכלה או העבודה והרווחה?

אלי כהן: מה אתה רוצה?

עיסאווי פריג': לוועדת הכלכלה יש ביקוש טוב.

אלי כהן: מה חבר הכנסת שמולי – – –

איציק שמולי: כלכלה, כלכלה.

אלי כהן: איך?

איציק שמולי: כלכלה.

אלי כהן: אני, בשם הממשלה, מקבל את בקשתו של חבר הכנסת שמולי.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': חאג' יחיא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם כלכלה.

עיסאווי פריג': גם.

עיסאווי פריג': אם כך, אנחנו מעבירים להצבעה לצורך העברה לוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': בבקשה, מצביעים.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

עיסאווי פריג': ובכן, חמישה בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

עיסאווי פריג': הנושא עובר – ההצעה לסדר-היום בנושא ניצול קשישים עוברת לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

עיסאווי פריג': קריסת המסחר המקומי ביישובים הערביים בנגב

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: קריסת המסחר המקומי ביישובים הערביים בנגב, מס' 8698, של חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

עיסאווי פריג': זו הצעה רגילה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': יש לך עשר דקות.

עיסאווי פריג': ואני מבין שכבוד השר אלי כהן גם ישיב להצעה.

אלי כהן: כן.

עיסאווי פריג': אם כך, בבקשה, חבר הכנסת אזברגה, יש לך עשר דקות.

עיסאווי פריג': בבקשה.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנשארים, כבוד השר, רציתי להתריע על נושא שהוא מאוד חשוב.

ג'מעה אזברגה: התבשרנו השבוע על סגירת מפעל טבע בקריית שמונה ובבאר שבע.

ג'מעה אזברגה: לזה מתווסף העיכוב בהקמת קרן הארנונה הממשלתית.

אלי כהן: – – – ירושלים – – – גם באר שבע?

ג'מעה אזברגה: גם באר שבע.

ג'מעה אזברגה: לא, בסדר, אני גר – – –

אלי כהן: ברוך השם, בינתיים מחוץ – – –

ג'מעה אזברגה: בגלל שאני מדבר על הדרום, אני מזכיר את באר שבע.

ג'מעה אזברגה: גם בירושלים וגם בכל הארץ מה שקורה.

ג'מעה אזברגה: מתווסף לנושא הזה העיכוב של הקמת קרן הארנונה הממשלתית והירידה בהכנסות מארנונה של יישובים בנגב, וככה נגלית בפנינו תמונת מצב עגומה ביותר של היישובים בנגב ובפריפריה.

ג'מעה אזברגה: זה לא סוד שעסקים בפריפריה נסגרים הרבה יותר מאשר במרכז, ויש לכך המון סיבות, ואנחנו לא ניכנס אליהן כמובן, אדוני השר.

ג'מעה אזברגה: יש מי שיגידו שאנשים בפריפריה יותר עניים, יותר חולים, יותר מדוכאים, וגם מתים יותר מוקדם.

ג'מעה אזברגה: האם זה אומר שצריך לקבל את העובדה הזאת ש-20% מכלל בתי העסק ביישובים האלה נסגרים כגזרה משמיים?

ג'מעה אזברגה: הדוח האחרון של דן אנד ברדסטריט שמראה את מספר בתי העסק שנסגרים בישראל עתיד להתפרסם בשבוע הקרוב.

ג'מעה אזברגה: חברים, אני לא רוצה להשאיר אתכם במתח, אני אגלה לכם את התוצאות – זאת אומרת, לא קשה לגלות אותן:

ג'מעה אזברגה: כמו בכל שנה היישובים הערביים מככבים, יככבו בראש הרשימה, והם המקומות הכי מסוכנים לפתיחת עסקים.

ג'מעה אזברגה: הממשלה מדברת גבוהה-גבוהה על פריפריה, ומשקיעה מאות מיליונים בהתנחלויות במקום לתת תמריצים והטבות ליישובי הפריפריה.

ג'מעה אזברגה: לא יפתיע אף אחד פה שההוצאה הציבורית על נפש ביישובי יהודה ושומרון גבוהה באחוזים ניכרים מבשאר חלקי הארץ, והמדינה מעניקה הטבות מס משמעותיות בהתנחלויות, כאשר יישובי הפריפריה נשארים מוזנחים ומתבוססים בעוני ובאבטלה.

ג'מעה אזברגה: רבותיי, אני רוצה לספר לכם על העיר הערבית הגדולה ביותר בנגב, העיר רהט, והשנייה בגודלה במגזר או באוכלוסייה הערבית אחרי נצרת.

ג'מעה אזברגה: ברהט חיים יותר מ-70,000 תושבים, והמדינה עוד מנסה לעקור אליה תושבים נוספים מהכפרים הבלתי-מוכרים.

ג'מעה אזברגה: במחשבה שנייה, היישובים המובילים בשיעור העסקים שנסגרים נמצאים – במגזר הערבי, רהט במקום הראשון, סח'נין במקום השני, ועוד יישובים.

ג'מעה אזברגה: זאת אומרת, כמעט בשישה-שבעה הראשונים – אום אל-פחם, נדמה לי, במקום שלישי או רביעי, מהשבעה הראשונים שמככבים בעוני.

ג'מעה אזברגה: שיעור של 21.6% עסקים שנסגרים ברהט מתוך סך כל העסקים בעיר.

ג'מעה אזברגה: 358 עסקים נסגרו, מבחינת מספר.

ג'מעה אזברגה: מדברים רבות על החסמים שעומדים בפני העסקים הקטנים בפריפריה.

ג'מעה אזברגה: יש דברים משותפים וכלליים, כמו חוסר נגישות לאשראי ועודף רגולציה וביורוקרטיה לפתיחת עסק.

ג'מעה אזברגה: חוסר נגישות לאשראי הוא כשל שוק של עסקים קטנים ובינוניים בישראל.

ג'מעה אזברגה: בישראל יש לבנקים כוח שוק חזק, ושוק האשראי הוא ריכוזי.

ג'מעה אזברגה: לכשל השוק הזה יש השפעה שלילית רבה יותר על הקמתם ועל הישרדותם של עסקים, של עסקים חדשים במיוחד.

ג'מעה אזברגה: ואכן, שיעור ההישרדות של עסקים חדשים בישראל נמוך לעומת המדינות המפותחות.

ג'מעה אזברגה: הפתרונות העיקריים הם הגברת התחרות בשוק האשראי, ובכלל זה מתן אפשרות לארגונים חוץ-בנקאיים לספק אשראי זעיר ליזמים עניים, וסבסוד ממשלתי להקטנת הסיכון העסקי הקיים במתן אשראי לעסקים קטנים, והכוונה על ידי ערבות מדינה.

ג'מעה אזברגה: חסמים ביורוקרטיים עומדים בפני עסקים בכמה תחומים, ובהם טיפול בקבלת רישיונות, רישום נכסים, הגנה על משקיעים, תשלום מיסים, סחר בין-לאומי, אכיפת חוזים וסגירת העסק.

ג'מעה אזברגה: כדי לצמוח ולהתפתח, המסחר המקומי אינו יכול להתבסס אך ורק על צריכה מקומית, וחייב למשוך לקוחות מיישובים סמוכים.

ג'מעה אזברגה: והחסמים אינם רק חוסר נגישות לאשראי ועודף רגולציה.

ג'מעה אזברגה: מדובר במכשולים תכנוניים ומבניים, נגישות תחבורתית וצירי תנועה.

ג'מעה אזברגה: האם ייתכן שהכניסה לעיר יישוב היא נתיב אחד?

ג'מעה אזברגה: השכירות לעסקים ברהט גבוהה יותר מבאר שבע בשל הביקוש הגובר והרצון של אנשים להתפתח וליזום, אבל קיים מחסור גדול בשטחים למסחר, וכך בעלי העסקים נאלצים לשלם יותר על השכירות ולקחת סיכון גדול.

ג'מעה אזברגה: הדבר נובע ממצוקת הדיור ומהתכנון הלקוי של היישובים האלה.

ג'מעה אזברגה: לאנשים אין איפה לגור, וצפיפות המגורים היא בין הגדולות בישראל.

ג'מעה אזברגה: לצערי, המדינה מתעקשת להעביר לעיר אוכלוסייה מהכפרים הבלתי-מוכרים, אוכלוסיות שלמות, בלי לפתור את מצוקת הדיור, ובכך מחריפה את הקושי של בתי העסק.

ג'מעה אזברגה: זאת אומרת – תוצאה הפוכה: גם העסקים כושלים וגם רוצים להעביר אוכלוסייה בכוח לשם.

ג'מעה אזברגה: אני יודע שיש רבים שמחליטים על הקמה של בתי עסק בתוך הבתים שלהם, ולא מהרצון להעלים הכנסה, אלא בגלל שלא מוצאים מקום לשכור, ואם מוצאים – זה יהיה במחיר גבוה מאוד שלא משתלם.

ג'מעה אזברגה: הדבר הזה יוצר מפגעים רבים, כמו רעש, פסולת וחיכוכים מיותרים.

ג'מעה אזברגה: דיברנו פה על אשראי.

ג'מעה אזברגה: יש את הקרן לעסקים קטנים בפריפריה, שמעניקה הלוואות בערבות המדינה.

ג'מעה אזברגה: אני יודע מהיכרות אישית שגם כאשר הקרן כבר נותנת את הערבות להלוואה, רבים מהתושבים מתקשים להשיג את ההלוואה המיוחלת בשל סירוב של הבנקים, זאת אומרת, הבעיה כפולה.

ג'מעה אזברגה: ואנחנו שוב חוזרים לבעיות המבניות.

ג'מעה אזברגה: רק בנק ביישוב, שמכיר את קהל הלקוחות, את פוטנציאל הצמיחה ואת הסביבה העסקית יכול לתרום לשגשוג של עסקים קטנים.

ג'מעה אזברגה: כאשר עסק בחורה, שגב שלום, סח'נין או טמרה, לשם שינוי, רוצה לקבל הלוואה, האנשים נאלצים לפנות לבנקים שאינם נמצאים בתוך היישובים, ואז הבנקים האלה לא מכירים את המצב בתוך היישובים ומדברים עם אנשים שאינם מכירים את הסביבה העסקית, ופעמים רבות אינם זוכים לקבל את ההלוואה הנדרשת, כי התנאים שונים לגמרי.

ג'מעה אזברגה: גמרתי את הזמן?

עיסאווי פריג': לא, לא.

עיסאווי פריג': קח את הזמן שלך.

עיסאווי פריג': יש לך עוד שתי דקות.

ג'מעה אזברגה: משרד הכלכלה מתהדר בהשקעה בהקמת אזורי תעשייה, דבר חשוב ומבורך, אבל פיתוח כלכלי אמיתי לא מתבסס על מפעלים שמקבלים מענקים והטבות מס מפליגות, כמו טבע עכשיו; ברגע שמפסיקים להרוויח, הם עוזבים או תופסים רגליים קרות.

ג'מעה אזברגה: עכשיו סודה סטרים התחיל ברהט, ומקבלים משכורות נמוכות.

ג'מעה אזברגה: ברגע שהם יפסיקו להרוויח, הם גם יברחו משם.

ג'מעה אזברגה: חברות ענק שמעניקות משכורות מינימום, מחלקות דיבידנדים במיליונים, וברגע המשבר הראשון מתקפלות.

ג'מעה אזברגה: פיתוח כלכלי בר-קיימא חייב להתבסס על עסקים מקומיים; שם יש צמיחה תחרותית וגם יצירתית.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה לדעת מה משרד הכלכלה עושה באופן קונקרטי כדי לתמוך בעסקים קטנים ביישובים הערביים, ובייחוד בנגב.

ג'מעה אזברגה: ואל תספרו לי על 30 המיליון שלקחו מהתקציב השוטף.

ג'מעה אזברגה: אגב, הציגו אותם בתוך התוכנית הכלכלית ואמרו: הינה, אנחנו משקיעים.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מבקשים להקים קרן ייעודית לעידוד עסקים קטנים בחברה הערבית, שתבין גם את המנטליות שלהם.

ג'מעה אזברגה: זו הדרישה שלנו.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה ומבקש גם להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה, אדוני השר, כי אני חושב שבוועדות האחרות גם ניסינו וזה לא כל כך צלח, לצערי – נושאים אחרים אומנם, אבל חשוב להעביר את זה לוועדת הכלכלה אם אפשר.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה לך.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת אזברגה.

עיסאווי פריג': אני מזמין את כבוד השר, המשיב מטעם הממשלה על ההצעה לסדר-היום בנושא: קריסת המסחר המקומי ביישובים הערביים בנגב.

עיסאווי פריג': בבקשה, כבודו.

אלי כהן: תודה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אזברגה, במהלך השנה האחרונה, מאז שאני בתפקיד, אנחנו מבינים את החשיבות של שילוב המגזר הבדואי והעלאת שיעור ההשתתפות שלהם במעגל התעסוקה במדינת ישראל.

אלי כהן: לשם העניין קיימנו כמה פעילויות, ואני רוצה להגיד לך שכל היישובים הבדואיים מקבלים תקציב להשקעה ולהרחבת אזורי תעשייה.

אלי כהן: יש גם הרבה שיתופי פעולה בין יישובים בדואיים ליישובים יהודיים.

אלי כהן: אני לא יודע אם יצא לך לבקר בשיבלי-אום אל-גנם, שם יכולת לראות שיתוף פעולה – –

עיסאווי פריג': הוא מתכוון לדרום.

עיסאווי פריג': שיבלי-אום אל-גנם זה בצפון.

אלי כהן: זה בצפון, אני יודע.

אלי כהן: – – עם מוטי דותן – הוא, אגב, התייחס ליישובים הבדואיים בנגב, צודק, אבל הוא דן בעוד דברים, אז אנחנו ניתן כבר את המעטפת הכוללת – שם גם ראינו שיתוף פעולה.

אלי כהן: אגב, יש שיתוף פעולה גם בדרום.

אלי כהן: ראינו באזור שוקת, יחד עם בני שמעון ואזורים נוספים, ששם גם מתוכנן לקום אזור תעשייה משותף.

אלי כהן: אני עצמי הייתי בפגישה עם חלק גדול מראשי המועצות לפני כחודשיים בעיריית רהט, עם ראש העיר ועם יתר חברי המועצה, ואנחנו בהחלט רואים הצלחה בעניין הנגב.

אלי כהן: אחד הדברים שבהחלט היו מרגשים היה התיאור של ראש עיריית רהט, כשראינו 800 עובדות בדואיות יוצאות לעבוד.

אלי כהן: הוא מספר שכשטרם הייתה להן עבודה, הן היו באות לבעל ומבקשות 50 שקל בשביל לגמור את היום.

אלי כהן: והינה, היום, ברוך השם, הן מרוויחות 8,000-7,000 שקל, ואני מניח שיש כאלה שמרוויחות יותר, יוצאות, מתפרנסות, לא תלויות באף אחד; יכולות לעזור לילדים, יכולות לשלוח אותם לחינוך, ולכן הנושא הזה חשוב.

אלי כהן: אתה, בשאילתה המקורית שהעלית – בהצעה לסדר-היום – התייחסת בעיקר לנושא של עסקים קטנים ובינוניים.

אלי כהן: כאן אני רוצה לומר לך שאנחנו מעמידים 40 סניפים ברחבי הארץ לטובת כולם.

אלי כהן: לפילוח ספציפי: בשנת 2016 ו-2017 נתנו שירות ל-1,030 לקוחות מהמגזר הבדואי בעלות של 7.2 מיליון ש"ח; 136 עסקים חדשים נפתחו מאז שנת 2016, ויש עוד אחרים שנמצאים בתהליך הקמה; קיימנו 20 קורסים לאוכלוסייה הבדואית, והשתתפו בהם למעלה מ-400 לקוחות.

אלי כהן: וכמובן, מכיוון שרהט היא מקום מרכזי, יש לנו סניף ייחודי שנמצא ברהט, שכמובן גם נתנו לו כלים מגוונים על מנת לבוא, לפעול ולתת תשובה גם בנושא הזה.

אלי כהן: אנחנו גם נותנים למגזר הבדואי אפליה מתקנת, כלומר, אנחנו נותנים להם קורסים.

אלי כהן: ברוב המקרים אנחנו נותנים בעלות מסוימת, בהנחה, ואנחנו נתנו ספציפית פשוט ללא עלות בכלל, ו-64 בעלי עסקים ניצלו את אותו ייעוץ חינם.

אלי כהן: אנחנו הקצינו עוד 3.5 מיליון שקלים לטובת חיזוק מרכז העסקים בנושא הזה של רהט.

אלי כהן: אני חושב שהנושא של שילוב האוכלוסייה הבדואית בפתיחת עסקים, בעלייה במעגל ההעסקה, הוא דבר שחשוב גם למגזר הבדואי וגם למדינה.

אלי כהן: מעבר לנושא של העסקים שבו התמקדת בשאלה, חשוב לציין שהאוכלוסייה הזאת נכללת כמובן באוכלוסיית בני המיעוטים, ולכן היא נכללת במסגרת מסלולי תעסוקה.

אלי כהן: מדינת ישראל נותנת מסלולים למגוון אוכלוסיות, בין היתר כמובן לאוכלוסיית הבדואים, שנכללים באותה אוכלוסייה.

אלי כהן: כלומר, מעסיק שקולט אותם זכאי להשתתפות בשכר העבודה.

אלי כהן: אלה הדברים.

אלי כהן: אנחנו נמשיך.

אלי כהן: אתה כמובן גם מוזמן לסיורים שאנחנו עושים ביישובים הבדואיים – אתה כמובן יכול להיות מוזמן להגיע.

אלי כהן: אני מזמין אותך, אדוני חבר הכנסת אזברגה, להיפגש גם עם רן קיויתי, מנהל הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, לשמוע קצת ממנו בפירוט יותר רחב משנתתי כאן במליאה על אותם דברים שאנחנו עושים לטובת העסקים של הבדואים בכלל ועסקים קטנים בפרט ומסלולי תעסוקה.

אלי כהן: תודה רבה.

אלי כהן: לגבי בקשתו – אין לנו בעיה עם זה.

עיסאווי פריג': אם כך, השר לא מתנגד, והמציע מבקש להעביר את זה לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

עיסאווי פריג': אני מעמיד את זה להצבעה לצורך כך.

עיסאווי פריג': בבקשה, ההצבעה – העברת המשך הדיון לוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

עיסאווי פריג': חמישה בעד, אין מתנגדים וללא נמנעים.

עיסאווי פריג': אם כך, ההצעה לסדר-היום בנושא: קריסת המסחר המקומי ביישובים הערביים בנגב עוברת להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': שירותי הבריאות ביישובי הנגב

עיסאווי פריג': עוברים להצעה הבאה – הצעה לסדר-היום בנושא: שירותי הבריאות ביישובי הנגב, מס' 8666, של חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

עיסאווי פריג': תשובה – השר אופיר אקוניס אמור להשיב בשם הממשלה.

עיסאווי פריג': אז בבקשה, חבר הכנסת אלחרומי, עומדות לרשותך עשר דקות.

עיסאווי פריג': בבקשה.

סעיד אלחרומי: (אומר בערבית: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: )

עיסאווי פריג': אהלן וסהלן.

סעיד אלחרומי: (אומר בערבית: זו היא הישיבה הראשונה שאני מדבר בה בראשות כבודך.

סעיד אלחרומי: אני מודה לכם, עמיתיי חברי הכנסת.

סעיד אלחרומי: ) אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על שירותי בריאות ועל שירות מאוד בסיסי לאוכלוסייה ביישובי הנגב.

סעיד אלחרומי: אנחנו יודעים שיש שלושה יסודות מאוד חשובים במתן שירות בסיסי לתושב: חינוך, רווחה ובריאות.

סעיד אלחרומי: היישובים הערביים בנגב והיישובים הבדואיים הלא-מוכרים – ידועה המצוקה האמיתית והגדולה שלהם.

סעיד אלחרומי: כולנו יודעים שנושא הבריאות – החשיבות שלו נובעת מכך שהוא גובה חיי אדם; החשיבות שלו נובעת מכך, אדוני היושב-ראש, שאנחנו רואים בכל הסקרים שתמותת הילדים במגזר הבדואי היא הגבוהה במדינה, אפילו הגבוהה בתוך הסטטיסטיקה של המגזר הערבי בכלל.

סעיד אלחרומי: וזה לא בכדי, וזה לא בא מהשמיים וסתם ככה הגיע בגלל הרשלנות של האימהות הבדואיות.

סעיד אלחרומי: לא.

סעיד אלחרומי: יש יד מאחורי זה; יש מדיניות מאחורי זה; יש מגמה מאחורי הדבר האומלל והנורא הזה.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש וחבריי – – –

עיסאווי פריג': כשאתה אומר מדיניות לגבי התמותה, איך אתה מחבר את המדיניות?

סעיד אלחרומי: המדיניות שבה ביישוב כמו אל-פורעה, שיש בו 7,000 תושבים, אין טיפת חלב, אין סניף של קופת חולים – זאת מדיניות ממשלה; זה אדם שהחליט שלא לשים שם קרוון, לא לבנות מבנה שהילדים והאימהות שנמצאות בהיריון יקבלו בו חיסונים.

סעיד אלחרומי: הילדים הקטנים לא יגיעו לקבל את החיסון שמגיע להם; הם יצטרכו לנדוד לערד או לנדוד ליישוב אחר.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, כולנו יודעים על המצוקה של החינוך.

סעיד אלחרומי: דיברנו המון על גני ילדים, דיברנו על בניית בתי ספר, דיברנו על הסעת התלמידים עשרות קילומטרים, אבל נושא הבריאות ונושא טיפות חלב ונושא סניפי קופות החולים השונות, היישובים הלא-מוכרים – כמעט שאין בהם את השירות הבסיסי הזה.

סעיד אלחרומי: זה שירות בסיסי.

סעיד אלחרומי: אי-אפשר להגיד שתושבי ביר אל-משאש או תושבי רח'מה צריכים לנסוע ליישוב אחר עשרות קילומטרים כדי לקבל שירות בסיסי מעין זה.

סעיד אלחרומי: אני אתחיל בכפר א-זרנוק.

סעיד אלחרומי: כפר א-זרנוק זה יישוב שיש בו כמעט 4,000 תושבים.

סעיד אלחרומי: המדינה הקימה שם מרכז שירותים, יש שם בית ספר עד כיתה ט', יש שביל וכביש גישה שמגיע לבית הספר, אפילו יש כיכר שם, ויש דקלים שניטעו בימים האחרונים, בתקופה האחרונה, אבל משום מה אין טיפת חלב.

סעיד אלחרומי: כדי שאימא הרה, כדי שאימא שנולד לה תינוק קטן תקבל חיסון לתינוק שלה, היא צריכה להגיע, אדוני היושב-ראש, לבאר שבע, לטיפת חלב של שבט אבו רביעה.

סעיד אלחרומי: זה אולי 30 או 40 שנה מאז שיח' חמאד אבו רביעה בזמנו.

סעיד אלחרומי: ויישוב אחר – כשאנחנו מדברים על היישוב ביר אל-משאש, מזרחית ליישוב א-זרנוק, הסיפור זה אותו סיפור: יש בית ספר, יש מקום שמגיעים אליו אלפי תלמידים, יש כביש גישה, הכול מוכן, יש מרכז שירותים, אבל משום מה השירות הבסיסי של הבריאות לא נמצא.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האנשים, הקבוצות שהכי נפגעות הן הקבוצות החלשות; אנחנו מדברים על אימהות חד-הוריות, אנחנו מדברים על משפחות מצוקה, אנחנו מדברים על אנשים שידם אינה משגת, אין להם רכב, אין להם במה לנסוע.

סעיד אלחרומי: תחבורה ציבורית – מי מדבר בכלל על תחבורה ציבורית במגזר הבדואי?

סעיד אלחרומי: מי מעלה על דעתו שביישוב א-זרנוק או באל-פורעה תהיה תחבורה ציבורית?

סעיד אלחרומי: אנשים חולמים על זה.

סעיד אלחרומי: ביישובים הקבועים, בשגב שלום ובערערה ובכסייפה, יש תחבורה ציבורית, אבל צולעת, אז לדבר על הכפרים הלא-מוכרים ועל תחבורה ציבורית זה מעין חלום.

סעיד אלחרומי: האנשים החלשים האלה, שהכי נפגעים בסיפור של שירותי הבריאות, משלמים את המחיר.

סעיד אלחרומי: הם שנמצאים, רבותיי, בסטטיסטיקה – הם שנמצאים בסטטיסטיקה המעליבה, בסטטיסטיקה הכואבת של תמותת ילדים במגזר הבדואי, של מחלות וריבוי של מחלות.

סעיד אלחרומי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שמחלת הסוכרת משתוללת במגזר הערבי בנגב?

עיסאווי פריג': אבל לפי האחוזים בפזורה, היא הכי נמוכה בכל המגזר הערבי.

עיסאווי פריג': ברהט כן.

סעיד אלחרומי: אני מדבר על מחלת הסוכרת בכל המגזר הבדואי.

סעיד אלחרומי: אבל כשאני מדבר על מחלות, אני מדבר על זה שאין הסברה.

סעיד אלחרומי: כשיש סניף של קופת חולים ביישוב שיש בו 7,000 תושבים, אפשר לעשות שם הסברה.

סעיד אלחרומי: יגיעו לשם רופאים, אנשים – יסבירו להם מה המשמעות של תזונה נכונה, מה המשמעות של לשמור על הבריאות שלהם.

סעיד אלחרומי: הדבר אינו רק ביישובים הלא-מוכרים.

סעיד אלחרומי: ביישובים המוכרים, למשל ביישוב תל שבע, שמתקרב ל-20,000, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יש סניף של טיפת חלב, אבל העומס נוראי.

סעיד אלחרומי: אני התוודעתי לנושא הזה בתקופה שהייתי ראש מועצה בשגב שלום, והיה לנו סניף של טיפת חלב.

סעיד אלחרומי: הסניף הזה היה משרת אולי קרוב ל-16,000 תושבים – משגב שלום, מוואדי א-נעם, מכל הסביבה של שגב שלום.

סעיד אלחרומי: ובזמנו התרעתי בפני משרד הבריאות.

סעיד אלחרומי: אתה יודע מה קיבלתי?

סעיד אלחרומי: קיבלתי תשובה שספק מעליבה ספק מצחיקה.

סעיד אלחרומי: קיבלתי תשובה: אנחנו לא מוצאים כוח אדם שירצה לעבוד בטיפות חלב.

סעיד אלחרומי: אמרו לי: קח את המושכות, תגייס לנו אחיות באותה תקופה, כי השכר לא מתאים.

סעיד אלחרומי: מובן שהסיפור הזה נמשך, הסיפור הזה של הפקרת הבריאות.

עיסאווי פריג': גייסתם אחיות?

סעיד אלחרומי: מאיפה לגייס?

סעיד אלחרומי: משרד הבריאות הוא האמון על זה.

סעיד אלחרומי: להפך, אנחנו עבדנו על זה שבוואדי א-נעם תהיה טיפת חלב, ואכן, אחרי מאבק נפתחה טיפת חלב ונפתח סניף קופת חולים שם.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא יכולים לפסוח על רח'מה, על אל-ע'רא, על אל-ח'שם זנה, על א-זערורה, על אל-באט, על עוד ועוד יישובים בכפרים הלא-מוכרים שאין בהם שירותי בריאות.

סעיד אלחרומי: כשאנחנו מדברים על שירותי הבריאות, כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על הסברה, ואנחנו מדברים על התנעת תהליך של טיפול בבריאות של הציבור, שאנשים ייקחו על עצמם, במיוחד הנשים ייקחו את נושא הבריאות בצורה חשובה ובצורה שמאוד מאוד תיטיב עם האוכלוסייה הזאת.

סעיד אלחרומי: אנחנו שקועים, אדוני היושב-ראש, במצב אבסורדי, מצב שבו אוכלוסייה שלמה של עשרות אלפים לא מקבלת את השירות הראוי.

סעיד אלחרומי: דרך אגב, זה גרושים.

סעיד אלחרומי: דרך אגב, כשאני שומע על המיליארדים, שומע על ההנחות במיסים שמקבלות החברות, חברי איציק, טבע והחברות הגדולות – –

איציק שמולי: הטבות מס.

סעיד אלחרומי: – – כשהם מקבלים מיליארדים הנחות במיסים, ואני יודע שקרוון כדי לפתוח טיפת חלב באל-משאש או בא-זרנוק – כמה עולה קרוון היום?

סעיד אלחרומי: אולי 200,000 שקל, אדוני היושב-ראש, אולי 250,000 שקל – יש שם חשמל, יש הכול – ולהעסיק אחות שם זה דבר מינימלי, דבר בסיסי, בערבית אומרים (אומר בערבית: בושה) שממשלה לא יכולה לתת שירות בסיסי כזה.

סעיד אלחרומי: אני שוב חוזר על זה.

סעיד אלחרומי: אני לא ארפה מהנושא הזה, אני אעמוד כאן שוב ושוב להגיד, בצורה הכי גלויה, שנושא הבריאות במגזר הבדואי, בכפרים הלא-מוכרים – ואני לא פוסח גם על הכפרים המוכרים – ונושא הצפיפות הוא נושא שמצריך טיפול יסודי.

סעיד אלחרומי: אנחנו נמשיך להעלות את הנושא, נמשיך מעל כל במה לדבר בריש גלי, בצורה הכי ברורה, הכי מעמיקה, על נושא חשוב זה.

סעיד אלחרומי: אני רואה כאן שאין מישהו שישיב מטעם הממשלה, ולכן, אני מבקש שהנושא החשוב הזה יועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

סעיד אלחרומי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, תודה על ההקשבה.

סעיד אלחרומי: כולנו תקווה שאנחנו לא נעמוד כאן ונספר את הסיפור העגום, הקשה הזה עוד פעם.

עיסאווי פריג': למען האמת, אני חייב להגיד לכם, חבריי חברי הכנסת שנמצאים, שזה מביך שאין שר ואין תשובת ממשלה על סוגיות קריטיות ואקוטיות כמו שאנחנו שומעים.

עיסאווי פריג': סוגיה כזאת – אני אעביר את זה ליושב-ראש, ואני חושב שצריך לתת את הדעת על המשך דבר כזה.

עיסאווי פריג': בשלב זה, לפני שאני עובר להצבעה, אני מזמין את חבר הכנסת שמולי, מהצד, להביע עמדה נוספת.

עיסאווי פריג': בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני חושב שההערה שלך היא מאוד חשובה, במיוחד מפני שהבעיה – או יותר נכון, האתגרים – שאתם העליתם, חבריי חברי הכנסת אלחרומי וחבר הכנסת אזברגה, לגבי כל מה שקורה בנגב זו לא רק בעיה של הבדואים, זו בעיה כלל-ישראלית.

איציק שמולי: וזו הסיבה גם שאני רואה מחויבות לקחת חלק בדיון כזה.

איציק שמולי: כשאני מסתכל על מה שקורה בנגב, אני חושב – אני יודע – שזה צריך להטריד את כולנו, בכלל, ללא קשר לסוגיית האדמות.

איציק שמולי: לא צריך להתנות את הדברים זה בזה.

איציק שמולי: לא צריך לחייב פתרון של סוגיית האדמות כדי לספק לאנשים שירותים חברתיים בסיסיים.

איציק שמולי: זאת איוולת.

איציק שמולי: בכלל, אדוני היושב-ראש, אני לא מכיר מדינה בעולם שאם היא הייתה מספקת ליהודים שלה שירותים דרך מינהלת, לא הייתה קמה צעקה גדולה.

איציק שמולי: זאת גזענות ממסדית מהסוג הגרוע ביותר.

איציק שמולי: הבדואים הם אזרחים שווי זכויות, והם צריכים לקבל את השירותים שלהם דרך המשרדים הממשלתיים, ולא דרך מתווכים – שספק רוצים לתת להם, ספק לא רוצים לתת להם.

איציק שמולי: צריך לסיים את הדבר הזה אחת ולתמיד.

איציק שמולי: ואני אומר לכם, חבריי, אני אהיה שותף מלא שלכם בקידום הזכויות של האזרחים הבדואים בנגב, וגם בצפון, ולו בשם ערך השוויון.

איציק שמולי: אני חושב שהגיע הזמן שמדינת ישראל תפתור את העניין הזה.

עיסאווי פריג': הזכות לבריאות היא זכותו של כל אדם וכל אזרח באשר הוא ואיפה שהוא.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת שמולי.

עיסאווי פריג': אם כך, אני ממשיך.

עיסאווי פריג': על פי בקשתו של חבר הכנסת אלחרומי, אני מעביר את זה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך דיון.

עיסאווי פריג': אני מעמיד את זה להצבעה לצורך העניין.

עיסאווי פריג': בבקשה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, זה עובר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ברוב של חמישה בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

עיסאווי פריג': מחלת ה-SMA

עיסאווי פריג': נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: מחלת ה-SMA, מס' 8691, של חבר הכנסת איציק שמולי.

עיסאווי פריג': ההצעה לסדר-היום הבאה, והיא האחרונה, היא של חבר הכנסת יואב בן צור.

עיסאווי פריג': אני לא רואה את חבר הכנסת בן צור, ואני מקווה שהוא שומע אותנו ויביא את זה בחשבון.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

עיסאווי פריג': יש לך עשר דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כנסת נכבדה, אני בחרתי להביא היום למליאת הכנסת את הנושא הדחוף הזה שאנחנו נאבקים עליו בשבועות האחרונים – באמת מלחמה קשה מאוד – על הזכות של חולים, ובתוכם גם ילדים, ילדיSMA , לחיות.

איציק שמולי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני הובלתי ומוביל לא מעט מאבקים חברתיים כאן בכנסת.

איציק שמולי: בכל פעם שאני עושה את זה, אני באמת נאבק עם כל מה שיש לי, כי אני חושב, אני מאמין שהדרך האמיתית, הנעלה ביותר, לממש את התפקיד שלנו, את האחריות שלנו כנבחרי ציבור, זה ללכת לפינות הכי חשוכות של החברה הישראלית, ואפרופו חג החנוכה, לתת שם את האור, לתת לאנשים טיפת תקווה.

איציק שמולי: ומה כמו הסיפור הזה מספר כמה לפעמים אנחנו נבחרי הציבור, הכנסת, הממשלה, לא מבצעים את הדבר הזה.

עיסאווי פריג': ספר קצת על המחלה.

איציק שמולי: המחלה, אדוני היושב-ראש, היא מחלה קטלנית, היא מחלה כרונית, מחלת ניוון שרירים.

איציק שמולי: במחלה הזאת בעצם החולים מאבדים זה אחר זה את התפקודים שלהם, ובסופו של דבר גם את היכולת לנשום.

איציק שמולי: מי שחולים במחלה הזאת בדרך כלל אלו ילדים, ומי שמתים, לא עלינו, מהמחלה הזאת, הם ילדים, אבל לא רק ילדים – גם מבוגרים.

איציק שמולי: לפני שנה קרה נס, אדוני היושב-ראש:

איציק שמולי: לפני שנה נמצאה תרופה, תרופת פלא שבעולם הרפואה מתייחסים אליה כאילו מצאו עכשיו תרופה לסרטן – זה הסדר גודל שבו מתייחסים לתרופה הזאת.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי התרופה הזאת לא רק עוצרת את ההתקדמות של המחלה, היא גם מחזירה לחולים בה תפקודים שאבדו.

איציק שמולי: כשאנחנו ישבנו בשדולה – בראשותי ובראשות יואב קיש, חבר הכנסת קיש – ואחרי זה בוועדה של גפני, אנחנו לא האמנו.

איציק שמולי: אנחנו ראינו ילדים, תינוקות, שאחרי שנתיים או שנה וחצי שהם מקבלים את התרופה הם כבר מתחילים ללכת.

עיסאווי פריג': יש מגבלת גיל?

איציק שמולי: למחלה?

עיסאווי פריג': לא, מתי מקבלים את התרופה.

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: בכל שלב שבו חולים יקבלו את התרופה, בעצם, אנחנו נוכל להציל את החיים שלהם.

איציק שמולי: המשחק פה הוא נגד הזמן, מפני שהדבר הכי קטלני במחלה הזאת זה החורף – שכבר מתדפק על הדלת.

איציק שמולי: לפני כמה דקות היה פה דיון על הבצורת.

איציק שמולי: עבור האנשים האלה – לא שאני חס וחלילה מייחל לבצורת, זה גומר לנו את החקלאות ועוד כל מיני נזקים, אבל עבור הילדים האלה, כל יום שלא יורד פה גשם, וכל יום שלא יורדות פה הטמפרטורות, זה יום אחד נוסף שהם הצליחו לעבור בשלום.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי ברגע שיש לך כבר בעיות עם הנשימה, אם אתה כבר מגיע ב-type 1 לבית חולים, אז הסיכוי שלך לצאת מזה לא גבוה במיוחד.

עיסאווי פריג': מה לגבי העלויות של התרופה?

איציק שמולי: העלויות, במונחים של משפחה, אדוני היושב-ראש, הן עלויות בלתי אפשרויות – זה 2 מיליון שקל בשנה הראשונה ואחרי זה מיליון שקל מדי שנה.

איציק שמולי: בסך הכול מדברים על עלות של כ-150 מיליון שקל.

איציק שמולי: במונחים של מדינה זה שום דבר; במונחים של משפחה זה דבר שהמשפחה לא יכולה לעמוד בו.

עיסאווי פריג': 150 מיליון לכל הסל?

איציק שמולי: לכל החולים.

איציק שמולי: אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, האבסורד הגדול?

איציק שמולי: שבינתיים אנחנו רואים אימהות שנאבקות בשיניים כדי ללכת ולאסוף תרומות ולעשות גיוס המוני כדי לקנות מכספם ומכספי התרומות את התרופות האלה בחו"ל, ומדינת ישראל עוד מעיזה לא רק לא לתת להם את התרופה, אלא גם לגבות על התרופה הזאת שהם מביאים מחו"ל מע"מ, שזה באמת איוולת בצורה הכי מרושעת והכי גרועה שלה.

איציק שמולי: למדינת ישראל יש הזדמנות לתת חיים במתנה ל-85 חולי SMA במדינה; 85 ילדים, ועוד מעט מבוגרים, צעירים, שיכולים לקבל את החיים שלהם במתנה, להיוולד מחדש.

איציק שמולי: אני מזכיר לכולם, חברי הכנסת: אנחנו לא חיים בתקופה של פיגור כלכלי.

איציק שמולי: עומד פה על הדוכן הזה ראש הממשלה ומדבר איתנו על סייבר, מדבר איתנו על כלכלה מנצחת.

איציק שמולי: אם הכלכלה כל כך מנצחת, איך זה שכל כך מעט ישראלים שמעו על אותה הצלחה ומרגישים שהם רואים משהו ממנה?

איציק שמולי: איך זה יכול להיות שבימים האלה אנחנו לא מצליחים במשך שבועות ארוכים לחוקק את החוק הזה של העלאת קצבאות הנכות?

איציק שמולי: איך כשאנחנו באים לדבר על קצבאות הזקנה, תמיד אומרים לנו: תגידו, השתגעתם?

איציק שמולי: מאיפה נביא את הכסף, או כשמדברים על להציל חיים של ילדים חולים, תמיד אין מספיק כסף בסל הבריאות?

איציק שמולי: נכון, זה עולה כסף, אבל זה קודם כול זה עניין של סדר עדיפויות.

איציק שמולי: כשיש עודף אדיר של 20 מיליארד שקל בקופה – אדוני היושב-ראש, אתה יודע, אבא שלי כולה ניהל מסעדת פועלים, ואימא שלי מטפלת בילדים, ואני לא יודע לדמיין סכום כזה של 20 מיליארד שקל.

איציק שמולי: אני לא יודע בכלל איך דבר כזה נראה.

איציק שמולי: ובאים ואומרים לנו: אין כסף.

איציק שמולי: זה עולה כסף אבל זה קודם כול עניין של סדר עדיפויות ומתי האנשים האלה, המוחלשים, קודם כול יהיו בקדמת הבמה.

איציק שמולי: ואני היום בבוקר קיבלתי באמת פנייה מרגשת מאחת החולות במחלה, בחורה צעירה ואמיצה מאופקים, בת 24 – במקרה הזה לא ילדה – לוחמת; ממש נלחמת על החיים שלה.

איציק שמולי: שמה ורוניקה.

איציק שמולי: אני בחרתי להביא לכנסת את דבריה, כי אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהדברים מדברים בעד עצמם.

איציק שמולי: כך כותבת לי ורוניקה הבוקר: מבחינתי, חברי הכנסת, לשאול מה המשמעות של החיים עם SMA זה כמו לשאול מה משמעות החיים בכלל.

איציק שמולי: קצת קשה לענות, אבל מבחינתי, החיים עם המחלה זה כמו החיים בכלל.

איציק שמולי: הרי אני לא מכירה את החיים הנורמטיביים.

איציק שמולי: אני לא מכירה משהו אחר.

איציק שמולי: נולדתי אל תוך המחלה, גדלתי עם המחלה, חונכתי עם המחלה.

איציק שמולי: זה חלק ממני.

איציק שמולי: זה פגם שמשלים אותי, בנה אותי ואפילו חיזק אותי.

איציק שמולי: לכל אחד יש פגמים; חלקם נראים לעין וחלקם קצת פחות.

איציק שמולי: וגם אז, שואלים אותם מה משמעות החיים עם הפגם שלך.

איציק שמולי: זה כבר לא מיוחד כזה, אפילו לא שונה, כי בכולנו יש פגם כזה או אחר.

איציק שמולי: אז מבחינתי, משמעות החיים עם SMA זה החיים הכי יפים והכי קשים שאפשר להתמודד איתם, אני חושבת.

איציק שמולי: יש לי הטבות, יש לי יחס שונה, ואם לומדים להתייחס לזה בצורה לא שלילית, זה יכול להיות כיף ומדליק.

איציק שמולי: אנשים מחזיקים ממך ולומדים ממך, ואפילו הופכים אותך לגיבורה.

איציק שמולי: אבל כמובן, כמובן שיש גם הרבה אי-שוויון ואי-צדק וחוסר רגישות – חוסר רגישות ואנושיות.

איציק שמולי: אני מודה ליצור הזה בשמיים – כך היא כותבת – שיצר אותי עם אופי חזק.

איציק שמולי: עם אופי חזק, שרק בלילות אני מרשה לעצמי להישבר, כשאף אחד לא רואה.

איציק שמולי: רק בלילות השנאה העצמית מתגברת – על למה אני כזאת, למה דווקא אני.

איציק שמולי: רק בלילות שאלות על מהות החיים מטרידות אותי ואונסות את ראשי, התסכולים על הדברים שאיני יכולה לעשות, על מראה מסוים שבחיים לא אצליח להיות – אבל זה רק בלילות.

איציק שמולי: בבוקר אני אותה הבחורה השמחה, הקורנת, האופטימית, אותה בחורה שאתם מכנים גיבורה.

איציק שמולי: אבל רק דבר אחד משאיר אותי כעוסה – אדוני היושב-ראש – משאיר אותי כעוסה ביום הזה, גם ביום וגם בלילה, כאן מולכם, חברי הכנסת: שיש תרופה אחת שיכולה לכבות את התסכולים, את הדמעות, את הדיכאונות, את המחשבות שתוקפות אותי בלילה, תרופה שיכולה לגרום לי להיוולד מחדש, תרופה שיכולה בעתיד להעמיד אותי על הרגליים, תרופה שמאריכה לי את החיים, שמעניקה לי אותם במתנה, ועליה אני צריכה להילחם מולכם.

איציק שמולי: הרי נולדתי גיבורה.

איציק שמולי: לחמתי מספיק בחיים.

איציק שמולי: נאבקתי מספיק לילות.

איציק שמולי: מגיע לי שפשוט תיתנו לי את החיים שלי במתנה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

עיסאווי פריג': נולדתי גיבורה, ומגיע שתיתנו לי את החיים מחדש.

עיסאווי פריג': שוב, אין לי מילים לתאר את התייחסות הממשלה להצעות לסדר-היום.

עיסאווי פריג': זה עצוב.

עיסאווי פריג': אני אעביר את הדברים ליושב-ראש.

עיסאווי פריג': אני חושב שדבר כזה הוא בלתי נסבל ולא מתאים בבית כזה.

עיסאווי פריג': אם כך, צר לי להודיע: אין לנו תשובת ממשלה.

איציק שמולי: אני יכול להעביר את זה לוועדה?

עיסאווי פריג': אני חושב שכן, בהחלט.

איציק שמולי: ברשותכם, אעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

ג'מעה אזברגה: ועדת הכספים.

עיסאווי פריג': תחליטו.

איציק שמולי: תעביר לכספים.

עיסאווי פריג': אם כך, את המשך הדיון בנושא מחלת ה-SMA – אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכספים.

עיסאווי פריג': אנחנו מצביעים על כך.

עיסאווי פריג': בבקשה, חברים.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, ברוב של ארבעה חברי כנסת בעד, אין נגד, אין נמנעים, הנושא עובר להמשך דיון בוועדת הכספים.

עיסאווי פריג': אם כן, תם סדר-היום.

עיסאווי פריג': הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ז' בטבת התשע"ח, 25 בדצמבר 2017, בשעה 16:00.

עיסאווי פריג': ישיבה זו נעולה.