ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 281, 2017-11-29 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"א בכסלו תשע"ח, 29 בנובמבר – כ"ט בנובמבר – 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל עם שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון אלי בן-דהן – חבר הכנסת אליהו בן-דהן – להשיב על שאילתה דחופה מס' 414, מאת חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: פיקוח וטרינרי על מוצרי ביצים בצה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר, אתה יכול לגשת למיקרופון ולקרוא את נוסח השאילתה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: נכבדי סגן השר, למעלה מעשור שצה"ל רוכש רק מוצרי ביצים העומדים בדרישות משרד הבריאות ופיקוח וטרינרי ממשרד החקלאות – שהוסר לאחרונה.

יחיאל חיליק בר: רצוני לשאול: 1.

יחיאל חיליק בר: האם נכון הדבר?

יחיאל חיליק בר: 2.

יחיאל חיליק בר: אם כן – מדוע להסיר את החובה לפיקוח הווטרינרי ולסכן את בריאותם של חיילים ועובדי צה"ל ברכישת מוצרי ביצים ללא פיקוח וטרינרי על הביצים עצמן?

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הפיקוח לא הוסר.

אלי בן-דהן: מייד אסביר את העניין, נלמד היום כמה מושגים בריאותיים שבזכותך למדתי.

אלי בן-דהן: צה"ל רוכש ביצים – אלו לא ביצים, זה נקרא "נוזל ביצים מפוסטר" – כמובן בהתאם לדרישות החוק, המחייבות כי המפעל יחזיק ברישיון יצרן של משרד הבריאות וגם רישיון עסק מטעם הרשות המקומית.

אלי בן-דהן: נוסף לכך, יש תקן מיוחד שנקרא HACCP – זה תקן מזון בין-לאומי.

אלי בן-דהן: תקן זה ניתן בישראל על ידי כמה גופים: על ידי השירותים הווטרינריים, על ידי מכון התקנים וגם על ידי המכון לבקרה ואיכות.

אלי בן-דהן: בעבר, צה"ל דרש עמידה בתקן HACCP הזה שניתן רק על ידי השירותים הווטרינריים.

אלי בן-דהן: מה ההבדל?

אלי בן-דהן: התקן הזה – אם הוא ניתן על ידי השירותים הווטרינריים, הוא טוב גם ליצואנים.

אלי בן-דהן: הקניינים באירופה ובארצות הברית דורשים עמידה בתקן; מי שרוצה למכור מזון, דורשים עמידה בתקן – רק אם התקן ניתן על ידי השירותים הווטרינריים.

אלי בן-דהן: במדינת ישראל גם גופים אחרים יכולים לתת את אותו תקן.

אלי בן-דהן: הוא לא טוב ליצואנים, אבל הוא טוב למדינת ישראל עצמה.

אלי בן-דהן: לכן, צה"ל, במכרז האחרון לנוזל ביצים מפוסטר, שינה את דרישותיו – ביקש שלא יהיה צריך הסמכה לתקן HACCP דווקא מהשירותים הווטרינריים.

אלי בן-דהן: אם ההסמכה הזאת ניתנת על ידי מכון התקנים, מבחינתנו גם היא הסמכה טובה.

אלי בן-דהן: לכן, גם ספקים שהיה להם תקן HACCP שניתן על ידי מכון התקנים יכלו להתמודד במכרז הזה.

אלי בן-דהן: באמת זכתה חברה אחרת, שמבחינת צה"ל היא גם יותר זולה, וגם בטיחות ואיכות המזון עומדות בתקן הבין-לאומי הזה, HACCP.

אלי בן-דהן: מעבר לכל זה, צה"ל עצמו ממשיך לבצע בדיקות משלו, כפי שתמיד צה"ל עשה עם כל ספקי המזון – גם בדיקות מעבדה, כפי שהיה בעבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת בר, וגם לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לשאול גם את החברים ביציע איך מצב מוצרי הביצים בצה"ל.

יחיאל חיליק בר: כן, נשמח לשמוע חוות דעת על נוזל הביצים הזה.

יחיאל חיליק בר: גם אני למדתי משהו חדש.

יחיאל חיליק בר: אדוני, לפי מה שאתה אומר, למעשה, למרות שהתקן הזה מספיק, כן הוסר אותו פיקוח וטרינרי קלאסי מסורתי שניתן על ידי משרד החקלאות, וכבר לא נדרש.

יחיאל חיליק בר: לפי מה שאני יודע, כל השנים זו הייתה דרישת סף במכרזים שלכם – מה שמשרד הבריאות בעצמו מדגיש בפני המפוקחים על ידו, בתי החולים – שמוצרי הביצים חייבים להיות גם בפיקוח וטרינרי, והוא גם פועל כדי לקדם תקנות כאלה על מנת, כמובן, לדאוג לבריאות הציבור.

יחיאל חיליק בר: ואני שואל אותך, במיוחד בימים אלה של זיהומי מזון וסלמונלה: אלפי אנשים אוכלים במטבחי צה"ל.

יחיאל חיליק בר: האם לא ברור שההחלטה הזאת היא, כנראה, בגלל עלויות כלכליות ופחות בגלל הדאגה לבריאותם של המשרתים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, אדוני, ואז סגן השר ישיב.

מיקי לוי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, לוחמת משמר הגבול ציפי יעקוביאן, הפצועה הקשה ביותר באינתיפאדת הסכינים מכוחות הביטחון, כלואה בבית החולים יותר משנה בשל מחסור בבית המתאים לצרכיה, מה שמונע את שחרורה.

מיקי לוי: לפני כחמישה חודשים שלחתי שאילתה למשרד הביטחון.

מיקי לוי: על פי הכללים אני זכאי לתשובה בתוך 21 יום.

מיקי לוי: למרות שפנינו כמה וכמה פעמים, חברי כנסת לא נחשבים כנראה במשרד הביטחון, אז אפילו לא ענו לי.

מיקי לוי: יחד עם חברת מפלגתך, חברת הכנסת שולי מועלם, ביקרנו את הלוחמת כמה פעמים וניסינו לעזור לה.

מיקי לוי: אני חושב שהאנושיות היא חלק מחובתנו.

מיקי לוי: חלק מחובתו של משרד הביטחון לדאוג ללוחמים שלו.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: לחבר הכנסת חיליק בר אני רוצה לומר שאין חשש לבריאות החיילים.

אלי בן-דהן: שוב, רמת התקן נשארה אותה רמת תקן; השאלה היחידה היא מי מסמיך.

אלי בן-דהן: כיוון שמכון התקנים הוא לא פחות אמיתי ונכון מהשירותים הווטרינריים, ההסמכה היא אותה הסמכה והעמידה בתקן היא אותה עמידה.

אלי בן-דהן: ההבדל היחיד הוא שחברות המזון בחוץ לארץ דורשות שהתקן הזה יהיה התקן שניתן על ידי השירותים הווטרינריים ולא על ידי מכון התקנים, למרות שאלה אותן הבדיקות, אותה העמידה – בדיוק אותו תקן.

אלי בן-דהן: בישראל, מבחינתנו, כשמכון התקנים מכשיר חברה ומסמיך אותה לעמוד בתקן HACCP הזה, הוא אותו הדבר כמו השירותים הווטרינריים, ולכן משרד הביטחון, הצבא, הסתפק באותה הסמכה, כך שמבחינת החיילים בוודאי לא היה שום שינוי בנוזל הביצים הזה.

אלי בן-דהן: אגב, החברה עוד לא התחילה לספק.

אלי בן-דהן: היא תתחיל, בעזרת השם, ביום ראשון הקרוב – החברה החדשה – ואני מקווה מאוד שלא תהיה בעיה או שום ירידה, חס ושלום, או חשש לבריאות חיילי צה"ל.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת לוי, אני רוצה לומר: גם אני נפגשתי – לא עם החיילת ציפי, נפגשתי עם אביה.

אלי בן-דהן: פעמיים.

אלי בן-דהן: אביה, נפגשתי איתו, שוחחתי איתו, והבעיה אכן כואבת מאוד מאוד.

אלי בן-דהן: לצערי, יש פה תקנות שאינן מאפשרות למשרד הביטחון למלא את הבקשה שמשפחת יעקוביאן מדברת עליה.

אלי בן-דהן: הם מדברים על דירה – אני לא יודע אם מותר להגיד, אני לא רוצה לפגוע בה.

אלי בן-דהן: תרצה, אומר לך באיזה סכום מדובר – מדובר בסכום גבוה מאוד על דירה שסמוכה לדירת הוריה.

אלי בן-דהן: אין ספק, היא בוודאי צריכה את התמיכה של ההורים.

אלי בן-דהן: לצערי, לא נמצאה דירה מתאימה סמוכה לדירת הוריה אלא במחיר שהוא גבוה מאוד, שאי-אפשר לעמוד בו.

אלי בן-דהן: לפחות מבחינת הכללים, משרד הביטחון לא יכול לעמוד במחיר, ואת זה אני אומר – אחרי שעשו מעל ומעבר ונתנו לפנים משורת הדין סכום מאוד מאוד מכובד.

אלי בן-דהן: אני אומר לך אחר כך בעל פה, אני לא רוצה לפגוע.

אלי בן-דהן: אני מסכים איתך, זה מקרה באמת באמת כואב, מקרה כואב מאוד מאוד.

אלי בן-דהן: ואמרתי לך, אני ישבתי עם האבא שלה פעמיים.

אלי בן-דהן: ידי, לפחות, קצרה.

אלי בן-דהן: אני לא יודע מה ניתן עוד לעשות.

אלי בן-דהן: הלוואי שנמצא איזה פתרון.

אלי בן-דהן: יש איזו הצעה שאני לא יודע למה הוצעה, שיש קרן לשוטרים, ודובר שאולי הקרן תוסיף משלה.

אלי בן-דהן: אני לא יודע למה – הקרן כנראה – – –

מיקי לוי: אם אני יכול לסייע בצד הזה, אני אסייע – – –

אלי בן-דהן: אז אני אומר לך, אם הקרן – יש קרן לרווחת השוטרים, כי, בואו נזכור, מדובר בשוטרת.

אלי בן-דהן: אומנם אגף השיקום במשרד הביטחון מטפל בה, ומשרד הביטחון נתן את המקסימום, וגם מעבר למה שהוא יכול.

אלי בן-דהן: אמרו לי שיש קרן לרווחת השוטרים.

אלי בן-דהן: אם תוכל שגם הקרן תיתן את שלה, אני חושב שיחד אפשר יהיה למצוא פתרון לעניין שלה.

אלי בן-דהן: כמובן, אם היינו מוצאים דירה קצת יותר זולה קרוב להוריה, זה ודאי היה הפתרון הטוב ביותר.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: מי ייתן שבאמת תצליחו לסייע – נצליח לסייע.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להשיב קודם כול על שאילתה דחופה מס' 410, מאת חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: הקמת טרמינל חלופי בשדה דב.

יולי יואל אדלשטיין: יהיה לנו גם שואל נוסף – אם יהיה כאן באולם – יעקב פרי, חבר הכנסת יעקב פרי, שהגיש בנושא דומה.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת דב חנין מבקש להירשם לשאלה נוספת.

איתן ברושי: היושב-ראש, גם אני רציתי.

יולי יואל אדלשטיין: אם יעקב פרי לא יהיה אני אתן לשניכם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יקרא את נוסח השאילתה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני סגן שר האוצר, האוצר מעכב העברה של 50 או 60 מיליוני שקלים להקמת טרמינל זמני בשדה התעופה דב, שאמור להיסגר ביום שישי הקרוב.

יצחק כהן: אני אעדכן אותך.

מיקי לוי: אז – – –

יצחק כהן: אתה לא מעודכן, אני אעדכן אותך.

מיקי לוי: אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: תן קודם כול לשאול את השאלה ואז נתחיל להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

איתן ברושי: – – – הוא כבר לא סגן שר.

איתן ברושי: מה אתה רוצה?

מיקי לוי: אז, אדוני, אני אעדכן אותך, כי רצתי אצתי הבוקר בשעה 08:30, השכמתי קום ובאתי – בדרך כלל ועדות הכנסת נפתחות מאוחר יותר; ב-08:30 יושב-ראש ועדת הפנים קיים דיון בנושא הזה, דיון דחוף.

מיקי לוי: הייתי שם גם כדי להשגיח שתושבי אילת לא ייפגעו וביום שישי לא ייסגר הטרמינל.

מיקי לוי: אנחנו יודעים שבשבוע הבא עוד אמור – יש קבלן זוכה.

מיקי לוי: אני הופך את השאילתה לבקשה ומבקש מאדוני – – –

יצחק כהן: זו מחמאה.

יצחק כהן: זו מחמאה.

מיקי לוי: הינה, אתה רואה?

מיקי לוי: בשישה חודשים איחרתם, זו לא כל כך מחמאה, אבל בסדר, תהפוך את זה למחמאה.

מיקי לוי: אני רק מבקש ממך, אדוני סגן השר את תשומת ליבך שאכן הקבלן – יש ויכוח כרגע על המיקום – שזה יצא לפועל כמה שיותר מהר, כדי שתושבי אילת לא ייפגעו.

מיקי לוי: אני יודע ששר האוצר חתם על הארכה של שמונה חודשים, ראיתי את זה – זה נכון להבוקר, אדוני, אז אני מתנצל, אדוני היושב-ראש, על העניין הזה.

מיקי לוי: בכל זאת ביקשתי את הפיקוח שלך, אדוני סגן שר האוצר, על הביצוע עצמו.

מיקי לוי: שאפו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר האוצר.

יצחק כהן: הוא שאל וענה ושיבח, מה.

מיקי לוי: נכון.

יצחק כהן: על כל פנים, שר האוצר פנה אל ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בבקשה להאריך את הצו הנדרש לחוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, לתקופה נוספת של שמונה חודשים, כך שיתאפשר המשך פעילות התעופה האזרחית מעבר ל-1 בדצמבר 2017.

יצחק כהן: הצו אושר הבוקר, כפי ששמענו שבישר לנו חבר הכנסת מיקי לוי, שהשכים קום – 08:00 זה לא השכמה.

מיקי לוי: לא, אדוני.

מיקי לוי: ב-06:00 כבר הלכתי לשלוח את הנכדות שלי לגן.

יצחק כהן: מיקי, בידידות.

קריאה: – – –

איתן ברושי: לא צריך לפרט.

יצחק כהן: הצו אושר הבוקר בוועדת הפנים, ועל כן, ניתן להפעיל את שדה התעופה מהטרמינל הקיים עד לפקיעתו.

יצחק כהן: הצורך בהארכה נובע בין היתר מדרישות תפעוליות ביטחוניות שהועלו על ידי רשות שדות התעופה.

יצחק כהן: כמו כן, נציין כי לטובת הקמת המסוף הזמני בהתאם להוראות החוק הוקצו המקורות הנדרשים, וזה אינו חסם לביצוע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלות נוספות?

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת דב חנין ושאלה נוספת לחבר הכנסת איתן ברושי.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, כפי שאתה יודע, אני לא ידוע כמי שנותן הרבה מחמאות למעסיקים – –

יצחק כהן: אה – – –

דב חנין: – – אבל דווקא השבוע אני רוצה לציין מאוד לחיוב את היוזמה של ארגוני המעסיקים, שמוכנים להעביר לקופת הביטוח הלאומי 1.5 מיליארד שקלים כדי להגדיל את קצבאות הקשישים בישראל.

דב חנין: אומר לנו גם שרגא ברוש, יושב-ראש הוועד המתאם של ארגוני המעסיקים: אם צריך לבחור בין הפחתת מס חברות לבין סיוע לקשישים, אנחנו בוחרים בסיוע לקשישים.

דב חנין: כנגד ההעברה הזאת של המעסיקים, של הכסף לביטוח הלאומי, נדרשת העברה מקבילה, גם, בעצם מאוצר המדינה, כדי שאכן הסכום המשמעותי הזה יוכל להוציא את קשישי ישראל הרבים מעוני ולייצר מצב אחר לגמרי בתחום הזה.

דב חנין: בהשוואה בין-לאומית אנחנו נמצאים בתחתית הסולם של קצבת הזקנה האוניברסלית שניתנת לאנשים קשישים בישראל.

דב חנין: האם משרד האוצר מוכן להרים את הכפפה הזאת ולהצטרף לארגוני המעסיקים כדי להעלות את הקצבאות לקשישים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה, אדוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, סגן השר, חברי הכנסת, אני חוזר לשדה דב.

איתן ברושי: גם אני השתתפתי הבוקר בישיבה בוועדת הפנים – בשבילי זו לא השכמה, אני רגיל לקום מוקדם.

איתן ברושי: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאנחנו מצויים בתוך תהליך מאוד הזוי.

איתן ברושי: הכנסת בעצם מחתה – ואני לא אומר מילה יותר בוטה – כנגד הממשלה, והחליטה שלא לסגור את שדה דב.

איתן ברושי: אבל הכנסת לא החליטה לדחות את הסגירה בשנתיים.

איתן ברושי: היא בעצם אומרת: אל תדברו על סגירת שדה דב, בטח לא בשביל נדל"ן בתל אביב.

איתן ברושי: גם ראש עירית תל אביב וראש עירית אילת וציבור גדול, גם בצפון, מתנגדים לסגירת שדה דב.

איתן ברושי: עכשיו באה הממשלה – פשוט מוזר: במקום להקים משהו מאולתר וזמני, היא מאחרת כמעט בשנה.

איתן ברושי: מסתבר שגם עוצרים את הזכיין שזכה במכרז, ועד שיגמרו להקים את המבנה המיותר הזה, אדוני היושב-ראש, יצטרכו כאילו לסגור את שדה התעופה, כי בעצם נגמר הזמן.

איתן ברושי: הם אומרים שרק בסוף 2018 יהיה המבנה – שכבר היה צריך לקום אם היו עומדים בלוח הזמנים.

איתן ברושי: כלומר, יש פה התנהגות והתנהלות שלומיאלית, מההחלטה לסגור את השדה, דרך החלטות הביניים, וברור שצריך לקבל את ההחלטה – והוועדה אישרה לדחות, כי לא יסגרו את השדה.

איתן ברושי: אבל בעצם אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שיש כאן דבר מטורף, ואפשר לעצור אותו.

איתן ברושי: לא יסגרו את שדה דב גם אם תקבלו פה אלף החלטות, כי זה בניגוד להיגיון ולמה שנדרש כדי להבטיח את אילת והערבה, קריית שמונה, הגולן והגליל.

איתן ברושי: לכן, אם כבר תבנו את המבנה, תבנו אותו בראייה של שדה עתידי.

איתן ברושי: לפי התוכנית של רון חולדאי יישאר מסלול, ובין המסלול לים יש מקום לטרמינל קטן, ולא תסגרו את שדה דב, למען תושבי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק כהן: אז השאלה היא: האומנם?

יולי יואל אדלשטיין: האומנם?

יצחק כהן: האומנם?

איתן ברושי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, סגן השר.

יצחק כהן: טוב.

יצחק כהן: על הנאום הנלהב של ידידי אין לי מה לענות.

יצחק כהן: הוא לא שאל.

יצחק כהן: ולשאלתו של דב חנין – אנחנו נמצאים בעיצומם של דיוני תקציב 2019.

יצחק כהן: אני מניח שגם הסוגיה של קצבאות הקשישים תעלה, ונדון בה במסגרת דיוני התקציב.

יצחק כהן: זהו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה נשאר איתנו, כי יש לך עוד שאילתה, של חבר הכנסת סעיד אלחרומי, שאילתה מס' 411.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: תוכנית מס' 2397 למגזר הבדואי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יקרא את נוסח השאילתה, וטלב אבו עראר מבקש שאלה נוספת.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, עד היום האוצר לא העביר תקציב בסך 22 מיליון ו-400,000 ש"ח המיועדים לתוכניות פדגוגיות, כולל טיפול באלימות, בבתי הספר במגזר הבדואי.

סעיד אלחרומי: כסף זה הוא חלק מתוכנית החומש מס' 2397 לשנת 2017.

סעיד אלחרומי: ברצוני לשאול: 1.

סעיד אלחרומי: האם נתונים אלו נכונים?

סעיד אלחרומי: 2.

סעיד אלחרומי: אם כן – מתי מעבירים את הכסף?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר, בבקשה.

יצחק כהן: טוב, אז אני רוצה לבשר לך, אדוני – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אתה עונה.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יצחק כהן: – – חבר הכנסת סעיד אלחרומי, התקציב למימוש החלטת הממשלה נמצא בפנייה תקציבית של משרד החינוך, שנשלחה – נשלחה – לוועדת הכספים ומחכה לדיון ואישור בוועדה.

יצחק כהן: אתה פה בכנסת, תזרז את הוועדה.

יצחק כהן: זה אצלכם.

יצחק כהן: כן, שאילתה נוספת.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי הכנסת טלב אבו עראר ויוסף עטאונה ביקשו שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

סעיד אלחרומי: האם האישור שהועבר לוועדת הכספים זה לכלל התוכנית או רק לחלק הזה של התוכניות הפדגוגיות?

יצחק כהן: זה מימוש החלטת הממשלה – – –

סעיד אלחרומי: כלל התוכנית?

יצחק כהן: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק כהן: זו פנייה תקציבית של משרד החינוך, לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, קודם כול תן לכולם לשאול ואז תתייחס.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדיי, עדיין גל – או שיטת הריסת הבתים נמשכת ביישובים הבדואיים הבלתי-מוכרים בנגב.

טלב אבו עראר: אני כאן פונה לכבודו – השר כחלון הוא האחראי לכל מינהל התכנון והבנייה, ואנחנו פונים אליכם כמו שפנינו גם לשר החקלאות, המחזיק בתיק הבדואי, שר הבדואים, כדי להקפיא את ההריסות לשנה-שנתיים, כדי שבתוך התקופה הזאת נקיים משא ומתן, ננהל דיון מעמיק בסוגיה הזאת.

טלב אבו עראר: הרי לא ייתכן שנשת

טלב אבו עראר: מש בכלי הזה, הריסת הבתים, כדי לפנות את האזרחים, התושבים הבדואים, לטובתם של תושבים יהודים וליישב אותם במקומם.

טלב אבו עראר: אני מבקש תשובה על זה – להקפיא את ההריסות.

טלב אבו עראר: יש לי שאלה שנייה: בהיעדר הפתרון לסוגיה בכלל, ליישובים הבלתי-מוכרים, האם זה נכון להחרים רכבים ולקנוס מוכרי חומרי בניין אשר מספקים חומרי בנייה כדי לבנות בית למחיה לתושבים הבדואים?

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף עטאונה, בבקשה, אדוני.

יוסף עטאונה: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, בהמשך לשאלה של חברי סעיד אלחרומי לגבי אי-העברת התקציבים של תוכנית 2397 של המגזר הבדואי, אני רוצה לשאול שתי שאלות: השאלה הראשונה – בהחלטה על התוכנית שהייתה בפברואר היה צריך להכין את התוכניות בתוך 100 ימים.

יוסף עטאונה: אז אני שואל: האם לכל התוכניות יש תוכניות קיימות בתוך התוכנית עצמה?

יוסף עטאונה: האם יש מנגנון בקרה לביצוע התוכנית?

יוסף עטאונה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר האוצר.

יצחק כהן: לשאלה של חבר הכנסת אלחרומי: זה במימוש החלטת הממשלה, וזה נמצא בפנייה תקציבית של משרד החינוך בוועדת הכספים.

יצחק כהן: זה כבר עבר מהאוצר לפה.

יצחק כהן: אתם רוצים לזרז את זה?

יצחק כהן: זה אצלכם בידיים.

יצחק כהן: לגבי השאלות של אבו עראר – לא ידוע לי על החרמת רכבים בגלל שמוכרים חומרי בניין.

יצחק כהן: אני לא מכיר את זה.

יצחק כהן: מצטער, לא מכיר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מבקשים מהשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 409, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: מינוי נציב/ה – הכוונה בוודאי לנציב שירות המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אורי מקלב – שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: בוקר טוב, אדוני השר.

מרב מיכאלי: יותר מחצי שנה אין נציב קבוע בנציבות שירות המדינה – תפקיד מרכזי בטיוב השירות הציבורי ובמניעת שחיתות.

מרב מיכאלי: ברצוני לשאול: 1.

מרב מיכאלי: מה הליך האיתור לתפקיד ואיפה הוא עומד? 2.

מרב מיכאלי: מתי צפוי המינוי?

מרב מיכאלי: ומה התקופה המקסימלית לכהונה של ממלא מקום נציב?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, אדוני, אני רוצה להתלונן בפניך שחברת הכנסת מיכאלי מקשה עליי בשאלות רציניות וטובות, אבל אני אנסה לענות כמיטב יכולתי.

יולי יואל אדלשטיין: היא בחרה לה קורבן רציני.

יריב לוין: אני אשתדל.

יריב לוין: ראשית, מבחינה טכנית, בחוק שירות המדינה (מינויים) נקבע כי המינוי למשרד פטור מחובת מכרז.

יריב לוין: המינוי נעשה על ידי הממשלה, על פי הצעת ראש הממשלה, ואינו מחויב בהליך איתור.

יריב לוין: בהתאם להחלטות הממשלה בנושא, המועמד המוצע עובר בדיקה מקדמית של ועדת מינויים, כנהוג ביחס למשרות בכירות אחרות הפטורות מחובת מכרזים, כגון משרות מנהלים כלליים.

יריב לוין: מכיוון שבאופן רגיל נציב שירות המדינה עומד בראש ועדת המינויים, הרי שלצורך מינוי הנציב מוקמת על ידי הממשלה ועדה בהרכב מיוחד.

יריב לוין: אני אוסיף גם, בהתייחס לשאלה האחרונה, שבהתאם לסעיף 23א לחוק שירות המדינה (מינויים) אין תקופה מקסימלית למילוי מקום.

יריב לוין: בהתאם לסעיף, יש חובת התייעצות עם נציב שירות המדינה בחצי השנה הראשונה של מילוי המקום; כשמדובר במילוי המקום של הנציב, ההתייעצות היא עם היועץ המשפטי לממשלה.

יריב לוין: לאחר מכן נדרשת הסכמת היועץ להארכות נוספות, ללא הגבלה.

יריב לוין: משכך, מבחינת החוק לפחות, אין הגבלה על תקופת מילוי המקום כל עוד ניתנה הסכמה של היועץ המשפטי להארכתה מעבר לתקופה של חצי שנה.

יריב לוין: בפועל, כרגע, כידוע, התפקיד ממולא על ידי ממלא המקום אודי פראוור, שעושה באמת עבודה מקצועית יוצאת מן הכלל.

יריב לוין: הוא מכיר גם את המטריה ואת הנושא הזה מצוין, עסק בזה לא מעט גם בתפקידים קודמים שלו במשרד ראש הממשלה, וראש הממשלה שוקל, בוחן את המועמדים השונים שרלוונטיים לעניין הזה שמונחים על שולחנו.

יריב לוין: ברגע שיקבל החלטה ויהיה מה לעדכן, אנחנו כמובן נודיע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שאלה נוספת לחברת הכנסת מרב מיכאלי, וגם לחברי הכנסת אורי מקלב ואילן גילאון.

מרב מיכאלי: תודה רבה לך, אדוני, על ההתייחסות בתחילת דבריך, שהסכמת איתי שזאת שאלה טובה ורצינית, זאת אומרת, יש בינינו הסכמה שמדובר בתפקיד מאוד מאוד משמעותי.

מרב מיכאלי: מדובר בכל המגזר הציבורי, בכל עובדות ועובדי המדינה, וזה אדם שצריך להוציא את המכרזים, להחליט על חלוקת עבודה.

מרב מיכאלי: זה אדם שבאמת צריך לוודא שאנשים עומדים בתקנונים, להוציא תקנונים ונהלים, והוא אחראי לסעיף המשמעת בנציבות המדינה.

מרב מיכאלי: עכשיו, מינוי ממלא מקום – אני בטוחה לצורך העניין שמר פראוור הוא מקצועי ומצוין, אבל בשבתו כממלא מקום אפשר לפטר אותו בכל רגע נתון.

מרב מיכאלי: הוא לא נהנה מההגנות שאדם בתפקיד הזה נהנה מהן על מנת לשמור על עצמאות ולמלא באמת את התפקיד שהוא מחויב אליו, באמת – מהשפעות פוליטיות לא רצויות; לא מהשפעות פוליטיות לגיטימיות, כמובן.

מרב מיכאלי: אנחנו מכירות ומכירים היטב את הדרך הזאת של ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: את רשות השידור הוא פירק בדיוק ככה:

מרב מיכאלי: כל תפקיד שהתפנה שם – מונה לו ממלא מקום ללא הגבלת זמן, אדם שהיה תלוי באופן מוחלט וטוטלי בשר הממונה על רשות השידור, שהיה הרבה מאוד זמן ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: זאת שיטה מצוינת להחלשת הארגון – לא האדם העומד בראשו, אלא הארגון והאיזונים והבלמים שאמורים להחזיק את השיטה שלנו באמת כמה שאפשר נקייה משחיתות, וגם, צריך להגיד, שתיעשה עבודה יעילה.

מרב מיכאלי: התפטר בינתיים יושב-ראש ועדת האיתור, ודברים נוספים שקורים – זה באמת התחושה הזאת שראש הממשלה, הדבר האחרון שמעסיק אותו זה שירות המדינה.

מרב מיכאלי: וגם עכשיו אתה לא נותן לי בכלל אפילו לוח זמנים.

מרב מיכאלי: למה שלי, כציבור, וכמי שמייצגת אותו כאן, יהיה אמון שבכלל באמת יש כוונה לטרוח?

מרב מיכאלי: מה גם שהבוקר קראתי – וזה הדובדבן על הקצפת – שבכלל מנכ"ל האוצר רוצה לפרק את הנציבות ולקחת את המשמעת למשרד המשפטים וחלק לאוצר.

מרב מיכאלי: אני באמת אסיים במשפט אחד: זה שראש הממשלה מכיר בחשיבות הנציבות זה דבר שאתה יודע מתוך מה הוא מובן?

מרב מיכאלי: בקדנציה הראשונה שלו כראש ממשלה הוא העביר את האחריות על הנציבות ממשרד האוצר אליו, למשרד ראש הממשלה, והינה, היום, הוא פשוט לוקח אותה וזורק אותה לכלבים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, בשנה האחרונה התוודעתי יותר לעבודה החשובה של נציבות שירות המדינה בעקבות חוק ייצוג הולם למגזר החרדי של חבר הכנסת גפני, שעבר בוועדת חוקה, והעבודה המשותפת שהייתה לי עם הנציבות.

אורי מקלב: ראיתי את החשיבות של הנציבות בהולכת תהליכים מאוד מאוד חשובים שהנציבות עושה.

אורי מקלב: לפני שבוע השתתפתי בטקס מאוד מרגש לציון פרישתו של רון צור, שהיה ראש רשות הרפורמה בנציבות, ושם הדאגה מהדוברים הייתה לא רק כלפי הציבור שאין לו נציב אלא, למרות העבודה החשובה של אודי פראוור ושל איריס נחמיה ושל כל העובדים – צוות ונבחרת מצוינת – שאין מישהו שמוליך את התהליכים הפנימיים שקיימים יום-יום.

אורי מקלב: זה לא רק נציבות מול הציבור.

אורי מקלב: נציבות נותנת שירות שעומד בראש – התהליכים שנמצאים בפועל – רון צור עזב בגלל שהוא לא מונה; ככה נשמעים בכל אופן הדברים – מוליך תהליכים עמוקים ושצריך להיות רצף של הדברים שצריכים להיות.

אורי מקלב: כשאין ראש לנציבות, הלך הצוות המצוין, יש לזה משמעות אקוטית לעבודה של הנציבות, במיוחד, ואני גם מכיר את זה מקרוב.

אורי מקלב: צריכות להגיע לממשלה בימים הקרובים – אנחנו מחכים לזה כבר הרבה זמן – התקנות, לתקן את הנושא של חוק ייצוג הולם לציבור החרדי, ויש בזה עיכובים.

אורי מקלב: יש לזה משמעות ויש לזה השלכות.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן השר יתייחס.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, הבוקר פורסמה בכלכליסט יוזמת מנכ"ל משרד האוצר לפרק את הנציבות כליל, לגמרי.

אילן גילאון: ואי-מינוי נציב, כפי שנאמר כבר כאן לפניי, והשארת תפקידים בכירים רבים לא מאוישים מחלישים את הנציבות.

אילן גילאון: אני רוצה לדעת: מה עמדת הממשלה לגבי החלטתו של מנכ"ל משרד האוצר.

אילן גילאון: האם היא תומכת בתהליך הזה או לא?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר המקשר.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: קודם כול, רק לתקן, לא החלטה אלא הצעה של מנכ"ל האוצר; החלטה כזאת, מחייבת, בוודאי עדיין אין.

יריב לוין: לגוף העניין אני אומר כך: אין חולק על החשיבות של התפקיד ויש חולק על התיאור.

יריב לוין: הייתי אומר שיש בו הרבה מן ההגזמה, ואפילו ייחוס דברים שבאמת לא רק שלא קיימים – גם לא עוברים במוחו של אף אחד.

יריב לוין: מינוי של נציב שירות המדינה צריך להיעשות, באמת, למנות אדם שהוא בעל יכולות ומתאים לתפקיד, וידע להוביל מדיניות, וגם אם נדרש פרק זמן נוסף כדי לבחון ולקבל את ההחלטה – – –

מרב מיכאלי: ידענו שמסתיימת לו הקדנציה.

יריב לוין: רגע, אני שמעתי אותך.

מרב מיכאלי: אבל ידענו שמסתיימת לו הקדנציה.

יריב לוין: אני לא חושב שזה אסון.

יריב לוין: אין שום רצון להחליש את הנציבות, ובוודאי שאודי פראוור הוא אדם לא רק בעל יכולות וכישורים אלא גם בעל אומץ לב ציבורי, ואף אחד לא חושב שהעובדה שהוא עומד כרגע במינוי זמני מחלישה את הנציבות.

יריב לוין: לטעמי, ההפך הוא הנכון.

יריב לוין: אבל אני אומר יותר מזה: אני בהחלט חושב שצריך לעשות בחינה לעומק של עבודת הנציבות והאופן שבו נכון לנהל בכלל את כל נושא כוח האדם בשירות המדינה.

יריב לוין: ואני יכול להרגיע את חברי חבר הכנסת אורי מקלב בדברים שהם מצערים, אבל הם האמת, שגם כשהיה נציב לשירות המדינה זה לא ממש גרם לתהליכים לעבוד מהר ולרוץ קדימה.

יריב לוין: אני יכול לספר לכם כאן שהפונקציה אולי המשמעותית ביותר במשרדי, בטח בצד הכספי, התפקיד של סמנכ"ל השיווק – כאשר תקציב השיווק הוגדל פי שניים והגיע לקרוב לחצי מיליארד שקל, במשך שנה שלמה, שנה שלמה לא היה למשרד סמנכ"ל שיווק, כי התהליך כל כך ארוך והמכרז כל כך ארוך, ועד שזה נגמר.

יריב לוין: שנה שלמה זה לא הטריד אף אחד בנציבות, שהיה לה נציב והיה לה הכול; אף אחד לא היה מוטרד.

יריב לוין: אני חילקתי את זמני בין שני דברים – בין לרדוף אחרי הנציבות כדי שהדבר הזה ייגמר לבין לעשות הגהות על המודעות, ממש ברמה הזאת, בהיעדר גורם שבאמת מתכלל ואחראי לדבר הזה, ולצערי הרב, כך זה נראה.

יריב לוין: לא ראיתי שזה עזר שהיה נציב אז.

יריב לוין: אני בהחלט חושב שהנציבות זקוקה לרפורמה מרחיקת לכת.

יריב לוין: לא בטוח שבהכרח הרפורמה צריכה להגיע עד כדי פירוקה, את זה צריך לראות, אבל המטרה – ואת זה אני רוצה להזכיר: הנציבות היא לא המטרה, הנציבות היא הכלי, היא האמצעי – המטרה היא שיהיה לנו שירות מדינה באיכות הטובה ביותר, עם תהליכים מהירים של מינויים, כדי לאפשר למערכות לעבוד.

יריב לוין: ובהיבט הזה אני מוכרח לומר עוד דבר לחבריי, וצריך גם לומר אותו בצער גדול, ואני יכול לומר לכם שאני נתקל בזה כל הזמן: משיכת אנשים טובים ומעולים לשירות הציבורי, כולל למשרות הבכירות, הולכת ונהיית קשה עד בלתי אפשרית.

יריב לוין: אנשים – רבותיי, אני אומר לכם את זה בצורה החדה ביותר – –

מרב מיכאלי: אבל אין לנו ויכוח איתך, להפך.

יריב לוין: – – אנשים לא רוצים לבוא, והם לא רוצים לבוא בין היתר בגלל כל התהליך הזה שכל אדם שהוא מועמד למשהו הולכים ומפשפשים בכל תולדות חייו, ומחפשים מתחת לפני האדמה למצוא למה יש לו ניגוד כזה וניגוד אחר, ומשתלחים בו ללא שום מעצורים באופן מיידי.

יריב לוין: והתוצאה של הדבר הזה – כן, חברת הכנסת מיכאלי – שפשוט לוקח זמן.

יריב לוין: לאייש את המשרות הבכירות לוקח הרבה זמן, כי רוצים להיות בטוחים שבאמת הביאו את האדם הכי נכון והכי טוב, ולא תמיד קל למצוא את האדם הזה שמסכים לקבל על עצמו את המשימה.

יריב לוין: וכפי שאמרתי, ברגע שבאמת יהיה אפשר, ויימצא האדם שתנוח דעת ראש הממשלה והממשלה שהוא המתאים ביותר בזמן הזה להוביל את המערכת, את הגוף החשוב הזה, המינוי כמובן יובא לאישור.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת ולחברי הכנסת השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן שאילתות דחופות להיום.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו גם שאילתה רגילה?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו שאילתה רגילה, גברתי המזכירה, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3224/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לנמק מן המקום – כי יש פה תמיכת ממשלה – את הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – החלה על בגיר שהיה קטין מעל גיל 16 בעת ביצוע העבירה), התשע"ו–2016.

יולי יואל אדלשטיין: מספר ההצעה, ותבינו למה זה חשוב, הוא פ/3224 – כי יש כמה הצעות דומות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, הנמקה מן המקום, עד דקה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תנמקי הצעת חוק דומה שלך, כבר במסגרת עשר דקות.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, לכבוד הוא לי להציג את הצעת החוק הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת היא בשמה של חברת הכנסת מיכל רוזין.

אורלי לוי אבקסיס: מיכל הגיעה אלינו אחרי שנים רבות של פעילות בכל הנוגע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית במרכזי הסיוע, והיום היא ממשיכה את עבודתה גם כאן, בכנסת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: את הצעת החוק הזאת היא הגישה והיא בתמיכת ממשלה, ואני אנמק אותה בשמה.

אורלי לוי אבקסיס: סעיף 3 לחוק המגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה קובע כי בית המשפט רשאי להטיל על עבריין מין, בצו, הגבלות על מגורים או על עבודה בקרבת מקום המגורים או מקום העבודה של נפגע העבירה, אם שוכנע, לאחר דיון בעניין, כי יש צורך בהטלת הגבלות משום שלנפגע העבירה עלול להיגרם נזק נפשי של ממש אם עבריין המין יתגורר או יעבוד בקרבת מקום מגוריו או מקום עבודתו של הנפגע.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלטה על פי סעיף זה יביא בית המשפט בחשבון, בין השאר, את הפגיעה שתיגרם לעבריין המין בשל הטלת המגבלות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מנסים לעשות פה איזונים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה שקרה הוא שבעבר בעצם כאשר דיברו על עבריין מין הייתה הגדרה אחת לעבריין מין בחוק x והגדרה אחרת של עבריין מין בחוק y.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאנחנו באנו וניסינו לתקן פה – וחברת הכנסת מיכל רוזין הצליחה בנושא הזה – זה את ההגדרה של עבריין מין, שגם מי שהיה קטין – מעל גיל 16 אבל עדיין קטין – בעת ביצוע העבירה, והיום לפני שהוא בא להשתחרר מהעונש הוא כבר בוגר.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן, אנחנו לוקחים בחשבון שבדרך כלל אם מדובר בקטין אז גם נפגע העבירה עצמו היה קטין בעת ביצוע העבירה, וההשלכות על נפגע העבירה הקטין הן הרבה יותר קשות.

אורלי לוי אבקסיס: על כל נפגעי העבירה, עבירת מין, ההשלכות הן קשות, אבל קל וחומר כשמדובר בקטינים נפגעי עבירה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: ובנושא הזה אנחנו באים ואומרים שמי שמלאו לו 16 בעת ביצוע העבירה ועומד באמת להשתחרר בגיל 19 – אז יחולו עליו ההגבלות אם ראה לנכון בית המשפט, תוך כדי כך שבית המשפט מביא בחשבון הן את נפגע העבירה והן את העבריין, המשוקם או לא.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3223/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק פ/3223 – הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – בגיר שהורשע בעבירת מין בהיותו קטין), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק חבר הכנסת מיקי לוי, שגם הוא חתום על ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הזאת הוצמדה להצעת החוק הקודמת.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני מציג את החוק בשם חברתי קארין אלהרר.

מיקי לוי: כפי שהתוודענו כולנו בתקופה האחרונה, אם למישהו היה ספק, עבירות מין הן לצערנו בעיה שכיחה מדי בחברה שלנו.

מיקי לוי: הצעת החוק שאני עומד לדבר עליה עכשיו בשם חברת הכנסת אלהרר מתייחסת לדבר היקר לנו מכול, ואלו הילדים שלנו, כי עבירות מין, לצערי, לא פוסחות גם על קטינים.

מיקי לוי: כיום יש פרצה בחוק בעניין ההגנה על נפגעי תקיפות מיניות שבוצעו על ידי קטינים.

מיקי לוי: החוק לא מגדיר דבר בעניין ההגנה על הנפגע כאשר העבירה בוצעה על ידי קטין.

מיקי לוי: זה מצב הזוי.

מיקי לוי: הצעת החוק שעולה כאן היום מעוניינת לתקן את העוול הזה ולאפשר תהליך שיקום הוגן ובטוח גם לנפגע.

מיקי לוי: הצעת החוק מבקשת להגדיר שאותו מנגנון שחל על פוגעים בגירים יחול גם על קטינים שביצעו את העבירה בגיל 16 ומעלה ואשר שהו במעצר, אשפוז או מעון בצו בית משפט ושוחררו מעל גיל 18, או שגזר דינם בעבירה ניתן כאשר היו בגיל 18 ומעלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/211/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו אנחנו נשמע את ההנמקה של הצעת חוק פ/211 – הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – שינוי הגדרת עבריין מין והוספת מגבלות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: כאן חברת הכנסת אבקסיס משתמשת במכסה שלה, ולכן – יש לך עד עשר דקות לנמק את ההצעה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אחזור על העיקרים של הצעות החוק פה, שהם זהים, פחות או יותר, או מאוד דומים, ותכליתם לטפל או להתחשב, באמת, ביכולת השיקום של נפגעת או נפגע עבירות מין בתוך השגרה היומיומית.

אורלי לוי אבקסיס: תארו לעצמכם נערה שעוברת התקפה מינית או אונס ונמצאת באיזה תהליך שיקום, ומגלה יום בהיר אחד שאותו פוגע התחיל לעבוד דווקא בבית הספר שבו היא לומדת, או שהוא עבר לגור בסמיכות מאוד גדולה או בשכנות צמודה אליה.

אורלי לוי אבקסיס: היכולת של אותה נפגעת להתמודד ביום-יום מול הפרצוף של הפוגע, מול היכולת שלו לאיים עליה, ולו מעצם הידיעה שהוא נמצא שם יום-יום, שעה-שעה ודקה-דקה – למוטט, ואכן, זה ממוטט לא מעט נפגעים ונפגעות תקיפה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: בהצעת החוק אנחנו רוצים לומר שגם מי שהיה קטין בעת ביצוע העבירה, אבל מעל גיל 16, בהיותו בוגר בסיום תקופת העונש – גם עליו יוכלו להטיל הגבלות, מה שהיום לא נמצא בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: אני אנסה לתת לכם כמה נתונים, כדי שתבינו באיזו תופעה אנחנו מדברים.

אורלי לוי אבקסיס: תקיפות מיניות בישראל: אחת מכל שלוש נשים עוברת פגיעה מינית במהלך חייה, ואחת מכל שבע נשים תעבור אונס.

אורלי לוי אבקסיס: ב-41.1% מהפניות דיווחו על פגיעה בבוגרים.

אורלי לוי אבקסיס: תחזיקו טוב: כמעט 60% מהנפגעים של תקיפה מינית הם ילדים וילדות, הם קטינים.

אורלי לוי אבקסיס: אחת מכל שש ילדות עוברת גילוי עריות.

אורלי לוי אבקסיס: אחד מכל שישה ילדים, בנים, עובר פגיעה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: בגילים צעירים אחוז הנפגעים הבנים דומה מאוד לאחוז הנפגעות הבנות, אבל ככל שעוברות השנים הנפגעות הופכות להיות הרוב באותה קבוצה.

אורלי לוי אבקסיס: מעל 85% מכלל מקרי התקיפה המינית נעשים על ידי אדם המוכר לקורבן.

אורלי לוי אבקסיס: ההיכרות כוללת בני משפחה, חברים, ידידים, מכרים, מורים, מטפלים ואפילו מנהלים.

אורלי לוי אבקסיס: 68% מהנשים שדיווחו על פגיעה מינית בילדות עברו פגיעה מינית חוזרת בבגרותן, לעומת 38% מקרב הנשים שלא דיווחו על פגיעה מינית בילדות.

אורלי לוי אבקסיס: נתוני המרכז לסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית לשנת 2017:

אורלי לוי אבקסיס: למרכזי הסיוע הגיעו בשנת 2016 47,901 פניות – עלייה חדה ביחס ל-2015, שבה התקבלו 9,197 פניות.

אורלי לוי אבקסיס: 90% מהנפגעות הן ילדה או אישה, ומהן 0.5% טרנסיות, ו-9.5% מהנפגעים הם ילד, קטין או גבר.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תקשיבו, זה באמת ניסיון לחבר פה כמה דברים יחד.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שגם שר הרווחה חיים כץ נמצא באולם, אני אנצל את זה ואודה לו על שסייע בידי גם להעביר בקריאה טרומית את הצעת חוק על טיפול נפשי חינמי לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית קטינים ונפגעי אלימות.

אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל עד היום לא קיים חוק שמעגן את חובתה ואחריותה של המדינה לספק לנפגע קטין סיוע נפשי מיידי זמין ורצף טיפולי.

אורלי לוי אבקסיס: מה שנעשה היום זה בבחינת לפנים משורת הדין: אם יש מקום בתור – הוא יקבל; אם לא, ואם הוא שייך למגזר מאוד מסוים, שהשפה שלו שונה, או שהחיים בקהילה שונים, או שיש לזה השלכות כאלה ואחרות, אז לפעמים גם אין מטפלים ייעודיים.

אורלי לוי אבקסיס: בהצעת החוק שהעברתי פה לפני כמה שבועות בקריאה טרומית אנחנו מדברים על אחריות המדינה לספק את ארגז הכלים לשיקום של אותו ילד, כדי שיגדל ויתבגר להיות אזרח מן השורה, אזרח נורמטיבי עד כמה שאפשר, אם בכלל, לאחר תקיפות כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש אנשים טובים, שגם מבינים את הרצון ואת הצורך לתקן את הדברים, והדברים, בכל מה שקשור לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, קשורים זה לזה.

אורלי לוי אבקסיס: מפעם לפעם אנחנו עושים עוד ועוד ועוד צעדים כדי למנוע הן את השידור החוזר של הפוגעים, כי כולם יודעים – ומחקרים מעידים על כך – שילד שעבר תקיפה מינית בילדותו ולא קיבל טיפול עלול בבגרותו, חלילה וחס, לשחזר את האירוע ולהפוך להיות תוקף בעצמו.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אינטרס ציבורי להגן על הנפגעים האלה, ובעיקר על הילדים, ומצד שני יש לנו אינטרס הרתעתי: שיפחדו אותם פוגעים מהעונש העתידי, וגם היותם קטינים אין בו חיסון או חומת מגן מפני עונש.

אורלי לוי אבקסיס: אני פונה פה לכל ההורים של הנערים והנערות במדינת ישראל: תראו, הנפגעים והנפגעות הם קבוצה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: לעיתים, בגילים האלה יש לחצים חברתיים ויש קושי בשיקול הדעת, או רפיון בשיקול הדעת.

אורלי לוי אבקסיס: גם הקטינים צריכים להבין שהם אינם חסינים מפני החוק.

אורלי לוי אבקסיס: הורים צריכים להסביר לילדים שלהם מהי תקיפה מינית ומה ההשלכות שלה, ועל הכתם שעלול להיות לאותו נער שנסחף בצורה ברוטלית ופגע בילדים אחרים, שהעננה הזאת תלווה אותו לאורך חייו.

אורלי לוי אבקסיס: ההורים צריכים לקחת אחריות ולהסביר לילדים מה נחשב תקיפה מינית ואיך עוצרים לפני המדרון החלקלק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מודה לקואליציה, שהפעם הצליחה להתעלות ולעזור לנו להעביר, שוב, הצעת חוק שנועדה לטפל בנפגעות ונפגעים בתקיפה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: זו החובה שלנו, אבל יש לנו גם אינטרס כלכלי וחברתי למגר את התופעה הזאת ולטפל בה.

אורלי לוי אבקסיס: זה עוד צעד בדרך.

אורלי לוי אבקסיס: ושוב, תודה לחברתי מיכל רוזין, שאיננה כאן – לראות גם איך אנחנו מצביעים בעד החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: החוק הוא בתמיכת ממשלה, ואנחנו גם מקבלים את הסייגים שהציעה הקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שרת המשפטים, חברת הכנסת איילת שקד, להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: היא כמובן משיבה על כל שלוש ההצעות.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה של חברי הכנסת מיכל רוזין ואחרים – וכמו שנאמר, יש הצעות חוק שמוכפפות להצעה זו – מוצע לתקן את החוק, שכיום חל רק על עבריין שהיה בגיר בעת ביצוע העבירה, ולקבוע כי הוא יחול, בנסיבות מסוימות, גם על מי שהיה קטין במועד ביצוע העבירה.

איילת שקד: הצעת החוק המקורית הייתה רחבה מדי, אך לאחר דין ודברים עם מיכל הגענו לנוסח מוסכם אשר מאזן באופן ראוי בין השיקולים שעל הפרק.

איילת שקד: החוק מסמיך את בית המשפט להטיל צו על עבריין מין, ובו הגבלות על מגורים, עבודה או לימודים של עבריין מין בקרבת מקום המגורים, העבודה או המוסד הלימודי שבו גר, או עובד או לומד נפגע העבירה.

איילת שקד: החוק נועד להגן על נפגע עבירת מין מפני נזק נפשי שעלול להיגרם לו ממפגש תדיר בסביבתו הקרובה עם העבריין שפגע בו, ואינו תלוי בקיומה של מסוכנות העבריין לנפגע או לציבור.

איילת שקד: כיום יש מצבים שבהם נפגע העבירה הוא קטין אשר יש צורך להגן עליו מפני חזרה של עבריין המין לסביבת מחייתו הקרובה, ובמקרים שבהם העבריין שפגע בו היה קטין גם הוא, אין מענה בחוק הקיים.

איילת שקד: עם זאת, בשל החשיבות של שיקום קטינים, סוכם על הגבלת תחולת החוק על עבריינים קטינים רק למצבים חמורים שבהם הטלת צו מגבלות לאחר השחרור ממאסר לא תקטע תהליך שיקומי שהחל.

איילת שקד: לכן, מוצע להרחיב את תחולת החוק כך שתחול גם על עבריין מין שהיה קטין בעת ביצוע העבירה אבל הוא נידון לעונש מאסר בפועל ובעת שחרורו מלאו לו 19 שנים.

איילת שקד: הועלו כאן הצעות חוק נוספות בנושאים משיקים להצעה של חברת הכנסת רוזין.

איילת שקד: הממשלה תומכת בהצעת החוק בנוסח שהוסכם עם המציעה, ובהצעות האחרות הקואליציה תומכת ככל שהן מוכפפות באופן מלא לנוסח שהוסכם עם חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהודיעה בדבריה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, המציעים מקבלים את ההתניות של הממשלה, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול נצביע על הצעת חוק פ/3224/20, הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – החלה על בגיר שהיה קטין מעל גיל 16 בעת ביצוע העבירה), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת מיכל רוזין ומיקי מכלוף זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – החלה על בגיר שהיה קטין מעל גיל 16 בעת ביצוע העבירה), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 46 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה ותועבר לוועדת חוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו פ/3223/20, הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – בגיר שהורשע בעבירת מין בהיותו קטין), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – בגיר שהורשע בעבירת מין בהיותו קטין), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 44, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההצעה הזאת אושרה ותועבר גם היא לוועדת חוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – שינוי הגדרת עבריין מין והוספת מגבלות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – שינוי הגדרת עבריין מין והוספת מגבלות), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 46 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההצעה פ/211/20 עברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/4052/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – תגמולים וקצבה), התשע"ז–2017.

יולי יואל אדלשטיין: יש תמיכת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, גם היא משתמשת במכסה ולכן מקבלת עד עשר דקות לנמק את הצעת החוק.

שולי מועלם-רפאלי: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, חבריי השרים, אדוני היושב-ראש, כ"ט בנובמבר היום, אירוע מרגש שבו מתקבלת ההחלטה על הקמת מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: שנתיים אחרי קום המדינה, ב-1950, בתוך ההגעה הגדולה של מאות אלפי יהודים מכל העולם אל המדינה שקמה, בתוך הקושי הגדול, הצנע, המציאות הקשה שיש כאן, כותבת מדינת ישראל את אחד החוקים החשובים, לטעמי, שנכתבים עם הקמתה – החוק המוכר לכולנו כחוק חללי צה"ל שנספו במערכה, שבו מדינת ישראל לוקחת אחריות על שבעת הקרובים של החלל: על הורים, אחים, רעיה וילדים.

שולי מועלם-רפאלי: החוק החשוב הזה, מדינת ישראל אומרת בו שכשמישהו מוסר את נפשו על תקומת מדינת ישראל, מדינת ישראל רואה כאחריות שלה את הליווי של המשפחה, את ההכרה במשפחות שכולות ואת הסיוע הכלכלי שבא בצד הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: החוק הזה, חוק חללי צה"ל שנספו במערכה, מוחל גם על נפגעי פעולות איבה, ובעצם מכניס את כל מי שמוסר את הנפש על תקומת וקיום מדינת ישראל תחת החוק החשוב והמשמעותי הזה.

שולי מועלם-רפאלי: בימים האלה אנחנו מציינים שנתיים לפיגוע הירי – אחד, לצערי, מפיגועי הירי שהיו בצומת גוש עציון.

שולי מועלם-רפאלי: הפיגוע הזה היה בז' בכסלו לפני שנתיים, בנובמבר 2015, ובו נרצחו חברינו – חברך, אדוני היושב-ראש, ואף חברי, יעקב דון, תושב אלות שבות, אבא לארבעה ילדים, ובעיקר בעיקר מחנך ומורה דגול, ואיתו נרצח עזרא שוורץ, צעיר יהודי אמריקאי בן 18 שבא ארצה לשנה לישיבה והתנדבות.

שולי מועלם-רפאלי: יהי זכרם ברוך.

שולי מועלם-רפאלי: משפחתו של יעקב דון, שחרב עליה עולמה, נאלצת להתמודד, מעבר לכאב העצום, גם בלא מעט ביורוקרטיות.

שולי מועלם-רפאלי: להפתעתם, וגם להפתעתי, כמי שמתמצאת מעט יותר מהמקובל בחוק חללי צה"ל שנספו במערכה ובמצבן של משפחות נפגעי פעולות איבה, הופתענו לגלות שהמשפחה הזאת משום מה איננה ככל המשפחות.

שולי מועלם-רפאלי: הוסבר לרעייתו ולמשפחתו שהם צריכים לבחור: הם צריכים לבחור בין הקצבה לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה לבין הזכות לקצבת שאירים לפי חוק שירות המדינה ולפי חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל.

שולי מועלם-רפאלי: וכל זה למה?

שולי מועלם-רפאלי: איך נוצר הפער הבלתי-נסבל הזה בין משפחות שכולות, שהן שכולות באותה דרך?

שולי מועלם-רפאלי: בגלל שיעקב דון, כמחנך, כמורה, כאיש מערכת החינוך, הוא אחד מאלה שמקבלים – היו אמורים לקבל פנסיה תקציבית.

שולי מועלם-רפאלי: בעוד משפחות שליקיריהן הנרצחים הייתה פנסיה צוברת לא היו צריכות לבחור והן מקבלות את שתי הקצבאות, משפחות של אנשים שנהרגו והייתה להם פנסיה תקציבית, הברירה הובאה לפניהם: האם אתם בוחרים לקבל את קצבת המדינה דרך חוק חללי צה"ל שנספו במערכה או לקבל את קצבת השאירים?

שולי מועלם-רפאלי: מובן שהאפליה הזאת זעקה.

שולי מועלם-רפאלי: כל חברי וחברות הכנסת, השרים היום ולשעבר, כדוגמת יושב-ראש האופוזיציה ושר הרווחה לשעבר בוז'י הרצוג – שכמובן שמע מהמשפחה ונרתם לסייע – הבנו שהדבר הזה צריך תיקון.

שולי מועלם-רפאלי: המציאות הזאת, שמישהו שהוא עובד מדינה או איש קבע שהוא בפנסיה תקציבית, המשפחה שלו נאלצת לבחור בין הזכאות לקצבה לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה לבין הזכות לקצבת שאירים לפי חוק שירות המדינה, חייבת להיפסק.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק שלי בעצם מבקשת להפסיק את האפליה הזאת; מבקשת לשים את כולם תחת קורת הגג של החוק החשוב שאיתו התחלתי.

שולי מועלם-רפאלי: לכולם הזכות לקבל את שתי הקצבאות.

שולי מועלם-רפאלי: יש כמובן תקרה מסוימת שאי-אפשר לעבור אותה, יש כמובן משמעות למספר ילדים ולעוד ועוד נושאים, אבל אנחנו מבקשים שלא ליצור אפליה, כמובן, בין מי שיש לו פנסיה תקציבית – שזה בדרך כלל, אדוני, עובדי המדינה, כמובן, ואנחנו יודעים ששנים כבר אין פנסיה תקציבית, ואנחנו יודעים שכבר הרבה שנים גם מי שיש לו פנסיה תקציבית נותן מכספו לטובת הפנסיה.

שולי מועלם-רפאלי: החוק הזה, כמו חוקים אחרים שאנחנו עושים כאן בשיתוף פעולה, כמובן, שהוא לא קשור לאופוזיציה וקואליציה, מבטא אמירה מוסרית שבה אנחנו אומרים שכל המשפחות השכולות זכאיות לאותן הטבות תחת החוק החשוב הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מכולכם, כמובן, לתמוך בהצעת החוק ולעשות צדק, ודרך זה לזכור, שוב, גם היום, בכ"ט בנובמבר, את מי שבזכותם אנחנו כאן.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ לעלות לדוכן ולהשיב על הצעת החוק החשובה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה הוא מהחוקים הסוציאליים המרחיבים ביותר, והוא קובע כי זכויותיהם של נפגעי פעולות איבה ובני משפחותיהם יהיו זהות לאלה של חיילי צה"ל ובני משפחותיהם.

חיים כץ: נוסף על כך נקבע בחוק כי לנפגע עומדת הזכות לבחור בין הפיצוי מכוח התגמולים לבין פיצוי נזיקי, וכי אם הנפגע בחר בפיצוי נזיקי או בכל תגמול אחר מאוצר המדינה הוא אינו זכאי עוד לפיצוי מכוח התגמולים.

חיים כץ: החריג הקבוע בחוק התגמולים בעניין הזה נוגע לגמלאות מכוח חוק שירות המדינה, וכן חוק שירות הקבע בצבא ההגנה לישראל.

חיים כץ: לגבי גמלאות מכוח חוקים אלה קובע החוק כי גם מי שבחר בפיצוי מכוח שירות המדינה או חוק שירות הקבע עדיין יהיה זכאי לרבע מגמלאותיו על פי חוק התגמולים.

חיים כץ: הצעת החוק שבפניכם מבקשת לקבוע כי מי שזכאי לגמלאות מכוח שירות המדינה עקב אירוע איבה יהיה זכאי למלוא הגמלאות מכוח שני החוקים ללא הפחתה בזכאותו.

חיים כץ: החלטת ועדת שרים לענייני חקיקה מיום 26 בנובמבר 2017 היא לתמוך בהצעת החוק, בתנאי שהמשך קידומה ייעשה בתיאום וההסכמות עם משרד האוצר.

חיים כץ: גברתי מקבלת עליה שהחוק – ככה לא רואים בפרוטוקול.

חיים כץ: את עושה ככה.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

חיים כץ: אז גברתי מקבלת עליה שהחוק יקודם רק במידה שמשרד האוצר מסכים.

חיים כץ: לכן, אני אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, נעבור כעת להצבעה על הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – תגמולים וקצבה), התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – תגמולים וקצבה), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 55 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': לפרוטוקול, אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת נחמן שי, ואת סגן שר האוצר – גם כן לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': מוסיפים את תמיכתכם.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת להמשך דיון והכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/20/4732; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – התחשבות במסורת ישראל), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת הרב גפני יציג את הצעתו.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה רוצה?

יאיר לפיד: להתנגד.

בצלאל סמוטריץ': מאיפה אתה יודע שהממשלה תומכת?

בצלאל סמוטריץ': אם הממשלה תתמוך, אני אתן לך להתנגד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותיי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – התחשבות במסורת ישראל), התשע"ח–2017, הצעת חוק שחתומים עליה מלבדי חברי הכנסת אורי מקלב, יעקב אשר, מוזס, אייכלר, יצחק וקנין, יואב בן צור, יעקב מרגי, מיכאלי מלכיאלי, מכלוף מיקי זוהר ובצלאל סמוטריץ.

משה גפני: אני מבקש להסביר במה עוסקת הצעת החוק הזאת ומה היא באה לעשות בעניין.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן יותר מדי רעש.

בצלאל סמוטריץ': רק שנייה, הרב גפני.

בצלאל סמוטריץ': פה זה לא ועדת כספים, לא מדברים פה כשיש רעש.

בצלאל סמוטריץ': קצת יותר בשקט, שנוכל לשמוע.

משה גפני: יש במדינת ישראל חוק שעות עבודה ומנוחה, והחוק הזה אומר שלכל עובד יש יום אחד בשבוע שבו הוא מקבל חופש: מוסלמי – ביום שישי, יהודי – בשבת, נוצרי – ביום ראשון; חוק שהוא חוק סוציאלי במהותו, אבל הוא גם חוק דתי.

משה גפני: הימים האלה נקבעו כל אחד על פי דתו, באותם ימים שעליהם אנחנו מדברים, ובמקרה של החוק הזה אנחנו מדברים על שבת.

משה גפני: ברגע שיש בקשה להיתר עבודה בניגוד לחוק שאומר שצריך לנוח יום בשבוע, השר יכול לתת היתר עבודה בשבת.

משה גפני: הוא יכול לתת היתר עבודה משיקולים שכתובים בחוק, והשיקולים שכתובים בחוק הם שיקולים של ביטחון, שיקולים של נזק כלכלי גדול או דברים מהסוג הזה.

משה גפני: אין יכולת לשר לשקול את הנושא של מסורת ישראל.

משה גפני: לשקול, לא לחייב.

משה גפני: החוק לא מחייב אותו לקבל החלטה בעניין הזה.

משה גפני: הוא יכול לקבל החלטה, אבל ההצעה הזאת באה לומר שיש אפשרות לשקול גם את הנושא הזה.

משה גפני: הנושא של מסורת ישראל – אני לא מחדש אותו בחוק הזה; החוק הזה קיים.

משה גפני: למשל, בתחבורה ציבורית בשבת החוק אומר שהשר רשאי לשקול שיקולים – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת והמרפסות בצדדים, באמת שאי-אפשר לנהל ככה דיון.

בצלאל סמוטריץ': סדרנים, תנסו קצת בצדדים לעשות לנו שקט.

משה גפני: בתחבורה ציבורית השר רשאי לשקול.

משה גפני: זה חוק שקיים כבר עשרות שנים – הוא קיים נדמה לי מ-1991.

משה גפני: השר רשאי לשקול בנושא של תחבורה ציבורית שיקולים שונים ושיקול של מסורת ישראל.

משה גפני: המציאות הזאת שבה במדינת ישראל השר רשאי לשקול גם שיקולים של מסורת ישראל קיימת בחוק – רשאי לשקול שיקולים רבים, ורשאי לשקול גם את הנושא של מסורת ישראל.

משה גפני: אם אני הולך לנושא הזה של שבת, אם אנחנו מדברים עליו – וזה לא חוק כפייתי, הוא לא חוק שמשנה מצבים קיימים; הוא מאפשר לשר לשקול גם את השיקול הזה, וזה ברור לגמרי שכפי שאמרתי, זה קיים גם בחוקים אחרים.

משה גפני: אבל אני בכל זאת רוצה לדבר על החלק הדתי שבעניין, בגלל שהיו דיונים במחנה הציוני על יהודים – לזכור שאנחנו יהודים; שיהיה חוק שאומר שהשר רשאי לשקול נושאים כלכליים וכו' וכו' ולא רשאי לשקול את הנושא של מסורת ישראל זה לשכוח את זה שאנחנו יהודים.

משה גפני: לא כפייה, לא מחייב את השר; הוא רשאי לשקול, אבל רשאי לשקול את הנושא כאשר נותנים היתר עבודה בשבת.

משה גפני: אני כתבתי בדברי ההסבר – אני רוצה להגיד חלק מהדברים.

משה גפני: כבר בבריאת העולם נאמר: "וישבֹת ביום השביעי מכל מלאכתו אשר עשה ויברך ה' את יום השביעי ויקדש אֹתו כי בו שבת מכל מלאכתו אשר ברא ה' לעשות".

משה גפני: גם בעשרת הדברות שמופיעים בתורה הנושא של שבת הוא נושא: "למען ינוח שורך וחמֹרך ויִנפש בן אמתך והגר".

משה גפני: החובה של שבת היא לא רק על האיש עצמו, היא גם על הבהמה שלו, על החמור שלו, ובוודאי על זה שעובד אצלו – החובה של שמירת יום אחד בשבוע, שבו נחים, וזאת חובה אוניברסלית.

משה גפני: אם יש מקומות כאלה בעולם – התורה נתנה את האור הזה מזמן, לפני אלפי שנים.

משה גפני: אמרו לבן אדם: אתה בשבת נח, ולא רק אתה אלא גם הבהמות שלך; גם הן צריכות מנוחה.

איציק שמולי: – – – הרכבת והחמור המודרניים.

משה גפני: אני שם עכשיו, נגיע לרכבת באיזשהו שלב.

משה גפני: הרי החוק הזה לא כופה על אף אחד שום דבר.

משה גפני: עזוב את הרכבת, אני מדבר עלינו.

משה גפני: כשאנחנו מדברים על מה שהתורה אומרת, התורה אומרת – ואתה באמת צריך לתמוך בזה, בוודאי, שלא רק אתה לא עובד בשבת, אלא גם הבהמה שלך לא עובדת בשבת.

משה גפני: צריך לתת לה מנוחה.

משה גפני: אם אתה רוצה לדעת מתי התחשבו בבעלי חיים, זה כבר היה במצוות התורה.

מרב מיכאלי: למה – – –

משה גפני: טוב טוב טוב, אולי מספיק עם השאלות?

משה גפני: אני לא יודע לתת תשובות על השאלות האלה.

מרב מיכאלי: – – – אני רוצה לדבר, אם אנחנו כל כך דואגים לבעלי החיים – – –

משה גפני: את רוצה לדבר על שטריימל.

מרב מיכאלי: – – –

משה גפני: בסדר, נדבר על מה אוכלים, על מה לא אוכלים, אבל בסדר.

משה גפני: לעולם יש דרך.

משה גפני: הדרך היא שיש מצווה בתורה של צער בעלי חיים.

משה גפני: יש מצווה בתורה שיש יום בשבוע שלא מעבידים את הבהמות שלך.

משה גפני: זהו, לא צריך לשאול כל כך הרבה שאלות.

מרב מיכאלי: לא, רק את השאלות של – – –

משה גפני: טוב, בסדר.

משה גפני: האמת היא שגם ראשי הציונות וגם פרנסי היישוב החדש התחשבו בעניין של שבת – גם בן-גוריון, אני חייב לומר: "אין יהודי חייב להיות דווקא" – אמר בן-גוריון – הוא אינו חייב "להיות דווקא אדוק למען יראה הערך הרב שיש בקיום השבת".

משה גפני: הנושא הזה, מה שאמר בן-גוריון – הוא לא היה אדם דתי, כפי שכולכם יודעים, אבל הוא אמר: לא צריך להיות אדם כזה בשביל להבין את הערך של שבת, הערך של הנושא הזה.

משה גפני: חיים נחמן ביאליק אמר לאנשי גבע – ואני מקריא לכם – הוא כתב לאנשי קיבוץ גבע, לאחר חילול שבת במקום, כי "ארץ ישראל בלי שבת לא תיבנה אלא תיחרב, וכל עמלכם יהיה לתוהו".

משה גפני: אני מרשה לעצמי להגיד את זה, כי אני לא מציע חוק שמחייב מישהו לעשות משהו; אני לא מחייב בכלל.

משה גפני: אני אומר שמדינת ישראל צריכה לאפשר לשר שנותן היתר עבודה לחלל את השבת, שנותן היתר לאנשים שצריכים לנוח לעבוד בשבת, להתחשב גם בעניין הזה, כמו שהוא מתחשב בדברים אחרים.

משה גפני: הסופר אהרון מגד – אני מתנצל שאני מביא את כל – הסופר אהרון מגד אמר, התבטא כי "התרומה הגדולה ביותר של היהדות לקדמה האנושית הייתה עשרת הדיברות", וממילא "זכור את יום השבת", הוא החוק הסוציאלי הראשון בעולם.

משה גפני: המושג של שבת – אני זוכר, מה שקראתי, אני לא הייתי אז אבל דיזנגוף היה ראש עיר בתל אביב.

משה גפני: חילוני.

משה גפני: הוא עשה את החוקים אז שבשום פנים ואופן לא תיפגע השבת.

משה גפני: אני מרגיש לא נוח כשאני עומד פה ומדבר על זה, כי אני סבור שהערך של שבת הוא ערך שאני לא צריך להסביר אותו; אתם צריכים להסביר אותו.

משה גפני: כל אלה שאכפת להם מהעניין הסוציאלי או מהעניין הזה שצריך – שיהיה נושא חברתי מהמדרגה הראשונה, שמדינה מסודרת ומתוקנת תהיה חייבת לאפשר לעובד יום מנוחה, כפי שאמרתי: לנוצרים – ביום ראשון, למוסלמים – ביום שישי, וליהודי – בשבת.

משה גפני: לא אני צריך להגיד את זה, זאת אומרת, לא רק אני.

בצלאל סמוטריץ': חברים, יש נורא ראש, אי-אפשר לנהל כך דיון.

בצלאל סמוטריץ': חכה רגע, גפני.

בצלאל סמוטריץ': תשאלי כשיהיה שקט, אין לך מיקרופון.

בצלאל סמוטריץ': חברים, באמת, בעיקר המרפסות בצדדים.

בצלאל סמוטריץ': בכבוד.

משה גפני: אני שוב מתנצל.

משה גפני: אני לא צריך את ההוכחות האלה, אני אבל רוצה להגיד גם לכאלה שאינם – כמו שאמר בן-גוריון, כאלה שאינם אנשים אדוקים, כך הוא קרא לזה, אינם אנשים דתיים.

משה גפני: כותב השופט, נשיא בית המשפט העליון השופט מאיר שמגר: "תכליתו של חוק המנוחה היא אפוא כפולה" – כך כותב נשיא בית המשפט העליון דאז – "הוא מקיים את הזכות הסוציאלית ליום מנוחה שבועי, שלאכיפתה נדרשת יצירת פרהסיה של מנוחה" – כך כותב מאיר שמגר.

משה גפני: "שנית, החוק נועד לשמור על צביונה של מדינת ישראל כמדינה יהודית" – כותבת גם השופטת דורנר.

משה גפני: אני יכול לצטט אין-ספור אנשים שנמצאים בציבוריות הישראלית, בציונות, שמדברים על ערך השבת כעל ערך שהוא בלתי ניתן לביטול.

משה גפני: אי-אפשר לבטל אותו.

משה גפני: מה אני אומר?

משה גפני: אני אומר: אין כפייה.

משה גפני: אנחנו לא מבקשים לכפות.

משה גפני: אנחנו יודעים איפה אנחנו חיים.

משה גפני: שאלת על הרכבת – אנחנו לא באים לכפות.

משה גפני: אנחנו אומרים דבר אחד פשוט: שהכנסת תאפשר לשר שמופקד על חוק שעות עבודה ומנוחה, תאפשר לו לשקול את הדבר הזה.

משה גפני: לשקול.

איציק שמולי: אתם רוצים דריסת רגל בשיקול הדעת של השר.

משה גפני: ממש לא.

איציק שמולי: – – – מה עשה אתכם למומחים לרכבת?

משה גפני: אתה יכול להגיד מה הכוונות שלי, השאלה היא על מה אתה מצביע.

משה גפני: היה חבר הכנסת טומי לפיד, המנוח.

איציק שמולי: לא, אין לו אינטרס – – – כנראה שיש דברים בגו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גפני, בבקשה לסיים.

בצלאל סמוטריץ': כבר אחרי 11 דקות, אז משפט סיכום.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אמר לי פעמים רבות חבר הכנסת טומי לפיד, המנוח, היה אומר: גפני, אתה מביא הצעת חוק טובה, אבל תגיד לי, מה מסתתר מאחורי זה?

משה גפני: ובסוף היה מצביע בעד.

משה גפני: לא מסתתר שום דבר.

משה גפני: מה הכוונות שלי?

משה גפני: אני אדם דתי, אם אתה לא ידעת עד עכשיו.

משה גפני: אני רוצה שמדינת ישראל תהיה מדינת הלכה.

משה גפני: אני יודע שאני לא רוצה את זה עכשיו.

משה גפני: לא רוצה.

משה גפני: אני רוצה את החוק הזה, והחוק הזה אומר את הדבר הפשוט ביותר: השר, בבואו לתת היתר עבודה, דהיינו לבטל את השבת של העובד, הוא שוקל על פי החוק שיקולים כלכליים, הוא שוקל שיקולים רבים שנמצאים בחוק, ואני מבקש להוסיף עוד שיקול – לא שהוא חייב: את השיקול של מסורת ישראל.

משה גפני: אני מבקש את התמיכה בחוק הזה, שאנחנו לא כותבים בו דבר אחר מלבד מה שכתוב.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הסבלנות.

משה גפני: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

בצלאל סמוטריץ': משיב על החוק, בשם הממשלה, בשמחה ובששון, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': לא זכור לי מתי ראיתי אותך עולה לדוכן הזה בגיל כה מופגן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: אתה רוצה שאני אתחיל לשיר?

חיים כץ: קודם כול, אני מסכים להצעת החוק של גפני.

חיים כץ: כשבאה הצעת חוק ממשלתית – או לפני זה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שאני לא אפקשש – אבל אני, בשיקולים שלי, מר גפני, אני, בשיקולים שלי לקחתי את השבת כמסורת ישראל.

חיים כץ: לקחתי גם את חוקי העבודה – התייחסתי גם לחוקי עבודה, שבן אדם צריך לנוח בשבת.

חיים כץ: אממה?

חיים כץ: יש שם אנשים לא ישראלים בכלל, חברות זרות שזכו במכרזים ואין שם יהודים; מסורת ישראל לא חלה עליהם.

יצחק וקנין: אנחנו באמת נתחיל להוציא החוצה, חבר'ה.

חיים כץ: עם זאת, אני בטוח שגפני לא חושד בי.

חיים כץ: הוא אומר: תשמע, אני בטוח שחיים רואה את השבת ואת חוקי העבודה – שאני די בקיא בהם; במקרה, אני מגיע ממקום שהייתי בקיא בחוקי עבודה.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך – אתה יודע מה?

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך, הלכתי לים בשבת במסגרת החוק.

יוסי יונה: אתה הולך או נוסע?

חיים כץ: נוסע לים והולך מהאוטו לחוף.

רחל עזריה: – – –

חיים כץ: למה את צועקת?

חיים כץ: ובדרך אני רואה פקח תוקע רפורטים בהרצליה בשבת.

חיים כץ: אני אומר לו: תגיד לי, אני נותן לך היתרים לעבוד בשבת?

חיים כץ: ואם אני יודע שאתה תוקע רפורטים בהרצליה בשבת בכחול-לבן, ואללה, לא נותן לך היתר, כי שבת אפשר – – – אז באתי, הלכתי לבדוק – ואין לי שליטה על המשטרה.

יהודה גליק: כל שבת הם עושים את זה בהרצליה – – – זו חוצפה – – –

חיים כץ: לא ידעתי.

חיים כץ: כן, אני אומר לך, אני ראיתי את זה במו עיניי.

יהודה גליק: זאת חוצפה – – – בשבת.

חיים כץ: אמרתי, ואללה, למה אני נותן לו אישור לעבוד בשבת?

חיים כץ: שיתקע רפורטים לאלה שיורדים.

חיים כץ: אז התברר לנו – מר גליק, הרב סמוטריץ אמר שאותו פקח עכשיו עשה פיקוח נפש.

יצחק וקנין: רק לפרוטוקול: אמר בציניות.

חיים כץ: אה, בציניות?

חיים כץ: לא, נו, באמת, כי מה חשבת, שאותו פקח זה פיקוח נפש לאוטו לא נוסע?

חיים כץ: ואללה, גם אחרים מבינים שאוטו לא נוסע זה לא פיקוח נפש, והרפורט – זה לא הולך גם לצדקה, הרפורט הזה.

חיים כץ: אם זה היה הולך לצדקה, אם זה היה הולך לאיזה בית תמחוי לקנות אוכל – – –

קריאה: – – –

חיים כץ: ואם זה היה, זה בסדר, אבל זה הולך – לא יודע למה.

חיים כץ: בכל אופן – – –

בצלאל סמוטריץ': חיים, אבל למה זה לא בסמכות שלך?

בצלאל סמוטריץ': זה פקחי עירייה.

חיים כץ: לא בטוח.

בצלאל סמוטריץ': בטח שכן.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך באחריות.

בצלאל סמוטריץ': תבדוק.

חיים כץ: אני אבדוק.

חיים כץ: אני אתן לו בראש.

חיים כץ: טוב, בכל אופן הממשלה תומכת בהצעת החוק, ומתנה את זה – מר גפני, מר גפני.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

חיים כץ: והיא מתנה את זה בהצמדה להצעת חוק ממשלתית.

חיים כץ: ואתה מסכים.

חיים כץ: זאת אומרת, לא תקדם – דודי, אתה מפריע לו; לא תקדם את הצעת החוק עד שלא תבוא הממשלתית.

חיים כץ: אז אנחנו מבקשים מכנסת ישראל לתת לי גיבוי מוסרי, שגם ככה אני חושב על השבת, בהתחשב – להביא את זה בחוק.

חיים כץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': מאחר שהממשלה אינה מתנגדת, חבר הכנסת יאיר לפיד יוכל להסביר מדוע הוא מתנגד.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יהודה גליק: יאיר, זאת ההזדמנות שלך להראות שיש עתיד תומכת בחוק.

יאיר לפיד: גפני, מתי תלמדו?

יאיר לפיד: מתי תלמדו שכל חוקי הכפייה הדתית האלה תמיד מייצרים להפך?

יאיר לפיד: מתי תלמדו?

קריאות: – – –

יאיר לפיד: העברתם את חוק החמץ – כולם התחילו לאכול חמץ.

יאיר לפיד: העברתם את חוק החזיר – פתחו אלף מסעדות שרימפס חדשות.

יאיר לפיד: מתי תלמדו?

יהודה גליק: – – –

יאיר לפיד: מתי תלמדו?

יאיר לפיד: אתם פוגעים במסורת ישראל.

יאיר לפיד: מתי תלמדו?

יאיר לפיד: מתי?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת מהקואליציה.

יאיר לפיד: אתם לא מבינים מה קורה פה?

יאיר לפיד: תעבירו את החוק, ואז תבקשו שהשר יפעיל את סמכותו ככתוב בחוק.

יאיר לפיד: מתי תלמדו, גפני?

יאיר לפיד: איזה נזק עוד תגרמו לפני שתלמדו?

יאיר לפיד: אני אוהב את השבת, חבר הכנסת גפני, לא פחות ממך.

יאיר לפיד: יש לי שולחן שבת – בצורה אחרת.

יאיר לפיד: לי יש את שלי, לך יש את שלך.

יאיר לפיד: מתי תלמדו איזה נזק זה גורם?

יאיר לפיד: ואתה יודע מה, אם כבר ציטטת מעל הדוכן את "שמור את יום השבת", אני מזכיר לך שיש התחלה: "ששת ימים תעבד".

יאיר לפיד: איך יגיעו לעבודה, איך יגיעו לצבא, אם לא נותנים להם את הכלים?

יאיר לפיד: מסורת ישראל היא דבר חשוב.

יאיר לפיד: אני בעד מסורת ישראל.

יאיר לפיד: אני חושב שכולנו צריכים את מסורת ישראל.

יאיר לפיד: מסורת ישראל הסתדרה יוצא מן הכלל אלפי שנים בלי הצעות חוק שכל מה שהן נועדו לעשות זה לתקוע אצבע בעין של אנשים אחרים.

יאיר לפיד: זה מוסיף אהבה בישראל בעיניך?

יאיר לפיד: זה מקדש ומכבד את השבת הישראלית בעיניך?

יאיר לפיד: זה טוב לדיאלוג הישראלי בעיניך?

יאיר לפיד: אלוהי ישראל לא צריך מכם הצעות חוק.

יאיר לפיד: מסורת ישראל שרדה יפה מאוד בלעדיכם.

יאיר לפיד: כל מה שאתם עושים זה מייצרים חוקים בשביל להרבות שנאה בישראל.

יאיר לפיד: ואני אגיד לכם עוד משהו, חבר הכנסת גפני: זה לא שלכם.

יאיר לפיד: מסורת ישראל היא לא שלכם.

יאיר לפיד: היא גם שלי, היא גם של הצד הזה, היא גם של הצד הזה.

יאיר לפיד: היא לא בבעלותכם.

יאיר לפיד: אין גרסה אחת, ולא נקבל מכם את הרעיון שיש גרסה אחת.

יהודה גליק: – – –

יאיר לפיד: אתם רוצים דיאלוג על השבת?

יאיר לפיד: חבר הכנסת גליק, אתה רוצה דיאלוג על השבת?

יאיר לפיד: תבוא לדבר.

יהודה גליק: – – –

יאיר לפיד: אם אתה צריך לפרש חוק, אתה יודע שיש בו משהו עקום.

יאיר לפיד: כל המטרה היא לייצר עוד חוקי כפייה דתית.

זאב אלקין: אם המסורת היא גם שלך, למה אתה מתנגד לה?

יאיר לפיד: מפני שזו לא מסורת ישראל.

יאיר לפיד: זה חוקי כפייה דתית, השר אלקין.

יאיר לפיד: יש הבדל.

יאיר לפיד: מסורת ישראל תמיד הייתה בנויה על אהבת ישראל, על דיאלוג, על זה שכולם יחד, השר אלקין, מנהלים ביניהם שיח על מהי השבת הישראלית.

יאיר לפיד: אתם, במקום זה, כל הצד שלכם, כל הליכוד, קניתם גרסה של פלג קטן בעם היהודי, ולא אכפת לכם יותר מאף אחד.

זאב אלקין: – – – איזו גרסה?

יאיר לפיד: מסורת ישראל – סליחה: ארבעה נכנסו לפרדס, השר אלקין, ודיברו ביניהם.

יאיר לפיד: אנחנו לא האחר, ואתם לא תכפו עלינו את היהדות, כי היא לא שלכם.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה, חבר הכנסת לפיד.

יאיר לפיד: אני חושב שזה משפט הסיכום הנכון.

יאיר לפיד: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גפני מבקש להשיב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך.

משה גפני: רבע שעה, אדוני היושב-ראש; אפשרת לי רבע שעה להסביר למה בחוק הזה אין שום כפייה.

משה גפני: אין כלום.

משה גפני: בחוק הזה יש רק מילה שהשר צריך לשקול – יכול לשקול, לא צריך – מסורת ישראל.

יואל חסון: גם היום הוא יכול.

משה גפני: מסורת ישראל, לפי כל אחד.

משה גפני: עולה יאיר לפיד.

משה גפני: אני הייתי בטוח, אני אומר לכם שאני הייתי בטוח שיאיר לפיד עומד לתמוך.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת מהאופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': הקואליציה, כשאתם דיברתם – – –

משה גפני: הרי אם מסורת ישראל זה לא שלנו, מסורת ישראל זה כללי, אז היה צריך להצביע בעד.

משה גפני: הרי לא מחייבים שום דבר.

יאיר לפיד: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לפיד, דיברת.

משה גפני: כנראה לא יעזור כלום.

משה גפני: כל מה שנגיד, את הטוב ביותר, את הרצון של אהבת ישראל של כולם, יאיר לפיד יהיה נגד.

משה גפני: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, נעבור כעת להצבעה על הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – התחשבות במסורת ישראל), התשע"ח–2017, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 נגד – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – התחשבות במסורת ישראל), התשע"ח–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 43 תומכים, 32 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק נתקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת להמשך דיון והכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3482/20; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' י', עמ' 19686.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – חיזוק הרפואה הציבורית), התשע"ז–2016, של חברי הכנסת דב חנין, אילן גילאון ויחיאל חיליק בר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בתשובה והצבעה.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם שר הבריאות, חבר הכנסת – כן?

בצלאל סמוטריץ': השר לוין, אתה משיב?

בצלאל סמוטריץ': שר התיירות השר יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': מעניין איך השר לוין יכול להשיב בשם שר הבריאות כאשר אין שר בריאות.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר – הוא לא משיב בשם שר הבריאות; הוא משיב בשם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': כן, כן, בסדר, בסדר, רק תיקנתי – משרד הבריאות.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני משיב בשם שר הבריאות, שהוא כרגע ראש הממשלה, שמחזיק בתיק.

יריב לוין: ולגוף העניין, ההצעה שלפנינו כוללת מספר רב של נושאים, רובם ככולם בעלי משמעות תקציבית אך לא מתוקצבים, חלקם אף אינם תואמים את מדיניות הממשלה.

יריב לוין: חלק מהנושאים, כגון טיפולי שיניים לקשישים או האשפוז הסיעודי, נכללו באחרונה כמרכיבים בתוכנית הסיעוד הלאומית שהכריזו עליה שר האוצר, שר הבריאות ויו"ר ההסתדרות, וצפויים להשתלב בהסדרים החוקיים הרלוונטיים, במתכונת שעליה סוכם, כשתגיע העת למימושם.

יריב לוין: נוכח האמור, הממשלה מבקשת להוריד את ההצעה מסדר-היום.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר המקשר.

בצלאל סמוטריץ': המציע מבקש לנסות בכל זאת לשכנע אותנו לתמוך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, עד שלוש דקות יעמדו לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מאוד מעריך את השר לוין, אבל מאוד מאוד מצטער שהוא עלה לכאן להשיב.

דב חנין: אני גם שמעתי את תשובתו, ואיך אפשר לקרוא לזה – זו תשובה שאין בה שום תשובה.

דב חנין: אני מאוד מצטער שהשר ליצמן לא היה כאן כדי לענות לנו על העניין הזה, לא רק מכיוון שהוא יותר מכיר את מערכת הבריאות, אלא מכיוון שהשר ליצמן עצמו היה אחד החתומים על הצעת החוק הזאת בקדנציה הקודמת.

דב חנין: אתם זוכרים את הזקנה במסדרון?

דב חנין: יש לי חדשות בשבילכם.

דב חנין: היא עדיין שם, והצטרפו אליה עוד המון המון זקנים וזקנות, מבוגרים ומבוגרות, ילדים וילדות במסדרונות, בחדרי המיון.

דב חנין: אתם קראתם את התחקיר שהתפרסם בידיעות אחרונות?

דב חנין: וחדרי המיון הם רק חלק מהבעיות שהצטברו במערכת הבריאות.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, מה שקורה במערכת הבריאות זה לא גזרת גורל וזה לא גזרה משמיים; זה תוצאה של מדיניות.

דב חנין: זה תוצאה של דיאטה רצחנית שמערכת הבריאות עוברת.

דב חנין: זה תוצאה של נפילה בהוצאות הציבוריות על בריאות.

דב חנין: לכן, אנחנו מציעים לעדכן את סל התרופות בצורה קבועה, לעדכן באופן דמוגרפי את תקציב הבריאות, להכניס את הטיפול הסיעודי לסל, להשלים בתוך הסל את מה שנמצא היום בטיפולים משלימים; בדרך הזאת – לתת יותר תקציב ציבורי ולצמצם את ההוצאה הפרטית על בריאות, שהולכת ועולה בארץ לממדים חסרי תקדים.

דב חנין: אנחנו חייבים להציל את מערכת הבריאות בארץ.

דב חנין: יש שם אנשים נפלאים – רופאים, אחיות, עובדים בבתי חולים – שעושים עבודה מסורה ומייצרים תוצאות טובות, אבל אנחנו חיים עדיין על הישגי העבר ועל תקציבי העבר במערכת הבריאות.

דב חנין: מערכת הבריאות, עמיתיי חברי הכנסת, נמצאת בבעיה קשה.

דב חנין: איך אומרים אצלנו?

דב חנין: העיקר הבריאות.

דב חנין: אז בשביל הבריאות, בשביל אלה שצריכים את מערכת הבריאות היום, אבל גם בשביל אלה שצריכים את מערכת הבריאות ויצטרכו אותה מחר, אני קורא לכם, עמיתיי חברי הכנסת, להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני רוצה לסיים בפנייה לחברי הקואליציה.

דב חנין: אני מכיר את המשמעת הקואליציונית שקיימת, אבל נדמה לי, עמיתיי חברי הכנסת, שבחוק הזה מותר לכם, פעם אחת, להפעיל מצפון.

דב חנין: מותר לכם פעם אחת להפעיל מצפון.

דב חנין: ומי שמרגיש שהוא לא יכול להצביע בעד החוק הזה ולא יכול לתמוך במערכת הבריאות שלנו, שלפחות לא יצביע נגד.

דב חנין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, כעת להצבעה על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – חיזוק הרפואה הציבורית), התשע"ז–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – חיזוק הרפואה הציבורית), התשע"ז–2016, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 26 תומכים, 46 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל מחלת ילדו של בן זוג), התשע"ז–2017.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא שומע.

אורלי לוי אבקסיס: לא הספקנו להצביע – – –

בצלאל סמוטריץ': אז מה אתם רוצים – תמיכתכם לפרוטוקול?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': אז – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, חבר הכנסת חאג' יחיא, חברת הכנסת חנין זועבי וחבר הכנסת זוהיר בהלול מבקשים לצרף את תמיכתם – לפרוטוקול – בהצעת החוק, שכאמור לא התקבלה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אבל הצבעת.

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/4412/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל מחלת ילדו של בן זוג), התשע"ז–2017, של חברות הכנסת יעל גרמן ומירב בן ארי.

בצלאל סמוטריץ': תנמק את ההצעה חברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, נכבדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, כידוע לכם, חוק דמי מחלה והיעדרות בשל מחלת ילד חל על כל זוג נשוי.

יעל גרמן: כאשר זוג נשוי ויש לו ילדים שלו, כל אחד מבני הזוג יכול לקבל דמי מחלה על חשבון דמי המחלה שלו.

יעל גרמן: כך, למשל, לפי החוק, עובד זכאי לזקוף, על חשבון תקופת המחלה שנצברה לו בשל מחלת ילדו שטרם מלאו לו 16 שנים, עד שמונה ימי היעדרות בשנה.

יעל גרמן: אם הילד נמצא בחזקתו הבלעדית או שהוא הורהו היחיד, הוא יכול לצבור עד 16 ימים בשנה.

יעל גרמן: כמו כן, עובד זכאי לזקוף עד 90 ימי היעדרות אם הילד הוא חולה סרטן או חולה במחלה אנושה.

יעל גרמן: אבל מה קורה, חברים יקרים, כאשר, למשל – אתה יודע מה, השר יריב לוין, אני בטוחה שאתה נשוי באושר רב, אבל שער לעצמך שקרוב משפחתך התגרש ונישא מחדש, וכאשר הוא נישא מחדש הוא קיבל לידו גם את הילדים של בת זוגו, או להפך.

יעל גרמן: הילדים הם לא שלו, והחוק לא חל עליו.

יעל גרמן: עכשיו, שלא נדע, אחד מהילדים חולה אנושות, וצריך להיות איתו לא 90 יום אלא שנה שלמה.

יעל גרמן: אחרי 90 יום, האימא הטבעית – נגמרו לה ימי החופש וימי הזכאות, ואז היא פונה אל הבעל ואומרת לו: בוא תעזור לי, אני צריכה שאתה עכשיו תשמור עליו.

יעל גרמן: הוא ילך לשמור עליו, אבל הוא לא יכול לנצל את דמי המחלה הצבורים או ימי החופש שלרשותו.

יעל גרמן: יש כאן עוול בלתי רגיל שמפלה בין זוגות שלהם יש ילד טבעי לבין 30%, דרך אגב, מהזוגות במדינת ישראל, שהתגרשו, וחלקם לאחר מכן התחתנו מחדש, אבל הם, כאשר התחתנו מחדש, ויש להם ילדים, ואחד מהילדים לא שלהם, לא יכולים ליהנות מהחוק הזה.

יעל גרמן: אני חושבת שזו לקונה בחוק.

יעל גרמן: אני חושבת שהכנסת צריכה להצביע בעד תיקון החוק, כדי לאפשר לכל זוג שהתחתן מחדש ויש לו ילדים משותפים מהנישואים הקודמים לנצל את דמי המחלה שלו או של בן זוגו, אפילו שהילד הוא לא שלו באופן ביולוגי.

יעל גרמן: אני לא יכולה להבין מדוע ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לדחות את זה בשלושה חודשים.

יעל גרמן: או שבאמת מוצאים שיש כאן משהו צודק, או שבאמת מבינים שיש כאן לקונה שצריך להשלים, עוול שצריך לתקן, או שאומרים: לא, זה לא עוול, זה בסדר גמור.

יעל גרמן: אם מישהו התחתן מחדש ויש לו ילדים שהם לא שלו – שישבור אתה ראש; אם הילדים חולים, אחרי שנגמרו ימי המחלה של ההורה הביולוגי – שלא יהיה להם אף סעד.

יעל גרמן: אבל אם אתם לא אומרים זאת, הרי מן הראוי ומן הצדק להצביע בעד החוק הזה, ולהצביע עליו היום.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כל שבוע אני עולה פה להשיב על הצעות חוק שאולי – יכול להיות שהן צודקות, יכול להיות שצריך לבדוק, אבל אנחנו חיים בשכונה שאנחנו רוצים לקנות הכול, כאילו אין הגבלה לכסף, כאילו יש לנו בלי סוף, ואנחנו רוצים לזה, ואנחנו רוצים לזה.

חיים כץ: ואללה.

חיים כץ: אני מסתכל ואני חושב, בכסף שיש – לנסות להוציא את כלל האזרחים הוותיקים מעל קו העוני, או לדפוק לתעשיינים בראש ולהשית עליהם עוד ארבעה או שמונה ימי מחלה שהם ישלמו, על חברות קטנות שמרוויחות 3% להשית עוד שלושה או ארבעה ימים; אין בקרה?

חיים כץ: העסק מתנהג כמו שכונה.

חיים כץ: לא יודע, כאילו כל אחד בא, כותב, אין חשבון נפש – מי משלם את זה, כמה זה עולה.

חיים כץ: ואללה, גם אני הייתי רוצה שכל ילד שחולה – לא תהיה הגבלת ימים, וההורה או כל מי שיהיה יוכל ללוות אותו, בטח אם הוא חולה במחלה קשה, שיהיה איתו בבית חולים ונסבסד את השכר של ההורים.

חיים כץ: בעד, בעד; לתת לכל קשיש מה ששרגא ברוש ביקש עכשיו – לחיות בכבוד – ושהמדינה תשלם 1.5 מיליארד, והתעשיינים ישלמו 1.5 מיליארד כדי שקשיש יוכל ללכת פעם בשבוע או פעם בחודש לסרט.

חיים כץ: – בעד; שקשיש יוכל לקנות לילד שלו סוכריה על מקל.

חיים כץ: בעד.

חיים כץ: אבל כשאני מסתכל על הנתונים, ואני אומר לך, להוציא את הקשישים ממעגל העוני, 662 מיליון והצמדה – לא יהיה קשיש אחד במעגל העוני.

חיים כץ: הנכים, אני מסתכל על הנכים – אני הולך הלוא להרגיז את הקואליציה.

חיים כץ: אילן, אני הולך להרגיז את הקואליציה בחוק הנכים – – –

נחמן שי: – – –

חיים כץ: עוד פעם?

נחמן שי: – – –

חיים כץ: אם אתה תגדיל ב-662 את כל אלה שמקבלים הבטחת הכנסה, ותצמיד את הקצבה לשכר הממוצע במשק, נגמר – לדורותיהם, לא יהיו אזרחים ותיקים מתחת לקו העוני.

חיים כץ: אתה מקבל?

חיים כץ: 662 מיליון.

חיים כץ: זה הרבה?

חיים כץ: זה מעט?

חיים כץ: שמע, אני יודע שאני יושב עכשיו על התקציב של ביטוח לאומי, אני יודע שאני הולך לבקש את זה.

חיים כץ: אני רוצה שביטוח לאומי ייקח ויוציא את האזרחים הוותיקים מעל קו העוני.

חיים כץ: ומה עוד אני רוצה?

חיים כץ: ואללה, לעשות את ביטוח סיעוד ממלכתי.

חיים כץ: כי לקחו תוכנית של הביטוח הלאומי – שינוי את קבוצות הסיעוד ועשו את זה ביטוח סיעודי ממלכתי.

חיים כץ: אבל זה גם עולה כסף.

חיים כץ: גם את זה אני רוצה, גם את זה אני רוצה לקחת ולעשות, אז אני לא יודע.

אלי אלאלוף: – – –

חיים כץ: לא על חשבון הסיעוד הממלכתי.

חיים כץ: אנחנו – בלי שום קשר, בתוך חודש אני אגיש תזכיר חוק של שינוי המבנה של שעות הסיעוד בביטוח הלאומי.

חיים כץ: אין קשר לביטוח הסיעודי.

חיים כץ: הביטוח הסיעודי, לקחנו – שמע, אני הייתי בכנס באילת, ואבי ניסנקורן היה שם.

חיים כץ: ושאלתי אותו: אם בשביל מסיבת עיתונאים אתה מפקיר מיליון איש ששילמו עשרות שנים לביטוח סיעודי ולפתע פתאום הם מוצאים את עצמם בלי ביטוח; אלה שילכו לקופת חולים – ילכו, אבל מה עם אלה שקופת חולים לא רוצה לקבל בגלל שהם חולים?

חיים כץ: 200,000.

חיים כץ: זה הרבה?

חיים כץ: זה מעט?

חיים כץ: זה 200,000, 200,000 כאלה שקופת חולים לא תרצה לקבל בגלל חיתום.

חיים כץ: מי יבטח אותם?

חיים כץ: אם אתה עושה ביטוח בריאות ממלכתי, מי יכניס את אלה שאין להם היום ביטוח כי אין להם כסף לשלם?

חיים כץ: יש לך הזדמנות לעשות את זה.

חיים כץ: יש לך הזדמנות לעשות ביטוח בריאות ממלכתי.

חיים כץ: ואנחנו צריכים לגעת בזה.

חיים כץ: ולכן, בקטע הזה של הילדים, אני לא יודע אם שאלו את התעשיינים אם הם מוכנים לספוג עוד שמונה ימים או לא מוכנים לספוג עוד שמונה ימים.

חיים כץ: איך בדיוק יעלו את המכסה של ימי מחלה לעובד?

חיים כץ: יהיו לו 20?

חיים כץ: יהיו לו 30?

חיים כץ: טק, שליפה – מאיפה?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: ואללה, לא רציני.

חיים כץ: אני יודע, שמולי, שאתה תצביע בעד, אבל זה נורמלי?

חיים כץ: זה לא, כי לא נעשתה פה עבודה מכינה, לא ראו פה עלויות, לא נגעו בהעלאת מספר ימי המחלה או שעות המחלה של העובדים, שאם יעלו – בסדר, מה העובד ייתן?

חיים כץ: מה המעסיק ייתן?

חיים כץ: הלכו למגזר הפרטי, שאלו אם הם מוכנים?

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: לכן אני חושב – דוד, דוד.

יואב קיש: אתה יכול לרדת, כולם בעד.

איציק שמולי: לא, אתם נגד, יואב.

יואב קיש: אנחנו נגד?

יואב קיש: אנחנו נגד או בעד?

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אז מה אני אדבר איתך עכשיו, אלי אלאלוף – על מה שדיברנו על ילדים בסיכון?

חיים כץ: שמע, אתמול היה אות השר למתנדב המצטיין.

יצחק הרצוג: מגן השר.

יצחק הרצוג: מגן שר הרווחה.

חיים כץ: מגן השר.

חיים כץ: שמע, דורון אלמוג היה יו"ר ועדת השיפוט.

חיים כץ: ראיתי שם מתנדב בן 93 – 93 – שמשקיע בעמותה לילדים בסיכון.

חיים כץ: ואחרי זה, בערב, הלכתי לרעננה, להצגה שמשחקים בה רק ילדים בסיכון.

חיים כץ: הם ביימו אותה, הם עשו אותה, הם נגעו בה, והם מציגים את עצמם בסרט לפני זה – זה פרויקט של חצי שנה – איך שלא היה להם ביטחון לדבר, איך שהם לא נשמו, איך שהם לא נגעו.

חיים כץ: וזה היה מרגש.

חיים כץ: ואני מבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק.

חיים כץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן, המציעה, מבקשת לנסות לשכנע אותנו להצביע בכל זאת בעד הצעת החוק, למרות התנגדות הממשלה.

יעל גרמן: אתה יודע מה, אדוני שר הרווחה?

יעל גרמן: הייתי הרבה יותר מעריכה אם היית עולה ואומר בצורה כנה וישירה: אנחנו בקואליציה מתנגדים לחוק מפני שאת, חברת הכנסת גרמן, מן האופוזיציה, ולא בא לנו להעביר לכם חוקים, ובפרט לא בא לנו להעביר לך.

יעל גרמן: אבל אתה, שמתמצא ויודע שהחוק הזה לא יעלה לממשלה שקל וגם לא יעלה למעבידים שקל, מפני שבסופו של דבר, המעבידים – כאשר אתה פורש מהעבודה, צריך לשלם לך דמי חופש.

יעל גרמן: זה דבר – – –

חיים כץ: ממש לא, ממש לא.

יעל גרמן: בוודאי שכן.

חיים כץ: רק שלושה חודשים.

חיים כץ: את טועה.

יעל גרמן: בוודאי.

יעל גרמן: נכון, עד שלושה חודשים.

יעל גרמן: ואני מבקשת פה שמונה ימים ו-16 יום, אז על מה אתה מדבר?

עודד פורר: את לא יודעת על מה את מדברת.

יעל גרמן: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

עודד פורר: את לא יודעת על מה את מדברת בכלל.

יעל גרמן: זה בסוף לא עולה כלום.

יעל גרמן: בסך הכול, מה שהיום עולה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פורר.

יעל גרמן: אני לא שומעת אותך.

עודד פורר: – – – שלך, לא של – – –

יעל גרמן: תתפלא, אבל אני גם הייתי מעבידה במשך החיים שלי.

עודד פורר: בעירייה, כן, בעירייה יש להם – – –

יעל גרמן: בוודאי.

יעל גרמן: נכון, בעירייה.

יעל גרמן: נכון מאוד.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת עודד פורר.

יעל גרמן: והייתי מעבידה של מעלה מ-1,000 איש.

עודד פורר: את היית צריכה לשלוח עובד לחופש – – –

יעל גרמן: הצעת החוק הזאת לא תעלה לממשלה פרוטה, והיא תעשה צדק – צדק שלמעשה היום לא קיים, מפני שלא יעלה על הדעת שמצד אחד מי שנשוי ויש לו ילדים משלו יכול לתת טיפול לילדים שלו, ומי שנשוי והילדים הם לא שלו לא יכול.

יעל גרמן: העוול הזה הוא על מצפונכם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה בקריאה טרומית על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל מחלת ילדו של בן זוג), התשע"ז–2017.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק - 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל מחלת ילדו של בן זוג), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 36 תומכים, 45 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/4669/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק ביטוח סיעודי ממלכתי (תיקוני חקיקה), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': בהתאם להסכמות שאושרו במזכירות הכנסת, על פי סעיף 77(1) לתקנון, עשר הדקות יחולקו בין הקואליציה לאופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': ראשון ידבר חבר הכנסת שמולי, ואחריו – חמש דקות – חבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, חמש דקות לרשותך, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: רבותיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח ולומר, אדוני היושב-ראש, שאני מלא הערכה לעובדה שהבית הזה מסוגל אחת לכמה זמן להסתכל ולאתר משבר, שהוא באמת בגדר משבר לאומי, להתעלות מעל הציניות ולשתף פעולה.

איציק שמולי: ובנושא הזה, הכאוב הזה, של הסיעוד, אין שום ספק שהצלחנו לחולל בשבועות האחרונים דרמה של ממש, דרמה במובן החיובי, שחברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, שחלקם נמצאים פה – גם אתה, אדוני היושב-ראש, גם יואב קיש, אילטוב, דב חנין, קארין, שלא נמצאת פה – אני לא רואה פה את כולם, אבל באמת הייתה חבירה מקיר לקיר – אורי מקלב – ויחד יצאנו בדרישה לכונן ביטוח סיעוד ממלכתי אמיתי במדינת ישראל.

איציק שמולי: ההסדר היום עובד כך שאתה כל החיים משלם מיסים, וברגע האמת אתה מגלה שאתה לבד.

איציק שמולי: הרבה מאוד ישראלים בכלל לא עוברים את מבחני הסיוע הנוקשים, הקשים, הקשוחים והלא-הוגנים והמשפילים, ונותרים מחוץ למעגל הזכאות.

איציק שמולי: וגם מי שעובר ומקבל משהו, הרי זה לא מספיק כדי לממן את הדרישות ואת מה שצריך.

איציק שמולי: ולכן אין מנוס – וכאן אני חייב להזכיר ולהחמיא לשר המתפטר, שר הבריאות לשעבר ליצמן.

איציק שמולי: אתה, אדוני השר, היית הראשון ששמת את הנושא הזה על סדר-היום ב-2011, ואתה דוחף את הנושא הזה בשנים האחרונות, ועל כך מגיעה לך מלוא ההערכה.

איציק שמולי: אנחנו בעצם באים ואומרים, גם בהצעת החוק הזאת, שאין מנוס מלהגדיל בצורה משמעותית את הליכי הזכאות.

איציק שמולי: אין מנוס מלהגדיל גם את מי שיכול להיחשב זכאי לסיוע על ידי המדינה.

איציק שמולי: היום בן אדם במצב סיעודי בקהילה עולה בין 8,000 ל-10,000 שקל.

איציק שמולי: באשפוז זה יכול להגיע גם ל-20,000 שקל.

איציק שמולי: היום, מה שהמדינה נותנת, אם נותנת, לא מתקרב אפילו למחצית מהדבר הזה.

איציק שמולי: 55% ממקבלי גמלת סיעוד בבית מקבלים 9.75 שעות עלובות בשבוע.

איציק שמולי: מה אתה יכול לעשות עם זה?

איציק שמולי: בנק ישראל בעצמו, שלא יכול להיות חשוד בהיותו מוסד סוציאליסטי, יצא במסמך שבא ואומר שהעלות המצטברת יכולה להגיע ליותר מחצי מיליון שקל.

איציק שמולי: להטיל מעמסה כזאת על משפחה ישראלית זה דבר שהוא לא סביר, הוא לא הגון, ובסופו של דבר הוא גם לא אפשרי, ולכן אנחנו מציעים את הצעת החוק הזאת.

איציק שמולי: להצעה יש שלושה נדבכים; הנדבך הראשון הוא הגדלת מעגל הזכאים.

איציק שמולי: כמו שאמרתי, ליותר מדי ישראלים אין סיכוי לעבור את מבחני התלות המשפילים ואת מבחני ההכנסה הלא-הוגנים.

איציק שמולי: דבר שני – להגדיל את היקפי הסיוע.

איציק שמולי: בן אדם שהוא ברמת סיעוד בינונית או קשה לא מקבל מספיק תמיכה כדי שיוכל לעמוד על הרגליים.

איציק שמולי: התוצאה של זה, אגב – שאנשים פשוט מוותרים על הרצון האמיתי שלהם להישאר בבית, ופשוט עוברים לבתי אבות ולמחלקות סיעודיות, וגומרים את החיים שלהם הרבה הרבה יותר מוקדם ממה שצריך.

איציק שמולי: והדבר השלישי, אנחנו אומרים שצריך לרכז את השירותים בקופות החולים ובעצם להנגיש את השירות ולפשט את הליכי הזכאות לסיעודיים שנמצאים בקהילה, שבסופו של דבר זה רוב-רובם של האנשים.

איציק שמולי: קיימנו בשבועות ובחודשים האחרונים שיח מאוד מאוד ער ופרודוקטיבי עם הממשלה, והסכמנו לדחות את ההצבעה כדי לקחת את המתווה שהוצג בשבוע שעבר ולנסות להרחיב אותו ולשפר אותו.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד על זה מילה אחת:

איציק שמולי: מה שהוצג בשבוע שעבר זה תוכנית שיש בה צעדים מבורכים בהחלט.

איציק שמולי: אי-אפשר להקל ראש בזה שהממשלה רוצה לבטל את מבחני ההכנסות למשפחה; אי-אפשר להקל ראש בזה שלוקחים את הקבוצה של 25% סיעודיים בקהילה, ולהם מגדילים את הסיוע.

איציק שמולי: אבל לקרוא לזה ביטוח סיעוד ממלכתי – בואו נגיד, עוד ארוכה הדרך, ואנחנו מאוד מאוד מקווים שבזכות השיח הפרודוקטיבי של השבועות האחרונים, אדוני היושב-ראש, שאתה בהחלט חלק ממנו, אנחנו נצליח לקחת את ההצעה שמגיעה אל הכנסת ולהרחיב אותה ולהיטיב אותה.

איציק שמולי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, אני מבין שתשובה והצבעה במועד אחר – כך סוכם?

יואב קיש: תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואב קיש: תודה, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: השרים וחברי הכנסת, אני הולך לעשות פה משהו קצת יוצא דופן, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: אני פשוט רוצה להודות לכל מי שעסק במלאכה.

יואב קיש: אנחנו לא הגענו לסיום של העניין, אבל עשינו צעד מאוד חשוב לפני כשבוע, ועשינו צעד מאוד חשוב כשאיחדנו את הבית הזה במהלך מאחורי הדרישה לביטוח סיעודי ממלכתי.

יואב קיש: ולכן אני רוצה להודות לחבר הכנסת – ואני מצטער שאני קורא לך חבר הכנסת ולא השר – יעקב ליצמן, ראשית, על הדחיפה שלו, מההסכמים הקואליציוניים; הראשון שהרים את הנס, הדגל בעניין הזה.

יואב קיש: אני יודע שאתה רואה את עצמך מחויב לעניין הזה, ועשית מהלך מאוד גדול בשבוע האחרון, ואני מאחל שתחזור למשרד בצורה כזאת או אחרת בהקדם ותוכל להמשיך את הפעילות הזאת.

יואב קיש: שנית – השר כחלון, שלא נמצא פה איתנו, אבל בהחלט היה שותף מלא לכל המהלך ותקצב לדעתי בכמיליארד שקלים את הצעד של שיפור ההצעה בביטוח לאומי.

יואב קיש: אני חושב שזה מהלך מאוד ראוי ונחוץ.

יואב קיש: למהלך הזה כמובן שותף, השר חיים כץ, שמדבר על תוכנית שלמה ומלאה, כפי שפירט קודם, בנושא ביטוח בריאות ממלכתי.

יואב קיש: אי-אפשר שלא לציין את יו"ר ההסתדרות אבי ניסנקורן, שמיקד את הכוחות, ואני חושב שגם היה חלק מהמהלך שהוביל בסופו של דבר לצעד המשמעותי שעשינו בנושא של העלאת התוכנית במיליארד שקלים.

יואב קיש: זה ברמה הזאת.

יואב קיש: עכשיו אני עובר לבית הזה פנימה, כי מה שקרה בבית הזה הוא באמת אחדות שורות נדירה, ואני, ברשותך, כבוד היושב-ראש, ב-3.25 הדקות שיש לי אני הולך להקריא רשימה ארוכה של חברי כנסת.

יואב קיש: הראשון שבהם הוא איציק שמולי, שחתום ראשון, וגם דיבר לפניי – נושא הדגל בעניין הזה.

יואב קיש: ברכות.

יואב קיש: השני שחתום על החוק הזה – אתה יודע מיהו, כבוד היושב-ראש?

יואב קיש: יודע.

יואב קיש: כמובן, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, שהיה המנוע של המפגש והייזום של ההליכה של הבית הזה כאחד, ובעניין הזה, כבוד היושב-ראש, אכן, תודה רבה לך.

יואב קיש: מעכשיו אני מקריא נציג מכל סיעה שישב איתנו כשהודענו על המהלך של התמיכה בחקיקה הזאת.

יואב קיש: לצערי, החוק הזה אומנם לא מגיע להצבעה, כי יש עוד הרבה דברים שכרוכים בו, אבל אין ספק שיש נכונות גם בממשלה וגם בכנסת להוביל לפתרון: חבר הכנסת דב חנין; חבר הכנסת רוברט אילטוב – אני מנסה לראות את מי אני רואה פה מבין חברי הכנסת; חבר הכנסת עמיר פרץ; גם השם שלי מופיע פה; חבר הכנסת דוד ביטן, שבטח עסוק בארגון הקואליציה; חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי; חבר הכנסת אכרם חסון; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; חבר הכנסת יעקב מרגי; חבר הכנסת יואב בן צור – גם יואב היה בין החברים שהגיעו איתנו; חבר הכנסת מאיר כהן; חבר הכנסת מרדכי יוגב; חברת הכנסת מיכל רוזין – אני לא רואה אותה; חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – ניסן, גם אתה חתום על החוק הזה, אני מודה לך על תמיכתך; חבר הכנסת משה גפני; חבר הכנסת אורן חזן; חבר הכנסת איתן כבל; חברת הכנסת נורית קורן; חבר הכנסת יוסי יונה; חברת הכנסת נאוה בוקר; חבר הכנסת אברהם נגוסה; חבר הכנסת מנחם מוזס; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, תודה גם לך; חבר הכנסת אחמד טיבי; חבר הכנסת יצחק וקנין; חבר הכנסת יעקב אשר; חבר הכנסת יואל חסון – יואל, תודה רבה גם לך; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': יואל, אתה רוצה לבקש זכות תגובה?

בצלאל סמוטריץ': הזכירו את שמך.

יואל חסון: אני מברך את היוזמים.

יואב קיש: חבר הכנסת עודד פורר; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; חברת הכנסת יעל כהן-פארן; חבר הכנסת אורי מקלב, שהשתתף והיה שותף מלא ליוזמה הברוכה הזאת, של כנסת מאוחדת מאחורי הדרישה הזאת; חברת הכנסת קארין אלהרר, שגם היא הייתה שותפה מלאה והובילה יחד וייצגה את סיעתה בעניין.

חיים כץ: – – –

יואב קיש: לא, אין הצבעה עכשיו.

יואב קיש: תשובה במועד אחר.

יואב קיש: אין הצבעה.

יואב קיש: חבר הכנסת עפר שלח.

חיים כץ: – – –

יואב קיש: אמרו – אתה לא עוקב, חיים.

יואב קיש: אפילו לא שמעת שאמרנו לך תודה, מרוב שאתה – – –

קריאה: אתה עסוק בדברים חשובים.

יואב קיש: עסוק.

יואב קיש: עסוק.

יואב קיש: השר היה עסוק.

יואב קיש: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; חבר הכנסת חיים ילין; חברת הכנסת שלי יחימוביץ; חברת הכנסת רויטל סויד; חברת הכנסת טלי פלוסקוב, טלי – איפה היא?

יואב קיש: שמנהלת ועדה שעוסקת בנושא הזה, ועדה שהוקמה לטפל בבעיית התבגרות האוכלוסייה; חברת הכנסת ציפי לבני; קסניה סבטלובה; אלעזר שטרן – אלעזר, אותך אני רואה בטלפון, פה, אלעזר, תודה, אלעזר; חבר הכנסת איתן ברושי; חבר הכנסת יואל רזבוזוב; חבר הכנסת יעקב פרי; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – מיקי, תודה רבה.

איתן כבל: מה זה, מכריזים על הקמת המדינה?

יואב קיש: חבר הכנסת אילן גילאון – אילן, תודה.

איתן כבל: מכריזים על הקמת המדינה?

יואב קיש: אני מקריא את רשימת חברי הכנסת שתומכים ביוזמה.

יואב קיש: חברת הכנסת מרב מיכאלי, תודה רבה; מסעוד גנאים; עבד אל חכים חאג' יחיא; נחמן שי; יעל גרמן; יאיר לפיד; עליזה לביא; יצחק הרצוג; סתיו שפיר; טלב אבו ערר; איל בן ראובן; מיכל בירן; יחיאל חיליק בר – ומזל טוב על הברית שאנחנו השתתפנו בה.

בצלאל סמוטריץ': בריתה.

יואב קיש: בריתה, סליחה.

איתן כבל: בקרוב.

איתן כבל: בקרוב.

יואב קיש: בקרוב.

יואב קיש: לא חתכו, אבל אותה כוונה.

יחיאל חיליק בר: לא חתכו כלום.

יואב קיש: לא חתכו כלום, בסדר.

יואב קיש: חבר הכנסת זוהיר בהלול – איפה זוהיר?

יואב קיש: תמר זנדברג; מיקי לוי; עיסאווי פריג' – עיסאווי, ברכות על החברות בוועדת החוץ והביטחון.

יואל חסון: וסגן יו"ר הכנסת.

יואב קיש: וסגן יו"ר הכנסת.

יואב קיש: עאידה תומא סלימאן; עמר בר-לב; יוסף ג'בארין, איפה הוא?

יואב קיש: אני לא רואה אותו; חנין זועבי; איימן עודה; ואחרון – דוד אמסלם, אתה חותם את הרשימה, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אם רק הייתי נותן כותרת של הצבעה שמית לפני הרשימה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': חברים, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3807/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום, הצעת חוק קרן קיימת לישראל (תיקון – החברה החדשה – גוף מבוקר), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

יואל חסון: מה, אין הצבעה על זה?

יואל חסון: יש הצבעה?

מיקי לוי: בוודאי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מביא לפני הכנסת, ולא בפעם הראשונה, הצעת חוק לשקיפות בקרן קיימת לישראל.

מיקי לוי: הפעם אני מבקש להכפיפה לפיקוחו של מבקר המדינה, כפי שראוי שיקרה.

מיקי לוי: הרי לא ייתכן שבשנת 2017, כמעט 70 שנה לאחר הקמת המדינה, יהיה גוף ציבורי שמגלגל מיליארדי שקלים, והוא יתנהל כמו קופסה שחורה, ולא כמו הקופסה הכחולה, בלי פיקוח ובלי בקרה.

מיקי לוי: אסור לנו להשלים עם המצב הזה, שכן זהו מצב שפותח פתח לאי-סדרים, לבזבוזי כספים ולשחיתויות.

מיקי לוי: המעניין הוא שדווקא חבר הכנסת לשעבר, מנכ"ל קרן קיימת, חבר הכנסת דני עטר, כן מוכן לביקורת, וכן מוכן לשקיפות, אבל הבית הזה פעם אחר פעם מצביע נגד.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, קרן קיימת מחזיקה היום, על פי ההערכות, בכ-2.5 מיליון דונם של אדמות מדינה, והונה נאמד, על פי פרסומים שונים, בכמה מיליארדי שקלים.

מיקי לוי: זו זרוע ביצועית של הממשלה, בין היתר להקמת תשתיות, לרכישת קרקעות ולהכשרתן עבור ההתיישבות, ולפיתוח המרחב החקלאי בפריפריה.

מיקי לוי: וכמו שכל אחד מאיתנו מבין את כל תכליתה והווייתה של הציבוריות הזאת, לא מדובר בארגון או בקרן פרטיים; תקציבי העתק שלה מבוססים על כספי ציבור, שמגיעים מתרומות ומהעברת זכויות בקרקעות שבבעלותה.

מיקי לוי: הצעת החוק שאני מביא היום בפעם הרביעית תאפשר למבקר המדינה להיות חשוף לכלל פעילותה של קרן קיימת, להוצאותיה הכספיות, לשלל הפרויקטים שהיא מבצעת, ובעצם לכל אספקט אחר של הארגון.

מיקי לוי: יחד עם זאת, ולנוכח הרגישות המובנת בנושא אדמות המדינה – וזה עבורך, אדוני היושב-ראש – מבקר המדינה יוכל להחליט, כי זה מצוי בחוק מבקר המדינה, מה מיועד לפרסום ומה מיועד לפיקוחו ולעיניו בלבד.

מיקי לוי: זו נקודה חשובה, שמעקרת את הביקורת על הצורך בשקיפות קרן קיימת.

מיקי לוי: הרי מה אמרו כל הזמן?

מיקי לוי: רכושו של העם היהודי.

מיקי לוי: אז האם לא סומכים על שיקול דעתו של מבקר המדינה?

מיקי לוי: בחוק מוקנית למבקר המדינה סמכות שלא לפרסם כל דבר שעלול להביא ולגרום נזק למדינה, אבל הבית הזה מתעלם מכך פעם אחר פעם ומצביע נגד – כולל אתה, אדוני, שר החקלאות.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, רק השבוע, בימים האחרונים, השתרבב שוב שמה של קרן קיימת לפרשיות שחיתות לכאורה – לכאורה – של חבר הכנסת לשעבר ושגריר ישראל באו"ם דהיום דני דנון.

מיקי לוי: על פי התחקיר של חברת החדשות, קרן קיימת היא שמימנה במיליוני שקלים את עמותת עושים ציונות – כאילו ציונות – ששירתה פוליטית ואישית את דנון.

מיקי לוי: על פי הפרסומים, ב-2012 קק"ל הזרימה 2 מיליון שקלים, וב-2013 קק"ל הזרימה 7 מיליון שקלים לקרן, וב-2014 הסכום התנפח ל-15 מיליון שקלים.

מיקי לוי: הכספים הללו אושרו על ידי ראש ועדת הכספים בקרן קיימת מר ארנון פלמן, המכהן גם כיום כסגן יו"ר קרן קיימת מטעם הליכוד ונחשב למקורבו של דנון.

מיקי לוי: איך לא?

מיקי לוי: ככה אי-אפשר להמשיך להתנהל.

מיקי לוי: מדובר בכספי ציבור.

מיקי לוי: שמחתי לקרוא הבוקר כי קרן קיימת פתחה בבדיקה פנימית בעקבות הפרשה.

מיקי לוי: אין לי ספק כי זהו חלק מרוח חדשה ונכונה שמוביל חבר הכנסת לשעבר דני עטר בארגון, ואני מברך אותו על כך.

מיקי לוי: חשוב לציין כי הזרמות הכספים לא היו בתקופתו.

מיקי לוי: עם זאת, קשה שלא לתהות כמה פרשיות כאלה יש שאיננו יודעים עליהן.

מיקי לוי: אין לי ספק כי לו הייתה קרן קיימת פתוחה לביקורת מבקר המדינה, היינו נמנעים מפרשיות רבות כאלה, שכן גם תחת ניהולו השונה והשקוף יותר של עטר ברור כי גוף ציבורי לא יכול להסתפק בביקורת עצמית, ומחויב בפיקוח וביקורת חיצוניים.

מיקי לוי: כזכור, בממשלה הקודמת ניסינו להחיל חוק שקיפות על קרן קיימת, חוק שקיפות ובקרה.

מיקי לוי: לצערנו הרב, דרכנו לא צלחה.

מיקי לוי: בכנסת הנוכחית ניסיתי כמה פעמים להכפיף את קרן קיימת לחוק חופש המידע, וחברי הקואליציה בחרו להפיל את ההצעה.

מיקי לוי: אולי אחרי הפרשה הזאת שהתגלתה בימים האחרונים, שהיא רק קצה-קצהו של קרחון – איננו יודעים עוד מה מסתתר בדוחות הכספיים.

מיקי לוי: בשבועות האחרונים, במסגרת החוק – הצעת החוק הפיקטיבית והצינית של האוצר, שניסה לסחוט כסף באיומים לקרן קיימת – וחבל ששרת המשפטים איננה כאן – ביקשתי שוב ושוב לנצל את ההזדמנות ולהחיל על קרן קיימת את מבקר המדינה.

מיקי לוי: מייד תעלה לכאן שרת המשפטים, ואולי בא כוחה, שר החקלאות, ויסביר או תסביר מדוע לא צריך לתמוך.

מיקי לוי: אבל שרת המשפטים, שנתנה יד רק לפני כמה שבועות בוועדת השרים לחקיקה להעברת חוק שערורייתי כביכול, לתת להעביר מקרן קיימת 2 מיליארד שקלים – לחוק שערורייתי כזה, של סחיטה באיומים, שרת המשפטים נותנת את ידה, אבל לחוק ביקורת על ידי מבקר המדינה – לא, זה אסור.

מיקי לוי: ולכן אני אומר ושואל שוב: האם העברת 2 מיליארד שקלים היא חוקית?

מיקי לוי: אנחנו בוועדת הכספים סברנו, כולל יושב-ראש הוועדה – וזו ההצעה שהבאתי:

מיקי לוי: להחיל על קרן קיימת את נושא המיסוי במדינת ישראל, ובזה הסחיטה באיומים של הממשלה הזאת תסתיים.

מיקי לוי: אבל לא, אחרי שניצלו את ועדת הכספים, גמרו הסכמים מתחת לשולחן כדי להעביר כסף לקרן קיימת – ואנחנו עוד לא יודעים את טיבו של ההסכם.

מיקי לוי: זה רק מראה איך מתנהלת ועדת השרים לחקיקה; כשצריך להחיל ביקורת – זה אסור, אבל כשצריך להעביר 2 מיליארד שקלים סחיטה באיומים – זה מותר.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, קרן קיימת תרמה ועודנה תורמת רבות לפיתוחה של המדינה, לשמירה על אדמותיה, לרשויות מקומיות ולאין-ספור תכליות חשובות אחרות.

מיקי לוי: איש אינו מטיל ספק בתרומתה לאורך השנים, כולל אני.

מיקי לוי: כל מה שאנו מבקשים הוא התנהלות שקופה, תחת פיקוח ובקרה של מבקר המדינה.

מיקי לוי: הרי רק עכשיו ראינו איך מיליונים מועברים מתחת לשולחן.

מיקי לוי: מיליונים.

מיקי לוי: אתם ניסיתם להעביר חוק שערורייתי – שנתתי לו יד, בתנאי שתהיה שם גם בקרה של מבקר המדינה.

מיקי לוי: אתם ניצלתם את ועדת הכספים כדי לסחוט 2 מיליארד שקלים, אבל כשמנכ"ל האוצר הסתכסך עם קרן קיימת, והיו אי-הסכמות, רצתם לוועדת הכספים עוד פעם.

מיקי לוי: עכשיו אתם עושים את זה במחשכים, מתחת לשולחן, במקום להגיד: נחיל מיסוי על קרן קיימת, כמו על כל גוף.

מיקי לוי: הרי בעוד שלוש שנים תבוא ממשלה כלשהי ועוד פעם תרצה לסחוט, אבל זו דרכה של הממשלה, לא ללכת בנתיב הישר, אדוני סגן שר האוצר, ומישהו תכף יעלה לכאן ויגיד ויסביר למה לא צריך לעשות חוק שקיפות ובקרה של מבקר המדינה.

מיקי לוי: אני אומר לכם: צריך לתת דין וחשבון – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת לוי.

מיקי לוי: – – על כל דבר.

מיקי לוי: אני מבקש מחבריי לקואליציה ולממשלה: תתעלו מעל ההוראה שלא לתמוך בחוק.

מיקי לוי: בסך הכול החוק מבקש להחיל את חוק ביקורת המדינה ומבקר המדינה על קרן קיימת.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על החוק, בשם שרת המשפטים, שר החקלאות, חבר הכנסת אורי אריאל.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרים, הנושא של קרן קיימת הוא נושא שנמצא על שולחננו מסיבות שונות, והפעם בחר חבר הכנסת מיקי לוי, ידידי – –

נחמן שי: ביטוח סיעודי של קק"ל – – –

אורי אריאל: – – להעלות את נושא השקיפות והביקורת בקרן קיימת ומבקש להחיל עליה את חוק מבקר המדינה ודברים נוספים.

אורי אריאל: צריך לומר שהצעת החוק שלך, חבר הכנסת לוי, היא הצעת חוק פרטנית.

אורי אריאל: אם היית בא ואומר שיש צורך על כל החברות מסוג מסוים, שהן חל"צ או לא יודע, היית עושה תבחינים ואומר: זה חל על כל הרוחב – זה נושא לדיון.

אורי אריאל: כשאתה עושה חוק פרטי, הדבר הזה לא יכול לעבור, על הסף.

אורי אריאל: זה דבר ראשוני לגמרי.

אורי אריאל: הרי מחר יבוא – – –

מיקי לוי: אדוני השר, כששרת המשפטים רצתה להעביר 2 מיליארד שקל כן היה אפשר להעביר חוק.

מיקי לוי: זה בסדר.

אורי אריאל: אני אתייחס לדבריך תכף.

אורי אריאל: אני אתייחס לדבריך.

אורי אריאל: בכל אופן, אני מציע לך שלא תהיה הצבעה היום אלא שתביא הצעת חוק מתוקנת, שחלה על כל החברות מהזן הזה, מהסוג הזה, ואז יש על מה לדבר.

אורי אריאל: זה לא אומר שהממשלה תסכים – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אגודות עות'מאניות.

אורי אריאל: עוד פעם, זה סוג של חל"צ.

אורי אריאל: ההסתדרות הציונית העולמית – יש – – –

בצלאל סמוטריץ': הסתדרות העובדים.

אורי אריאל: תראו, יש סט של חברות שהן מתקופות קודמות.

אורי אריאל: אומר לי פה היושב-ראש, אני שומע, הסתדרות העובדים הכללית, הסתדרות העובדים הלאומית.

אורי אריאל: יש גופים שהם ציבוריים בהגדרתם, רחבים מאוד.

אורי אריאל: אני בטוח שנניח ניסנקורן מייד מתייצב ולוחץ להחיל את השקיפות, את הבקרה, את היועץ המשפטי לממשלה.

אורי אריאל: הרי הוא לא יוותר על להיות בחבורה טובה.

אורי אריאל: למה לו לוותר על זה?

אורי אריאל: תראו, יש גופים שהם יותר משפיעים, יותר גדולים, ויש להם לא פחות כספים מהקק"ל.

אורי אריאל: עכשיו בא ידידי חבר הכנסת לוי ואומר: לא.

אורי אריאל: קק"ל.

אורי אריאל: זה לא מכובד, לפי דעתי, זה לא נכון, זה לא צודק.

אורי אריאל: ובבקשה, אדרבה, תביאו – נניח שאתם עושים ביקורת על חבר הכנסת ביטן – איפה הוא?

קריאות: – – –

אורי אריאל: אני רוצה לגלות את אוזני חבריי חברי הכנסת שקיבלתי איום לא מרומז מיושב-ראש הקואליציה שלא לרדת בתוך פחות מרבע שעה.

אורי אריאל: אני מודיע עכשיו מעל הבמה שבעוד דקה וחצי אני יורד, חבר הכנסת ביטן, כי זה מה שיש לי להגיד.

אורי אריאל: אני לא אמשוך פה את המליאה לחינם – – –

דוד ביטן: כמה דקות – – –

אורי אריאל: דקה וחצי.

אורי אריאל: כבר עברו עשר שניות.

אורי אריאל: דקה ו-20 נשארו.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – – להתווכח איתך – – –

אורי אריאל: במציאות הזאת, הממשלה ודאי מתנגדת.

אורי אריאל: צריך גם לומר ולציין, חבר הכנסת לוי, שקרן קיימת מאוד השתפרה בשלוש השנים האחרונות.

אורי אריאל: לא הסכמתי לכל היוזמות; אחת היוזמות הייתה של חברת הכנסת לבני, שדאגה שקרן קיימת תהיה חל"צ, לטובת הציבור – חברה לטובת ציבור.

אורי אריאל: נכון?

ציפי לבני: ביקשתי גם להחיל את חוק המבקר.

אורי אריאל: בסדר, אני קודם כול אומר במה התקדמנו.

אורי אריאל: אני לא אמרתי שהכול בסדר.

אורי אריאל: התקדמנו, וזה טוב, זה בסדר, ויש עוד דברים לשפר.

אורי אריאל: המציאות שבה הממשלה רוצה לעשות חוק שמחייב את הקרן הקיימת להעביר כספים וכו' – עליי זה לא מקובל.

אורי אריאל: ולכן, אני לא מתכוון – – –

קריאות: – – –

אורי אריאל: אני אומר בצורה מפורשת.

אורי אריאל: אני אגיד יותר: הקואליציה החליטה, זה מחייב.

אורי אריאל: אני אומר עכשיו את דעתי האישית, ויש בזה בעייתיות, כי אני מדבר בשם שרת המשפטים, חברתי, שקד.

אורי אריאל: אני אומר, זו דעתי הפרטית בלבד.

אורי אריאל: לא חושב שזה חוק נכון, לא חושב שזה חוק מתאים; כן חושב שקק"ל צריכה להשתתף בפרויקטים לאומיים, והיא עושה את זה.

אורי אריאל: עכשיו יש שאלה של הדרך ובדיוק כמה?

אורי אריאל: מאה אחוז – יושבים, מדברים, אפשר להגיע להסכמים.

אורי אריאל: החוק נועד לאיים עליהם.

אורי אריאל: אני פונה לאוצר להוריד את האיומים, להיכנס למסלול של הידברות, של עשייה.

אורי אריאל: לא צריך לאיים.

אורי אריאל: אפשר להגיע – אני מכיר את יושב-ראש הקרן הקיימת, מי שהיה פה חבר כנסת עד לפני שנתיים, דני עטר, אני מכיר את שאר חברי ההנהלה – אנשים שאפשר להידבר איתם.

אורי אריאל: הם ציונים לאומיים לא פחות מהממשלה.

אורי אריאל: לכן, חבר הכנסת ביטן, הממשלה מבקשת לדחות את החוק, ואני מציע את זה גם למציע, חבר הכנסת לוי.

אורי אריאל: תודה רבה.

דוד ביטן: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר החקלאות.

בצלאל סמוטריץ': המציע מבקש לנסות ולשכנע אותנו להצביע בעד הצעת החוק, למרות התנגדות הממשלה.

יחיאל חיליק בר: יש מצב שיצליח לשכנע אותך?

בצלאל סמוטריץ': לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': הוא עולה שלא לבזבז את הזמן.

בצלאל סמוטריץ': הוא עולה, ושלוש דקות הוא יאמר דברי טעם, ואנחנו נקשיב בלב פתוח ובנפש חפצה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו בטוחים.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חבל שכל חבריי בקואליציה, כולל כל המפלגות, לא נמצאים כאן, אבל מילא.

מיקי לוי: אני אומר עוד פעם, אדוני שר החקלאות: אילו הייתה ביקורת של מבקר המדינה, אולי העברת הכספים השערורייתית שנחשפנו אליה בערוץ השני בימים האחרונים הייתה נמנעת.

מיקי לוי: מה הבעיה?

מיקי לוי: הרי בא חבר הכנסת לשעבר דני עטר, ולזכותו ייאמר, אמר: אני רוצה להכפיף את קרן קיימת למבקר המדינה, אני רוצה לפתוח את הקרן הקיימת לביקורת, בואו תעזרו לי.

מיקי לוי: בואו תעזרו לי.

מיקי לוי: דברים שהיו נהוגים ומנוהלים בצורה קלוקלת בקרן קיימת בשנים עברו – אני רוצה לתקן אותם, אני רוצה ללכת בדרך האמת והיושר.

מיקי לוי: מה באה הממשלה ואומרת לחבר הכנסת לשעבר דני עטר?

מיקי לוי: לא, אנחנו לא ניתן לך את הכלים האלה של מבקר המדינה.

מיקי לוי: ואני אומר את זה לזכותו, הוא אמר את זה בוועדה, במו-אוזניי שמעתי.

מיקי לוי: יתרה מזו, אני מודיע לכם שוועדת הכספים חושבת שהסחיטה באיומים של 2 מיליארד שקל בקרן קיימת אינה נכונה, וכל ההתנהלות של האוצר הייתה לא נכונה, כולל הגעתו של מנכ"ל האוצר לוועדה כדי לשכנע אותנו כמה זה חשוב, ואחר כך ירק בפרצופנו והלך מאחורי גבנו ועשה הסכם סודי, סודי, של סחיטה באיומים.

מיקי לוי: אנחנו הולכים להגיש הצעת חוק מטעמה של ועדת הכספים שבה אנחנו מבקשים ממדינת ישראל להחיל את חוקי המס על קרן קיימת – וזה מה שהם רוצים, כי כל הזמן הם נתונים לסחיטה.

מיקי לוי: מוטב ישלמו מיסים על הרווחים שלהם, כמו כל גוף אחר, ובא שלום על ישראל, ואולי על קרן קיימת.

מיקי לוי: ואולי העניין הזה של פיזור כספים, של שחיתויות, של התנהלות קלוקלת, אולי אולי, אם החוק יוחל ומבקר המדינה יוכל לבקר אותה, ונושאים מסוימים לא להוציא לידיעת הציבור – כמו היקף הקרקעות שמצויות בקרן קיימת או שמות התורמים, לצורך העניין, וזו זכותו המלאה, זכות הנתונה לו בחוק – אולי תימנע השחיתות הבאה.

מיקי לוי: אדוני שר החקלאות – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: – – לא נתת לי שום תשובה מעבר לכך שקראת לזה: הממשלה מבקשת לדחות את החוק.

מיקי לוי: בושה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו עוברים כעת להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, נא תפסו מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק קרן קיימת לישראל (תיקון – החברה החדשה – גוף מבוקר), התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 49 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק קרן קיימת לישראל (תיקון – החברה החדשה – גוף מבוקר), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 33 תומכים, 49 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3733/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום) – סליחה, אני קורא נכון?

בצלאל סמוטריץ': חובת מינוי ממלא מקום?

בצלאל סמוטריץ': לא ממלאת מקום?

בצלאל סמוטריץ': של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, חברת הכנסת מיכאלי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מרב מיכאלי: אני שומעת נכון?

מרב מיכאלי: אני רוצה לראות את אדוני תומך בהצעת החוק שלי למינימום 40% בכל רשימה שרוצה לרוץ לכנסת כתנאי סף לפני שהוא דורש ממלאת מקום לראש הממשלה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חבריי, חברותיי חברות הכנסת – – –

ציפי לבני: הייתה ממלאת מקום לראש ממשלה כשראש הממשלה לא פחד מממלאי מקומו, מכל שריו, מכל חברי הכנסת.

מרב מיכאלי: חברת הכנסת ציפי לבני פה מזכירה שיצא לה להיות ממלאת מקום ראש ממשלה כשראש הממשלה לא חשש למנות ממלא מקום, וצריך לומר – וזה עניין טוב לפתוח בו – שלצערנו ולכאב הלב של רבות ורבים בישראל, אותו ראש ממשלה מדובר, אריאל שרון, אכן – – –

יריב לוין: לא, זה היה אולמרט.

מרב מיכאלי: זה היה אולמרט.

מרב מיכאלי: אותו ראש ממשלה – – –

ציפי לבני: גם אריאל שרון לא חשש.

ציפי לבני: נכון.

מרב מיכאלי: רגע.

מרב מיכאלי: אני רציתי להגיד שאותו ראש ממשלה מדובר הפך להיות ראש הממשלה כשראש הממשלה שמינה אותו לממלא מקום, לצערנו, באמת יום אחד לא יכול היה לתפקד כראש הממשלה.

מרב מיכאלי: זה היה אירוע קשה, כואב לכולנו, השלכותיו על מדינת ישראל הן מרחיקות לכת, אבל רק שערו בנפשכם כמה מרחיקות לכת יותר הן היו אלמלא היה ממונה לו ממלא מקום שנכנס לתפקידו מייד.

מרב מיכאלי: אלמלא זה היה המצב, היינו נקלעות ונקלעים לסערה פוליטית נוספת על הכאוס שנוצר מזה שראש הממשלה, נבצר ממנו למלא את תפקידו.

צחי הנגבי: מה קרה כשרבין נרצח – – – פרס היה אז ממלא מקום או לא היה?

צחי הנגבי: לא יודע.

צחי הנגבי: כשרבין נרצח.

מרב מיכאלי: למי שלא עקב ועקבה אחרי הדברים עד כה, הצעת החוק על הפרק, שאני מציעה לפניכם ולפניכן, חברות וחברי הכנסת, כרגע, היא לחייב את ראש הממשלה – כל ראש ממשלה בישראל – למנות לעצמו ממלא מקום.

מרב מיכאלי: נוסח החוק היום אומר שראש ממשלה רשאי למנות לעצמו ממלא או ממלאת מקום, אדוני היושב-ראש, אבל "רשאי".

מרב מיכאלי: המשמעות היא שאנחנו נמצאות ונמצאים היום במצב שלא ממונה ממלא מקום, ואם, חס וחלילה ושלום, יימצא ראש הממשלה במצב שנבצר ממנו למלא את תפקידו – אין לנו ראש ממשלה, ואז צריכה הממשלה להתכנס ולבחור ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: ואף על פי שזה יכול להיות מאוד מאוד משעשע לראות את התהליך הזה ואת הברדק הפוליטי המטורף שייווצר בין כל ראשי הממשלה בעיני עצמם שיושבים בממשלה הזאת, הבלגן יהיה גדול, ובסוף בסוף, בואו נזכיר לכולנו – ואלוהים יודעת שפעמים רבות הקואליציה הזאת נותנת תחושה שהיא לא זוכרת את זה, אבל אנחנו פה בשביל לנהל מדינה; אנחנו פה בשביל להחזיק את המדינה הזאת, לשרת את האזרחיות והאזרחים שלה.

מרב מיכאלי: לכן, הצעת החוק שלי אומרת את הדבר הכי פשוט הזה: המדינה משולה למטוס גדול שיש בו המון המון נוסעות ונוסעים, ויש לו טייס.

מרב מיכאלי: אם חלילה יקרה משהו לטייס הזה, המטוס עלול להתרסק, כי אין טייס משנה שיושב לידו או יושבת לידו וייקח לידיו את ההגה.

מרב מיכאלי: באמת, המשל הנוסף, אפשר להגיד, מאוד מאוד ברור; המשל הנוסף הוא שאף אחד ואחת מאיתנו לא אוהבת לשלם ביטוח, קשה לנו לדמיין את הדבר הנורא שיקרה לנו, אבל אם לא נשלם ביטוח נהיה במצב הרבה יותר גרוע אם חלילה יקרה לנו משהו.

מרב מיכאלי: עכשיו אני רוצה לספר לכם ולכן, גבירותיי ורבותיי, שאני העליתי את הצעת החוק הזאת להצבעה כאן לפני כמעט שנה, והשר יריב לוין עלה לענות לי בשם הממשלה, ואמר שבסך הכול הוא דווקא חושב שהתיקון נכון.

מרב מיכאלי: הוא חושב שיתרונותיו עולים על חסרונותיו, ובגדול הוא בעד הדבר הזה.

מרב מיכאלי: הוא למשל חושב שנכון שהחובה למינוי ממלא מקום תהיה חובה למנות ממלא מקום ממפלגתו של ראש הממשלה, שכן היא מפלגת השלטון.

מרב מיכאלי: אדרבה ואדרבה, אמרתי לו.

מרב מיכאלי: באותו יום אמרתי לו: נתקן את זה בוועדה, אבל משום שהקואליציה הפילה את הצעת החוק.

מרב מיכאלי: הייתה שהות בידי להגיש מחדש את הצעת החוק, והגשתי אותה עם התיקון שהציע חבר הכנסת השר יריב לוין, והינה, לפניכם מונחת הצעת החוק שאומרת שראש הממשלה חייב למלא ממלא מקום ממפלגתו, כדי באמת לשמור את מפלגת השלטון בשלטון, מה שנקרא – fair enough.

מרב מיכאלי: ככה צריך להיות, וכך מוצע בהצעת החוק שלי, שתהיה.

מרב מיכאלי: אבל למה בכל זאת מצא השר לוין שלא לתמוך בהצעת החוק?

מרב מיכאלי: הבה ואצטט לכם מדבריו.

מרב מיכאלי: השר לוין אמר:

מרב מיכאלי: הרי אי-אפשר להתעלם מהעובדה שיש בעצם במהלך הזה, ובטח באישורו על ידי הכנסת במועד הזה ובעיתוי הזה, משום אמירה שיכולה להתפרש – ולא יהיה אפשר לבוא בטענה למי שיפרש אותה ככה – כאילו יש כאן כל מיני מחשבות על מה עתיד לקרות ומה יכולות להיות תוצאות הליכים שמתנהלים.

מרב מיכאלי: ככה אמר השר לוין.

מרב מיכאלי: הוא אמר: העיתוי מרמז שאולי חס וחלילה עלול לקרות משהו שאומר שראש הממשלה יהיה בנבצרות.

מרב מיכאלי: לכן – וזה מה שאמרתי לו כבר אז: אתה אומר לי שיש מצב שיהיה צורך בחוק הזה, ולכן בעיתוי הזה לא נאשר את החוק הזה, כי אנחנו לא רוצים ולא רוצות להודות בזה שיש מצב שיהיה צורך באמת בחוק הזה.

מרב מיכאלי: ואז המשיך השר לוין ואמר כי יש בזה משום אמירה שמשפיעה על הליכים שאסור לנו להשפיע עליהם.

מרב מיכאלי: עכשיו, שימו לב, חבריי וחברותיי: עברה שנה.

מרב מיכאלי: מבחינת ההליכים האלה, שתלויים ועומדים – הם עדיין רלוונטיים.

מרב מיכאלי: העיתוי עדיין רלוונטי.

מרב מיכאלי: הצורך בחוק גדול דווקא באמת משום שהם עדיין רלוונטיים.

מרב מיכאלי: אממה – כמו שאמר פה קודם חברי שר הרווחה – אממה?

מרב מיכאלי: בינתיים, אך ביום שני, לפני יומיים, העבירה הקואליציה חוק שעניינו העיתוי, חוק שעניינו ההליכים הספציפיים, וחוק – איך ניסח את זה השר לוין?

מרב מיכאלי: שיש בו משום אמירה שמשפיעה על הליכים שאסור לנו להשפיע עליהם.

מרב מיכאלי: עכשיו, אם הממשלה והקואליציה יכולות להעביר חוק שבמישרין ובצורה מפורשת משפיע על ההליכים עצמם – לא על השתמעויות מהם ולא על חוקים שנועדו להגן על יציבות הממשלה ועל יציבות מדינת ישראל – אז קל וחומר תצביע נגד הצעת חוק שמובא בה בחשבון הסיכון למדינה ולממשלה שגלום בתהליכים האלה, תצביע נגדה?

מרב מיכאלי: אדוני השר לוין, אני אגיד את זה נורא פשוט: אם ראש הממשלה היום לא יוכל למלא את תפקידו, אז יהיה בלגן, מהומת אלוהים, בממשלה ובמדינה.

מרב מיכאלי: אי-אפשר לדעת לכמה זמן.

מרב מיכאלי: זה מסוכן למדינה; זה מסוכן גם לממשלה שלך.

מרב מיכאלי: אתה אמרת לי לפני שנה: בגלל שהעיתוי מרמז על זה שההליכים, ואנחנו, אסור לנו להשפיע על ההליכים – ובכן, הממשלה שלך עושה כל ניסיון להשפיע על ההליכים עצמם.

מרב מיכאלי: המינימום שהיא יכולה זה לעשות גם את רשת ההגנה הזאת למדינת ישראל ולממשלה, ולחייב את ראש הממשלה למנות לעצמו ממלא מקום למקרה שחס וחלילה – ובאמת אני אומרת חס וחלילה, כי ראש ממשלה אנחנו מתכוונים ומתכוונות להחליף בקלפי, אבל אם חס וחלילה הוא לא יוכל למלא את תפקידו.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה השר יריב לוין, בשם ראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

קריאות: – – –

יריב לוין: טוב, תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אכן, אנחנו מתוועדים שם שוב, אחרי שבחודש ינואר כבר עסקנו בהצעת החוק, וכבר השבתי את מה שהשבתי, וחלק מדבריי גם צוטטו כאן שוב על ידי המציעה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יריב לוין: ואני קודם כול מוכרח לומר, אדוני היושב-ראש, שלא הצלחתי להבין בינואר, ועוד יותר אני מבולבל עכשיו, כי כל הזמן אני שומע כמה הממשלה נוראה, איזה החלטות רעות אנחנו מקבלים, כמה צריך למנוע ולעצור ולהפיל את הממשלה הזאת, ופתאום – עולם הפוך; איזו דאגה, מה יהיה אם ראש הממשלה לא יוכל למלא את תפקידו, שלא יישאר חס וחלילה ואקום של דקה, שיהיה מייד מישהו שיחליף אותו וימשיך במלוא העצמה להוביל את המדיניות של הממשלה.

קריאות: – – –

יואל חסון: אבל זה קרה, זה קרה יותר מפעם אחת במדינה, מה לעשות?

יואל חסון: ראשי ממשלה הם לא חסינים, אדוני.

יואל חסון: הם לא אלמותיים, כמו שאומר זוהיר, לצערנו או לא לצערנו.

יריב לוין: חבר הכנסת חסון – – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

יריב לוין: ובאמת, אתם יודעים, הדאגה הזאת היא קצת מוזרה.

יריב לוין: אני הייתי מצפה – באיזשהו מקום חשבתי שאולי עשינו טעות, היינו צריכים אנחנו, הקואליציה, להביא את הצעת החוק הזאת, ואתם הייתם צריכים להתנגד.

יריב לוין: אולי, אתם יודעים, זה לא הולך בקלפי וזה לא הולך בחקירות, אז אולי יקרה משהו; לפחות יהיה ואקום, יהיה לכם יום, חצי שעה – –

מרב מיכאלי: אבל צדיקים מלאכתם נעשית בידי אחרות.

יריב לוין: – – של קצת קצת הפוגה מהעשייה של הממשלה הזאת.

יריב לוין: אבל גם אתם הרי יודעים שהממשלה הזאת, באמת יש לה הישגים עצומים; גם אתם יודעים שטוב שהממשלה הזאת תמשיך לתפקד; וגם אתם יודעים, אבל לא מודים בזה, שיש לנו ראש ממשלה מצוין, שמוביל את מדינת ישראל בדרך בטוחה ולהישגים גדולים מאוד.

יריב לוין: עכשיו אני מוכרח לומר, חברת הכנסת מיכאלי, משהו בעניין העיתוי.

יריב לוין: את הקראת את הדברים שאמרתי כאן בעניין העיתוי אז, וכמו שאמרת, הם נכונים גם היום.

יריב לוין: אז קודם כול, כדי להסיר ספק, לא דומה המשל שסיפרת לנמשל, מכיוון שלהבדיל מהחקיקה שהזכרת, שעברה כאן בכנסת – שהיא, בניגוד לתוויות שאתם מנסים להצמיד לה, היא לא פרסונלית ולא נוגעת בשום אופן לתוצאה הסופית של ההכרעה – הרי פה יש הצעת חוק שהיא פרסונלית לחלוטין, הובאה בפעם הראשונה בדיוק על הרקע הזה, ויש בה כוונה לסמן איזה כיוון של התוצאה הסופית, שהרי לא הצלחתי להבין, לא אז וגם לא בדברים שאמרת עכשיו, מה השתנה מלבד העניין הזה.

יריב לוין: מה השתנה?

יריב לוין: למה זה כל כך חשוב עכשיו?

יריב לוין: למה מדינת ישראל הסתדרה בלי הדבר הזה כך הרבה שנים?

יריב לוין: למה כאשר קבעו את ההסדר הזה מלכתחילה לא עמדו על כך שמה שאת מציעה ייקבע גם בחוק, וקבעו הסדר שהוא הסדר וולונטרי – מהרבה מאוד סיבות, כולל בעיות של הסכמים קואליציוניים, כולל בעיות אחרות שנובעות מהדבר הזה?

יריב לוין: אני חושב שבמידה רבה ההסדר שהיה אז בסך הכול עבד כפי שצריך, ללא תקלות וללא בעיות, ולא כל כך ברור למה חייבים לשנות אותו.

יריב לוין: אני, אגב, מסכים איתך שהנושא באמת ראוי לשיקול.

יריב לוין: אמרתי, ואני חושב גם היום, שיש בהחלט היגיון בדבר הזה, אבל להגיד שזה חייב להיות כאן ועכשיו ולצייר איזה מין אסון שמתרגש עלינו – אני חושב שהדברים רחוקים מזה מאוד.

יריב לוין: אמר חברי חבר הכנסת יואל חסון – חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת יואל חסון – אתה אמרת בדיון הקודם – – –

יואל חסון: לאיזה מהיואלים אתה רוצה לדבר?

יריב לוין: אני רוצה לדבר לשניהם, אבל אני מתייחס לדברים שלך.

יריב לוין: אמר חבר הכנסת יואל חסון, יושב-ראש סיעת המחנה הציוני היום, לא בתוארו אז – אמרת אז את הדבר הבא, שבע

יריב לוין: צם תיאר בדיוק למה מוגשת הצעת החוק הזאת ואת הכוונה האמיתית מאחוריה.

יריב לוין: אמרת את המשפט הבא בהערה – –

יואל חסון: איפה אמרתי?

יריב לוין: – – בדיון הקודם שהיה בחוק הזה.

יריב לוין: אמרת: כנראה שתצטרכו ממלא מקום בקרוב.

יריב לוין: חבל, תצטרכו ממלא מקום.

יריב לוין: נו, אדוני היושב-ראש, עברו עשרה חודשים, ואני מוכרח לומר, אין לי טענות לחבר הכנסת חסון.

יריב לוין: אתה יודע למה?

יריב לוין: כי הציפייה שלך, חבר הכנסת חסון, הייתה סופר-הגיונית לפחות במובן אחד – שתהיה הכרעה בעניין הזה.

יריב לוין: ואני שואל אתכם, חברי הכנסת: זה תקין?

יריב לוין: זה בסדר?

יריב לוין: זה הגיוני שאנחנו אחרי עשרה חודשים עומדים בדיוק באותה נקודה?

יריב לוין: אני חושש מאוד, חבר הכנסת חסון, שאני איפגש כאן עם חברת הכנסת מיכאלי גם במושב הבא עם הצעת החוק הזאת, וההערה שלך תישאר בתוקף גם אז.

יריב לוין: אני חושב שאלה הבעיות האמיתיות, אלה הדברים המטרידים, אלה הדברים שצריך היה לתקן אותם.

יריב לוין: אני כן מוכרח לומר, חברת הכנסת מיכאלי, שאני חושב שטוב ונכון עשית כאשר תיקנת את ההצעה והכנסת את הסעיף שמדבר על כך שממלא המקום חייב להיות ממפלגתו של ראש הממשלה.

יריב לוין: אני חושב שזה נכון.

יריב לוין: אני אפילו רוצה לומר – ואני אומר את זה באמת על דעת עצמי, כמשהו שאולי שווה לשקול אותו – יכול להיות שללא קשר לסוגיה הזאת של החובה יש מקום אולי לתקן ולעגן ולקבוע שבכל מקרה, אם יש ממלא מקום, הוא יבוא ממפלגתו של ראש הממשלה.

יריב לוין: בזה יש בהחלט היגיון, כי אמרתי קודם, ונדמה לי שדיברנו על כך בדיון הקודם – מצב שבו פתאום, בוקר אחד, הציבור מוצא את עצמו עם ממלא מקום שבא בכלל ממפלגה אחרת, יכול להיות אפילו ממפלגה קטנה מאוד בקואליציה שאיש לא ראה בה מפלגת שלטון או לא רצה לבחור במי שעומד בראשה לתפקיד ראש ממשלה, זו מציאות שיש בה מידה לא מבוטלת של בעייתיות.

יריב לוין: אני בהחלט מסכים.

יריב לוין: יכול להיות שהנקודה הספציפית הזאת, יהיה מקום לבחון אותה ולנסות לתקן אותה.

יריב לוין: אני רוצה לומר ברמה הטכנית הכללית ולהבהיר, שלפחות כפי שהמצב החוקי הקיים, כפי שנקבע בשעתו – – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

יריב לוין: כפי שהמצב החוקי היום וכפי שנקבע בשעתו, אכן אין חובה על פי חוק-יסוד: הממשלה למנות ממלא מקום.

יריב לוין: ההסדר שנקבע בשעתו נועד לתת אפשרות לקיים את הדבר הזה.

יריב לוין: ההסדר, אגב, נקבע כבר לפני עשרות שנים, ולכן אני חושב שזה יהיה נכון לעזוב את העניין הזה במנוחה עד שסוף-סוף, מתישהו, סוף כל סוף ייגמרו כל החקירות האלה ונדע בדיוק איפה אנחנו עומדים, ואז נוכל לדון בנושא הזה במנותק מהקשר פרסונלי ולקבל בו החלטה נכונה וראויה.

יריב לוין: לכן, הממשלה מבקשת מהכנסת לדחות את הצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי, המציעה, תנסה לשכנע אותנו בכל זאת.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי.

מרב מיכאלי: קודם כול, אדוני השר לוין, אני לא ציירתי שום מצב של אסון.

מרב מיכאלי: האסון לשיטתי הוא הממשלה הזאת ואופן ההתנהלות שלה, זה נכון, אבל אני לא טענתי שמתרגש עלינו אסון יותר חמור מאשר מה שהממשלה הזאת עושה בשוטף.

מרב מיכאלי: אבל אני חד-משמעית טוענת שאם יקרה משהו, אז בהחלט עלול להיות מצב קרוב מאוד לאסון.

מרב מיכאלי: צריך להיות הגון.

מרב מיכאלי: ההסדר הזה שנקבע לפני עשרות שנים, כשנקבע, באמת לא היינו אז במצב שנוכחנו שדבר כזה עלול לקרות בהפתעה ולתפוס אותנו כל כך לא מוכנות ומוכנים.

מרב מיכאלי: דבר שני – השר לוין, המבנה הפוליטי בישראל השתנה מאוד בעשרות השנים האלה: ממצב שבו הייתה ממשלה של מפלגת שלטון אחת שבתוכה מסתדרים העניינים הגענו למצב של ממשלה שמורכבת ממפלגות רבות, שהרבה פעמים האינטרסים שלהן בכלל לא תואמים – חלק ניכר מהבעיה של איך שנראית ההתנהלות של הממשלה הזאת – ככה שהצורך בשינוי הזה, בתיקון הזה, הוא צורך אמיתי, משמעותי ובאמת גדול.

מרב מיכאלי: עכשיו, פרסונלי?

מרב מיכאלי: זה תיקון שהוא תיקון חוקתי שמתייחס לכל ראש ממשלה באשר הוא.

מרב מיכאלי: הוא ודאי לא יותר פרסונלי מהחוק הלא-פרסונלי שעבר כאן ביום שני, שבו חלקנו טענו שאתם מנסים להסתיר מהציבור את מה שתמצא המשטרה בחקירות האלה שאתה מאיץ בה לסיים אותן כבר.

מרב מיכאלי: אתם רציתם להסתיר מהציבור את מה שיימצא בחקירות האלה, אבל אתם אומרים: לא פרסונלי.

מרב מיכאלי: עכשיו, על זה אתה בא ואומר לי: פרסונלי; אני רוצה למנוע מראש הממשלה להכיר בעובדה שהוא בן אנוש, ואולי יש מצב – אפילו תיאורטי, אפילו קלוש – שאולי יום אחד לא הוא הוא, היחיד, המלך, המיוחד, האחד והיחיד שאין בלתו, לא הוא יהיה ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: לא יעלה על הדעת שאנחנו נאפשר מצב שמישהו יעלה רעיון כזה על דל דעתו.

מרב מיכאלי: ובכן, אדוני, שוב מדובר בשיקולים לא ענייניים של טובתו של בנימין נתניהו על פני טובת מדינת ישראל, האזרחיות והאזרחים שלה, ובמקרה הזה אפילו על טובת הממשלה שבראשה הוא עומד.

מרב מיכאלי: זו הצבעה לא ראויה וחסרת אחריות, ואני מפצירה בכם לשקול אותה שוב.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': תפסו נא מקומותיכם, חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה), של חברת הכנסת מרב מיכאלי, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה) לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 32 תומכים, 44 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, לפרוטוקול גם אצרף את השר אזולאי, את התנגדותו להצעת החוק, גם את חבר הכנסת מיקי זוהר.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3677/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך ממלכתי התיישבותי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איתן ברושי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ברושי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבר בתחילת דרכי בכנסת הנחתי בפעם הראשונה את חוק החינוך ההתיישבותי, שנועד להבטיח ולהעניק יציבות וודאות לחינוך ההתיישבותי ולכפרי הנוער בישראל.

איתן ברושי: למרות שהממשלה הכירה ומכירה בחשיבות המינהל לחינוך התיישבותי, היא דחתה את הדיון בהחלטה בעבר.

איתן ברושי: עברו 148 שנים מאז שהוקם מקווה ישראל, בית הספר החקלאי הראשון בישראל.

איתן ברושי: שוב אני מביא לכאן את הצעת החוק להבטחת החינוך ההתיישבותי וכפרי הנוער, והפעם אני מקווה – ונדמה לי שיש לנו הבנה – שהממשלה תכיר בחשיבות של הנושא הזה ותהפוך אותו מסימני שאלה לסימני קריאה.

איתן ברושי: לראשונה בתולדות מדינת ישראל, לאחר עבודה רבה בנושא, אנו עומדים בפני הסדרה היסטורית ומתן יציבות לחינוך ההתיישבותי ולכפרי הנוער בישראל.

איתן ברושי: המינהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך מפקח על בתי הספר האזוריים העל-יסודיים של המועצות האזוריות, על בתי הספר בכפרי הנוער ועל ישיבות ואולפנות, מרמת הגולן ועד אילת.

איתן ברושי: במינהל לחינוך התיישבותי 151 מוסדות חינוך, והוא אחראי ל-100,000 תלמידים בכל רחבי הארץ, ובהם 25,000 חניכי פנימיות וכפרי נוער.

איתן ברושי: בתי הספר שתחת המינהל מגוונים ביותר: בתי ספר גדולים והישגיים, בתי ספר הקולטים עולים ובני עולים, כפרי נוער לתלמידים מתקשים ובלתי משתלבים, ממלכתיים, ממלכתיים-דתיים וערביים, והכול בכפיפה אחת ובהתאמה מלאה לצרכים.

איתן ברושי: בבתי הספר האזוריים ובכפרי הנוער שמים דגש על ערכי קיימות, חקלאות, אהבת הארץ והטבע.

איתן ברושי: זוהי דרך חינוך המחברת אדם ואדמה.

איתן ברושי: החינוך ההתיישבותי הוא חלק מרכזי ותנאי הכרחי לקיום ההתיישבות במרחב הכפרי ולעתידה.

איתן ברושי: הוא גם אחד מהכלים החשובים לעמידה ביעדי פיזור האוכלוסייה.

איתן ברושי: למינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער מסורת חינוכית ארוכת שנים וייחודיות של תפיסה ודרך שבמרכזם הדגשת הממד הערכי בחינוך והעדפתו על פני הממד ההישגי-תחרותי, הדגשת השירות לחברה ולעם והדגשת הזיקה לארץ, לסביבה הפיזית ולנוף ולסביבה הקהילתית; כל זאת, ללא ויתור על קידום החניכים ומיצוי מרב יכולתם בתחום הלימודי.

איתן ברושי: הייחודיות מתבטאת גם בדרכי העבודה החינוכית, הבנויות על יחסים אישיים וקרובים ומעורבות עמוקה של כל דרגי המערכת החינוכית.

איתן ברושי: המינהל מטפל במיוחד בבתי ספר אזוריים שש-שנתיים בישובים הכפריים ובבתי ספר הפנימייתיים, וכך הוא נותן שירות מקצועי למסגרות שהמערכת הכללית אינה מכירה את צורכיהם המיוחדים, את תפיסותיהם ודרך עבודתם השונה, ואילולא המינהל היו נשארות פריפריות ללא טיפול מקצועי נאות.

איתן ברושי: כפרי הנוער הרבים, שחלקם החלו עוד כמוסדות לקליטת עולים ולימודי חקלאות, הם גם היום גורם משמעותי וחשוב מאוד בחברה הישראלית.

איתן ברושי: העיקרון של כפרי הנוער הוא קיומם של בית ספר, פנימייה ומשק חקלאי במוסד אחד, המחנך את חניכיו ודואג להם לאורך כל שעות היממה.

איתן ברושי: במינהל לחינוך התיישבותי הצטברה עם השנים מומחיות רבה שיש לשמר ולהבטיח לעוד שנים ארוכות קדימה, אך עד היום מדינת ישראל לא הבטיחה את קיומו של המינהל ואת דרך החינוך והייחוד שלו, שזכתה בהחלט להצלחה.

איתן ברושי: במצב הנוכחי, בכל תקופה, בכל שנתיים, היה יכול לבוא פקיד תורן מהאוצר ולהציע לסגור את העסק הזה.

איתן ברושי: התגברנו על ניסיונות רבים שלהם התנגדנו בכל השנים האחרונות, ומנענו את הסגירה.

איתן ברושי: תמיד ראיתי חשיבות גדולה בחינוך, וגם בתפקידים קודמים פעלתי לחיזוק התחום הזה, וכשנכנסתי לכנסת המשכתי לפעול למען הבטחת החינוך בכלל וההתיישבותי-כפרי בפרט.

איתן ברושי: אנחנו חושבים שיש בזה מענה איכותי למגוון קבוצות באוכלוסייה, גם אוכלוסיות חזקות וגם פחות, מי שזקוק ליותר משאבים ולתנאים מיוחדים.

איתן ברושי: הגשתי בעבר את ההצעה והיא נדחתה, והיום אני יכול לומר שבהבנה עם השר והמנכ"ל, עם הלשכות – התשובה תישמע עוד מעט – יש הסכמה שזה לא יהיה בחוק אלא בחוזר מנכ"ל.

איתן ברושי: ניתנה הוראה להכין אותו בימים האלה, והוא יכול להיות מושלם בתקופה קצרה.

איתן ברושי: אני מקבל את ההצעה.

איתן ברושי: זהו צעד היסטורי עבור דורות של חניכים וחניכות שצמחו בחינוך ההתיישבותי ובכפרי הנוער, ויותר חשוב מכך – זו הבטחת העתיד.

איתן ברושי: כמי שמגיע אל הכנסת מהמרחב הכפרי, וכראש מועצה אזורית עמק יזרעאל לשעבר, אני מכיר היטב את היכולות ואת החוזקות של החינוך ההתיישבותי, וגם את אתגרי החינוך האזוריים בפריפריה.

איתן ברושי: לכן, כחלק מההכרה של משרד החינוך בחינוך ההתיישבותי, אני גם קורא לחבריי ולמשרד לפתוח את החינוך ההתיישבותי לקבוצות נוספות באוכלוסייה, לעוד מתושבי המדינה ואזרחיה, ובכך גם להרחיב את השורות וגם לחזק את המוסדות.

איתן ברושי: אני רוצה להודות לשר החינוך ולמנכ"ל – לנפתלי בנט ולאבוהב – ולקבל את הסיכום, כתוצאה מההבנה שתוצג פה, להעביר את זה כהצעה לסדר-היום, מבחינה טכנית, לוועדת החינוך, התרבות והספורט, ולברך על חוזר המנכ"ל, שפעם ראשונה יקבע ויעצב את דמותו של החינוך ההתיישבותי כדי להבטיח את עתיד החינוך ועתיד ההתיישבות והשילוב שביניהם.

איתן ברושי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם שר החינוך, שר החקלאות ופיתוח הכפר אורי אריאל.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק – כך אמר לנו המציע, תכף נשמע את השר – הופכת להצעה לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי השרים, אני מתכבד להשיב בשם שר החינוך לידידי חבר הכנסת איתן ברושי על הצעת החוק שלו על החינוך ההתיישבותי במשרד החינוך.

אורי אריאל: חבר הכנסת ברושי הודיע שהוא הופך את זה להצעה לסדר-היום, ושהיא תעבור לוועדת החינוך אחרי ששר החינוך ומנכ"ל משרד החינוך הודיעו שיצא חוזר מנכ"ל מיוחד שמגדיר את הדברים בכיוון שדיבר עליו חבר הכנסת ברושי.

אורי אריאל: גם אני – אני מוסיף את דעתי הפרטית עכשיו – כמי שגדל בקיבוץ טירת צבי והוא שר החקלאות היום, מצטרף לבקשה הזאת, שזה יהיה בחוזר מנכ"ל והצעת החוק תרד ותהפוך להצעה לסדר-היום.

אורי אריאל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, אנחנו נצביע כרגע לא על הצעת החוק אלא על הפיכתה להצעה לסדר-היום שתועבר לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצעה לסדר-היום, כן, הצעה לסדר-היום שתועבר לוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 32 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון - חינוך ממלכתי התיישבותי), התשע"ז–2017, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': הכנסת הכריעה פה אחד – 32 תומכים – שהצעת החוק הופכת להצעה לסדר-היום ומועברת לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/4609/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא והאחרון בחקיקה של סדר-היום: הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – שוויון הזדמנויות בחינוך), התשע"ח–2017, של חברי הכנסת יוסף ג'בארין ויעקב מרגי.

בצלאל סמוטריץ': ינמק את ההצעה חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע, מאחר שהוגשו למזכירת הכנסת 20 חתימות של חברי כנסת, שההצבעה תהיה הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך להצגת הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הסיבה שביקשנו הצבעה שמית היא שיצאנו מנקודת הנחה שכשמבקשים לעגן בחוק עיקרון כל כך בסיסי בתחום המשפט, בתחום הזכויות החברתיות, עיקרון של שוויון הזדמנויות בחינוך – אני רוצה שפשוט תזכרו את המילים האלה: אנחנו מציעים שוויון הזדמנויות בחינוך.

יוסף ג'בארין: לא אמרנו שוויון בתקציבים, לא אמרנו שוויון במבנה של החינוך, לא אמרנו שוויון במערכת, אלא פשוט התכוונו להשתמש בנוסח שלדעתי היה אמור להיות מקובל על כלל חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: מישהו מתנגד לעיקרון של שוויון הזדמנויות בחינוך?

יוסף ג'בארין: אומרים לי שאולי יש לזה מחיר תקציבי.

יוסף ג'בארין: אז אולי יש לזה מחיר תקציבי; אלה נושאים שאחר כך יעלו.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזה משנה איזשהו מבנה מסוים של מערכות חינוך, יכול להיות.

יוסף ג'בארין: אבל מישהו יכול לחלוק על העיקרון הבסיסי של זכותו של כל ילד לשוויון הזדמנויות בחינוך?

יוסף ג'בארין: באמת.

יוסף ג'בארין: האמת היא שהצעת החוק הזאת היא גם תוצר של שיתוף פעולה שהיה ביני – כחבר ועדת החינוך בכנסת – לבין יושב-ראש ועדת החינוך בכנסת חבר הכנסת יעקב מרגי, שבירך על האפשרות סוף-סוף לעגן בתוך חוק זכויות התלמיד את העיקרון של שוויון זכויות בחינוך.

משולם נהרי: יש, יש חוק זכויות התלמיד.

יוסף ג'בארין: יש חוק זכויות התלמיד, ואנחנו רוצים פשוט להוסיף לסעיפי החוק את העיקרון שלא קיים בו – העיקרון של זכותו של כל ילד בישראל לשוויון הזדמנויות בחינוך.

יוסף ג'בארין: מה, זה יותר מדי?

משולם נהרי: זה משהו אחר.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, איפה טעינו?

משולם נהרי: לא טעית.

משולם נהרי: חשבתי שאתה מדבר על אפליה.

יוסף ג'בארין: יש הוראה של איסור אפליה ברישום לבתי הספר.

יוסף ג'בארין: זה משהו אחר.

משולם נהרי: זה קיים.

מאיר כהן: זה קיים, אבל זה לא מבוצע.

מאיר כהן: הוא יודע.

משולם נהרי: חוק על חוק – זה לא יעזור בפתרון.

יוסף ג'בארין: גם התיקון הזה, שנכניס, לא כל כך יקוים, אבל לפחות שתהיה מסגרת משפטית מוצהרת – שאגב, היא קיימת כמעט בכל חקיקה במדינה שמגדירה עצמה מדינה דמוקרטית.

יוסף ג'בארין: שוב, עוד לא הגענו להצהרה שכל ילד בישראל זכאי לאותם תקציבים וכדומה.

יוסף ג'בארין: עוד לא הגענו לשם.

יוסף ג'בארין: אני יכול להבין שזה יכול להיות תלוי אולי בהיקף לימודי הליבה ובנתונים אחרים.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע, לא איכנס לזה כרגע.

משולם נהרי: זה שוויון אמיתי, לתת – מתן הזדמנויות שווה.

משולם נהרי: שוויון אמיתי.

יוסף ג'בארין: אבל העיקרון הוא שלכל ילד בישראל מגיע שוויון הזדמנויות בחינוך, נכון?

משולם נהרי: אמת.

יוסף ג'בארין: אז למה אתה מתנגד?

משולם נהרי: אני לא מתנגד.

יוסף ג'בארין: מה אתה מצביע?

משולם נהרי: אני בעד שוויון גם למגזר החרדי.

משולם נהרי: כשתביא גם את זה, אנחנו נצביע בעד.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאתה לא תצביע נגד.

משולם נהרי: אני אצביע בעד כשתביא את זה גם למוכר שאינו רשמי.

יוסף ג'בארין: זה הרעיון – זכותו של כל ילד, לא משנה אם הוא יהודי, אם הוא ערבי, אם הוא חרדי, אם הוא אתיופי, לא משנה.

יוסף ג'בארין: זה הרעיון.

יוסף ג'בארין: זה רעיון כל כך אוניברסלי.

יוסף ג'בארין: כנראה אין לקואליציה, בזמן שהיא עסוקה באותה חקיקה פרסונלית – חקירות ראש ממשלה, המלצות, לא המלצות, פרסום, לא פרסום – כנראה אין לקואליציה הזאת זמן להתעסק בנושאים המהותיים יותר, בנושאים שיכולים להשפיע על עתידם של הילדים בישראל.

יוסף ג'בארין: לכן אני שוב פונה לחברים בקואליציה ומבקש את תמיכתם, ושלא יהיו במעמד הזה, שהם מרימים אצבע או מרימים קול נגד הניסיון שלנו, שצריך להיות ניסיון מבורך, לעגן את העיקרון של שוויון הזדמנויות בחינוך.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת אמסלם, אתה מתנגד לעיקרון של שוויון הזדמנויות בחינוך?

דוד אמסלם: אני אף פעם לא מתנגד לשוויון.

יוסף ג'בארין: אז אם אתה לא מתנגד לשוויון, וסגן השר לא מתנגד לשוויון, ויו"ר ועדת החינוך לא, אז אולי הגיע הזמן לעשות את זה.

דוד אמסלם: אני תמיד אומר בוועדת הפנים – – –

יוסף ג'בארין: אל תעשה ככה עם האצבע, כי זה מאוד חשוד.

דוד אמסלם: זה אצלם, זה אצל השקרנים.

דוד אמסלם: תקשיב, אני בעד שוויון, אבל יש תנאי אחד: נאמנות למדינת ישראל.

יוסף ג'בארין: תאמין לי, מי שהכי נאמן למדינת ישראל זה מי שרוצה שלום ושוויון באזור.

יוסף ג'בארין: את זה אתה צריך ללמוד.

יוסף ג'בארין: תלמד מהרשימה המשותפת, מחבריך באופוזיציה.

יוסף ג'בארין: אני שוב חוזר ופונה לחברי בקואליציה לחשוב שנית על מה הם יצביעו בהצעת החוק, ולא להיגרר באופן אוטומטי אחרי ההוראות של הנהלת הקואליציה ולהתנגד להצעת חוק כל כך חשובה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, בארבע הדקות שנותרו לי אני לא יכול שלא להתייחס לעובדה שהיום אנחנו מציינים 70 שנה להחלטת החלוקה, 29 בנובמבר 1947, ואני רוצה להדגיש דבר מהותי בהחלטת החלוקה, שכמעט נעלם מהשיח, בעיקר מהשיח בתוך החברה הישראלית, בתוך החברה הישראלית-יהודית, על החלטת החלוקה.

יוסף ג'בארין: החלטת החלוקה, נוסף על העיקרון של שתי מדינות בחלוקה כמעט פיפטי-פיפטי של פלסטין המנדטורית, החלטת החלוקה קבעה באופן מפורש – אתה שומע, השר אלקין?

יוסף ג'בארין: החלטת החלוקה קבעה באופן מפורש שכל מדינה משתי המדינות תקבל חוקה דמוקרטית; במונח האנגלי: democratic constitution.

יוסף ג'בארין: נכתב בהחלטת החלוקה גם שכל חוקה בשתי המדינות, כל אחת מהחוקות, תקבע את עקרון השוויון בפני החוק.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, החלטת החלוקה קובעת באופן מפורש שכל מדינה תקבל חוקה דמוקרטית, ובאותה חוקה דמוקרטית ייקבע העיקרון של equal protection of the law – זכותו של כל אזרח להגנה שווה בפני החוק.

יוסף ג'בארין: ולכן, היום, כשאני מסתכל על נוסח חוק הלאום ועל ההוראה שדנו בה אתמול, של הקמת יישובים על בסיס לאום או על בסיס דת, ואני רואה את ההוראה בעניין ביטול מעמדה הרשמי של השפה הערבית, ואני רואה את ההוראה בעניין שבות בלעדית, רק ליהודים, ואני רואה את כל ההוראות האלה שמעגנות את המעמד העדיף, את העליונות של האזרחים היהודים על פני האזרחים הערבים, תושבי הארץ הילידים, אני תוהה ואני שואל: איפה העיקרון equal protection of the law?

יוסף ג'בארין: איפה העיקרון של שוויון כל האזרחים בפני החוק שהובטח בהחלטת החלוקה?

יוסף ג'בארין: מה שאנחנו רואים היום בחקיקת חוק הלאום, ואותן פריבילגיות שמקבל רק האזרח היהודי במסגרת חוק הלאום – אני אומר שחוק הלאום לא יכול להתיישב עם החלטת החלוקה.

יוסף ג'בארין: ולכן, מי שמדבר על לחגוג את החלטת החלוקה צריך לחשוב שנית איפה הוא, איפה העמדות שלו, ואיפה הערכים של שוויון ושל חוקה דמוקרטית שמופיעים באותה החלטה.

מאיר כהן: אתם לא קיבלתם את הצעת החלוקה.

מאיר כהן: אל-חוסייני אמר – – –

יוסף ג'בארין: לא.

יוסף ג'בארין: אני נולדתי ב-1972, אז אני – – –

מאיר כהן: מה זה משנה?

מאיר כהן: אבל תשמע, כשאתה מדבר על טקסט, אז תשמור על כבוד לאותה תקופה.

יוסף ג'בארין: זה לא יעזור לנו.

יוסף ג'בארין: זה לא יעזור לנו לחזור – – –

מאיר כהן: – – – לא קיבלתם את הצעת החלוקה.

מאיר כהן: והמנהיג שלכם אל-חוסייני אמר – –

יוסף ג'בארין: אבל מה זה קשור?

מאיר כהן: – – שקו החלוקה יהיה קו של אש – – –

יוסף ג'בארין: אבל מה זה קשור?

יוסף ג'בארין: אתה נגד שוויון לכולם בפני החוק?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אני – אז תעזוב – –

יוסף ג'בארין: אז לכן – –

מאיר כהן: – – תעזוב את החוק – – –

יוסף ג'בארין: – – מה שאני אומר – – –

מאיר כהן: – – – אבל ההצעה המנומקת שלך קצת מכעיסה אותי.

יוסף ג'בארין: למה?

מאיר כהן: כי אתה עושה עוול להיסטוריה.

יוסף ג'בארין: למה?

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לסכם, רבותיי.

יוסף ג'בארין: אני לא מדגיש את החלק הנרטיבי של החלטת החלוקה, שבו אנחנו חלוקים; אני מדגיש את החלק הערכי של החלטת החלוקה, ופה אני מניח שאנחנו נסכים.

יוסף ג'בארין: ולכן, מה שחסר לי היום – – –

מאיר כהן: אני אצביע בשבילך, אבל צריך לעשות הפרדה מאוד ברורה: אתה מצייר משהו רומנטי, כאילו אתם הסכמתם ואנחנו לא רצינו.

מאיר כהן: נכון?

טלי פלוסקוב: תודה, תודה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו מסיימים.

יוסף ג'בארין: כי זה יותר החלק הנרטיבי.

טלי פלוסקוב: משפט לסיכום.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: מה שמפריע לי 70 שנה אחרי החלטת החלוקה: גם העובדה שעד היום לא קמה מדינה פלסטינית וגם העובדה שהעקרונות הערכיים של החלטת החלוקה רחוקים מלהיות מיושמים היום במציאות של מדינת ישראל.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: כאמור, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מגברתי מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: אה, השר.

טלי פלוסקוב: בוודאי, בוודאי, קודם כול ניתן לשר להשיב ואז אנחנו נעבור להצבעה.

יוסף ג'בארין: – – – שוויון זכויות בחקלאות.

יוסף ג'בארין: זה בחינוך.

טלי פלוסקוב: כן, אבל כנראה השר יכול להשיב לנו גם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, גם לרשותך עד עשר דקות.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, אני אתן לך עודף מעשר הדקות הללו.

אורי אריאל: הצעת החוק של חבר הכנסת ג'בארין עלתה בוועדת השרים לחקיקה ונדחתה.

אורי אריאל: כבר כיום פועל משרד החינוך – אני עונה בשם ידידי השר נפתלי בנט – כבר כיום פועל משרד החינוך לקידום שוויון ההזדמנויות ומיצוי הפוטנציאל לכלל האוכלוסייה בישראל.

אורי אריאל: הדבר הוגדר כיעד מרכזי בתוכנית האסטרטגית של משרד החינוך, והוא מוצא ביטוי בתוכניות השונות.

אורי אריאל: משרד החינוך, כפועל יוצא של מדיניותו, מקדם חינוך בפריפריה הגיאוגרפית והתרבותית, חינוך איכותי מהגיל הרך שכל מטרתו להביא לצמצום פערים, וכן חינוך איכותי בקרב אוכלוסיות ייחודיות כמגזר הערבי, יוצאי אתיופיה, מזרח ירושלים ועוד.

אורי אריאל: בכל מקום הדגש הוא על מיצוי כישוריו ומלוא הפוטנציאל של כל תלמיד ותלמיד.

אורי אריאל: מעבר לזה, שוויון ההזדמנויות קבוע בסעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953, כחלק ממטרות החינוך.

אורי אריאל: בסעיף 2 לחוק נקבע כי יש "להעניק שוויון הזדמנויות לכל ילד וילדה, לאפשר להם להתפתח על פי דרכם וליצור אווירה המעודדת את השונה והתומכת בו".

אורי אריאל: סוף ציטוט.

אורי אריאל: לאור האמור, ניכר כי הצעת החוק הנ"ל, שלך, אין בה כדי לשנות את המצב החוקי כיום; היא מיותרת.

אורי אריאל: וזה גם המצב בפועל.

אורי אריאל: זה לא רק אות כתובה, זה לא רק חוק שנמצא ולא עושים אותו – זה מה שעושים.

אורי אריאל: שוויון ההזדמנויות, צמצום פערים ומיצוי מלוא הפוטנציאל עבור כל תלמיד עומדים בליבו של המעשה החינוכי ומשמשים קו מנחה לכל העשייה במערכת החינוך.

אורי אריאל: ניתן להוסיף ולציין גם כי ברמה הפרקטית הצעת החוק הנ"ל מגדירה זכות רחבה ביותר, שגבולותיה אינם ברורים ואין בה כל הגבלה תקציבית, מינהלית או אחרת, דבר אשר לא יאפשר את מימושה במבחן המציאות.

אורי אריאל: אשר על כן, אני קורא לכם, חברי הכנסת, לדחות את הצעת החוק.

אורי אריאל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: כאמור, ההצבעה, על פי בקשת האופוזיציה, תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא – – –

יוסף ג'בארין: – – –

טלי פלוסקוב: אתה מעוניין?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אנחנו לא מצליחים להגיע להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, לרשותך עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

יוסף ג'בארין: אני פשוט חייב תשובה עניינית לשר.

יוסף ג'בארין: העיקרון של שוויון הזדמנויות מופיע כאחד ממטרות החינוך, לא מופיע כעיקרון משפטי בתוך חוק זכויות התלמיד.

אורי אריאל: באמת?

יוסף ג'בארין: זה שונה לגמרי.

אורי אריאל: באמת?

יוסף ג'בארין: אז אני שמח שהעיקרון הזה אכן מופיע כאחת המטרות של החינוך, אבל זו אחת המטרות שנוגעות לתכנים של החינוך – זה דבר אחד, ולקבוע עיקרון של שוויון הזדמנויות בחינוך, בתקציבים, במבנה וכדומה זה דבר אחר לגמרי.

יוסף ג'בארין: דבר שני, כשאתה אומר לי שזה קורה, ואנחנו יודעים שתלמיד ערבי בתיכון מקבל 18,000 שקל בממוצע בשנה אבל תלמיד יהודי בממלכתי-דתי מקבל 33,000 שקלים בממוצע בשנה – אז על איזה שוויון, כבוד השר, אתה מדבר?

יוסף ג'בארין: ואלה לא נתונים שלי, אלה נתונים של משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: אני אשמח להפנות אותך אליהם.

יוסף ג'בארין: אז סתם ככה לדבר על שוויון במציאות מפלה זה קצת מבזה את חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה שוב לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נצביע על הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – שוויון הזדמנויות בחינוך), התשע"ח–2017, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – בעד אילן גילאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינה נוכחת יוסף עטאונה – אינו נוכח חמד עמאר – נגד לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: נא לעבור על שמות חברי הכנסת שעדין לא השתתפו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – נגד גו'מעה אזברגה – בעד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – אינו משתתף בהצבעה קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח רגע, הוא הצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: סליחה, סליחה.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה מירב בן ארי.

ירדנה מלר-הורוביץ: זוהיר הצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד חיים ילין – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת יוסף עטאונה – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: האם נמצאים חברי כנסת שעדין מעוניינים להצביע?

קריאה: כן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אופיר אקוניס – נגד

טלי פלוסקוב: עוד?

טלי פלוסקוב: יואב קיש, אתה מעוניין להצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב קיש – נגד ציפי חוטובלי – נגד

טלי פלוסקוב: עוד מישהו שמעוניין להצביע?

טלי פלוסקוב: השר אזולאי?

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה הצבעת, לא? אזולאי?

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה הצבעת.

ירדנה מלר-הורוביץ: גם גלעד ארדן הצביע.

קריאה: – – –

קריאה: איפה?

קריאה: בטח, הוא הצביע.

קריאה: הוא הצביע נגד.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה יותר חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם את תוצאות ההצבעה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 33 חברי כנסת, 44 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – שוויון הזדמנויות בחינוך), התשע"ח–2017, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: מצבם של הקשישים בישראל והתעלמות הממשלה מסבלם המתמשך ומכך שרובם מתחת לקו העוני

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, הצעה לסדר-היום מס' 8083, הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: מצבם של הקשישים בישראל והתעלמות הממשלה מסבלם המתמשך ומכך שרובם מתחת לקו העוני, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד עשר דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, הנושא של הקשישים הוא נושא כאוב, נושא שמחייב פתרון, אבל הממשלה, מה שהיא מנסה – אולי כדי להשתיק פה, או להראות שהיא עושה משהו במקום אחר – עושה טלאים על טלאים, וזה אחרי שהיא מודה שמצבם של הקשישים רע ומחייב פתרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאחרונה הייתה הצעת חוק שתמכנו בה, ומפה אמרתי שהיא לא מספיקה אבל אנחנו בלית ברירה נתמוך בה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היה מענק חימום, כבוד השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תמכנו, אבל זה אחד הטלאים, עוד טלאי על אותו בגד, ואתה כבר לא יכול לראות את – – –

חיים כץ: למה טלאי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: טלאי, כי הוא לא נותן את הפתרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא עוזר במשהו, אבל לא נותן את הפתרון לבעיה המרכזית של סבלם של הקשישים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי, תמכנו בזה, וזה כאילו תוספת, אבל זה עדיין לא נותן את התשובה.

חיים כץ: בזכותכם הוא עבר.

חיים כץ: אם לא הייתם תומכים הוא לא היה עובר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, נכון.

טלי פלוסקוב: 111 מיליון שקל, אני לא חושבת שזה – – –

חיים כץ: 135.

טלי פלוסקוב: 135, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא כך צריך לחשב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך לחשב את המצב של הקשיש ומה הוא עושה לקשיש הזה; 500 שקל בשנה לא פותרים לו את הבעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל – כבוד – – –

חיים כץ: הוא לא מחמם בקיץ.

חיים כץ: הלוואי שיהיה חורף.

חיים כץ: הלוואי שיהיה חורף ונצטרך לחמם, כי אין חורף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, מי אלה הקשישים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקשישים אלה האבות שלנו, אלה ההורים שלנו.

חיים כץ: לא אני?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה גם אנחנו.

חיים כץ: אני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אנחנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, זה אנחנו, אם לא היום, מחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חלק מאיתנו נמצאים במקום הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אנחנו, כשנבקש ועדת חקירה, נבקש שהנושא הזה ייבדק ויינתן לו פתרון אחת ולתמיד, אפילו אם נמשוך אותו בזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי בוא נשאל: כולם יודעים שרובם עניים, אבל למה הם עניים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי לחלק גדול מהם אין פנסיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקצבה שהם מקבלים לא יכולה לספק אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין להם פנסיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ובמיוחד יש לנו בארץ שני סוגים של אנשים שאין להם פנסיה: אחד זה הערבים, כי רוב הנשים לא עבדו, ועד היום אפילו אין לממשלה תוכנית שהנשים יצאו לעבודה, למרות שהן רוצות לצאת לעבודה, וגם יש האבטלה.

חיים כץ: – – – שהן רוצות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רוצות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנשים רוצות לצאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנשים הערביות, אני אומר לך – אני מצהיר פה, והצהרתי את זה כמה פעמים מפה – הנשים שלנו רוצות לצאת לעבודה והמדינה לא מספקת מקומות עבודה.

חיים כץ: מחוץ לכפר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מחוץ לכפר ובכל מקום.

חיים כץ: או שאתה רוצה עבודה רק ברחוב של הבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, בכל מקום – והן יוצאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שבאה מהגליל, כבוד השר – – –

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: זה לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמגיעה מהגליל כדי ללמד בנגב, היא רוצה לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: יש אלפי מורות שמלמדות – – –

חיים כץ: אני לא מדבר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שיוצאת ב-04:00, לפנות בוקר, כדי להגיע לבית ספר בנגב, היא רוצה לעבוד.

חיים כץ: אני לא מדבר על מי שרוצה, אני מדבר על מי שלא רוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, מי שיש לה מפעל – – –

חיים כץ: מי שרוצה, עובד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שיש לה מפעל באזור המגורים שלה, לא ליד הבית, גם היא יוצאת לעבודה, ואנחנו רואים את זה בכל בוקר; כשאנחנו יוצאים מפה, אנחנו רואים את זה ביישובים שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אומר לך שהן רוצות לעבוד והמדינה לא מספקת, לכן אין להן פנסיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש גם אוכלוסייה אחרת, של העולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העולים שמגיעים לפה, לא כולם יכולים למשוך פנסיות, או שיש להם פנסיות מהמקומות שהם היו בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם להם צריך לתת את התוספת, שגם הם יוכלו לחיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו עוד דבר, אחר, כבוד השר, ואני אדבר עכשיו על האוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכמה יישובים יש מרכזי יום לקשיש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי יש להם בדידות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מרכז יום לקשיש – אנחנו צריכים לתת גם פתרונות שאנשים יצאו מהבית, יבלו קצת, ירגישו שינוי מסוים, שייקחו אותם מהבית, יחזירו אותם לבית, שיהיו להם חיים, לא רק לשבת בבית בבדידות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום יש הרבה קשישים, כבוד השר, שצריכים לבחור בין הברירות של מזון, תרופות, או שרואים אותם עומדים בתור מול בתי תמחוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הם מחכים לקבל את הארוחה החמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רואים את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקומות שגם המשרד שלך תומך בהם, אבל יש לנו מצב שמחייב שינוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והשינוי הזה הוא לא עוד דוח – כי היה דוח העוני, הדוח של חבר הכנסת אלאלוף; יש דוח, הדוח הזה לא מיושם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא תהיה ועדת חקירה, גם כל דוח אחר, שנשב בוועדות, ונשב, ונמליץ ונצהיר הצהרות – אם זה לא יהיה מחייב, אף אחד לא יכול להשתמש בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בדוח העוני הזה לא נתנו פתרון; אימצו אותו רשמית, אבל בפועל – לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, מישהו יכול לענות לי – לקשישים או לנכים, מה המשמעות של מיסוי אביזרים לנכים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה נכה צריך לקנות מיטה מתקפלת או כיסא גלגלים ולשלם על זה מיסים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאיפה הוא יביא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה זה יכול להכניס לאוצר המדינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא פשע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: באמת, אתה מבקש מהחולה או מהנכה או מהקשיש לשלם מיסים על אביזרים שהוא צריך אותם למחיה שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אדבר על הקצבאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מהי קצבת זקנה או קצבה לאזרחים ותיקים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסכום הבסיסי שלה – 1,531 שקלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הסכום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שיש אנשים שיש להם רכוש מסוים שהוא לא מניב, הוא לא יכול להשתמש בו, אז הוא לא יוכל לקבל השלמת הכנסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מי שמקבל השלמת הכנסה, המקסימום שהוא מגיע אליו זה 3,112 שקל ליחיד.

חיים כץ: יחיד.

טלי פלוסקוב: לבודד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יחיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי: ליחיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה, אני לא אמרתי את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שמעת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אומר לך, ליחיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה עד גיל 70.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כמה המוסד לביטוח לאומי והמשרד שלך, כבוד השר, נדיבים: אם הוא עבר את ה-70, בין 70 ל-80, הוא מקבל עוד תוספת, כך שאתם מכירים בזה שיש לו צרכים, אולי יש לו תרופות או דברים אחרים; מוסיפים לו עוד 28 שקל – זו התוספת בין גיל 70 לגיל 80.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואם הוא עבר את גיל 80, ואנחנו יודעים כמה הם, הוא מקבל תוספת של עוד 71 שקלים.

חיים כץ: כמה עברו את ה-80?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על זה אתה תענה.

חיים כץ: אני אענה לך, אני אענה לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה תענה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה – אם יש לו בת זוג, שניהם יחד, הם לא מקבלים השלמת הכנסה, שניהם, זוג, מקבלים 2,301 שקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מזה אפשר לשלם את ההוצאות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: חשמל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאכול?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, מי שבן 70 ל-80 לא צריך שמישהו יתחזק לו את הבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא צריך עוזרת פעמיים בשבוע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: פעם בשבוע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה הוא צריך לשלם?

חיים כץ: ארבע פעמים בשבוע הוא צריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פעם בשבוע.

חיים כץ: לא, הוא צריך ארבע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא, פעם בשבוע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ארבעה ימים – כמה עוזרת בית מקבלת לפעם בשבוע, שהיא צריכה לבוא לסדר את הבית, לנקות?

חיים כץ: כמה חדרים יש לו, שבעה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יודע כמה, אבל כמה צריכה?

חיים כץ: אם יש לו שבעה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה חושב שעוזרת בית באה כדי לעבוד שעה וללכת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מוצא דבר כזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מוצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך שאני לא מוצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כמה הוא צריך לשלם לה מה-1,500 שקל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה, מה-3,100 – כמה הוא צריך לשלם לה, וכמה הוא יכול לשלם עבור התרופות, האוכל, השתייה, כל הצרכים שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני אומר, התוכנית שאני מציע – ואני אציע אותה גם לוועדת החקירה שתקום; אני מקווה שיצביעו פה כדי להקים אותה.

חיים כץ: אני בטוח שיצביעו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך – – –

חיים כץ: יצביעו, רק אני לא יודע מה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, התוכנית היא לקחת את הקשיש למצב של שכר מינימום, או לסביבתו; הקצבה המינימלית תישאר קצבה מינימלית, מוסיפים לה את הפנסיה שלו, מי שיש לו פנסיה, ואם היא לא מגיעה לסכום הזה, אז משלימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וכבוד השר, היום יש לנו חוק פנסיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק הפנסיה אומר שבעוד כמה שנים לא נצטרך את כל התוספת הזאת, כי זו פנסיה חובה היום, וזה אחד החוקים הטובים ביותר שחוקקו פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשיש פנסיה, התוספת של המשרד שלך לא תהיה; אנחנו לא נצטרך אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה שאנחנו רוצים זה את תקופת הביניים הזאת, עד שלאנשים שיגיעו לגיל 67 כבר יהיו פנסיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבר כמה שנים יש פנסיה, ובעוד עשר שנים, שבע שנים, אנשים יוכלו, עם ההשלמה הזאת של הפנסיה, גם לחיות בכבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני מסכם ואומר ככה: אם אנחנו לא נהיה אכזריים לעצמנו ולהורים שלנו, אנחנו צריכים לתת מצב של כבוד – איך אמרו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: להזדקן בכבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדברים על אנשי עסקים ומסחר שירצו גם לתרום מהצד שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה לבקש תרומות, כי היום יש מרכזי יום לקשיש שחיים מתרומות, ואם מישהו לא יוכל לגייס תרומות, אז אין לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה חייבת, כי הוא אזרח של המדינה, הוא עבד, הוא שילם מס הכנסה, הוא שילם ביטוח לאומי – מגיע לו לקבל את הסכומים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, כבוד השר, הנושא הזה לא יכול לבוא ולקבל את התשובה: מאיפה אני אביא את הכסף, כי ממשלה שמאשרת תקציב קובעת מה סדר העדיפויות שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לממשלה הזאת יש סדר עדיפויות חברתי, אם יש לה סדר עדיפויות שהקשיש הזה זה אבא או אני, אימא או אני, אנחנו צריכים לדאוג להם – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ושהחיים שלהם יסתיימו כשהם עם ראש מורם ועם כבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני מבקש לתמוך בהקמת ועדת חקירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: אנחנו כמובן נבקש מהשר חיים כץ להשיב.

טלי פלוסקוב: אני אפילו ראיתי שהיה לשר קשה להחזיק את עצמו עד סוף דבריך.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי, חאג' יחיא – אתה יודע, בקשב רב שמעתי את דבריך.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך שאני, לפחות בחלק מהדברים, לא מסכים איתך.

חיים כץ: אתה יודע מה אני אגיד לך?

חיים כץ: אולי תופתע: הדבר הכי גרוע שעשו זה חוק פנסיה חובה ממלכתי.

נחמן שי: מה?

חיים כץ: עכשיו אני אסביר לך למה.

חיים כץ: למה אתה מתפלא?

נחמן שי: הוא – – –

חיים כץ: אני אגיד לך למה חוק פנסיה חובה ממלכתי זה רע, בסדר?

חיים כץ: למי אין פנסיה?

חיים כץ: בדרך כלל לאנשים שעובדים עבודות עתירות עבודה.

חיים כץ: אלה שעובדים בעבודה עתירת עבודה, כמה הם מרוויחים?

חיים כץ: 5,000 שקל, 6,000 שקל.

חיים כץ: הם, על ההפרשה שלהם הם פטורים ממס.

חיים כץ: זאת אומרת, אתה בא היום – חאג' יחיא, תקשיב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מקשיב.

חיים כץ: אתה בא היום ונותן 7% משכרך, 350 שקל נטו.

חיים כץ: אין לך הטבות מס, ואתה יוצר לך פנסיה.

חיים כץ: אם תעבוד 40 שנה ותרוויח 5,000 שקל, אתה תגיע לפנסיה של 2,500 שקל.

חיים כץ: וכשתקבל פנסיה של 2,500 שקל, מה לא תקבל?

חיים כץ: הבטחת הכנסה.

חיים כץ: זאת אומרת, המדינה דופקת אותם פעמיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – ההצעה שלי – – –

חיים כץ: תן לי שנייה.

חיים כץ: עכשיו תלמד את דעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את דעתך – – –

חיים כץ: דעתי, דעתי.

חיים כץ: עכשיו, דופקים אותך – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: בואו נשמע את השר.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שנלמד פה הרבה דברים.

חיים כץ: עכשיו, דופקים אותך פעמיים: פעם אחת כשאתה עובד ואין לך לחיות, כי 5,000 שקל זה לא יותר מדי ולוקחים ממך 350; ופעם שנייה, כשאתה לא מקבל הבטחת הכנסה.

חיים כץ: ולהבטחת הכנסה יש תנאים נלווים מסביב.

חיים כץ: אתה יודע מה אני עשיתי יחד עם חברת הכנסת מרינה סולודקין, זיכרונה לברכה?

חיים כץ: חוקקנו חוק לפני עשר שנים, שייכנס לתוקף בעוד 15 שנה, שאלה שיקבלו פנסיה בעקבות פנסיית חובה בסדר גודל של 2,500 יקבלו את כל הזכויות הסוציאליות שהיו מקבלים בהבטחת הכנסה.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אני רק רוצה להזכיר לך שהגשתי את הצעת החוק שמוחקת את השורה הזאת מהחוק, כדי שייתנו את ההטבות כבר עכשיו, לא מאלה שהתחילו מ-2008.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אבל עכשיו אין אנשים שמקבלים פנסיה כזאת, כי הם עוד לא הגיעו לפרקם.

חיים כץ: יש מעט מאוד אנשים – –

טלי פלוסקוב: יש.

חיים כץ: – – כי הפנסיה התחילה בשנת 1995 – לא, החובה אפילו אחרי – אז הם לא צברו זכויות, בכלל אין להם זכויות.

חיים כץ: זה לא נוגע לעכשיו.

חיים כץ: אבל אני באתי ואמרתי: אני לוקח תאריך שבו אנשים יצאו לפנסיה – ואני לא חושב שיש הרבה ח"כים פה שחוקקו חוק שייכנס לתוקף 20 שנה אחרי שהוא חוקק.

חיים כץ: רק תחשוב מה באנו ועשינו, במחשבה על מה שהולך לקרות מפנסיית החובה, כי אני לקחתי ואמרתי: ואללה, זה רע.

חיים כץ: לא רואה בזה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

חיים כץ: כי לוקחים להם פעמיים.

חיים כץ: זה היה, ואללה, עבודה בעיניים של עופר עיני ופואד, אללה ירחמו, שעשו פופוליזם זול – ככה, טק – וזה לא היה נכון וזה לא היה חכם.

חיים כץ: זו דעתי.

חיים כץ: זו דעתי.

חיים כץ: יכול להיות שאני מבין ויכול להיות שאני לא מבין, אבל יאללה, שיהיה ככה.

חיים כץ: עכשיו, חאג' יחיא, ואללה, אני מבין – אתה רוצה שאני ארד, נעשה הצבעה וזהו, או שאני אגיד לך את דעתי?

חיים כץ: תראה, בצד הזה יושבים הטובים, בצד הזה יושבים הרעים.

חיים כץ: כל שבוע אנחנו פה צריכים להדוף הצעות חוק חברתיות שרוצות לעזור לאזרחים; באמת רוצות לעזור לאזרחים, לא במירכאות.

חיים כץ: אבל פה הרעים שמקבלים את התקציב ונלחמים על התקציב, ויושבים ביושר ואומרים: סדר עדיפויות.

עודד פורר: אבל אפשר עכשיו – – –

חיים כץ: רגע, עודד.

עודד פורר: עכשיו אפשר – – – יש פנסיה.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך משהו, עודד.

חיים כץ: אין כסף.

חיים כץ: יש כסף חד-פעמי.

חיים כץ: הוא מדבר על בסיס התקציב.

עודד פורר: אז בוא נקדים – – –

חיים כץ: תן לי שנייה.

חיים כץ: אני רוצה לתת – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים – – –

חיים כץ: לא רוצה עזרה.

חיים כץ: לא רוצה עזרה, אני אסתדר לבד.

חיים כץ: אתה תעזור לי מתי שאני אבקש ממך, לא מתי – עודד, אני רוצה לדבר איתך, להסביר לחאג' יחיא.

חיים כץ: היום קצבת הזקנה הבסיסית, הוא אמר לך – 1,500 שקל.

חיים כץ: על כל שנת עבודה אתה מקבל תוספת ותק של 2%, ואתה יוצר לך 2,300.

חיים כץ: בוא נגיד שכולם 2,500.

עודד פורר: יש אנשים שצריכים לעבוד עשר שנים – – –

חיים כץ: כולם.

עודד פורר: לא – – – עולים – – – לחכות עשר שנים רק בשביל להתחיל לצבור.

חיים כץ: כל האזרחים – כל אזרח שיקבל קצבת זקנה, אם אין לו עשר שנים, הוותק לא ייכנס לחישוב; לא רק עולה חדש.

חיים כץ: יחד עם זה, בוא נגיד שזה 2,500 שקל.

חיים כץ: 2,500 שקל, נגיד, כולם מקבלים, ואתה נותן 2,500 תוספת – זה 30 מיליארד.

חיים כץ: תעשה 2,500 כפול מיליון כפול 12 – 30 מיליארד לבסיס התקציב.

חיים כץ: תשמע, אלי אלאלוף, שעשה את דוח ועדת העוני, גם הוא, אין לו 30 מיליארד.

חיים כץ: אין לך.

חיים כץ: יש לך?

אלי אלאלוף: גם לא אבקש.

חיים כץ: זו פעולה הכי קלה.

חיים כץ: במחשבון, ארבע פעולות: מיליון אזרחים כפול 12 חודשים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

חיים כץ: גם האופוזיציה לא יודעת לעשות 14 חודשים – נכון לעכשיו.

חיים כץ: מיליון כפול 12 כפול 2,500 שקל – 30 מיליארד.

חיים כץ: זה לא שיש 20 מיליארד חד-פעמי.

חיים כץ: כי גם אני רוצה לתת לנכים בפעימה הראשונה 2 מיליארד ולהחיל את זה על כולם, ואני רוצה לסגור פעימה שנייה ופעימה שלישית ופעימה רביעית עם הצמדה, ואני רוצה לתת – – –

עודד פורר: – – – זה בבסיס התקציב – – – מה שסיכמנו – – –

חיים כץ: הם קיבלו, כולם?

עודד פורר: – – – בוא תקדם את זה – – – 30 שקל – – – 300 שקל – – –

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: קיבלו?

חיים כץ: איזה?

חיים כץ: 4 מיליארד?

עודד פורר: – – –

חיים כץ: בסדר, זה לא נותן כלום.

עודד פורר: – – – 30 שקל – – – 300 שקל – – –

חיים כץ: כן, אבל אתה יודע, הביטוח הלאומי זה לא ביטוח.

חיים כץ: אתה לא מקבל לפי מה שאתה משלם.

חיים כץ: בביטוח לאומי כולם מקבלים אותו דבר, זה לא שאם אתה משלם – יותר אתה מקבל יותר.

חיים כץ: אתה מכוסה אותו דבר.

חיים כץ: יחד עם זה, מענק חימום, חאג' יחיא, שזלזלת בזה כל כך – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא זלזלתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי שזה טוב, אבל זה לא מספיק – – –

חיים כץ: 135 מיליון.

חיים כץ: כל משפחה שיש בה אזרח ותיק שמקבל הבטחת הכנסה תקבל מענק חימום.

חיים כץ: לא מותנה, לא כלום.

חיים כץ: כלום.

חיים כץ: אני מקווה שבתקציב של הביטוח הלאומי שר האוצר ייעתר ונגמור את הקטע של אנשים שנמצאים מתחת לקו העוני, אזרחים ותיקים.

חיים כץ: יש 190,000 איש כאלה.

טלי פלוסקוב: נכון.

חיים כץ: 190,000 איש.

חיים כץ: ואם אנחנו הולכים למהלך הזה, זה מהלך גדול, ואני לא נכנס לעומק העוני, כי מחר אתה תעמוד פה על הדוכן ותגיד: מה, אם אני מוסיף לו 14 שקל ואני מעלה אותו ליחיד – קו העוני זה 3,158, והיום יש לו 3,140, ואני נותן לו ח"י שקלים, אז הוא כבר לא יהיה עני?

חיים כץ: הוא יהיה עני.

חיים כץ: הוא יהיה עני.

חיים כץ: אז יכול להיות מאוד שאנחנו צריכים להתיישר עם שרגא ברוש ולהגיד: אנחנו הולכים עם התעשיינים.

נחמן שי: מה אתה חושב על ההצעה שלו?

חיים כץ: מצוינת.

חיים כץ: כן, כי הוא בא ואומר: כל אזרח ותיק – כל זוג יקבל 7,500 שקל לחודש, ואנחנו המעסיקים לוקחים עלינו עלות של חצי, בתשלום 0.36% לביטוח הלאומי, לקופה מיועדת.

חיים כץ: וכך הייתי יכול להמשיך ולדבר, אבל קיבלתי הוראה מאבו עראר, שיושב עם קבוצה של בדואים מהנגב שמחכים לי, אז איתם הסליחה שלא יכולתי לבוא אליהם; בגללך, חאג' יחיא.

חיים כץ: אני מקווה עכשיו שהכנסת תצביע נגד הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית, בשביל שיהיה לה יותר זמן לעסוק בדברים חשובים, ושלא תתעסק בדברים לא ראויים.

חיים כץ: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר חיים כץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא, אני רק רוצה להפנות את תשומת ליבך, אם אני כבר יושבת פה, להקמת ועדה לבניית תוכנית אב לאומית לתחום הזקנה.

טלי פלוסקוב: אחד הנושאים שאנחנו נדון בהם בוועדה זה בדיוק הנושא של עוני בקשישים – אתה מוזמן – ושם יעלו, תאמין לי, אין-ספור רעיונות, ואתה מוזמן גם להעלות – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה הוועדה הזאת תחייב את הממשלה – זאת השאלה.

חיים כץ: כלום, כלום.

חיים כץ: תצביעי.

טלי פלוסקוב: נצטרך לעבוד קשה כדי שהממשלה תיקח את זה – – –

חיים כץ: תצביעי.

חיים כץ: תצביעי.

חיים כץ: אני מבקש שתצביעי.

טלי פלוסקוב: אוקיי רבותיי, אז אנחנו עוברים להצבעה, וכעת נצביע על הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא מצבם של הקשישים בישראל והתעלמות הממשלה מסבלם המתמשך ומכך שרובם מתחת לקו העוני, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: אחרי תוצאות ההצבעה אני אברך אותם.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 19 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 41 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 19 חברי כנסת, 41 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לא אושרה.

טלי פלוסקוב: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא:

טלי פלוסקוב: חקירת אירוע הירי ומותו של מוחמד טאהא ביוני בכפר קאסם בעקבות תחקיר ערוץ 1

טלי פלוסקוב: ואנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא:

טלי פלוסקוב: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: חקירת אירוע הירי ומותו של מוחמד טאהא ביוני בכפר קאסם בעקבות תחקיר ערוץ 1, של חבר הכנסת עיסאווי פריג', מס' 8273.

טלי פלוסקוב: עד שחבר הכנסת עיסאווי פריג' עולה על הבמה, אני רוצה לברך את קבוצת הצוערים ממשרדי ממשלה שהיו כאן.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי, היה לכם שיעור מצוין.

טלי פלוסקוב: בהצלחה.

טלי פלוסקוב: אדוני, לרשותך עד עשר דקות.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, שרים מכובדים, חברים, השר גלעד ארדן, חברים, זה לא הכי נעים לעמוד כאן ולבקש שוב ושוב הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית על איך מדינה מתנהגת ומתייחסת לאזרחיה.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשתף אתכם.

עיסאווי פריג': בשבוע האחרון הייתה כתבת תחקיר בערוץ 1.

עיסאווי פריג': ערוץ 1 עשה מה שהמשטרה ומח"ש היו אמורים לעשות – לא מח"ש במקרה הזה; המשטרה.

עיסאווי פריג': ערוץ 1 עשה במשך תקופה תחקיר על האירועים שהיו בכפר קאסם.

עיסאווי פריג': פתאום הגיע, רואה סרטונים, שומע עדים, מסתובב ביישוב ומצלם את הכול; פתאום יש עדים שרואים אותם במצלמות, שנכחו בזמן האירועים.

עיסאווי פריג': יש סרטונים – ערוץ 1 והכתבת יפעת גליק הפכו להיות חוקרים.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': יומיים אחרי זה אנחנו מקבלים ידיעה שהמשטרה החליטה לפתוח מחדש את תיק אום אלחיראן.

עיסאווי פריג': מה קרה?

עיסאווי פריג': יש ממצאים חדשים.

עיסאווי פריג': ראינו בטלוויזיה איך מרססים את חבר הכנסת איימן עודה, שלא ראו מקודם.

עיסאווי פריג': ואני שואל שאלה: אם חבר הכנסת המרוסס לא היה חבר הכנסת איימן עודה – בוא נגיד, לשם – לא "לשם", שלא נגיע לזה – היה סמוטריץ, היה השר יריב לוין, שיהיה חבר כנסת בהמשך, אז מה הייתה התגובה?

עיסאווי פריג': אני מנחש שהשוטר הזה לא היה בתפקיד שלו יום אחד.

עיסאווי פריג': היחס היה אחר.

עיסאווי פריג': כבוד השר, אני לא מתלהב מהקמפיין שעושים נגדך.

עיסאווי פריג': אני – בוא נגיד פייר, כי המשבר, אי- האמון בין משטרת ישראל, האחראית לאכיפת החוק, ובין האזרח הערבי לא התחיל בתקופתך; זה שנים על גבי שנים.

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות, בתקופה שלך יש הרבה מקרים מצולמים, מתועדים, שקרו ברצף, ורצה הגורל שאתה תהיה השר, ויכול להיות שבא לפתחך שתתחיל להחזיר את האמון בין האזרח הערבי לבין מדינתו.

עיסאווי פריג': איפה אתה בזה?

עיסאווי פריג': אנחנו עקבנו אחרי כל ההתפתחויות האלה.

עיסאווי פריג': חברים, בשנה האחרונה – ואני מבקש שתשתתפו איתי בחשיבה, יכול להיות שאני חושב בכיוון לא נורמלי.

עיסאווי פריג': בינואר, באום אלחיראן, נרצח – נהרג, נחכה לחקירות – יעקוב אבו אלקיעאן, עכשיו בחקירת מח"ש.

עיסאווי פריג': בינואר.

עיסאווי פריג': ביוני נהרג, נרצח/לא יודעים – מוחמד טאהא בכפר קאסם.

עיסאווי פריג': אחרי חודש נרצח סעדי ביפו במהלך מרדף משטרתי.

עיסאווי פריג': היו אירועים.

עיסאווי פריג': אני שואל את כבודו ואת החברים שאלה פשוטה: למה סיכוי הרצח של מוחה או איש מחאה או מפגין ביישוב ערבי או של ערבי – סיכוי המוות הוא יותר גדול?

עיסאווי פריג': אנחנו רואים דברים – רואים את המחאה של החרדים, רואים את עמונה והמתנחלים, ורואים וממשיכים לראות אותם.

עיסאווי פריג': התגובה והיחס שם אחרים.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': אני שואל: למה?

עיסאווי פריג': הרי מלחמת השחרור ב-48' נגמרה.

עיסאווי פריג': מה העניין?

עיסאווי פריג': ועכשיו, אני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': אני קורא את התגובות של השר אחרי אירוע שקורה בחברה החרדית או אצל המתנחלים והערבים.

עיסאווי פריג': אני רוצה להקריא לכם את התגובה של המפכ"ל והשר גלעד ארדן אחרי אירועים שהיו בקבוצה החרדית, ברשותך.

עיסאווי פריג': המפכ"ל, על הפגנת החרדים, מה הוא אומר?

עיסאווי פריג': התנהלות המשטרה כפי שהיא נראית כרגע אינה מקובלת.

עיסאווי פריג': יממה לאחר שהשוטרים תועדו מכים מפגינים חרדים בירושלים – זאת התגובה של המפכ"ל.

עיסאווי פריג': רוני אלשיך אמר כי תיבדק התנהלות פיקוד המחוז.

עיסאווי פריג': מה השר ארדן אמר?

עיסאווי פריג': לשוטר מותר להפעיל כוח, אבל אין מקום לאיבוד עשתונות כפי שנראה אתמול.

עיסאווי פריג': זו התגובה שלך, אדוני, על החרדים.

עיסאווי פריג': עכשיו, מה התגובה של השר אחרי אירועים ביישובים הערביים?

עיסאווי פריג': ואני שואל ומעלה את זה ומגיע לאמון של התושב הערבי, שהאזרח הערבי חייב להתחיל במערכת אמון בינו לבין המשטרה, כי זה הבסיס לכל פתרון.

עיסאווי פריג': בלי מערכת אמון לא נתקדם לשום מקום.

עיסאווי פריג': אבל כל התהליך שקורה רק גורם לאזרח הערבי לראות במשטרה גוף עוין, גוף שעדיין מתייחס אליו כאל ערבי לפני שהוא אזרח; לא כאזרח עם כולם, אלא היחס הוא שבמדינה יש קבוצת רוב ויש קבוצת מיעוט, ולא שיש קבוצה אחת שיש בתוכה לאומים שונים.

עיסאווי פריג': היחס הוא אחר.

עיסאווי פריג': מה התגובה של כבוד השר אחרי שקרו דברים במגזר?

עיסאווי פריג': אני אתחיל באום אלחיראן.

עיסאווי פריג': כך אמרה דוברת המשטרה: לקראת הגעתם של כוחות הביטחון הגיע רכב של מחבל – קבעו כבר שהוא מחבל – תושב האזור, פעיל התנועה האסלאמית, ושט לעבר הלוחמים מתוך כוונה לבצע פגיעה ודריסה.

עיסאווי פריג': לאחר מכן אמר השר: "מבחינת המשטרה והממצאים שהיא אספה, והתחקירים" – איך היא הספיקה לבצע תחקירים?

עיסאווי פריג': – "שהיא ביצעה, חד-משמעית" – "חד-משמעית", אמרת, אדוני השר – "מדובר בפיגוע".

עיסאווי פריג': השר ארדן הוסיף כי "ייבדקו הממצאים שנאספו ברכבו של המחבל ובביתו, וכן הרקע שקיים במשפחתו של הזדהות עם האידיאולוגיה של דאעש".

עיסאווי פריג': אחרי כפר קאסם, מה אמר השר?

עיסאווי פריג': ואני מסיים בזה: "רואָה בחומרה את ההתפרעות שלוחת הרסן של פורעי החוק ומודיעה כי ימוצה הדין עימם".

עיסאווי פריג': אדוני השר, בכפר קאסם לפני חודשיים נרצח יהודי תושב אלקנה, שמרלינג, שהוא מכר וידיד, ואני הלכתי, ניחמתי.

עיסאווי פריג': היה רצח מזעזע.

עיסאווי פריג': לקח למשטרה יום לשים את ידה על הרוצחים.

עיסאווי פריג': יום.

עיסאווי פריג': יום, חברים.

עיסאווי פריג': יום למוחרת – נתפסו.

גלעד ארדן: הייתה חקירת שב"כ.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': הייתה חקירת שב"כ; פיגוע לאומני.

עיסאווי פריג': כאן אתה כבר הגעת למה שאני רוצה.

עיסאווי פריג': שמעתם, חברים, רצח על רקע לאומני?

עיסאווי פריג': אני שמעתי.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, אדוני, מכובדי, חבר הכנסת בני בגין.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך: הרציחות שהיו בשנה האחרונה, אם זה באום אלחיראן, אם זה בכפר קאסם ואם זה ביפו, למה זה לא על רקע לאומני?

עיסאווי פריג': אני שואל אותך, אדוני השר.

עיסאווי פריג': זה כן רצח לאומני, כי אם הם לא היו ערבים, היד על ההדק לא הייתה – אז תעביר את זה לטיפול השב"כ.

עיסאווי פריג': אתה צודק.

עיסאווי פריג': אתה צודק.

עיסאווי פריג': זה לא פלילי, זה לאומני.

עיסאווי פריג': כי אם מוחמד טאהא לא היה ערבי, המאבטח לא היה יורה בו שלוש יריות – בפנים; היד לא הייתה קלה על ההדק.

עיסאווי פריג': אנחנו רואים איך המשטרה – ונכון – מתנהלת מול החרדים ומול המתנחלים.

עיסאווי פריג': אם אבו אלקיעאן לא היה ערבי היד לא הייתה קלה על ההדק, וכנ"ל ביפו.

עיסאווי פריג': יש בתודעה – אני חס וחלילה לא מאשים אותך, ולא את המנגנון שאומר שברגע שזה ערבי – מותר.

עיסאווי פריג': אני לא מאשים אתכם.

גלעד ארדן: לא?

גלעד ארדן: קראת לזה רצח שלוש פעמים.

עיסאווי פריג': לא, לא, אמרתי הרג, לא אמרתי רצח – – –

גלעד ארדן: אמרת רצח שלוש פעמים.

עיסאווי פריג': לא.

טלי פלוסקוב: לסכם, אדוני.

טלי פלוסקוב: סיכום.

עיסאווי פריג': סיכום.

עיסאווי פריג': אדוני, מה שאני אומר, אדוני השר: אלו העובדות.

עיסאווי פריג': אתה שר המשטרה של כל אזרחי מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אתה אמון על הביטחון.

עיסאווי פריג': הקמת ועדת חקירה היא אינטרס, אינטרס, של המשטרה, של כולנו, לתחילת בניית מערכת אמון.

עיסאווי פריג': אל תפחד מזה.

עיסאווי פריג': זה לא נגדך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תהיה המוביל.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: כמובן, ישיב לנו השר לביטחון הפנים, חבר הכנסת גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השר ישיב לעניין, לא יתקוף ולא יסית.

טלי פלוסקוב: רק להזכירך, אדוני השר, גם לרשותך עד עשר דקות.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על הצעתו לסדר-היום של חבר הכנסת עיסאווי פריג' על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

גלעד ארדן: תחילה חשבתי – רציתי, דרך אגב, לתת תשובה הרבה יותר עניינית וממוקדת, כי הנושא שעליו הוא ביקש את הקמת ועדת החקירה הוא אירוע הירי, ההתפרעות והפרות הסדר שהיה בכפר קאסם בחודש יוני, דומני, שבעקבותיו גם נהרג מוחמד טאהא, והחקירה בעניין הזה עדיין מתקיימת.

גלעד ארדן: אבל האמת, אחרי ששמעתי את הנימוקים של חבר הכנסת פריג', אי-אפשר להתייחס רק לאירוע הנקודתי הזה, וצריך אולי לדבר ולהתייחס למרקם היחסים בכלל בין משטרת ישראל, בין מדינת ישראל – בהקשר של אכיפת החוק והסדר – ובין המגזר הערבי במדינת ישראל.

גלעד ארדן: שוב אני אומר, יותר משהדברים ששמעתי כאן הרגיזו אותי, הם הכאיבו לי וציערו אותי.

גלעד ארדן: מילא הדברים היו נאמרים על ידי חברת הכנסת זועבי או על ידי חבר הכנסת זחאלקה או על ידי חבר הכנסת איימן עודה – אני מקווה שאני לא מקפח עוד חברים בסיעה, ברשימה המשותפת – שלא רוצים שתהיה כאן מדינה יהודית אלא רוצים מדינת כל אזרחיה, ולא רוצים שום סמל שלטון או ריבונות ישראלי, אלא אם כן הוא מחלק כספים בתוך יישוב ערבי.

עיסאווי פריג': – – –

גלעד ארדן: אבל לשמוע את זה דווקא ממך – –

עיסאווי פריג': – – –

גלעד ארדן: – – חברי חבר הכנסת פריג', שאני כן מעריך, ואני חושב שאתה כן יודע את האמת, ולדבר על ירי של נציגי אכיפת החוק ולכנות אותו רצח, ודאי זה לא דבר שיתרום, לא לאמון הציבור הערבי באכיפת החוק והסדר של משטרת ישראל ולא לשום דבר.

עיסאווי פריג': אמרתי הרג.

גלעד ארדן: אז אני מציע לך לקרוא את הפרוטוקול יותר מאוחר ולראות מה אמרת.

גלעד ארדן: אתה הקבלת בין חקירת שב"כ של רצח על רקע לאומני שביצעו מחבלים ארורים לבין – כפי שאתה כינית – "רצח", במירכאות כפולות עוד אלף פעם, של שוטרים אזרחים שעשו מעשים חמורים כאלה ואחרים.

גלעד ארדן: אני חולק על דבריך, כמובן, מכול וכול; אתה מתעלם מכל מה שקרה בעשורים האחרונים במדינת ישראל.

גלעד ארדן: דרך אגב, אני אגיד את זה בצורה הכי חדה וברורה: אני לא חושב שמשטרת ישראל או ממשלת ישראל נהגה כראוי בעשורים האחרונים בכל מה שקשור לאכיפת חוק וסדר במגזר הערבי.

גלעד ארדן: אני ממש לא חושב כך.

גלעד ארדן: אם הייתי חושב כך לא הייתי שם את הנושא הזה כאחד משלושת המרכזיים בקדנציה הזאת; לא הייתי נאבק כדי להשיג תקציב של 1.5 מיליארד שקלים כדי להקים תחנות משטרה; לא הייתי משיג 1,300 תקנים לשוטרים ערבים מוסלמים ומבקש את הסיוע שלכם – שלא קיבלתי אותו עד היום – כדי לבנות את האמון הזה ולקרוא לצעירות ולצעירים ערבים מוסלמים להצטרף למשטרת ישראל.

גלעד ארדן: הרי מי שמדבר כמוכם על כך שהוא רוצה לבנות אמון, ורוצה שיכירו את הבעיות של הציבור הערבי ואת המאפיינים ביישובים, ויהיו תוצאות טובות יותר בתחום אכיפת החוק והסדר – אתם הייתם צריכים להיות הראשונים.

גלעד ארדן: הראשונים.

גלעד ארדן: הייתם צריכים לבוא לחנוכת התחנות איתי ועם ראש הממשלה בשבוע שעבר בג'יסר א-זרקא ובכפר כנא, ולמחוא כפיים בקהל, ולהגיד: סוף-סוף, ההיסטוריה מתרחשת לנגד עינינו.

גלעד ארדן: הייתם צריכים להרים טלפון לניצב ג'מאל חכרוש – האמיץ, הישר, תושב כפר כנא – שמוביל היום תהליך, באמת, באומץ ובמנהיגות שאין להם תקדים בחברה הערבית, למרות הדה-לגיטימציה שמנסים לעשות לו, והייתם מחזקים אותו.

גלעד ארדן: הרי אתם רואים, בפעם ראשונה שמים מודעות – אני זוכר את חבר הכנסת אחמד טיבי, בצדק, דרך אגב, כשהייתי שר התקשורת והייתי עוד מופקד על לשכת הפרסום הממשלתית, בא ואומר לי: תשווה כמה משרדי ממשלה מוציאים על פרסום בשפה העברית וכמה הם פונים לאוכלוסייה הערבית.

גלעד ארדן: הקשבתי לו, ובאמת עשיתי השוואה, וההשוואה הראתה שיש – אומנם מחירי הפרסום בתקשורת הערבית נמוכים יותר – עדיין לא הייתה פרופורציה השוואתית.

גלעד ארדן: והדבר הראשון ששאלתי את משטרת ישראל כשאני נכנסתי לתפקידי – אמרתי:

גלעד ארדן: תראו לי כמה אתם משקיעים בפרסום בשפה הערבית, כמה אתם פונים בכלל בצורה שמקרבת ובונה אמון בין המשטרה לבין בני החברה הערבית.

גלעד ארדן: אז התוצאה הייתה מאוד מביכה: התוצאה הייתה שיש אפס השקעה בתחום הזה, לפני שנכנסתי לתפקידי והתחלתי ליישם את התוכנית.

גלעד ארדן: היום אתם רואים את ההבדל: אתם רואים שלטי חוצות, אתם רואים קמפיינים בשפה הערבית, אתם רואים שמשטרת ישראל היא אולי הגוף הממשלתי המוביל – יש לו דף פייסבוק בערבית.

גלעד ארדן: כל הודעה, כל אינפורמציה, כל דבר מתורגם מייד לערבית, ופונים לציבור הערבי גם בשפתו, כדי לנסות באמת להנגיש את המידע.

גלעד ארדן: אז אחרי שאתם רואים את כל הדברים האלה, אתה מדבר איתי פה על ועדת חקירה?

גלעד ארדן: אני הרי יכול עכשיו להתריס, ואני יכול עכשיו להגיד מה באמת ועדת החקירה שצריך לעשות, בעיניי.

גלעד ארדן: אתה מזכיר פה אירועים שלצערי הרב, שוב, החקירה שלהם לא נמצאת בידי משטרת ישראל.

גלעד ארדן: דרך אגב, אם כבר, הנאום שלך היה צריך להיות מופנה למשרד המשפטים ולמחלקה לחקירת שוטרים, כי כל הדוגמאות שנתת כאן, בין שזה החקירה של אום אל-חיראן וחקירות אחרות, הן לא חקירות שמובילה משטרת ישראל.

גלעד ארדן: במקרה של כפר קאסם כן, כי הירי נעשה על ידי מאבטח, אבל כשמדובר על חקירות של המחלקה לחקירות שוטרים, אני לא מבין מדוע להמשיך להסית נגד משטרת ישראל.

גלעד ארדן: יש גורם אובייקטיבי, חיצוני, גורם שבעבר – בצדק, אגב – הביא לפרישתם של בעלי הדרגות הבכירות ביותר במשטרת ישראל, ניצבים שהיו מעורבים בכל מיני פרשות מביכות כאלה ואחרות.

גלעד ארדן: אז כשנוח לכם, הגורם החוקר – מגבים אותו, נכון?

גלעד ארדן: המשטרה, בכל מה שקשור לחקירות פוליטיקאים – אני מניח שאתם תגבו אותה.

גלעד ארדן: בכל מה שהתוצאה לא מתאימה לכם – שם מתירים את דמה של המשטרה, מכנים את פעולות אכיפת החוק שלה הרג, רצח, במקום לעמוד, כפי שמצופה מנבחרי ציבור, ולגבות את האנשים האלה, שעושים עבודה מאוד קשה ומתסכלת.

גלעד ארדן: שוב, גם אחרי שנטלתי קצת ביקורת עצמית על המשטרה ועל הממשלה – שאנחנו היום עושים תוכנית היסטורית, שנועדה לסגור את הפער ההיסטורי הזה במתן שירותי משטרה – אי-אפשר בלי לדבר קצת גם על האחריות שלכם; כן, האחריות של המנהיגים בחברה הערבית, שגם אם לא אכפנו שם מספיק את החוק והסדר – ובעזרת השם נתקן את זה בשנים הקרובות – עדיין, כשאנחנו מסתכלים כמה הציבור שאתם אמורים לייצג סובל – כן, סובל – פי שניים עד פי שלושה מקרי רצח מחלקם באוכלוסייה; זה לא רק בפשיעה, לא רק מעשי רצח, גם בתאונות דרכים.

גלעד ארדן: אז נכון, זה גם בגלל מחסור באכיפה מספקת, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

גלעד ארדן: אני אמרתי את זה, ואמרתי שיש אחריות כבדה לממשלות ישראל למחסור בשירותי אכיפה.

גלעד ארדן: אבל כמה אנחנו שומעים מכם – מכם, מחברי הכנסת – גם קריאה – לא רק להכות על החזה של ממשלת ישראל; גיבוי, גיבוי לפעולות אכיפת החוק והסדר.

גלעד ארדן: תזכירו לי אי-פעם כניסה של משטרת ישראל לבצע תפיסה של כלי נשק, לבצע כל אחת מהפעולות שתמיד נתקלות בפעילות אלימות מנגד – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

גלעד ארדן: תזכירו לי פעם כניסה של משטרת ישראל לבצע תפיסה של נשק.

חנין זועבי: אתם לא נכנסים לתפוס נשק.

חנין זועבי: נכנסים לבתים של אנשים.

גלעד ארדן: גברתי, את, שהורשעת ביריקה על שוטר ערבי, שכינית אותו בוגד כי הוא הצטרף למשטרת ישראל, את האחרונה, את פשוט האחרונה.

גלעד ארדן: את צריכה להיות בשקט ולהרכין את ראשך בבושה.

גלעד ארדן: את לא יכולה להשתתף בדיון הזה.

גלעד ארדן: את לא יכולה.

גלעד ארדן: את יורקת בפרצוף של אזרחי מדינת ישראל הערבים יום-יום, אז תהיי בבקשה בשקט.

חנין זועבי: – – – אתה משתף פעולה עם ארגוני פשע.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גלעד ארדן: אני קורא לכנסת לדחות את ההצעה לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נצביע על הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא חקירת אירוע הירי ומותו של מוחמד טאהא ביוני בכפר קאסם בעקבות תחקיר בערוץ 1.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 11 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 40 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 11 חברי כנסת בעד, 40 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לא אושרה.

טלי פלוסקוב: הסדרת סוגיית השבת במרחב הציבורי בעקבות משבר עבודות הרכבת

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושאים שונים.

טלי פלוסקוב: הנושא הראשון: הסדרת סוגיית השבת במרחב הציבורי, בעקבות משבר עבודות הרכבת – הצעות לסדר-היום מס' 8334, 8350, 8351, 8358, 8362, 8377 ו-8378, של כמה חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים – אלעזר שטרן, אחריו – חבר הכנסת יעקב אשר, לאחר מכן – קסניה סבטלובה, ונמשיך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: תודה, גברתי היושבת בראש.

אלעזר שטרן: רבותיי השרים, עמיתיי חברי הכנסת, האמת היא שאני מניח שגם האחרים שיעמדו כאן אחריי יעמדו כאן לבכות את כאבה של השבת.

אלעזר שטרן: השבת, שלא רק שהיא מתנה מאוצר הגנזים של הקדוש ברוך הוא, אלא במונחים מודרניים, הייתי אומר, היא הסטרטאפ היהודי-הישראלי הראשון והכי מוצלח עד היום, עם כל הסטרטאפים שיש לנו.

אלעזר שטרן: אבל למה אנחנו הופכים אותה?

אלעזר שטרן: לכלי משחק פוליטי שמשחקים בו בין חרדים, לדתיים, לחילונים; לכפייה דתית.

אלעזר שטרן: ודבר אחד אנחנו שוכחים ולא שואלים את עצמנו: והשבת, מה יהא עליה?

אלעזר שטרן: לא רק לשומרי השבת בדרך שאולי אני משתדל לשמור אותה, אלא לכל עם ישראל.

אלעזר שטרן: ההמצאה הגאונית הזאת, אם אפשר לייחס גאונות לריבונו של עולם, של ששת ימים תעבוד וביום השביעי שבת, ויינפש, כמו הקדוש ברוך הוא – את זה אנחנו איבדנו.

אלעזר שטרן: עכשיו, השר לוין, שתעלה אחרי, מה הבקשה שלי, באמת?

אלעזר שטרן: שנאזור אומץ ונלך על אמנת גביזון-מדן – קואליציה, אופוזיציה.

אלעזר שטרן: ישבו אנשים כמו הרב מדן, ראש ישיבת הר עציון, כמו פרופ' רות גביזון, כבר לפני 10, 12 שנים, וגיבשו אמנה, שכל אחד מבין שהוא צריך לוותר על משהו.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: כדי לתת לשבת משמעות במדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו.

אלעזר שטרן: כולם מפסידים מזה שעוד לא אימצנו את זה, משום שאם היינו מאמצים את זה, אז בעצם מה זה אומר?

אלעזר שטרן: שבתי קולנוע, תיאטראות, מסעדות, בתי קפה – פתוחים בשבת; מוזיאונים – פתוחים; מסחר – סגור; תחבורה ציבורית – איפה שצריך.

אלעזר שטרן: הרב מדן חתום על זה.

אלעזר שטרן: עכשיו, נגיד מהצד הדתי – לא קיבלנו את זה?

אלעזר שטרן: עכשיו לך תסגור את שפיים, ואת גבעת ברנר, את צומת ביל"ו, את מה שאתה רוצה, וגם תל אביב, גם אתם אומרים שכבר אי-אפשר לטפל בתל אביב.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: מפני שזה נהיה כלי משחק פוליטי.

אלעזר שטרן: ובתל אביב, דרך אגב, גם בגביזון-מדן – שיהיו חנויות קטנות פתוחות, לפי גודל האוכלוסייה, כדי שאם מישהו באמת נתקע עם משהו, יוכל ללכת – עוד פעם, כדי שהשבת לא תהיה עניין של כפייה פוליטית, בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: בעצם, מה שאני רוצה לומר – לצערי הרב, אני יודע שזה קשה ולא אפשרי, בטח לא בקואליציה הזאת, אבל צריך לומר את האמת; גם בקואליציות קודמות, בעיקר בגלל מרכיבים דתיים בתוכה.

אלעזר שטרן: בואו נעצור רגע.

אלעזר שטרן: אנחנו לא רוצים לעשות חתונה דתית בחוק, או אנחנו עושים אותה בחוק – אז פחות ופחות מתחתנים בכלל כדת משה וישראל; אנחנו לא רוצים לגייר – אז לא מתגיירים, אז יש פה התבוללות, ואנחנו חושבים שכולם מחכים לנו.

אלעזר שטרן: ואני חושב שאותו דבר יהיה עם השבת.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון.

אלעזר שטרן: לא נאמץ את השבת ברוח אמנת גביזון-מדן – אני חושש שעם ישראל יפסיד את משמעותה של השבת, למי שכסוי ראש ולמי שגלוי ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור, ולאחר מכן – חבר הכנסת דב חנין, אם יהיה באולם.

רגע.

טלי פלוסקוב: ממתינה.

גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, יום לא שגרתי חווינו היום בכנסת: יאיר לפיד הגיע למליאה.

ולא רק שהגיע למליאה – הוא אפילו ישב חצי שעה.

הוא כמובן נעלם עד לרגע זה.

הוא כבר נקנס בעבר על ידי ועדת האתיקה על היעדרות מוגזמת מישיבות המליאה, והיום גם הגדיל לעשות וביקש רשות דיבור.

מה קרה?

לכבוד מה הוא הגיע, לכבוד הנכים?

לכבוד הקשישים?

לכבוד החלשים?

לא.

אני אגלה לכם למה הוא הגיע.

כי היום עלתה הצעת חוק של חבר הכנסת גפני, שמדברת על כך שבשלל השיקולים של אישור עבודות בשבת יתווסף השיקול של מסורת ישראל.

אוי ואבוי.

אני לתומי הייתי בטוח שלפיד הזדעק והגיע ודאי כי הוא מודאג מעיכוב פרויקטים תחבורתיים, שבגלל זה כבישי ישראל יהיו פקוקים ומסוכנים, ומכך שבגלל השבת תתעכב פעילות הרכבת בפריפריות והחיילים לא יגיעו בזמן לביתם.

זו דאגה כנה שוודאי לא מגיעה משנאה לדת או מזלזול במסורת ישראל.

אך מה לעשות, יאיר, שהזיכרון שלנו, גברתי היושבת-ראש, לא כל כך קצר, אז אני אזכיר לכם מה הוא עשה כשהוא היה שר האוצר, ואני מצטט כתבה מ-ynet מ-2013, שבה שר התחבורה ישראל כץ תוקף בחריפות את שר האוצר לפיד על דחייה וביטול של פרויקטים תחבורתיים חיוניים.

וזה ציטוט – אומר השר כץ: ביטול הפרויקטים יגרום נזק אדיר, שיחריב את החזון של תחבורה מהירה ובטוחה.

וממשיך שר התחבורה ואומר: שר האוצר לפיד מיטיב רק עם תושבי המרכז, תוך פגיעה בפריפריה.

ומה מגיב לפיד, שר האוצר?

אני מצטט: אלה פרויקטים שאפשר לבצע בשלבים, כך שהדחייה לא תביא לביטולם, רק לדחייה של שנתיים.

זה מותר, זה בסדר, אבל לכבוד השבת, או לכבוד מסורת ישראל, אי-אפשר לדחות אפילו בכמה ימים.

יאיר לפיד, לצערי הצביעות הפכה אצלך כבר למקצוע, וכדי להגדיר את מה שעשית היום, לאחר כל ההצגות שעשית בשנה האחרונה על כאילו אתה הרבה יותר נחמד למסורת ישראל, אני יכול לצטט משהו רק מהמסורת, מספר משלי: ככלב שב על קאו כסיל שונה באִוַלתו.

תרגום: כמו כלב שמקיא אוכל לא טוב שאכל ואחר כך נובר בקיאו ואוכל את זה שוב, ככה כסיל עושה איוולת וחוזר בו ממעשיו, ושב ועושה את אותה איוולת שוב.

תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: אם הוא לא יהיה באולם – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, שגם הוא איננו.

טלי פלוסקוב: אז לאחר מכן – חבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

יואב בן צור: גברתי היושבת בראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, בתקופה האחרונה הנושא העומד במרכז סדר-היום הציבורי, בעקבות העבודות שבוצעו ביום השבת ברכבת ישראל, הוא עניין שמירת השבת במרחב הציבורי והמחויבות שלנו לפעול למניעת חילול שבת.

יואב בן צור: לצערי, יש תחושה שהנושא הזה של שמירת השבת במרחב הציבורי מעניין רק את נציגי הציבור החרדים והדתיים.

יואב בן צור: יש תחושה שנציגי ציבור ממפלגות שאינן דתיות או חרדיות לא קשורים לנושא הזה, ושמירת השבת במרחב הציבורי אינה עניין שלהם.

יואב בן צור: בכלי התקשורת אנחנו מוצגים כמי שנלחמים על שמירת השבת במדינת ישראל – בשבילנו.

יואב בן צור: אנחנו הדתיים מוצגים כמי שכופים על כל הציבור את שמירת השבת.

יואב בן צור: אבל חשוב לומר שזה לא כך.

יואב בן צור: העמידה האיתנה שלנו על ההקפדה על שמירת השבת במרחב הציבורי היא מפני שהשבת היא אחד מערכי היסוד של היהדות.

יואב בן צור: לאורך כל הדורות אבותינו מסרו את נפשם למען שמירת השבת, ורעבו ללחם כשלא קיבלו אותם לעבודה משום שהקפידו על שמירת השבת.

יואב בן צור: אין לי ספק שגם חבריי מכלל הסיעות מאמינים בערך החשוב הזה של שמירת השבת וההקפדה שיום זה יהיה יום המנוחה השבועי של כלל העובדים במדינת ישראל.

יואב בן צור: לפני לא הרבה זמן ההסכמה על חשיבות ערכה של השבת הייתה ברורה הרבה יותר.

יואב בן צור: ברל כצנלסון כתב: "השבת בשבילי היא מעמודי התרבות העברית וההישג הסוציאלי הראשון של האדם העובד בהיסטוריה האנושית".

יואב בן צור: הוא כתב גם שכדי לקיים את יסוד השבת בחיי עם ישראל הוא לא צריך להסכמים בין מפלגות ולא להוראות של רבנים.

יואב בן צור: הוא התבייש בכך שהיה הכרח לעשות הסכמים כאלה, כי השבת היא של כולנו.

יואב בן צור: גם ברל כצנלסון, שלא היה אדם דתי, כידוע לכם, הבין שהשבת היא של כולנו, גם של יהודים דתיים וגם של מי שאינו דתי.

יואב בן צור: כך גם משה סנה, שאמר על עניין השבתת התחבורה הציבורית בשבת כי ההשבתה לא באה לפגוע בחירותו של הפרט אלא להבטיח את מנוחת יום השבת, שהוא קניין משותף לציבור החרדי ולציבור הכללי כאחד.

יואב בן צור: חברים יקרים, בספר החינוך, שמסביר לנו את טעמי המצוות, כתוב שהסיבה שהיהודי נצטווה לנוח בשבת ולאפשר מנוחה גם לעובדיו היא שיהיה פנוי מעסקיו ויחשוב מאיפה הוא בא ולאן הוא הולך; שנזכור שלפני שהפכנו להיות עם חופשי, כשהיינו עבדים במצרים, לא יכולנו לנוח גם כשרצינו.

יואב בן צור: כי אם לא נעצור את מרוץ החיים, ונהפוך את השבת לחול, מהר מאוד נידרדר למצב שבו חלילה נשוב להיות עבדים.

יואב בן צור: אני קורא לכולכם להעלות על נס את דגל שמירת השבת ולהצהיר יחד, כולנו, ללא כל תלות בהשתייכות פוליטית כזאת או אחרת, כי שמירת השבת היא ערך עליון שלנו כעם, ונעשה הכול כדי להמשיך לשמור על כבוד השבת ולכך שביום זה יוכל כל אדם, דתי ושאינו דתי, לנוח מעמל יומו ולנפוש בחיק משפחתו.

יואב בן צור: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, רוב חברי הכנסת שנמצאים איתנו בדיון הזה על השבת הם חברי כנסת חרדים, והאמת היא שזה מצער אותי, כי השבת היא באמת ערך חשוב, מוסרי, תרבותי, חברתי.

דב חנין: הרב אברהם השל כתב פעם ששישה ימים בשבוע אנחנו נאבקים בעולם ומנסים לסחוט מן האדמה את הרווחים, ויש לנו בעצם יום אחד – נותר יום אחד לנו, לעצמנו, יום אחד לשלוט בעצמנו.

דב חנין: וזה רעיון יפה.

דב חנין: הרעיון של השבת הוא רעיון של יום מנוחה לאדם, יום של פסק זמן במרוץ המטורף של החיים.

דב חנין: אני חושב שזה יום חשוב.

דב חנין: אני אוהב את היום הזה מאוד, ולא הייתי רוצה לפגוע בהישג החברתי הגדול הזה של יום מנוחה שבועי בשבת.

דב חנין: אבל, עמיתיי חברי הכנסת, צריך לומר ביושר: מה שקרה לשבת בחברה הישראלית זה דבר גרוע ביותר.

דב חנין: אנחנו הצלחנו להגיע לרע מכל העולמות בנושא השבת.

דב חנין: קוראים לזה סטטוס קוו, אבל האמת היא שזה בכלל לא סטטוס קוו, זה מין "חטוף ככל יכולתך" – אלה חוטפים פה, ואלה חוטפים במקום השני, ונושא שהיה יכול להיות משותף ומאחד בחברה שלנו הפך להיות נושא מקטב ומפלג.

דב חנין: הגיע הזמן לסטטוס קוו אחר לגמרי בשבת.

דב חנין: הגיע הזמן להפסיק את המרוץ המטורף אחרי קניות בשבת.

דב חנין: מרכזי קניות לא צריכים להיות פתוחים בשבת.

דב חנין: צריכים בהחלט לאפשר לאנשים לנוח יום אחד בשבוע.

דב חנין: צריך אולי לייצר יום מנוחה שבועי נוסף כדי שאנשים כן יוכלו, בימיהם הפנויים, גם לקנות וגם לעשות דברים אחרים.

דב חנין: את השבת צריך להפוך ליום של מנוחה, של תרבות, של בילוי, של ספורט, של משפחה, מסורת לאנשים שומרי מסורת.

דב חנין: כדי שהשבת תהיה כזאת, צריך לייצר בה הסדרים שיאפשרו לאנשים ליהנות באמת מפנאי, מתרבות, מחוף הים; צריך לייצר תחבורה ציבורית בצורה מתחשבת, לא בצורה מתגרה.

דב חנין: אפשר להרחיב רשת של מוניות שירות שתאפשר לאנשים להגיע בנוח ממקום למקום, עם תמונת הביקושים השונה לגמרי שיש בשבת לעומת ימי חול.

דב חנין: מה שקורה אצלנו, עמיתיי חברי הכנסת, בתחום השבת, מחייב שינוי.

דב חנין: והשינוי הזה מחייב קודם כול אומץ לב ציבורי והבנה שאם אנחנו רוצים לשמור על שבת – ואנחנו רוצים לשמור על שבת – אנחנו כולנו מחויבים לעשות לגביה שינוי מאוד גדול.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה, אחרון הדוברים.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן ישיב השר יריב לוין, בשם ראש הממשלה.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אכן, השבת היא ערך שעמנו הוריש לעולם, ואכן, זה ערך חשוב.

מוסי רז: אגב, כשאנחנו מדברים על הערך הסוציאלי, כשאנחנו מדברים על הערך הזה של יום מנוחה שבועי, יום מנוחה מתחיל בחצות ומסתיים בחצות; אין לו כל מיני משחקים עם השמש והירח והכוכבים.

מוסי רז: אבל לא זה הדבר העיקרי, זאת אומרת, אם מישהו לא עובד בשבת, אז הוא יכול לעבוד בשישי, והוא לא עובד גם במוצאי שבת.

מוסי רז: כך שלבוא ולהציג את השבת כפי שהוא מוצגת היום, כערך סוציאלי, זה קצת עיקום של המציאות.

מוסי רז: הייתי השבוע ביום ראשון בצרפת, וראיתי שגם שם ביום ראשון לא מתקיים מסחר.

מוסי רז: וזה הגיוני בעיניי שבשבת לא יתקיים מסחר במדינת ישראל.

מוסי רז: אבל לא בא בחשבון שיסגרו מרכולים; לא בא בחשבון שלא תהיה – – –

יואב בן צור: זה לא מסחר?

מנחם אליעזר מוזס: – – –

מוסי רז: לא בא בחשבון – מה, הקשבתי לכם, מה אתם מתרגשים?

מוסי רז: מסחר, רק – – –

מנחם אליעזר מוזס: מרכולים זה לא מסחר?

מוסי רז: זה מסחר מסוג אחר.

יואב בן צור: אז זה מסחר.

מוסי רז: זה מסחר מסוג אחר.

מוסי רז: דיבר פה קודם חבר הכנסת שטרן, והסכמתי פחות או יותר למה שהוא אמר.

מוסי רז: לא התפרצתם, כי הוא דיבר בצורה פחות ברורה, אבל הוא אמר גם את זה.

מוסי רז: לא ייתכן שלא תהיה תחבורה ציבורית.

מוסי רז: במי זה פוגע?

מוסי רז: הרי זה לא שאין תחבורה; יש תחבורה.

מוסי רז: למי יש תחבורה?

מוסי רז: למי שיש לו.

מוסי רז: למי אין תחבורה?

מוסי רז: אתם יודעים כמוני: לילדים, לנוער, אולי לקשישים, אולי למי שאין לו, כי ל-40% ממשקי הבית בישראל אין כלי רכב.

מוסי רז: להם אין תחבורה.

מוסי רז: זה לא שאתם אוסרים התחבורה, אתם מתירים תחבורה.

מוסי רז: למי שיושב פה יש תחבורה, והוא יכול להשתמש בה.

מוסי רז: ממי אתם מונעים את התחבורה הזאת?

מוסי רז: זו הבעיה.

מוסי רז: ועכשיו נכנס משתנה חדש לעניין: אסור גם לעשות שיפוצים.

מוסי רז: מי עושה את השיפוצים האלה?

מוסי רז: חברות זרות בבעלות לא יהודית, שהעובדים בהן הם לא יהודים.

מוסי רז: הרי על זה אנחנו מדברים.

מוסי רז: אז למה לא – תגידו לי, זה לא פיקוח נפש?

מוסי רז: הרי אם כל המדינה, כל המדינה תושבת בשבת, אתם יודעים שזה פיקוח נפש, אתם לא מתווכחים על זה.

מוסי רז: אם לא תיעשינה עבודות בשבת והעבודות האלה לשיפוץ הרכבת וקווי תחבורה ציבורית תיעשינה בימי השבוע, ויהיו יותר פקקים ויותר תאונות דרכים, זה לא פיקוח נפש?

מוסי רז: אם אנשים ייסעו בתחבורה ציבורית במקום לנסוע בתחבורה פרטית – ואנחנו יודעים, הרבה פעמים חיילים, צעירים, שבאים מהצבא אולי, באים מבילוי, שתו אולי, הם עייפים אולי, אנחנו מסכנים את החיים שלהם – זה לא פיקוח נפש?

מוסי רז: אז בואו, תתעסקו בעניינים שלכם.

מוסי רז: אני מכבד את שמירת השבת שלכם.

מוסי רז: איש לא רוצה לפגוע בכם, לא בביתכם, לא בשכונותיכם, לא בעריכם, אבל תנו לאנשים לחיות בארץ הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה.

מוסי רז: זה עניין של פיקוח נפש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

טלי פלוסקוב: יסכם, בשם ראש הממשלה, השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני חושב שההסדר שגובש ושבמרכזו העיקרון של שמירה על הסטטוס קוו הוא הסדר נכון, הוא הסדר טוב.

יריב לוין: שמעתי כאן את הדוברים מכל קצות הקשת הפוליטית, ונדמה לי שלאף אחד לא הייתה מילת ביקורת אחת על תוכן ההסדרים שהגענו אליהם.

יריב לוין: אני חושב שזה מוכיח עד כמה ההסדרים האלה הם טובים, הם נכונים, והם נועדו לשמר גם את הערך – צריך לומר, יש לשבת ערך דתי, ולציבור גדול מאוד זה חשוב, וזו לא בושה לומר את זה, ואפשר לומר את זה.

יריב לוין: יש לה ערך סוציאלי חברתי חשוב, ויש גם ציבור לא מבוטל שבמשך שנים רבות, מקום המדינה, נוהג להעביר את השבת גם בדרך אחרת, וגם בציבור הזה צריך להתחשב.

יריב לוין: אני חושב שבסך הכול התוצאה שהגענו אליה היא אכן מאוזנת בצורה נכונה בין הדברים.

יריב לוין: בכל זאת, שתי הערות שאני חושב שאי-אפשר להימנע מהן, האחת לחברי חבר הכנסת שטרן, שהטיף מוסר על כך שהשבת הפכה לעניין פוליטי.

יריב לוין: נו, באמת, זה פשוט היה משעשע לשמוע את זה מצד מי שמייצג בכנסת מפלגה שכל הווייתה, קיומה והדבר שהיא עוסקת בו זה בדיוק בהפיכה ובניצול ציני לצרכים פוליטיים של סוגיות שנוגעות לנושאי דת ומדינה, הרבה פעמים אפילו בלי התייחסות עניינית לסוגיות האלה, אלא רק מתוך רצון לייצר מחלוקות, קיטוב ופילוג יש מאין על מנת לנסות לגרוף בדרך הזאת הון פוליטי ולהישאר רלוונטיים.

יריב לוין: אז אני הייתי בהחלט מצפה בעניין הזה אולי למחשבה שנייה בסיעת יש עתיד, ואולי סוף-סוף נשמע ונבין מה דעותיהם ומה תוכניותיהם בעניינים הרבים שנמצאים על סדר-היום באופן אמיתי, במקום לברוח פעם אחר פעם את המקום המפלג והלא-ראוי הזה.

יריב לוין: וההערה השנייה, רבותיי, וגם את זה צריך לומר – כל הסוגיות שבהן נדרשנו לדון במשבר האחרון שנוצר הן כל-כולן תולדה של פסיקות של בית המשפט העליון, ואני חושב שההתערבות של בית המשפט העליון פעם אחר פעם אחר פעם בסוגיות האלה היא דבר נורא ודבר שגורם נזק עצום, ושאין בו שום תרומה מלבד פלגנות לשמה.

יריב לוין: לא במקרה גדולי המנהיגים שלנו, מדוד בן-גוריון, שהניח את היסוד לקיום המשותף הזה שלנו כאן בנושאים האלה, ועבור במנחם בגין, לאורך כל שנות קיומה של מדינת ישראל, השכילו להבין שלפעמים החיים הם יותר חזקים.

יריב לוין: לא כל דבר צריך להיות שחור ולבן; לא בכל דבר צריך לכתוב עלי ספר ולצוות בצו של בית משפט.

יריב לוין: לפעמים אפשר לתת לחיים להתנהל, ואפשר לתת להסדרים שהתקיימו במשך עשרות שנים להמשיך.

יריב לוין: לא בכל דבר אפשר וצריך ונכון להכריע דווקא עכשיו, כשם שלא היה נכון ולא היה אפשר להכריע לאורך עשרות שנים, ואני חושב שזה אחד מהסודות שמאפשרים לנו לקחת את החברה הכל-כך מגוונת שלנו ולאפשר לכולנו לחיות ביחד, וגם לחוש כל אחד תחושה שזכויותיו קיימות ויש התחשבות במה שבעיניו הוא נכון וחשוב.

יריב לוין: והדרך הזאת, הכל-כך לא נכונה, של שופטי בית המשפט העליון – להתערב ולקצוב זמנים ולחייב תשובות ולחייב הכרעות כאן ועכשיו בסוגיות האלה – היא שיוצרת יש מאין משברים מלאכותיים, היא שיוצרת יש מאין קושי במקום שהוא איננו קיים, והיא שבסופו של בדבר מסתיימת בכך שפשוט אתה חוזר איכשהו לאותו מקום שבו היית קודם, למקום שכולם יודעים לחיות איתו, רק עובר בדרך קשיים, משברים וקיטוב שכולם מיותרים לחלוטין.

יריב לוין: ואני קורא לשופטי בית המשפט העליון לנהוג מידה מסוימת של צניעות, ללמוד משהו מהאבות המייסדים של המדינה ולהניח להסדרים הכל כך נבונים שהם ידעו לעשות בשעתם, עד היום שבו בבניין הזה ייווצר קונסנזוס רחב סביב שינויים.

יריב לוין: ואם יגיע יום כזה, אז ודאי שגם את השינויים יהיה אפשר לעשות, ותועלתם תהיה לפי אמונתם וגישתם של האנשים אז, ונזק של קיטוב, פילוג ושיסוע מיותרים לחלוטין לא ייגרם.

יריב לוין: אני מוכן לתמוך בכל הצעה של המציעים לעניין המשך הדיון או להסתפק במליאה, כפי שתמצאו לנכון.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: השר מוכן למה שחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: יש לנו כאן מציעים: אלעזר שטרן – שלא נמצא; יעקב אשר – שלא נמצא.

טלי פלוסקוב: יואב בן צור, אני מוכנה לשמוע את דעתך.

טלי פלוסקוב: דב חנין, מוסי רז, מה אתם מציעים – ועדה?

יואב בן צור: ועדת הפנים.

דב חנין: ועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: ועדה.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו כרגע נצביע על המשך הדיון בוועדה.

טלי פלוסקוב: אחרי ההצבעה יש אפשרות להבעת דעה.

טלי פלוסקוב: מי שבעד – זה להעביר את הדיון; מי שנגד – זה להסתפק בתשובתו של השר.

טלי פלוסקוב: אז אני מעלה את זה להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד או נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: שבעה חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: זה אומר שהנושא עובר – לאיזו ועדה אתם מבקשים?

יואב בן צור: פנים.

דב חנין: כלכלה.

טלי פלוסקוב: אם אין סיכום, אני מעבירה לוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: שוב, כלכלה.

טלי פלוסקוב: כנסת.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה שתקבע באיזו ועדה יהיה המשך הדיון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה, הבעת דעה.

טלי פלוסקוב: המיקרופון פתוח בשבילך.

טלי פלוסקוב: גם אורי מקלב ביקש הבעת דעה.

טלי פלוסקוב: אין לי בעיה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, דקה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, אנחנו שומרים את השבת מסיבה אחת פשוטה: כי הקדוש ברוך הוא ציווה עלינו ואנחנו אמונים על דברי הנביאים והם קובעים לנו את השבת.

ישראל אייכלר: אבל הזכיר השר יריב לוין את אלה שהקימו את המדינה ומה שהם חשבו.

ישראל אייכלר: אני רוצה לצטט לכם מישהו ואתם תגידו לי מי כותב את זה.

ישראל אייכלר: הוא פרסם את זה לקיבוץ גבע, והוא כתב: "דבריי לא נכתבו לשם גניזה אלא לפרסום".

ישראל אייכלר: והוא אומר ככה – תשמעו מה הוא אומר: "ארץ ישראל בלי שבת לא תיבנה אלא תיחרב וכל עמלכם יהיה לתוהו.

ישראל אייכלר: עם ישראל לא יוותר לעולם על השבת, שהיא לא רק יסוד קיומו הישראלי אלא גם יסוד קיומו האנושי.

ישראל אייכלר: בלי שבת אין צלם אלוקים ואין צלם אנוש בעולם.

ישראל אייכלר: אילו הייתה העבודה תכלית לעצמה, אין מותר לאדם מן הבהמה", כך הוא כותב.

ישראל אייכלר: "השבת, ולא התרבות של תפוחי זהב ותפוחי אדמה, היא ששמרה על קיום עמנו בכל נדודיו.

ישראל אייכלר: ועתה, בשובנו לארץ אבות, הנשליכנה אחרי גוונו ככלי אין חפץ בו?

ישראל אייכלר: " והוא אומר מפורשות ש"מי ששומר את השבת אפילו עובד עבודה זרה כדור אנוש, מוחלין לו את כל עוונותיו".

ישראל אייכלר: את זה הוא מצטט מחז"ל.

ישראל אייכלר: אבל הוא אומר: "בלי שבת אין ישראל, אין ארץ ישראל ואין תרבות ישראל, כי השבת היא היא התרבות".

ישראל אייכלר: והוא כותב לו: "עם ישראל נתן את ידו לבניין הארץ על דעת כך שתישמר השבת בשלמותה ועל דעת כך שולחתם הנה.

ישראל אייכלר: הטוב, הנכון הדבר כי תמעלו מעל בשליחותכם?"

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לכם רק מי כתב את זה: "בכבוד רב, חיים נחמן ביאליק".

ישראל אייכלר: אז כל אלה שמדברים על תרבות ותרבות ותרבות, שיבינו מה חשבו אבות המדינה, כשהקימו אותה, על השבת.

ישראל אייכלר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: גם לרשותך דקה, רק בבקשה לעמוד בזמנים.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אורי מקלב: אנשים שלא עוקבים אחרי הדברים שנאמרים בכנסת יופתעו לשמוע שבעצם על שבת יש כמעט קונסנזוס מלא שהיא ערך שניתן לעם היהודי, שהעם היהודי הוא שתרם אותו לשאר אומות העולם.

אורי מקלב: הולכים בצרפת והחנויות סגורות, ובחלק גדול בעולם.

אורי מקלב: זה ערך השבת שהעם היהודי הביא, ואנחנו היום נאבקים על השמירה שלו.

אורי מקלב: ומה שנעשה סביב הדבר זה לחלק את השבת ולהגיד: שבת היא טובה כערך, אבל יש ציבור שלא צריך לשמור שבת וצריך לתת לו את השירותים, וחלק מהאנשים כן צריכים ליהנות משבת על חשבון אנשים אחרים.

אורי מקלב: בג"ץ לא נותן – לא נותן הגנה למרכולים קטנים, לעסקים קטנים שבאים.

אורי מקלב: הם לא דתיים, והם אומרים: אנחנו רוצים את היום בשבוע, תצילו אותנו, תשמרו, תגנו עלינו מפני מרכולים או מפני חנויות, רשתות, שרומסים אותנו, מכריחים אותנו, רומסים את החופש שלנו, את הפרנסה שלנו, מנשלים.

אורי מקלב: והם מבקשים הגנה ולא מקבלים.

אורי מקלב: אז אם באמת ערך השבת הוא ערך שיש עליו קונסנזוס, וכולם אומרים שצריך לשמור אותו, אז מדוע לא מקבלים הגנה לא בבית משפט, לא באווירה, בהסתה התקשורתית, כשכולם מאוחדים סביב השבת?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: כאמור, הנושא עובר לוועדת הכנסת להמשך הדיון.

טלי פלוסקוב: דרישה ממשרד הפנים לתקן ליקויים במערכות המידע של הרשויות המקומיות בשל פריצות סייבר

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: דרישה ממשרד הפנים לתקן ליקויים במערכות המידע של הרשויות המקומיות בשל פריצות סייבר – מס' 8308, 8365.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריה – חבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

לאה פדידה: תודה, גברתי היושבת-ראש.

לאה פדידה: חברי וחברות הכנסת, נצרת עילית, יהוד, כרמיאל ועוד ערים שסובלות ממכת סייבר – זה המכנה המשותף שלהן: כולן נפגעו ממתקפות סייבר בשנים האחרונות.

לאה פדידה: מתקפות אלה מנטרלות את הרשויות ומאפשרות גישה לקבצים רגישים ביותר.

לאה פדידה: מבקר המדינה כבר התריע לפני חמש שנים בנושא והזהיר מפני פגיעה בתושבים ובצנעת הפרט בנושא הפיקוח, אך במקום לקחת אחריות ולתקן ליקויים, משרד הפנים עונה בשלילה ומשרד המשפטים עונה בשלילה.

לאה פדידה: זה מפיל על זה את האחריות ואין מענה לרשות המקומית.

לאה פדידה: כל אחד זורק אחריות על השני בזמן שהערים סובלות ממכת פריצוֹת, וחשופות לפגיעות חמורות בזכויות בסיסיות של האזרח, כמו צנעת הפרט, חינוך, תרבות.

לאה פדידה: רק לאחרונה שמענו גורם בכיר בעיריית נצרת עילית שנפל קורבן לכופר אכזרי שהרשות הייתה צריכה לשלם.

לאה פדידה: מנתוני המרכז הלאומי אנחנו רואים שאיומי הסייבר עולים ובכל יום מתבצעים כ-170 ניסיונות פריצה ותקיפה בישראל.

לאה פדידה: ראשי הערים מדווחים כי אין בידם את הכלים והיכולת להתמודד עם התופעה.

לאה פדידה: ערים רבות מאחסנות ומחזיקות חומרים בעלי רגישות רבה.

לאה פדידה: מצד אחד, השלטון המקומי באמת מתקדם לעיר חכמה ולנגישות, ומצד שני אנחנו לא נותנים לשלטון המקומי את הכלים להגן על הדברים החשובים ביותר: רווחה, זכויות הפרט.

לאה פדידה: ואני שואלת אתכם: איך קורה שבשנת 2017, לאחר כל ההתקדמות הזאת, עדיין אין תשתית שיכולה להתמודד עם התופעה, והיא רק הולכת וצוברת תאוצה?

לאה פדידה: כמו שיש תקציב ביטחון ומושקעים בו משאבים רבים, וכך יש לנו צבא חזק וביטחון פנים חזק, אסור שנקל ראש באיומים שחומרתם הרסנית כלפי האזרחים.

לאה פדידה: מתקפת סייבר זו חבלה לכל דבר.

לאה פדידה: כל התמונה הזאת יכולה להשתנות אם הממשלה תטמיע תיקון ברשויות המקומיות, כדי שיוכלו להתמודד עם האיומים הרלוונטיים מבחוץ.

לאה פדידה: משרד הפנים חייב להתערב, לדאוג לתושבים, לתת לשלטון המקומי את הכלים המתאימים להתמודד עם מתקפת הסייבר.

לאה פדידה: במקום להפיל ממשרד המשפטים על משרד הפנים, בואו נראה, במדינת ישראל של 2017, ניתן את הפתרון, נגן על האזרח ולא נפיל את התיק על הרשות המקומית – שלא מסוגלת להתמודד עם זה אם אתם, הממשלה, לא מסוגלים להתמודד עם זה.

לאה פדידה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת לאה פדידה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: מפריע, כן, כשהאולם ריק ממש מרגישים את זה.

טלי פלוסקוב: טוב, אנחנו צריכים לכבד אחד את השני כשאנחנו נמצאים כאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, הצטרפתי להצעה של חברת הכנסת פדידה, שהכותרת שלה היא דוח המבקר על הרשויות המקומיות, על המוכנות לסייבר.

אורי מקלב: לא הפתיע אותנו דוח המבקר, כמו עוד דוחות או עוד אירועים שקורים במערך הסייבר.

אורי מקלב: ועדת המדע והטכנולוגיה עוקבת אחר הנעשה במגזר – בממשלה, בחברות הציבוריות, בתעשייה, במסחר, במגזר השלישי, ואפילו בעמותות הרווחה והבריאות – ויש בעיות של סייבר לא קלות.

אורי מקלב: אנחנו יודעים היום שזאת משימה לאומית; זו משימה בין-לאומית, אבל ודאי בישראל היא משימה לאומית.

אורי מקלב: הגנה מפני סייבר – זה צריך להיות מובנה היום בכל דיגיטציה שעוברות רשויות או שעוברים משרדים.

אורי מקלב: זה צריך להיות בשלב התכנון.

אורי מקלב: אבל, כפי שגם מופיע בדברי ההסבר, אם יש משהו רגיש באופן מיוחד אלה הרשויות המקומיות.

אורי מקלב: יש שם מידע רגיש פרטי, שקודם כול עובר – גם בנושא רווחה, גם בנושא בריאות, גם בנושא של חינוך, פיקוח ואכיפה.

אורי מקלב: מידע רב, רב, יש בתוך הרשויות המקומיות; מידע שהוא לא רק שמות טלפון ומספר זהות לפי משרד הפנים, אלא מידע רגיש שמדבר על משפחה ספציפית, עם פרטים רבים.

אורי מקלב: מעבר לכך, רשויות רבות – לא רבות מאוד, אבל רבות – עברו כבר תהליך של דיגיטציה, של שימושים בטכנולוגיה דיגיטלית.

אורי מקלב: בסופו של דבר אנחנו מפעילים את השירותים הציבוריים עם הדיגיטציה הזאת, עם השירותים הטכנולוגיים, כמו רמזורים, לדוגמה – בקרת רמזורים, הפעלת רמזורים.

אורי מקלב: רק לדמיין את תל אביב, לדמיין את ירושלים, לדמיין את חיפה בלי רמזורים, כשהמערך הזה לא מספיק מוגן.

אורי מקלב: זה דבר שצריך באמת לעורר אותנו מאוד, זה לא עוד איזה סתם דוח.

אורי מקלב: החלק הזה, בהשקעה שיש לרשויות מקומיות שמתמודדות עם תקציב נמוך – יש להן בעיה תקציבית, והן רוצות מצד אחד להשקיע בטכנולוגיה חדישה – הנושא הזה, שדורש מאמצים לא קלים, יכול להידחות.

אורי מקלב: וזה דווקא הזמן הקריטי.

אורי מקלב: כפי שמתברר לנו יותר ויותר, התקפות הסייבר וההשלכות העתידיות הן דווקא בתקופה מאז שיוצאת תוכנה חדשה ועוד דברים חדשים עד שמיישמי הסייבר, עד שמנהלי הסייבר נכנסים לפעולה; בגלל שיש מחסור בכוח אדם, לא לקחנו בזמן את האנשים האלה, אז אנחנו צפויים למתקפות, לנפילות ולקריסות שהתקפות סייבר או אי-מוכנות לסייבר יכולות לגרום; מתקפות, או סתם שאיבת מידע, כשזה לעצמו – לא משנה לאילו שימושים הם נעשים.

אורי מקלב: בעניין הזה צריך לדעת שצריך לפעול; מצד אחד לדרוש את זה, ומצד שני גם לתגמל, גם לתת מוטיבציה, גם לתת עוד תמרוץ לאותן רשויות שעושות את זה.

אורי מקלב: אי-אפשר את הכול להטיל עליהן, כי בסופו של דבר הן ידחו את הדבר שנראה כרגע פחות חשוב.

אורי מקלב: בסופו של דבר – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורי מקלב: – – אני מצטרף למה שאמרה חברתי חברת הכנסת פדידה.

אורי מקלב: אם מסתכלים על התגובות של המשרדים האלה, הן צריכות מאוד להפחיד אותנו.

אורי מקלב: כשיש לנו מצד אחד כמה רשויות – רמו"ט של משרד המשפטים – – –

טלי פלוסקוב: סיכום, בבקשה.

אורי מקלב: אני מסיים במשפט הזה.

אורי מקלב: מה אומר משרד הפנים?

אורי מקלב: מה התשובה שלו?

אורי מקלב: הנושא אמור להיות מוסדר באמצעות רמו"ט, לא אנחנו.

אורי מקלב: מה אומרים רמו"ט בעניין הזה?

אורי מקלב: כוח האדם העומד לרשותנו מצומצם.

אורי מקלב: אני מצטט.

אורי מקלב: מה אומר משרד המשפטים?

אורי מקלב: מבדיקה שעשינו עולה שהצוות אכן לא קיים דיונים בנושא.

טלי פלוסקוב: תודה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, ההשלכה תהיה על כל אחד ואחד מאיתנו, ואנחנו היום מדליקים ומרימים את הנושא הזה כדי שהוא יקבל את ההתייחסות הנאותה.

אורי מקלב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: ישיב השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחברת הכנסת לאה פדידה ולחבר הכנסת אורי מקלב על העלאת הנושא המאוד-מאוד חשוב הזה – נושא שלא יזכה אתכם באף קול בבחירות הכלליות ובאף קול בפריימריז אצלך, אבל אני חושב שהוא נושא מאוד חשוב וראוי וחשוב לעסוק בו.

יריב לוין: נדמה לי שזו גם ההצעה לסדר-היום הראשונה שלך בכלל, אז בוודאי ברכות.

יריב לוין: אני מאלה שמאמינים שדווקא כשעוסקים בנושאים שהם אולי לא הכי תקשורתיים ופופולריים, אבל בסוף עושים עבודה יסודית ועבודת עומק, הציבור רואה את זה.

יריב לוין: בשנה האחרונה פעלה הרשות הלאומית להגנת הסייבר בכמה צירים על מנת לשפר את החוסן וההתמודדות עם מתקפות הסייבר במגזרי המשק השונים, ובכללם מגזר הפנים, האמון על הרשויות המקומיות.

יריב לוין: בחודשים האחרונים גויסה יחידת ההנחיה המגזרית במשרד הפנים, בתקצוב של הרשות הלאומית להגנת הסייבר, והחלה לפעול מול הרשויות בהתאם.

יריב לוין: פעילות אנשי היחידה מלווה ומונחית על ידי הגורמים המקצועיים ברשות הלאומית להגנת הסייבר, והטיפול ברשויות מתבצע על פי מדיניות ההנחיה ותורת ההגנה הארגונית שהרשות פרסמה בשנה האחרונה.

יריב לוין: במסגרת זו ישנם כמה צירי מאמץ: 1.

יריב לוין: העלאת חוסן – 61 רשויות מקומיות מתועדפות כבר החלו תהליך לזיהוי הפערים ותכנון תוכניות העבודה לטיפול בפערים האלה; 2.

יריב לוין: טיפול באירועי ומתקפות סייבר – הרשות הלאומית להגנת הסייבר נותנת מענה שוטף לעיריות ולרשויות המקומיות ושולחת צוותים על פי הצורך לסיוע באירוע או בחשד לאירוע לטובת סילוק מתקפה; 3.

יריב לוין: התרעות – כלל הרשויות המקומיות מקבלות באופן שוטף התרעות ממוקדות והמלצות התגוננות בהתאם למידע המצוי ברשות הסייבר; 4.

יריב לוין: קמפיינים של מודעות – הרשות הלאומית להגנת הסייבר עושה ופועלת לקידום המודעות של הציבור ושל הארגונים במשק, ובהם גם של הרשויות המקומיות, לאיומים בסייבר ולעניין אופן ההתמודדות והשמירה על רמת הגנה רציפה.

יריב לוין: ברור לגמרי שהתחום הזה הוא תחום מאוד מורכב, הוא תחום מאוד דינמי.

יריב לוין: נדרשת כאן השקעה לא מבוטלת של משאבים, וקשה להגיע בקפיצה אחת לרמת סגירה הרמטית של הדברים, מה גם שבאופן טבעי, אפילו אם הכול מוגן כמו שצריך היום, כנראה כבר צריך שינוי אפילו מחר, לא בעוד שבוע ולא בעוד חודש.

יריב לוין: ולכן המאמץ בעניין הזה הוא רציף.

יריב לוין: אני גם יכול לומר שלפחות במקרה הזה נדמה לי שזוכרים כאן – בוודאי חבר הכנסת מקלב זוכר היטב – שלפני כמה שנים, כאשר ראש הממשלה התייחס כאן ומסר סקירה על פעילות הממשלה, והעלה אז את נושא הסייבר ותיאר את הפעולות שננקטות כדי להתמודד עם העניין הזה באופן רציני, עוד הרבה לפני שהמילה הזאת הייתה שגורה בפי כול, שמענו אז הרבה מאוד לעג והרבה מאוד תהיות על מה הוא מדבר.

יריב לוין: אין לו במה להתעסק?

יריב לוין: נדמה לי שהיום כולם מבינים שטוב שהתחלנו אז.

יריב לוין: ישראל, למרות כל הבעיות האמיתיות שציינתם, היא מהמובילות בעולם בתחום הזה.

יריב לוין: היא גם מאוימת באופן מוגבר, גם בזה אין ספק.

יריב לוין: בהחלט, המאמץ הזה נמשך.

יריב לוין: אני הייתי מציע שהנושא הזה כן יועבר לוועדה, ואפילו לוועדת המדע בראשותו של חבר הכנסת מקלב, כדי שאפשר יהיה להמשיך ולקיים את המעקב אחריו ולוודא שמה שכבר הוחלט עליו יוצא לפועל ומתבצע במלואו, ואם צריך דברים ומשאבים נוספים – שהנושא הזה יעלה על השולחן.

יריב לוין: שוב, אני מודה לכם על העלאת הנושא החשוב הזה.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: הבעת דעה – חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אני מצטרף להערכה לשני המציעים על העלאת הנושא החשוב הזה על סדר-היום.

דב חנין: אני רוצה לומר שהאמצעי הראשון להגן עלינו מפני פריצות סייבר הוא ההבטחה שבמאגרי מידע ייכלל רק מה שחייב להיות במאגר המידע.

דב חנין: הדבר הזה מחזיר אותי לוויכוח הגדול על המאגר הביומטרי.

דב חנין: אנחנו, כפי שאת זוכרת, גברתי היושבת-ראש, אמרנו תמיד שאנחנו בעד תעודות זהות חכמות.

דב חנין: אבל תעודת זהות חכמה שבה יש צ'יפ עם טביעות האצבעות שלי לא מחייבת שטביעות האצבעות שלי ותווי הפנים שלי יהיו במאגר שבסופו של דבר ניתן לפריצה.

דב חנין: אני מקווה שבעקבות דוח מבקר המדינה והעלאת הנושא הזה כאן בכנסת ובוועדת המדע תיעשה חשיבה מחודשת על המאגר הביומטרי לפני שכולנו נינזק מפריצה שלו.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: רבותיי, כאמור, השר הציע להעביר את הדיון לוועדת המדע.

טלי פלוסקוב: אייכלר, גם אתה ביקשת הבעת דעה כאן?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לפני ההצבעה יש לך דקה להבעת דעה, ואז אנחנו נצביע.

טלי פלוסקוב: דקה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השרים, הנושא של הסייבר הוא היום מאוד מאוד ידוע.

ישראל אייכלר: לפני עשור זה לא היה ידוע.

ישראל אייכלר: אני זוכר שהופעתי פעם בכלי תקשורת, ואמרו שהרבנים כל כך מפחדים מהאינטרנט ומהתקשורת ומהפתיחות וכל הדברים האלה, והם אינם מוצאים.

ישראל אייכלר: הם אמרו: מה אתם מפחדים?

ישראל אייכלר: ואני אמרתי: רבותיי, יבוא יום ואתם תבינו כמה מסוכן הכלי הזה, שהכול פתוח והכול פרוץ.

ישראל אייכלר: כמו שעשו את החשמל – כשהמציאו את החשמל, לפני שהיו הפלסטיקים לבודד את החשמל, איפה שמשכו חשמל היו אנשים שהתחשמלו, ועד שמצאו את הבידוד ומכשירים נגד התחשמלות עברו הרבה שנים.

ישראל אייכלר: אתם תבינו.

ישראל אייכלר: מה שהרבנים כבר מבינים היום אתם תבינו בעוד עשור, אז אני מאוד שמח שמבינים כבר את הסכנה של אינטרנט פרוץ.

ישראל אייכלר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

טלי פלוסקוב: כאמור, אנחנו נצביע על העברת הדיון לוועדה, ומדברים על ועדת המדע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: שבעה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הנושא – דרישה ממשרד הפנים לתקן ליקויים במערכת המידע של הרשויות המקומיות בשל פריצת סייבר – עובר להמשך הדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה.

טלי פלוסקוב: מחקר קובע שצריך להפחית את מחיר המים שהתאגידים קובעים

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה, והנושא הוא: מחקר קובע שצריך להפחית את מחיר המים שהתאגידים קובעים, הצעות לסדר-היום מס' 8238 ו-8242.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים – דב חנין.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב, והשר אקוניס ישיב לנו בשם שר האנרגיה.

טלי פלוסקוב: אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו הגשנו את ההצעה הזאת בעקבות מחקר של מכון ון ליר שקורא להפחית את מחיר המים שהתאגידים גובים באופן מיידי ב-5%–8%.

דב חנין: ההצעה היא לעשות את המהלך הזה עכשיו, מייד, עוד לפני שתושלם הרפורמה לצמצום מספר תאגידי המים.

דב חנין: אנחנו השבוע היינו בכנס גדול שהתקיים באולמה של ועדת הכלכלה.

דב חנין: הגיעו עשרות רבות של ראשי רשויות מקומיות, רבים מהם מרשויות מקומיות מהציבור הערבי, כולל גם מהציבור הדרוזי, עם תביעה מאוד ברורה וחד-משמעית: שחררו אותנו מעולם של תאגידי המים.

דב חנין: תאגידי המים – שהובאו לכנסת בזמנם כבשורה גדולה של ייעול, של הפחתת מחירים – יצרו נזקים.

דב חנין: במקום שבו, אדוני השר, מחלקה קטנטנה בתוך העירייה ידעה לנהל את המערכת, השתמשה במערכת הגבייה של העירייה, של הרשות המקומית – –

אופיר אקוניס: – – – של פקידי האוצר.

דב חנין: נכון, נכון.

אופיר אקוניס: יכולים לפחות – – –

דב חנין: אכן.

דב חנין: – – ומערכת קטנה ידעה לנהל את משק המים, היום המציאו מנגנון שלם.

דב חנין: במקום שהעירייה תשלח את החשבונות, יש מנגנון מיוחד שהומצא כדי שלא לשלוח את החשבונות, ומנגנון לגבייה, וצריך גם בעלי תפקידים, וצריך יושב-ראש, וצריך דירקטוריון, וצריך לתת לכולם גם משכורות.

דב חנין: ואלה גופים כלכליים שגם צריכים להרוויח כסף, זה לא רשות ציבורית שצריכה לתת שירות.

דב חנין: התוצאה – קטסטרופה.

דב חנין: מחירי המים עלו, משק המים נפגע, הרשויות המקומיות, שהן גוף השלטון המקומי, שצריך לנהל את תחומיו בצורה דמוקרטית, נפגע גם הוא.

דב חנין: והתוצאה, עמיתיי חברי הכנסת, היא נזק לכולם.

דב חנין: הפנייה שלנו, אדוני השר, היא לעשות סוף-סוף את השינוי המתבקש – להחזיר את משק המים לידי הרשויות המקומיות.

דב חנין: זה נכון, זה כלכלי, זה חברתי, זה יתרום להוזלת המים, למשל לא נצטרך לשלם מע"מ, וזה צודק גם מבחינת הניהול הדמוקרטי של המערכת.

דב חנין: יש בעיות במערכות?

דב חנין: בואו נטפל בהן, אנחנו רוצים לצבוע את הכספים שנמצאים במשק המים כדי לא לאפשר להשתמש בהם למטרות אחרות?

דב חנין: בואו נצבע את הכספים האלה.

דב חנין: יש לנו מנגנונים ואנחנו יכולים לעשות, גם כאן, במסגרת חקיקה.

דב חנין: אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, הגיע הזמן לעשות את השינוי הזה – לבטל את התאגידים, להחזיר את משק המים לרשויות המקומיות ולהוזיל את המים לאזרחי ישראל.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: אני כל הזמן מברכת אותך על כמה אתה יכול ויודע לעמוד בזמנים.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

דב חנין: משתדל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: כולנו צריכים ללמוד לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: כנראה כמה שנואמים יותר ככה מקבלים את המיומנות הזאת.

אורי מקלב: זה נכון, ויש בזה הרבה מן האמת.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אני אומנם גם הגשתי הצעה לסדר-היום - היא הייתה קצת שונה – אבל מעניין לעניין באותו עניין.

אורי מקלב: היא דיברה על השנה החמישית של בצורת בישראל, תחזית של רשות המים – זו הייתה תחזית מאוד קודרת; בצורת מתמשכת.

אורי מקלב: 100 שנה אין ברישומים כינרת כל כך נמוכה, עד כדי כך שאפילו מעיינות גדולים כמו הבניאס עתידים להתייבש.

אורי מקלב: לא העלינו בכלל בדעתנו – עד כדי כך מדברים על בצורת מתמשכת, וגם לא רואים את העתיד בעניין הזה.

אורי מקלב: וזה לא רק אנחנו, זה גם הסביבה.

אורי מקלב: אבל צריך להגיד שכגודל המצוקה ומשבר המים – אנחנו לא רואים במקביל את התגובה, שהציבור נרעש ונפעם מהעניין הזה.

אורי מקלב: בצורת?

אורי מקלב: צריך ועדות לדון בהן.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדון?

אורי מקלב: אנחנו בהצעה לסדר-היום עכשיו, דחופה, זה בסדר.

אורי מקלב: יש איזו אדישות בעניין הזה, ואיזו שאננות, וזה כנראה כי יש לנו היום התפלת מים, ואולי לציבור באופן ישיר – לא צפוי לו אולי מחסור במים, אבל ודאי שההשלכות המרכזיות הן גם על החקלאות, וגם על הטבע, ואנחנו יודעים איזה השלכות יש על הסביבה כשיש לנו משבר מים.

אורי מקלב: דרך אגב, מה אנחנו, היהודים, דבר ראשון צריכים לעשות?

אורי מקלב: אומנות אבותינו בידינו, שהיו מתפללים.

אורי מקלב: אנחנו מתפללים כל יום לגשם, ולא צריך להפסיק להתפלל לדבר הזה.

אורי מקלב: לא רק זה – אנחנו יודעים שבאמת הדברים עזרו: קראתי ממש לפני יום, יומיים, שמלך מרוקו ביקש מהרבנים שיתפללו על הבצורת שיש בארצו.

אורי מקלב: הוא ביקש מהרבנים שיתפללו כדי שהבצורת תיפסק.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על הנושא של המחסור במים, ואנחנו צריכים לא להיות אדישים בעניין הזה, ולא שאננים.

אורי מקלב: יש חיסכון במים, יש בזבוזי מים, ויש עוד ועוד דברים שאפשר להתייעל, להילחם ולמזער את הנזק של הבצורת.

אורי מקלב: עוד מילה אחת בנושא שדיבר עליו חבר הכנסת דב חנין, וזה נושא התאגידים.

אורי מקלב: קודם כול, כפי שנאמר, תאגידי המים נולדו בחטא.

אורי מקלב: הם נולדו בחטא, וכוונת האוצר – אני חושב שבכנסת השבע-עשרה – הם העלימו את כל אגפי או מחלקות המים בעיריות והקימו את רשות המים, שהיא הת"פ של משרד האוצר, ובזה יש להם שליטה מוחלטת על כל מה שנעשה במשק המים, והתלונות הן בהתאם.

אורי מקלב: בסופו של דבר, אני לא אומר שתאגידי המים לא טובים ולא עושים שום עבודה.

אורי מקלב: אני חושב שיש הרבה הרבה תאגידים – לא כולם, אבל יש הרבה תאגידים שעשו עבודה נפלאה, ועושים עבודה נפלאה.

אורי מקלב: אבל אין להם שליטה על מחירי המים.

אורי מקלב: גם אם יתייעלו, אנחנו לא נראה את זה במחיר של המים.

אורי מקלב: יש חישובים וחשבונות אחרים בעניין הזה, ואנחנו צריכים לדעת שאם אנחנו רוצים באמת לשים את יהבנו, להיות במקום הנכון – זה בקשר למשרד האוצר, ושם צריך לפעול ולראות שמחירי המים ירדו.

אורי מקלב: כפי שגם הופיע בתחקיר "הכול כלול" – –

טלי פלוסקוב: רק לידיעתך, אתה כבר דקה מעבר לזמן.

אורי מקלב: – – שיראו באיזה תעריפים מדובר, איך אפשר להתייעל, איפה אפשר לחסוך – ויש איפה לחסוך.

אורי מקלב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: ישיב, כאמור, השר אקוניס, בשם שר האנרגיה.

טלי פלוסקוב: יש לנו בקשה להבעת דעה, אם נחליט שהדיון בנושא יימשך בוועדה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: נכון, נכון.

אופיר אקוניס: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

אופיר אקוניס: כנסת נכבדה, חבר הכנסת חנין, מספר הפעמים שאני מסכים איתך בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי שואף לאפס, אבל לעיתים קורה הנס, ואתה עולה לכאן, או בהזדמנויות אחרות, ואני פשוט מוצא את עצמי מסכים – אני לא רוצה להגיד עם כל מילה, כי אני לא זוכר מילה ומילה, אבל על הרעיון המרכזי, שבו קבוצה מסוימת, פקידוּת, בכירה ככל שתהיה, הביאה לאוויר העולם את רעיון המעבר ממחלקות המים בעיריות להקמת תאגידי מים, דבר שבהכרח הביא – לצערנו, אני אומר, אולי זאת לא הייתה הכוונה – אבל בהכרח הביא לעלייה במחיר המים לאזרח, זו תופעה שצריך קודם כול לעמוד עליה, וכמובן, בשעה של כושר, גם לחזור אחורה בזמן ואולי לבטל אותם כליל, אם כי נעשים צעדים לאיחודם.

אופיר אקוניס: ואני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת חנין, שזה מצער, משום שהייתה התקופה שבה הדבר הזה הובא לדיון ציבורי, והיו שהתריעו על הדבר הזה ונדחו, לדאבון הלב, כמעט בבוז, על ידי אותם פקידי אוצר שהביאו להקמתם של תאגידי המים.

אופיר אקוניס: לעניין הדברים שאמרת, הממשלה מבקשת לציין שבארבע השנים האחרונות ירדו דווקא תעריפי המים בשיעור מצטבר של כ-35%, ותעריף המים למשקי הבית הופחת בשנה האחרונה בשיעור של כ-15%, עקב הכנסת היטלי ההפקה למשק המים.

אופיר אקוניס: זאת הפחתה שמצטרפת לפעילות מאומצת של המדינה לצמצום העלויות במשק המים לשם הפחתת תעריף המים לאזרח, וזהו הדבר החשוב ביותר – שאזרחי ישראל ישלמו פחות על המים שהם צורכים.

אופיר אקוניס: אני מאוד מקווה שהנתון הזה שהבאתי כאן, על ידי הודעת משרד האנרגיה ובשמו של שר האנרגיה – המגמה גם צריכה להימשך; ולגבי, כפי שאמרתי, תאגידי המים – לפחות איחודם, אם לא ביטולם, כפי שגם כן עולה מדי פעם בפעם בשיח הציבורי.

אופיר אקוניס: לגבי דבריו של חבר הכנסת מקלב, חברי הטוב, יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, אני הולך להגיד כאן דבר שהצופים – וצופים בנו אפילו בשעה הזאת בבית; והמעטים שנמצאים כאן, גם הם צריכים לדעת – יש הרבה מאוד סיבות, חבר הכנסת מקלב, שהן בעיקר נובעות משינויי האקלים בעולם, בצורה אגרסיבית ב-10 או ב-15 השנים האחרונות, שמביאות לשנים רצופות וחריגות במידה רבה מאוד של בצורת, והדבר הזה כמובן לא פוסח, לדאבון הלב, על אזור מזרח הים התיכון, ואדוני היושב-ראש, באופן ישיר על האקלים ועל המשקעים בארץ ישראל המערבית, וגם במקומות אחרים ברחבי האזור.

אופיר אקוניס: זה ברור כשמש, וגם את זה אנחנו רואים.

ישראל אייכלר: על זה אנחנו מתפללים תפילת "משיב הרוח מוריד הגשם".

אופיר אקוניס: נכון מאוד, ואני מאוד מקווה שהתפילות תעזורנה ואנחנו נראה הרבה מאוד גשם בשנה הזאת, שרשמית מתחילה – החורף מתחיל רשמית ב-21 בדצמבר.

אופיר אקוניס: אבל כדאי לומר את האמת גם על מצבה של הכינרת, חבר הכנסת מקלב, והדבר הזה קצת נשכח מן השיח הציבורי.

אופיר אקוניס: יש לנו התחייבות, חבר הכנסת חנין, שנחתמה ב-1994, אדוני היושב-ראש, לספק 50 מיליון קוב מים לממלכת ירדן.

אופיר אקוניס: הדבר הזה לא השתנה למרות השינויים באקלים, למרות השינויים במזג האוויר, ואפשר לומר שאחת הסיבות בעצם גם לירידה החדה מאוד במפלס הכינרת – הרי אין יותר צורך לשאוב מים מן הכנרת לשתייה לאזרחי ישראל, משום שרוב גדול מאוד מן המים כבר מותפלים, כפי שהחלטנו, ממשלות קודמות החליטו, בתחילת העשור הקודם – וגם הדבר הזה בוודאי, לצערי, מביא לדברים שתיאר יושב-ראש ועדת המדע – הירידה במפלס הכינרת והנחלים המתייבשים.

אופיר אקוניס: משרד האנרגיה מבקש לציין – חבר הכנסת מקלב, בתשובה על דבריך – שבשל פעילות ממשלתית מאומצת בייצור מוגבר של מים ממתקני התפלה ובפעולות נוספות לצמצום הצריכה, אין סכנה בשלב זה למחסור במים במגזר הביתי.

אופיר אקוניס: הקצאת המים לחקלאים, חבר הכנסת ברושי, לשנת 2018 במערכת הארצית, דומה לרמתה בשנת 2017.

אופיר אקוניס: אתה בוודאי לפחות תשמח שאין ירידה, שיש רמה דומה – – –

איתן ברושי: בינתיים.

אופיר אקוניס: אכן כך.

איתן ברושי: נקווה.

אופיר אקוניס: אתה יודע, גם הכול תלוי בתפילות ובהגשמתן, ובגשמים שאנחנו כולנו – ימין ושמאל, חרדים וחילונים – –

איתן ברושי: לפי ההרכב של הכנסת הזאת – – –

אופיר אקוניס: – – יהודים וערבים, בכל הדתות, בכל העדות וכל אזרחי ישראל, וגם אזרחי שאר החלקים במזרח התיכון, שסובלים מן השינויים הדרמטיים באקלים הסביבתי העולמי, מייחלים לו.

אופיר אקוניס: אני, כנציג הממשלה – חבר הכנסת חנין, חבר הכנסת מקלב, אנחנו נשמח להקשיב להצעת

אופיר אקוניס: כם לאן הייתם רוצים להעביר – אם הייתם רוצים להעביר – או להסתפק בדיון במליאה, ומייד אנחנו נשמע את העמדה שלכם.

אופיר אקוניס: אבל אני רוצה לברך בהזדמנות הזאת.

אופיר אקוניס: זה נורא מוזר.

אופיר אקוניס: לפני שלושה שבועות עליתי לכאן, בירכתי את חבר הכנסת – הכול במקרה לגמרי – את חבר הכנסת יצחק וקנין על כך שניהל את הישיבה האחרונה בראשותו כסגן היושב-ראש, והינה, שוב, במקרה לגמרי, אני מבקש לברך אותך, חבר הכנסת אייכלר.

אופיר אקוניס: אתה, כמו חבר הכנסת וקנין, מן הפרלמנטרים המוכשרים ביותר שיודעת הכנסת הזאת, וגם כנסות קודמות, ואין לי כל צל של ספק שתעשה את תפקידך החשוב כסגן יושב-ראש הכנסת באותה הצטיינות שעשית את תפקידך כחבר כנסת מן השורה.

אופיר אקוניס: ובנימה אישית, אני מכיר כמה אנשים ששימשו בתפקיד סגן היושב-ראש שהגיעו לא רע בהמשך דרכם הפוליטית.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, כבוד השר.

ישראל אייכלר: לכבוד הוא לי שאתה הנואם הראשון אצלי, ואני מודה לך.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו ניתן זכות דיבור לדעה נוספת לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

ישראל אייכלר: בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, העניין הזה מאוד חשוב – עניין מחירי המים וכל העניין של התאגידים.

מסעוד גנאים: היה דיון בוועדת הכלכלה.

מסעוד גנאים: הייתי אומר שזה היה דיון חשוב, מעמיק וסוער.

מסעוד גנאים: וסוער, משום שאנשים סובלים – סובלים מהמחיר הגבוה של המים וסובלים גם משאר ההיטלים.

מסעוד גנאים: המים אינם מצרך רגיל; הם זכות, זכות בסיסית.

מסעוד גנאים: כל דבר אחר, כל גוף אחר – תאגיד, אפילו משרד – הוא רק כלי כדי לוודא שהזכות הזאת תגיע לאזרח בצורה הטובה והנאותה והקלה, ולא תהפוך לסבל.

מסעוד גנאים: אין ספק שהדוח המדעי שחבריי הציגו בפנינו הוא חשוב מאוד, ולפי דעתי הפחתת מחירי המים היא דבר חברתי וצדק חברתי ממדרגה ראשונה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מסעוד גנאים: ואני מציע – לוועדת הכלכלה.

מסעוד גנאים: שיהיה דיון בנושא בוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: ועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: מה מציעים החברים דב חנין ואורי מקלב?

דב חנין: כלכלה.

ישראל אייכלר: גם הם רוצים ועדת כלכלה.

אורי מקלב: – – –

ישראל אייכלר: אתה רוצה ועדת הכספים?

אופיר אקוניס: – – –

קריאה: ועדת הכספים – – –

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: תחליטו.

ישראל אייכלר: אם תסכימו – – –

קריאות: – – –

קריאה: ועדת כספים.

ישראל אייכלר: מסכימים על ועדת הכספים.

ישראל אייכלר: אז אנחנו נצביע על העברת הנושא לוועדת הכספים.

ישראל אייכלר: אנחנו נעבור להצבעה.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

ישראל אייכלר: שבעה חברים הצביעו בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: הנושא של תאגידי המים יעבור לוועדת הכספים.

ישראל אייכלר: ההרוג ה-32 בתאונת עבודה בענף הבנייה השנה – מחמוד כנאענה בן 18 מהכפר עראבה

ישראל אייכלר: ברשותכם, אנחנו נעבור לנושא הבא – הצעה לסדר-היום בנושא: תהליך קבלת ההחלטות – – –

קריאה: "ההרוג" קודם.

קריאה: "ההרוג ה-32".

ישראל אייכלר: אה, יש פה איזושהי מחיקה.

ישראל אייכלר: הצעה לסדר-היום בנושא: ההרוג ה-32 בתאונת עבודה בענף הבנייה השנה – מחמוד כנאענה בן 18 מהכפר עראבה, הצעה מס' 8361.

ישראל אייכלר: יציג את ההצעה לסדר-היום חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך.

ישראל אייכלר: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השר וסגן השר, תרשה לי, אדוני היושב-ראש, תחילה לברך אותך להתאקלמות מהירה.

יעקב מרגי: אין לי ספק שתצליח בתפקידך הרם והנישא של סגן יו"ר הכנסת.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, מאז תחילת השנה נהרגו 32 עובדים באתרי בנייה בישראל.

יעקב מרגי: אנחנו נמצאים, לצערי הרב, כמה שנים במגמת עלייה מתמדת במספר ההרוגים והנפגעים בתאונות עבודה באתרי בנייה ונפילות מגובה.

יעקב מרגי: בסוגיית תאונות העבודה הקטלניות יש תחושה בציבור כאילו יש זילות בחיי אדם, וזילות עוד יותר גדולה כשמדובר בפועלי בניין.

יעקב מרגי: אנחנו מזעזעים אחר כל תאונת עבודה באתר בנייה.

יעקב מרגי: כנראה עם גמר ימי האבל גם לנו זה עובר, גם צו הסגירה לאתר מסתיים – איך אומרים?

יעקב מרגי: לא רוצה לומר את הפתגם הידוע, שהכלבים נובחים והשיירה עוברת.

יעקב מרגי: התחושה היא שלא נעשה די.

יעקב מרגי: כולנו יודעים איך נראים אתרי בנייה, ואנחנו רואים את אותם פועלים שנמצאים על פיגומים לא תקניים בגובה רב.

יעקב מרגי: אנחנו במאמץ מתמיד להגדיל – כבר יותר מעשור אנחנו, המדינה, במאמץ מואץ להגדיל את מספר התחלות הבנייה, אבל כנראה, כפי שקורה בכל תחום כמעט, יד אחת לא מתואמת עם היד השנייה.

יעקב מרגי: אף אחד לא חשב שברגע שמספר התחלות הבנייה ילך ויטפס כלפי מעלה – אף אחד לא חשב שכנראה צריך גם להגדיל את תקני פקחי הבנייה או לתקן חוקים או לתקן תקנות או לחייב חברה קבלנית למנות נאמן בטיחות על כל מטראז'.

יעקב מרגי: רבותיי, חיי אדם נפגעים.

יעקב מרגי: אלה שאיבדו חיים – אז המשפחות שלהם פצועות ופגועות נפשית; אלה שנפגעים נשארים פצועים כל החיים.

יעקב מרגי: מדינת ישראל משלמת מיליארדי שקלים באמצעות הביטוח הלאומי על תאונות עבודה באתרי הבנייה למשפחות הנפגעות של אלה שנהרגו.

יעקב מרגי: אבל שכמגיעים לתקנים של פקחים – יש זמן לאגף התקציבים, יש זמן באוצר, לממונה על השכר באוצר.

יעקב מרגי: אומרים לו: אף מהנדס לא יבוא להיות מפקח בנייה בסכום שאתה נותן.

יעקב מרגי: ואין, קשה – גם אם האוצר עכשיו ייתן עשרות ומאות תקנים של פקחים, אף אחד לא יבוא לעבוד בתנאים כאלה, לעמוד מול פועלי הבניין, מול קבלני הבניין באתרי בנייה מסוכנים, להיות השוטר הרע, בסכום כזה.

יעקב מרגי: אז רבותיי, ריבונו של עולם, המדינה משלמת באמצעות הביטוח הלאומי מיליארדי שקלים למשפחות.

יעקב מרגי: עד מתי?

יעקב מרגי: עד הפועל הבא?

יעקב מרגי: עד הפועל הבא נדבר שוב, תהיה כתבה ועוד פעם כתבה טלוויזיונית ונראה ונזדעזע?

יעקב מרגי: והינה, עוד פעם – עכשיו נצא כולנו לאתרי בנייה, נראה אותם עוד פעם בלי פיגומים תקניים, בגובה רב.

יעקב מרגי: אפילו לא כלים תקניים.

יעקב מרגי: לכן אני חושב שהנושא הזה – אסור שירד מסדר-היום.

יעקב מרגי: צריך לעשות הכול.

יעקב מרגי: אוי ואבוי לנו אם נתרגל.

יעקב מרגי: אוי ואבוי לנו אם נתרגל לכך שעובד, פועל בניין, נהרג וזה לא מזיז לנו.

יעקב מרגי: וזו התחושה, זה מה שקורה בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: אני מקווה שהמצב ישתנה.

יעקב מרגי: אני חושב ששר הבינוי והשיכון ושר האוצר צריכים להתכנס ולעשות הכול כדי לסיים את הסאגה הזאת, לתת שכר הוגן לפקחי הבנייה ולאשר תקנים כדי שיסתובבו באתרי הבנייה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת מרגי.

ישראל אייכלר: ישיב בשם הממשלה – אין תשובה.

ישראל אייכלר: שר העבודה והרווחה היה צריך להשיב.

ישראל אייכלר: אין תשובה.

ישראל אייכלר: אז אני רק רוצה לומר לך, חבר הכנסת מרגי, שבוועדת העבודה ישבנו ודנו ונדהמנו לשמוע כמה מעט פקחים יש על הבניינים בכל הארץ.

יעקב מרגי: 22.

יעקב מרגי: פקח אחד ל-600 אתרים.

ישראל אייכלר: חשבתי שאם היו שמים פקחים, במקום לעשות דוחות חנייה, לבדוק בבניינים, הם היו מצילים הרבה אנשים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לתת רשות דיבור לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

ישראל אייכלר: עמדה נוספת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני גם מצטרף לברכות.

מסעוד גנאים: זו הישיבה הראשונה שלך כיושב-ראש, אז ברכות.

מסעוד גנאים: בהצלחה.

מסעוד גנאים: האמת, עניין תאונות העבודה הוא טרגדיה מתמשכת ודימום מתמשך.

מסעוד גנאים: הייתי בעראבה אצל הוריו של הצעיר המנוח.

מסעוד גנאים: הוא רק בן 18.

מסעוד גנאים: אז נשאלת השאלה: עד מתי?

מסעוד גנאים: כמעט כל שבוע אנחנו עדים לקורבן לתאונת עבודה.

מסעוד גנאים: לצערי, רובם, אם לא כולם, רובם הם צעירים והם פועלים ערבים, בגלל שהם אלה שעובדים בכל תחום הבנייה, בכל ענפי הבנייה.

מסעוד גנאים: אז הגיע הזמן שהמדינה תתחיל לפעול בצורה נכונה.

מסעוד גנאים: מזמן הייתה החלטה להגדיל את מספר הפקחים, ועד היום לא הגדילו אותו.

מסעוד גנאים: יש תקנות, אבל צריך לוודא שהן ייושמו בשטח.

מסעוד גנאים: צריך פקחים, וצריך לעקוב אחרי זה כדי למנוע את התאונה הבאה.

מסעוד גנאים: אני מציע להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ישראל אייכלר: אתה מציע ועדת העבודה, והמציע, חבר הכנסת יעקב מרגי – גם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ישראל אייכלר: אנחנו מצביעים על העברת הנושא של ההרוג ה-32 בתאונות עבודה בענף הבנייה השנה לוועדת העבודה.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ישראל אייכלר: חמישה חברים הצביעו בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ישראל אייכלר: ההצעה תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ישראל אייכלר: תהליך קבלת החלטות של המל"ג בעניין הרחבת המכללות הפרטיות

ישראל אייכלר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: תהליך קבלת החלטות של המל"ג בעניין הרחבת המכללות הפרטיות, מס' 8181, 8190, 8196 ו-8223.

ישראל אייכלר: יציג את ההצעה חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, גם אני מברך אותך על תפקידך החשוב.

איתן ברושי: יש פה נציגות מכובדת של צה"ל, ברכות.

איתן ברושי: ניגש לעניין.

איתן ברושי: יש מיצוי של סטודנטים לתואר ראשון, ולא צפוי גידול בשנים הקרובות.

איתן ברושי: נפתחו בעשורים האחרונים יותר מדי מכללות – הרבה יותר ממה שתוכנן.

איתן ברושי: נוצרה תחרות בעלת אופי מסחרי-שיווקי, שמולידה תופעות של הורדת נורמות וסטנדרטים אקדמיים ואיום על יציבות המוסדות להשכלה גבוהה.

איתן ברושי: המל"ג בעצמו יודע שצריך להקטין את מספר המוסדות.

איתן ברושי: צריך לעודד את המוסדות הציבוריים שהם בעלי מחויבות רחבה, ולא מוסדות פרטיים.

איתן ברושי: פתיחת שלוחה בצפון של מכללת קריית אונו – שהיא בכלל מפתיעה בתעוזה ובחוצפה – תביא לשינוי מפת ההשכלה הגבוהה, שגם ככה היא צפופה מאוד, והיא בניגוד למגמה להקטין את מספר המכללות כפי שזה הוצג בתוכנית החומש של הוות"ת והמל"ג.

איתן ברושי: הצעת הוות"ת להכנסת מכללת אונו בצפון בניגוד לתקנון, שאיננו מאפשר הרחבת מכללה ספציפית מעבר לכותלי הקמפוס שלה, הופכת את אונו – אולי בגלל שיש שם דמויות "לשעבר" – למכללה ארצית עם שלוחה בירושלים, בנתניה וביישוב ערבי בצפון.

איתן ברושי: כניסת מכללה לא מתוקצבת לפריפריה הצפונית מהווה תחרות לא הוגנת ולא שוויונית עם המכללות הציבוריות המתוקצבות בצפון, שנאבקות על קיומן.

איתן ברושי: אין הצדקה להקים מכללה חדשה בצפון המיועדת באופן ייחודי למגזר הערבי.

איתן ברושי: להפך, המכללות הקיימות נותנות מענה לכל תושבי הצפון, וזה גם נגד העיקרון של התקווה הישראלית של חיים בצוותא.

איתן ברושי: ריבוי המכללות גורם לקבלת מועמדים ללא בגרות, בניגוד לנוהל המל"ג; להכרה בלימודים קודמים, בניגוד לנוהל של פטור מלימודים אקדמיים על בסיס לימודים לא אקדמיים.

איתן ברושי: נוהל המל"ג למכינות כולל משך לימודים ותכנים ספציפיים, ובקריית אונו עושים מכינות מקוצרות, שאינן עומדות בקריטריונים.

איתן ברושי: יש חובה לצמצם את מספר המכללות – יש היום 60 מכללות, גם פרטיות וגם מתוקצבות, וזה יותר מדי.

איתן ברושי: יש לוותר על המכללות הפחות-טובות ולחבר ולאחד את המכללות החזקות יותר.

יצחק כהן: יש להן ביקוש?

איתן ברושי: מה?

יצחק כהן: יש להן ביקוש?

איתן ברושי: לפי דעתי, לא מספיק.

יצחק כהן: – – –

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: כבוד היושב-ראש, תוריד לי את הזמן.

איתן ברושי: רגע, תן לי לסיים.

איתן ברושי: אני כבר שבוי פה עכשיו, אני יכול לדבר כמה שצריך.

ישראל אייכלר: אם מישהו הפריע לך, אני כבר מוסיף לך.

איתן ברושי: לא הפריע, הוא עוזר.

איתן ברושי: לסיכום – התנהלות רגולטורית לא עקבית ולא נחושה של המל"ג, שלא לומר התנהגות תמוהה, בכל מה שקשור לתכנון ומבנה מערך ההשכלה הגבוהה.

איתן ברושי: הציפייה לתכנון מושכל של מספר המוסדות באופן שיאפשר חיזוק של המוסדות הציבוריים והנגשת ההשכלה הגבוהה גם לאוכלוסיות שאינן מגיעות ללימודים באופן טבעי – הציפייה הזאת עומדת בניגוד מוחלט להתנהלות שלפיה מאשרים בחטף הקמת שלוחה של מכללה פרטית שהצטברו לגביה עדויות להתנהלות בעייתית בלב אזור גיאוגרפי רווי מכללות ציבוריות וחינוכיות.

איתן ברושי: השורה התחתונה – יש עודף מכללות, והראשונות שנפגעות אלה המכללות הציבוריות שפועלות מכוח הסמכות של המדינה ועל פי כללים של המדינה.

איתן ברושי: אני רוצה לבקש שנעביר את זה לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

איתן ברושי: נדרש פה דיון רציני ומסקנות חשובות.

איתן ברושי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: בבקשה, כן, אבל יהיה עוד מישהו שיבקש ועדה.

ישראל אייכלר: השר משיב.

מסעוד גנאים: – – –

ישראל אייכלר: רגע, לפני השר המשיב, אתה מהמציעים?

ישראל אייכלר: חשבתי שזה היה – סליחה, חבר הכנסת מסעוד גנאים מהרשימה המשותפת מופיע פה, אבל יש פה כל כך הרבה אנשים שמחקו את עצמם שחשבתי שאיתן נשאר בודד.

ישראל אייכלר: אז בכבוד, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ישראל אייכלר: בבקשה.

מסעוד גנאים: זה ר'נאים, רי"ן.

מסעוד גנאים: מאחר שקשה הרי"ן לאשכנזים, אולי, אז אומרים גימ"ל, אבל זה רי"ן – רי"ן – – –

ישראל אייכלר: עד שהתרגלתי לכפר מראר שכתוב מגאר, אז עכשיו אני אצטרך – – –

מסעוד גנאים: זה, עוד פעם: מר'אר.

מסעוד גנאים: אבל החטא היותר-גדול מזה הוא כאשר את הר'ין הופכים לרי"ש.

מסעוד גנאים: אומרים ראלב במקום ר'אלב.

מסעוד גנאים: זה רי"ן.

מסעוד גנאים: אז בסדר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עניין המכללות הוא עניין חשוב מאוד.

מסעוד גנאים: למה?

מסעוד גנאים: לא המכללות עצמן הן הדבר העיקרי; העיקר זה איכות ההוראה, איכות החינוך, איכות האקדמיה, ובסוף – איכות המורים.

מסעוד גנאים: אני לא חושב שזה עושה טוב, לא להוראה ולא לאקדמיה, להרבות במכללות הפרטיות.

מסעוד גנאים: משרד החינוך, אני חושב לפני שנה, הוציא מכרז כדי להכיר למשל באחת ממכללות הכשרת המורים בחברה הערבית כמוסד אקדמי, וזה דבר טוב, משום שבחברה הערבית צריך מוסד אקדמי שיתחיל במכללה ויגמור באוניברסיטה באחת מהערים הערביות החשובות – נצרת, סח'נין, באקה אל-גרבייה.

מסעוד גנאים: אבל לאחרונה אנחנו שומעים – למרות ששמענו שמשרד החינוך בחר בשתי מכללות כדי לבחור מהן אחת שתהיה מוסד אקדמי, לאחרונה אנחנו שומעים דברים אחרים, אם זה בקשר למכללת אונו או מכללות אחרות.

מסעוד גנאים: אין לי משהו נגד המכללות האלה; יש לי משהו נגד איכות ההוראה והמורים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בישיבות בוועדת החינוך על תוצאות מבחני פיז"ה והמיצ"ב ואחרים – המצב מאוד קשה; מצב התלמידים, אני מתכוון, במיוחד בשפה הערבית.

מסעוד גנאים: יש פער גדול בין הילדים היהודים דוברי העברית לבין הילדים הערבים – פער במיומנות של השפה – לטובת התלמידים היהודים.

מסעוד גנאים: אבל ילדים ערבים – תאר לך, 56% מהם לא יודעים קרוא וכתוב כראוי בבית ספר יסודי, וזה מאוד חמור.

מסעוד גנאים: כמורה לשעבר – הוראה זה המורה; המורה הוא הדינמו, הוא הציר החשוב.

מסעוד גנאים: אם אתה רוצה הוראה טובה, רוצה ילדים מצליחים, עם הישגים, אתה צריך לעבוד קשה ולהשקיע באיכות של המורים, ולא בדברים אחרים.

מסעוד גנאים: לכן, כפי שאמרתי, אני חושב שהגיע הזמן שמשרד החינוך והמל"ג יכירו במכללה מהמכללות הערביות להכשרת מורים כמוסד אקדמי, עם כל מה שמתבקש מהדבר הזה.

מסעוד גנאים: הכוונה – איכות הוראה, איכות אקדמיה עליונה, כדי שבסוף הבוגר יהיה ראוי להיות מורה או כל דבר אחר.

מסעוד גנאים: המורים, לצערי הרב, אדוני היושב-ראש – בכל שנה יש אלפי בוגרים מהמכללות האלה, ואנחנו כל הזמן מתעסקים באיך למצוא מקומות עבודה לכל הבוגרים האלה.

מסעוד גנאים: הגיע הזמן להשקיע באיכות ההוראה, באיכות האקדמיה.

מסעוד גנאים: הגיע הזמן שיהיה מוסד אקדמי ערבי.

מסעוד גנאים: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ישראל אייכלר: עכשיו ישיב השר אופיר אקוניס, בשם שר החינוך, בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: האמת היא שאני מצטער שבנושא כל כך חשוב כמו חינוך המליאה הזאת נראית כפי שהיא נראית, אבל טוב, כנראה יש נושאים בעדיפות אחרת.

ישראל אייכלר: אני ואתה נשנה את העולם.

אופיר אקוניס: לא, יש כמה צדיקים בסדום.

אופיר אקוניס: לא, אני חוזר בי מהמשפט הזה – כמה צדיקים בירושלים שנשארו באולם הזה.

אופיר אקוניס: אני חושב שהנושא הזה הוא נושא חשוב.

אופיר אקוניס: בכלל, נושא החינוך הוא נושא חשוב, וראוי להעלות אותו לראש סדר העדיפויות של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אני נוהג כך כשר מדע.

אופיר אקוניס: בעצם, החינוך הבלתי-פורמלי בענייני מדע, טכנולוגיה, חדשנות, סייבר, רובוטיקה, אוטומציה, הועלה על ידי, חבר הכנסת גנאים, לעדיפות עליונה כשר מדע; גם הודעתי על כך.

אופיר אקוניס: שמעתם את סקירותיי לפני ועדת המדע של הכנסת, ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אני שמח, חברת הכנסת בוקר, שנמצאים כאן גם חברי כנסת מן המגזר החרדי – האשכנזי או הספרדי, זה לא מעניין, זה רק עניין של, הייתי אומר, ניואנס – וגם מן המגזר הערבי, משום שהמדיניות שלנו היא להעלות את כולם למעלה.

אופיר אקוניס: למעלה לא נוגעים.

אופיר אקוניס: מי שהגיע בדרכו שלו למעלה – לא נוגעים בו.

אופיר אקוניס: זו מדינה חופשית, דמוקרטית, שמנהלת כלכלת שוק, והיוזמה הפרטית היא חשובה.

אופיר אקוניס: לא לגעת בו, אבל כן לדחוף חזק מאוד למעלה, חבר הכנסת ברושי, את החלש, את הפריפריה הגיאוגרפית, את הפריפריה החברתית, ואני חושב שכך משיגים בהכרח, חבר הכנסת גנאים, בהכרח, צדק חברתי אמיתי, בעשייה ולא בדיבור.

אופיר אקוניס: אני מאוד מקווה שהדברים שאני רואה – ואני דווקא שמח על ההזדמנות להשיב על ההצעה הזאת בשמו של שר החינוך – הדברים שאני רואה כל יום שלישי – אתמול זה היה במועצה אזורית לכיש ובאופקים ובמרחבים, בשבוע שעבר בתל מונד ובשבוע הבא ברמלה, שהיא עיר מעורבת, ובלוד, ששם כבר הייתי, גם עיר מעורבת, וגם במגזר החרדי, בכל המגזרים – את הגאונות המתפרצת של אזרחי ישראל באשר הם; גאונות, ממש ככה.

אופיר אקוניס: והם, בניגוד לכל התחזיות הקודרות וגם לדברים שאנחנו שומעים בימים האחרונים על הרמה היורדת ועל הירידה בהישגים – אתם תראו איך הדברים הללו עומדים לקבל מפנה חזק מאוד.

אופיר אקוניס: אני מאוד אופטימי מטבעי, וכשאני רואה את הדברים הללו מול העיניים האופטימיות שלי עוד מתפרצת למעלה, בכל המגזרים ובכל המגוון הרחב של הזרמים והאוכלוסיות שמרכיבות את החברה הישראלית.

אופיר אקוניס: בעיניי זה לא פחות חשוב מביטחון – שהוא חשוב – ממדיניות חוץ – שהיא חשובה – ומנקיטת כלכלה חופשית ויזמות פרטית, שהן לא פחות חשובות.

אופיר אקוניס: חינוך – במעלה סדר העדיפויות הלאומי.

אופיר אקוניס: ובעניין זה התבקשתי למסור גם את עמדת שר החינוך ומשרד החינוך לגבי הנגשת ההשכלה הגבוהה לאוכלוסיות ייחודיות, ובהן החברה הערבית.

אופיר אקוניס: אני שמח שהתחלתי בדברים שנעשים, והם גם יבואו לידי ביטוי במיזם סל המדע שאנחנו נפרסם בשבועות הקרובים, ואתם תראו את העלייה החדה בעזרה, גם לאוכלוסייה הערבית, גם לחרדית וגם לאוכלוסייה במדינת ישראל כולה – בפריפריה, בכל הארץ, מקריית שמונה ועד אילת.

אופיר אקוניס: ובכן, לעניין הדברים שהעלה חבר הכנסת גנאים והעלה חבר הכנסת ברושי ואחרים שהציעו את ההצעה, כפי שאמרתי, מל"ג וות"ת פועלות להנגשת ההשכלה הגבוהה לאוכלוסיות ייחודיות, ובהן החברה הערבית.

אופיר אקוניס: בהתאם למדיניות זו, ובהמשך להחלטות שהתקבלו על ידי ות"ת ומל"ג, ישנה הצדקה לפתיחת מסגרת אקדמית כללית ביישוב ערבי בצפון שתתוקצב על ידי ות"ת.

אופיר אקוניס: לשם קידום המהלך פורסם כבר הקול קורא המפורסם המזמין את המוסדות להשכלה גבוהה המוכרים על ידי המל"ג ומתוקצבים על ידי המדינה להגיש הצעות להפעיל מסגרת אקדמית ביישוב ערבי בצפון.

אופיר אקוניס: לצורך בחינת ההצעות שהוגשו בתגובה על הקול הקורא ולשם גיבוש ההמלצות הוקמה ועדה, והיא בחנה את הנושא בקפידה וסיימה לאחרונה את דיוניה וגם הגישה דוח על פעילותה.

אופיר אקוניס: הוות"ת והמל"ג קיימו כמה דיונים בנושא, ובשבוע הבא, חבר הכנסת גנאים – כך מודיע משרד החינוך – תובא ההחלטה של המל"ג.

אופיר אקוניס: בכל הקשור לאישור שניתן למרכז האקדמי אונו לפתוח קמפוס בלתי מתוקצב ביישוב ערבי, יודגש כי מדובר בהחלטה נפרדת, שאינה נוגעת בתהליכים המתקיימים במל"ג ובוות"ת בכל הקשור לקול הקורא לפתיחת קמפוס מתוקצב ביישוב ערבי.

אופיר אקוניס: הוזכר כאן המרכז האקדמי בקריית אונו, ובכלל תופעת המכללות שקמו ב-20 השנים האחרונות ביתר שאת – מכון לב, הסמוך לבית הזה, בירושלים, הקמפוס כאן, בקריית אונו, מכללת תל חי, מכללות אחרות.

אופיר אקוניס: אני חושב, חבר הכנסת ברושי – – –

איתן ברושי: עשית סלט בין אלה לאלה.

אופיר אקוניס: אני עובר כבר לנושא אחר, כי נדמה לי שחבר הכנסת גנאים קיבל את התשובה שלו, משום שההצעה היא תהליך קבלת החלטות המל"ג בעניין הרחבת המכללות הפרטיות.

אופיר אקוניס: אני חושב שככל שההיצע של מכללות יהיה יותר גדול, וגם, אתה יודע, אם אפשר, בעתיד, על פי ביקוש והיצע, להקים עוד אוניברסיטאות במדינת ישראל, כפי שב-2012 הוחלט על הקמתה – בעצם הפיכתה של המכללה באריאל לאוניברסיטה, ושם אני במו עיניי רואה את כל האוכלוסיות, כולל ערבים רבים, מכפר קאסם הסמוך, ומהמשולש הקטן ומהמשולש הגדול, שמגיעים ללמוד באריאל; גם בתל אביב, סמוך לביתי, גם בחיפה, גם בבאר שבע – בכל מקום.

אופיר אקוניס: ככל שההשכלה הגבוהה וההשקעה בתיכונים, בבתי הספר היסודיים ובגני הילדים תגדל במדינת ישראל, תלך פחות למנגנון ויותר לחינוך עצמו, אני חושב שכל המדינה המצוינת שלנו תרוויח עוד יותר ותמשיך לבצר את מעמדה כמעצמת מדע, טכנולוגיה וחדשנות.

אופיר אקוניס: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לשר אופיר אקוניס.

איתן ברושי: ועדת חינוך.

ישראל אייכלר: מה מציע השר – לוועדה?

איתן ברושי: ועדת חינוך.

אופיר אקוניס: אני הולך עם המציעים.

ישראל אייכלר: עם המציעים.

ישראל אייכלר: ועדת חינוך?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אבל קודם ניתן – דעה נוספת לחבר הכנסת מלכיאלי, לפני שניגש להצבעה.

ישראל אייכלר: ביקשת דעה נוספת בעניין.

ישראל אייכלר: דקה לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שאני באמת רוצה לשבח את הפעילות של השר אקוניס, רק שאני אדבר על זה גם אחרי זה.

מיכאל מלכיאלי: בנושא ההחלטות של המל"ג, אני חושב שיש עוד רצף של שערוריות, ואנחנו מתייחסים אל איך המל"ג מתייחס לציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: אחת העוולות המרכזיות עכשיו היא האיחוד של מכללות חרדיות ודתיות בלי שיהיה שום קשר ביניהן בסוג האוכלוסייה.

מיכאל מלכיאלי: מגיע איזשהו פקיד ואומר: אני, נראה לי שאתם מתאימים אחד לשני, בצורה שרירותית.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שזה גם שערורייתי.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגש להצבעה.

ישראל אייכלר: מי בעד העברה לוועדת החינוך?

ישראל אייכלר: יש הסכמה על ועדת החינוך?

ישראל אייכלר: אז אנחנו מצביעים.

ישראל אייכלר: מי בעד ועדת החינוך?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט התקבלה.

ישראל אייכלר: שישה חברים הצביעו בעד, אין נמנעים, אף אחד לא הצביע נגד.

ישראל אייכלר: הנושא יעבור לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

ישראל אייכלר: תקצוב מענק הבירה לשנת 2018

ישראל אייכלר: אנחנו נעבור לנושא הבא – הצעות לסדר-היום בנושא: תקצוב מענק הבירה לשנת 2018, מס' 8270, 8379 ו-8383.

נאוה בוקר: שלום.

נאוה בוקר: ברכות, אדוני היושב-ראש.

נאוה בוקר: זאת הפעם הראשונה שאני פה כשאתה מנהל את הישיבה.

נאוה בוקר: חבריי חברי הכנסת, אני עומדת כאן היום כשליחה של העיר ירושלים.

נאוה בוקר: אתם יודעים, אנחנו אוהבים לחגוג בירושלים את השמחות המשפחתיות שלנו, את האירועים, את הטיולים.

נאוה בוקר: אנחנו מעלים את ירושלים על ראש שמחתנו, אבל כשהזיקוקים נגמרים וכשהחגיגה נגמרת אנחנו שוכחים את עיר הבירה שלנו.

נאוה בוקר: חברים, הצמיחה של העיר, שהיא סמל היסטורי של העם היהודי, ובשנים האחרונות גם סמל של קדמה, עומדת להיבלם.

נאוה בוקר: וכשיורדים לעומקם של דברים, יש כמה סעיפים שיכריעו אם ירושלים תמשיך לצמוח, ואני עומדת כאן היום כדי לדאוג ולהזכיר לכם, כי השעה דוחקת.

נאוה בוקר: על העיר מונחתים פטורים מארנונה שהכנסת הכתיבה.

נאוה בוקר: בעיר הכי גדולה בארץ, עם שיעור עוני גדול, הפטורים מגיעים ל-700 מיליון שקלים בשנה, בלי שיפוי ממשלתי.

נאוה בוקר: חברים, אלה כספים שבסוף לא מגיעים לתושבים.

נאוה בוקר: הרי זה אבסורד, כי מכיוון שבעיר יש יותר משפחות חלשות, העיר גם מקבלת פחות תקציב.

נאוה בוקר: שיעור העוני בירושלים הוא 44% – כפול מהממוצע הארצי – מה שאומר שהירושלמים צריכים יותר סיוע, לא פחות סיוע.

נאוה בוקר: הנוסחה של התקציבים העירוניים, שמתבססת על שטחי מסחר, פוגעת בכל הפריפריה, ובירושלים באופן מיוחד, בגלל הגודל שלה.

נאוה בוקר: זה עיוות לאומי שמשאיר ערים חלשות עם חוסר יכולת להצליח.

נאוה בוקר: בסיור עם ראש העיר ניר ברקת ראיתי את תנופת הבנייה במרכז העסקים החדש, את מהפכת התשתיות, את הפריחה בחינוך, במדע ובתרבות, שבאמת החזירו אוכלוסיות שונות לעיר, אבל בגלל נוסחאות הקיפוח של המדינה, לצערנו, ירושלים עדיין לא מקבלת את התנאים שהיא צריכה כדי להמשיך לצמוח.

נאוה בוקר: במהלך השנים נוצר קיפוח ממשלתי שגורם לכך שהתקציב העירוני לכל ילד ירושלמי נמוך ב-30% מהממוצע הארצי, ולעומת תושבי תל אביב הפער גדל: תושב ירושלים מקבל חצי מהמקביל שלו בתל אביב.

נאוה בוקר: ואני שואלת אתכם, חברים, זה מה שאנחנו מאחלים לעיר הבירה שלנו?

נאוה בוקר: הרי עיריית ירושלים תמשיך ותתייעל, והיא תמשיך ותנצל את היתרונות היחסיים שלה כדי להוציא את המיטב מהתקציבים שהיא מקבלת.

נאוה בוקר: ואני רוצה לומר לכם, ירושלים היא המשימה של כולנו.

נאוה בוקר: ואני רוצה לפנות אל שר האוצר: הרי ירושלים גדולה מכל עיסוק פוליטי כזה או אחר, כולנו השליחים שלה, אז מדוע האוצר מסרב להעניק תקציב ראוי לעיר ירושלים, שיעניק שירותים בסיסיים לתושבי העיר?

נאוה בוקר: ומדוע שר האוצר מסרב לפגוש את ראש עיריית ירושלים כבר שלוש שנים?

נאוה בוקר: מדוע שר האוצר מתנגד לחוק תקציב ירושלים, שנועד לקבוע סכום קבוע מדי שנה לתקציב העיר?

נאוה בוקר: ואגב, על החוק הזה חתומים 51 חברי כנסת מכל סיעות הבית הציוניות, מלבד סיעתו של שר האוצר.

נאוה בוקר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, יש לך עשר דקות.

ישראל אייכלר: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני סגן השר, קודם כול, ברכות ליושב-ראש החדש – כרגיל וכמנוסה.

מיכאל מלכיאלי: אני לא אנצל את כל עשר הדקות.

מיכאל מלכיאלי: אני אדבר על הנושא הזה והנושא הקודם.

מיכאל מלכיאלי: כמו שאמרה חברת הכנסת בוקר, ירושלים על ראש שמחתנו, וקודם כול – שווה גם לומר את הצדדים היפים שהיו בירושלים – קודם כול צריך, עם כל הבקשות וכל הרצונות, להגדיל את תקציב העיר.

מיכאל מלכיאלי: צריך להגדיל את תקציב העיר.

מיכאל מלכיאלי: צריך לומר את האמת: קם שר פנים, עם כל האומץ שדרוש לכזאת החלטה, ונתן את האישור לקחת מיליארד שקל לירושלים – מיליארד שקל שאמורים למלא בשנים הקרובות חסר של עשרות שנים של ראשי העיר בירושלים.

מיכאל מלכיאלי: ואומרת העירייה היום, ובצדק: עשרות שנים ראשי ערים פשעו בבנייה של כיתות לימוד למגזר החרדי והערבי, כ-2,000 כיתות חסרות היום בעיר.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה ירושלמי ותיק ואתה יודע.

מיכאל מלכיאלי: כשאתה מסתובב בירושלים ורואה את הקרוואנים – זה פשוט בושה לירושלים שככה קרוואנים נראים.

מיכאל מלכיאלי: וברוך השם ששר הפנים לקח את הנושא הזה לידיו והביא את החתימה המיוחלת הזאת לירושלים.

מיכאל מלכיאלי: נמצא פה איתנו סגן השר, שבאמת עושה לילות כימים למען התקציב של ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים מלאה באתגרים, מלאה בצרכים, ואני חושב שבאחד העוולות של ירושלים צריכים דווקא להפנות למשרד החינוך, לא למשרד האוצר.

מיכאל מלכיאלי: כי משרד האוצר מקצה כל שנה עשרות ומאות כיתות לימוד בארץ, והחישוב של חלוקת הכיתות הוא חישוב כל כך מעוות, וכל כך הרבה שעות ומלל דיברנו על זה בוועדות שירושלים, עם כל המורכבות שלה, מקבלת רק 60 כיתות בשנה, כשהגידול הטבעי הוא מעל 180 כיתות.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה מכאן לדבר גם על הנושא הקודם שעלה כאן – על השערורייה המתמשכת בקבלת ההחלטות במל"ג.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע טוב כמה מתנפלים על הציבור החרדי כל פעם מחדש: פרזיטים, אתם חיים על קופת המדינה; אתם אנשים שמחפשים שיאכילו אתכם.

מיכאל מלכיאלי: כל אחד מבין שהמדינה שמה כל פעם כתנאי סף תואר ראשון – תואר ראשון בלימודים בשביל להתקבל לכל משרה בשירות הציבורי.

מיכאל מלכיאלי: בהמשך, נציבות שירות המדינה גם משימה תנאי נוסף של תואר שני.

מיכאל מלכיאלי: והציבור החרדי – כ-10,000 סטודנטים חרדים נמצאים היום במכללות החרדיות והלאו-דווקא חרדיות.

מיכאל מלכיאלי: אני מקפיא כרגע את דעתי האישית, דעתנו האישית, שאדם שלומד תורה תורם תרומה למדינה פי כמה מאדם שנמצא בכל מסגרת אחרת.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה אומר האיש החרדי?

מיכאל מלכיאלי: תן לי ללמוד את הלימודים שאתה, משרד החינוך, מבקש ממני, אבל ברוח שלי.

מיכאל מלכיאלי: באה המל"ג ואומרת, בשיא חוצפתה: אני אקבע לכם, החרדים; אתם תלמדו גברים ונשים ביחד.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל: מה הקשר?

מיכאל מלכיאלי: מה הקשר בין אקדמיה – ואני לא מתערב כרגע בתוכני הלימוד, ויש לי הרבה מה לומר על זה, כי חרדים שלומדים במכללות שמזוהות עם הציבור החרדי מדברים על דברים שלא אמורים ללמוד שם, שלא תורמים להשכלה בכלל.

מיכאל מלכיאלי: אבל בוא נגיד, את זה אנחנו יודעים לבלוע, את הצפרדע, לא בתענוג גדול.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה הקשר בין אחד לשני?

מיכאל מלכיאלי: והפלא הגדול יותר הוא שמשרד המשפטים מוכן להבין – אנחנו רואים קריאת כיוון חיובית שם – הודות לשרה, שרואה את הדברים עין בעין איתנו; היא אומרת שאין קשר בין הדברים.

מיכאל מלכיאלי: משרד החינוך, המל"ג – ואני אמר את זה, במלוא חוצפתו – עדיין מתעקש להתערב בתוכני הצניעות של הציבור החרדי בתוך המכללות האקדמיות, עד כדי איום לשלילת סמלי מוסד מהמקומות שכן יסכימו ללמוד בנפרד.

מיכאל מלכיאלי: ואני אומר, משהו פה לא – מצד אחד אומרים לנו: אנחנו דורשים לראות אתכם באקדמיה, זה תנאי בשביל להיכנס למקומות העבודה; מצד שני, כשהציבור החרדי כן רוצה להיכנס וכן רוצה להשתלב, מה אומרים לו? לא, אנחנו גם נקבע לך את התכנים שלך.

מיכאל מלכיאלי: נכנס לפה עכשיו שר המדע אופיר אקוניס.

מיכאל מלכיאלי: דיברנו עכשיו על השערורייה המתמשכת במל"ג, האפליה היומיומית וההחלטות הקשות שלהם כלפי הציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: לי חשוב להעלות על נס את השר אקוניס, שמאז שהוא נכנס למשרד הציבור החרדי מקבל שם, כשווה בין שווים, תוכניות שהציבור החרדי לא קיבל עשרות שנים, ומוקצים במשרד לבתי ספר חרדים דברים שלא היו.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל את השר: וכי נפגע מזה משהו מקצועי?

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: ידעו שרוח המפקד לבוא ולהתאים את הכול בהבנה.

מיכאל מלכיאלי: אין לי ספק שבחדר הסגור היו ויכוחים, אבל ידעו להוציא עשן לבן, כי כשרוצים – יכולים.

מיכאל מלכיאלי: ומשרד החינוך, במקום שילמד מהשר, מתעקש בצורה מאוד מאוד קשה: אני אכפה עליכם, עוד פעם, בתוכני הלימוד שלהם, על לימוד של גברים ונשים ביחד, על דברים שהציבור החרדי לא יכול להשלים איתם.

מיכאל מלכיאלי: ביום ראשון הקרוב – – –

ישראל אייכלר: אדוני, אני חושב שמבחינת סמכות אין למשרד החינוך רשות להתערב במל"ג.

ישראל אייכלר: המל"ג היא רשות עצמאית, והיא קובעת לבד, זאת אומרת, הטענות צריכות לבוא למל"ג יותר מאשר למשרד החינוך.

ישראל אייכלר: אבל אולי אני טועה.

מיכאל מלכיאלי: לא, השר יכול – הם משחקים, אחד זורק את זה על השני.

מיכאל מלכיאלי: בעזרת השם, ביום ראשון אני מעלה הצעת חוק לוועדת שרים – שאני יודע שמשרד החינוך כרגע מתנגד לזה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נאבק בזה, בעזרת השם, ואנחנו לא נתייאש עד שנביא את מה שמגיע לאותם סטודנטים חרדים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אנחנו נאפשר עכשיו לסגן שר האוצר הרב יצחק כהן להשיב, בשם הממשלה, בבקשה.

ישראל אייכלר: ברוך הבא, סגן השר יצחק כהן.

יצחק כהן: ברכות, סגן היושב-ראש הרב אייכלר, על התפקיד הרם.

יצחק כהן: אני בטוח שתעשה קידוש השם.

יצחק כהן: ברשותך, אני דיברתי עם יושב-ראש הכנסת.

יצחק כהן: אני רוצה תיקון לפני שאני עונה להצעה לסדר-היום, לפרוטוקול, תיקון לשאילתה רגילה מס' 1029 של חברת הכנסת יעל גרמן בעניין הטלת מס סיגריות על סיגריות אייקוס.

יצחק כהן: לאחר בדיקה נוספת נמצא כי בתשובתי אתמול על שאילתה מס' 1029, של חברת הכנסת יעל גרמן, בעניין הטלת מס סיגריות על סיגריות אייקוס נפלה תקלה, והצעה לצווים הוכנה על ידי הגורמים המקצועיים והועברה לשר האוצר לצורך גיבוש החלטתו.

יצחק כהן: עד כה טרם התקבלה החלטה בעניין.

יצחק כהן: בזה אני מקווה שתיקנתי.

יצחק כהן: אבל אתה יודע, מותר לטעות – אסור להטעות.

יצחק כהן: כי חברת הכנסת גרמן סיפרה לי היום שהיה לה מכתב ושהיא ידעה שהתשובה לא מדויקת.

יצחק כהן: היא הייתה צריכה להגיד לי, קולגיאלית, אכן?

ישראל אייכלר: עשית את התיקון לפרוטוקול, אז בסדר.

יצחק כהן: על כל מקרה, נחזור להצעה לסדר-היום בעניין תקצוב מענק הבירה לשנת 2018.

יצחק כהן: השר אופיר אקוניס, אכן, ירושלים על ראש שמחתנו, לא רק מהיום ולא רק מאתמול, לא רק ראש העיר הזה, גם הקודם, ותמיד ירושלים זוכה ליחס מועדף, והממשלה הנוכחית תמכה בתקציב השוטף של עיריית ירושלים בהיקפים חסרי תקדים.

יצחק כהן: בשנת 2013, שימו לב, עמד מענק הבירה על סכום של 215 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: אופיר, הנתונים חשובים.

יצחק כהן: יש קמפיין שלילי, עוד מעט ישפכו זבל על המסילות, אז כדאי שתדעו את הנתונים, שהציבור בישראל ידע את הנתונים, ולא מהקמפיינים.

יצחק כהן: עוד מעט נראה רכבות שטופות זבל, עוד מעט תהיה הפגנה – לא יודע.

יצחק כהן: השיטה לעשות קמפיין שלילי נגד שר האוצר היא כל כך פתטית כשהנתונים והעובדות מונחים פה, וכדאי שהציבור ידע את זה.

יצחק כהן: פשוט מדהים.

יצחק כהן: אני חוזר ואומר: בשנת 2013 עמד מענק הבירה על סכום של 215 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: בשנת 2017 צפויה התמיכה הממשלתית בעיריית ירושלים לעמוד על 700 מיליון ש"ח – קפיצה של כמעט פי שלושה.

נאוה בוקר: אני רואה את הנתונים.

יצחק כהן: את לא רואה שום נתונים, אין לך שום נתונים.

יצחק כהן: מה שיש לך זה מה שהכתיבו לך.

נאוה בוקר: אלה הנתונים, מבחינתי – שקיבלנו מעיריית ירושלים.

יצחק כהן: אין לך שום נתונים.

יצחק כהן: זה הקמפיינים שהוא עושה.

יצחק כהן: זה לא יעזור.

נאוה בוקר: זה לא קמפיין.

יצחק כהן: אנחנו למודי ניסיון מההתנהגות שלו.

יצחק כהן: מעבר לתמיכה הזאת – כדאי שתקשיבי טוב – מעבר לתמיכה זו המועברת ישירות לתקציבה השוטף של העירייה השקיעה הממשלה בעשור האחרון 2 מיליארד ש"ח בתוכניות פיתוח לירושלים.

יצחק כהן: השקעות אלה צפויות בעתיד להגדיל את ההכנסות העצמיות של העירייה כך שרמת השירותים הניתנת לתושב תוכל לעלות תוך שהתלות בממשלה תפחת.

יצחק כהן: למעשה, הממשלה נתנה מענה הן בהגדלת התמיכה השוטפת, אשר נותנת פתרון לטווח הקצר, והן בתוכניות פיתוח אשר ייתנו מענה בטווח הארוך.

יצחק כהן: בימים אלו אנו בוחנים את גובה התמיכה הממשלתית אשר תועבר לעיריית ירושלים בשנת 2018.

יצחק כהן: אנחנו סבורים כי תוצאות הבחינה האמורה צריכות לשקף מחד גיסא את הצרכים הקיימים בירושלים ומאידך גיסא להתחשב בכלל הצרכים הקיימים בשלטון המקומי ובמגבלות התקציב שאיתן אנו מתמודדים.

יצחק כהן: אז ירושלים על ראש שמחתנו טופלה, מטפלים ותטופל.

יצחק כהן: זה שמפריחים מספרים באוויר – כדאי להיצמד לעובדות, כי העובדות מדברות בעד עצמן.

נאוה בוקר: אלה הנתונים.

יצחק כהן: איזה נתונים?

יצחק כהן: איזה נתונים?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: איזה נתון?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: תגידי, איזה נתון?

נאוה בוקר: שקיבלנו מהעירייה.

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: תגידי מה?

יצחק כהן: איזה נתון?

נאוה בוקר: איפה הדף שלי?

נאוה בוקר: אמרתי את זה לפני דקה.

יצחק כהן: לא, תגידי מה.

יצחק כהן: אני מביא לך עובדות של מספרים.

יצחק כהן: תגידי נתונים.

יצחק כהן: עם עובדות אי-אפשר להתווכח.

נאוה בוקר: זו תשובת השר – – –

ישראל אייכלר: מה?

ישראל אייכלר: מה המספר שאמרת?

יצחק כהן: אמרתי: משנת 2013 זה היה 215.

יצחק כהן: ב-2017 זה קפץ כמעט פי שלושה, זה 700 מיליון ש"ח, מענק הבירה.

נאוה בוקר: למה הוא לא מעביר – – –

ישראל אייכלר: וב-2018 כמה יהיה?

יצחק כהן: עכשיו אנחנו יושבים, יושבים עליו, דנים כבר עכשיו – – –

ישראל אייכלר: כמה זה יהיה?

ישראל אייכלר: אתה לא יודע.

יצחק כהן: נראה.

יצחק כהן: אנחנו צריכים לחשב, כפי שאמרתי – גם בצרכים וגם ביכולת.

נאוה בוקר: למה הוא לא – – – למה רק כולנו לא חותמים על החוק של ירושלים?

יצחק כהן: מה זה קשור?

נאוה בוקר: תקציב ירושלים.

יצחק כהן: מה זה קשור?

נאוה בוקר: זה קשור.

יצחק כהן: מה זה קשור?

נאוה בוקר: עובדה, יש פה איזשהו – – – לא – – –

יצחק כהן: חוק – יש לכם ועדת שרים לחקיקה.

יצחק כהן: טוב.

יצחק כהן: על כל פנים, אני מציע להסתפק בתשובת השר, או שאתם רוצים משהו אחר – לי לא אכפת.

ישראל אייכלר: את – – –

נאוה בוקר: אני רוצה דיון.

ישראל אייכלר: את רוצה להעביר לוועדה?

נאוה בוקר: דיון בוועדה, כן.

ישראל אייכלר: איזו ועדה?

נאוה בוקר: כספים.

ישראל אייכלר: ועדת הכספים.

יצחק כהן: אוקיי, כספים.

ישראל אייכלר: אתה מסכים לוועדת הכספים?

יצחק כהן: כן, גם אני מסכים.

ישראל אייכלר: אז אנחנו מודים – – –

יצחק כהן: בוועדת הכספים אפשר גם לפרוס את הנתונים, להביא את זה, שהציבור ידע, שהציבור יראה, ולא סיפורים וקמפיינים.

נאוה בוקר: זה מה שאנחנו רוצים לראות, ואז נוכיח לכם שחור על גבי לבן שאתם טועים.

יצחק כהן: אנחנו נוכיח לכם.

יצחק כהן: לא צריך להוכיח – אנחנו מוכיחים.

נאוה בוקר: אני – – –

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לסגן השר הרב יצחק כהן.

ישראל אייכלר: אנחנו ניגשים להצבעה על ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים.

ישראל אייכלר: מי בעד?

ישראל אייכלר: מי נגד?

ישראל אייכלר: מי נמנע?

יצחק כהן: אני לא אספיק – – –

ישראל אייכלר: הוא לא הספיק?

ישראל אייכלר: אז אנחנו נוסיף אותו.

ישראל אייכלר: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

ישראל אייכלר: ארבעה בעד, אף אחד לא התנגד ואין נמנעים, ואנחנו מוסיפים לצורך הפרוטוקול את סגן השר הרב יצחק כהן.

ישראל אייכלר: תם סדר-היום.

ישראל אייכלר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ט"ז בכסלו התשע"ח, ולמניינם – 4 בדצמבר 2017, בשעה 16:00.

ישראל אייכלר: ישיבה זו נעולה.