ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 279, 2017-11-27 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט' בכסלו תשע"ח, 27 בנובמבר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק אסור הלבנת הון (תיקון מס' 26 והוראת שעה), התשע"ח–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 34) (החלפת המונח אירוע אסון המוני), התשע"ח–2017; הצעת חוק לשמירה על בטיחות מעליות, התשע"ח–2017; הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון מס' 2) (הארכת תוקף), התשע"ח–2017; הצעת חוק גביית אגרות בעד בחינות בגרות והנפקת מסמכים נלווים, התשע"ח–2017; הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון מס' 6 והוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשע"ח–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 56) (ביטול עסקת מכר מרחוק למתן שירותי תיירות מחוץ לישראל), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/4767/20 וכלה בהצעת חוק פ/4793/20: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לרופאים מתמחים בפריפריה), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן ואלי אלאלוף; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – מימון טיולים שנתיים לתלמידים שהוריהם אינם יכולים לשלם), התשע"ח–2017, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – פתיחת אזורי הכשרות), התשע"ח–2017, מאת חבר הכנסת עודד פורר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לקצבת נכות למי שמשתלמת לו קצבת אזרח ותיק), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, עפר שלח, קארין אלהרר, נורית קורן ויעקב פרי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הסדרי הבחירה), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, יהודה גליק, קארין אלהרר ואילן גילאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – רפואת שיניים לאנשים שמלאו להם 65 שנים), התשע"ח–2017, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הדואר (תיקון – תקופה מרבית למשלוח דבר דואר), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, איתן כבל, יעל כהן-פארן, לאה פדידה, סאלח סעד, יואל חסון, נחמן שי, רוברט אילטוב, חמד עמאר, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, עודד פורר, זוהיר בהלול, יחיאל חיליק בר, יצחק וקנין, מיכאל מלכיאלי, יואב בן צור, רועי פולקמן, מיקי לוי, מוסי רז, עמר בר-לב, נורית קורן, ישראל אייכלר ועליזה לביא; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירה של פגיעה בקשרי החוץ של ישראל), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת ענת ברקו, דוד ביטן, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, יואב בן צור, מכלוף מיקי זוהר, אורן אסף חזן, נורית קורן, דוד אמסלם, יואב קיש, מנחם אליעזר מוזס, מרדכי יוגב, יעקב מרגי וישראל אייכלר; הצעת חוק העונשין (תיקון – חשיפה מרצון של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק חימום), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (קיזוז הפסדי עבר), התשע"ח–2017,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – העדפת מי שסיים שירות סדיר), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב, עודד פורר ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב, עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובדי מערכת הבריאות), התשע"ח–2017, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת זקנה לשכר הממוצע במשק), התשע"ח–2017, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – עסקה למשיכת מזומנים במכשיר למשיכת מזומנים), התשע"ח–2017, מאת חבר הכנסת דוד ביטן; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגדרת אלמן ושכול), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת רויטל סויד; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים והרחבת ההגנה והשמירה על האם הנושאת), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ויוסף עטאונה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת ילדים כפולה בלידת תאומים או יותר), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מענק פטירה להורה), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', מיכל רוזין, אחמד טיבי, מוסי רז, תמר זנדברג ואילן גילאון; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הגשת כתב אישום), מאת חברי הכנסת יואל חסון, סתיו שפיר, יעל כהן-פארן, עמר בר-לב, עמיר פרץ, לאה פדידה, סאלח סעד, מוסי רז, איילת נחמיאס ורבין, שלי יחימוביץ, איציק שמולי, יעל גרמן, איתן כבל, קסניה סבטלובה, נחמן שי, זוהיר בהלול, איתן ברושי, רויטל סויד ומרב מיכאלי; הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי, התשע"ח–2017,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת תיק רפואי במעבר בין קופות חולים), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, יעקב פרי, שולי מועלם-רפאלי, איציק שמולי, יעקב אשר, נחמן שי, עליזה לביא, נורית קורן ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – מערכת בקרה להובלת ואחסנת מזון בטמפרטורה מבוקרת), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת נורית קורן, אברהם נגוסה, מיכאל מלכיאלי ודב חנין; הצעת חוק בתי דין רבניים (קיום פסקי דין של גירושין) (תיקון – מרשם סרבנים אינטרנטי), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת רויטל סויד, איציק שמולי וקארין אלהרר; הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון – הצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך), התשע"ח–2017, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונח היום על שולחן הכנסת הסכם בדבר הצהרה על תאריך הכניסה לתוקף של חילופי מידע לפי הסכם הרשות המוסמכת הרב-צדדי בדבר חילופי דוחות בין מדינות (CbC).

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, אבקש להודיעכם כי בהתאם לסעיף 89 לתקנון הכנסת החליטה ועדת הכספים על חידוש הדיון בהצעת חוק קרן קיימת לישראל (תחולת דיני המס והוראת שעה), התשע"ח–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אין הצעות אי-אמון היום.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפעיל את ההצבעה כדי שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי שמעוניין יכול להירשם לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חנין יפתח את הנאומים היום – שאני לא אשכח שהצבעת, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אנחנו קוראים בדאגה גדולה על הכוונה לפטר 1,700 עובדים ממפעלי טבע בישראל.

דב חנין: הדבר הזה מרגיז ומקומם במיוחד נוכח העובדה שלאורך השנים חברת טבע קיבלה הקלות מס של מיליארדים ממדינת ישראל, כדי לייצר מקומות תעסוקה.

דב חנין: לא ייתכן שעכשיו, כאשר מנהלי החברה הסתבכו בהשקעות כושלות, מי שיצטרכ לשלם את המחיר אלה עובדים שעובדים בישראל, עובדים בצורה מצוינת, מייצרים לחברה מוצרים מצוינים, מייצרים לחברה אפילו תוצאות כלכליות טובות.

דב חנין: לא ייתכן שהעובדים יהיו אלה שמשלמים את מחיר ההשקעות הגרועות האלה.

דב חנין: אני מציע לכנסת לשקול ברצינות לדרוש החזרה של הכספים שחברת טבע קיבלה כהטבות מס כדי ליצור מקומות עבודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אנחנו שמענו על הסאגה של שר הבריאות שמתפטר.

חיים ילין: אני לא רוצה להיכנס לניתוח הפוליטי למה, איך.

חיים ילין: אותי מדאיג רק דבר אחד: כבוד היושב-ראש, מתנהלים דיונים בכנסת – 80 ילדים – 80 ילדים – מחכים לתרופה; 80 ילדים חולי SMA מחכים לתרופה.

חיים ילין: למי יפנו עכשיו, כשאין שר בריאות?

חיים ילין: מי יטפל בהם?

חיים ילין: מי ידאג להם שיהיו 160 מיליון שקל בתקציב כדי להציל את החיים שלהם?

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, זה מה שמדאיג אותי.

חיים ילין: לא חקירות, לא אם הממשלה תיפול, לא אם יש רכבות בשבת, לא אם מקדשים את השבת או לא, או כן צריך.

חיים ילין: זה פיקוח נפש.

חיים ילין: זה המהות שלנו כחברי כנסת.

חיים ילין: אם אנחנו כחברי כנסת לא יכולים להתאחד וללחוץ על שר הבריאות לפני שנכנסת לתוקף ההתפטרות שלו להציל את 80 הילדים, אז לְמה הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, שפר גורלי שאני יכול לחתום על כל מילה ששני חבריי הקודמים אמרו – גם על המפוטרים בטבע וגם על מה שחבר הכנסת חיים ילין דיבר, על הילדים, ולכן, זה מאפשר לי, ב-50 שניות שנותרו לי, לדבר על תופעה של תדהמה שקרתה לי.

אילן גילאון: אתה יודע, אדוני, אני חשבתי שראיתי בכנסת הכול, ואני לא יכול יותר, נעלמה לי היכולת להגיד: כזה לא יכול להיות, אני לא מאמין שזה קורה.

אילן גילאון: ואז אני מסתכל לפני שבוע בטלוויזיה ומשפשף עיניים על התוכנית עובדה, ורואה את הדרך, אדוני, שבה מתמנים שופטים בישראל, על ידי ועדת מינויים פרסונלית, שכל האנשים בה מקשה אחת, וממנים רק אנשים מסוג אחד, והשופטים העתידיים הולכים ומתרפסים ומרקדים לפניהם.

אילן גילאון: ואני מסתכל ואני אומר לעצמי: בקצב הזה לא יהיו יותר שופטים בירושלים, במפלט האחרון, אולי, של האיזון הדמוקרטי במדינת ישראל שנשאר היום, עם העריצות של הרוב כאן.

אילן גילאון: אני אומר לעצמי: לא יהיו שופטים, יהיו לבלרי משפטים, ופה אולי – וזה המשפט שאני רוצה לנעול בו: היום, כשאנחנו בעידן הצרפתי, אדוני, ז'אן ז'אק רוסו אמר שהבושה היא בת לווייתה של היכולת להבחין בין טוב לרע, ובמקום שאין בושה אין יכולת להבחין בין טוב לרע.

אילן גילאון: זה מה שחשתי ממינוי השופטים ומהדרך שבה זה נעשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השרה, אני גם מבקש לדבר על השערורייה הגדולה של חברת טבע.

יוסי יונה: היום נחשפנו שוב לפרטים, הייתי אומר, אדוני היושב-ראש, מקוממים, פשוט מקוממים.

יוסי יונה: אנחנו פה מתמודדים עם שערורייה שלטונית, ואם תרצה, אדוני היושב-ראש – מחדל שלטוני, שהוא אולי חסר תקדים.

יוסי יונה: החוק לעידוד השקעות הון, אדוני היושב-ראש, יש לו מטרות מאוד מאוד ברורות: לעודד השקעה ולעודד השקעה בפריפריה, והינה, שני הדברים הללו לא קורים, והחברה הזאת זוכה בפרק זמן של כעשור ל-20 מיליארד שקל הטבות מס – שערורייה – ולא מקיימת את תנאי הסף של החוק לעידוד השקעות הון.

יוסי יונה: אין דין ואין דיין; אין פיקוח, אין בקרה, והם עושים ככל שעולה על דעתם.

יוסי יונה: הביקורת, אדוני היושב-ראש, אינה מופנית לחברת טבע; היא בעולם הזה כדי לעשות רווחים.

יוסי יונה: הם מדברים לעיתים על אחריות תאגידית, אבל אנחנו רואים שמה שמנחה אותם זה חמדנות.

יוסי יונה: הגרוע ביותר – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, מאוד יכול להיות שאנחנו, בשנת 2017, עדיין נותנים לטבע הטבות הון.

יוסי יונה: לא האוצר ולא רשות המיסים מוכנים לחשוף פרטים על השערורייה הזאת, באמת, בקנה מידה עולמי.

יוסי יונה: עכשיו, דבר אחד נוסף אני רוצה לומר: אני קראתי בעיתונים שבכוונתה של חברת טבע, כחלק מתהליכי ההבראה, להעתיק את דפוסי הייצור מישראל למדינות אחרות, כדי שעלות העבודה תהיה נמוכה יותר.

יוסי יונה: ואני מכאן קורא לממשלה, לאחראים לפיקוח ולבקרה, לעשות הכול, משום שזה לא יהיה רק ה-1,300 או ה-2,000–3,000 עובדים שהם הולכים לפטר, אלא אנחנו הולכים להתמודד עם בעיה רבתי, של פיטורים המוניים.

יוסי יונה: את זה אנחנו רוצים למנוע, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק ששירותי רפואה דחופה הם חשובים בעיקר בפריפריה.

אחמד טיבי: זו הסיבה לכך שנפגשתי כמה פעמים עם מנכ"ל מד"א, מר אלי בין, כדי להנגיש את שירות הרפואה הדחופה ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: הגענו לסיכום לגבי היישובים – בשלב זה: אכסאל – הייתה ישיבה במועצה, בהשתתפות חברי אוסאמה סעדי וראש המועצה; ערערה בוואדי עארה – הייתה ישיבה דומה גם עם ראש המועצה ידידי מודר יונס, ומחר תהיה ישיבה דומה בחורה.

אחמד טיבי: בשלושת היישובים האלה – תהיה תחנת מד"א למתן שירות ביישובים האלה, שלא נהנו מהשירות החשוב הזה, ליישובים והיישובים מסביב.

אחמד טיבי: אני מקווה שנצליח להחדיר את הרפואה הדחופה ואת שירותי מד"א ליישובים נוספים, זה משפר את איכות הטיפול הרפואי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרה, קודם כול ברצוני לברך את האורחות שלנו ביציע, את הקבוצה של נשים עושות שלום – לא למחוא כפיים – באמת, אתן מזכירות לנו, שבוע אחרי שבוע, את הצורך לרדוף את השלום עד אשר נשיג אותו, פשוטו כמשמעו.

קסניה סבטלובה: והיום אני רוצה להקדיש את הדקה שלי למשבר ביחסים שלנו עם ירדן.

קסניה סבטלובה: כבר ארבעה חודשים השגרירה שלנו, עינת שלאין המצוינת, אינה נמצאת ברבת עמון ואינה מייצגת שם את מדינתנו, בעקבות התקרית המצערת עם המאבטח – כולנו ידענו על התקרית הזאת, התבשרנו עליה בכלי התקשורת – אז התקרית עוד לא הסתיימה, והיא מעיבה על יחסי השלום בין שתי המדינות שלנו.

קסניה סבטלובה: השלום עם ירדן הוא שלום אסטרטגי.

קסניה סבטלובה: ירדן היא אחת משתי המדינות שעדיין מקיימות איתנו את ברית השלום, שחתמנו עליה בשנת 1994, אבל מה לעשות, בהיעדר שגרירה, ובגלל המשבר שקיים כעת, בלי שיש נכונות אמיתית לפתור אותו ולמצוא את הפתרון שדרוש כדי שאנחנו נצא מהברוך הזה, נפגעים רבדים כל כך חשובים של חוזה השלום.

קסניה סבטלובה: קודם כול, תעלת הימים – כל ההתקדמות בנושא החשוב הזה כרגע נמצאת בסכנה.

קסניה סבטלובה: יש איומים, ששני הצדדים מחליפים ביניהם, והדבר הזה עלול לפגוע קשות בפרויקט.

קסניה סבטלובה: המסחר, כמובן, והיחסים הבילטרליים בכלל.

קסניה סבטלובה: כל זה כרגע מרוקן מתוכן אמיתי את הסכם השלום שלנו עם הממלכה ההאשמית-ירדנית.

קסניה סבטלובה: ירדן היא שותפה מאוד חזקה ומאוד חשובה לנו.

קסניה סבטלובה: גם בנושא של ביטחון, הביטחון היומיומי שלנו, אבל לא רק בזה, גם בבנייה של קשרים אמיצים וחזקים לעתיד לבוא, שאנחנו נוכל, עם ירדן, עם מצרים, להרחיב את המעגל של העמים שנמצאים איתנו כאן, במזרח התיכון, ביחסי שלום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, ראשית אני רוצה לברך את נשים עושות שלום, שהן אורחות כאן, ביציע, על העבודה החשובה והמבורכת שהן עושות.

יוסף ג'בארין: אהלן וסהלן.

יוסף ג'בארין: אני גם אומר אהלן לתלמידי בית ספר מבית ג'ן, גם להם: אהלן וסהלן בל-כנסת.

יוסף ג'בארין: היום אומנם היו לנו אורחים יקרים, אבל לצערי בוועדת החוקה המשיך יו"ר הוועדה לדון גם בחוק הלאום, והיום נדון הסעיף בחוק אשר בעצם נועד לבטל את מעמדה הרשמי של השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אחד המשפטים החזקים שנאמרו בדיון היום בוועדה – שזה חסר תקדים שמדינה מבטלת שפה רשמית בה.

יוסף ג'בארין: פשוט, זה משהו חסר תקדים, שמדינה מבטלת שפה רשמית שלה, במיוחד כשמדובר בשפה רשמית של כ-20% מהאזרחים במדינה – מיעוט לאומי, מיעוט לשוני, מיעוט ילידי, מיעוט מאוד גדול, של 1.5 מיליון.

יוסף ג'בארין: אני מקווה, כבוד היושב-ראש, שהדבר הזה לא יקרה כאשר אתה בעצם היושב-ראש של הכנסת, ולא יקרה בכהונתך, והדבר הזה באמת לא יקרה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: כבר קודמיי ציינו, ובצדק, את השורות המאוישות פה, למעלה ביציע, בנשים עושות שלום.

נחמן שי: אני כבר מזמן לא ראיתי אצלנו, במציאות הישראלית, עקשנות כל כך גדולה ודבקות כל כך גדולה, ובעיניי זה נותן דוגמה – אני מקווה, ייתן דוגמה – לרבים וטובים בנו, ללכת בדרך הזאת, ששמה שלום בינינו לבין הפלסטינים.

נחמן שי: תודה לכן.

נחמן שי: אני רוצה לעסוק בקצרה בדבריה של סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי, שהיטיבה להשביח ולשפר את יחסי ישראל עם יהדות התפוצות בריאיון שהיא נתנה לערוץ i24.

נחמן שי: כולנו יודעים שיש משבר בין יהדות ארצות הברית לבין ישראל, וכל מה שאנחנו צריכים לעשות, כולנו, זה לנסות לחבר את הקהילה היהודית בארצות הברית מחדש אלינו, כי הקשר איתה הוא חשוב, מכל היבט, ובאה סגנית השר ושפכה שמן למדורה – הוסיפה זרדים למדורה ותרמה תרומה מיותרת לחלוטין להגדלת הכעס והטינה שיש היום בקרב יהדות ארצות הברית כלפי ישראל.

נחמן שי: להטיל דופי בנאמנות של יהדות ארצות הברית למדינת האם שלה זאת אמירה ממשפחת האמירות האנטישמיות, שאם היה סגן שר החוץ האמריקני אומר דבר דומה, היינו כולנו מפה דורשים שיפוטר, ויכול להיות שהוא כבר היה הולך הביתה ממילא.

נחמן שי: היהודים שחיים בארצות הברית הם אזרחים אמריקנים, הם נאמנים לארצם, ויחד עם זה יש להם זיקה חשובה מאוד למדינת ישראל, ועל כך אנחנו צריכים גם לברך אותם, גם להודות להם וגם לעשות כל מה שאנחנו יכולים כדי לקיים את הקשר הזה.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני תחילה מברך את נשים עושות שלום ומקווה שיצליחו בעבודתן ובשליחות שלהן, לפחות יביאו רוח חדשה למראה המלחמה הקודר שבאווירה או באקלים שלנו, באזור.

מסעוד גנאים: אני גם מברך את תלמידי בית הספר בית ג'ן, ואנחנו גאים בהם – בית הספר הזה תמיד תופס את המקומות הראשונים בתוצאות הבגרות במדינה, אז כל הכבוד.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, התפרסם בעיתונות דוח על המחסור הגדול במקלטים ביישובים הערביים, ובהם היישוב שלי, העיר שלי, סח'נין, שאין בה אף מקלט אחד, אפילו ש-70% מהתושבים במרחק 40 ק"מ מהגבול הצפוני הם ערבים.

מסעוד גנאים: בעבר הייתה הנחה במשרד הביטחון שהערבים אינם מטרה להתקפה במלחמות של ישראל עם שכנותיה, אבל באה מלחמת לבנון 2006 והוכיחה שכן, הם מטרה ועוד איך, והיו כמה הרוגים גם ב-2006.

מסעוד גנאים: אז מה נותר עכשיו?

מסעוד גנאים: מה ההנחה החדשה של משרד הביטחון – ערבים לא מתים?

מסעוד גנאים: בגלל זה אין צורך במקלטים?

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה, אדוני.

מוסי רז: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: מוותר, אז חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה.

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בשבועות האחרונים אנחנו שמים לב למקרים במשכן הכנסת שצריכים להדאיג כל אזרח וכל אזרחית, ואם לרגע לא הייתי בטוחה שאני כאן, הייתי בטוחה שזה חלק מסדרת דרמה שנקראת "בית הקלפים".

לאה פדידה: זו מציאות שמבקשת להחליש את מוסדות השלטון, בטח ובוודאי החוק של אמסלם, שרוצה באמת להסתיר מפני הציבור את מעלליו של ראש הממשלה, וכן חבר הכנסת סמוטריץ, שרוצה לדלל את הסמכויות של מבקר המדינה, וזה לא הכול – אנחנו רואים שהממשלה אינה מתפקדת, ובמקום לטפל, באמת, בעשרות מפוטרים של טבע ונגב קרמיקה, בחיילים שלא יכולים להגיע ברכבת ובמורים שעכשיו נמצאים בשביתה, הממשלה הזאת עסוקה מאוד בלכבות את השרפות שהיא עצמה עושה.

לאה פדידה: אז, אדוני ראש הממשלה, וכל חברי הכנסת, אל לנו לתת לממשלה הזאת להמשיך לשרוד.

לאה פדידה: אני בטוחה – אני בטוחה שבסופו של דבר העם יגיד את דברו בקלפי, וזה לא עוד הרבה, כי טבעו של מגדל קלפים, שכשהוא מתחיל להתפרק, הוא מתפרק עד הסוף.

לאה פדידה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לאה פדידה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עטאונה, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת ברושי.

יוסף עטאונה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשנה האחרונה היה ניסיון לחוקק תיקון מס' 116 לחוק התכנון והבנייה.

יוסף עטאונה: אנחנו בבית הזה, חבריי לרשימה המשותפת, התנגדנו לחוק ולהרחבת התיקון בוועדת הפנים.

יוסף עטאונה: הם אמרו בצורה הכי ברורה והכי חד-משמעית שחוק זה נועד בעיקר נגד האוכלוסייה הערבית וכדי לשמש כלי עזר לזרז את תהליך הריסת הבתים.

יוסף עטאונה: בשבוע האחרון בתי עסק בנגב, ובמיוחד מפעלי בטון, קיבלו התראות מהיחידה הארצית לאכיפת דיני התכנון והבנייה, התראה שהתיקון נכנס לתוקף ב-25 באוקטובר 2017, והתראות לבעלי עסקים.

יוסף עטאונה: זאת התערבות גסה בחופש העיסוק של אנשים, שהם צריכים לבקש מכל מי שבא ורוצה לקנות חומרי בניין, אפילו שקי מלט – הם צריכים לשאול אם יש היתר, ואם אין היתר והם מוכרים הם צפויים לכך שהרכב שלהם יושבת ל-30 יום.

יוסף עטאונה: אני חושב שעצם התיקון הזה, והתחלת היישום שלו בנגב, מראים מדיניות מפלה כלפי האוכלוסייה הערבית, שנועדה להרוס את הבתים שלהם.

יוסף עטאונה: במקום שהמדינה תחשוב איך, לפני החורף, לשבת עם הנהגת הבדואים בנגב, לחשוב איך לעצור את תהליך הריסת הבתים ולחשוב על פתרון מוסכם על כולם, היא מחלקת לבתי עסק – לא לבנות בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יוסף עטאונה: אני חושב שהם טועים, כי זה הוכח מ-1948 עד היום, והם מאמינים שמה שלא הולך בכוח הולך ביותר כוח ויותר כוח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יוסף עטאונה: זה לא ילך.

יוסף עטאונה: בשלוש השנים האחרונות נהרסו בנגב 3,600 בתים.

יוסף עטאונה: זה לא יעזור לאף אחד.

יוסף עטאונה: אנחנו חלק מהמקום, המקום הוא חלק מאיתנו, וככה נמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עטאונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברושי, בבקשה, אדוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני מצטרף לברכות לחברות ביציע, בתקווה שההתמדה שלהן תביא לשלום.

איתן ברושי: אני רוצה להעלות פה נושא שהוא קצת חריג בשאלות שעולות פה מדי פעם.

איתן ברושי: יש גם שאלות כאלה, כמו – אנחנו עדים, אדוני היושב-ראש, להתפרצות של מחלת הכלבת באזור שבין עמק המעיינות, הגלבוע, עמק יזרעאל, יוקנעם ומגידו.

איתן ברושי: אם בשנה ממוצעת יש 30 מקרים, בחודשיים וחצי אנחנו עדים ל-50 מקרים של התפרצות כלבת, בעיקר על ידי תנים.

איתן ברושי: זאת מחלה מסוכנת לאדם, ויכולה לגרום גם למוות – תנים חולים שמתנפלים – אבל זאת גם מחלה שגורמת נזק כלכלי גדול מאוד.

איתן ברושי: זה די מצער שנוסף על הקשיים של הפריפריה – וכידוע, לא פעם דיברנו פה על חולשת מערכת הבריאות בצפון, בפריפריה בכלל ובעמקים בפרט – אנחנו הוספנו הכבדה שאיננה מוצדקת, ונשאלת השאלה מדוע הממשלה והגורמים הממונים על ההתמודדות עם המחלה, שלא נולדה היום, הגיעו למצב של הזנחה וחוסר יכולת לשלוט במחלה ולבלום אותה, היא עוברת גם לבעלי חיים של הבית, ותעבור גם לכיוון המרכז, אם לא ידעו לעצור אותה.

איתן ברושי: ומכאן אני קורא לך, אדוני היושב-ראש, לקרוא לממשלה לטפל בזה ולהכריז על מצב מיוחד, שהתוצאה שלו צריכה להיות סיום הפרק העגום של התפרצות כל כך דרמטית של מחלת הכלבת, מה שלא היה כאן, בישראל, שנים רבות.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: המליאה עסקה בנושא בשבוע שעבר, שר החקלאות נתן תשובות מפורטות, ואני מקווה מאוד שבאמת יהיו תוצאות לעניין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביום שישי האחרון היה יום שישי שחור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא היה שחור כי נוסף על מבצעים שהיו – ואנשים נהנו מזה – היה טבח במסגד באל-עריש – 305 אנשים נטבחו בזמן תפילה; מקרה של פראי אדם, אנשים שהם אויבי האסלאם, אויבי האנושות, וצריך להילחם בהם מלחמת חורמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל, ויש אבל גדול: בדרך של המלחמה הזאת צריך להיזהר שלא לפגוע באנשים חפים מפשע, כי לא מספיק הרציחות שהם מבצעים, אלא גם מי שנלחם בהם מוסיף, ומספיקה הדוגמה של הלילה: המטוסים הרוסיים בסוריה הרגו 53 אנשים בטענה שהם הפציצו את דאעש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בין ההרוגים היו 21 ילדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנושא הזה צריך להיזהר, כי אי-אפשר, במלחמה הזאת, שהיא מחויבת המציאות וחייבים לבצע אותה, לפגוע בחפים מפשע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יהיה אחרון הדוברים, ואנחנו נעבור לחקיקה.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: זה קרוב לשנה מאירועי אום אל-חיראן, שבהם נהרגו שני אזרחים – או אזרח ושוטר, יותר נכון – נהרג האזרח יעקב אבו אלקיעאן, עליהי רחמאת אללה, ולכן, היום הגשתי שאילתה, לכבודו, כדי לשאול ולברר בקשר לבקשת המפכ"ל, שהאשים את מח"ש בהעלמת מסמך סודי, רגיש, של השב"כ בתיק הזה, ולכן הוא ביקש להחזיר את התיק למח"ש.

טלב אבו עראר: פניתי בשאלה כדי לדעת מה המסמך הזה אומר.

טלב אבו עראר: אנחנו ממתינים עדיין לתוצאות החקירה, כבר שנה או קרוב לשנה.

טלב אבו עראר: זה עניין חשוב מאוד, כי האוכלוסייה – המשפחה פונה אלינו ומבקשת תשובות, מכובדי היושב-ראש, ולכן רציתי לפנות בשאלה הזאת לשר המוסמך לכך, שישיב לנו.

טלב אבו עראר: אתה לא אישרת, אבל טוב תעשה אם באמת אקבל תשובה על השאלה הזאת, מכבודו, שנדע בדיוק איזה מסמך סודי זה, מה הוא אומר.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1166; דברי הכנסת, חוב' ה', עמ' 24453; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 7 – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ח–2017, לקריאה ראשונה – תשובה והצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה, שרת התרבות והספורט חברת הכנסת מירי רגב.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – הצבעה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הדיון התקיים בשבוע שעבר.

מירי רגב: אתם בעד.

נחמן שי: אה, את עוזרת לנו?

מירי רגב: לא, אני יודעת, אחרת הייתי מביאה את כל הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: תודה, כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק שאנחנו הולכים להצביע עליו היום הוא בעצם תיקון שמביא להארכתה של הוראת השעה שנקבעה בחוק להסדר הימורים בספורט (תיקון מס' 7 – הוראת שעה), התשע"ד–2014 – פורסם ברשומות ביום כ"ד באדר, 26 במרס 2014 – ובעצם הפיכת הוראת השעה להסדר של קבע.

מירי רגב: הוראת השעה נחקקה עקב המלצות ועדת זליכה לבדיקת מבנה הכדורגל בישראל, אשר מטרתן הייתה לשפר את ההתנהלות התקינה של גופי הספורט.

מירי רגב: במסגרת ההמלצות המליצה הוועדה כי כספי תמיכת המועצה להסדר הימורים בספורט יועברו ישירות לקבוצות, ולא דרך מרכזי הספורט או האיגודים וההתאחדויות, ולמעשה לבטל את האפשרות שהייתה קיימת אז בחוק המועצה להסדר הימורים – להעביר את הכסף לקבוצות דרך גופי צינור.

מירי רגב: כמו כן, נקבע בתקופת הוראת השעה כי נושאי משרה בקבוצות הספורט יעברו הכשרה כפי שתקבע שרת התרבות או שר התרבות הרלוונטי.

מירי רגב: נוסף על כך, בתקופת הוראת השעה נקבע כי המועצה להסדר הימורים בספורט תתמוך בפעילות שמטרתה מניעת אלימות וגזענות בספורט.

מירי רגב: עתה, לקראת סיום תקופת הוראת השעה, ולאור הלקחים שנלמדו, החלטנו לאמץ את הוראת השעה ולהופכה להוראת קבע.

מירי רגב: בתקופה זו גדל מספר קבוצות הספורט במדינת ישראל, וחולקו תקציבים גדולים מאוד מאוד למניעת אלימות וגזענות בספורט.

מירי רגב: מאחר שתוקף הוראת השעה פוקע ב-31 בדצמבר, אני אבקש מכם את תמיכתכם בחוק זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 7 – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ח–2017.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי כנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – 7 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 7 – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ח–2017, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 13, נגד – שבעה, אחד נמנע.

חמד עמאר: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט להמשך החקיקה בקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: [נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להחלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות .

חמד עמאר: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אני מתנצל שאני צרוד.

ניסן סלומינסקי: הבקשה היא תיקון טעות טכנית בחוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים בשירות הציבורי.

ניסן סלומינסקי: התיקון הוא: בחוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים בשירות הציבורי, תיקוני חקיקה, התשע"ז–2016, בסעיף 1(1)(ג), סימון סעיף קטן (ח1) המובא בו צריך להיות (ח4).

ניסן סלומינסקי: החוק עבר, ובשל טעות טכנית סומן סעיף קטן שנוסף לסעיף 15א לחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט–1959, בסימון (ח1), אף שסימון זה כבר ניתן לסעיף קטן אחר באותו סעיף בתיקון הקודם.

ניסן סלומינסקי: לכן מבקשים כאן לתקן את הטעות, ובמקום סעיף (ח1) יהיה (ח4).

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לאשר.

ניסן סלומינסקי: זה תיקון טכני, זה לא רלוונטי, ואני מבקש לאשר את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוסי יונה, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יוסי יונה: כשיש טעויות, אדוני היושב-ראש, צריך לתקן אותן, בוודאי.

יוסי יונה: אז יופי – אז אנחנו מן הסתם נצביע בעד התיקון – אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות, ככה, גברתי השרה, בבחינת פרומו לחרפה שהולכת לבוא לפתחנו בעוד שעות קרובות, וזה חוק ההמלצות – החוק הבזוי, באמת, שכנסת ישראל מתבקשת להעביר היום, שאינו אלא חוק חסינות לראש הממשלה מפני הפללה פלילית.

יוסי יונה: זה דבר נורא ואיום, שאנחנו מעלים על נס ואנחנו מפארים ומהללים את עצמנו כדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון – והינה היא מידרדרת לה, על ידי אותם אנשים שמפארים אותה, על ידי אותם אנשים שמהללים אותה, והינה הם רומסים אותה ברגל גסה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת, של חוק ההמלצות – היה והיא עוברת – היא בעצם לדיראון עולם על מצחה של החברה הישראלית, על מצחה של הדמוקרטיה הישראלית, ואנחנו מבקשים מבעלי המצפון – אנחנו מבקשים מחברות הקואליציה או מסיעות הקואליציה להראות יושרה ציבורית, לקום ולומר:

יוסי יונה: אנחנו לא נצביע בעד החוק הבזוי וההזוי הזה, שאין לו אח ורע בחברות שמתיימרות להיות חברות דמוקרטיות.

יוסי יונה: להחריג את ראש הממשלה – הרי בסופו של דבר ראינו מי ישב היום בלשכתו של דוד אמסלם, מזכיר הממשלה הורוביץ, והם עצמם, אתם יודעים מה, הם רוקחים, הייתי אומר, במקרה הזה – אני מעז לומר – אני מעז לומר, חבר הכנסת יעקב פרי, שמקשיב בקשב כה רב – הם רוקחים מזימות, פשוט כך.

יוסי יונה: הם מנצלים את הרוב האקראי, המקרי, שלהם, כדי לתת חסינות לראש הממשלה ולהגן עליו מפני הפללה.

יוסי יונה: לא ייאמן, הדבר הזה, שאנחנו כאן, כנסת ישראל – והיה וזה יעבור – וזה הדבר המאוד-מאוד כואב ומצער: זה יהיה כתם עלינו, גם על חברות וחברי הכנסת שהולכים להצביע נגד החוק הנורא הזה.

יוסי יונה: כנסת ישראל היום יורדת לשפל – יורדת לשפל מבחינה מוסרית, מבחינה דמוקרטית, כאשר היא רוצה להעביר כאן את החוק הנורא הזה שמגן על ראש הממשלה מפני הפללה.

יוסי יונה: לא ייתכן, לא הגיוני, לא מוסרי.

יוסי יונה: מי ייתן ויהיה הנס, ואנשים פה יימלכו לפני שהצעת החוק הזאת תגיע לכאן, ויאמרו: אנחנו לא ניתן את ידנו לביזיון הזה, שבסופו של דבר מדרדר את ישראל לקהילת העמים והקהילות הלא-דמוקרטיות והמושחתות.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 3 בעד הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 28 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת החוקה חוק ומשפט בדבר תיקון טעות , נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 28, אין מתנגדים, נמנע אחד.

חמד עמאר: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות התקבלה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/743); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים ל, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, את, כאשת קבע לשעבר, בטח יכולה להבין לעומק על מה הצעת החוק.

יוליה מלינובסקי: במצב היום נשות קבע ואנשי קבע, חיילים וחיילות בקבע, לא מוגנים מפני פיטורים אם הם עוברים טיפולי פוריות או הפריה חוץ-גופית.

יוליה מלינובסקי: החוק האזרחי תיקן את המצב הזה, והכיר בעובדה שזה מצב רגיש – אנשים שעוברים טיפולי פוריות או הפריה חוץ-גופית נמצאים במצב רגיש, וצריכים הגנות נוספות.

יוליה מלינובסקי: בצבא עד לאחרונה לא ראו את הדברים האלה עין בעין עם החקיקה האזרחית, ואנחנו לקחנו את הנושא הזה וקידמנו אותו בכנסת.

יוליה מלינובסקי: אני חייבת להגיד שבצבא, בזמן האחרון, כבר הפנימו את הצורך הזה, שגם קצינות וקציני צה"ל הם בני אדם, ויש להם חיים אישיים וצרכים אישיים, וגם הם צריכים הגנה דומה למה שנמצא באזרחות.

יוליה מלינובסקי: בהצעת החוק הזאת מוצע לתקן את הטעות הזאת – אני רואה בזה טעות – לצערי הרב, הנושא הזה התגלגל הרבה שנים במשרד הביטחון, ולא הגיע לידי פתרון, ורק בתקופה האחרונה הצלחנו להזיז שם קצת את הגלגלים.

יוליה מלינובסקי: לכבוד החקיקה הזאת, כבר היום הצבא הכניס את התיקונים לפקודה שמכירה בהפריה חוץ-גופית.

יוליה מלינובסקי: עדיין לא נמצא שם נושא הפוריות.

יוליה מלינובסקי: החוק שלנו מדבר גם על הגנה בדמי לידה, ומשווה בין חיילת וחייל, אז במובן מסוים, בחלקת אלוהים הקטנה שלי, זאת מהפכה, ואני מקווה מאוד שהיום נעביר את זה בקריאה ראשונה, ובמהרה נסיים את החקיקה הזאת גם בשנייה ובשלישית.

יוליה מלינובסקי: יש עוד הרבה מה לעשות ולתקן, אבל זה צעד ראשון כדי לתת את ההגנות המתאימות גם לקצינות ולקציני צה"ל, בדומה למה שקורה אצל אזרחים.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, אנחנו עוברים לדיון ולרשימת הדוברים: חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – מוותר; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק; חבר הכנסת דב חנין – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; שרן השכל; חבר הכנסת מיקי לוי; חברת הכנסת נאוה בוקר; חברת הכנסת קסניה סבטלובה; חברת הכנסת מרב מיכאלי; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; חברת הכנסת לאה פדידה; חבר הכנסת אמיר אוחנה.

חמד עמאר: חברת הכנסת נורית קורן, עד שלוש דקות, בבקשה.

חמד עמאר: אני סוגר את רשימת הדוברים.

חמד עמאר: יש עוד חבר כנסת אחד שצריך לדבר.

נורית קורן: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, השרה מירי רגב, בעצם החוק הזה – צריך להגיד לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי – זה חוק מאוד מאוד חשוב, כי צריך להתחשב בנשים אחרי לידה.

נורית קורן: הדברים האלה חשובים ביותר, כדי לתת לנשים גם להישאר בבית ולגדל את הילדים.

נורית קורן: אני רוצה דווקא לדבר על אתמול.

נורית קורן: הוועדה בראשותי, לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, המזרח והבלקן – סיירנו אתמול בבית העלמין קריית שאול.

נורית קורן: הלכנו לראות קברים של הילדים שוועדת כהן-קדמי טענה שהילדים האלה קבורים שם.

נורית קורן: יחד איתי היו שלוש משפחות – שלוש משפחות נרגשות, שבפעם הראשונה ראו את המקום שנחזה להיות הקבר של יקירן.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, כשאני מבקרת בבתי עלמין אני תמיד מזדעזעת ונרגשת מחדש, מכיוון שזה רק אדמה.

נורית קורן: אי-אפשר לדעת אם יש שם קבר או לא.

נורית קורן: אין מצבות.

נורית קורן: אני מזכירה לכל הנוכחים פה שבעצם המשפחות רק קיבלו הודעה שיקירם נפטר, אבל הן לא קיבלו לא את הגופה ולא את האפשרות הבסיסית ביותר לבצע את האקט של הלוויה, את האקט של הפרדה מבן משפחה שנפטר.

נורית קורן: כך הודיעו להם – נפטר, תלכו, קברנו.

נורית קורן: בעצם את הפרדה הם אפילו לא חוו.

נורית קורן: הם לא יכלו לשבת שבעה, לא לתת קדיש ולא לעשות שום אקט דתי מול הקבר של יקירם.

נורית קורן: הם נשארו עם סימן שאלה גדול, כי הם לא יודעים אם אכן היקיר שלהם קבור באותו קבר.

נורית קורן: משפחה אחת שהייתה שם – המסמכים שקיבלנו גם ממשרד הפנים וגם מחברה קדישא שמנהלת את בית העלמין הראו שלפחות קבר אחד המסמכים נראים אותנטיים.

נורית קורן: אני מאמינה שהמשפחה תרצה עכשיו לעשות בדיקת דנ"א, ואני מובילה כרגע חוק לפתיחת הקברים כדי לזהות מי בקבר על ידי בדיקת דנ"א.

נורית קורן: אבל יש גם שני קברים נוספים שסימני השאלה רק הלכו וגדלו: משפחת שיריאן, שאמרו להם שהילד שלהם קבור בחיפה, בסגולה.

נורית קורן: הם היו גם בקריית שאול, וגם בקריית שאול אמרו להם שאין קבר.

נורית קורן: והפלא ופלא – עכשיו, כשהוועדה הגיעה, פתאום יש קבר.

נורית קורן: ואנחנו עומדים מול הקבר ומשתאים – האם זה באמת הקבר?

נורית קורן: המשפחה, היה לה קשה מאוד – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – –

נורית קורן: – – קשה מאוד, קשה מאוד – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – –

נורית קורן: יואל, אני כבר מסיימת.

נורית קורן: אתה לא מנהל עכשיו את המליאה, אתה רק – עוד רגע, עוד שנייה.

נורית קורן: דבר חשוב.

לאה פדידה: הרשימה סגורה, אמר כבוד היושב-ראש.

נורית קורן: הייתה משפחה נוספת שבעצם היו לה מסמכי פטירה שוועדת כהן קדמי המציאה.

נורית קורן: במסמכים האלה, אחד אמר כן נפטרה, אחד – לא נפטרה.

נורית קורן: סימני שאלה גדולים מאוד.

נורית קורן: בעצם מה שחשוב, שהמשפחה סוף-סוף תוכל לדעת מה עלה בגורל יקירה.

נורית קורן: אני רוצה להגיד מכאן לחברת הכנסת מרב מיכאלי, תודה רבה על כך שהשתתפת אתמול בסיור וראית את המשפחות – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אין שעון?

יואל חסון: מה זה?

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: סליחה, אדוני, מה זה?

יואל חסון: אין שעון – – – תוך שנייה וחצי.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

יואל חסון: לא, סליחה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מחליט.

חמד עמאר: אני מחליט.

יואל חסון: לא, יש שעון.

חמד עמאר: תודה רבה.

יואל חסון: לא נכון, אתה לא מחליט.

יואל חסון: אין לך שיקול דעת.

יואל חסון: יש שעון.

חמד עמאר: תודה רבה.

יואל חסון: אתה לא מחליט.

יואל חסון: יש תקנון ויש שעון, אז אל תגיד שאתה מחליט.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

יואל חסון: אני יודע מה זה לשבת שם.

חמד עמאר: אני יכול לתת למישהו לעבור את הזמן.

יואל חסון: לא נכון.

חמד עמאר: תודה רבה.

יואל חסון: לא נכון, לא נכון, לא נכון.

יואל חסון: אתה ממש לא יכול.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אני יכול.

יואל חסון: אתה לא יכול.

יואל חסון: נקודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב קיש, תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה, יש לך עד שלוש דקות.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, עוד לא – – –

חמד עמאר: אני אוסיף לך.

יואב קיש: אני כמובן תומך בחוק של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יואב קיש: אני זוכר שהצעת את הרעיון הזה, ואני חושב שאתה עושה צעד חשוב ומשמעותי, אבל אני רציתי לדבר על נושא אחר.

יואב קיש: חבר הכנסת פרי, אתה יושב פה ומחייך מולי – היה לי רעיון אחר – אני פתאום רואה אותך ועולה לי ועדת צעירים בראש, פתאום.

יואב קיש: מרוב השיער השחור אני פשוט לא יכול שלא לחשוב על צעירים יותר.

יואב קיש: אני מודה שלא תכננתי לדבר על ועדת הצעירים, אבל, חבר הכנסת פרי, אני באמת מאחל לך הצלחה בעניין הזה.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על דבר שהפריע לי מאוד, שקרה במוצאי שבת האחרון.

יואב קיש: כפי שאתם יודעים, מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה מנדלבליט בפתח תקווה, אני חושב שיותר מ-50 שבועות מתקיימת הפגנה, שאיך המסר שלה?

יואב קיש: ביבי הוא אשם עד שיוכח אחרת.

יואב קיש: ראינו – זה הכותרות שלה, זאת המטרה:

יואב קיש: לחץ פסול על היועץ המשפטי לקבל החלטה בגלל הפופוליזם והלחץ של המפגינים – –

מיכל רוזין: – – – משהו נכון – – –

יואב קיש: – – זה מה שהם אומרים שם.

יואב קיש: ראינו את השלטים שלהם, וגם ראינו את השלטים ממוצ"ש האחרון.

יואב קיש: במקביל מתקיימת הפגנה אחרת – דרך אגב, לא פוליטית – אלא נגד המסתננים – מול ביתה של השופטת חיות, שגם היא – אומנם לא חמישה שבועות – היה פעם סרט קרקר נגד קרקר, זוכרים אותו?

יואב קיש: אני חושב שיש לנו עכשיו סרט: בג"ץ נגד – – –

מיכל רוזין: – – –

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: קרקר נגד קרקר זה היה הגשש, וקרמר נגד קרמר זה הסרט, ועכשיו מה יש לנו?

יואב קיש: בג"ץ נגד בג"ץ.

יואב קיש: כי מה קורה?

יואב קיש: בג"ץ ביד אחת אומר: צריך להפגין, ראוי להפגין, יש חופש וצריך לתת להם להפגין, וביד השנייה, ברגע שזה הפגנה לא מול ביתו של היועץ המשפטי, הפגנות נגד ביבי, אלא מול ביתה של השופטת נשיאת העליון חיות, על המסתננים, אז שם – –

מיכל רוזין: זה לא בג"ץ, זה המשטרה.

יואב קיש: – – אז שם לוקחים ועוצרים – המשטרה, נכון – –

מיכל רוזין: אתה צודק – – –

יואב קיש: – – אז איפה המשטרה?

יואב קיש: למה היא לא מכבדת את הוראת בג"ץ?

מיכל רוזין: אתה צודק, אתה צודק.

יואב קיש: צודק – טוב, אני לפחות שמח שבמקרה הזה יש בינינו הסכמה.

מרב מיכאלי: צריך גם להגיד שהנשיאה הקודמת אמרה שאין בעיה – – –

יואב קיש: כן, הנשיאה אמרה, אבל המשטרה עושה איפה ואיפה.

יואב קיש: אז זה לא בג"ץ מול בג"ץ, זה המשטרה, את הוראת בג"ץ – בפתח תקווה עושה לה פרשנות א', ואת הוראת בג"ץ, כשזה בא לביתה של חיות, היא עושה לה פרשנות ב'.

יואב קיש: זה מה שאני שואל.

יואב קיש: עכשיו, אני מודה, אני שלחתי מכתב למפכ"ל בדיוק על העניין הזה, ואמרתי לו מה שנקרא הכיצד – איך יכול להיות שיש פה בג"ץ נגד בג"ץ?

יואב קיש: איך יכול להיות שהמשטרה לא מכבדת את הוראת בג"ץ ברגע שזה נוגע להפגנה מול ביתה של השופטת חיות?

יואב קיש: לצערי, אולי כי המפכ"ל לא נמצא בארץ, לא קיבלתי תשובה, ואני עדיין מחכה.

יואב קיש: אבל התופעה הזאת, שיש אמת מידה אחת לשמאל ואמת מידה מצד שני לימין חייבת להיפסק – –

יואל חסון: סליחה אדוני, הזמן.

יואב קיש: – – גם במשטרה, גם בבג"ץ וגם במקומות אחרים.

יואב קיש: העניין הזה לא ראוי ולא צריך.

יואב קיש: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר – – –

יואל חסון: לא, אתה סגרת את הרשימה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר – –

יואל חסון: לא, הוא לא מופיע ברשימה, הוא לא מופיע ברשימה.

חמד עמאר: – – אינו נוכח.

חמד עמאר: חברת הכנסת יוליה?

יואל חסון: הוא לא מופיע ברשימה.

יואל חסון: אתה נעלת את הרשימה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יוליה, בבקשה.

יואל חסון: סליחה, אדוני, אתה נעלת, אתה נעלת.

שולי מועלם-רפאלי: יוליה מסכמת את הדיון – – –

חמד עמאר: היא יכולה לסכם את הדיון.

יואל חסון: לא, הוא אמר מיקי זוהר.

חמד עמאר: חברת הכנסת יוליה, בבקשה – מסכמת את הדיון.

חמד עמאר: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה לסכם?

יוליה מלינובסקי: אני אתן ליו"ר הוועדה.

לאה פדידה: לא אתה לא יכול, רק היא יכולה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כבר הודעת שאתה סוגר את הרשימה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מציע לך לבוא לנהל במקומי.

חמד עמאר: אני מנהל את המליאה עכשיו, אני מחליט כאן מי מסכם את הדיון.

חמד עמאר: תשב.

חמד עמאר: שב.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה.

אחמד טיבי: הם עושים פיליבסטר פעמיים, אל תיתן להם לעבור על התקנון.

חמד עמאר: התקנון נותן לה לסכם את הדיון, ואתה יודע.

חמד עמאר: אני קראתי לה לסכם את הדיון.

אחמד טיבי: לא היא, הם.

אחמד טיבי: הם באים לדבר אחריה.

חמד עמאר: אני מחליט כאן.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יש תקנון.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת טיבי, אני מאוד שמחה שאתה מתלהב מחוק הפוריות וההפריה החוץ-גופית, יכול להיות שזה ייתן לך אפשרות לחזור למקצוע שלך ולעשות שם את הדבר הטוב ביותר – להביא ילדים לעולם.

יוליה מלינובסקי: אז בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה על העצה.

יוליה מלינובסקי: לא, זה מקצוע מבורך, אתה יודע, אני מאוד מאוד מעריכה את הרופאים, במיוחד את רופאי הנשים, זה משהו שמביא שמחה, שמחה ואור לחיים, אז מצוין – איזה התלהבות מחוק הפוריות וההפריה החוץ-גופית, כנראה זה הנושא – – –

אלי אלאלוף: חיילות וחיילים.

יוליה מלינובסקי: חיילות וחיילים – חיילות וחיילים, איזה התלהבות בכנסת מהחוק הזה.

יוליה מלינובסקי: אני מאוד שמחה שנושא כל כך חשוב להרבה אנשים במדינת ישראל, שסובלים מבעיות מאוד קשות, אנחנו בכנסת קשובים לנושא הזה, ואנחנו סוף-סוף מתקנים עיוות ומודים בעובדה שחיילות וחיילי צה"ל הם גם בני אדם, וגם להם מגיע – – –

עיסאווי פריג': מה עם הזמן?

עיסאווי פריג': מה עם הזמן?

יוליה מלינובסקי: סליחה?

עיסאווי פריג': מה עם הזמן?

יוליה מלינובסקי: יש לך בעיה עם זה שהם בני אדם?

יוליה מלינובסקי: לא.

עיסאווי פריג': מה עם הזמן?

עיסאווי פריג': מה עם הזמן?

יוליה מלינובסקי: מה עם הזמן?

יוליה מלינובסקי: תקשיב טוב, כשאתה מדבר אני מכבדת.

חמד עמאר: כשמסכמים את הדיון, אין הגבלת זמן.

חמד עמאר: בבקשה, זה התקנון.

חמד עמאר: התקנון – אין הגבלת הזמן.

חמד עמאר: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אבל אם עכשיו אנחנו נדבר על תוכן הדברים, זה צעד ראשון בחקיקה שאנחנו עושים בתיאום עם משרד הביטחון, ולצערי הרב, בעבר משרד הביטחון לא היה קשוב לנושא הזה, ומשום מה, העומד בראשו הקודם לא חשב שהנושא הזה חשוב, כנראה זה לא היה על סדר-יומו, וכרגע אנחנו משנים את הדברים האלה בעליל, ואנחנו מטפלים גם בנושא הפוריות, גם בהפריות חוץ-גופיות, וגם במענקי שחרור.

יוליה מלינובסקי: אם מישהו לא שם לב, אנחנו מחוללים מהפכה ממש בכל התחום הזה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו גם מקדמים סיוע לחיילים בודדים, ואנחנו דוגלים – –

לאה פדידה: מה עכשיו קשור חיילים בודדים?

יוליה מלינובסקי: אני מסכמת, גברתי.

לאה פדידה: מה את מסכמת?

יוליה מלינובסקי: – – ואנחנו דוגלים בכך – בראש סדר-יומנו – שהביטחון הכלכלי הוא לא פחות חשוב מביטחון במובן הצבאי, וכל החקיקה שלנו היא בעצם – –

לאה פדידה: נראה לי הממשלה מסכמת את הקדנציה שלה.

יוליה מלינובסקי: – – היא בעצם – מטרתה להקל על האזרח, לעזור לאזרח, גם במצבים קשים כמו נושא הפוריות והפריות חוץ-גופיות, גם לקצינות, גם לקצינים, גם בנושא חופשת לידה, וגם בכל מה שקשור לביטחון כלכלי, שזה לא פחות חשוב.

יוליה מלינובסקי: אני מסכמת ומבקשת מהכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה, וכולי תקווה שיו"ר הוועדה, אלי אלאלוף, יקדם את זה במהירות שיא.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: נא לשבת, אני מפעיל את ההצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את , לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 52, אין מתנגדים, נמנע אחד.

חמד עמאר: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/743); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 56) (ביטול עסקת מכר מרחוק למתן שירותי תיירות מחוץ לישראל), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת סמוּטריץ.

חמד עמאר: בבקשה, בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': סמוטריץ, בחולם, אדוני היושב-ראש, אתה עוד לא יודע?

בצלאל סמוטריץ': סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': בחולם.

בצלאל סמוטריץ': יש פה מישהו שעוד לא יודע?

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת – יואל, אני מקווה שאני אצליח להסתדר בלי הצעקות שלך.

בצלאל סמוטריץ': יואל.

יואל חסון: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא שאני מדבר לאט.

בצלאל סמוטריץ': יואל, אני מקווה שאני אסתדר בלי הצעקות שלך, הפעם, על החוק הזה, והאמת, שעם הצרידות שלי – נעשה את זה ממש קצר.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, כאנקדוטה, דבר מאוד מעניין.

בצלאל סמוטריץ': חוק – לא קצר?

חמד עמאר: יש לך עד עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שאני אצליח לשכנע אותך, דודי.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה לא מבין, תשאל שאלות, אני אצטרך לענות.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, תראו, באמת כאנקדוטה, יש לפעמים חוקים שכשאתה מתחיל איתם, בתחילת הדרך, אתה בטוח שהם הדבר הכי פשוט, שאמור להתקדם.

בצלאל סמוטריץ': על פניו, חוק עם מנגנון לא מורכב, לא מסובך.

בצלאל סמוטריץ': נכון שהוא חוק, כדרכם של חוקים רבים, שצריך לאזן בין אינטרסים שונים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, כפי שאני אסביר תכף, אני חושב שבמה שעשינו בסוף – וכאן צריך לפרגן – הוא לא נמצא פה, חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, אבל כדרכו, גם בחוקים אחרים שלי, עשה כאן עבודה ועזר לנו להוביל את החוק הזה למקום מאוד נכון ומאוד טוב, אף על פי שאנחנו בחצי הדרך.

בצלאל סמוטריץ': אז תכף נסביר למה אין כאן, בסופו של דבר, התנגשות, אלא הגרסה של החוק כפי שהיא מונחת היום לפניכם לקריאה ראשונה הפכה את הכול לאינטרס אחד.

בצלאל סמוטריץ': אז ראשיתו של דבר בפנייה שאני מקבל מסוכן נסיעות קטן, שמחזיק משרד באמת קטן, באשקלון, שמספר על בעיה קשה שהוא נתקל בה.

מיקי רוזנטל: אומרים "זעיר".

בצלאל סמוטריץ': זעיר, סליחה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': נכון, עוסק זעיר.

בצלאל סמוטריץ': אדם שעובד לבד במשרד, מנסה לפרסם בכבוד ובעמל כפיו את בני ביתו, והוא נתקל בבעיה אמיתית, מכיוון שחוק הגנת הצרכן, שנחקק כמובן עם המון כוונות טובות ורצון להגן על הצרכן, קובע את הזכות של צרכן לבטל עסקאות מכר כנגד סכום החזר מאוד מאוד – קנס – – –

מיכל רוזין: אתה לא עוקף קצת את החוק הישראלי?

בצלאל סמוטריץ': לא שומע.

מיכל רוזין: בעקיפין זה מאפשר לו לעבור על החוק הישראלי.

בצלאל סמוטריץ': לא לא לא, ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': תני לי רגע להסביר.

אחמד טיבי: השם של החוק.

בצלאל סמוטריץ': אה, השם של החוק – לא שינו.

בצלאל סמוטריץ': זה באמת בעיה; אם אני אצטרך לדבר על החוק הזה ולומר כל מה שאני חושב על שירות של בנות בצה"ל מיכל בטוח תיהנה מאוד, אז – – –

מיכל רוזין: – – –

בצלאל סמוטריץ': אז בגלל זה ביקשתי שישנו.

חמד עמאר: חבר'ה, מנסים לשנות את החוק, יש בעיה עם המחשב.

חמד עמאר: תמשיך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת טיבי, תודה רבה לך על הערנות.

אחמד טיבי: תוכל להסביר את הצעת החוק שלך.

בצלאל סמוטריץ': הינה, זה מה שאני עושה, נו.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש.

בצלאל סמוטריץ': ראשיתו של דבר בפנייה שאני מקבל מסוכן נסיעות זעיר – תודות לתיקון של חבר הכנסת רוזנטל – שמספר על בעיה אמיתית שהוא נתקל בה.

בצלאל סמוטריץ': הוא מחויב – על פי החוק הישראלי – שכאשר מישהו הזמין דרכו חבילת נופש בחוץ לארץ או כרטיס טיסה עם חברה זרה ואותו אדם רוצה לבטל, אז על פי החוק הישראלי, שבאמת נועד להגן על הצרכן, הוא חייב לאפשר לו את הביטול, להחזיר לו את כל הכסף למעט או 5% מהעסקה או 100 שקלים – הנמוך בהם.

בצלאל סמוטריץ': הכול טוב ויפה כל עוד כל הצדדים לעסקה מחויבים לדין הישראלי.

בצלאל סמוטריץ': מה קורה אם הוא הזמין כרטיס טיסה בחברה זרה שלא מחויבת לדין הישראלי?

בצלאל סמוטריץ': היא גובה 1,000 שקלים על ביטול.

בצלאל סמוטריץ': הוא יכול לגבות מן הצרכן הישראלי שהזמין את החבילה רק 100 שקלים, 900 שקלים שהוא – כסוכן ביטוח שחתום על ההזמנה מול אותה חברה זרה, מול אותו בית מלון בחוץ לארץ, שלא מחויב בדמי הביטול הישראלים – צריך לשלם עוד 900 שקל מכיסו דמי ביטול.

בצלאל סמוטריץ': אז קודם כול, הוא באמת נפגע.

בצלאל סמוטריץ': הוא כסוכן נפגע מן העניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': אחמד, באמת, באמת, באמת, שאין בזה שום – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': תכף אני אסביר איך – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': מיכל, מיכל, תני לי רגע להסביר.

בצלאל סמוטריץ': מיכל, באמת אני רוצה רגע להסביר.

בצלאל סמוטריץ': אין פה ימין–שמאל, אין פה – אגב, אני – – –

מיכל רוזין: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא לא, אני אסביר לך תכף למה לא.

בצלאל סמוטריץ': מיכל, תני לי.

בצלאל סמוטריץ': מיכל, תני לי צ'אנס בשש דקות.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין וחבר הכנסת טיבי.

בצלאל סמוטריץ': מיכל, תני לי רגע להסביר לך למה.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאמרתי קודם, מה שהתברר תוך כדי הדיונים, שזה לטובת הצרכן.

בצלאל סמוטריץ': לכן הסכימו לתיקון הזה כפי שהוא היום.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שנעשתה כאן עבודה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יותר משנה בדיונים בוועדה בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': בחוק הזה, של סעיף אחד, אנחנו מדברים פה על ארבעה דיונים, נדמה לי, בוועדת הכלכלה, ואגב, תומכת בחוק הזה הרשות להגנת הצרכן, ותכף אני אסביר לך למה.

בצלאל סמוטריץ': אחמד, תן לי רגע להסביר.

עיסאווי פריג': – – –

חמד עמאר: עיסאווי, תנו לי רגע.

חמד עמאר: אני אסביר לכם, באמת אני אסביר.

עיסאווי פריג': אנחנו משוכנעים, חלאס – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, מיכל לא משוכנעת.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': מה קורה – אני רוצה רגע להסביר.

בצלאל סמוטריץ': מעבר לזה שיש כאן באמת עוול, עם כל הרצון להגן על הצרכן, בסוף, אחמד, גם הצרכן נדפק.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע למה?

בצלאל סמוטריץ': כיוון שיש היום בשוק מוצר שנקרא non-refundable – אתה יכול להזמין חבילה בלי אפשרות ביטול.

בצלאל סמוטריץ': חבילה בלי אפשרות ביטול, כמובן, כן?

בצלאל סמוטריץ': היא הרבה יותר זולה מחבילה עם אפשרות ביטול.

בצלאל סמוטריץ': מה קורה?

בצלאל סמוטריץ': שהיום – – –

אחמד טיבי: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, להפך.

בצלאל סמוטריץ': תדע לך שאני – אני רוצה רגע להגיד לך, אחמד, אני, באמת עכשיו, בגילוי לב, קצת – קצת היו לי נקיפות מצפון אחרי שהתחלתי לקדם את החוק הזה, כי אמרתי: מה אני בכלל מתעסק עם אנשים שעוזבים את הארץ, טסים לחו"ל, באמת, הרי אני בא ממקום – אני משתדל לא לעזוב את הארץ שלא לאיזה מטרה מאוד מאוד נעלה – מצוות יישוב ארץ ישראל – ובכל זאת, אני חושב שזה טוב לצרכנים.

בצלאל סמוטריץ': מה שקורה זה – היום, אתרי אינטרנט שלא מחויבים לדין הישראלי, אתרים בין-לאומיים, שבהם מזמינים חבילות, יכולים לאפשר היום מוצר זול יותר לצרכן הישראלי.

בצלאל סמוטריץ': מי כמובן יכול ליהנות מזה?

בצלאל סמוטריץ': אנשים צעירים, שיש להם גישה גדולה לאינטרנט והם מזמינים את אותן חבילות non-refundable, שאתה לא יכול לבטל את העסקה, ומשלמים מחירים הרבה יותר זולים.

בצלאל סמוטריץ': מי נפגע מזה?

בצלאל סמוטריץ': אנשים מבוגרים – אגב, אני מוכרח לומר שאני מוצא את עצמי – בתור טכנופוב אני בעצמי לא יודע לעשות.

בצלאל סמוטריץ': בחיים שלי לא הזמנתי שום מוצר באינטרנט, לא יודע, אני מהשמרנים האלה, אני צריך לראות את המוכר ביד, ואני צריך לוודא שהוא לא עובד עליי – מעולם בחיי לא הזמנתי מוצר באינטרנט.

אמיר אוחנה: – – – הומופוביה – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה לדבר על זה, אמיר?

בצלאל סמוטריץ': בקיצור – אבל אני מקווה שעל זה אתה לא כועס עליי.

בצלאל סמוטריץ': זה, מה לעשות – אז בסוף בסוף, באמת, אבל ברצינות, מי נפגע מההסדר הזה?

בצלאל סמוטריץ': כל אותם אנשים שאין להם נגישות לאינטרנט.

בצלאל סמוטריץ': אנשים יותר מבוגרים, שמרנים, שיש להם קשיי שפה, שלא יודעים אנגלית, בכל אותם אתרי תיירות בחוץ לארץ, הם אלה שנזקקים לשירות של אותו סוכן נסיעות זעיר, או לא זעיר, ובספו של דבר נמנעת מהם היכולת להזמין את אותה חבילה במחירים זולים.

בצלאל סמוטריץ': מה עוד נפגע מזה?

בצלאל סמוטריץ': התחרות.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שיש מוצר מסוים שתחום שלם בענף לא יכול להציע אותו, מאוד מאוד נפגעת התחרות.

בצלאל סמוטריץ': אז אם רצינו קודם, חברת הכנסת רוזין – את שומעת, מיכל?

בצלאל סמוטריץ': מיכל, בסופו של דבר של דבר, אם חשבנו שהמגבלות על יכולת הביטול מיטיבות עם הצרכן, בסופו של דבר הן פוגעות בצרכן, והחוק הזה, כל מה שהוא מבקש לעשות זה להתאים את ההסדרים, עוד פעם, שנועדו להטיב עם הצרכן, לעולם של כפר גלובלי עם יכולת הזמנה בין-לאומית, בעיקר, היום, באינטרנט.

בצלאל סמוטריץ': המצב הנוכחי כיום לא מותאם לכפר גלובלי שבו יש לי המון המון שחקנים על המגרש – חלקם כפופים לאותו דין ישראלי, חלקם לא כפופים – כל אותם אתרי תיירות גדולים – – –

אחמד טיבי: האם – – – הוא הסוכן או הצרכן – – –

בצלאל סמוטריץ': אז אני אגיד לך מה אומר עכשיו החוק.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שהסברתי עכשיו זה שבסוף בסוף בסוף, מי שהכי סובל מהמצב החוקי הנוכחי זה הצרכן, מכיוון שיש מוצרים – – –

לאה פדידה: לא נכון – – –

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': התחלתי – אז אני אסביר שוב; התחלתי בזה שהפנייה אליי הגיעה מהסוכן, וחשבתי שיש כאן משהו לא הגון.

בצלאל סמוטריץ': עם כל הכבוד לרצון להגן על הצרכן, צריך לאזן בין הרצון להגן על הצרכן לבין – – –

לאה פדידה: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, אז אני אסביר לך למה לא.

בצלאל סמוטריץ': הינה, אמרתי שהתחלנו מאיזה סתירה בין אינטרסים ורצון לאזן ביניהם, והגענו בסוף להבנה שזה הפוך.

בצלאל סמוטריץ': האינטרסים כאן שלובים, כי בסוף, כל עוד הסוכן לא יכול לאפשר ביטול, הוא לא יכול למכור חבילות זולות.

בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא שאם אני, וכמוני חלק גדול מאזרחי ישראל שלא יודעים להזמין באינטרנט באנגלית, בסופו של דבר, כשהם באים לסוכן, הם לא יכולים – – –

לאה פדידה: זה – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, רגע.

בצלאל סמוטריץ': אני אסביר מה עושה החוק.

בצלאל סמוטריץ': שנייה, אני אסביר מה עושה החוק.

בצלאל סמוטריץ': החוק מאפשר לסוכן למכור שני מוצרים: מוצר אחד שבו דמי הביטול יהיו על פי החוק הקיים היום – באופן טבעי מחירו יהיה המחיר שהיום הסוכן מוכר בו, כיוון שהיום הסוכן חייב למכור חבילה ללא יכולת ביטול – כי הוא לא מוכן לקחת את הסיכון שאם יהיה ביטול הוא ישלם את ה-900 שקל הפרש – אז היום הסוכנים – – –

לאה פדידה: אבל אתה לא תחייב – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, אני לא צריך לחייב.

בצלאל סמוטריץ': תקשיבו שנייה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף זה שוק חופשי.

אחמד טיבי: – – – מי שיקנה ישירות – – –

בצלאל סמוטריץ': מי שקונה ישירות מאתר, גם היום – האתר הרי לא מחויב לחוק הישראלי.

בצלאל סמוטריץ': מי שקונה היום ישירות מהאתר חבילה ללא יכולת ביטול – משלם פחות כסף על החבילה, ואם הוא רוצה לבטל, הוא אכל אותה, לא מחזירים לו שקל – בסדר?

בצלאל סמוטריץ': ואין כמעט היום אף אחד שקונה מהאתר – – –

אחמד טיבי: החוק מתייחס – – –

בצלאל סמוטריץ': בוודאי, בוודאי.

בצלאל סמוטריץ': החוק מאפשר לסוכן להתנהל כמו אותו אתר אינטרנט, להציע שני חבילות.

בצלאל סמוטריץ': הוא כמובן קובע חובת יידוע מפורשת.

אחמד טיבי: שתי, לא שני.

בצלאל סמוטריץ': שתי חבילות – נכון – שני סוגים – אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': שתי חבילות, תודה רבה על התיקון בעברית, אדוני הדוקטור – החוק מאפשר לאותו סוכן למכור שתי חבילות.

בצלאל סמוטריץ': כמובן יהיה הפרשי מחיר, כי השוק יעשה את שלו.

בצלאל סמוטריץ': החוק מחייב ליידע.

בצלאל סמוטריץ': תמר, תקשיבי רגע.

בצלאל סמוטריץ': תמר, החוק מחייב ליידע את החבילות.

בצלאל סמוטריץ': רגע, החוק קובע – – – תני לי עוד רגע.

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': שנייה, שנייה.

בצלאל סמוטריץ': החוק מטיל את נטל ההוכחה בדבר היידוע המקדים על העוסק, דהיינו על הסוכן.

בצלאל סמוטריץ': הוא יצטרך להוכיח שהוא יידע.

תמר זנדברג: – – – לאזרח כי הוא רוצה – – – אבל זכות הביטול – זו זכות, אתה מציע לקחת לו את זכות – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, תקשיבי, את צודקת לפני עשר שנים – כשהשוק כולו התנהל עם הסוכנים שגרים בארץ – את צודקת.

בצלאל סמוטריץ': מה קורה היום?

בצלאל סמוטריץ': היום נוצר מצב הפוך; היום, את, שיכולה לרכוש באתר אינטרנט – הרי את לא רוכשת אצל סוכן, תגידי את האמת, את הולכת הרי לאתר אינטרנט, שם את קונה – – –

תמר זנדברג: אז נחוקק זכות ביטול על האינטרנט במקום – – –

בצלאל סמוטריץ': שנייה, אבל אני לא יכול לחוקק על אתרים שלא יושבים בארץ ואין לי שליטה עליהם.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יכול לחוקק על חברות בין-לאומיות.

בצלאל סמוטריץ': מי שמזמין טיסה מניו יורק לאירופה, אני לא יכול לחוקק שום דבר על חברת תעופה זרה שאין לה משרד בארץ ואין לה נציגות בארץ והיא – – – סייגנו מאוד, תקשיבו רגע, סייגנו, מיכל, סייגנו מאוד מאוד את החוק.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא חל – אם אני מזמין עסקה – – –

יואל חסון: תם הזמן, תודה רבה.

חמד עמאר: אבקש לסיים, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שנייה, שנייה.

בצלאל סמוטריץ': הוא חל אך ורק על עסקה שמבוצעת כולה בחוץ לארץ, מחוץ לישראל.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, אם אני הזמנתי טיסה בארץ עם טיסת צ'רטר – איך קוראים לזה – עם טיסת המשך, כן?

בצלאל סמוטריץ': אז שם זה לא יחול.

בצלאל סמוטריץ': שם יהיה אפשר לבטל.

בצלאל סמוטריץ': רק מוצרים שהזמנתי אותם – כולם – מחוץ לישראל.

בצלאל סמוטריץ': עד היום את מזמינה אותם באתר אינטרנט.

בצלאל סמוטריץ': אותו אדם מבוגר שלא יודע להזמין באינטרנט חייב להזמין את זה דרך סוכן, והוא חייב היום לשלם יותר על המוצר הזה.

בצלאל סמוטריץ': בפועל הוא רק נדפק מזה.

בצלאל סמוטריץ': הרצון להגן על הצרכן הישראלי בסוף רק פוגע בצרכן הישראלי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה, אני אסכם אחר כך עוד.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: יש בעיה עם המחשבים.

חמד עמאר: אם לא תראו שם אצלכם, מופיע, ואני קורא לו, אני עובד לפי הרשימה שיש לי, כי יש בעיה עם המחשב, לכן, תשימו לב.

עודד פורר: בעיה עם המכשף.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה לברך את חברי בצלאל סמוטריץ על הצעת החוק הזאת, שתעבור במהרה – אני חושב שהיא נכונה.

עודד פורר: אבל אני בהחלט הייתי רוצה לדבר דווקא על משהו אחר, שעבר בוועדת השרים לחקיקה אתמול, אחרי מאבק לא פשוט שלנו, בנושא חוק חיילים משוחררים.

עודד פורר: תראו, חייל משוחרר, או חייל, לצורך העניין, עוד לפני שהוא משתחרר, צובר פיקדון.

עודד פורר: לאורך כל שנות השירות שלו והחודשים שהוא עושה בשירות הוא יכול לצבור איזשהו פיקדון, שבו הוא יוכל להשתמש לימי השחרור שלו.

עודד פורר: לאורך שנים, אותו פיקדון שימש את החיילים המשוחררים לכמה תחומים, כפי שנקבע בחוק.

עודד פורר: קבעו בחוק תחומים מאוד מצומצמים שבהם יכול היה החייל להשתמש בכספי הפיקדון.

עודד פורר: לאורך הזמן גם סכום הפיקדון הזה הלך וגדל.

עודד פורר: כשאני השתחררתי הפיקדון היה הרבה יותר נמוך ממה שהוא היום.

עודד פורר: היום הוא הגיע לסכום בהחלט מאוד מאוד מכובד עבור אותם חיילים.

עודד פורר: צריך להבין שהתחומים המצומצמים האלה הובילו מצד אחד לכך שהרבה מאוד חיילים שצברו פיקדון לא יכלו להשתמש בו, כי הם לא התאימו בדיוק לאותם התחומים, של פתיחת עסק, חתונה או לימודים, ומצד שני הם היו זקוקים לכסף.

עודד פורר: שווה בנפשך, אדוני היושב-ראש, חייל בודד שבמהלך שירותו הצבאי נקלע לחובות, משתחרר מהצבא – וכשהחייל הבודד משתחרר מהצבא הוא משתחרר גם מאותה מטרייה שצה"ל העניק לו לאורך כל תקופת שירותו.

עודד פורר: עכשיו הוא יוצא לאזרחות, ולפעמים יש לו חוב קטן, של 2,000 או של 3,000 שקל, אפילו חוב לחברת טלפון.

עודד פורר: על החוב הזה עושים לאותו חייל משוחרר הוצאה לפועל.

עודד פורר: הוא חייל בודד, אין לו מהיכן להביא את הכסף הזה, אבל הוא יודע שיש לו פיקדון ששוכב, והפיקדון הזה משתחרר רק בעוד חמש שנים.

עודד פורר: ממה נפשך?

עודד פורר: הרי אנחנו מעוניינים בפיקדון הזה לאפשר לחייל המשוחרר קליטה מיטבית בחיים האזרחיים.

עודד פורר: מה, אי-אפשר לתת לו להשתמש בסכומים האלה לטובת העניין הזה?

עודד פורר: ואם הוא חייל משוחרר שאין לו איפה לגור, הוא לא יכול להשתמש בסכום הזה כדי שיסייע לו לפחות בשכר דירה בחודשי חייו הראשונים?

עודד פורר: אני חושב שהפטרנליזם הזה, שבו לאורך שנים המדינה חשבה שהיא גם תקבע לחייל המשוחרר מה הוא עושה עם הכספים שהוא חסך – וצריך לזכור: אלה כספים של החיילים, אלה לא כספים של אגף התקציבים; אלה לא כספים של החשב הכללי, אלה הכספים שהחייל המשוחרר צבר בשנות שירותו.

עודד פורר: אנחנו, בעזרת השם, אני מאמין, בשבוע הקרוב נאשר את אותה הצעת חוק ממשלתית שהוביל שר הביטחון, כדי לאפשר לחייל משוחרר את מה שנראה ברור מאליו: להשתמש בכספים שהוא צבר בפיקדון שלו ביום שחרורו, לכל דבר ועניין שימצא לנכון.

עודד פורר: אני מסיים בזה, אדוני:

עודד פורר: אם אותו חייל יכול לקבל החלטות של חיים ומוות, אני חושב שכשהוא משתחרר הוא יכול לקבל גם את ההחלטה מה לעשות בפיקדון שלו.

עודד פורר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: חבריי חברי הכנסת, קודם כול, לגבי החקיקה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, אני מברך אותך על הצעת החוק החשובה.

מכלוף מיקי זוהר: היא יכולה ליצור מצב שבו נוכל להגן על צרכני תיירות, שכן מדובר בהליך מאוד מורכב ולעיתים גם בסכומי כסף גדולים.

מכלוף מיקי זוהר: תראו, חברים, אחת הסוגיות שאני רוצה לדבר עליהן היום, נוסף על הצעת החוק, היא סוגיית נתיב האבות.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עדים למצב שבו יהודים יצטרכו להיות מפונים מביתם בלי שאנחנו, הממשלה – עדיין לא נתנו בנושא הזה מענה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, יש לי הצעת חוק שהייתה יכולה לפתור את הסוגיה – וחבל לי שהיא עוד לא אומצה על ידי הממשלה – שמדברת על זכות העמידה.

מכלוף מיקי זוהר: לא יוכלו יותר ארגונים כאלה ואחרים – אגב, בעיקר ארגוני שמאל – לעתור בשם מישהו שלא יודעים מיהו, שאין בכלל דורש לאותה קרקע, וכך נוכל למנוע את כל ההליך המביש, המיותר הזה, שאנחנו צריכים להתמודד איתו.

מכלוף מיקי זוהר: בהקשר של מה שדיברתי עליו כרגע, שהוא ההתיישבות במדינת ישראל, הינה נתון מעניין ואפילו מקומם: במדינת ישראל חיים 400,000 מתיישבים, שהם כ-5% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

יואל חסון: תגיד, אתה לא מייצג את הדרום?

מכלוף מיקי זוהר: 5% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

יואל חסון: אתה לא מדבר בשם הדרום?

מכלוף מיקי זוהר: נוסף על כך, הם כ-9% מהאוכלוסייה היהודית במדינה.

יואל חסון: תתבייש לך.

מכלוף מיקי זוהר: 9% מהאוכלוסייה.

מכלוף מיקי זוהר: מה התקציב של יהודה ושומרון?

יואל חסון: דבר על עמונה.

מכלוף מיקי זוהר: מה התקציב של יהודה ושומרון?

מכלוף מיקי זוהר: מה התקציב של התשתיות, חבר הכנסת חסון?

מכלוף מיקי זוהר: אפילו לא 0.5%.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו, גם ראש המפלגה שלך אמר שלא יפנו יהודים מביתם.

מכלוף מיקי זוהר: אם הוא אומר את זה, על אחת כמה וכמה שגם אנחנו אומרים את זה.

מכלוף מיקי זוהר: ואם אין כוונה לפנות יהודים מביתם – –

מוסי רז: – – – שהם שכחו.

מכלוף מיקי זוהר: – – לא ניתן להם תשתיות?

מכלוף מיקי זוהר: איך לא ניתן תשתיות למי שאנחנו לא מתכוונים לפנות אותו מביתו?

מכלוף מיקי זוהר: הם משרתים בצבא, הם משלמים מיסים, הם אנשים שומרי חוק, אבל תקציב הם מקבלים רק 0.5%, למרות העובדה שהם 5% מכלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: זו סוגיה שהגיע הזמן שיתייחסו אליה ברצינות.

מכלוף מיקי זוהר: דבר נוסף שרציתי לדבר עליו זה שהיום בוועדת הכלכלה ערכנו דיון חשוב, אני וחברתי חברת הכנסת שולי מועלם, ובו החלטנו לאחד את החוקים שהבאנו יחד לחסימה של תכנים לא הולמים, בעיקר כהגנה על ילדים מתכנים פורנוגרפיים ותכנים לא הולמים.

מכלוף מיקי זוהר: מכת מדינה: ילדים מגיל שמונה צורכים פורנו במדינת ישראל, והגיע העת לעשות שינוי בסוגיה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק החשובה שהבאנו תגן על ילדים מפורנו, מצד אחד, ותאפשר לבגירים לצרוך פורנו אם הם רוצים את זה.

מכלוף מיקי זוהר: לא מונעים בהצעת החוק מאף אחד לעשות מה שהוא רוצה.

מכלוף מיקי זוהר: חופש הפרט וחופש הביטוי יהיה לכולם, אבל ילדים – –

חמד עמאר: נא לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תכף אני מסיים, ממש עוד דקה.

יואל חסון: נא לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: – – אבל ילדים יוכלו להיות מוגנים.

מכלוף מיקי זוהר: זו סוגיה אחת, והיא חשובה, חבר הכנסת חסון.

מכלוף מיקי זוהר: גם לך יש ילדים, ואתה רוצה להגן עליהם מפורנו.

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק הזאת נועדה להגן על ילדינו, ילדי מדינת ישראל, שלא יצרכו את התכנים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי כל סוגית ההטרדות המיניות שאנחנו עדים לה מתחילה הרבה מהרשת, מהסתה ברשת, גם על ידי הכוונה של ילדים תמימים לאיזשהו קונספט מאוד מאוד מאוד מאוד בעייתי.

חמד עמאר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: משפט אחרון, לגבי חוק ההמלצות, שאתם כל כך חוששים ממנו.

יואל חסון: לא, סליחה, אי-אפשר לזלזל בשעון.

חמד עמאר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: משפט אחרון.

מכלוף מיקי זוהר: משפט אחרון, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

יואל חסון: לא לא לא, אתה לא יכול לדבר ככה.

יואל חסון: די.

מרב מיכאלי: – – –

מכלוף מיקי זוהר: הם מפריעים לי.

חמד עמאר: אתם מפריעים לו.

מכלוף מיקי זוהר: לא מאפשרים לי.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה, משפט אחרון.

יואל חסון: אתה לא יכול לדבר ככה.

יואל חסון: די, די.

מכלוף מיקי זוהר: הם לא נותנים לי.

מכלוף מיקי זוהר: הוא מפריע לי לדבר.

מרב מיכאלי: די, נגמר לך הזמן.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת חסון, אפשר משפט אחרון?

חמד עמאר: משפט אחרון.

מכלוף מיקי זוהר: תאפשר לי?

יואל חסון: זה לא בסדר.

יואל חסון: זה לא משפט אחרון.

יואל חסון: התקנון – – –

חמד עמאר: משפט אחרון.

חמד עמאר: אתה מפריע לו, אתה מושך זמן, אתה רוצה לקחת – – –

מכלוף מיקי זוהר: יושב-ראש הישיבה רוצה לתת לי משפט אחרון ואתה לא מאפשר זאת.

יואל חסון: זה זלזול בכנסת ובנו.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת חסון, זה לא מכובד, אתה פוגע בי.

חמד עמאר: חבר הכנסת חסון, יש רשימה ארוכה של דוברים.

מכלוף מיקי זוהר: – – – לקיים את הזכות הדמוקרטית שלי לנאום בכנסת ישראל.

יואל חסון: יש לך שלוש דקות.

יואל חסון: שלוש דקות.

יואל חסון: תרד מהבמה, היית צריך לקרוא לסדרנים.

חמד עמאר: משפט אחרון.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, האם זכותו להוריד אותי מהבמה?

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אז תסביר את זה בבקשה לאדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: היושב-ראש יסביר לך, אין לך זכות כזאת.

מרב מיכאלי: די – – –

חמד עמאר: בבקשה, משפט אחרון.

חמד עמאר: בוא נאפשר לו להגיד את המשפט האחרון.

מכלוף מיקי זוהר: יואל, אל תפריע לי, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש.

מכלוף מיקי זוהר: משפט אחרון, לגבי חוק ההמלצות.

מכלוף מיקי זוהר: אם אני הייתי ממציעי החוק, הייתי קובע שהצעת החוק הזאת צריכה לכלול אנשי ציבור.

מכלוף מיקי זוהר: מדוע?

מכלוף מיקי זוהר: בגלל הרגישות הציבורית כלפיהם, בגלל העבודה שהמלצת משטרה יכולה להרוס להם קריירה שהם בונים שנים – –

חמד עמאר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: – – על לא עוול ולא כלום.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: על כן, אני מבקש מכם להירגע.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת – – –

מרב מיכאלי: – – –

יואל חסון: לא, זה לא מקובל.

יואל חסון: תתבייש לך.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: הוא כועס, תרגיע אותו.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, על הזמן שהענקת לי.

יואל חסון: זה לא מקובל, מה זה?

חמד עמאר: חברת הכנסת יוליה – – –

מכלוף מיקי זוהר: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה גם לך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני אפנה ליושב-ראש הכנסת, זה לא בסדר.

חמד עמאר: בבקשה, אתה יכול לפנות.

חמד עמאר: אתה יכול לפנות גם לוועדת האתיקה.

יואל חסון: לא, אל תגיד לי את זה.

יואל חסון: יש תקנון, שלוש דקות – תעמוד בתקנון בבקשה.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: נקודה.

חמד עמאר: תודה.

אילן גילאון: ככה לא מנהלים דיונים.

אילן גילאון: מילא היה לו מה להגיד.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

יואל חסון: אם זה יימשך, אני אגש ליושב-ראש הכנסת.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת מהאופוזיציה – הינה, סמוטריץ ברח, בדיוק רציתי לדבר איתו ועליו – אני, מעניין אותי מאיפה החוק הזה בא, אבל זאת הצעה מבורכת.

יוליה מלינובסקי: אנחנו בסופו של דבר, לא משנה איפה אנחנו נמצאים, בכנסת או בכל מקום עבודה אחר, אנחנו צרכנים.

יוליה מלינובסקי: הצרכנות צריכה להיות הוגנת, והיחסים צריכים להיות הוגנים.

יוליה מלינובסקי: צריך לכבד את הצרכן, ולא לרמות, ולעשות הכול כדי שהצרכן יהיה מרוצה, וכמובן – שהעסק ירוויח מה שהוא צריך להרוויח, אבל לא במרמה, אלא ביושר ובהוגנות.

יוליה מלינובסקי: אני גם רוצה להתייחס לחבר הכנסת סמוטריץ בנושא אחר.

יוליה מלינובסקי: נחשפנו היום להתבטאויות שלו בנושא של נשים בטנקים.

יוליה מלינובסקי: אז אני רוצה להגיב, כי – איך הוא אמר – הן הרוויחו, צה"ל הפסיד.

יוליה מלינובסקי: ספק, כי כל אחד בגישה שלו, ובמבט לחיים שלו, אבל לדעתי, לכל אישה ולכל גבר יש זכות להיות איפה שהוא רוצה, להתעסק במה שהוא רוצה, כמובן בתנאי שהוא טוב בכך.

יוליה מלינובסקי: כשאנחנו הולכים לרופא, אנחנו לא הולכים לרופא כי הוא גבר או אישה, אנחנו הולכים לרופא כי הוא טוב או היא טובה.

יוליה מלינובסקי: אותו דבר, אם הגברת רצתה להיות טנקיסטית, והיא טובה בכך, אז אדרבה ואדרבה, אם היא עומדת בכל התנאים, עושה את כל העבודה, לא מפספסת במטרות, למה שהיא לא תהיה טנקיסטית?

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת סמוטריץ, בצלאל, נשים יכולים הכול, ואפילו יותר.

יוליה מלינובסקי: ההיסטוריה מוכיחה שבמצבים קשים גברים נופלים ונשים מחזיקות.

בצלאל סמוטריץ': החוק שלי חל גם על נשים וגם על גברים.

יוליה מלינובסקי: מצוין, אז אני אומרת שהעץ הגדול נופל ברעש יותר גדול.

יוליה מלינובסקי: אנחנו הנשים, אנחנו מתגמשות, אנחנו יודעות להתאים את עצמנו למצבים – זה קורה בזמני אסון, במלחמות, וגם ביום-יום.

יוליה מלינובסקי: אם אני אספר לך מה אני כאישה צריכה לעשות במשימות שלי יום-יום, בשתי השורות הראשונות סביר להניח שאתה כבר לא תחזיק מעמד, עם כל משימות הבית והעבודה.

יוליה מלינובסקי: במיוחד היום, גם בכנסת אין הנחות סלב, אין הנחות נשים.

יוליה מלינובסקי: כולנו נלחמנו בשוויון וקיבלנו שוויון.

יוליה מלינובסקי: אף אחד לא מתחשב בנו בנושא הזה שלאישה יש עוד משימות בחיים.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לסכם ולהגיד שבגדול, כל החקיקה הצרכנית היא חקיקה מבורכת.

יוליה מלינובסקי: גם חבר הכנסת כבל מקדם לאחרונה הצעות חוק מאוד חשובות, בוועדת הכלכלה, בנושא צרכנות, כמו שלא יהיה פרסום כפוי בטלפונים – אנחנו כולנו מכירים את זה: אתה מתקשר ויושב שם שעות ושומע את הפרסומים שלהם, אז זאת חקיקה שכולנו צריכים להתגייס ולתמוך בה פה אחד, כי בסופו של דבר כולנו נגיע לאותו מצב – נרכוש, נקנה ונצרוך משהו.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אילטוב – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת דוד אמסלם.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

דוד אמסלם: חברת הכנסת קארין אלהרר, את יודעת שיש לי זמן מוגבל, לכן אני לא יכול – יש לי הרבה על מה לדבר, אבל את יודעת שבסך הכול אנחנו – –

יואל חסון: השעון, אדוני, השעון.

יואל חסון: למה אתה עושה את זה?

דוד אמסלם: – – אנחנו נתעורר – – –

יואל חסון: למה?

יואל חסון: זה לא בסדר.

חמד עמאר: חבר'ה, לוקח זמן עד שהוא מתחיל לפעול.

חמד עמאר: סליחה, סליחה, אני מאפס את השעון.

חמד עמאר: אני מנהל את המליאה, כאן.

חמד עמאר: אני יכול לתת לו זמן נוסף כשאני רואה שאתם מפריעים לו.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: מעכשיו.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך, יואל חסון, תוריד את האצבע, אתה עכשיו איימת עליו.

דוד אמסלם: תוריד את האצבע.

חמד עמאר: כל הפרעה של כל אחד, אני אוסיף לו זמן.

דוד אמסלם: עשית עם האצבע ככה, זה לא מקובל עלינו.

דוד אמסלם: אתה יודע שיש לך תכונה, יואל, שאתה מנהל את הכול.

דוד אמסלם: אתה רוצה לנהל את הכול – את ועדת הפנים, את מליאת הכנסת – אתה קובע את הכול.

דוד אמסלם: אתה עושה כאילו מה שאתה רוצה.

יואל חסון: יש תקנון, נורא קשה לך שיש תקנון, מה לעשות?

חמד עמאר: אני מוסיף לך דקה, כי מפריעים לך.

יואל חסון: אני הולך ליושב-ראש.

דוד אמסלם: אתה לא מאיים עליו.

דוד אמסלם: אתה תמיד, דרך אגב, מאיים עלינו.

דוד אמסלם: כמעט כל ישיבה אתה מאיים עלינו, כן?

דוד אמסלם: אז אתה, באמת הייתי מציע לך לנהוג קצת בצניעות, קצת בהגינות.

דוד אמסלם: אתה היית פעם בבית"ר.

דוד אמסלם: אתה יודע, יש לנו ערכים כאלה.

דוד אמסלם: אתה כנראה גם שכחת את זה.

יואל חסון: אתה יודע מה זה הדר בית"רי?

נחמן שי: – – –

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: הנקודות זכות שלו זה כשהוא היה בבית"ר.

דוד אמסלם: הוא שכח את משנתו.

דוד אמסלם: בגלל זה הוא גם עבר אליכם.

יואל חסון: מה ראשי התיבות של בית"ר?

יואל חסון: מה ראשי התיבות של בית"ר?

דוד אמסלם: רק שנייה, לא חשוב.

דוד אמסלם: מאז, דרך אגב – – –

יואל חסון: מה ראשי התיבות של בית"ר?

דוד אמסלם: לא עונה לך.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: יואל, אני לא עונה לך, בדרך כלל.

דוד אמסלם: אתה יודע שמאז שהוא עזב את הליכוד, את בית"ר – הוא היה יושב-ראש בית"ר.

נחמן שי: הוא היה יושב-ראש צעירי הליכוד.

דוד אמסלם: בית"ר, אתה מבין?

דוד אמסלם: אולי תתקן את זה, ככה, ברזומה שלו, אם אתה לא יודע, נחמן.

חמד עמאר: הוא היה יושב-ראש תנועת בית"ר.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: מאז הוא עבר, דרך אגב, לקדימה, אחרי זה הוא עבר למחנה הציוני.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מאז שהוא נטש את הערכים הבסיסיים של בית"ר, יואל חסון בסופו של דבר איבד את הדרך.

דוד אמסלם: אתה יודע?

דוד אמסלם: זה מה שנקרא – הוא כבר לא יודע לאן הוא הולך.

דוד אמסלם: מי שמציע לו מקום, אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: תראו, רבותיי, אני דווקא רוצה להתייחס לסוגיה אחרת שעלתה השבוע.

דוד אמסלם: יעקב, היושב-ראש שלך – אתה יודע, ראיתי איזושהי כתבה, אני מחפש אותה, ב-2008 בידיעות אחרונות.

דוד אמסלם: אמרו לי שזה בשמו, לכן אני לא רוצה לדבר עליה כרגע ולצטט אותה, אבל אני מחפש כרגע את הכתבה המקורית.

דוד אמסלם: הוא כתב איזשהו מאמר בידיעות אחרונות על החוק הצרפתי – על החוק הצרפתי, ושם הוא שיבח את החוק.

דוד אמסלם: כרגע, אני אומר, יש לי את הכתבה, אבל עדיין לא מצוין כרגע מי כתב אותה, לכן אני משאיר את זה בצריך עיון.

דוד אמסלם: הוא הסביר מדוע אנחנו צריכים חוק צרפתי.

דוד אמסלם: הוא אמר: לא יכול להיות שבמדינה מתוקנת – ראש הממשלה – מטלטלים את המדינה, כל פוליטיקאי או כל מי שרוצה להתלונן על ראש הממשלה, לא משנה באיזה נושא, המדינה בעצם מיטלטלת מקצה לקצה, ואיפה כל המשילות – מה שטענו אז, בזמנו.

דוד אמסלם: בדיוק הוא מציין את אותם ארגומנטים שאני העליתי בהצעת החוק שלי.

דוד אמסלם: אני לא קראתי את הכתבה אז.

דוד אמסלם: אני העליתי את ההצעה מפני שאני באמת חושב שהיא חיונית למדינת ישראל.

דוד אמסלם: שימו את נתניהו שנייה בצד.

דוד אמסלם: הרי גם את החוק ההוא אני לא החלתי על חקירות ראש הממשלה.

דוד אמסלם: זה שקר.

דוד אמסלם: אני יודע שזה מה שיקרה הלאה למדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני יודע שכל ראשי הממשלה הבאה ייחקרו, חלק גדול מאוד מהקדנציה שלהם, הקשב שלהם – הראש שלהם – יהיה נתון בסוגיות חקירות.

דוד אמסלם: כל פעם, דרך אגב, זה יהיה על שטות יותר גדולה.

דוד אמסלם: אני יודע שמדינת ישראל, שצריכה ראש ממשלה בקשב מלא, בוודאי מדינה כמו מדינת ישראל, עם כל הבעיות שיש לנו – גם הבעיות הביטחוניות, גם הכלכליות, עלייה – באמת, אני לא מכיר מדינה אחת בעולם שראש הממשלה שלה צריך להיות כל כך מרוכז, כמו מדינת ישראל.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שמדובר על ראשי הממשלה הבאים – אחד אחר השני ייחקרו.

דוד אמסלם: אני יודע את זה.

דוד אמסלם: מהיכן אני יודע את זה?

חמד עמאר: נא לסיים בבקשה.

דוד אמסלם: כי – אם ב-20 שנה האחרונות זה מה שקרה, אז זה גם יקרה להבא, כי זאת השיטה.

דוד אמסלם: מצאו את השיטה – אנחנו לוקחים ראש ממשלה, חוקרים אותו, אף אחד לא מדבר עלינו, אנחנו כבר חסינים, יש אופוזיציה שתעשה לנו את העבודה, יש תקשורת שתעשה לנו את העבודה, ומי שמפסיד בסופו של דבר זה רק עם ישראל.

חמד עמאר: תודה.

דוד אמסלם: לכן – אני נותן את זה כחומר למחשבה.

דוד אמסלם: החוק הזה, אנחנו כרגע אנחנו לא מעלים אותו, אבל אני באמת דואג למדינת ישראל, בדיוק כמו שהעליתי את החוק הזה.

דוד אמסלם: אתה יודע, החוק הזה חשוב מאוד לאזרחי מדינת ישראל, כי מדובר על רמיסת זכויות יסוד.

דוד אמסלם: לא ביקשנו קצבאות – זכויות יסוד של אזרח, כמו בכל מדינה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב בן בן צור.

חמד עמאר: אחריו – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, ברשותכם, אני רוצה לפתוח במשפט של אחד מראשי הציונות, אשר צבי גינצברג – אחד העם – שאמר: "יותר מששמרו ישראל את השבת – השבת שמרה אותם".

יואב בן צור: אם אני לא טועה, הוא לא היה חרדי, גם לא דתי, אבל הוא הבין מה שלצערי אחדים מבני הבית כאן אינם מבינים.

יואב בן צור: אבל אני רוצה לעסוק דווקא בפן הסוציאלי של השבת, היום היחיד שבו יש לעובד הפשוט פנאי להתאחד עם משפחתו – עם אשתו, עם ילדיו.

יואב בן צור: בואו נודה על האמת, כשמדברים על תעסוקה בשבת – אם זה בעבודות ברכבת או בתחבורה הציבורית, ובכל תחום – לא מדברים על המנכ"לים, על ראשי אגפים, גם לא על שרי הממשלה.

יואב בן צור: אנחנו מדברים על הנהג, על הפועל הפשוט, שנאלץ לעבוד בשביל פת לחמו, ואנחנו, בשם הנוחיות של חלק מהעם, שוללים את חירותו של חלק אחר מהעם.

יואב בן צור: הגיע הזמן לומר את האמת; הרוב המכריע של אלה שרוצים להפוך את השבת חול – רובם המכריע לא רוצים לעבוד בשבת.

יואב בן צור: הם רוצים שהשני יעבוד בשבת, כדי שהם יוכלו לבלות בשבת.

יואב בן צור: הם רוצים להקריב את יום החופשה היחיד בשבוע של החבר שלהם, בכדי שיום החופשה שלהם יהיה יותר נוח.

יואב בן צור: במילים אחרות, אנחנו קורעים את העם לחלקים – לחלק שייהנה יותר ולחלק השני, שיעבוד יותר.

יואב בן צור: בעבר, נפגשתי עם נציגי רוב חברות התחבורה הציבורית בישראל, כולם בלי יוצא מן הכלל זעקו בכאב על הנגיסה שיש בכבודה של שבת המלכה, על היעדר היכולת שלהם להיות בארוחת שישי סביב שולחן השבת עם המשפחה, האישה והילדים.

יואב בן צור: מוריי ורבותיי, לצערי, הסוציאליזם נעצר אצל חלקנו כאשר זה מגיע למסורת ישראל.

יואב בן צור: אחדים מקרבנו לא מסוגלים לשמוע על מסורת ישראל, גם כאשר זו מגינה על החלשים, על העובדים.

יואב בן צור: אין לי מושג ממה זה נובע, משנאה עצמית, או משיקולי אלקטורט פופוליסטי מהרמה הנחותה ביותר.

יואב בן צור: אבל הגיע הזמן שמישהו יקום ויאמר: המלך הוא עירום.

יואב בן צור: אותו זה שנלחם למען תחבורה ציבורית בשבת לעולם לא ירצה לשבת מאחורי ההגה בשבת.

יואב בן צור: אותו זה שנלחם על המרכולים בשבת לעולם לא יסכים לשבת מאחורי הקופה.

יואב בן צור: הוא רוצה לעשות קניות, ושאחרים יעבדו בשבילו.

יואב בן צור: ואנחנו צריכים לשאול את עצמנו – –

חמד עמאר: נא לסיים, בבקשה.

יואב בן צור: – – האם אנחנו רוצים לחזור לתקופת העבדים?

יואב בן צור: למכור את חירותם של אחרים בשביל הנוחיות שלנו?

יואב בן צור: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

חמד עמאר: אחריה – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

חמד עמאר: אחריו – – –

קריאה: – – –

חמד עמאר: לא, אחרי חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, השרים, קודם כול, אני רוצה לאחל נסיעה טובה ועבודה פורייה לכל החברות שלנו מכאן שטסות לכנס נשים מכל הפרלמנטים בעולם באיסלנד.

שולי מועלם-רפאלי: זו זכות עצומה שאתן נוסעות לייצג אותנו, את העשייה הנשית בכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם תיסעו לשלום ותחזרו לשלום.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה, ברשותכם, לדבר על דיון שהיה היום בוועדת הכלכלה, שאני ניהלתי כי חבר הכנסת כבל לא נמצא.

שולי מועלם-רפאלי: המשכנו את הדיון על החסימה של האתרים הפורנוגרפיים.

שולי מועלם-רפאלי: חוץ מהצעת החוק שלי עברה גם הצעת החוק של חבר הכנסת מיקי זוהר, והיום הצמדנו את שתי ההצעות בניסיון להתקדם.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לפתוח שוב בנתונים, שעלו גם היום, והם מזעזעים את כל מי ששומע אותם.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה, חבריי, לפתוח ולהגיד, שהגיל הממוצע במדינת ישראל לחשיפה לאתרים פורנוגרפיים – הגיל הממוצע – הוא גיל שמונה.

שולי מועלם-רפאלי: רוב הילדים מתחת לגיל שמונה נחשפים לפורנוגרפיה, כמובן לא באופן יזום, אלא הצעות, תמונות או אתרים שקופצים להם תוך כדי שיטוט או גלישה באתרים, כמובן, ראויים, תקינים, עד רמה שכאשר ילדים קטנים צופים בדורה, ההורים נקראים כי הם שואלים אותם: מה זה הדבר הזה שקופץ לי?

שולי מועלם-רפאלי: וקופצים אתרים פורנוגרפיים ותמונות נוראות.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הנתונים המזעזעים במחקר שהוצג הוא שבגיל שמונה אומנם זו חשיפה ממוצעת, לא יזומה, אבל לצערי, רוב-רובם של הילדים והילדות בתחילת שנות הנערות שלהם, בגיל 12, מדווחים כבר על חיפוש יזום של פורנוגרפיה.

שולי מועלם-רפאלי: הנתונים האלה מצטרפים כמובן לרעה החולה שפושה בכל חלקי החברה הישראלית – פורנוגרפיה זה רע.

שולי מועלם-רפאלי: אני, אם היו שואלים אותי, קטינים או בגירים, תשובתי הייתה חד-משמעית: צריכה של פורנוגרפיה היא עיוות מוסרי, היא עיוות ערכי, היא עיוות של כל תפיסה של זוגיות, של מיניות, של גוף האישה או גוף הגבר.

שולי מועלם-רפאלי: אבל שכיוון שבגירים לא שואלים אותי, ובגירים, מקובלני שהם סוברנים לקבל החלטות לעצמם, אני שמה שוב ושוב את סימן השאלה לגבי קטינים: מה האחריות של החברה הישראלית, של מדינת ישראל, בחשיפה של קטינים לפורנוגרפיה?

חמד עמאר: נא לסיים, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודעת לזה – ובזה אני אסיים – שעדיין לא הצלחנו להביא את שלושת המשרדים שאיתם אנחנו פועלים להסכים לרעיון המקורי שלנו, שברירת המחדל באתרים פורנוגרפיים תהיה שהאתרים סגורים – – –

יואל חסון: כמה זמן?

שולי מועלם-רפאלי: עוד שנייה אני מסיימת, חברי, זה נושא מספיק חשוב.

שולי מועלם-רפאלי: תן לי רק לסיים את המשפט, זה לא מתאים לך.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אנחנו נמשיך לעשות עבודה, גם חבר הכנסת מיקי זוהר וגם אני, כדי לנסות לפרק את ההתנגדות שבסופה, בעזרת השם, כולנו נהיה מסוגלים להישיר מבט אל ילדי ונערי ונערות מדינת ישראל, שלא ייחשפו לתוכן שפוגע בבריאות הנפשית, בבריאות הגופנית, של כולם.

חמד עמאר: תודה.

יואל חסון: די, משפט אחרון.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי, אנחנו ממשיכים לעבוד את העבודה הזאת בלי הפסקה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יואל חסון: די, זה לא הוגן.

יואל חסון: זה בניגוד לתקנון.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

חמד עמאר: אחריו – חברת הכנסת נאוה בוקר.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, זה לא יעזור לכם.

יואל חסון: תמשכו, תמשכו, תמשכו – – –

קריאה: די כבר עם זה, די, נו, אתם – לא נלך.

קריאה: לא נלך מפה.

קריאה: כעומק החקיקה עומק החקירה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברתי השרה היקרה, ציבור יקר, עם ישראל כולו.

אורן אסף חזן: אין גבול לצביעות שלכם.

אורן אסף חזן: אין גבול לרדידות שלכם.

אורן אסף חזן: אין גבול לנוכלות הפוליטית שלכם.

אורן אסף חזן: הרי אתם, שם, בשמאל, כבר לקחתם בעלות על השלום, על הנאורות, על הצדק – עכשיו אתם גם לקחתם בעלות על השיח.

אורן אסף חזן: אני רוצה שתסבירו לי.

אורן אסף חזן: באמת, רבותיי, איך יכול להיות שלחברי היקר יושב-ראש ועדת הפנים דודי אמסלם, איש שלוחם למען עם ישראל וארץ ישראל, אתם יכולים להרשות, בשיא חוצפתכם, בפיכם המביש, לכנות אותו כלב רוטוויילר, לדמות אותו לקוף – זה בסדר, לכם מותר הכול.

אורן אסף חזן: אתם לוקחים הנחות לא רק בארנונה, גם בשיח.

אורן אסף חזן: מה שלכם זה חוקי, חופש הביטוי הוא לחם למחייתכם.

אורן אסף חזן: אבל חלילה, אני, ידידי היקר, הייתי מעז להגיד למישהו – עזוב כלב רוטוויילר, צ'יוואווה, לא חסרים פה צ'יוואוות, אגב.

אורן אסף חזן: אם הייתי קורא למישהו צ'יוואווה כנראה כבר הייתי אזוק מאחורי סורג ובריח.

איציק שמולי: ההבדל הוא – – –

אורן אסף חזן: מי שמכם – –

איציק שמולי: אנחנו גילינו – – –

אורן אסף חזן: – – אסופה של אנשים קטנים, שלקחו בעלות על השיח.

לאה פדידה: תוצרת הארץ – – –

איציק שמולי: אני גיליתי – – –

אורן אסף חזן: אתם מדברים איתי על חבר כנסת נאמן שבסך הכול הביע את עמדתו כלפי בני בגין.

איציק שמולי: תענה, תענה.

אורן אסף חזן: מה הם עשו, ידידי?

אורן אסף חזן: אתה יודע מה הם עשו?

אורן אסף חזן: הם לקחו את השם בגין, והם משתמשים בו פעם אחר פעם – לא מתוך תחושת צדק, ואחריות, ודאגה למורשת והיסטוריה, אלא רק מתוך ניסיון לנגח את הליכוד פוליטית – והפכו את השם בגין לסביבון פוליטי.

אורן אסף חזן: יושב הרואה ואינו נראה, יהיר לפיד – הוא יושב, והוא, השקרן הזה, יושב ברדיו ואומר: בגין, בוא אליי, אני אתן לך את המקום, כי אנחנו, אנחנו, אכפת לנו.

אורן אסף חזן: אנחנו נוותר על המקום בוועדת הפנים.

אורן אסף חזן: איפה עדי קול?

אורן אסף חזן: איפה עדי קול?

אורן אסף חזן: זוכרים אותה?

אורן אסף חזן: יש עדי, ואין קול ואין עונה, כי עדי קול, מסכנה, רחמנא ליצלן, העזה להמרות את פי המנהיג, כאילו אנחנו בצפון קוריאה – אז אין קול ואין עונה.

אורן אסף חזן: יושב אדון יהיר ואומר: רבותיי, תעצמו את העיניים, תדמיינו יחד איתי.

אורן אסף חזן: בוודאי שהוא ידמיין, כי את המקום הזה הוא לא ראה מעולם, והוא גם לא יראה לעולם.

אורן אסף חזן: הוא יכול רק לחלום על כס ראש הממשלה.

חמד עמאר: נא לסכם, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, מילה אחת, ברשותך, אני פשוט בשוונג.

חמד עמאר: משפט אחרון, לא מילה.

אורן אסף חזן: יודע למה אני בשוונג?

אורן אסף חזן: כי נמאס לי מהדבר הזה.

אורן אסף חזן: הם הבעלים של הכול, להם מותר הכול, אבל אני, חלילה, כשאני חלילה אמרתי מילה – הופה, ועדת האתיקה.

אורן אסף חזן: אני מסיים במשפט אחד, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: אני תוהה איך אתם לא מתביישים להסתכל על עצמכם במראה, כאשר לידכם, כל אחד פה באופוזיציה – תביט משמאל או מימין – –

חמד עמאר: נא לסיים, בבקשה.

אורן אסף חזן: זה לא מפריע להם שאני מדבר.

אורן אסף חזן: אתה רואה.

אורן אסף חזן: אני מסיים.

חמד עמאר: סיים, בבקשה.

אורן אסף חזן: – – תביטו משמאל ומימין: יש לפחות אחד בספסלים שלכם שהוא עבריין, שהוא עבריין, אבל אנחנו לא שומעים אתכם צועקים עליו.

אורן אסף חזן: אתם רק מחפשים את הנאמנים, כי האמת כואבת לכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אבל אנחנו, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמשיך לצעוד בדרך; אנחנו נמשיך להילחם על עם ישראל, וארץ ישראל, ותורת ישראל, ובשעה שאתם תמשיכו ליילל מהספסלים האחוריים של האופוזיציה, אנחנו נמשיך להנהיג את המדינה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

חמד עמאר: הודעה למזכירת הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עודד פורר, יפעת שאשא ביטון וג'מאל זחאלקה בנושא: החזרת הבגרויות לתלמידי כיתות י'.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איימן עודה וחמד עמאר בנושא: זמני המתנה במבחנים מעשיים בנהיגה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן הונחה לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 81) (הוראות לעניין המלצה של רשות חוקרת), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת דוד אמסלם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אם רוצים להירשם להצעת החוק של חבר הכנסת דוד אמסלם, יכולים.

חמד עמאר: (קריאה ראשונה)

חמד עמאר: חברת הכנסת נאוה בוקר.

חמד עמאר: אחריה – חבר הכנסת אכרם חסון.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברים, ביום שישי האחרון התפרסם סקר מקיף של עיתון ישראל היום על האזרחים הערבים בישראל.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: מהר מהר לרוץ להירשם.

אורן אסף חזן: תופעת העדר של האופוזיציה.

נאוה בוקר: אדוני, זה מפריע לי, אני לא יכולה.

נאוה בוקר: תן לי בבקשה להתחיל מחדש.

נאוה בוקר: אי-אפשר.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: אני מאפס את השעון.

אורן אסף חזן: ברושי, ברושי, לא נרשמת.

אורן אסף חזן: שמולי – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת חזן, תודה.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: אני עוזר להם.

חמד עמאר: אבל אתה מפריע.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אתה מפריע לנו.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, אני מבקש לשבת.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: אתה היית אלוף בצבא.

חמד עמאר: נא לסגור את המיקרופון אצלך, בבקשה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

נאוה בוקר: חברים, ביום שישי האחרון התפרסם סקר מקיף של עיתון ישראל היום על האזרחים הערבים במדינת ישראל.

נאוה בוקר: מהסקר הזה אנחנו מבינים שחברי הכנסת של הרשימה המשותפת פשוט מיותרים בכנסת ישראל.

נאוה בוקר: אגב, הם גם לא נוכחים כאן בדרך כלל, אז באמת מיותרים.

נאוה בוקר: החברים האלה, לצערי הרב, לא מייצגים את הציבור הערבי בארץ, והעובדה היא שלפי הסקר של ישראל היום, להבדיל ממה שהם טוענים, 81% מהאזרחים הערבים בישראל חשים שייכות למדינת ישראל, ו-67% מהערבים גאים בישראליות שלהם.

נאוה בוקר: 62% אמרו כי הם מכירים בקשר ההיסטורי הדתי ההדוק שבין העם היהודי לבין ארץ ישראל.

זוהיר בהלול: אז תפסיקו להסית נגד הערבים.

נאוה בוקר: והנתון החשוב ביותר בסקר הזה, בעיניי – כן, זוהיר – הוא שלא פחות מ-86% מהאזרחים הערבים שוללים מכול וכול חיים תחת שלטון פלסטיני.

נאוה בוקר: אתה יודע את זה?

נאוה בוקר: הם מבינים היטב שמדינה פלסטינית, בכל שטח, היא טעות מסוכנת, שתסכן גם את היהודים וגם את הערבים.

נאוה בוקר: ועכשיו נגיע לשלב המסקנות.

נאוה בוקר: לא נותר לנו אלא להסיק, חברים, שחברי הכנסת של הרשימה המיותרת הזאת – לא המשותפת – הם הבעיה הגדולה של ערביי ישראל, כי הם מונעים מערביי ישראל לשרת בשירות הלאומי-אזרחי ולתרום למדינת ישראל; הם משסים את ערביי ישראל במדינת ישראל ובהנהגה שתחתיה אלה רוצים להיות אזרחים; הם מסיתים, מלבים את האש, ויותר מכול – מאפשרים הסתה חמורה במסגדים.

מיקי לוי: – – –

נאוה בוקר: תודה שאתה מגן, מיקי לוי.

נאוה בוקר: חברים, במקום לברך על הקמתן של עשרות תחנות משטרה, הם מוסיפים לקלל; במקום לברך על גיוס של רבים מבני המגזר הערבי למשטרה וכלוחמי אש, אתם ממשיכים להסית.

נאוה בוקר: אז אני רוצה לומר לכם שאתם לא משקפים את דעתם של ערביי ישראל, שאוהבים את המדינה שהם חיים בה, ולא מייצגים אף אחד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מקווה שאנחנו עומדים כבר אחרי המאבק על נושא השבת, אבל תפקידנו כאן, במליאה ובכנסת עדיין לא נגמר.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו צריכים עכשיו להיאבק על בעיית הדיור – בדל"ת – שימו לב: הדיור, הדירות – כי לצערי, המחיר למשתכן, הרשימה הענקית של הזכאים, ובתוכם זכאים כאלה שבכלל לא מעוניינים לזכות בכאלה דירות גדולות, כפי שאני שמעתי בשידור בתאגיד – הייתי בדרך לכאן – איזה זוג צעיר זכה בדירה של חמישה חדרים פלוס מרפסות של 90 מטר ופלוס שני חניונים ושני מחסנים.

מנחם אליעזר מוזס: הם לא צריכים את כל העסק הזה.

מנחם אליעזר מוזס: זו הגרלה, זה מחיר למשתכן, ואת זה המדינה מסבסדת?

מנחם אליעזר מוזס: במקום ללכת ולתת מענק לרוכשי דירה יד שנייה – יש המון דירות יד שנייה שרוצים למכור.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים שהסבסוד הממוצע של המדינה לדירה במחיר למשתכן הוא 270,000 שקל – ויתור על מחיר הקרקע.

מנחם אליעזר מוזס: אם ייתנו רק 100,000 שקל לדירת יד שנייה, לשפץ את זה, כדי שהשמאי יוכל לומר לבנק: תראה, זו דירה טובה, משופצת, ללא נזילות, עם מטבח מותאם.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר הזה היה יכול להיות, וכל זוג צעיר היה יכול להגיע ולא לחכות ברשימת המתנה של 100,000 זכאים ממתינים ברשימה.

מנחם אליעזר מוזס: מעבר לכך, מה-100,000, כמה נכנסו כבר לדירות וצריכים לחכות עד שיקבלו את המפתח לפחות ארבע-חמש שנים?

מנחם אליעזר מוזס: כמה שכר דירה זה יעלה, ארבע-חמש שנים?

מנחם אליעזר מוזס: 200,000–250,000 שקל זה עולה לזוג הצעיר, כשהוא כבר מתגורר עם כמה ילדים בדירת מחסן, בדירה ללא תנאים – כמה זמן ייקח לו עד שהוא יגיע לדירה הנכספת שלו, שהוא זכה במחיר למשתכן?

מנחם אליעזר מוזס: לכן אני חושב שבנושא הדיור – אנחנו הגשנו הצעת חוק, ואני מצפה שהממשלה תאשר את זה, ובפרט שר האוצר, ואם ייתנו יד לזה, זה יכול להביא פתרון ממשי לזוגות צעירים ולמחוסרי דיור.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת יואב קיש.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרה, מדברים הרבה על הגנת הצרכן, החוק הזה מדבר על הגנת הצרכן – יש צרכנים שגרים בכל רחבי הארץ, והם צרכני התחבורה הציבורית, והמדינה כולה עוסקת בתחבורה ציבורית של רכבות בשבת, שאולי בעוד כך וכך שנים יהיו מוכנות, בשעה שהמדינה מתעלמת ביודעין ממאות אלפי אנשים שעומדים כל יום בתחנות.

ישראל אייכלר: וכמה דיונים, אדוני היושב-ראש, אנחנו עשינו בוועדה לפניות ציבור, שאנשים זועקים געוואלד, למה הם צריכים לעמוד כל כך הרבה בתחנות, והתשובות של משרד התחבורה בכלל לא מגיעות.

ישראל אייכלר: המשרד היחיד שלא עונה על פניות ציבור, חבילות שלמות של פניות – מתעלמים לגמרי.

ישראל אייכלר: הם כותבים בעצמם, חצי שנה אורך טיפול בפנייה.

ישראל אייכלר: הציבור עומד וזועק בחום הקיץ ובקור החורף, ואין שומע לו.

ישראל אייכלר: באופן טבעי, כל הפקידים וכל השרים נוסעים במכוניות פרטיות, ולעולם לא יבין השבע את ליבו של הרעב.

ישראל אייכלר: כשמדברים על תחבורה ציבורית ועל הצורך לעזור לאנשים, ואומרים לנו: יהיו פקקים, חייבים לעבוד בשבת.

ישראל אייכלר: אני שואל שאלה פשוטה: כמה חברי כנסת יודעים שעכשיו הפסיקו את סלילת הרכבת הקלה להדסה עין כרם לחמש שנים, ולנווה יעקב, אך ורק בגלל סכסוך בין המפעיל לממשלה בעניינים כספיים?

ישראל אייכלר: כבר הכינו תשתית עד קריית היובל, זה הפך לחניון גדול, אותו דבר בנווה יעקב.

ישראל אייכלר: מתעללים בציבור הנוסעים יום-יום, שלא לדבר על הגזרה הזאת, שאדם ששילם כסף עבור נסיעה חייב לתקף.

ישראל אייכלר: מה זה גזרה?

ישראל אייכלר: אם הוא יכול לתקף – אין שום גזרה.

ישראל אייכלר: אבל אם התיקוף לא עבד, בגלל המכונה, כי הוא איש קשיש, כי הוא ילד קטן, אז במקום שהפקחים, של הרכבת הקלה בעיקר, יבואו לעזור להם – בוא תתקף, הינה, שילמת.

ישראל אייכלר: לא מדובר באדם שלא שילם.

ישראל אייכלר: אדם שלא שילם הוא גנב, וצריך לתת לו קנס של 180 שקל, אבל אדם שלא תיקף – אומנם הוא יוצר בעיה, כי משרד התחבורה מחשיב לחברת התחבורה לפי התיקופים, אבל הוא לא גנב, לא צריך לבזות אותו ולהוריד אותו ב-180 שקל.

ישראל אייכלר: תנו לו קנס כפל תשלום – במקום שישה שקלים, שלם 12 שקלים, כי לא תיקפת.

ישראל אייכלר: לא, הופכים אנשים לגנבים, מבזים אותם, מורידים אותם מהרכבות, ואחר כך המשטרה באה ואוזקים אותם כאילו תפסו איזה מחבל.

ישראל אייכלר: על כל הדברים האלה אף אחד לא מדבר.

ישראל אייכלר: דואגים שצריך לסלול בין דימונה לבאר שבע, דווקא בשבת – או באזור השני – שמא יהיו פקקים.

ישראל אייכלר: רוב הפקקים היום באזור תל אביב זה כי כבר עשר שנים הרכבת הקלה לא זזה שם, רק בגלל הביורוקרטיה.

ישראל אייכלר: אותו דבר הרכבת הקלה להדסה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר: חייבים מייד לסלול את המסלול להדסה, שכבר כמעט מוכן, חייבים מייד לסלול לנווה יעקב, ולסיים את עבודות הרכבת הקלה בתל אביב, ורק אז, כשיש שירות ציבורי שישה ימים בשבוע, דברו איתי על השבת.

ישראל אייכלר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב קיש.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת אברהם נגוסה.

יואב קיש: – – –

חמד עמאר: אחריך.

חמד עמאר: לא לא, אתה קודם.

חמד עמאר: אחרי זה – חבר הכנסת נגוסה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב, בבקשה.

יואב קיש: אני מוותר.

חמד עמאר: אתה מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת אברהם נגוסה – מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

יואב קיש: אמיר, אתה לא מוותר?

אמיר אוחנה: אה, לא צריך?

אמיר אוחנה: מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת יהודה גליק.

יואב קיש: יהודה, אתה לא מוותר?

יואב קיש: לא צריך, לא צריך – – –

חמד עמאר: אתה מוותר?

יהודה גליק: ויתרתי – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת נורית קורן; חברת הכנסת טלי – אינה נוכחת; שרן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: אחריו יסכם את הדיון מציע החוק.

יואל חסון: אדוני, אני מזכיר לך אחרי זה לתת לי להגיב.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, את הבקשה שלי להגיב, את בקשתי להגיב אחרי ההצבעה.

חמד עמאר: אחרי ההצבעה.

חמד עמאר: אם אני רוצה לתת לך, זה אחרי ההצבעה.

חמד עמאר: תודה.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש, אנחנו נדבר עוד הערב הרבה על החוק החמור הזה, האנטי-דמוקרטי, שיעלה בהמשך הערב, שסוטר סטירה חדה ומצלצלת על פרצופה ה"דמוקרטי" של מדינת ישראל.

נחמן שי: עוד יהיה לנו זמן.

נחמן שי: אבל אני רק רציתי גם מפה להצטרף לדברים שנאמרו היום בוועדה לביקורת המדינה, שהזדרזה ודנה במצבה החמור של חברת טבע.

נחמן שי: טבע הייתה הדגל השני של מדינת ישראל.

נחמן שי: לצד הדגל הלאומי בכל מקום הנפנו את הדגל של טבע.

נחמן שי: כולנו היינו בחגיגה הגדולה, הכספים שלנו, הפנסיות שלנו, הקרנות שלנו, נכנסו לטבע, כדי לעזור לה לגדול ולצמוח, והיא גדלה וצמחה בצורה מרשימה, עד שלב מסוים, ואחר כך בצורה פרועה וחסרת אחריות, כשהיא שוקעת בחובות עצומים.

נחמן שי: כל זה קרה גם לחברות אחרות.

נחמן שי: ההבדל בין טבע לחברות אחרות הוא שטבע נהנתה מהטבות בלתי רגילות, ובקופתה נצברו מיליארדים, מיליארדים של שקלים, שהיא אומנם לא חילקה אותם כדיבידנדים, אבל היא גם לא השקיעה אותם, בסופו של דבר.

נחמן שי: עכשיו, כדי לייעל, עושים את הדבר הכי פשוט, הכי אכזרי, הכי לא אנושי: שולחים יותר מ-1,000 איש הביתה, כי עכשיו החברה פתאום צריכה להיות רזה, גמישה, מהירה, ועוד כל מיני סופרלטיבים.

נחמן שי: את כל זה הייתה צריכה קודם כול לעשות ההנהלה, ולפניה אולי גם הדירקטוריון – שם החברים גם כן נהנים מתשלומים מוגזמים על פי כל קנה מידה, כדאי שיורידו את ההטבות שהם נטלו לעצמם מקופת החברה.

נחמן שי: בשלב הבא צריך לדאוג ליותר מ-1,000 משפחות, זה המעגל הראשון, ואולי יותר, אלפי משפחות נוספות, במעגל השני, שפרנסתן תלויה בטבע.

נחמן שי: ואם בטבע, אכן, ואנחנו יודעים, נצברו מיליארדי שקלים, זה הזמן להשתמש בהם כדי ליצור מקומות תעסוקה ולהגן על העובדים, אחרת, מה היתרון?

נחמן שי: לשם מה המדינה נתנה לה את כל הטבות המס האלה?

נחמן שי: אם לא ייעשה הדבר, זה שימוש לרעה בחוק.

נחמן שי: גם אם ישנו את החוק, לא יוכלו לשנות אותו אחורה, אלא יוכלו לשנות אותו רק קדימה.

נחמן שי: טבע מעלה באמון שמדינת ישראל, הכנסת והציבור כולו נתנו בה.

נחמן שי: אז התחלף בה כבר מנהל, ובא מנהל, אז אני מציע עכשיו שהדירקטוריון שלה, שבסופו של דבר נושא באחריות לכל מה שקרה שם, ילך הביתה.

נחמן שי: הדירקטוריון של טבע צריך ללכת הביתה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, נפל דבר בדברי הכנסת: הקואליציה עושה פיליבסטר.

מיקי לוי: שמעתם דבר כזה?

מיקי לוי: מה הטירוף שאחז בכם?

מיקי לוי: מה קרה?

מיקי לוי: רצתם לדפוס, הדפסתם, סידרתם, כרכתם – מה הדחיפות, חבר הכנסת אמסלם?

מיקי לוי: קואליציה עושה פיליבסטר?

מיקי לוי: מה הטירוף?

מיקי לוי: מה הדחיפות?

דוד אמסלם: אתה לא רוצה שנעבוד?

דוד אמסלם: אתה לא רוצה שנעבוד?

דוד אמסלם: אתה לא רוצה שנעבוד?

נורית קורן: עכשיו נכנסתם – – –

מיקי לוי: כן, הבנתי, חברת הכנסת קורן.

מיקי לוי: איזה פיליבסטר?

דוד אמסלם: כשלא רציתם לדבר קודם – – –

מיקי לוי: לא, זה מדהים אותי.

דוד אמסלם: מיקי, אני מציע לך, אל תהיה צבוע.

דוד אמסלם: אתם קודם לא רציתם לדבר.

מיקי לוי: הכנסתם דברים חדשים, נוהל חדש בדברי הכנסת – פיליבסטר על ידי הקואליציה.

מיקי לוי: מה קרה, לא יכולתם להביא את זה ביום רביעי?

מיקי לוי: מחר?

מיקי לוי: מה הדחיפות?

מיקי לוי: ממה פוחדים?

נורית קורן: יש עבודה.

מיקי לוי: איזו עבודה, נורית קורן?

מיקי לוי: תעשי לי טובה, למי את מוכרת את הלוקשים האלה?

נורית קורן: השעה שש.

מיקי לוי: זה מראה באמת על הרעד ברגליים שאחז בכם.

מיקי לוי: פיליבסטר בקואליציה?

מיקי לוי: על זה אנחנו עדיין לא שמענו.

מיקי לוי: חבר הכנסת צחי, אדוני השר צחי הנגבי, גם אני רוצה לשמוע.

מיקי לוי: מה אמרת לחברת הכנסת קורן?

מיקי לוי: אולי תחדש לנו.

צחי הנגבי: יש על זה חיסיון ל-50 שנה.

מיקי לוי: הינה, אתה רואה, הבאתם חידושים.

מיקי לוי: חידושים בדברי הכנסת.

מיקי לוי: הפחד אוחז בכם.

מיקי לוי: זה לא ראוי.

מיקי לוי: לא מכובד שהקואליציה תעשה פיליבסטר.

מיקי לוי: זה אפילו – אתה יודע מה, חבר הכנסת אמסלם?

מיקי לוי: – זה מעלה בי מידה מסוימת של חיוך וגיחוך כאחד.

מיקי לוי: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת סמוטריץ יסכם את הדיון.

חמד עמאר: נא לצלצל.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אני ממש רוצה – משפט אחד של סיכום, ואז להגיד כמה תודות.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה מאוד שכל החברים ירימו את ידם בעד הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': המצב הנוכחי כיום, כפי שאמרתי, אף שהכוונה הייתה לטובה, להגן על הצרכן, עקב ההשתנות של השוק, והפתיחה של אפשרויות רבות מאוד להזמנות באתרי אינטרנט – שלא מחויבים לדמי הביטול הישראליים – התוצאה היא פגיעה בצרכן.

בצלאל סמוטריץ': העובדה היא שהצרכן המבוגר יותר, הפחות טכנולוגי ואינטרנטי, שיש לו גישה לאתרים האלה, חבילות שלמות של מוצרים שהם זולים בהרבה נמנעות ממנו.

בצלאל סמוטריץ': עוד נקודה, כאשר הישראלים הולכים כיום להזמין את החבילות באתרי אינטרנט בחו"ל, אז גם מי שלא יכול להזמין בחו"ל משלם מחיר גבוה בארץ; מי שהולך לחו"ל, אז גם הישראלי לא מתפרנס.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מוציאים את הכסף שלנו החוצה לאותו אתר אינטרנט בחוץ לארץ, הוא משלם מיסים בחוץ לארץ במקום שהמיסים יגיעו לאוצר המדינה, בקיצור, הצרכן נפגע, הסוכנים נפגעים, קופת המדינה נפגעת – אין בזה שום תועלת.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה הוא חוק נכון, צודק, כפי שאמרתי.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא נדרש אפילו לאזן בין האינטרסים, ובסופו של דבר הוא טוב לכל הצדדים.

בצלאל סמוטריץ': זה ממש win win situation.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה מאוד מאוד להודות בראש ובראשונה ליושב-ראש ועדת הכלכלה – איננו כאן עכשיו – חבר הכנסת כבל, שהוביל, כפי שאמרתי, דיונים רבים גם בוועדה וגם מאחורי הקלעים, ויצר שולחנות עגולים, שאני חושב שהביאו את החוק למתכונת שבה הוא נמצא היום לפניכם.

בצלאל סמוטריץ': הוא עבר שינויים רבים מאוד, רבים מאוד, מהמצב הקודם.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להודות מאוד לרשות להגנת הצרכן, שהלכה איתנו יד ביד, בעניין הזה, ואני חושב שאין מישהו שאמון יותר ממנה על הסוגיה הזאת, של הגנת הצרכן – עזרה לנו יד ביד להגיע לנוסח הנוכחי.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה מאוד מאוד להודות למשרד הכלכלה, גם לשר, גם לעובדים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להודות למשרד התחבורה – היו כאן היבטים שקשורים לתעופה ולתחבורה.

בצלאל סמוטריץ': כמובן, לכל הצוות הנהדר של ועדת הכלכלה – ליועצת המשפטית ולמנהלת הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': באמת, כולם-כולם עשו עבודה נהדרת ממש.

בצלאל סמוטריץ': אני מודה לכם, חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מקווה שתצביעו כולכם בעד הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 56) (ביטול עסקת מכר מרחוק למתן שירותי תיירות מחוץ לישראל), התשע"ח–2017.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 נגד – 20 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 56) (ביטול עסקת מכר מרחוק למתן שירותי תיירות מחוץ לישראל), התשע"ח–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 42, נגד – 20.

חמד עמאר: נמנע אחד.

חמד עמאר: הצעת חוק הגנת הצרכן התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לדיון בוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: אני נותן לחבר הכנסת יואל חסון – חבר הכנסת יואל חסון, הודעה אישית.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד חמש דקות.

חמד עמאר: נא לדייק בזמן.

חמד עמאר: לפרוטוקול, בבקשה, איציק שמולי לא תמך בחוק.

חמד עמאר: לפרוטוקול.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אי-אפשר להתעלם מההתנהגות – בשבועות האחרונים – של חבר הכנסת דודי אמסלם, שמרשה לעצמו להשתלח בכולם, בכל מי שלא חושב כמוהו – –

אורן אסף חזן: די עם השיימינג.

יואל חסון: – – לנהל ועדת פנים כאילו זה עסק פרטי שלו – –

אורן אסף חזן: יואל, מספיק עם השיימינג.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, זה לא מקובל.

יואל חסון: – – בלי קיום של דיון אמיתי – בלי קיום דיון אמיתי.

יואל חסון: משתלח בחברי הכנסת, ממציא המצאות – –

אורן אסף חזן: יואל, זה לא מכובד, זה לא מכובד.

יואל חסון: – – שקוראים לו בשמות ולא בשמות – –

אורן אסף חזן: אתה צריך להתבייש.

אורן אסף חזן: זה לא מתאים לך.

יואל חסון: – – ועומד כאן, על הדוכן הזה, ואומר עליי דברים שמעולם לא אמרתי עליך ואתה אומר שאני אמרתי.

יואל חסון: ואתה מתנהג, אדוני, בצורה, באמת – אני אגיד את זה בצורה עדינה, כי אני בן אדם עדין, מה לעשות – –

אורן אסף חזן: מה זה עדין.

יואל חסון: – – אתה מתנהג בצורה לא פרלמנטרית, חבר הכנסת אמסלם – –

אורן אסף חזן: אתה כמו פיל בחנות חרסינה.

יואל חסון: – – ואני אומר לך את זה בצניעות, ממרומי עשר שנים שאני בבית הזה – אתה יום אחד תבין כמה אתה מתנהל בצורה לא פרלמנטרית, כמה אתה לא מאפשר דיון דמוקרטי ופרלמנטרי אמיתי.

יואל חסון: היתרון בדבר הזה, מעבר לפגיעה באיכות הדיון וביכולת לקיים כאן דיונים אמיתיים, זה שהחוק שלך, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, הוא כל כך שביר; הניהול שלו היה כל כך מרושל, שאין לי ספק, אין לי ספק – ולצערי, אני אומר את זה, כי אני לא מתלהב מבג"ץ, ואני לא אוהב ללכת לבג"ץ – אבל אין ספק שכשיבואו ויבחנו את התהליך של החקיקה יקבעו קביעה ברורה שלא היה כאן דיון ציבורי פתוח, לא הייתה כאן שמיעה של החברה האזרחית, חברי הכנסת לא יכלו להשפיע על החוק הזה עד היום.

יואל חסון: אתה כנראה גם לא תאפשר לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

יואל חסון: ועכשיו אני גם אעזור לך, חבר הכנסת אמסלם.

יואל חסון: שאלתי אותך מעל הבמה – כי אתה מטיף לי, שהייתי יושב-ראש בית"ר, והייתי זה, והייתי זה – ושאלתי אותך, כמו שאני שואל את רוב חבריי הנוכחים בליכוד, מה ראשי התיבות של בית"ר, ולא ידעת.

יואל חסון: אז אני אגיד לך.

יואל חסון: בית"ר זה: ברית יוסף טרומפלדור.

דוד אמסלם: ברית יוסף טרומפלדור.

אורן אסף חזן: תתבייש, תתבייש.

יואל חסון: הינה, אני עוזר לך: ברית יוסף טרומפלדור.

אורן אסף חזן: תתבייש, יואל.

אורן אסף חזן: תתבייש.

יואל חסון: ואם הייתם באמת מכירים את כתבי ז'בוטינסקי – – –

אורן אסף חזן: אתה פה כמו בשוק.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, חבר הכנסת, תירגע.

אורן אסף חזן: אתה מכרת את האידיאולוגיה שלך.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: תתבייש, אין לך אידאולוגיה.

יואל חסון: אם הייתם באמת מכירים את כתבי ז'בוטינסקי – –

אורן אסף חזן: תתבייש לך.

אורן אסף חזן: אתה בא להטיף על ז'בוטינסקי?

יואל חסון: – – ואת דבריו של ז'בוטינסקי, את שיריו, את מאמריו ואת תורתו, לא הייתם עושים חצי – חצי – ממה שאתם עושים שם.

אורן אסף חזן: אתה מכרת את נשמתך לשטן בשביל להיות חבר כנסת.

יואל חסון: חצי.

אורן אסף חזן: תתבייש.

יואל חסון: אני אגיד לך עוד דבר, ואני אמרתי את זה לך בוועדה.

אורן אסף חזן: תתבייש, תתבייש, יואל חסון.

אורן אסף חזן: אתה צריך לשנות את השם.

יואל חסון: אתם נמצאים עכשיו בסחרור.

יואל חסון: אתם נמצאים בסחרור עצום.

אורן אסף חזן: אתה הוכחת שאתה הפכת את החברבורות שלך.

יואל חסון: אתם בטוחים שיש לכם כוח.

יואל חסון: אתם באמת מנצלים את הרוב שלכם בצורה ברוטלית.

אורן אסף חזן: יואל, תתבייש.

אורן אסף חזן: תתבייש.

יואל חסון: לא, באמת, אתה לא קורא אותו לסדר אפילו.

יואל חסון: אני צועק.

יואל חסון: לא, זה לא בסדר.

אורן אסף חזן: הוא מתחפש לאיש שמאל.

אורן אסף חזן: האידיאולוג הראשי.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן, תודה.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: אתה, ציפי לבני – מי חינך אתכם בכלל?

אורן אסף חזן: מה זה החינוך הזה שלכם?

חמד עמאר: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: בושה וחרפה.

מיקי רוזנטל: רעשן, עכשיו חנוכה, לא פורים.

חמד עמאר: פעם שנייה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

חמד עמאר: אני לא רוצה לשמוע אותך.

חמד עמאר: תודה.

יואל חסון: אתם נמצאים בתוך סחרור, סחרור של כוח.

יואל חסון: ואני אומר לכם את זה בצורה ברורה: אתם תשלמו מחיר ציבורי יקר על כל ההתנהגות הזאת.

יואל חסון: אתם חציתם גבולות שלא נחצו כאן מעולם.

יואל חסון: אני רוצה לדמיין ולתאר – אם אהוד אולמרט היה עושה רבע – רבע – ממה שאתם עושים עבור נתניהו, נתניהו היה מרים פה את כל הרחובות.

יואל חסון: מה הייתם עושים, מה הייתם אומרים לאותו אולמרט שאתם אוהבים – ומשמיצים, ובסדר, אולי יש גם חלק מהסיבות, אבל הוא לא ביקש בקשות כאלה ולא היו לו אנשים שעשו לו את השליחויות האלה, והוא לא חוקק חוקים כאלה.

יואל חסון: אתם פשוט הולכים – – –

דוד אמסלם: אתה ניסית לחוקק.

יואל חסון: ממש לא.

דוד אמסלם: – – – את החוק שהשארת.

יואל חסון: אתם הולכים לשלם על זה מחיר יקר, מחיר ציבורי יקר.

יואל חסון: ברור לי שזה מה שיהיה.

יואל חסון: זה עניין של זמן, זה ייקח אולי כמה חודשים, יכול להיות שזה יהיה שנה, אבל המכה הציבורית והפוליטית שאתם תקבלו בהגנה העיוורת שלכם על נתניהו, בריסוק תנועת ליכוד מפוארת, שהפכתם אותה לתנועת נתניהו – שום דבר לא קורה שם חוץ מלהגן על נתניהו.

יואל חסון: זה מה שאתם עושים.

יואל חסון: זה מה שאתם מקדמים.

יואל חסון: ראינו אתכם פה, כמה – איזו התגייסות, באתם לנאום.

יואל חסון: לעולם אתם לא פה על חוקים חברתיים, הספסלים שלכם ריקים, הציבור שלכם כמה לחוקים חברתיים – –

אורן אסף חזן: תזכיר לי מאיזו מפלגה אתה – – –

יואל חסון: – – ואתם בכלל לא באים – –

אורן אסף חזן: תזכיר לי מאיזו מפלגה אתה, יואל.

יואל חסון: – – אבל נתניהו – איזו התגייסות, כולכם באתם, נאמתם, עמדתם כאן, הפכתם להיות פיונים של אדם – –

אורן אסף חזן: אתה לא מתבייש?

אורן אסף חזן: אני שומע אותך ואני מתבייש.

יואל חסון: – – שלא מעניין אתכם – –

אורן אסף חזן: הלב שלי כואב.

יואל חסון: – – אתם לא מעניינים אותו – אתם לא מעניינים אותו, הוא לא סופר אתכם באמת – –

אורן אסף חזן: העניבה שלי נהייתה אדומה מהשטויות שאתה מדבר.

יואל חסון: – – ואני אומר לך, אני יודע ומכיר אותו טוב, ברגע האמת הוא לא יספור אתכם באמת.

יואל חסון: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אפילו העניבה שלי – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/744); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 81) (הוראות לעניין המלצה של רשות חוקרת), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת דוד אמסלם, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: הוא יציג את הצעת החוק.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות יש לך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני אענה לך, יואל.

דוד אמסלם: אני קיימתי שלושה דיונים – יום שלישי, רביעי, חמישי.

דוד אמסלם: אתה לא היית ביום חמישי.

יואל חסון: אני לא חלק מההצגות שלך.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: תכננתי גם את יום ראשון, קבעתי אותו וביטלתי, כי נגמרו בעצם הדוברים.

דוד אמסלם: תראה, אני קצת יותר רציני ממך; כשאני מקיים דיון, הוא דיון עומק.

דוד אמסלם: אני הקדשתי לזה שעות על שעות.

דוד אמסלם: אני מגיע לכאן ב-07:00, כשאתה עוד אוכל בורקס בכל מיני מקומות, ואתה לא תטיף לי.

יואל חסון: אני לא אוכל בורקס.

דוד אמסלם: לכן – אתה לא תלמד אותנו איך לעבוד.

דוד אמסלם: אני מנהל 30 שנה ישיבות, מה שאתה לא עשית כמעט אף פעם בחיים שלך.

דוד אמסלם: לכן, אל תטיף לי מוסר איך אני מנהל את הוועדה.

דוד אמסלם: יש לך אופי של מתנשא, אתה חושב שאתה יודע הכול, אתה מבין הכול, אף אחד לא מבין כלום, רק אתה, מושיע האומה הגדול.

דוד אמסלם: לכן, אדוני, אני קיימתי דיון.

דוד אמסלם: אין דיון אחד שמישהו רצה לדבר ולא נתתי לו בסוף לדבר.

דוד אמסלם: אף אחד – – –

יואל חסון: שתי דקות.

יואל חסון: שתי דקות לכל דובר.

דוד אמסלם: תקשיב.

דוד אמסלם: גם בדיונים האלה – בשלישי, דיברו כל הח"כים, ברביעי, בחמישי אתה לא היית, אז מה זה משנה?

דוד אמסלם: אני אגיד לך למה אתה בא.

יואל חסון: אני לא חלק מההצגות שלך.

דוד אמסלם: אתה בא לוועדה להפריע לי, על בסיס קבוע.

דוד אמסלם: על בסיס קבוע.

יואל חסון: זה התפקיד שלי.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: התפקיד שלך – אני אגיד לך מה.

יואל חסון: אני לא רוצה שתצליח להעביר את החוק.

דוד אמסלם: התפקיד שלך זה להשתתף בדיון ולתרום, גם אם אתה חולק, לא להפריע לי לנהל את הישיבה.

דוד אמסלם: זה חלק מהבעיה שלי איתך.

דוד אמסלם: אני בא לכנסת לעבוד.

דוד אמסלם: אני לא בא להיות ליצן.

דוד אמסלם: אני לא בא להפריע לאף אחד, דרך אגב, בשום ועדה.

דוד אמסלם: כשאני בא לוועדה של קארין אלהרר אז אני עוזר לה ואני משתתף.

דוד אמסלם: כשאני בא אצל איתן כבל, הוא מאפשר לי את זכות הדיבור ואני מכבד אותו.

דוד אמסלם: אצלך אין כבוד לאף אחד.

דוד אמסלם: אתה חושב שאתה מנהל הכול, מותר לך לעשות הכול.

דוד אמסלם: אתה גם חושב שאתה מבין הכול.

דוד אמסלם: לכן, כל מה שאמרת זה שטות גמורה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר לא היה מעולם – מאז שאני מנהל את ועדת הפנים בכנסת לא היה חבר כנסת אחד שרצה לדבר ולא קיבל את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: זה לא אומר – – –

יואל חסון: באמת?

יואל חסון: אמתי?

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: זה לא אומר שהוא ידבר מתי שהוא רוצה, כמה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: אבל תמיד כשהוא ביקש את זכות הדיבור – לא היה מצב שהצבענו ולא קיבלו את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: זה כדי לסגור לך את הצד הטכני הזה.

דוד אמסלם: תראו, רבותיי, לפני שאני נכנס להצעת החוק, אני רוצה לומר שני דברים, או שלושה דברים.

דוד אמסלם: תראו, אני עברתי בשבוע האחרון באמת כמה דברים שהדהימו אותי.

דוד אמסלם: אני שומע את יאיר לפיד קורא לנו רוטוויילרים.

דוד אמסלם: לאחר מכן אני שומע את האיש הישן עם הזקן החדש כותב בטוויטר שלו שאנחנו כלבלבים.

דוד אמסלם: ובמוצאי שבת אני רואה אותי ואת דוד ביטן בשלט מאוד מאוד מושקע – זה מישהו שהשקיע עליו הרבה מאוד כסף ושם אותנו כקופים.

יחיאל חיליק בר: פוטושופ שני שקלים.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: ראיתי.

דוד אמסלם: ראיתי.

דוד אמסלם: שם קונסטרוקציה – – –

יחיאל חיליק בר: שני שקלים אני עושה לך את זה.

דוד אמסלם: שם קונסטרוקציה – חבל על הזמן.

יחיאל חיליק בר: אבל זה לא הרבה כסף.

דוד אמסלם: אני גם קראתי את מר ורטר, השבת.

דוד אמסלם: יש לכם אדמו"ר שקוראים לו יוסי ורטר.

דוד אמסלם: קוראים אותו בכל שבת.

דוד אמסלם: הוא כותב – השבת הוא כתב מה שכתב – –

יצחק הרצוג: מלך האדמו"רים.

דוד אמסלם: – – אבל הוא הוסיף עוד משפט קטן:

דוד אמסלם: הוא כתב ש"מר אמסלם היה עם חולצה מקומטת מיוזעת" – תקשיבו טוב, רבותיי, שלושת הדוברים הם אנשים גזענים, כאלה קטנים.

דוד אמסלם: אני מניח שהוא לא היה כותב את זה על לפיד.

דוד אמסלם: אני לא קראתי לו רוטוויילר, ואני גם לא קורא לו בכינויי גנאי של כלב, אבל לכם מותר הכול.

דוד אמסלם: ככה זה עובד אצלכם – בצד הזה הצדיקים, הישרים, האנשים יפי הבלורית והתואר, מותר לכם הכול.

דוד אמסלם: בצד הזה כולם עבריינים, אסור להם שום דבר.

דוד אמסלם: חוצפה ועזות מצח.

דוד אמסלם: מר ורטר, אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: חצוף, גזען שפל וקטן.

דוד אמסלם: ולך, מר לפיד, אני מציע לא להיכנס לטרמינולוגיה הזאת.

דוד אמסלם: אני לא כלב.

דוד אמסלם: אתה יכול לחלוק עליי, אתה יכול לא לחלוק עליי, אני מכבד אותך.

אורן אסף חזן: מותר לו.

אורן אסף חזן: רק לו מותר.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מנסה אף פעם לבייש אותך.

דוד אמסלם: אני לא הולך לשם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רואה את זה כחוט השני, עובר – כשאתה אמרת לי רוטוויילר, וברק קרא לנו – בגלל זה בפתח תקווה שמו אותנו כקופים.

אורן אסף חזן: – – –

דוד אמסלם: אמרו לי: דודי, תגיש תלונה במשטרה.

דוד אמסלם: אני לא מתעסק עם משטרות בנושאים האלה.

דוד אמסלם: זה הקטע הציבורי – –

יאיר לפיד: אתה לא מתעסק עם שום דבר חוץ ממשטרות.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: – – אבל אני רוצה לומר, אני חושב שזו חוצפה.

אלעזר שטרן: דודי, אם היו אומרים לך: אתה אריה – – –

דוד אמסלם: דקה, שנייה, דקה.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שזו חוצפה.

דוד אמסלם: אני מציע לך, תשתמש בלשון קצת יותר נקייה, לפחות כלפי חברי כנסת.

דוד אמסלם: אני משתדל – אני לא מדבר ולא מכנה את אף אחד בכינוי גנאי.

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לעניין.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת אמסלם, שאלה, אפשר?

דוד אמסלם: לא, אני רוצה – – –

אורן אסף חזן: רק שאלה קטנה.

אורן אסף חזן: יש קוסם באולם – – – להופיע.

אורן אסף חזן: אני שואל – – –

דוד אמסלם: רבותיי, אני רוצה בעצם לעבור להצעת החוק ולהסביר מה התכלית שלה, ואת השקר הגדול שאתם מנהלים בשבועיים האחרונים.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני דיברתי כאן עם מר בגין, תראו מה קרה.

דוד אמסלם: אני, חבר הכנסת בגין הוא חבר יקר שלי, לא מהיום.

יואל חסון: ככה אתה מתנהג לחברים?

יואל חסון: ככה אתה מתנהג לחברים?

דוד אמסלם: אני דיברתי איתו כאן – אני מדבר בשפת הגוף, אתם מכירים אותי.

דוד אמסלם: יכול להיות שאוהבים את זה יותר, פחות, אבל ככה אני.

דוד אמסלם: גם לא מתכוון להשתנות.

דוד אמסלם: כל הטלוויזיות פה צילמו את זה.

דוד אמסלם: מה עשו?

דוד אמסלם: יצאו: אני איימתי עליו.

דוד אמסלם: אני קצת נעלבתי במובן זה – אני לא מאיים אף פעם על בן אדם.

דוד אמסלם: בחיים שלי לא איימתי על אף אחד.

דוד אמסלם: אבל מה זה חשוב?

דוד אמסלם: שמו את זה בטלוויזיה עשרות פעמים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כי זה בעצם שטיפת המוח הפסיכולוגית – אמסלם וביטן הם שניים שצריכים להיות בשוק, מה הם עושים פה בכלל?

דוד אמסלם: מה הם עושים פה?

דוד אמסלם: שני מרוקאים, מה הם עושים פה?

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה חוצפה ועזות מצח שלכם, יחד עם כל התקשורת, מה שקורה בעצם בשבוע וחצי האחרונים.

דוד אמסלם: אני מניח שאם אנחנו היינו עושים את זה, אתם הייתם עולים על בריקדות ועושים אותנו מושחתים, אנשים שמסיתים וכו'.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת אמסלם, לאן נעלמה – – –

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לנושא של החוק.

אורן אסף חזן: לאן נעלמה – – – תשאל אותו.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר בנושא של החוק.

דוד אמסלם: תקראו, אני קראתי משהו שכתב השופט אהרן ברק השבוע.

דוד אמסלם: הוא כתב:

דוד אמסלם: חברי הכנסת שכחו מה זה זכויות אדם, או: לא מקפידים מספיק בזכויות אדם.

דוד אמסלם: תראו, אני בא מהזווית של זכויות האדם, בחוק הזה.

דוד אמסלם: בכלל לא קשור לראש הממשלה, לא התייעצתי איתו.

יואל חסון: זכויות אדם – אדם אחד.

יואל חסון: אדם אחד.

דוד אמסלם: שנייה, תקשיב.

יואל חסון: מה קשור – – –

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אני אסביר לך, גם.

דוד אמסלם: אני אסביר לך גם את השינוי, אז תבין, אולי הוצאתי לך את הפואנטה מכל הנאום שלך.

דוד אמסלם: אני נותן לכם נתונים: במדינת ישראל יש 30,000 תיקים שמגיעים לפרקליטות, מאיזה 350,000.

דוד אמסלם: אלו נתונים לא שלי, זה של שי ניצן.

דוד אמסלם: 12,000 תיקים – המשטרה ממליצה לפרקליטות לסגור אותם.

דוד אמסלם: נשארו 18,000.

דוד אמסלם: מה-18,000 – הפרקליטות – בעצם המשטרה – ממליצה על 18,000 תיקים, היא כותבת לפרקליטות שיש תשתית ראייתית להעמדה לדין.

דוד אמסלם: ומתוך זה הפרקליטות – תקשיבו טוב למספר – סוגרת 14,000 ומעבירה 4,000 להתנהלות בבתי משפט.

דוד אמסלם: קרי, 80% מהתיקים שהמשטרה מחליטה – כותבת המלצה בגינם, שיש תשתית ראייתית, נסגרים על ידי הפרקליטות.

דוד אמסלם: עכשיו, אם הפרופורציה הייתה הפוכה, לא הייתי מגיש הצעת חוק, כי בסופו של דבר, בחיים לפעמים יש טעויות.

דוד אמסלם: 80%, רבותיי.

דוד אמסלם: עכשיו, מה קורה בדרך?

קארין אלהרר: – – –

דוד אמסלם: מה קורה בדרך?

דוד אמסלם: חייו של אותו בן אדם נהרסו לחלוטין, כי הוא כבר אשם.

דוד אמסלם: אם הוא עובד ציבור – לא חשוב – דרך אגב, לא חשוב הדרג – מתחילים – – –

קארין אלהרר: – – –

דוד אמסלם: קארין, אל תפריעי לי.

דוד אמסלם: אל תפריעי לי, קארין.

אורן אסף חזן: דודי, תיזהר שלא יאשימו אותך שאתה מעליב.

אורן אסף חזן: תיזהר.

דוד אמסלם: תני לי.

דוד אמסלם: אחרי זה תדברי.

דוד אמסלם: הרי יש לך זכות דיבור.

דוד אמסלם: מה קורה?

דוד אמסלם: חייו נהרסים.

דוד אמסלם: ראיתם מה קרה למשל לגיל שפר.

דוד אמסלם: במקרה אנחנו מכירים אותו, אבל יש אלפים כאלה, שאנחנו לא מכירים אותם, אבל הם נכנסים למדמנה הזאת.

דוד אמסלם: בסופו של דבר חייהם נהרסו על לא עוול בכפם.

קארין אלהרר: – – –

דוד אמסלם: ולזה אני דואג, ולזה הצעת החוק שלי כיוונה.

יעל כהן-פארן: הרי דיברנו על זה בוועדה, שזה לא נכון, זה הרי שטויות מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: תני לי.

דוד אמסלם: לא להפריע.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, מפריעים לי.

חמד עמאר: תמשיך.

חמד עמאר: תמשיך.

חמד עמאר: קשה להפריע לך.

חמד עמאר: תמשיך.

דוד אמסלם: מה קרה?

דוד אמסלם: אני הגשתי הצעת חוק, בהתחלה, שאומרת שהמשטרה לא ממליצה בכלל – המשטרה, תפקידה לחקור, הפרקליטות צריכה לקרוא את החומר ולהחליט אם להגיש כתב אישום, כן או לא.

דוד אמסלם: זה התפקיד שלה.

דוד אמסלם: באו הפרקליטות אליי, אמרו לי: תקשיב, אם אתה מעביר את זה על 12,000 איש שבעצם המשטרה ממליצה לסגור להם את התיק, אנחנו לא יכולים לסגור להם עד שהפרקליט יקרא את זה, שלוש-ארבע שנים, נעשה להם עינוי דין.

דוד אמסלם: אמרתי להם: אתם צודקים, ואז החרגנו את זה, ואמרנו: רק רגע, אם ככה, מה יהיה עם ה-18,000?

דוד אמסלם: אם בסופו של דבר רק נחריג אותם – –

תמר זנדברג: – – – מה יהיה עם ראש הממשלה?

דוד אמסלם: – – אז נבין שה-18,000, לכאורה, כבר יש – היא מפריעה לי.

תמר זנדברג: מה יהיה עם החשוד בנימין נתניהו?

דוד אמסלם: היא מפריעה לי, תמר זנדברג.

תמר זנדברג: חוק לבן אדם אחד.

דוד אמסלם: תמר זנדברג, אני לא בוועדה, אני מבקש סיוע מהיושב-ראש.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג, את רשומה אצלי, את יכולה לדבר עוד מעט.

דוד אמסלם: לכן, בסופו של דבר הבאנו את זה לאיזון המתאים.

דוד אמסלם: דרך אגב, התחלתי בהצעת החוק הזאת, וכל הערה עניינית – שיניתי.

דוד אמסלם: לא פחדתי, שינינו, כי התפקיד שלי – דרך אגב, ככה אני עושה בכל חוק.

יואל חסון: אתה מאמין בזה?

יואל חסון: אתה מאמין במה שאתה אומר?

דוד אמסלם: אני מגיש הצעת חוק, ואני משנה אותה תוך כדי חקיקה.

דוד אמסלם: כל הזמן יש הערות בונות ופחות, אבל ברגע שאני מבין שההערה נכונה, אנחנו משנים, וככה שינינו את החוק, במובן זה שאמרנו: תיקים שיש בהם פרקליט מלווה, הרי לכאורה מה צריך בכלל המלצה?

דוד אמסלם: הרי הפרקליט מלווה את התיק, הוא מכיר אותו יותר טוב מהחוקר, וזה כל הסיפור.

דוד אמסלם: עכשיו, החוק במהותו, דרך אגב, זה לא הנושא של ההמלצה – החוק במהותו זה הנושא של הפרסום, ולכן אנחנו היום שינינו.

דוד אמסלם: מר לפיד, כדי שאתה תהיה רגוע, היום שינינו את החוק, והחוק הזה אומר שאם היועץ המשפטי לממשלה – והסר דאגה מליבך לגבי מה שמעניין אותך, שזה חקירת ראש הממשלה, כי אחרת לא היית פה, אני מניח, היית ממשיך בעיסוקיך הרגילים – הוא יוכל לקבל המלצה.

דוד אמסלם: הוא יבקש והוא יקבל את ההמלצה.

דוד אמסלם: מה שהוא ירצה, הוא יקבל.

דוד אמסלם: החוק כאן בא להגן על כל אזרחי מדינת ישראל בנושא של הפרסום, לא קשור לראש הממשלה, כל ה-30,000.

דוד אמסלם: ולכן אני חושב שזה בא להסדיר את סוגיית היסוד של חוק-יסוד: כבוד האדם.

דוד אמסלם: בסוף, דרך אגב, אנחנו כולנו בני אדם, ויש לנו – –

חמד עמאר: נא לסכם בבקשה.

דוד אמסלם: – – זכויות – מעטות, לא הרבה, שלא יכפישו אותנו סתם, כשלא צריך.

דוד אמסלם: איפה שאתה צריך, אין בעיה, אבל איפה שלא צריך, וזה לא עוזר לחקירה, בשביל מה?

דוד אמסלם: זה כל מה שאנחנו מבקשים בהצעת החוק הזאת.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אתה יכול לסכם.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שההצעה הזאת היא הצעה שמביאה בשורה לעם ישראל, לראש הממשלה היא לא תסייע, אל תדאג.

דוד אמסלם: היועץ המשפטי לממשלה יבקש את כל החומר, כולל המלצות המשטרה, הוא יקבל.

מיקי רוזנטל: אלוהים כבר לא יכול לעזור לו.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

דוד אמסלם: הרגעתי אותך, לך הביתה היום, פתח לך בקבוק יין, הכול בסדר, אל תהיה לחוץ.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו מתחילים בדיון.

חמד עמאר: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: חבריי חברי הכנסת – דודי, כדאי שתקשיב.

מיקי רוזנטל: אם באמת הציבור מעניין אותך, אז תראה מה אתה עושה בחוק הזה.

מיקי רוזנטל: תקשיב טוב, דודי.

אורן אסף חזן: רק אתכם הציבור מעניין.

מיקי רוזנטל: תקשיב טוב, דודי, בבקשה, כי בוועדה אתה לא מקשיב, אולי עכשיו תקשיב.

מיקי רוזנטל: אתה טוען: אני בא להגן על שמם הטוב של אנשים מן היישוב, על הציבור.

מיקי רוזנטל: אתה עושה בחוק הזה בדיוק ההפך, אבל בדיוק.

מיקי רוזנטל: תקשיב למה – 99.9% מהמלצות המשטרה לא מתפרסמות, כי זה לא מעניין אף אחד.

מיקי רוזנטל: אם מוישה או איציק או יעקב עשה משהו, זה לא מעניין אף אחד, וזה לא מתפרסם.

דוד אמסלם: אתה טועה.

מיקי רוזנטל: רגע, תקשיב טוב.

דוד אמסלם: אתה טועה.

מיקי רוזנטל: אתה אוסר עכשיו על המשטרה להעביר לחשוד הזה – עשרות אלפי אנשים – מה הם אומרים לפרקליטות עליו?

דוד אמסלם: אתה טועה.

מיקי רוזנטל: אתה בחוק אוסר עליהם, אתה פוגע בזכויות שלהם כחשודים, הכול כדי להגן על אדם אחד.

מיקי רוזנטל: ההפך ממה שהתכוונת, אם התכוונת בכלל.

דוד אמסלם: ימליצו לגביו.

מיקי רוזנטל: ההפך.

מיקי רוזנטל: ההפך.

דוד אמסלם: שלא תתבלבל.

מיקי רוזנטל: בדיוק ההפך, כי אנשים חשודים לא יוכלו לקבל העתק ממה שהפרקליטות קיבלה מהמשטרה – – –

דוד אמסלם: התבלבלת.

מיקי רוזנטל: אני התבלבלתי?

מיקי רוזנטל: אתה לא מבין מה אתה מחוקק.

דוד אמסלם: שיניתי לך.

מיקי רוזנטל: אתה לא מבין מה אתה מחוקק.

מיקי רוזנטל: אתה בא ומיילל: גזענות, גזענות, אבל אתה לא מבין בכלל מה אתה מחוקק.

מיקי רוזנטל: זה לא שייך לא למין, לא למוצא, אלא פשוט לזה – –

דוד אמסלם: סיכמנו.

דוד אמסלם: אתה מבין, אני לא מבין.

דוד אמסלם: – – שאתה כל כך להוט להגן על ראש הממשלה, שבדרך לא אכפת לך לדרוס עשרות אלפי אנשים.

דוד אמסלם: אבל זה לא מגן.

מיקי רוזנטל: זאת האמת היחידה.

מיקי רוזנטל: האמת היחידה.

דוד אמסלם: הפרקליטות – – – המשטרה טוענים – – –

מיקי רוזנטל: תקשיב, אם לא היה כלום ואין כלום, ראש הממשלה הוא הראשון שהיה צריך לצעוק: תפרסמו את הראיות עליי, הראשון.

מיקי רוזנטל: אבל הוא מתחבא מאחוריך.

אורן אסף חזן: לא – – – בית המשפט – – –

מיקי רוזנטל: לא אתה, אתה תשתוק.

דוד אמסלם: אתה לא קראת את החוק.

אורן אסף חזן: אתם מנסים – – –

חמד עמאר: חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: הם מפריעים לי, אני רוצה עוד זמן.

דוד אמסלם: אתה באת מהנאום של אתמול.

דוד אמסלם: שינינו היום.

חמד עמאר: – – –

מיקי רוזנטל: החוק הזה הוא חרפה.

מיקי רוזנטל: כל מה שאתם רוצים – צריך להפריד בין הציבור ובין נבחרי הציבור.

מיקי רוזנטל: לגבי הציבור, ראוי להגן על שמו הטוב.

מיקי רוזנטל: החוק הזה לא מגן עליו, אבל ניחא.

דוד אמסלם: למה?

מיקי רוזנטל: אתם גילדה שמבקשת להגן על אדם אחד ועל המושחתות שלו.

מיקי רוזנטל: כל מה שאתם רוצים זה שהציבור לא ידע שהוא קיבל תכשיטים, וחליפות, וסיגרים, ויין, ושמפניות – זה מה שאתם לא רוצים, שהמשטרה תגיד: בתאריך זה וזה קיבל ארגז שמפניה.

מיקי רוזנטל: בתאריך זה וזה – חבילת סיגרים.

מיקי רוזנטל: זה כל מה שאתם לא רוצים שיתפרסם, כי בזה אתם מרוויחים אולי שנה פוליטית, אבל מזהמים את כל הפוליטיקה – ואתם אפילו לא מתביישים – כדי להציל את ראש הממשלה הזה.

מיקי רוזנטל: וזה לא יעזור לכם, אלוהים כבר לא יכול לעזור לראש הממשלה המושחת הזה, הוא גמור, הוא יודע את זה, והוא מזיע והוא מפעיל אתכם – –

אורן אסף חזן: איפה הבושה?

אורן אסף חזן: מה אתה קורא לו ראש ממשלה מושחת?

אורן אסף חזן: זה לא בסדר.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש – – –

מיקי רוזנטל: – – לא רוטוויילרים ולא קשקושים.

מיקי רוזנטל: הוא מפעיל אתכם.

מיקי רוזנטל: היום ראש הלשכה שלו הסתובב אצלכם, ראש הסגל שלו, וסגר את החוק כמו שראש הממשלה רוצה.

מיקי רוזנטל: זה שאתה אומר שזה לא עניינו והחוק ישן, לה-לה-לה-לה-לה – –

חמד עמאר: – – – החוק הזה.

מיקי רוזנטל: – – אתה חושב שמישהו מאמין לכם?

מיקי רוזנטל: הרי הליכודניקים כבר לא מאמינים לכם.

מיקי רוזנטל: אתם כמו בימי פומפיי האחרונים, כמו בימי מפא"י האחרונים – אלה ימי הליכוד האחרונים.

מיקי רוזנטל: אתם סיימתם.

מיקי רוזנטל: הציבור אומר: הליכוד מושחת, הליכוד הביתה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

חמד עמאר: אחריה – חבר הכנסת יאיר לפיד.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברות וחברי הכנסת, תראו, החוק הזה התחיל כחוק ההמלצות, אחר כך הבנו שהוא בעצם חוק ההדלפות, וכולנו יודעים שהוא בעצם חוק ההסתרות, כי זאת המשמעות של החוק הזה.

יעל כהן-פארן: נשארה איתו משמעות אחת: להסתיר את המידע מהציבור.

יעל כהן-פארן: אבל אני רוצה לטעון משהו אחר:

יעל כהן-פארן: זה חוק ההודאה באשמה של ראש הממשלה נתניהו, כי – למה הוא צריך את החוק הזה אם לא היה כלום ולא יהיה כלום כי אין כלום, כמו שהוא טען פה כבר כמה פעמים?

יעל כהן-פארן: למה הוא צריך את החוק הזה שיסתיר מהציבור את ה-כן המלצות, לא המלצות, כאילו המלצות – של המשטרה?

יעל כהן-פארן: למה הוא צריך את זה?

יעל כהן-פארן: תגידו לי.

יעל כהן-פארן: זה מה שהציבור צריך להבין מהחוק הזה, וזה מה שאני מקווה שהציבור יבין מהחוק הזה, כי זאת המשמעות של החוק הזה.

יעל כהן-פארן: הקואליציה, וחברי הקואליציה, כשעוד חשבנו שיש שם כמה מפלגות אולי שפויות, שלא ישתפו פעולה עם הביזיון הזה, עם הביזיון הזה של הכנסת – איך שהתנהל הדיון בוועדה, איך שהדברים רצו, פתקים.

יעל כהן-פארן: קיבלנו סעיפים – בואו תחברו אותם, תעשו גזור והדבק, ממש גזור והדבק, עוד שנייה מחלקים לנו מספריים ודבק, כדי שנבין, תוך כדי דיון, לקראת קריאה בוועדה, הצבעה על קריאה ראשונה, להדביק את הסעיפים השונים, כי הם פשוט יצאו במדפסת תוך כדי דיון – חוק בתנועה.

יעל כהן-פארן: ככה אנחנו רוצים שהכנסת שלנו תיראה?

יעל כהן-פארן: ככה הכנסת שלנו נראית היום.

יעל כהן-פארן: ואתם, הקואליציה, משתפים איתם פעולה, משתפים פעולה עם ראש הממשלה המושחת הזה, כדי להציל אותו.

יעל כהן-פארן: מה יש לכם להציל אותו?

יעל כהן-פארן: מה יש לכם לעמוד לצידו ולהציל אותו?

יעל כהן-פארן: תשמעו, החוק הזה הוא עוד שרשרת – הוא עוד חוליה בשרשרת שאנחנו נמצאים בה כבר למטה למטה, בדרדרת של הדמוקרטיה הישראלית.

יעל כהן-פארן: אני רק מקווה שהציבור מבין את זה ויבין את זה עוד יותר טוב מחר בבוקר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יאיר לפיד.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש גבול כמה יעמדו פה אנשים וישקרו.

יאיר לפיד: זה נוגע ל-30,000 תיקים?

יאיר לפיד: זה חוק שנוגע לכמה עשרות תיקים, שרק להם יש פרקליט מלווה – –

אורן אסף חזן: – – –

יאיר לפיד: – – ואפילו זה לא חשוב – זה חוק שנועד לבן אדם אחד ולחקירות של הבן אדם הזה.

אורן אסף חזן: סליחה, היושב-ראש – – –

יאיר לפיד: עלק טובת הציבור ועלק לא חוק פרסונלי.

אורן אסף חזן: סליחה, היושב-ראש, מי זה הנואם?

יאיר לפיד: ראש לשכת ראש הממשלה הורוביץ ישב כל הזמן איתם יחד בשביל לוודא שהחוק תואם בדיוק – –

אורן אסף חזן: מי אדוני?

אורן אסף חזן: מי אדוני?

יאיר לפיד: – – בתפירת עילית את כל מאווייו של ראש הממשלה, וכל מאווייו של ראש הממשלה זה שמישהו, בשם אלוהים, יציל אותו – –

אורן אסף חזן: אולי אדוני יואיל להציג את עצמו?

יאיר לפיד: – – מהחקירות שלו, כי הוא פוחד פחד מוות ממה שיתפרסם.

אורן אסף חזן: אולי אדוני יואיל להציג את עצמו?

יאיר לפיד: פחד מוות הוא פוחד – –

אורן אסף חזן: אתה יכול להציג את עצמך?

יאיר לפיד: – – מזה שיוגשו המלצות, והציבור הישראלי ידע את כל מה שהוא לא יודע.

יאיר לפיד: ואני אומר לכם מפה, מהבמה הזאת:

יאיר לפיד: הדבר שמפחיד אותו זה שיש עוד הרבה פרטים, בכל החקירות, שהציבור לא מכיר, והוא לא רוצה שהציבור יכיר – –

אורן אסף חזן: סליחה, מי זה הנואם, אדוני היושב-ראש?

יאיר לפיד: – – והוא לא רוצה להיות שם כשתתפרסם התשובה שלו, כשישבו החוקרים מולו ויגידו – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש – – –

יאיר לפיד: – – אדוני ראש הממשלה, למה אישרת מכירת צוללות מתקדמות למצרים בלי שמשרד הביטחון ידע מזה, ולמה שלחת את מולכו, בלי שאף אחד ידע, לגרמניה לאשר את זה?

יאיר לפיד: הוא לא רוצה שאתם תדעו את התשובה – בגלל זה החוק הזה.

יאיר לפיד: לפני שהחוקרים מגיעים אליו, לפני שמתפרסמות כל ההמלצות.

יאיר לפיד: מהחרדה – –

אורן אסף חזן: – – –

יאיר לפיד: – – המבועתת והמיוזעת מפני החקירות שלו ומפני מה שייוודע לציבור.

יאיר לפיד: זה ניסיון השתקה של היועץ המשפטי, זה ניסיון השתקה של משטרת ישראל, זה ניסיון השתקה של כל התקשורת החופשית – –

אורן אסף חזן: למדנו מהטוב ביותר, שהשתיק את עדי קול.

יאיר לפיד: – – במדינת ישראל, העיקר שלא ידעו מה הוא עשה – לא בצוללות, ולא בתיקי 1000, ולא בתיקי 2000 – כל מה שלא פורסם.

יאיר לפיד: ומול זה – –

אורן אסף חזן: המשתיק עצמו – – –

יאיר לפיד: – – אין קואליציה.

יאיר לפיד: יש ועדה להצלת נתניהו, זה כל מה שנותר מכם.

אורן אסף חזן: איי איי איי.

יאיר לפיד: לא בריאות, לא חינוך, לא רווחה, לא כלום – ועדה להצלת נתניהו מחקירותיו.

יאיר לפיד: מה קרה לו? מה קרה לנתניהו?

יאיר לפיד: אני מכיר את נתניהו יותר מ-20 שנה.

יאיר לפיד: הוא לא היה כזה.

יאיר לפיד: הוא היה איש ממלכתי, ישבתי בממשלה שלו, הוא איש שבזמנו קידם – לא הסכמתי איתו על דברים, אבל הוא תמיד הקדים את טובת המדינה – –

מירי רגב: – – –

יאיר לפיד: – – לטובתו האישית.

מירי רגב: – – – יאיר, אתה פשוט – – – לא נכונות.

יאיר לפיד: מה קרה לו?

אורן אסף חזן: כבוד השרה – – –

יאיר לפיד: איך עבר הזמן ופתאום, כל מה שמעניין אותו – השרה רגב, הרי את יודעת שאני עוד צודק.

מירי רגב: לא – – –

יאיר לפיד: גם את מכירה אותו מספיק שנים.

מירי רגב: חבל לי שאתה – – –

יאיר לפיד: יש שם שחיקה, ויש שם פניקה, ויש שם פרנויה, ויש שם קבלת החלטות שהתעקמה לגמרי, ויש שם בעיקר היסטריה מוחלטת, שמנהלת אותו.

אורן אסף חזן: – – – אתה מזהה את הנואם?

יאיר לפיד: אני מודיע מפה, מן הדוכן הזה: אם חוק ההמלצות יעבור, יש עתיד תגיש בג"ץ נגדו, וכמו בבג"ץ הקודם – –

אורן אסף חזן: – – –

יאיר לפיד: – – גם בזה אנחנו ננצח.

יאיר לפיד: החוק הזה – או ייעצר בבניין הזה, או ייעצר בבניין ממול.

יאיר לפיד: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אתה יכול לספר לי מי היה הנואם?

אורן אסף חזן: דמות אנונימית בכנסת.

חמד עמאר: אחריו – חברת הכנסת לאה פדידה.

מירי רגב: אורן, אורן, בוא רגע.

אורן אסף חזן: הרואה ואינו נראה.

מירי רגב: בוא, בוא רגע, בוא.

אורן אסף חזן: איי איי איי.

אורן אסף חזן: יהיר, אני רק תוהה מה קרה לעדי קול, שהעזה להמרות את פיך.

אורן אסף חזן: אני רק תוהה.

אורן אסף חזן: יודע רק לבקר.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש – – –

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה, אדוני.

נחמן שי: תוציא אותו.

נחמן שי: הוא לא יכול לעמוד בפנים.

נחמן שי: תוציא אותו.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

נחמן שי: אסור לך לעמוד שם.

נחמן שי: תצא, תצא.

נחמן שי: תצא, תצא.

אורן אסף חזן: יש שלט שאומר – – –

חמד עמאר: לא נכנסים.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: מה הנחש צפע הזה עושה לי ככה?

אורן אסף חזן: צפע אדום, עושה לי ככה.

נחמן שי: עמוד שם.

אורן אסף חזן: אבל למה?

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: אתה מבין איזה תת-רמה אתה?

נחמן שי: כי היה לי יום ארוך איתך.

אורן אסף חזן: אתה מבין איזה תת-רמה?

נחמן שי: היה לי יום ארוך איתך.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: העיקר בא עם עניבה, משקפי – – –

חמד עמאר: אתה מפריע לדובר.

אורן אסף חזן: תתבייש.

נחמן שי: היה לי יום ארוך איתך.

חמד עמאר: אני מאפס את השעון.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות, אדוני.

אורן אסף חזן: זה הפרצוף האמיתי שלך, זו הבעיה.

מירי רגב: – – – תצא – – –

אורן אסף חזן: איש, איש – איש קטן.

אורן אסף חזן: צר לי – – –

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: לא, אבל אתה היית צריך להעיר לו, היושב-ראש.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

אורן אסף חזן: אין להם טיפת כבוד לעצמם.

אורן אסף חזן: אנשים קטנים.

חמד עמאר: תודה.

קריאה: – – –

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי – – –

חמד עמאר: אני איפסתי את השעון.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות מלאות.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבריי חברי הכנסת, לפעמים יש אנשים שעושים את זה במים, אבל החוק הזה הוא מהמקפצה.

נחמן שי: החוק הזה אומר בצורה הכי בוטה שיש מי שחשוב יותר ויש מי שחשוב פחות, ואנחנו נגן על מי שחשוב לנו.

נחמן שי: כולם יודעים – האיש שיושב במרכז האולם הזה, ותעשייה שלמה עובדת כבר שבועות וחודשים כדי להגן על כלום, כי לא היה כלום ואין כלום ולא יהיה כלום – וייתכן שאין כלום, אבל אם אין כלום למה צריך לקחת חוק אחרי חוק במדינת ישראל – ויש לנו כבוד לחוקים; כל מי שיושב בבית הזה צריך שיהיה לו כבוד לחוקים, כי חוקים זה מה שאנחנו עושים פה כל הזמן – ולוקחים את החוקים האלה ומעוותים אותם ומנפצים אותם ושוברים אותם ומתאימים אותם ומדביקים אותם כדי שיתאימו לסיטואציה אחת ויחידה: להגן על אדם מסוים.

נחמן שי: וזה כואב, וזה שובר, וזה אומר שהצדק במדינת ישראל הוא צדק יחסי: יש אנשים שמתייחסים אליהם כך, ויש אנשים שמתייחסים אליהם אחרת.

נחמן שי: ולא יכול להיות שייקבע שהמשטרה רשאית לתת חוות דעת ב-x מקרים, אבל במקרה הזה – לא, היא לא תוכל לתת חוות דעת.

נחמן שי: זה יעבור לפרקליט, והפרקליט שמלווה יחליט: כן או לא.

נחמן שי: וכך סירסה הכנסת הזאת את משטרת ישראל, את הגוף שכולנו מצווים להגן עליו, גם אם אנחנו לא מסכימים למה שהוא עושה – ויש לנו הרבה ביקורת על המשטרה, אבל המשטרה היא כלי ממלכתי כדי לשמור על חוק וסדר, כדי לאכוף את החוק במדינת ישראל, וכאן אנחנו אומרים לה: תעצמי עין אחת, משטרה קטנה שלי; תעצמי עין קטנה, ואל תעשי את זה.

נחמן שי: והדבר השני החמור פה זה הפגיעה בתקשורת, ובמקום ובחשיבות שלה במדינה דמוקרטית.

נחמן שי: זאת הזרוע הדמוקרטית השנייה שנגדעת היום, כי הכנסת הזאת, עכשיו, בהשראת הקואליציה, סותמת את פיה של התקשורת ואומרת לה: אל תדווחו.

נחמן שי: אל תדווחו.

נחמן שי: חכו.

נחמן שי: חכו עד שהתהליך יגיע לכתב אישום.

נחמן שי: ייעצרו אנשים, יטפלו בהם, יחקרו אותם – הכול יישאר מאחורי איזשהו מסך עבה.

נחמן שי: אז עכשיו אנחנו יודעים שזה לא יעבוד, ועכשיו אנחנו יודעים שזה ירוץ ברשתות החברתיות ומפה לאוזן ומאוזן לפה, וכולנו נדע בדיוק במה מדובר, אבל השמועות האלה יהיו יותר גרועות מהמציאות, כי לשמועות אין הגבלה, הן יכולות לעשות הכול, וכך יכתימו אנשים וידביקו להם כל מיני האשמות שלא היו, והכול יעבוד כמו במשטרים הכי חשוכים, שלא נדע במה מדובר.

נחמן שי: ואז, אם יהיו כתבי אישום, אולי נדע, ואם לא יהיו כתבי אישום, אז אנשים יתהלכו ועל גבם – עמוסים – כל מיני עבירות שלא עשו, וכן עשו, ושהדביקו להם, והם לא יוכלו להתגונן מפניהן, כי מפני החושך הזה אי-אפשר להתגונן.

נחמן שי: קחו את החוק הזה בחזרה, תיקחו אותו, תמחקו אותו, תתנצלו עליו ותבטלו אותו.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת לאה פדידה.

אורן אסף חזן: עכשיו שביקשת, בטוח נעשה.

אורן אסף חזן: איזה מזל שביקשת, נחמן.

אורן אסף חזן: נחמן.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בושה, האמת, שרק אתה פה לשמוע.

לאה פדידה: בטח הליכוד באמת באמת היום מתבייש ואומר: איפה הערכים?

לאה פדידה: וגם בעצם השרה נמצאת כאן.

לאה פדידה: איפה הערכים?

לאה פדידה: ממפלגה של ערכים הפכתם למפלגה שמשועבדת לאדם אחד בלבד.

לאה פדידה: זה חוק ש – בעצם, אם לא הייתי בבית הזה, הייתי חושבת שזה מדע בדיוני, או שמישהו המציא, תוכנית טלוויזיה.

לאה פדידה: איך ייתכן שראש ממשלה ידאג שבוועדה יעשו חוק שנועד אך ורק להגן על שמו ולהסתיר את מעלליו מפני השמש ומפני הציבור, כדי שלא נוקיע אותו?

לאה פדידה: ואני גם בטוחה שכולנו, שהצטרפו עכשיו – אז כחלון פשוט פוחד שיסגרו לו את השיבר לתעמולת הבחירות, כי כל מה שהוא עושה עכשיו בכספי הציבור זה עוד כרזה, ועוד גזירה של סרט, ולכן הוא כנראה הצטרף לחוק הזה, כדי שלא יסיימו לו את התקציב של הבחירות שהוא עושה.

לאה פדידה: כל מי שקורא את דברי ההסבר, וכל מי שהיה בוועדות – כמוני, בכל ועדה וועדה – יודע שלא יכולים להתרשם מההסברים.

לאה פדידה: או שזה מבורות, או שזה בכוונת זדון, וזה בכוונת מכוון, להסתיר את מעלליו של ראש הממשלה.

לאה פדידה: כדי להצהיר שאתם נקיי כפיים, תגידו – תגידו: נחיל את החוק שיהיה רק הלאה.

לאה פדידה: אבל לא, אנחנו צריכים להשתמש בעריצות המיעוט הזה, להשפיע על כל אזרח ואזרחית במדינת ישראל, שלא ידעו מי ראש הממשלה שלהם.

לאה פדידה: אבל בניגוד לכם, העם לא טיפש.

לאה פדידה: העם חכם, העם מבין שזה חוק שנועד להגן על בנימין נתניהו, שעשה עוול, ועדיין ממשיך לעשות את זה.

לאה פדידה: אני בטוח שהוא יגיד את דברו בקלפי, כי אם לא שמתם לב, מגדל הקלפים הזה מזמן התחיל להידרדר, ואתם תמצאו את עצמכם בבחירות במוקדם או במאוחר, כי אי-אפשר להסתיר את האמת מהציבור.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

זוהיר בהלול: תראו, חברים, שני דברים.

זוהיר בהלול: אני מתקומם באופן המפורש ביותר על הדמוניזציה שעשו לחבר הכנסת דוד אמסלם.

זוהיר בהלול: אני חושב שצריך לעשות הפרדה והבחנה מאוד מאוד חשובות בעניין הזה.

זוהיר בהלול: לא צריך לתקוף אדם באופן אישי.

זוהיר בהלול: המהלך הזה יכול לפעול כבומרנג נגד אלה שמכנים אותו בכינויי גנאי.

זוהיר בהלול: מכאן – אני מנצל את הפודיום הזה ואת המיקרופון הזה כדי לתבוע את כבודו של כל אחד שיושב בבניין הזה.

זוהיר בהלול: הפעם זה קורה לאמסלם, מחר זה יהיה נגדי, ומחרתיים זה יהיה נגד מוסי רז.

אורן אסף חזן: זה היה – זה היה, וכל החברים שלך נטשו אותך.

אורן אסף חזן: כולם נטשו אותך.

זוהיר בהלול: תן שנייה.

זוהיר בהלול: אני מדבר דברי טעם, אתה יודע.

אורן אסף חזן: לא לא, להפך, אני מחזק אותך.

אורן אסף חזן: הפעם זה דברי טעם.

אורן אסף חזן: הפעם.

זוהיר בהלול: אבל לגופו של עניין, חברות וחברים, החוק הזה הוא חוק רע.

זוהיר בהלול: הצעת החוק הזאת היא הצעה מוקצית מחמת מיאוס, מכיוון שבאופן המפורש ביותר היא נועדה להגן על ראש הממשלה, בניגוד גמור לכמיהה שלנו לשקיפות ולנראות.

זוהיר בהלול: תארו לעצמכם שהדברים האלה מתחילים לחלחל לבניין הזה; דברים השאובים ויונקים ממשטרים טוטליטריים נכנסים ומחלחלים לבניין הזה כמעט באופן מתודי, מתודולוגי.

זוהיר בהלול: פעם אחר פעם הצד הימני של המפה הפוליטית כאן, בבניין הזה, הולך עד לדרגת קיצון בריחוק המאוד-קונסיסטנטי מהתהליכים הדמוקרטיים שאנחנו כל כך משתוקקים להם.

זוהיר בהלול: פרקליט המדינה שי ניצן, שהשתתף באחת הישיבות, אמר במפורש, אדוני היושב-ראש, שהמלצות המשטרה הן קריטיות להשלמת החקירה, כדי שהפרקליטות תבין בדיוק מה קרה באותם חדרים אפופי עשן, מה קרה בניואנסים.

זוהיר בהלול: רק השוטרים והמשטרה – הפרקליטים של השוטרים והמשטרה – יכולים לדקדק בעניין הזה.

זוהיר בהלול: אז מדוע מנסים להסתיר את עין השמש בשמיכה או במטפחת מעיני הציבור?

זוהיר בהלול: הציבור בישראל איננו מטומטם, אי-אפשר להלך עליו אימים, וגם אי-אפשר להסתיר חקירות.

זוהיר בהלול: בדרך כלל ההמלצות הן ענייניות, למרות הניסיון של דוד אמסלם ואחרים, הבעלים של החוק הזה, להעבירו.

זוהיר בהלול: ומילה אחרונה: אני כמובן נגד העניין הזה של הפללתו הציבורית של דוד אמסלם בעניינו של מר בגין.

זוהיר בהלול: אבל מה הייתה התוצאה הסופית?

זוהיר בהלול: האיש הודח.

זוהיר בהלול: בגין, האיש היותר-ערכי, אחד מהאנשים היותר-ערכיים בפוליטיקה הישראלית.

אורן אסף חזן: – – –

זוהיר בהלול: בסופו של דבר – הרי אנחנו במבחן התוצאה בודקים את העניין – מה היה?

זוהיר בהלול: הוא הודח.

זוהיר בהלול: משמע שהופעל עליו מכבש, הופעל עליו ציד מכשפות, הופעל עליו לחץ לא אנושי, ודווקא האיש שבצלם אנוש מגלם את המוסר הישראלי, הפרלמנטרי, הפוליטי, דווקא הוא הודח.

אורן אסף חזן: איפה היית – – –

זוהיר בהלול: הדבר הזה אומר דורשני, וחבל שזה קורה.

אורן אסף חזן: איפה היית כשהוציאו אותי מהוועדה לביקורת המדינה כי פחדו שאני אצביע נגד העמדה?

אורן אסף חזן: כמה צביעות, כמה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מוסי רז.

חמד עמאר: אחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברות וחברי הכנסת, אני לתומי חשבתי שהכול עלילות, אבל היום אני כבר בטוח שלפחות בספסלי הקואליציה – אולי חוץ משני חברי כנסת שהבחנתי בזה שלא מתכוונים להצביע בעד – כבר בטוחים שהמשטרה חושבת שראש הממשלה אשם, אחרת הם לא היו טורחים בדבר הזה.

מוסי רז: ואם הם בטוחים שכך המשטרה חושבת, מאוד מאוד יכול להיות שהם יודעים שיש הרבה הרבה אש סביב העשן שאנחנו רואים.

מוסי רז: רק מה קורה?

מוסי רז: כמו בהרבה מקרים אחרים, לא נעים להם מראש הממשלה, הם אולי חוששים ממנו, צריכים לקבל, יש הסכמים, יש כוונות – את כל הדברים האלה אנחנו יודעים, ואין יותר מדי אמיצים, חוץ מהשניים שאני שמעתי, ואולי עוד יהיו כאן היום כאלה שיגידו: הדבר הזה מושחת לחלוטין; הולכים ובעצם גורמים עוול לאנשים שהמשטרה חוקרת בעניינם, ובכלל לא משנה המספרים שנאמרו פה קודם, הם לא רלוונטיים – כי יש פרקליט, אין פרקליט – לא איכנס, אמרו את זה לפניי.

מוסי רז: אנשים שהמשטרה חקרה בעניינם, הגיעה למסקנה שלא דבק בהם שום רבב, אבל אסור לפרסם את זה.

מוסי רז: אסור לפרסם את זה.

מוסי רז: הכול כדי להגן על ראש הממשלה.

מוסי רז: ומה יהיה עם ראש הממשלה?

מוסי רז: המשטרה תגמור לחקור, והם יספרו לנו כאן, מהצד הזה, שהכול בסדר.

מוסי רז: יהיה הרי אסור לפרסם, והם ידליפו שהכול בסדר, בניגוד לחוק שהם רוצים להעביר, שאסור להגיד מה קורה.

מוסי רז: הכול שחיתות למען איש אחד; ולא נורא כל כך שחיתות למען איש אחד, הבעיה היא שהיא פוגעת באלפים חפים מפשע שלא עשו דבר, שגם כך המשטרה חוקרת אותם בטעות – וזה קורה, בכל מקום נורמלי זה קורה – הם יוקעו כאשמים, ראש הממשלה יוצג כמי שהכול בסדר איתו.

מוסי רז: ואם זה לא יעבוד – ואם זה לא יעבוד, והמשטרה תעביר את ההמלצות שלה לפרקליטות, הם יבואו לפה עם חוק, אולי, שלפרקליטות אסור להעמיד לדין.

מוסי רז: הכול כדי להגן על ראש הממשלה, למה לא?

מוסי רז: יסבירו לנו שבחלק מההעמדות לדין – כמו שאמר קודם יושב-ראש הוועדה – בחלק מהמקרים שמעמידים לדין, המועמדים לדין יוצאים זכאים, אז אולי לא נעמיד אותם לדין, כי, כמו שהוא אמר, המשטרה, בחלק גדול מהמקרים שהיא ממליצה להעמיד לדין, מתברר שהפרקליטות לא מקבלת את ההמלצה.

מוסי רז: הרי אין לזה סוף – ואולי גם בכלל לא נעמיד לדין; נבטל את בתי המשפט, והכול – יחליטו אולי בוועדת הפנים של הכנסת מי אשם, מי זכאי, ונפתור את כל הבעיה, נחסוך הרבה כסף, ואנחנו בטוחים מה יהיה גורלו של ראש הממשלה בוועדת הפנים של הכנסת.

מוסי רז: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל רוזין.

חמד עמאר: אחריה – חבר הכנסת אילן גילאון.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: חברי וחברות הכנסת, תשמעו, החוק הזה הוא עוד ישראבלוף שמגיע כאן, למליאה, מכיוון שהוכוונה היא לא להפסיק את הכלי המשטרתי של כתיבת המלצה ושורה תחתונה.

מיכל רוזין: הסיפור הוא אי-פרסום ההמלצה.

מיכל רוזין: זה לא מונע שימוע, זה לא מונע המלצה של הפרקליטות להעמדה לדין.

מיכל רוזין: יש פה זלזול אמיתי בנו, כנבחרי ציבור, ובכנסת.

מיכל רוזין: אמר נכון אמסלם בוועדה: בכלל הבעיה שלי היא לא עם העובדה שהמשטרה כותבת, הבעיה שלי היא עם ההדלפות, הבעיה שלי היא עם העובדה שהתקשורת מפרסמת, שזה יוצא מהמשטרה והיא מפרסמת.

מיכל רוזין: עכשיו, בואו נודה על האמת – ב-99% מהמקרים שבהם יש המלצה של המשטרה, זה לא מתפרסם, כי זה לא מעניין את הציבור, אין לזה שום משמעות ציבורית.

מיכל רוזין: ההמלצה הזאת עוברת לפרקליטות, והיא כלי, כמו שאמר פרקליט המדינה בוועדת הפנים – זה כלי חשוב בשביל הפרקליטות להמשיך הלאה לבדוק את התיק ולהחליט על העמדה לדין והגשת כתב אישום.

מיכל רוזין: איפה זה כן פוגע?

מיכל רוזין: באותו 1% שבו התקשורת כן מתעניינת, שהיא רוצה לדעת מה המליצה המשטרה.

מיכל רוזין: מיהו אותו 1%?

מיכל רוזין: לא מדובר במשה, בחיים, במחמוד, באנשים פשוטים מהציבור; מדובר פה באישי ציבור שמנצלים את כוחם, מנצלים את מעמדם, שהמשטרה הגיעה למסקנה שהם כן צריכים לעמוד לדין, ועל כך היא ממליצה לפרקליטות, ואת זה רוצים למנוע מהציבור לדעת.

מיכל רוזין: אותו 1% שהמשטרה ממליצה לפרקליטות להעמיד לדין, ממליצה על הגשת כתב אישום – מן הראוי שהציבור ידע את זה.

מיכל רוזין: הייתה צריכה להיות פה הצעת חוק שאומרת: כאשר מדובר בנבחר ציבור או איש ציבור, מן הראוי שהדבר יפורסם על פי חוק, לא בהדלפה.

מיכל רוזין: אם עכשיו, סליחה, שחקן מפורסם, המשטרה ממליצה להעמיד אותו לדין או להגיש כתב אישום בגין אונס או פגיעות מיניות או הטרדות מיניות, לא ראוי שהציבור ידע שזה מה שהחליטה המשטרה?

מיכל רוזין: לא ראוי שגם אם אחר כך תחליט הפרקליטות על הסדר טיעון בזוי כזה או אחר, או נכון, או אני לא יודעת מה, ולא להגיש כתב אישום – לא ראוי שהציבור ידע שכן הייתה תשתית ראייתית שבגינה המשטרה המליצה – כן – לפרקליטות להגיש כתב אישום, והציבור יוכל, בשקיפות, לשאול את הפרקליטות, היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה, מדוע יש פער כזה?

מיכל רוזין: אנחנו נותנים פה כלי לא רק לראש הממשלה – זה כבר ברור לכולם, שאמר: אני נגד החוק, אני נגד החוק, רק שלח היום את ראש הסגל שלו לפקח שהחוק הזה עובר; יש פה כלי בידי בעלי הון, בעלי שלטון, האנשים החזקים במשק ובחברה, שדווקא עליהם אנחנו באים להגן, שחס וחלילה הציבור לא ידע מה המליצה המשטרה ומהי התשתית הראייתית.

מיכל רוזין: יש פה זלזול בציבור.

מיכל רוזין: יש פה – אני מסיימת – כיפוף עמוד שדרה של הפוליטיקאים בבית הזה, ולצערי הרב אלה אותם פוליטיקאים שמתיימרים להיות הכי ערכיים, הכי מוסריים ודואגים לשלטון החוק.

מיכל רוזין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אילן גילאון.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, ביבי צודק.

אילן גילאון: ביבי צדק – כשראש ממשלה שקוע עד צוואר בחקירות, הוא לא יכול לנהל מדינה.

אילן גילאון: ועל פי התדירות שבה אנחנו נדרשים לכנס את הבית הזה – כל יום – לצרכיו הפרטיים של ראש הממשלה, זה אומר שלא רק שהוא לא יכול לנהל ממשלה, אלא הממשלה לא יכולה לנהל את עצמה, אדוני.

אילן גילאון: דיברה חברתי מיכל רוזין על לכופף עמודי שדרה.

אילן גילאון: מיכל יקרה, יש פה קבוצה לא מצומצמת של אנשים שהייתי מכנה אותם "חסרי החוליות", כי אחרת אינני מבין איך מצד אחד הם מתחייבים שלא ללכת לשום חקיקה פרסונלית, אבל פתאום – אופס, זה קורה.

אילן גילאון: משה כחלון כמשל.

קריאה: אפשר לקרוא לנתניהו "מכופף הבננות".

אילן גילאון: כן, בסדר, בננות זה כנראה מושג קשיח.

אורן אסף חזן: זה קל לכם – בננות, קופים, אבל אם אני הייתי אומר לך מילה היית צועקת: שוביניסט.

אילן גילאון: חוק ההמלצות – –

אורן אסף חזן: אין לכם אלוהים.

אורן אסף חזן: בושה.

אילן גילאון: – – הוא כמו בפרפרזה על מה שנאמר, שהמלחמה היא המדיניות באמצעים אחרים; חוק ההמלצות הוא החוק הצרפתי באמצעים אחרים.

אילן גילאון: קודם כול ניסינו שלא יחקרו ראש ממשלה מכהן – הדבר היחיד שנלמד מן הצרפתים, כאילו רק את זה הם הביאו אל העולם.

אילן גילאון: אבל עכשיו, אם תהיה חקירה, לפחות שלא ידעו, שלא ידעו שזה קרה.

אילן גילאון: לדעתי, אדוני היושב-ראש, אין משתחררים כאן מן התפיסה שאומרת שאין ממנים פרנס על הציבור אלא אם כן קופת שרצים – מוטלת – מעל ראשו.

אילן גילאון: וזה דבר חמור, זה דבר שאיננו נכון.

אילן גילאון: אדם שהוא שליח ציבור ועומד בפני התיבה, ביתו שקוף ומעשיו חייבים להיות שקופים, ככל מלצר ציבורי שנבחר, והראשון בין השווים הוא הראשון להיות השקוף הזה.

אילן גילאון: אני יודע, אדוני, שבעיתות האלה, אם אבוא אל ציבור ואומר לו: את שור מי עשקתי וחמור מי גנבתי, כנראה מישהו יסתכל בהרמת גבה ויגיד: האיש הזה מוזר, איננו מתאים לפוליטיקה על פי הנורמות שאנחנו לומדים כאן.

אילן גילאון: והפוליטיקה היום היא פוליטיקה של אנשים שמקדימים את טובתם האישית לאינטרסים הציבוריים ולעבודה שהם צריכים לבצע, אדוני.

אילן גילאון: ואז, אם צריך ללכת אל חוק ההמלצות, אני רוצה לתת לכם המלצה, וההמלצה שלי, ממשלה יקרה: תתפזרו כבר, לכו הביתה.

אורן אסף חזן: מי יחליף אותנו?

אורן אסף חזן: אתה?

אילן גילאון: נמאסתם.

אילן גילאון: פשוט, זה בלתי מתקבל על הדעת.

אילן גילאון: סף הבושה כבר לא קיים אצלכם.

אילן גילאון: מה אתם חשים?

אילן גילאון: מה אתם חשים?

אורן אסף חזן: סטנד-אפ במליאה.

אילן גילאון: זאת ההמלצה, וזה חוק ההמלצות.

אילן גילאון: ממליץ לכם: תתחפפו מכאן.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אילן גילאון: כן, גברתי.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אורן אסף חזן: סלח לנו שאנחנו לא רוצים לקבל את המלצתך.

חמד עמאר: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

אורן אסף חזן: עיסאווי, האיש היחיד שהוא הגון במרצ, רק מה, הוא מפחד לומר את האמת, אז הוא משקר עם חיוך, כדי שיהיה לו קל, למה הוא נבוך.

אורן אסף חזן: הוא מתחיל לדבר שטויות, ואז הוא מחייך ונהיה אדום, כי לא נעים לו שהוא יודע שהוא מדבר שטויות.

אורן אסף חזן: יש פה – – –

חמד עמאר: נראה לי שאתה רוצה לצאת החוצה להירגע קצת.

חמד עמאר: אתה בשתי קריאות.

חמד עמאר: אל תיתן לי לתת לך קריאה שלישית עכשיו.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, לא, אמירות בין לבין.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: אבל אדוני היושב-ראש, אתה רוצה שאפקיר את המליאה בידי שונאי ישראל?

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חבריי, אין לי מה להוסיף, רבות, על כל החברים שעלו כאן ודיברו.

עיסאווי פריג': אסכם רק בשני משפטים.

עיסאווי פריג': מה היה לנו ב-24 השעות האחרונות?

עיסאווי פריג': מה עניין את ממשלת נתניהו ב-24 השעות האחרונות?

עיסאווי פריג': היה Black Friday, וקיבלנו Black Sunday: חוק הרכבת והסחטנות לחרדים; זה היה לנו אחד, בשם שלמות הקואליציה וההישרדות, וזה המשיך עם חוק הטיוח, הוק מה שקרוי – כל אחד קורא לו בכיוון שלו – חוק ההמלצות.

עיסאווי פריג': זה מה שהעסיק את ממשלת נתניהו ב-24 השעות האחרונות.

עיסאווי פריג': לא הדאגה לחלשים, לא הביטחון האישי, ולא תהליך מדיני.

עיסאווי פריג': כל אלו יכולים לחכות.

עיסאווי פריג': מה שחשוב לי וחשוב למרכיבי הקואליציה: איך ממשיכים?

עיסאווי פריג': יש אבסורד; כל מרכיבי הקואליציה, כל המפלגות – אף מפלגה לא מעוניינת בבחירות, ומאחר שאף מפלגה לא מעוניינת בבחירות, אני מוכן לשלם כל מה שיידרש ממני כדי להשלים – ולדחות את הקץ.

עיסאווי פריג': אפילו כחלון, שהסכים שהחוק יהיה רטרואקטיבי, רק בשם – שתמשיך להיות ראש ממשלה, והקואליציה תמשיך להיות.

עיסאווי פריג': שכולם ילכו קיבינימט, העיקר שאנחנו נמשיך – –

אורן אסף חזן: מה זה השפה הזאת?

עיסאווי פריג': שמעתי.

עיסאווי פריג': – – שאנחנו נמשיך להתנהל.

עיסאווי פריג': עכשיו, כשאנחנו מדברים על חוק, אנחנו חייבים לאזרחים להגיד משפט אחד: זה חוק לאח"מים, חוק שאומר: מי שיש לו פרקליט מלווה – אין אפשרות להגיש המלצות בסיום החקירה.

עיסאווי פריג': ומי זכאי לפרקליט מלווה?

עיסאווי פריג': אח"מים.

עיסאווי פריג': אז עמך, האנשים הפשוטים, לא שם.

עיסאווי פריג': חברים, אפילו בשם הנראות, החוק הזה פסול.

עיסאווי פריג': בשם הנראות, החוק הזה פסול.

עיסאווי פריג': אבל אמרנו, אדוני היושב-ראש, כמה פעמים:

עיסאווי פריג': אם הלכה לך הבושה, תעשה מה שאתה רוצה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג.

חמד עמאר: אחריה – חברת הכנסת יעל גרמן.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תראה, צריך להגיד את זה נורא נורא ברור: זה חוק מושחת שנועד להציל ראש ממשלה מושחת.

תמר זנדברג: נקודה.

תמר זנדברג: אפשר לדבר כאן – כל הטיעונים שהיו לדודי אמסלם ולביטן, ולכולכם, קרסו אחד אחרי השני.

תמר זנדברג: זה התחיל עם 15,000, בסוף הסתבר שזה חל על 50, ומי ה-50?

תמר זנדברג: ראשי ארגוני פשע, סלבס ופוליטיקאים, אבל בעצם זה אפילו לא זה.

תמר זנדברג: כבר רמז לנו אמסלם היום בוועדה שהולכים להחריג כמה מהם, ואנחנו הולכים להישאר עם חוק שתפור למידות של בן אדם אחד ויחיד – קוראים לו בנימין נתניהו.

תמר זנדברג: עכשיו, מה שאירוני כאן זה שזה הרי לא יציל אותו מהחקירות.

תמר זנדברג: החקירות יתנהלו, וההמלצות יפורסמו ויודלפו, ואם הם לא יודלפו, הם יפורסמו לבקשת היועץ המשפטי לממשלה.

תמר זנדברג: וזה המקום להודות למפלגת כולנו, על ההתקפלות של השנה – לא בפעם הראשונה, יש לציין – שעכשיו פשוט נתנו לראש הממשלה עוד איזו הנחת סלב קטנה.

תמר זנדברג: ומה הנחת הסלב שלכם, מפלגת כולנו, שארגנתם לו? שיימינג למנדלבליט.

תמר זנדברג: זו משמעותו של הסעיף שהוספתם היום, ברגע האחרון, בהתקפלות המפוארת שכולנו הציגה, הפליק-לאק היפה שלכם בוועדה.

אורן אסף חזן: אומרים פליק-פלאק.

תמר זנדברג: אפשר.

תמר זנדברג: חוק ההסתרה יחול על חקירות ראש הממשלה, הוא יהיה רטרואקטיבי.

תמר זנדברג: רק מה?

תמר זנדברג: יוכל היועץ המשפטי לממשלה לבקש לפרסם את ההמלצות, במקרה של ראש הממשלה.

תמר זנדברג: כלומר, בחסותכם, מפלגת כולנו בראשות כחלון, היועץ המשפטי יצטרך לפרפר בתקשורת, לספוג את התקיפות שיגיעו לו מביטן, ומאמסלם, ומכל השרים פה, למה הוא ביקש לפרסם את המלצות ראש הממשלה.

תמר זנדברג: כל הכבוד, תודה רבה למגיני שלטון החוק, מפלגת כולנו וכחלון.

תמר זנדברג: זה מה שעשיתם, תחיו עם הבושה הזאת, לא בפעם הראשונה – – –

טלי פלוסקוב: את חושבת שזה בושה, אנחנו לא.

תמר זנדברג: ברור שאתם גאים בזה.

תמר זנדברג: בגלל זה אתם פעם אחרי פעם – אחרי כל התקפלות – אתם מסתובבים כאן אבלים וחפויי ראש, ועכשיו את אומרת שאתם גאים בזה.

תמר זנדברג: בטח שאתם גאים בזה.

תמר זנדברג: כל הכבוד לכם.

טלי פלוסקוב: – – –

תמר זנדברג: החוק הזה רשום בין היתר על השם שלכם.

תמר זנדברג: הבושה הזאת היא שלכם, אתם תאכלו אותה, ולא בפעם הראשונה.

תמר זנדברג: וביום מן הימים, כשישאלו כאן איך קואליציה מטורללת ומשוגעת גררה מדינה שלמה, וממשלה שלמה, וכנסת שלמה, בחוקים מבישים, מטורללים, מביכים, שגוררים אותנו בבוץ למלחמת כול בכול – כל זה בשביל להציל את ראש הממשלה – אתם, כל אחד ואחד מכם – תצטרכו לשאול את עצמכם איפה הייתם, והתשובה שלכם תהיה: ישבנו והצבענו בעד.

תמר זנדברג: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל גרמן.

חמד עמאר: אחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני במקומך הייתי מתייאש לשמוע אותם עולים אחד-אחד.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי, אולי מישהו יסביר לי בשביל מה החליפו את בני בגין?

יעל גרמן: אני לא מוכנה שהוא ידבר בזמן שאני מדברת – – –

אורן אסף חזן: סליחה, המורה גרמן, לא התכוונתי להפריע למורה.

יעל גרמן: הייתי רוצה לדעת, מדוע הוציאו את בני בגין?

יעל גרמן: הרי כל מה שחבר הכנסת בגין עשה זה שהוא ביקש שהחוק הזה לא יחול על חקירות שהחלו לפני החוק.

יעל גרמן: זה מה שהוא ביקש.

יעל גרמן: עכשיו חבר הכנסת דודי אמסלם, היושב-ראש, אומר: החוק הזה לא יחול.

יעל גרמן: אז אם הוא ממילא לא יחול, ושמעו לעצתו של בני בגין, בשביל מה הוצאתם אותו?

יעל גרמן: בשביל לבייש אותו?

יעל גרמן: בשביל לבזות אותו?

יעל גרמן: אבל החוק הזה, נוסף לניסיון להגן על ראש הממשלה, זהו חוק של סיכול ממוקד כנגד רשויות החוק.

יעל גרמן: באופן קונטיסנטי, באופן עקבי, הממשלה הזאת פוגעת בכל רשויות החוק.

אורן אסף חזן: אני אעזור לך המורה: קונסיסטנטי.

אורן אסף חזן: קשה להם.

יעל גרמן: יש לנו פה שר שבכל אימת שהוא רק יכול, בכל הזדמנות, הוא משמיץ, פוגע – פוגע במעמדו של בית המשפט העליון.

יעל גרמן: אחרים פוגעים במפכ"ל.

יעל גרמן: אחרים מנסים לומר שהיועצים המשפטיים למשרדים השונים לא יהיו במכרז, הם יהיו למעשה מעין משרות אמון.

יעל גרמן: כל שומרי הסף נפגעים, בממשלה הזאת.

יעל גרמן: והחוק הזה?

יעל גרמן: החוק הזה נועד לפגוע במשטרה.

יעל גרמן: הוא נועד לפגוע באמינות שלה, הוא נועד לפגוע באינטגריטי שלה.

יעל גרמן: הוא נועד לפגוע ביושרה שלה, הוא נועד לפגוע באמון הציבור בה – כי מה הוא אומר?

יעל גרמן: הוא אומר: הם כולם חשודים.

יעל גרמן: בוא נעשה חוק מיוחד, שבו נוסף על סעיף 117, שקיים ואומר שעובד ציבור לא יכול להוציא מידע – נוסף על זה בוא נאמר במפורש: שוטר, חוקר – כמשמעותו בסעיף 241 – או פרקליט, המוסר המלצה לאדם שאינו מוסמך – דינו מאסר שנה.

יעל גרמן: זאת אומרת, שמעכשיו כל החוקרים, כל השוטרים, כולם חשודים שהם הולכים באמת להדליף.

יעל גרמן: לכן, בוא נאמר להם מראש:

יעל גרמן: אם חשודים בעינינו, תדעו, הוזהרתם, תהיה לכם שנה מאסר.

יעל גרמן: זהו חוק נבזי.

יעל גרמן: המשטרה – ואמר מי שאמר – יש לנו ביקורת עליה, בוודאי, וצריכה להיות ביקורת, היא לא טלית שכולה תכלת בהרבה נושאים – אבל המשטרה היא שומרת החוק והסדר במדינת ישראל.

יעל גרמן: היא שומרת על המינהל התקין.

יעל גרמן: היא זו שחוקרת את כל השחיתויות, את כל הפושעים שיש לנו, את העולם התחתון.

יעל גרמן: אז מה אתם רוצים, לפגוע במי ששומר לנו על החוק והסדר במדינת ישראל?

יעל גרמן: כן, זה מה שאתם רוצים.

יעל גרמן: אתם לא רוצים חוק, ואתם לא רוצים סדר, ולא אכפת לכם שיהיו שחיתויות, וכנראה גם לא אכפת לכם שיש עולם תחתון, כי אתם רוצים לעשות מה שאתם רוצים לעשות.

יעל גרמן: אבל זה לא ייקח הרבה זמן, כי הציבור רואה ושומע, ולציבור נמאס.

יעל גרמן: ראיתם את זה בסקר האחרון, ותראו את זה גם בסקרים הבאים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלעזר שטרן יואיל בטובו לגשת לדוכן.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת, וספסלי הקואליציה ריקים מבושה – –

אורן אסף חזן: – – – אל תתערב.

אורן אסף חזן: יש פה אלי אלאלוף, יש פה טלי פלוסקוב סגנית יושב-ראש הכנסת.

אורן אסף חזן: אל תעליב.

אחמד טיבי: נא לא להפסיק, נא לא להפסיק.

אחמד טיבי: לא קואליציה, לא אופוזיציה לא להפסיק אותו.

אחמד טיבי: תענו לו כשיבוא התור שלכם.

אלעזר שטרן: – – וספסלי הקואליציה ריקים מבושה – ואני לא נכנס לראש של אף אחד, אבל אני מניח שגם מי שנמצא פה לא גאה על הרגעים האלה, של היותו חבר קואליציה.

אלעזר שטרן: גם אני מתבייש, כי בסוף גם אני חבר בבית הזה, ועל פניו אני צריך להגיד תודה – תודה לחרדים, שמשניאים את היהדות, ואולי אנחנו ביש עתיד צריכים לחגוג, ככה אומרים.

אלעזר שטרן: חושבים שאנחנו פוליטיקאים קטנים שמה שאכפת לנו זה עכשיו והרגע הזה.

אריה מכלוף דרעי: רק את זה.

אלעזר שטרן: השר דרעי, אני לא בטוח שבמקומך הייתי מתערב כבר בשלב הזה.

אריה מכלוף דרעי: אל תסכים – – – אל תדבר בשם היהדות.

אלעזר שטרן: אל תתחיל.

אלעזר שטרן: אני לא מציע לך להתחיל.

אריה מכלוף דרעי: אל תדבר בשם היהדות.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אני אדבר – למה?

אלעזר שטרן: היהדות שלך?

אלעזר שטרן: אתה המצאת אותה?

אריה מכלוף דרעי: יש עתיד לא יכולה לדבר בשם היהדות.

אלעזר שטרן: השבת שלך?

אלעזר שטרן: השבת שלך כל זמן שאפשר לעשות על זה סיבוב פוליטי.

אריה מכלוף דרעי: אתה הרי יודע שזה לא נכון.

אלעזר שטרן: אוקיי, אז למה אתה מתחיל?

אלעזר שטרן: אתה תגיד לי לא לדבר על יהדות?

אלעזר שטרן: מה, היא של אבא שלך?

אלעזר שטרן: של המשפחה שלך?

אלעזר שטרן: של המפלגה שלך?

אלעזר שטרן: של מי היהדות?

אלעזר שטרן: אתה תרמת ליהדות יותר ממני?

אריה מכלוף דרעי: ודאי.

אלעזר שטרן: אתה מקפיד על היהדות יותר ממני?

אלעזר שטרן: על איזו יהדות אתה מקפיד?

אריה מכלוף דרעי: ודאי, יש לך ספק בעניין?

אריה מכלוף דרעי: תשמע, יש לי קצת כבוד אליך – –

אריה מכלוף דרעי: יש לך ספק.

אלעזר שטרן: – – אז אני לא אומר לך על איזה יהדות אתה מקפיד יותר ממני.

אריה מכלוף דרעי: אם היה לך כבוד לא היית מדבר ככה.

אלעזר שטרן: בסדר?

אלעזר שטרן: כדאי לעצור פה.

אלעזר שטרן: כן.

אריה מכלוף דרעי: כשאתה מדבר – – –

אלעזר שטרן: כדאי – אני הרי עושה כבוד לשרים, משתדל – כדאי שלא תדבר איתי על היהדות שלך ועל היהדות שלי.

אלעזר שטרן: אל תתחיל.

מירי רגב: אל תתחיל.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אני אומר שאנחנו היינו צריכים להגיד תודה, כי הרי ברור שיבוא יום והציבור יבוא חשבון עם זה שאתם מפרקים את הכול, שאתם עושים חוקים להגן על שחיתות.

אלעזר שטרן: אבל מה אתם חושבים?

אלעזר שטרן: שכשאתם תלכו אז אנחנו נבוא ונבטל את החוקים, ואנחנו יכולים להגיד עלא כיפאק.

מכלוף מיקי זוהר: אתם לא תבואו, אל תדאג.

מכלוף מיקי זוהר: תישארו באופוזיציה.

אלעזר שטרן: הבעיה היא שהשינוי התרבותי שאתם מובילים פה בחוק אחרי חוק אחרי חוק הוא שינוי תרבותי בחברה.

אלעזר שטרן: עכשיו, חלקים מהחברה מתבלבלים, וחלקים מהחברה – דרך אגב, ביהדות שאני מכיר כתוב גם: ולפני עיוור לא תיתן מכשול.

אלעזר שטרן: וחובת הציבור – אין זכות הציבור לדעת – –

אחמד טיבי: יש מכשול זמן.

אלעזר שטרן: – – יש חובת הציבור לדעת.

אחמד טיבי: יש מכשול זמן, כאן.

אחמד טיבי: משפט אחרון.

אלעזר שטרן: לכסות שחיתות זה מכשול בפני הציבור.

אלעזר שטרן: הציבור צריך לדעת את מי הוא בוחר.

אלעזר שטרן: עכשיו, זה הדבר, בעיניי, הכי יהודי שאני מכיר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אז תנו לו להכריע.

מכלוף מיקי זוהר: אז תנו לציבור להכריע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: למה לנסות להדיח ראש ממשלה בחקירות?

אלעזר שטרן: לקחו לי את כל הזמן.

אחמד טיבי: הוא הפסיק אותך ואתה ענית לו.

מכלוף מיקי זוהר: תנו לציבור להכריע.

אחמד טיבי: לא ביקשת רשות מהיושב-ראש.

אלעזר שטרן: אז אני אגיד רק דבר אחד.

אחמד טיבי: משפט סיום.

אחמד טיבי: משפט מחץ.

אלעזר שטרן: משפט סיום, אדוני היושב בראש – –

אחמד טיבי: אבל אל תתקיפו אחד את השני, זה מביך אותנו, בתור ערבים.

אלעזר שטרן: – – אני אגיד לך – לא, איתך אני מדבר.

אחמד טיבי: אוקיי.

אלעזר שטרן: לפעמים אנחנו מקנאים בקואליציה, הם מעבירים חוקים, איזה שהם רוצים, משתוללים כמה שהם רוצים, היום באמת אנחנו מרחמים על הקואליציה.

אלעזר שטרן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדברים על השולחן – חוק מושחת לראש ממשלה מושחת במדינה נהדרת שאותה אתם הורסים.

מירי רגב: ומי מדברת על מושחתים.

ציפי לבני: פעם הייתה גאווה כזאת גדולה להיות חלק מהמשפחה הלוחמת, מתנועת החרות, גם של הליכוד, שאפשר היה להתווכח על הכול, ולפעמים תקפו, ועמדנו שם כחומה בצורה, בידיעה שאנחנו צודקים, ואנחנו מגינים על משהו נכון – ועל מה אתם מגינים, ולמה?

מכלוף מיקי זוהר: על רדיפה פוליטית.

ציפי לבני: על ראש ממשלה שמיילל כל היום שהתקשורת לא מגלה לציבור את האמת עליו, אבל הוא רוצה למנוע מהציבור, בחוק הזה, לדעת את האמת עליו.

מכלוף מיקי זוהר: רוצים למנוע רדיפה פוליטית.

ציפי לבני: הרי ראש ממשלה נקי היה אומר: להפך, תפרסמו את ההמלצות, שידע הציבור את כל הראיות, כי אין כלום ולא היה כלום.

ציפי לבני: אבל מסתבר שיש המון, כל כך הרבה שראש הממשלה לא מוכן ולא רוצה שתדעו.

ציפי לבני: ועל מה אתם מגינים?

מכלוף מיקי זוהר: על הדמוקרטיה.

ציפי לבני: הרי כל אלה – על הדמוקרטיה, שאתם דורכים והורסים – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם מנסים להרוס אותה.

ציפי לבני: – – ולא תגררו אותנו לדבר על דקויות של סעיף כזה או אחר בחוק – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים להדיח ראש ממשלה לא בקלפי.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים לעשות את זה עם חקירות.

ציפי לבני: – – כי החוק הזה, כל-כולו נועד לפגוע עוד פגיעה – –

מכלוף מיקי זוהר: תבקשו את אמון הציבור, מה רע באמון הציבור?

ציפי לבני: – – בגורמי אכיפת החוק, במשטרה – –

אחמד טיבי: חבר כנסת.

ציפי לבני: – – בשומרי הסף, בכל מי שיכול להביא תיקון – –

אחמד טיבי: מיקי.

ציפי לבני: – – לשחיתות הזאת, שאתם מביאים.

אחמד טיבי: זה – – –

ציפי לבני: וזה מצער אותי, כי לא כולם מושחתים, אבל אלה שמגינים על השחיתות, אלה שמגינים על השחיתות – –

אורן אסף חזן: מה עם אלה שמקפצים ממפלגה למפלגה?

ציפי לבני: – – הופכים להיות מושחתים בעצמם, גם אם ידם לא הייתה במעל, כי כולכם שותפים לדבר הנורא הזה, שמתרחש כאן, בכנסת, לא רק בחוק הזה, אבל יום-יום, שעה-שעה.

ציפי לבני: ואני כל הזמן, ככה, חושבת על השיר שאומר: הוא משקיף אל הנוף למדינה שאהב / אז מה אם בדרך שיקר וגנב / פניו משתקפים בחלון בפינה / הפרצוף שלו הוא / פרצופה של המדינה.

ציפי לבני: ואתם יודעים מה, אנחנו נילחם שלא זה יהיה פרצופה של המדינה.

מירי רגב: – – – הפרצוף שלך.

ציפי לבני: זה פרצופו של ראש ממשלה מושחת שכל יום מביא עוד חקיקה כדי שלא נדע שהוא כזה.

ציפי לבני: ואנחנו נילחם על פניה של המדינה.

ציפי לבני: ואת הוויכוח האמיתי בינינו, על הנושאים שבסדר-היום, אנחנו ננהל בין אנשים ישרים, נקיי כפיים, כאלה שלא מכסים על השחיתות ולא משתפים פעולה עם ראש ממשלה מושחת ומשחית אחרים.

ציפי לבני: כי פניה של המדינה הזאת יפים, כי יש בה אנשים נהדרים, ומגיע להם ראש ממשלה שחושב עליהם, ולא על עצמו, וראש ממשלה שלא חי על חשבון אחרים, אלא דואג לאחרים, וראש ממשלה שלא מנסה לפגוע במשטרה, אלא מחזק אותה, וראש ממשלה שלא חותם על עצומות לחנינות – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

ציפי לבני: – – על מי שבית המשפט קבע שהוא עבר על החוק – –

אחמד טיבי: תודה, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: מה רע בחנינה?

ציפי לבני: – – וראש ממשלה שלא מבקש מאנשים ישרים וטובים להגן עליו, כי אם אתם ישרים, תצביעו היום נגד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב פרי, בבקשה.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, חוק מושחת, חוק מביש, חוק מביך – וחוק מיותר.

יעקב פרי: הוא מיותר, מכיוון שכל מה שתנסו לעשות באמצעות חקיקת חוקים כאלה, לא רק שלא יועיל – לטעמי, ולמיטב ולמרב הערכתי, הוא יעודד הדלפות, הוא יעודד מעבר על החוק.

יעקב פרי: אבל אני רוצה, ברשותכם, להקדיש את הדקה או שתי הדקות שנותרו לי לדבר על סגנון.

יעקב פרי: לאן הידרדרנו?

יעקב פרי: איזו רמת התבטאויות, איזה חוסר תרבות דיון, תרבות ויכוח.

יעקב פרי: אני עומד כאן היום מבויש.

יעקב פרי: אני מבויש על כך שאני נמנה עם חבורת נבחרי ציבור שאין לה לא תרבות דיון, לא תרבות דיבור – התבטאויות גסות, משתלחות, חסרות התחשבות.

יעקב פרי: אני בא מגוף שעוסק בחקירות, ואין מצב בעולם שבו רשות חוקרת לא תסכם, בסופו של דבר, במשפט אחד, אם העבירות מוצדקות, העבירות לא מוצדקות, יש ספק או אין ספק.

יעקב פרי: ממה הפחד?

יעקב פרי: מהי ההגנה – אם ראש הממשלה שלנו נקי וטהור, תודיעו על כך, תעודדו את הפרסום.

יעקב פרי: ואם חס וחלילה אינו כך, הרי יש לנו סמכויות אכיפה, יש לנו רשויות – משטרה, רשויות משפטיות, שכולנו בטוחים, בכלל, שיעשו את עבודתם נאמנה.

יעקב פרי: ואני רוצה עוד פעם לומר – –

אחמד טיבי: חיים.

יעקב פרי: – – כמי שטרח וקרא את כל הדיונים מסביב לחוק הזה, אין לי בכלל ספק שאתם פורצים היום פרצה שקוראת לגנב; אתם מנסים להגן על הדלפות, אתם תעודדו אותן.

יעקב פרי: אתם מנסים להגן על פרסומים, או להצניע אותם, אתם תעודדו אותם, כי הפרצה קוראת לגנב, וגנבים, לצערנו, לא חסרים לנו.

יעקב פרי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עפר שלח – –

יעקב פרי: איננו.

אחמד טיבי: – – מיש מווג'וד; חיים ילין – מווג'וד.

אחמד טיבי: מווג'וד, מווג'וד, מווג'וד.

אחמד טיבי: כדורגל בשבת, הא?

חיים ילין: כבוד היושב-ראש – –

אחמד טיבי: תפדל.

חיים ילין: – – השעון.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביטן, אני רוצה להגיד לך משהו לגבי מה שהיה בהפגנה במוצאי שבת.

חיים ילין: אני מוחה בכל תוקף על סוג גזענות שצובעת אנשים כחיות.

חיים ילין: אני אומר לך את זה חד-משמעית.

חיים ילין: בסדר?

חיים ילין: אני גם מתנגד להפגנות שעושים במוצאי שבת.

חיים ילין: אני חושב שזה לא מועיל, זה לא מוסיף, וזה רק מגדיל את השסע במדינת ישראל.

חיים ילין: לא ככה מפילים ראש ממשלה.

חיים ילין: לא ככה, גם, על ידי החוקים האלה, מגינים על ראש הממשלה.

חיים ילין: הרי אני יכול להסתובב פה עכשיו – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – על הדמוקרטיה.

חיים ילין: – – מאחורי הקלעים, פה מאחורי הקלעים, מאחורי כולם – אם אני מקליט, או אם אני אומר לכם, אין אף אחד בקואליציה שחושב שהחוק הזה משרת את הממשלה.

חיים ילין: הוא משרת רק את ראש הממשלה.

חיים ילין: לא יעלה על הדעת דבר כזה – ועכשיו כולם הולכים להצביע על זה.

מכלוף מיקי זוהר: 30,000 תיקים.

חיים ילין: עזבו 30,000 תיקים.

חיים ילין: הפרקליטות – –

מיקי לוי: 200 תיקים.

מיקי לוי: ממש לא.

חיים ילין: – – הפרקליטות נצמדת ל-200 תיקים.

חיים ילין: די, די עם – – –

מיקי לוי: – – –

אחמד טיבי: מיקי ומיקי.

מיקי לוי: 200 תיקים.

אחמד טיבי: מיקי אופוזיציה, מיקי קואליציה, אני מבקש.

חיים ילין: מזל שמיקי רוזנטל לא פה.

יואל חסון: כמו שיש דוד ודוד.

חיים ילין: שלושה היו קופצים פה.

חיים ילין: כולה מדובר על 200 תיקים, חבר'ה, בואו נשים את הדברים.

חיים ילין: כשאומרים 30,000 איש – זה נתונים?

חיים ילין: אנחנו יכולים גם לשבש את הנתונים בשביל שבסופו של דבר נגן בחקיקה על ראש הממשלה?

חיים ילין: יש ביקורת גם בתוך הליכוד.

חיים ילין: עזבו אתכם מכל הדבר הזה.

חיים ילין: האווירה – אני אומר לכם, האווירה.

חיים ילין: אני אומר ככה לכל חברי הכנסת בקואליציה.

חיים ילין: הרי בסוף, באים לפה לעבוד – רוצים גם ליהנות, איך אתם יכולים ליהנות כאשר אתם כל הזמן צריכים להיות במגננה ולהגן על הבוס?

חיים ילין: זה לא עובד ככה.

חיים ילין: האווירה לא טובה, האווירה הזאת מחלחלת למדינת ישראל, לעם ישראל, ועכשיו כל מי שמבקר – או שהוא חמוץ, או שהוא שמאלן, או שהוא אנטי-ביבי.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: אני בעד הדמוקרטיה, ואני רוצה להדיח את ראש הממשלה על ידי בחירות, לא על ידי חקירות, ואני נגד הפגנות, ואני אומר את כל הדברים האלה, כי כך אני מאמין.

חיים ילין: אבל עדיין, עדיין, עדיין, אתם מחוקקים את החוקים האלה כדי להגן עליו.

חיים ילין: אני רוצה לצטט, ואני לא אומר מילה במילה את מה שדודי אמסלם אמר בוועדה: אם לא היו מפרסמים, אם לא היו הדלפות, לא הייתי צריך את החוק הזה.

חיים ילין: אז דודי, אני רוצה להגיד לך משהו: יש חוקים נגד הדלפות, אבל אתה רוצה לשים פלומבה ולהגן על ראש הממשלה, לכן אתה מחוקק את זה.

חיים ילין: לא נכון – לא נכון לעשות חוק אישי.

חיים ילין: אני רוצה, כבוד היושב-ראש, לסכם ולהגיד: אנחנו – – –

אחמד טיבי: לסיים, לא לסכם.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: אנחנו כל הזמן מנסים לא לעשות דברים באופן אישי, פרסונלי, לא לחוקק באופן כזה.

חיים ילין: אנחנו אומרים את זה, ואמרנו את זה על נושא אחר לגמרי – מול גלעד שליט.

חיים ילין: מה, עכשיו אנחנו נתחיל דיון על אם צריך לשחרר אסירים, על הגב של משפחת שליט?

חיים ילין: אמרנו: לא.

חיים ילין: בשום פנים ואופן.

חיים ילין: ועכשיו אנחנו נחוקק לא בשביל להגן על ראש הממשלה – בשביל להגן על 30,000.

חיים ילין: חברים יקרים, קואליציה, תסתכלו במראה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים ילין: זה לא מגן על 30,000 איש, זה מגן רק על ראש הממשלה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: כנסת נכבדה, תראו, מהיום אנחנו בעצם צריכים לשאול לא מה ראש הממשלה עושה לטובת המדינה, אלא מה אנחנו צריכים לעשות לטובת ראש הממשלה, או יותר נכון, מה חברי הכנסת, הכנסת הנכבדה הזאת, צריכה לעשות – ובלי שמות; חברי כנסת מאוד מאוד ספציפיים, שעמלים בחריצות, יש לומר, חריצות שלא תתואר – –

אחמד טיבי: אני סוגר את הרשימה.

אחמד טיבי: לא יהיו עוד דוברים.

קארין אלהרר: – – קמים – דיונים, חמישי, רצו גם ראשון.

קארין אלהרר: לא יאומן.

קארין אלהרר: קואליציה שעושה פיליבסטר על עצמה, כדי שהנסח יספיק להביא את החוק שעלק מגן על אזרחי מדינת ישראל.

קארין אלהרר: תגיד לי, הרב דרעי, זה חוק שמגן על כל אזרחי מדינת ישראל?

קארין אלהרר: לא, נכון?

קארין אלהרר: איך אתם לא מתביישים להצביע על חוק שנוגד את כל שיטת המשפט הישראלי, חוק פרסונלי, שיחול רטרואקטיבית על חקירות קיימות – השתגעתם?

קארין אלהרר: השתגעתם?

קארין אלהרר: תקשיבו, ואומרים לנו שראש הממשלה לא מעורב; לא, זה לא אני.

קארין אלהרר: חברים, הוא לא ידע.

קארין אלהרר: הוא לא ידע, אבל יואב הורוביץ ידע.

קארין אלהרר: ידע גם ידע.

קארין אלהרר: מסתובב במסדרונות, סוגר את הפינות.

קארין אלהרר: פשוט יצאתם מדעתכם.

קארין אלהרר: והסיפור הזה של – מה אתם רוצים, אני מגן על האזרחים.

קארין אלהרר: אני בא לטובתם.

קארין אלהרר: איפה זה נשמע בכלל?

קארין אלהרר: עכשיו, אנחנו כאן מדברים על כמה הכנסת הזאת מידרדרת לתהומות, ובינתיים ראש הממשלה עושה לייב-צ'ט בפייסבוק, כאילו, מה זה קשור אליי?

קארין אלהרר: זה קשור אליך, אדוני ראש הממשלה.

קארין אלהרר: זה קשור אליך מאוד, כי אתה לא רוצה שידעו; אתה לא רוצה שידעו את מה שלציבור יש זכות לדעת.

קארין אלהרר: החוק הזה, על כל השינויים שבו, על כל הנוסחים שלו, שלא נתבלבל, חל בעיקר על ראש ממשלת ישראל.

קארין אלהרר: ואנחנו נביא את זה לבג"ץ, ואז אנחנו נשמע את יושב-ראש הכנסת – –

מכלוף מיקי זוהר: עוד פעם בג"ץ?

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שיש לכם, רק בג"ץ.

קארין אלהרר: – – ואת חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, אומרים – –

מכלוף מיקי זוהר: מה עם הסיעה?

מכלוף מיקי זוהר: מה עם הסיעה?

קארין אלהרר: – – מה אתם הולכים לבג"ץ, מה אתם פונים לבג"ץ?

אחמד טיבי: נא להירגע, חבר הכנסת זוהר.

קארין אלהרר: בטח נפנה לבג"ץ, כי הכנסת הזאת מאבדת את עצמה לדעת; כי אתם כבר לא יודעים מה לעשות כדי לכסות את הבושה של ראש ממשלה שנחקר עד צוואר, עמוק בחקירות.

קארין אלהרר: בוודאי שנביא את זה לבג"ץ.

קארין אלהרר: ואני אגיד לכם עוד דבר: בדרכי למליאה אני קוראת שראש הממשלה חתם על עצומה.

קארין אלהרר: ראש ממשלת ישראל חותם על עצומות כדי לתת חנינה לחייל אלאור אזריה.

קארין אלהרר: עכשיו, נעזוב את זה ש-איפה זה נשמע שראש ממשלה חותם על עצומה, אבל נגד מי הוא עשה את זה?

קארין אלהרר: נגד נשיא המדינה, נגד הרמטכ"ל, נגד המנהיגים האמיתיים במדינה הזאת.

קארין אלהרר: ראש ממשלה שלא יודע מה התפקיד שלו – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

קארין אלהרר: – – שכל כך עסוק בעצמו, עד שהאזרחים ממנו והלאה.

קארין אלהרר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת רזבוזוב – מיש מווג'וד.

אחמד טיבי: חברת הכנסת לביא, נא לסור לדוכן.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, ביקשת ממני לסור אל הדוכן – חברותיי, חבריי, חברי הכנסת, זה באמת לסור אל הדוכן.

עליזה לביא: אתה יודע: סורי מדרכי.

עליזה לביא: הלוואי שנחזור אל הדרך הישרה, בטח לא הדרך שהחוק הזה, האומלל הזה, מבקש להוביל אותנו בה.

עליזה לביא: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אם יש דבר אחד טוב בחוק הזה, זה שהמסכות הוסרו.

עליזה לביא: עוד מעט, בפברואר, פסטיבל המסכות בוונציה.

עליזה לביא: החוק הזה תפור למידות של הפסטיבל.

עליזה לביא: המסכות פה מוסרות, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אין יותר ספק אם החוק הזה הוא בשביל הציבור או לא בשביל הציבור.

עליזה לביא: ברור לנו בדיוק שהחוק הזה באמת לא בשביל הציבור, וכבר אין לנו ספק אם ראש הממשלה רוצה או לא רוצה את החוק הזה.

עליזה לביא: אין לנו – אין לנו ספק בשביל מי החוק הזה, מטעם מי החוק הזה ועבור מי החוק הזה.

עליזה לביא: כבר אין יותר ספק בשביל מי בית המחוקקים של מדינת ישראל עובד שעות נוספות.

עליזה לביא: איזה אנרגיה הייתה לכם מהבוקר היום על החוק הזה – לא חוק שמיטיב עם החברה הישראלית, לא נושאים שעל סדר-יומנו, שהלוואי שהייתי רואה את האנרגיה וההשתדלות שהייתה פה היום בשביל אדם אחד במדינת ישראל, הייתם מביאים כדי לעשות טוב לציבור הבוחרים ששלח אתכם.

עליזה לביא: ומי שיש לו עוד ספק, בואו נתחיל לומר את הדברים שחור על גבי לבן, בצורה הכי ברורה, למי שעוד לא הבין על מה החוק הזה מדבר – זה חוק שהוא מושחת מההתחלה ועד הסוף.

עליזה לביא: מדובר בחוק שנתפר בדיוק – אבל בדיוק – בתפירה מדויקת, מדויקת, מדויקת, למידות של אדם אחד – בשמו, מטעמו ובעבורו.

עליזה לביא: אפשר לקרוא לזה חוק החייט המתלהם.

עליזה לביא: מדובר בחוק שנועד לבלום את הסערה שקרבה, עם סיכום החקירות והפרטים על ההתגבשות של תשתית ראייתית נגד ראש ממשלת ישראל.

עליזה לביא: בואו נקרא לילד בשמו.

עליזה לביא: למה עכשיו?

עליזה לביא: על מה החיפזון הזה, והדרך הפתלתלה הזאת שאתם מובילים בה את החוק ההזוי הזה?

עליזה לביא: זאת לא פעם ראשונה שהכנסת הזאת מביאה חוקים שאנחנו כולנו מתביישים בהם.

עליזה לביא: על מה אנחנו מבזבזים פה את הזמן?

עליזה לביא: למה אתם גוררים אותנו פה בכנסת ואת מדינת ישראל?

עליזה לביא: למה אתם גוררים?

עליזה לביא: מה שחדש, מה שהשתנה, זה שאבדה לגמרי הבושה.

עליזה לביא: אין לכם טיפת בושה.

עליזה לביא: מה שפעם אולי נעשה בחדרי-חדרים, היום נעשה כאן, ככה בפרהסיה, מעל הבמה – סורי לדוכן, אמרת לי, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: ולך אין טיפת זמן.

עליזה לביא: אין לי, אין לי טיפת זמן, אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שזאת בושה גדולה, וזה חוק שראוי היה שלא יעבור.

עליזה לביא: כן, יש לנו, תודה לאל, במדינה דמוקרטית, עוד כלי – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

עליזה לביא: – – ואנחנו נלך לבג"ץ.

עליזה לביא: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מדובר בחוק הזוי, חוק בזוי, חוק פרסונלי, תפור למידותיו של ראש הממשלה.

מיקי לוי: ראש הממשלה מזיע – ראש הממשלה ושליחיו מתנהגים כמו במאפיה – הם מנסים לפגוע בכל שומרי הסף וגורמי אכיפת החוק, להרתיע אותם, לפגוע בסמכותם, בלגיטימציה שלהם, ולהשתיק אותם בסדרה של חוקים הזויים.

מיקי לוי: זה התחיל במשטרה, הגיע למבקר המדינה, ותאמינו לי – יגיע גם לפרקליטות, לבג"ץ וליועץ המשפטי לממשלה, שכבר נמצא על המוקד, וסמכויותיו מקוצצות.

מיקי לוי: כולם על הכוונת של הצד הזה, שאיבד את דרכו.

מיקי לוי: יש פגיעה ממשית בשלטון החוק, ואנחנו לא נעבור לסדר-היום, כי אתם הורסים כל חלקה טובה.

מיקי לוי: אמר חבר הכנסת אמסלם: כל מה שמעניין אותי זה ההודעה לתקשורת.

מיקי לוי: ראש הממשלה מזיע בחקירה.

מיקי לוי: יש לו פחד אחד: אימת הציבור והתקשורת.

מיקי לוי: ולכן, גם אתם מונעים מהפחד הזה.

מיקי לוי: אם לא היה כלום, ולא יהיה כלום, אז ממה מפחד ראש הממשלה?

מיקי לוי: למעשה, יצא המרצע מן השק; הוסרה המסכה מעל פרצופכם האמיתי.

מיקי לוי: ראש הממשלה – וזה מה שמעניין אתכם – מעוניין להרוויח זמן.

מיקי לוי: סיכום התיק על ידי המשטרה – את זה אתם מונעים כדי להרוויח זמן.

מיקי לוי: למעשה, עם מה נשארנו?

מיקי לוי: מה שנכלל בהצעת החוק אינו אלא 200 תיקים, שכוללים את משפחות הפשע, נחקרי שירות הביטחון הכללי, מלביני הון נחקרי רשות המיסים, ופוליטיקאים ואנשי ציבור.

מיקי לוי: אלה התיקים שפרקליט מלווה, ועל אלה אתם מנסים למנוע מהמשטרה להגיש סיכום, ולמנוע את סמכות היועץ המשפטי לממשלה לתת אישור לפרסום, כי זכות הציבור לדעת במדינת ישראל.

מיקי לוי: אלה תיקים שהחוק מבקש שלא יהיו בהם סיכומים.

מיקי לוי: אתם מגינים על ראש ממשלה שהודה מעל הדוכן הזה: מה רע לקבל 650,000 שקלים?

מיקי לוי: בושה, שחיתות ציבורית.

מיקי לוי: אתם מונעים מהיועץ המשפטי לממשלה את שיקול הדעת לפרסם את ממצאי החקירה.

מיקי לוי: זו שחיתות ציבורית.

מיקי לוי: זו שחיתות שנועדה להגן על ראש ממשלה מושחת.

מיקי לוי: אנו חיים במדינה דמוקרטית, וזכות הציבור לדעת.

מיקי לוי: אתם רומסים את הדמוקרטיה ברגל גסה.

מיקי לוי: משפט אחרון, אדוני.

אחמד טיבי: נא לסיים.

מיקי לוי: אמר שר הביטחון לשעבר: חוק ההמלצות הוא שפל נוסף ברצף מביש ומסוכן של חקיקת נטו נתניהו.

מיקי לוי: ניסיון בזוי להישרדות פוליטית של מי שטוען כי אין כלום כי לא היה כלום.

מיקי לוי: הטבעת מתהדקת, ואבדה הבושה.

מיקי לוי: הכותב – רב אלוף במיל', שר הביטחון לשעבר בוגי יעלון.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת אחמד טיבי – ד"ר אחמד טיבי – גברתי השרה, חבריי וחברותיי חברי הכנסת המתוקים מן הקואליציה והאופוזיציה, יהודים ושאינם יהודים, כנסת נכבדה, כנסת מתוקה – – –

אחמד טיבי: אל תיסחף.

יהודה גליק: יש פה מתוקים, מה, סגן המזכירה הוא לא מתוק?

יהודה גליק: חבל לך על הזמן.

אחמד טיבי: אל תכליל.

יהודה גליק: חברים, נדמה לי שטיפסנו פה על איזה עץ גבוה, גבוה, גבוה, גבוה.

יהודה גליק: אני לא מתבייש כשצריך למתוח ביקורת, גם לא על ראש הממשלה.

יהודה גליק: אבל רבותיי, כמידת הביקורת שלכם נגד החוק מידת הביקורת על עצמכם.

יהודה גליק: מה עשיתם?

יהודה גליק: מה יש פה?

יהודה גליק: חוק מושחת, ראש ממשלה מושחת – סליחה, אין חזקת חפות?

יהודה גליק: איזה דיבורים אלה?

יהודה גליק: איזה כבוד לכנסת?

יהודה גליק: חברנו יושב-ראש ועדת הפנים ניהל את הדיון – יש פה חבר כנסת אחד שביקש לדבר וחבר הכנסת דודי אמסלם לא נתן לו לדבר?

יהודה גליק: הבאתם פה תמונה שאמסלם מסביר לבגין.

יהודה גליק: בגין הגן על חבר הכנסת דודי אמסלם.

מיקי לוי: מה הקשקוש?

מיקי לוי: זה חוק פרסונלי.

יהודה גליק: עם כל הכבוד, חברים, מה יש בחוק הזה?

יהודה גליק: בואו נחשוב מה יש בחוק הזה – שאסור לעשות שיימינג לבן אדם שהוא איש ציבור?

יהודה גליק: מה קרה?

יהודה גליק: מה יש?

יהודה גליק: אתם יודעים כמה עולה לתקן – כמה תיקון צריך אחרי שאמרו שבן אדם אשם, כשאחר כך הוכח שלא?

יהודה גליק: מה כתוב כאן, שאם רוצים להעביר את ההמלצות הן צריכות להיות חסויות.

יהודה גליק: אתם מעוניינים בסך הכול לעשות שיימינג.

יהודה גליק: הרי היועץ המשפטי לממשלה יקבל את החומר.

יהודה גליק: אם הוא יבקש המלצות, הוא יקבל אותן.

יהודה גליק: אז מה הבעיה, שהוא לא יקבל?

יהודה גליק: סליחה – אתם לא רוצים שהוא יקבל.

יהודה גליק: אתם רוצים שיפורסם עלי אדמות שהוא פושע.

יהודה גליק: עם כל הכבוד, חברים, זה מה שהחוק הזה אומר.

יהודה גליק: החוק הזה אומר בסך הכול, בואו נדון אותו לגופו.

יהודה גליק: לא כל מה שהקואליציה עושה רע וגרוע.

יהודה גליק: תאמינו לי, החוק הזה עבר בוועדה גלגולים, נוספו לו דברים – היום נוספו לו דברים – נוסף לו שיהיה אפשר להגביל את ההדלפות; נוסף פה שהחוק הזה יועבר – אם הפרקליט ירצה את ההמלצות הוא יקבל אותן.

יהודה גליק: אז מה קרה?

יהודה גליק: שלא נותנים באופן גורף למשטרה לקבוע לבן אדם את החיים שלו?

יהודה גליק: סליחה, מה קרה?

יהודה גליק: אז מה זה הסופרלטיבים האלה: ראש ממשלה מושחת – זה המושחת?

יהודה גליק: זה החוק שהחלטתם שהוא מושחת?

אורן אסף חזן: – – –

יהודה גליק: חברים, כמו שאתם לא בודקים, תוקפים את הקואליציה כקואליציה – תאמינו לי, זה לא החוק המושחת, זה לא ראש הממשלה המושחת – יש לו חזקת חפות אפילו אם הוא ראש ממשלה, אפילו אם הוא מהליכוד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תשתה כוס מים.

אורן אסף חזן: היה עדיף לנצל את 40 השניות שנתנו לך ולדבר – – –

יהודה גליק: אתה צודק.

אורן אסף חזן: הבריאות שלך.

אחמד טיבי: קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במיוחד אלה שעומדים להצביע בעד החוק הזה, אני מבקשת מכם להביט בראי – אתם תראו שם את בבואתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

קסניה סבטלובה: התכלית במניעה מהמשטרה לפרסם את המלצותיה לאחר החקירה לא רק שאינה ראויה, היא משבשת את עבודת המשטרה.

קסניה סבטלובה: שיבוש הליכי חקירה זה דבר לא חוקי, את זה כולם יודעים.

קסניה סבטלובה: אבל אתם מבקשים, בעצם, בחוק, לחבל בחקירה, לחבל בשלטון החוק – וכל זה למטרה אחת: לאתרג ראש ממשלה ששקוע עד צוואר בחקירות.

קסניה סבטלובה: נכון שיש חזקת החפות, אך מי שיודע שהוא חף מפשע גם לא מפחד – לא מפחד מזה שיחקרו אותו ותהיה המלצה, ולא מפחד מכל התהליכים האלה, שהם תהליכים חוקיים.

קסניה סבטלובה: אתם, חברי הקואליציה, אמורים לעבוד אצל הציבור.

קסניה סבטלובה: במקום זה אתם בוחרים לעבוד על 8 מיליון ישראלים בעיניים.

קסניה סבטלובה: אין לכם כל נימוק הגיוני לקדם את החוק הזה, אפילו בתירוץ של משילות ו"תנו לראש הממשלה לעבוד" הפסקתם להשתמש.

קסניה סבטלובה: אשר לשותפות האחרות של הליכוד – שאלה לי אליכם: תמיכתכם בחוק מראה קודם כול פחד, הפחד שלכם.

קסניה סבטלובה: פחד מבחירות.

קסניה סבטלובה: ואתם יודעים מה, אחרי שתצביעו בעד החוק הזה, הפחד הזה שלכם יהיה מוצדק, כי הציבור יבוא חשבון איתכם.

קסניה סבטלובה: "חוק ההמלצות" אתם קוראים לחוק הזה.

קסניה סבטלובה: החוק הזה ממליץ לציבור לעשות הכול בקלפי כדי להחליף אתכם.

קסניה סבטלובה: את כולכם.

קסניה סבטלובה: אני מבקשת מאלה שעומדים להצביע בעד החוק הזה, עוד פעם, כן, להתמקד טוב טוב בתמונה הזאת, שאתם רואים.

קסניה סבטלובה: אתם לא תראו תמונה שלכם, אתם לא תראו תמונה של אנשים ישרים, אנשים שבאו לפה בעצם לעבוד בעד הציבור ולבקש זכות בעד הציבור של הבוחרים במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אתם תראו רק מטרה אחת – מטרה אחת, שאיננה מטרה ראויה – אתם תראו את המטרה של אִתרוג ראש הממשלה בנימין נתניהו.

קסניה סבטלובה: תפסיקו לעשות את זה, אפילו בערב הסעודית עכשיו, ממש עכשיו, מנהיגים רפורמה שבאה עכשיו לסיים את השחיתות, למגר אותה, להוריד מהשלטון את אותם אנשים מושחתים – כמו שר האוצר שישב שם – 20 שנה הוא ישב, והיה שר האוצר.

קסניה סבטלובה: אתם יודעים מה הוא עשה?

קסניה סבטלובה: הרבה דברים הוא עשה.

קסניה סבטלובה: אבל עכשיו בא מישהו שאומר: די, דיינו.

קסניה סבטלובה: בערב הסעודית זה קורה, אז כאן בישראל אנחנו עכשיו נגיד לא, אנחנו לא מוכנים?

קסניה סבטלובה: לא לשחיתות?

קסניה סבטלובה: איפה הדבר הזה נשמע?

קסניה סבטלובה: אני לא שמעתי בשבועות האחרונים אף מילה אחת מפיכם, חברי הקואליציה, שאתם אומרים שצריך להיאבק עד חורמה בשחיתות.

קסניה סבטלובה: איפה אתם?

קסניה סבטלובה: איפה אתם, אנשים שבאו לפה עם טוהר ידיים, טוהר של כוונות – איפה הכוונות הטהורות שלכם?

קסניה סבטלובה: איפה הן נעלמו פתאום?

קסניה סבטלובה: איך פתאום שחיתות שפושה במדינת ישראל – ויש פה חקירה על חקירה ונאשם על נאשם – איך פתאום הדבר הזה לא נעלם מעיניכם?

קסניה סבטלובה: למה זה פתאום לא חשוב?

קסניה סבטלובה: אז תחשבו על זה שוב, במיוחד אלה שאינם חברים במפלגת השלטון, מפלגת הליכוד.

קסניה סבטלובה: לכם באמת צפויות בחירות לא פשוטות בכלל, והבוחרים שלכם מסתכלים עכשיו בעיניים כלות ורואים אתכם מוכרים בעד פחות מנזיד עדשים – אתם יודעים מה – את הציבור שלכם, בפחות מנזיד עדשים את מוכרים – בשביל משהו שנראה כמו אשליה אופטית של הישארות בשלטון.

קסניה סבטלובה: בעצם אתם רוצים להיצמד לשלטון, זה לא הצליח לכם, והעם, אותו עם שאתם כל הזמן אומרים שאתם מדברים בשמו, העם הזה יחליף אתכם, אחד-אחד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מיכל בירן, חברת הכנסת, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כחלון הקים היום מפלגה חדשה, כולנו ביבי.

מיכל בירן: אתה יכול להמשיך לשקר לעצמך, אבל אתה לא יכול להמשיך לשקר לציבור.

מיכל בירן: השר כחלון, שתיקתך היא הסכמה, והסכמתך היא שותפות, ושותפות היא אחריות.

מיכל בירן: אתה אחראי היום למעשה החקיקה הבזוי שהונח על שולחן הכנסת.

מיכל בירן: בכוחך היה לעצור את זה, ובחרת לתת לזה יד.

מיכל בירן: אתה האחראי.

מיכל בירן: היום התברר ששר האוצר של מדינת ישראל פיזר צ'קים ללא כיסוי.

מיכל בירן: אתה תגן על שלטון החוק?

מיכל בירן: אתה תמנע חקיקה פרסונלית?

מיכל בירן: אתה תמנע פגיעה בשומרי הסף?

מיכל בירן: ומה עשית?

מיכל בירן: הפכת להיות סייען של ביבי.

מיכל בירן: מסייע לו למלט את עצמו ממעשי השחיתות ומאימת הדין.

מיכל בירן: אתה וביבי כבר לא?

מיכל בירן: אתם שוב כן, ובגדול.

מיכל בירן: BFF.

מיכל בירן: אזרחי ישראל הבינו היום שיו"ר מפלגת כולנו – שמה לעשות, הוא גם שר האוצר של כולנו – הוא חדל פירעון בנסיבות מחמירות.

מיכל בירן: ומי שהאמינו בך יגבו ממך את "המחיר למשתפן".

מיכל בירן: נטו כחלון – נטו ביזיון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת – – –

אורן אסף חזן: היושב-ראש, אני יכול לקבל את היתרה שלה?

אחמד טיבי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: היא לא יכולה לנאום שלוש דקות על הדוכן; דקה וחצי תעביר אליי.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך להירגע.

אורן אסף חזן: לא, אני רגוע.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אורן אסף חזן: אתה מכיר אותי כשאני לא רגוע.

אורן אסף חזן: עכשיו אני רגוע.

אחמד טיבי: דב חנין, חבר הכנסת, בבקשה.

אחמד טיבי: אתה גם על שתי קריאות.

יחיאל חיליק בר: אורן, בשביתת רעב היית יותר שקט, אולי תשקול עוד אחת.

אורן אסף חזן: לא, אתה מתבלבל, אתה מתבלבל.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חזן, אתה לא יכול להסתובב ולדבר.

אחמד טיבי: שב לידו, תלחש לו, מה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: צריך להתחיל בעובדות, כי כמה סילופים היו בחוק הזה – מה לא סיפרו לנו – שדואגים להמוני אזרחי ישראל שיש להם תיקים במשטרה והתיקים נגררים ושמם מוכפש?

דב חנין: חברות וחברים, האזרחים נשארו מאחור, האזרחים נשארו בחוץ, נשאר לנו חוק שמתעסק באזרח אחד, אזרח מודאג מאוד, שחי בארמונו בקיסריה ולפעמים גם בבית ראש הממשלה בבלפור.

דב חנין: החוק הזה, עמיתיי חברי הכנסת, עושה שינוי מאוד גדול.

דב חנין: המצב המשפטי היום הוא שהיועץ המשפטי יכול לפרסם המלצות משטרה כשהוא חושב שיש בכך עניין לציבור.

דב חנין: וכשאנחנו מדברים על חקירות ראש הממשלה, בוודאי שיש לציבור עניין, ויש לציבור גם זכות לדעת מה המשטרה עשתה בכל החודשים האלה, מה הממצאים שלה ומה ההמלצות שלה.

דב חנין: אבל עמיתיי חברי הכנסת, כאן הפכו לגמרי את היוצרות; מדברים על הדלפות במקום לדבר על זכות הציבור לדעת, כי בזכות הציבור לדעת החוק הזה מתנקש בצורה ישירה.

דב חנין: צריך לקרוא לחוק הזה חוק ההשתקה, כי החוק הזה מנסה לסתום גם את פיו של היועץ המשפטי לממשלה.

דב חנין: הם כנראה מאוד מאוד מפחדים, ברחוב בלפור – אגב, למרות כל הנחות הסלב שמר נתניהו מקבל בחקירה הזאת.

דב חנין: אתם ראיתם כזו חקירה?

דב חנין: בחקירה של נתניהו לא חוקרים במקביל, לא חוקרים ברצף, עוברים חודשים בין חקירה לחקירה, גוררים רגליים בפתיחת חקירות, גוררים רגליים בניהול חקירות.

דב חנין: מה לעשות – היועץ המשפטי לממשלה הוא בעצמו מקורבו הגדול של נתניהו, הוא היה מזכיר הממשלה, האיש הקרוב אליו מכולם.

דב חנין: אז יש כאן הנחות סלב בלתי נסבלות.

דב חנין: אני מדבר על היועץ המשפטי לממשלה, מר מנדלבליט, אבל צריך לומר גם שמר נתניהו עכשיו צירף לצוות ההגנה שלו את עורך הדין ז'ק חן, עורך דין פלילי מאוד מוכשר, שבין היתר גם סייע בהסתבכותו הקודמת של היועץ המשפטי מנדלבליט – סייע לו.

דב חנין: אז אם אתם מבולבלים ואיבדתם את הגבולות – גם הממשלה הזאת איבדה לגמרי את הגבולות.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הם נורא מפחדים, והאמת היא שהם מפחדים בצדק.

דב חנין: הם מפחדים בצדק, כי הר הטענות והראיות הולך וגובֵהַ מיום ליום.

דב חנין: ואם אתם חושבים שאתם תחסמו את פיו של היועץ המשפטי ותטילו עונשי מאסר על שוטרים שיספרו את האמת על מה שקרה בחקירת ראש הממשלה ועל ההמלצות שלהם בעניין חקירת ראש הממשלה – תטילו עונשי מאסר על השוטרים האלה, שאומרים את האמת' ותטילו עונשי מאסר על פרקליטים שאומרים את האמת – הכול כדי להגן על האיש בבלפור.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הכנסת עברה דרך ארוכה מאוד מאותם ימים שבהם, אדוני היושב-ראש, כאשר רק הייתה מושמעת טענה נגד שר או איש ציבור, הוא היה מייד אומר: אני דורש מהמשטרה לחקור מהר, אני רוצה ממצאים מהר, אני רוצה שחפותי תצא לאור.

אחמד טיבי: נא לסיים.

דב חנין: היום אנחנו נמצאים במצב אחר – חוק ההשתקה הוא גם חוק ההודאה של בנימין נתניהו.

דב חנין: בנימין נתניהו אומר לנו בחוק הזה: אני אשם, אני רק לא רוצה שהציבור ידע.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.

אורן אסף חזן: אם אני לא מדבר, תראה איזה שקט במליאה, מרגיש כאילו ישנים פה.

אחמד טיבי: אל תעיר אותי, חבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, לעניין נושא הדיון נראה לי שאסתפק בדברים שאמר חבר סיעתי דב חנין.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לנצל את שתיים וחצי הדקות שנותרו כדי לומר שהיום היה דיון מאוד מדאיג, לפחות מבחינתי, בוועדה המיוחדת לעניין חוק הלאום, באותו סעיף שמבקש לפגוע במעמדה הרשמי של השפה הערבית על ידי כך שהוא משאיר רק את העברית כשפה רשמית במדינה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שהמהלך הזה הוא מהלך חסר תקדים בממדים היסטוריים; לא היה כדבר הזה, שמדינה מבטלת שפה רשמית של קבוצת מיעוט לאומי, מיעוט לשוני, מיעוט תרבותי.

יוסף ג'בארין: לכן, אני מזהיר מפני המהלך הזה, ואני עדיין מקווה שהכנסת הזאת תתעשת, ולא תחוקק את החוק הזה, חוק שכולו בעייתיות, אבל לפחות עכשיו, בסעיף שנוגע למעמדה של השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: מיעוט לאומי, ומיעוט לשוני, זכותו לחזק ולפתח ולטפח את שפת האם.

יוסף ג'בארין: זכותו שהשפה שלו תהיה מוכרת לא רק כשפה הרשמית בחוק הרשמי, אלא גם כשפה מוכרת במציאות החיים – בפרלמנט, בבתי המשפט, במשרדי הממשלה, ובכלל, בכל הספֵרה הציבורית.

יוסף ג'בארין: ולכן, במקום שהמדינה תתקדם בכיוון של כיבוד זכויות אדם, כיבוד זכויות מיעוטים, הכרה בפועל בזהות התרבותית והלשונית של כ-20% מאזרחי המדינה – זהו הכיוון שאנחנו מזהים כמעט בכל מדינות העולם; הכרה הולכת וגוברת בזכויות האלה – אנחנו רואים שמדינת ישראל הולכת ממש בכיוון ההפוך, בכיוון של פגיעה בזכויות אדם, פגיעה בזכויות המיעוט הערבי, וניסיון לקבוע איזושהי עליונות ברורה לציבור היהודי, לרוב היהודי, על חשבון זכויות בסיסיות של הציבור הערבי, כאן.

יוסף ג'בארין: פתחתי ואמרתי: זה פשוט מהלך חסר תקדים, שמדינה מבקשת לבטל מעמד רשמי של קבוצת מיעוט לאומי גדולה, ואני מבקש מחבריי להתעשת, ולא להמשיך במהלך הפוגעני הזה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אין שום תכסיס ושום תרגיל שיכסה על הכלימה.

שלי יחימוביץ': מדובר בחוק שמקומו בימי הביניים, עת היה מלך אחד, כולם היו נתיניו, ותפקיד כולם היה לשרת את בן המלוכה, לעשות את רצונו ולגונן עליו.

שלי יחימוביץ': אין חוקים, אין אזרחים, אין מגבלות – כל מה שרוצה אדוני המלך, יקבל.

שלי יחימוביץ': זה חוק שאינו מתאים למשטר דמוקרטי בן ימינו, ונמנו כאן באריכות רבה המגרעות והחסרונות והאסון שמחולל החוק הזה, שבעצם מעדיף בני מלכות על פשוטי עם, אלה שההליכים המשפטיים לגביהם רגילים, ואילו לבני המלוכה החוק יוצר מסלול ייחודי.

שלי יחימוביץ': והמלך מקבל מתנות – הרי זו זכותו של המלך לקבל מתנות, ובכלל לא מדובר בשוחד, ולא מדובר בממון, מדובר במתנות פעוטות שכאלה: סיגרים, תכשיטים, שמפניה.

שלי יחימוביץ': עכשיו, שוו בנפשכם – חברי חבר הכנסת דוד ביטן, שווה בנפשך שהסכום שבו מוערכות המתנות האלה – אנחנו מדברים על משהו בסביבות 500,000 שקלים – תאר לעצמך שזה לא היה במתנות, אלא בשטרות בשווי של המתנות.

דוד ביטן: זה לא המצב.

שלי יחימוביץ': השווי מוערך ב-500,000 שקלים.

שלי יחימוביץ': מה השטר הגדול ביותר שנהוג אצלנו?

שלי יחימוביץ': 200 שקלים, נכון?

שלי יחימוביץ': 200 שקלים – אפשר לעשות עם שטר 200 שקלים קניות מאוד יפות בשוק ביום שישי.

שלי יחימוביץ': על כמה שטרות של 200 שקל אנחנו מדברים כאן?

שלי יחימוביץ': על 2,500 שטרות של 200 שקל.

שלי יחימוביץ': נסו לדמות בעיני רוחכם את הערימה של השטרות, כמה היא גבוהה.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים מה?

שלי יחימוביץ': חלקו את זה למעטפות.

שלי יחימוביץ': חלקו את זה למעטפות – בואו נדבר על 20,000 שקל בכל מעטפה שניתנה לראש הממשלה – על כמה מעטפות אנחנו מדברים?

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על 25 מעטפות, בכל מעטפה 20,000 שקלים.

שלי יחימוביץ': מה כל ההתפלפלויות האלה מסביב, ומה לא ברור כאן?

שלי יחימוביץ': הרי זה ברור כשמש.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים מה?

שלי יחימוביץ': זה תיק ג'יימס בונד מלא בכסף.

שלי יחימוביץ': וכן, גם לאולמרט היו מעטפות, וגם שם ראיתי רבים וטובים, ופרופסורים נכבדים – שאכן, עליהם לא היו בדיחות עם נימה גזענית – משרתים גם אז את "אדוני המלך", ומנסים לעשות את החוק פלסתר לטובתו.

שלי יחימוביץ': אבל לא בעוצמה כזאת, לא בעוצמה כזאת.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר משהו על חברי הכנסת דוד ביטן ודודי אמסלם.

שלי יחימוביץ': גם אני מסתייגת מהנימות הגזעניות שמאפיינות חלק מהביקורת.

שלי יחימוביץ': אני לא חושבת שזו אשמתכם.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שבכנסת נורמלית, עם ראש ממשלה נורמלי, הייתם מתפקדים כל אחד על פי כישוריו, חבר הכנסת ביטן.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת ביטן, באמת, זה משהו עכשיו אישי, אליך.

אורן אסף חזן: דוד – – –

שלי יחימוביץ': כמו ששמת לב, אני לא מותחת ביקורת לא עליך ולא על חבר הכנסת דודי אמסלם.

שלי יחימוביץ': זה לא סתם, הרי אני עושה את זה במחשבה תחילה, אני יודעת שאתם לא אשמים.

שלי יחימוביץ': אני אגיד לך יותר מזה – דיברתי על זה הרבה עם אנשים, אבל לא אכפת לי להגיד את זה גם בפומבי – בכנסת נורמלית, עם ראש ממשלה הגון, הייתם מתפקדים באופן שונה לחלוטין; אתה היית מגייס את כל הכישורים שלך, כישורי המשא ומתן, וכישורי התיווך, וכל הידע שאתה מביא איתך – ואתה מביא איתך, ונעשה לך במידה רבה עוול באופן שבו מסקרים את התפקוד שלך – אתה היית גורם מסכך, מאחד, משמן, מרכך קצוות, היית מביא את הכישורים שלך כעורך דין – ואנחנו רואים את הכישורים האלה לפעמים בוועדות – ודודי אמסלם היה מגיע עם כל הלהט החברתי שלו, והיה נלחם על מה שהוא נלחם כשהוא הגיע לכנסת.

שלי יחימוביץ': על מה הוא נלחם והיה מוכן להגיע למשבר?

שלי יחימוביץ': על העלאת שארית יהודי אתיופיה – נושא מוצדק מאין כמותו.

שלי יחימוביץ': ועכשיו שניכם בשירותו של המפקד – וזו רוח המפקד, זה לא אתם.

שלי יחימוביץ': ברור לי לגמרי שאם היה כאן אדם עם מוסר, ועם מצפון, ועם הגינות, ואדם עם גבולות ועם מגבלות, אתם לא הייתם עושים בשבילו את העבודה המלוכלכת הזאת.

שלי יחימוביץ': וכבר אמרתי קודם ולא שמעת – ראיתי כל מיני אנשים אחרים עושים עבודה מלוכלכת בשירותו של ראש ממשלה מושחת – וגם אז דיברתי כשם שאני מדברת היום.

שלי יחימוביץ': זה לא עניין של ימין ושמאל, זה עניין של שחיתות.

שלי יחימוביץ': ותזכרו את המעטפות – 25 מעטפות, בכל אחת 20,000 שקל – 2,500 שטרות של 200 שקל.

שלי יחימוביץ': זו לבדה שחיתות שמספיקה, לא צריך לחפש מעבר לזה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קורן.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, השרה הרגב, חבריי חברי הכנסת, חוק ההמלצות בעצם מצביע על הפרדת רשויות.

נורית קורן: זה אומר שהמשטרה צריכה בעצם לחקור, ולמצוא בחקירות אם יש ראיות או אין ראיות, ובסופו של דבר מי שצריך להכריע זה הפרקליטות.

נורית קורן: לכן יש פרקליטות – פרקליטים שהם עורכי דין מנוסים, יודעים את העבודה שלהם.

נורית קורן: כך בעצם צריך להפריד בין הרשויות ולראות מה שצריך ומה שלא.

נורית קורן: לכן החוק הזה הוא חוק נדרש.

נורית קורן: אני לא עורכת דין פלילית, אני עורכת דין אזרחית, אבל בהתייעצות עם חבריי שהם עורכי דין פליליים, הם אומרים שזה מאוד מאוד נחוץ.

נורית קורן: ולכן, החוק הזה נחוץ.

נורית קורן: זה שהאופוזיציה בוחרת ואומרת שאנחנו עושים את החוק הזה בשביל אדם מסוים אחד, זה לא נכון.

נורית קורן: אנחנו דואגים פה לאזרחים, כי אנחנו צריכים לזכור שהמשטרה בעצם היא שחוקרת; היא צריכה לחקור בשקט, בשלווה, ואז לתת את חוות הדעת שלה, אם יש מספיק ראיות או לא.

נורית קורן: אבל מה שקורה בזמן האחרון, שכל הזמן מודיעים: הינה, הולכים לחקור את זה, והולכים לחקור את זה.

נורית קורן: כבר – מה שקורה זה שאנשים מסיקים מסקנות, שאם רק החקירה – בן אדם רק נקרא לחקירה, כבר תופרים – יש לו תיק, כבר עשו את כתב האישום, את הכול, ובעצם המשטרה רק חוקרת.

נורית קורן: מי שמחליט על כתבי אישום זה רק הפרקליטות.

נורית קורן: אני שואלת, באמת, את אנשי האופוזיציה: אם אנחנו לוקחים את החוק הזה ומוציאים ממנו את כל הפוליטיזציה ואת כל מה שיש מסביב – האם זה לא חוק טוב עבור האזרחים?

נורית קורן: ככה אנחנו נשמור על האזרחים – – –

מיקי רוזנטל: זה חוק שדופק את האזרחים.

נורית קורן: הוא לא דופק בכלל את האזרחים.

מיקי רוזנטל: בוודאי שכן.

נורית קורן: זה מפריד את הרשויות.

נורית קורן: וגם הפרקליטות – חברים, הפרקליטות הם אנשי מקצוע, אנשים שיודעים ומבינים מה הם עושים.

נורית קורן: הם בודקים את החקירות, הם בודקים את הכול, וברוך השם יש לנו פרקליטות טובה מאוד, שיודעת מה היא עושה.

נורית קורן: אם אנחנו מוציאים את כל הפוליטיזציה מחוק ההמלצות, אתם תראו שבסך הכול זה חוק טוב, ואם גם אחרי זה אתם עדיין מתנגדים, אין מה לומר, זה קואליציה–אופוזיציה, ורק לנגח את הקואליציה.

נורית קורן: לכן אני אומרת לכם: אנחנו בקריאה ראשונה, בואו, תתמכו בחוק.

נורית קורן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רשמת פרלמנטרית, חברותיי וחבריי חברי הכנסת – –

אחמד טיבי: נא לפזר את ההפגנה שם, מיקי, יוסי ואורן.

איתן כבל: – – אני לגמרי רוצה להמשיך מהמקום שבו התחילה חברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ, על צמד הדודאים.

איתן כבל: בסוף בסוף, זה כל כך נכון, וחבל שהם לא כאן.

איתן כבל: כשאתה בתחילת הדרך, ואתה מתמלא, וראש ממשלה מדבר איתך, אתה לא מסוגל לראות את היום שאחרי שאתה מקבל את הבעיטה.

איתן כבל: אני מסתכל על שניהם, אני, אישית – ויסלחו לי חבריי במפלגה הרחבה – אני מחבב אותם מאוד.

איתן כבל: אני מאלה שמפרגנים להם, מכבדים אותם, עושים דברים משותפים איתם יחד.

איתן כבל: הם אנשים שכל אחד בתחומו באמת עושה את הכול למען הציבור.

איתן כבל: אני רואה את הציניות שבשימוש בהם, והדבר העצוב הוא שהם אנשים – הם כמו חתולים בשטח, שני החבר'ה האלה, והם לא רואים שהם לא יותר מכלי משחק במערכה שהיא הרבה יותר גדולה מהם.

איתן כבל: שמעתי היום שראש ממשלה הודיע שהוא לא ישתתף בהצבעה.

איתן כבל: אוי, אוי, אוי, הוא לא משתתף בהצבעה.

איתן כבל: ומה הוא עשה עד עכשיו בכל הדיונים?

יוסי יונה: זה ניגוד עניינים.

איתן כבל: נכון, זה ניגוד עניינים.

איתן כבל: צריך שהיועץ המשפטי כאן יבדוק.

איתן כבל: זה שהוא עכשיו הוא הודיע – אין הוכחה יותר גדולה לניגוד עניינים מהעובדה שעכשיו הוא אומר: אני לא אשתתף בהצבעה מחשש ש-.

איתן כבל: ומה היה עד עכשיו?

זוהיר בהלול: הוא ראוי לפרס ישראל.

איתן כבל: ומה היה עד עכשיו, אדוני היושב-ראש?

איתן כבל: צריך שזה ייבדק על ידי היועץ המשפטי של הכנסת, ואשלח אליו כבר עכשיו, שיתייחס לעניין הזה.

איתן כבל: אבל אני חוזר ואומר: זה כל כך מושחת, זה כל כך מסריח – הרי ממה הוא חושש?

איתן כבל: ממה יש לו לחשוש?

איתן כבל: לכן, יותר מאשר – אני אומר את זה, ראש הממשלה משתמש בכולם; כל כך לא מטריד אותו, כל כך לא אכפת לו.

איתן כבל: אבל שני החבר'ה האלה – כל הנאומים שלנו כאן, אין לי ספק שזה רק עניין של זמן, והם יאמרו: ואללה, צדקתם.

איתן כבל: כי בסופו של עניין לא יעזור לו, לא יעזור לראש הממשלה כלום.

איתן כבל: בסופו של עניין לא משנה איך הוא יקרא לזה: המשטרה תמליץ, היועץ המשפטי יגיד – הרי זה לא יותר מסמנטיקה.

איתן כבל: בשורה התחתונה, מה שכואב יותר מכול, אדוני היושב-ראש – ואני מסיים – זה איך הם הופכים את הדמוקרטיה לפייק-דמוקרטיה; הם שוברים אותה בעמוד השדרה שלה.

איתן כבל: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני, חבריי חברי הכנסת, חברותיי חברות הכנסת, גברתי השרה, אדוני השר, טוב, אמרו פה כמה דברים, אדוני היושב-ראש, נגד החוק הזה.

מרב מיכאלי: אני חושבת שבין השורות יכולתי להבין שמדובר בחוק מושחת, משום שהוא חוק פרסונלי שנועד להסתיר מהציבור את מה שמצאה המשטרה על אודות ראש הממשלה שלהם, את האופן המושחת והמשחית שבו הוא קוּדם ועדיין מקוּדם, את האלימות, צריך להגיד, האלימות השלטונית שהממשלה הזאת והקואליציה הזאת מתנהלות בה – לא רק בסיפור הזה, אבל בסיפור הזה אולי יש עוד עליית מדרגה, וחציה של עוד קו אדום.

מרב מיכאלי: אבל אני לא רוצה לדבר על ראש הממשלה, שמוביל ביד רמה את ההתנהלות האלימה הזאת, אלא אני רוצה לדבר על האנשים שמוּבלים בהתנהלות הזאת, חברות וחברי כנסת שאני רואה על הפנים שלהם שהם מתביישים ומתביישות.

מרב מיכאלי: לא בשביל זה הם באו הנה, לבית הזה – כל אחד ואחת מהם בא עם שליחות.

מרב מיכאלי: אבל אני רוצה לדבר בכל זאת גם לא על כולם, כי נניח שסיעת הליכוד מחויבת להחזיק את הליכוד בשלטון בכל מחיר, ואת ראש הממשלה הספציפי הזה בשלטון בכל מחיר.

מרב מיכאלי: אבל למה האיש שלקח על עצמו בהתנדבות להיות, איך להגיד, תורן הניקיון – נכון, אדוני היושב-ראש?

מרב מיכאלי: – הוא הציג את עצמו, שר האוצר משה כחלון, כשהוא נכנס לקואליציה הזאת, כממונה על המוסר, הממונה על המשפט, הממונה על שמירת הדמוקרטיה, כל מיני דברים כאלה.

מרב מיכאלי: עכשיו, אחת-אחת נפלו ההתחייבויות והמחויבויות האלה, שלו, והוא הפסיק לשמור על המוסר ועל הניקיון ועל הדמוקרטיה.

מרב מיכאלי: אני רוצה לשאול אותך, אדוני משה כחלון, שר האוצר: ממה אתה מפחד?

מרב מיכאלי: במה הוא איים עליך?

מרב מיכאלי: הוא איים עליך ללכת לבחירות?

מרב מיכאלי: מזה אתה מפחד?

מרב מיכאלי: למה אתה כל כך מפחד?

מרב מיכאלי: האם זה בגלל שוק הדירות הקפוא, שהתחייבת שתתפטר אם מחירי הדירות לא ירדו בקדנציה שלך, ובינתיים בקדנציה שלך הם רק עלו – ב-15%?

מרב מיכאלי: ממה אתה מפחד, מר כחלון?

מרב מיכאלי: האם אתה מפחד אולי מזה שאחד אחרי השני נכשלים מכרזי מחיר למשתכן, ההגרלות האלה, החגיגיות, שאתה עושה, מקום אחד אחרי המקום השני?

מרב מיכאלי: לא ברור לי, אדוני משה כחלון, ממה אתה מפחד?

מרב מיכאלי: למה אתה מאפשר לו לגרור אותך לתוך המדמנה הזאת, על חשבון אזרחיות ואזרחי ישראל, על חשבון הדמוקרטיה שלנו?

מרב מיכאלי: גם את, טלי, אני רוצה לשאול אותך: למה את מצביעה בעד זה?

מרב מיכאלי: אני רוצה לשאול את רחל עזריה, את רועי פולקמן, את אלי אלאלוף, אתכם: בשביל זה באת לפה?

מרב מיכאלי: ברצינות?

מרב מיכאלי: בשביל זה באת לכנסת הזאת?

מרב מיכאלי: בשביל זה את חברה בקואליציה הזאת?

מרב מיכאלי: בשביל הדברים האלה?

מרב מיכאלי: כי אני רוצה להזמין אותך לבוא אלינו, למפלגה שמתחייבת כבר היום – העומד בראשה מתחייב כבר היום שבחודש הראשון הממשלה שלנו תבטל את כל החוקים המושחתים האלה.

מרב מיכאלי: לכן, חברת הכנסת פלוסקוב, אני רוצה באמת לקרוא לך ולחברים שלך – אני באמת יודעת שבאתם לעשות כאן דברים אחרים לגמרי, ומוצאים את עצמכם עוסקים שלא בטובת

מרב מיכאלי: כם בסיוע לשחיתות – לבוא ולעבור צד.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת אוחנה – מווג'וד.

אחמד טיבי: תפדל.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה.

אמיר אוחנה: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני תמכתי בחוק הזה בנוסח המקורי שלו, ואני מייד אסביר גם למה.

אמיר אוחנה: אני אתמוך בו גם בנוסח הזה, אם כי הוא רוכך בצורה כל כך משמעותית שאני באמת מתקשה להבין את ההתנגדות שעולה כאן.

אמיר אוחנה: אני תומך בחוק הזה, כי הוא נכון מבחינה עקרונית; חוקרי המשטרה, תפקידם לחקור, לאסוף ראיות.

אמיר אוחנה: את הראיות האלה הם צריכים להביא בפני הגורם המוסמך – בין אם זה היועץ המשפטי לממשלה, בין אם זו הפרקליטות – שתפקידם, הם הגורמים המשפטנים, הם אלה שבקיאים ברזי הדין הפלילי, הם אלה שבקיאים בדיני הראיות, בכל החידושים, בפסיקה של בית המשפט העליון – לעבד את החומר שמגיע אליהם, החומר הגולמי שמגיע אליהם מהחוקרים, ובסופו של דבר לקבל החלטה אם להגיש או לא להגיש כתב אישום, החלטה שיכולה להיות גורלית לא רק עבור האדם, אלא עבור מדינה שלמה, כשמדובר באנשי ציבור.

אמיר אוחנה: לכן אני מתנגד לרעיון הזה, שחוקרי המשטרה יעשו משהו שאינו תפקידם – לסכם, לעבד ובסופו של דבר לגבש המלצה בפני הגורם שזה תפקידו.

אמיר אוחנה: עכשיו, אומרים לי: אבל מה אתה רוצה, שאנשי הפרקליטות יעברו עכשיו על 30 ארגזים של חומר חקירה?

אמיר אוחנה: זה תפקידם, הם אמורים לעשות את זה.

אמיר אוחנה: אגב, אני גם לא שמעתי טענה כזאת מהפרקליטות, כי הם אומרים: אנחנו ממילא עוברים על החומר.

אמיר אוחנה: אם אתם ממילא עוברים על החומר, אז למה אתם צריכים שיעשו לכם בכפית את הסיכום הזה?

אמיר אוחנה: למה אתם צריכים?

אמיר אוחנה: להפך, אתם תעמדו על זה שלא תקבלו את הדעה הקדומה, הדעה המוקדמת הזאת, ותעברו עליו באופן יסודי, אמיתי, מעמיק, תוך שאתם מנסים לחפש לא רק את אשמתו של החשוד, אלא גם את הראיות המזכות שאולי עולות מהחומר.

אמיר אוחנה: חזקה על הפרקליטות, חזקה על הגורמים המשפטיים, שבקיאים ברזי הדין, שיצליחו להוציא תחת ידם – אחרי שיעברו על חומר החקירה – החלטה שהיא יותר נכונה, יותר קרובה לאמת, מהחלטה שיש בהמלצה.

אמיר אוחנה: וככל שההמלצה עלולה לגבש את עמדתם – הם לא מחויבים, כמובן – שום פרקליט לא מחויב לקבל את ההמלצה של המשטרה, אבל אין להכחיש שמדובר באיזה משהו שדוחף אותו לקיבעון.

אמיר אוחנה: אנחנו מבקשים באמצעות הצעת החוק הזאת למנוע את המצב הזה.

אמיר אוחנה: לצערי, כאמור, היא רוככה עד כדי כך שאני לא בטוח שזה יגשים באופן מלא את המטרה של החוק, אבל זאת מטרת החוק, ולכן אני תומך בו בלב שלם – אף שלא תמיד אני תומך במה שאנחנו מביאים מהקואליציה – בעניין הזה אני תומך בלב שלם.

אמיר אוחנה: מצפוני איננו מייסר אותי אפילו לשנייה אחת.

אמיר אוחנה: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חסון, שלוש דקות.

יואל חסון: תודה לך, אדוני היושב-ראש, הכול באמת כבר נאמר.

יואל חסון: אני אגיד את הדברים בצורה פשוטה.

יואל חסון: כל מי שמצביע בעד החוק הזה, היום, מבצע עבירה פלילית – לא פחות מזה.

יואל חסון: משבש הליכי חקירה, מתערב בחקירה של משטרת ישראל וגורמי אכיפת החוק – זה לא פחות מעבירה פלילית.

יואל חסון: כולכם שותפים לעבירה הזאת.

יואל חסון: אני אומר לכם, אתם תצטערו על זה שלחצתם על הכפתור הירוק.

יואל חסון: אתם תצטערו.

יואל חסון: אומנם זאת רק קריאה ראשונה ועדיין אפשר – יכול להיות, אגב, שגם ראש הממשלה יבין שזה עדיף גם לו – אפשר עדיין – –

אמיר אוחנה: אתה מבקש להציב מכשול בפני האמת והצדק.

יואל חסון: – – לעצור את החוק הזה.

יואל חסון: מי שמבקש להציב מכשול בפני האמת זה אתם, כי אתם לא נותנים לגורמי אכיפת החוק לעשות את העבודה.

יואל חסון: פתאום התעוררתם.

יואל חסון: שאלתי בוועדת הפנים: מישהו בדק כמה אנשים מושפעים מהחוק הזה חוץ מראש הממשלה?

יואל חסון: גורמים אזרחיים לא השתתפו.

יואל חסון: אף אחד לא קיים דיון אמיתי ונורמלי.

יואל חסון: מי שהיה שם – – –

אמיר אוחנה: אין המלצות?

יואל חסון: מי שהיה שם יודע את זה.

יואל חסון: אני אמרתי לכם כמה וכמה פעמים: חבר'ה, אני האחרון שמעוניין לראות את ראש הממשלה בבית הכלא או מורשע.

יואל חסון: אין לי כזאת תשוקה לעניין הזה.

יואל חסון: לא רוצה.

אמיר אוחנה: שלא תהיה לך דאגה.

יואל חסון: אני לא רוצה.

יואל חסון: אני רוצה באמת שהוא לא יהיה יותר ראש הממשלה, אני רוצה לנצח אותו.

יואל חסון: ואתה יודע, אני אגיד לך יותר מזה; אני פעם חשבתי – היו לי הרבה טענות לנתניהו.

יואל חסון: אתה יודע, אני מכיר את נתניהו יותר ממך.

יואל חסון: אני אומר לך שהייתה לי הרבה ביקורת עליו.

יואל חסון: דיברנו באמת הרבה, אבל אף פעם לא חשבתי שהוא מושחת.

יואל חסון: באמת, לא חשבתי שהוא מושחת.

יואל חסון: אני חייב לומר, שהפעולות שנעשות בשבועות האחרונים, בפעם הראשונה מדליקות לי נורה גדולה וחזקה, ואני נאלץ להגיד שראש ממשלת ישראל הוא אדם מושחת, כי הוא מנסה להימנע מיד החוק.

יואל חסון: הוא משתמש בכוח הפוליטי שיש לו, ואתם לוקחים חלק במעשה פלילי, בשיבוש הליכי חקירה, במעשים שהם לא ראויים ואסור לקבל אותם.

אמיר אוחנה: – – – מאלה שאומרים שהוא אשם עד שתוכח חפותו.

יואל חסון: אמרתי קודם, ואני אומר את זה שוב – עכשיו קצת יותר שקט, אני יכול להגיד את זה בצורה קצת יותר ברורה, כי קודם חבר הכנסת חזן לא נתן לי להוציא מילה, אז אני אגיד בצורה ברורה: אני אומר לכם, אתם תשלמו מחיר ציבורי ופוליטי גבוה מאוד – נתניהו הוא לא ראש הממשלה הבא.

יואל חסון: נתניהו גם יודע את זה, וגם הליכוד – על התנהגותו.

יואל חסון: חברי הכנסת ישלמו מחיר ציבורי גבוה.

יואל חסון: הינה, כולם שמעו וכולם הקליטו.

אורן אסף חזן: אתה יודע למי ניתנה הנבואה?

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

יהודה גליק: – – –

אורן אסף חזן: אני מתנגד לכדורגל בשבת, אבל החרדים הסכימו, אז מי אני – קטונתי.

אורן אסף חזן: ככה פורסם בתקשורת, שהסכמתם לכדורגל בשבת.

אורן אסף חזן: אני קטונתי.

אורן אסף חזן: אני מתנגד, שתדע.

אורן אסף חזן: לא יודע, אולי, ככה פורסם, אולי זה פייק-ניוז.

יהודה גליק: אולי שחקנים גויים.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, השרה, זאב קם, עם ישראל כולו, תראו, אני שומע אתכם עולים אחד אחרי השני, משתמשים בכזאת זילות במילה "שחיתות", ו"מושחת" – מושחת, הם מושחתים, הליכוד האלה.

אורן אסף חזן: אני שומע אתכם צועקים פה על הצעת חוק ההמלצות.

אורן אסף חזן: אני חייב להודות, גילוי נאות, גם לי לא נוח עם הסיטואציה.

אורן אסף חזן: השיח של מה שקורה כרגע עושה נזק לתנועה שלי.

אורן אסף חזן: אני לא מסתיר את זה.

אורן אסף חזן: הציבור עייף.

אורן אסף חזן: אני שומע פה את חברת הכנסת יחימוביץ עומדת רק לפני כמה דקות וטוענת שראש הממשלה נתניהו קיבל מעטפות של כסף – רק תדמיינו, זה לא סיגר, רק תדמיינו מעטפות.

אורן אסף חזן: עוד לא הכריעו, עוד לא הוחלט, עוד לא בית משפט, עוד לא פסיקה, אבל אנחנו צריכים כבר לדמיין.

אורן אסף חזן: לא נוח לי, לא נעים לי.

אורן אסף חזן: אני מסתכל עליכם ואני אומר לכם: כל כך הרבה דברים קורים, רבותיי.

אורן אסף חזן: כבוד השר דרעי, למה הם לא עולים פה ומזדעקים על האפליה בשטרות החדשים, למשל?

אורן אסף חזן: על הגזענות שלא פסה מהעולם?

אורן אסף חזן: למה אני לא שומע אותם – זה היושב בראש שלא ננקוב בשמו – דווקא החברים של הפלסטינים שמייצגים פה בכנסת זועקים על הפיגוע במצרים?

אורן אסף חזן: הרי אתם, כבוד השיח', מגדירים עצמכם חלק מהעולם הערבי, אז איפה אתם?

אורן אסף חזן: מה אני לומד מזה?

אורן אסף חזן: שבעיניכם יש דם אדום ויש דם אחר.

אורן אסף חזן: פיגוע בווגאס, 58 נרצחים, כולם פה צועקים ומזדעקים ועולים על הבמה – פתאום לא מעניין לא המלצות, לא הדלפות ולא שחיתויות.

אורן אסף חזן: פה, מעבר לגבול עם מדינה שכנה, בשכנות טובה בהסכם שלום, נרצחים 305 אזרחים שבסך הכול יצאו להתפלל, והמליאה עסוקה בדומייה.

אורן אסף חזן: לא נמאס לכם מהצביעות הזאת?

אורן אסף חזן: לא נמאס לכם לשבת פה ולחייך, ולגחך, ולרדת אחד אחרי השני מהבמה ולהגיד, אוי, יצא לי טוב?

אורן אסף חזן: הנאום הזה ייכנס לפייסבוק?

אורן אסף חזן: הקלטתם?

אורן אסף חזן: הקלטתם?

אורן אסף חזן: יהיו כמה לייקים?

אורן אסף חזן: רבותיי, די כבר למוסר הכפול.

אורן אסף חזן: די למוסר הכפול.

אורן אסף חזן: אני לא זוכר איפה הייתם כשחלקים נרחבים בשמאל הישראלי חטאו, פשעו, ירקו לבאר – אני לא שמעתי את זעקות ה"שחיתות".

אורן אסף חזן: אבל מה, בשביל לקושש כמה קולות, מה אכפת לכם לרמוס את הדמוקרטיה?

אורן אסף חזן: אני מסיים, משפט אחד.

אורן אסף חזן: מה אכפת לכם לרמוס את ערך השוויון?

אורן אסף חזן: במקום שתעלו כאן – ובזה אני מסיים – ותגידו, רבותיי, החוק הזה, חוק ההמלצות, הוא חוק טוב.

אורן אסף חזן: אגב, במגזר שלך, היושב-ראש, במגזר שלך, חדשות לבקרים, חקירות שמתפרסמות, ולעיתים גם נסגרות – נעשה עוול נורא, זה פוגע גם בתדמית של הציבור.

אורן אסף חזן: תתמכו בחוק, תעבירו ביקורת על התקופה, תעבירו ביקורת על זה ש – אני אומר לכם, ובזה אני מסיים – לו אני הייתי ראש הממשלה, הייתי עולה לדוכן הזה והייתי אומר:

אורן אסף חזן: החוק הזה לא יחול עליי, אבל לא מתפקידי להטיף מוסר.

אורן אסף חזן: מה שכן מתפקידי להגיד לכם: די לצביעות, די למוסר הכפול, די לעבודה בעיניים על הציבור בישראל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חיליק בר, עכשיו תורך.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, שמעתי פה הרבה דברים, והרבה דוברים, וכולם בקואליציה מנסים לצייר את זה ככה וככה, ותכף אני אגיד לך מה דוד אמסלם אמר היום בעימות שהייתי איתו בערוץ הכנסת, אבל חשוב שהציבור בישראל, שרואה אותנו, יבין דבר אחד, ולא יתבלבל, ואם הקואליציה הייתה מודה בזה, זה היה בסדר: כל מטרתו של החוק הזה היא פרסונלית – מטרתו להגן על בנימין נתניהו מהחקירה הצפויה לו, וזה כמעט מגוחך לטעון אחרת.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, שליחיו הנאמנים – קודם כול, מברוכ, מברוכ – שליחיו הנאמנים של נתניהו, באמת, אנחנו רואים, לא בוחלים בשום אמצעי כדי להגן עליו, רק שלצערי זה גם במחיר של הצרת צעדי המשטרה ורשויות אכיפת החוק שלה, שלא לדבר, אדוני היושב-ראש, על הנזק, לא רק התדמיתי, של הכנסת, כי כבר אין מה להרוס בתדמית של הכנסת, אלא לנזק הדמוקרטי שבהליך הפסול הזה, של החקיקה הפרסונלית, וזה, אדוני – פה מדובר בנזק ארוך טווח ומתמשך, גם לדמוקרטיה בישראל וגם לעבודת המשטרה בחקירות פליליות בעתיד, ובטח כאשר מדובר על מקרים עם פרופיל ציבורי גבוה.

יחיאל חיליק בר: עוד דבר גרוע זה שהחוק הזה והשינויים בו נעשים בחדרי-חדרים, וכל ההליך הפרלמנטרי התקין בוועדות ובשיח עם האופוזיציה לא קורה, ומשמעות הדבר בסוף היא אחת, והיא פשוטה, וזה שהמשטרה לא תוכל להעביר המלצה בעניין החקירות שעבר ראש הממשלה בנימין נתניהו, אלא אם כן היועץ המשפטי – מוסי, תקשיב – יגיד שהוא מעוניין.

יחיאל חיליק בר: אני יושב היום מול אמסלם, הוא מסביר לי: לא, חיליק, אל תבין לא נכון, אם היועץ המשפטי ירצה ויבקש, אנחנו ניתן לו.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, למה בכלל להעמיד יועץ משפטי בדילמה כזאת?

יחיאל חיליק בר: למה יועץ משפטי שממונה על ידי ראש הממשלה, שיש לו x ראיות, ויודע שלמשטרה יש עוד x1,000 ראיות – או 2,000, תלוי באיזה תיק – יגיד: בא לי או לא בא לי לקבל – ממתי מישהו שחוקר משהו צריך לבקש עוד ראיות, אם יש?

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר, נכון, אני מסכים איתך, ולכן, לצייר את זה כאילו היועץ המשפטי, ברגע שיבקש, יקבל מה שהוא רוצה, זה בושה ועלבון לאינטליגנציה.

יחיאל חיליק בר: אני לא מדבר על השנה מאסר למדליפים.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה מאוד שהם לא מדברים גם על עיתונאים.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע, מה, מוסי, הדבר הכי מצחיק?

יחיאל חיליק בר: אומר לי אמסלם היום בעימות, בערוץ הכנסת, הוא אומר לי: תקשיב, חיליק, זה לא נתניהו.

יחיאל חיליק בר: אני, כואב לי הלב על העם.

יחיאל חיליק בר: יש 15,000 אזרחים שיש להם כאלה תיקים, והם סובלים מאותה תסמונת.

יחיאל חיליק בר: עכשיו פתאום אכפת להם מהעם.

יחיאל חיליק בר: עכשיו אני שואל אותך דבר אחד – 40 שנה אתם בשלטון, במשך כל אחת מ-40 השנה האלה כנראה היו 15,000 או 20,000 אזרחים שסובלים מאותה תסמונת של חקירה.

יחיאל חיליק בר: ממה נפשכם, מה פתאום המהירות הזאת והפזיזות בלהעביר חוק כזה?

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

יחיאל חיליק בר: זה חוק מושחת, זה חוק לא נכון, זה חוק שפוגע בדמוקרטיה, במשטרה, ובכל המערך המשפטי של ישראל, ואני קורא לכנסת ברגעים האחרונים לפני ההצבעה על החוק: אם יש לכם טיפה כבוד ואכפתיות למערך הדמוקרטי בישראל, אל תעיזו להצביע בעד החוק המושחת הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת חיליק בר.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יוסף עטאונה – אינו נוכח.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, עמד כאן דוד אמסלם ודיבר ארוכות – עד כמה החוק שבעצם הוא רקח, כך הייתי אומר – רקח את החוק הזה – עד כמה אין לו שום נגיעה – שום נגיעה – בראש הממשלה, אלא החוק הזה נועד להיטיב עם הציבור, כפי שהוא הסביר לנו.

יוסי יונה: אבל אתה יודע מה הבעיה, אדוני היושב-ראש – אתה צריך לחשוב על ההקשר שבו החוק הזה בא לעולם.

יוסי יונה: הסמיכות – בכל זאת, ראש הממשלה נמצא תחת חקירות.

יוסי יונה: יגיד לך דוד אמסלם שהחוק הזה למעשה הונח על שולחנה של הכנסת חודשים רבים לפני שהוא בא לעולם, לכאורה, שהוא בא עכשיו לדיון במליאה.

יוסי יונה: אבל אין אפשרות – אין אפשרות להפריד, מעצם העובדה שראש הממשלה נמצא תחת חקירות, והחוק הזה נדון בכנסת, זאת אומרת, מראית עין, סמיכות.

יוסי יונה: ברור לכולנו שגם אם דוד אמסלם יעשה שמיניות באוויר, ואקרובטיקה כזאת ואחרת, ויראה לנו באותות ובמופתים שלכאורה לחוק הזה אין שום נגיעה בראש ממשלה, כולנו מבינים שיש לו נגיעה בראש הממשלה, ולו בגלל סמיכות הזמנים.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כיצד אפשר להפריד?

יוסי יונה: אתה יודע מה, לו היינו נמצאים בתרבות פוליטית ראויה יותר, ואכן אין קשר בין הדברים, היה אומר חבר הכנסת דוד אמסלם, והיה אומר ראש הממשלה: דוד יקירי, בגלל מראית העין, אנא, בטובך, אל תביא את החוק הזה – רק לאחר שהחקירות עליי תסתיימנה.

יוסי יונה: זה אם היינו באמת בחברה מופתית.

יוסי יונה: זה באמת אם היינו בחברה דמוקרטית.

יוסי יונה: זה באמת אם היינו בחברה שבה אכן דוד אמסלם רוצה, וראש הממשלה נתניהו, לומר: אין שום קשר בין הדברים.

יוסי יונה: אבל כפי שאנחנו יודעים, כמו שכל אדם סביר יודע, קיימת זיקה מאוד מאוד עמוקה בין העובדה שראש הממשלה נמצא תחת חקירות שמחשידות אותו – ואני זהיר – שמחשידות אותו בשחיתות, לבין בואו של החוק הזה לעולם.

יוסי יונה: הייתה כאן חברתי שלי יחימוביץ, לפני כן, ודיברה, ואני רוצה להצטרף לדבריה בעניין הזה, שאכן היו כמה התבטאויות שהן לא לעניין, הן על חבר הכנסת דוד אמסלם והן על חבר הכנסת דוד ביטן – הערות, ביטויים שהם אינם ראויים.

יוסי יונה: יחד עם זה, אל להתבטאויות האלה להסיח את דעתנו מהמהות, והמהות היא – שחיתות שלטונית, ואנחנו צריכים כאן להיות מאוחדים.

עיסאווי פריג': משפט סיכום, בבקשה.

יוסי יונה: ואני אומר, אדוני היושב-ראש – משפט סיכום: זה עניין של הצד הזה של הבית, והצד הזה של הבית, והצד הזה של הבית.

יוסי יונה: זה אינטרס ציבורי רחב, משותף לכולנו.

יוסי יונה: אני מקווה שכל חברי הכנסת, גם אלה שאמורים להצביע בעד החוק הזה, יתעשתו ויצביעו נגד.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת יונה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשנת ה-70 למדינת ישראל – ויושבת פה השרה רגב שאחראית לזה – האם מה שייזכר בשנת ה-70 זה האירועים האחרונים שאנחנו חווים?

איתן ברושי: בשעה זאת ממש משדרים בערוץ 2 תחקיר שמחריף את התמונה עד כדי איבוד האמון, לפי דעתי, בין האזרחים והציבור לבין הנבחרים וממלאי השליחויות שבשמו של הציבור אנחנו פועלים.

איתן ברושי: משהו בעייתי קורה, ואתה שואל את עצמך: האם זאת ישראל שאליה חתרנו?

איתן ברושי: האם זאת ישראל שעליה נלחמנו?

איתן ברושי: האם זאת ישראל בת 70 השנה?

איתן ברושי: מעניין מי ידליק את המשואות השנה, ומה תהיה הכותרת של הדלקת המשואות: האם אלה יהיו פורצי דרך לשנים הבאות, או האם אלה יהיו מישהו שיצר כאן מציאות שלא אליה התכוונו?

איתן ברושי: משטרת ישראל ידועה כמשטרה הטובה בעולם, משטרה שפועלת לטובת האזרחים, עם יכולת ועם עצמאות, ופתרה גם משברים ובעיות.

איתן ברושי: המשטרה לא התחילה לפעול דווקא בקדנציה הזאת של המפכ"ל.

איתן ברושי: אני חושב שהשאלה של המשטרה – חוזקה, אמינותה ועצמאותה – היא לא שאלה של קואליציה ואופוזיציה, אלא שאלה בסיסית של מדינה ששומרת חוק, מדינה דמוקרטית; מדינה שרוצה להתקיים גם בשנים הבאות, שיש לה איומים גדולים מבחוץ, ואם תימשך התופעה של שחיקה של היכולות הפנימיות, יהיה לה – ואולי כבר יש לה – איומים גדולים גם מבפנים, ולא רק מבחוץ.

איתן ברושי: כדי לעמוד באתגרים נחוצה ממשלה שמובילה את האזרחים, את המדינה, לא לפי חלוקה פוליטית אלא לפי הניסיון להגשים את היעדים הלאומיים.

איתן ברושי: אני חושב שמי שדואג לאזרחים, ומי שדואג לעתיד המדינה, צריך להיות מודאג מירידת האמון, ואולי בחוק הזה, הדבר העיקרי שהוא יתרום, הוא שחיקה גדולה באמון בין מקבלי ההחלטות לבין האזרחים שלמענם אנחנו פועלים.

איתן ברושי: אנחנו צריכים לומר שהכרסום באמון של הציבור ביכולת להנהיג את המדינה לעתיד טוב יותר, ביושר של בעלי התפקידים, בנאמנות של הממשלה ליעדים שהיא מחליטה עליהם בעצמה, הממשלה – המשבר הזה יהיה משבר שיהיה קשה מאוד לצאת ממנו.

איתן ברושי: עמדנו במשברים גדולים, גם אחרי מלחמות קשות, גם אחרי אירועים קשים – היו בעבר.

איתן ברושי: נדמה לי שהאירוע הזה, שאנחנו חווים בימים האלה, בתקופה הזאת, הוא לא אירוע שתוכנן, אלא הוא צירוף מקרים שיכול להגיע לנקודה מאוד מאוד בעייתית, שספק אם נוכל לצאת ממנה.

איתן ברושי: ולפנינו גם אתגרים גדולים, וכפי שאמרתי, איומים לא פשוטים.

איתן ברושי: והינה, השנה מציינים 70 שנה למדינה.

איתן ברושי: אני מציע לממשלה להתרכז בעשייה למען העתיד, לציין את 70 השנה כסיכום של מעשה נפלא – של הקמת המדינה.

איתן ברושי: היכולת להגיע להישגים גדולים, האירועים שאנחנו חווים, ההחלטות שמתקבלות כאן – הרוב קובע, אבל לא תמיד הרוב צודק.

איתן ברושי: במדינה דמוקרטית תמיד הרוב קובע, ואנחנו מחויבים להגדרה הזאת, אבל ההחלטה של היום היא לא החלטה שתירשם בספר ההישגים של 70 שנות עצמאות מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': משפט סיכום, חברי – – –

איתן ברושי: הינה.

איתן ברושי: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת איציק שמולי – לא נמצא.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

סתיו שפיר: תודה, כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – קשה להגיד בסיטואציה שאנחנו נמצאים בה עכשיו.

סתיו שפיר: אני שואלת את חבריי, כאן, שיושבים בצד של הקואליציה, חברי הממשלה: מה עשיתם בחודש האחרון לטובת אזרחי ישראל?

סתיו שפיר: דבר אחד שעשיתם כדי באמת לדאוג למדינה.

סתיו שפיר: כל החודשים האלה – חוק נגד היועץ המשפטי לממשלה; חוק נגד המשטרה, כי היא חוקרת את נתניהו – כבר חקירה שישית, בואו נזכיר לציבור; חוק נגד המבקר, אתם מאיימים כל הזמן, למה?

סתיו שפיר: כי המבקר פרסם דוח חמור מאוד נגד השר אורי אריאל בשבוע שעבר, חמור מאוד נגד חבר הכנסת סמוטריץ, שלקחו כספים של הציבור והעבירו את זה עוד פעם לחברים שלהם; מנסים להחליש את היועצים המשפטיים; מנסים להחליש את כל שומרי הסף; יוצאים נגד צה"ל, אפילו, משתלחים בצבא, משתלחים ברמטכ"ל, משתלחים בנשיא המדינה.

סתיו שפיר: מה עשיתם בחודש הזה בשביל האזרחים?

סתיו שפיר: הרפורמה בקצבאות הנכים עדיין מחכה, לזה יש זמן, אבל כדי להציל את ראש הממשלה מחקירות – לזה פתאום כולם מייד נערכים.

סתיו שפיר: באמת, יושבים פה אנשים, בקואליציה, שאני כל כך מעריכה את יושרתם, אני יודעת שהם הגיעו לכאן כדי באמת לסייע לאזרחי ישראל.

סתיו שפיר: גם במקום שיש בינינו מחלוקות פוליטיות, אני מאמינה לכם – אני מאמינה שבאתם לפה מתוך כוונות טובות.

סתיו שפיר: ומה קורה לכם היום, שאתם מעיזים להצביע בעד החוק המושחת הזה?

סתיו שפיר: מה עובר לכם בראש?

סתיו שפיר: אני רואה פה כמה שאפילו מפנים את הגב ולא מעיזים להקשיב.

סתיו שפיר: מה עובר לכם בראש?

סתיו שפיר: מה יקרה ביום שאחרי, כשהממשלה הזאת תיפול?

סתיו שפיר: לאן תלך המדינה שלנו?

סתיו שפיר: אתם רוצים מדינה שמנהלים אותה מקורבים?

סתיו שפיר: מדינה שיש בה חוק אחד ל-99% מהאזרחים וחוק אחד, חוק אחר, לאנשים שמקורבים לממשלה?

סתיו שפיר: אתם רוצים מדינה שבה מתחלקים כספי הציבור לפי אינטרסים פוליטיים וקומבינות, או לפי מה שבאמת צריך במערכת הבריאות שלנו, ברווחה, בחינוך?

סתיו שפיר: אתם רוצים מדינה שבה הערכים שקובעים לאן נלך הם שמירה – הגנה עלובה על האינטרסים הקטנים של מי שעומד בראש, המנהיג כביכול, או שמה שמוביל את הדרך זה האינטרסים של אזרחי ישראל, יהיו אשר יהיו, יגיעו מאיזה מקום שיגיעו?

סתיו שפיר: המחלוקת בינינו כבר מזמן היא לא מחלוקת של ימין ושמאל.

סתיו שפיר: היא מחלוקת על יושרה, על אומץ ציבורי; על המחשבה הפשוטה שאמורה להיות בלב ובראש של כל פוליטיקאי שמגיע למשכן הזה, וזה איך אני היום דואגת לאזרחי ישראל.

סתיו שפיר: והמחשבה הזאת פשוט יצאה מהמערכת.

סתיו שפיר: אתם בזים לה.

סתיו שפיר: כשאתם יושבים היום בוועדה של אמסלם, ובזמן שראש המטה של נתניהו הולך ומסתובב שם ולוחש באוזניכם, ואתם מצביעים לפי מה שפוקד עליכם ראש ממשלה שנמצא תחת חקירות ברגעים אלה ממש, ראש ממשלה שכל אנשי הצוות שלו, שהאנשים הבכירים ביותר בלשכה שלו, או בחקירות או כבר הודו באשמה – חלקם בעבירות של מרמה, של הפרת אמונים; בחקירות על לקיחת שוחד, על שימוש באמון ובכוח שנתנו להם אזרחי ישראל כדי לדאוג לעצמם, ואתם לא מתביישים להצביע בעד החוק הזה?

סתיו שפיר: חברים, יש לכם פה עוד כמה דקות להחליט.

סתיו שפיר: אתם יכולים לקבל החלטה שהיא למען אזרחי ישראל, והציבור יודה לכם על כך.

סתיו שפיר: אתם כאן בשמם של אזרחי ישראל, לא בשמו של שום יו"ר מפלגה; לא בשמה של חבורת המושחתים שמנהלת את המדינה היום, אלא בשם הציבור.

סתיו שפיר: הממשלה הזאת, מעניינים אותה היום שני חדרים: חדר הממשלה וחדר החקירות, שמשם היא מנסה לצאת.

סתיו שפיר: אתם, החברים שיושבים כאן, בכנסת, אתכם צריך לעניין הציבור.

עיסאווי פריג': משפט לסיכום בבקשה.

סתיו שפיר: ואני מבקשת מכם:

סתיו שפיר: תעשו את המעשה הנכון למען המדינה, כי מה שקורה כאן עכשיו לא נשאר כאן.

סתיו שפיר: יש היום שאחרי.

סתיו שפיר: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

עיסאווי פריג': הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

עיסאווי פריג': בבקשה.

נאזם בדר: תודה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 62), התשע"ח–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מיקי לוי, ישראל אייכלר, לאה פדידה ועאידה תומא סלימאן בנושא: החשש מסגירת ההוסטלים לשיקום אסירים בגלל מחסור בתקציב.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: (קריאה ראשונה)

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: סייד א-ראיס, אדוני היושב-ראש, האמת היא שאנחנו, ברשימה המשותפת, דנו בינינו, דסקסנו את הנושא, ובניגוד להתנהגות האוטומטית של בעד ונגד, היו ספקות אצלנו, כי המשטרה באופן כללי היא גוף העוין את המגזר הערבי, מתייחס אל האזרחים הערבים כאל אויבים ונוהג בהם ככאלה, במיוחד רמת אלימות גבוהה – אום אל-חיראן – ירי, הרג – וזה לא אומר כלום, אגב, חבר הכנסת גליק.

אחמד טיבי: שמעתי את ראש הממשלה אומר שפתיחת תחנת משטרה היא אירוע היסטורי.

אחמד טיבי: יש תחנת משטרה בטייבה, יש תחנת משטרה בנצרת, יש תחנת משטרה בשפרעם, יש תחנת משטרה בוואדי עארה, יש תחנת משטרה ברהט – איזה אירוע היסטורי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היסטרי, לא היסטורי.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: ולכן לא הבנתי את ההקשר, למה זה.

אחמד טיבי: זה פתיחת תחנת משטרה, זה הכול, זה הכול.

אחמד טיבי: אני חשבתי שאם הוא היה פותח אוניברסיטה, למשל, מרשה או מאשר אוניברסיטה בנצרת או בטייבה, היינו אומרים: אכן, אירוע היסטורי.

אחמד טיבי: או היה מפעל גדול באחד היישובים הערביים שיעסיק גברים ונשים ערבים, או אם היה מכריז על פתיחת בית חולים ממשלתי באחד היישובים הערביים.

אחמד טיבי: ממשלתי, בית חולים, אין בכל היישובים הערביים – לא בנצרת – שום בית חולים ממשלתי; יש שלושה בתי חולים פרטיים: יש בית חולים אנגלי, יש בית חולים צרפתי, יש בית חולים איטלקי – אין בית חולים ישראלי, בנצרת.

אחמד טיבי: ולכן שום אירוע היסטורי, אלא מישהו שמנסה להצטלם, להגיע, וכדומה.

אחמד טיבי: ולכן אמרתי שאפריורית יש לנו עמדה נגד המשטרה, כי יש למשטרה עמדה והתנהלות נגד הציבור הערבי.

אחמד טיבי: למרות זאת, הארומה של החוק, של ההתנהלות של היוזמים, מריחה רע.

אחמד טיבי: ארומה לא נוחה, חבר הכנסת יונה, פרופסור יוסי יונה, שיש בה כנראה ניסיון לחוקק חוק שמטרתו להאריך את שלטון הימין, כי מישהו חושב שאסור שתהיה המלצת משטרה, כי כנראה מישהו יודע מה יש למשטרה להמליץ, מה יש למשטרה ביד.

אחמד טיבי: עכשיו, החוק אומר שחל איסור, חבר הכנסת הרצוג, על פרסום המסקנה של חקירת המשטרה.

אחמד טיבי: אז אני אומר לך, אדוני היושב-ראש – אתה מאמין, חבר הכנסת אמסלם, אתה מאמין שגם אם החוק יעבור, לא יהיה פרסום?

אחמד טיבי: אז אני עכשיו אומר לך שמרוב שרשרת האינטרסנטים, כן?

אחמד טיבי: עורכי דין, נאשם, משטרה – תהיה הדלפה, ותהיה תחרות מי ידליף.

אחמד טיבי: נניח שהמלצת המשטרה: אין תשתית ראייתית נגד ראש הממשלה – אתה תראה את זה מרוח ב"ישראל היום".

יוסי יונה: לא, זה מותר על פי החוק.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת טיבי – –

אחמד טיבי: אה, זה מותר.

אחמד טיבי: אם ההפך, גם תראה את זה איפשהו, ואם לא, ידליפו לחוץ לארץ ויצטטו.

אחמד טיבי: יש כל מיני.

עיסאווי פריג': – – משפט, משפט – – –

יהודה גליק: אל תפסיק אותו.

יהודה גליק: הוא מדבר מעניין.

עיסאווי פריג': משפט סיכום, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ולכן אני אומר, למה?

אחמד טיבי: אגב, היות שאתה כאן – ביטן לא כאן – אני רוצה להגיד לך שראיתי את התמונה שהניפו נגדך ונגד ביטן, זה מקומם, זה מגעיל, זה לא במקום, זה אישי וזה נמוך.

אחמד טיבי: גם אם לא מסכימים עם מישהו, יש דרך להביע התנגדות, להביע מחלוקת.

אחמד טיבי: זאת לא הדרך.

אחמד טיבי: ולכן – אני וחבריי מסתייגים מהסגנון הזה.

אחמד טיבי: יש לי הרבה מה להגיד נגדך, חבר הכנסת אמסלם – לא נגדך באופן אישי, תענוג לעיתים להתווכח איתך – –

עיסאווי פריג': תודה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: – – אבל התמונה הזאת עשתה לי לא טוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת טיבי.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מאיר כהן – לא נמצא.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה אל-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מה שלא תנסה, חבר הכנסת אמסלם, לא הצלחת לשכנע שזה לא קשור לראש הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אתחיל בזה – איך מגיעים לחקירת ראש ממשלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: דבר ראשון, יש חשדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מגיע ליועץ המשפטי לממשלה, והוא עושה בדיקה, לא חקירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל עוד היועץ המשפטי לא השתכנע שיש חומר ראייתי, הוא לא מאפשר חקירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שהיועץ המשפטי אפשר חקירה של ראש הממשלה – סימן שהיועץ המשפטי השתכנע שיש חומר, שיש ראיות נגד אותו ראש ממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אם החוק הזה לא קשור לראש הממשלה, אז מה הדחיפות הזאת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הדחיפות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה כל כך מהר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: על מי רוצים להגן, אם לא על ראש הממשלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני שואל – המלצת ראש הממשלה, כמו שאמר חברי ד"ר אחמד טיבי, יכולה להיות גם שסוגרים את התיקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם על זה אתם לא רוצים המלצות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם רוצים למשוך גם את זה, אפילו אם אין ראיות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה נועד למשוך זמן, וכמה שיותר זמן, שראש הממשלה ימשיך בתפקידו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכוונה היא שהפרקליטים ישבו עם ארגזים גדולים ורבים של חומר חקירות, עד שהם יסיימו אותו הקדנציה הזאת תסתיים, והקדנציה הבאה, ואולי, חבר הכנסת אמסלם, אולי החוק הבא גם יהיה תיקון ההתיישנות כך שעד שהפרקליטות תסיים את הבדיקה שלה תהיה התיישנות גם על העבירות שמיוחסות, או נחקרות, לפחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זו המלצה, עוד הצעת חוק שאפשר לעזור לו להימלט ממה שיש חשד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם התיקים שמדברים עליהם, המשטרה, שלא תמליץ, היא לא תוכל גם לסגור תיקים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבר הכנסת אמסלם – וביטן, אולי תסתובב?

דוד אמסלם: רק שנייה, הוא הצביע עליי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המלצת המשטרה גם יכולה להיות סגירת תיק, ואני לא מדבר עכשיו על ראש הממשלה, אלא על כל נחקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם חוקרים מישהו בחשד מסוים, ואם המשטרה לא תמליץ, אז עד שהפרקליטות תתפנה ותבדוק את התיק, הוא יהיה במצב אי-ודאות, מה יהיה, מה יעשה, אם יהיה לו תיק, אם לא יהיה לו תיק, אם זה ייסגר, אם לא ייסגר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה, שאין המלצה ואין סיכום, המשמעות שלו היא שאנשים ימשיכו, פרק זמן – ואני עכשיו לא מדבר על ראש הממשלה – פרק זמן ארוך של מצב של אי-ודאות.

דוד אמסלם: תקרא את החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך?

דוד אמסלם: אתה לא מכיר את החוק, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את החוק.

דוד אמסלם: אז כתוב – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אין סיכומים – אני יודע, דיברת על הפרקליט המלווה, אני מכיר את הפרקליט המלווה.

דוד אמסלם: לא לא לא, אתה לא מכיר את החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את החוק.

דוד אמסלם: אני קובע שאתה לא מכיר את החוק, אם אתה מדבר ככה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה קובע דברים לא נכונים.

דוד אמסלם: – – –

אחמד טיבי: אני נותן לחבר הכנסת חאג' יחיא עוד חצי דקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, החוק הזה נועד אך ורק להגן על ראש הממשלה, ואמרו נכון, ראש ממשלה לא מחליפים אלא בקלפי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק בקלפי מחליפים ראש ממשלה, אני איתך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל גם – ראש ממשלה צריך להיות נקי ידיים, ומי שאינו נקי ידיים אסור לו להמשיך יום אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת הרצוג, ראש האופוזיציה, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כשהלכנו לעתירה על חוק מיסוי דירה שלישית, הותקפנו לגופו של עניין.

יצחק הרצוג: בהחלט זה נושא שנוי במחלוקת, כיוון שאנחנו מאמינים בצורך לחלק את ההון בחברה הישראלית בצורה צודקת יותר.

יצחק הרצוג: אז למה הלכנו לעתירה?

יצחק הרצוג: כי גילינו שהליך החקיקה בכנסת היה פגום מעיקרו.

יצחק הרצוג: ואני אמרתי באותה עת שעל איחור של יום אחד בתשלום מע"מ זורקים פה, במדינה, אנשים לכלא, אבל כשהמדינה בעצמה מפירה את הכללים ברגל גסה בהליך החקיקה שהיא יוזמת, היא חייבת לחטוף סנוקרת.

יצחק הרצוג: מה שקורה כרגע, בהליך החקיקה הזה, שלכאורה, טכנית, עמדת בו בכללים, חבר הכנסת אמסלם, זה העובדה שיש אי-הוגנות בולטת שעולה מתוך החוק הזה.

יצחק הרצוג: אזרח שואל את עצמו כך: אם אני צריך לעמוד בכל הוראות החוק, האם אני אזכה באותה התייחסות של המערכת לזעקתי?

יצחק הרצוג: לטענתי?

יצחק הרצוג: ועובדה היא שיש מישהו שהוא מורם מעם, ואתה מחוקק למענו חוק – חוק שלגופו של עניין אפשר היה להתווכח על סעיף כזה, על סעיף אחר, אבל ברור בעליל שאתה מביא את החוק הזה אך ורק כחוק פרסונלי.

יצחק הרצוג: אין שום סיבה אחרת, גם הודית בראיונות, גם אתה וגם עמיתך דוד ביטן – אתם הודיתם בראיונות שהחוק הזה כולו תפור אישית למען אדם אחד.

יצחק הרצוג: הוא בא פתאום לעולם רק בעיתוי הזה.

יצחק הרצוג: הוא בא פתאום לעולם בהיסטריה בעיתוי הזה.

יצחק הרצוג: הוא בא בעיתוי הזה לעולם מתוך התעקשות על המועד הזה, כשכולם מבינים מה קורה במסדרונות המשטרה ומבינים שבקרוב תוגש המלצת המשטרה בתיק 1000 ותיק 2000, ואולי גם בתיקים האחרים.

יצחק הרצוג: ותחושת האיום על גופי החקירה וגופי אכיפת החוק כפי שהיא עולה מן התהליך האלים הזה, שמתנהל כאן, במליאה, היא עצומה.

יצחק הרצוג: היא נועדה להצמית ולהקפיא את העצמות ואת הדם של כל מי שעוסק במלאכה הישרה של שמירה על שלטון החוק, מיצוי החקירה ובירור האמת בצורה אובייקטיבית במערכת הישראלית.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאנחנו מגישים הצעת חוק, לדעתך זאת אלימות?

יצחק הרצוג: לא, אבל איך שאתה מביא אותה בצורה דורסנית כרגע.

דוד אמסלם: מה זה "דורסנית"?

יצחק הרצוג: הרי לכולם ברור – תראה את הקצב של החקיקה.

יצחק הרצוג: אתה ניפית – בשביל להגיע ליעד הזה ניפית חוקים מסדר-היום, אתה לא היססת לקיים הצבעות בשעות הבוקר המוקדמות, למלא את סדר-היום.

יצחק הרצוג: נכון, נתת לאנשים לדבר – סילקת את חברת הכנסת זנדברג וסילקת את חבר הכנסת בגין.

יצחק הרצוג: נו, באמת.

יצחק הרצוג: ועוד אתה אומר במפורש ברדיו, אמרת.

יצחק הרצוג: שואלים אותך: האם אתה מוכן שזה יהיה מכאן ואילך?

יצחק הרצוג: אמרת: מה יהיה עם ראש הממשלה?

יצחק הרצוג: אמרת את זה.

יצחק הרצוג: אתם עכשיו מתעסקים בקיזוזים של השרה רגב?

מירי רגב: נראה לך?

מירי רגב: אני מצביעה על חוק ההמלצות.

מירי רגב: אני מחכה להצביע עליו.

יצחק הרצוג: ובכן, מה שאני מנסה לומר, חבר הכנסת אמסלם – –

אחמד טיבי: משפט סיום.

יצחק הרצוג: – – לכולם ברור שאתה מביא את החוק הזה אך ורק מתוך מחויבות עמוקה למנהיג שלך.

יצחק הרצוג: זה מאוד מכובד בעיניי, עד גבול מסוים – שבו הציבור משלם את המחיר, מחיר האי-הוגנות – האי-הוגנות שחש אזרח שמסתכל ואומר: יש פה אדם מורם מעם, דואגים רק לו, ולא לכלל.

יצחק הרצוג: ועל הדבר הזה, על האי-הוגנות הזאת, אתם בסופו של דבר תיפלו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יואב קיש – מיש מווג'וד; אייכלר – מיש מווג'וד; שרן השכל – מוותרת.

אחמד טיבי: ובכן, רבותיי, אנחנו מגיעים לרגע המכונן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד ביטן, זה הרגע המכונן.

יחיאל חיליק בר: כמעט עברת להצבעה.

אחמד טיבי: אמסלם מסכם.

אחמד טיבי: לא, יש אמסלם, גם.

יהודה גליק: איך תקרא – – –

אחמד טיבי: חכה, סבלנות.

יעל כהן-פארן: תנסו שנסיים לפני ארץ נהדרת.

אחמד טיבי: יש בקשה לסיים לפני ארץ נהדרת.

דוד ביטן: כמה דקות יש לי?

אחמד טיבי: שלוש דקות.

דוד ביטן: זהו?

דוד ביטן: מה זה שלוש דקות?

דוד ביטן: מה, אתם עושים צחוק?

דוד ביטן: טוב, ערב טוב לכולם, אני, האמת, לא הייתי הרבה זמן בתוך האולם, אבל ממה ששמעתי, שמעתי אולי אלף פעם את המילה "שחיתות", ושראש הממשלה מושחת, ובסופו של דבר, זה בדיוק העניין, שלא מעניין אתכם מה יהיו תוצאות החקירה.

דוד ביטן: עצם זה שיש חקירה, אז הוא אשם.

יחיאל חיליק בר: אבל דוד, לא אמרנו שראש הממשלה מושחת.

יחיאל חיליק בר: החוק מושחת.

דוד ביטן: עצם זה שיש חקירה.

דוד ביטן: אמרתם: שחיתות, מושחת, מה לא אמרתם?

יחיאל חיליק בר: החוק מושחת, החוק מושחת.

דוד ביטן: אתם יודעים את הכול, אתם בתוך חדרי החקירות, אתם ראיתם את הראיות – אתם הכול יודעים, הרי.

יואל חסון: אתה ראית?

יואל חסון: אתה ראית?

דוד ביטן: אתם לא ראיתם, זה בטוח.

יעל כהן-פארן: למה צריך את החוק הזה?

דוד ביטן: אני אומר לך דבר אחד מאוד פשוט, אתה לא ראית כלום – –

יואל חסון: ואתה?

דוד ביטן: – – ולכן אתה לא יכול להגיד על ראש ממשלה שהוא מושחת, ולא שום דבר.

דוד ביטן: אבל זה לא מעניין אתכם, הרי, מה האמת.

דוד ביטן: מעניין אתכם לבוא לציבור – – –

יעל כהן-פארן: מעניין אתכם להסתיר את האמת.

יעל כהן-פארן: זאת העובדה.

יעל כהן-פארן: זאת העובדה.

דוד ביטן: למה את לא נותנת לי לדבר?

דוד ביטן: אני אף פעם לא מפריע לך כשאת מדברת על החוקים המיוחדים שאת רוצה להזיז בכנסת.

דוד ביטן: אבל אני אומר דבר מאוד פשוט, ברור שאף אחד לא יודע, אבל עצם החקירה היא זו שקובעת מבחינתכם.

דוד ביטן: היא זו שצריכה לשנות סדרי עולם ולשנות את דעת הקהל במדינת ישראל.

דוד ביטן: ואתם משתפים פעולה, יד ביד, עם ההדלפות ועם התקשורת, יום-יום, שעה-שעה.

דוד ביטן: יש מטרה – המטרה זה לשנות את דעת הקהל.

דוד ביטן: ואני אומר לכם שבשביל זה בדיוק צריך לחוקק את החוק הזה.

דוד ביטן: מכיוון שהחקירה היא בעייתית, מבחינתכם.

דוד ביטן: ההמלצה – עוד יותר בעייתית מבחינת

דוד ביטן: כם – –

יחיאל חיליק בר: ההחלטה בעייתית בשבילכם.

דוד ביטן: – – זאת אומרת, בסופו של דבר, לא משנה מה יהיו התוצאות, הרי מי שקובע זה לא המשטרה.

דוד ביטן: מי שקובע זה הפרקליטות והיועץ המשפטי לממשלה.

יחיאל חיליק בר: אז מה אכפת לך שתהיה המלצה?

יחיאל חיליק בר: מה אכפת לך שתהיה המלצה?

דוד ביטן: הם אלה שקובעים.

דוד ביטן: הם אלה שקובעים.

יחיאל חיליק בר: אבל מה אכפת לך שתהיה המלצה?

דוד ביטן: אבל במשפט הרחוב, ובמשפט שלכם, אתם רוצים להכפיש – ולשנות את דעת הקהל.

יואל חסון: מה הקשר?

יואל חסון: מה הקשר?

יואל חסון: מה הקשר?

דוד ביטן: זה מה שמעניין אתכם, לא התוצאה הסופית.

דוד ביטן: עד שתהיה תוצאה סופית, אם היא תהיה, אז תגידו: אוקיי, חשבנו אחרת – –

יחיאל חיליק בר: אם התוצאה הסופית מעניינת, תן למשטרה להמליץ.

דוד ביטן: – – אנחנו מתנצלים.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: זה מה שיהיה, ותמשיכו הלאה.

דוד ביטן: הרי פוליטיקאים אוהבים לומר דברים שבסוף שום דבר לא עומד מאחוריהם.

יואל חסון: מה אתה, דיפלומט?

דוד ביטן: אני לא דיפלומט, אני פוליטיקאי, אבל אני לא כמוכם.

דוד ביטן: כשהרצוג היה בחקירה, כן?

דוד ביטן: כשהרצוג היה, אני עליתי בתקשורת ואמרתי שעדיין זה לא אומר שום דבר, החקירה, ואני מאמין שזכותו להילחם.

יואל חסון: מה זה קשור להמלצה?

דוד ביטן: רק רגע.

דוד ביטן: אני מתנהג אחרת, זה כל העניין.

דוד ביטן: ואתה שמעת אותי, גם ברדיו וגם בטלוויזיה.

יצחק הרצוג: אני ביקשתי שלא יהיו המלצות?

דוד ביטן: לא ביקשת, אבל אני מתנהג אחרת.

דוד ביטן: אתה לא צריך לבקש ממני.

יצחק הרצוג: לא, המלצות, לא אמרתי שלא יהיו המלצות.

דוד ביטן: בסדר, בסדר.

דוד ביטן: לא ביקשת, זה נכון.

דוד ביטן: אבל בסופו של דבר, זה מה שהיה.

דוד ביטן: מה הבעיה?

אחמד טיבי: יש תוספת ביטן חצי דקה.

דוד ביטן: אבל אין פה בכלל זמן.

אחמד טיבי: כי סיימת, מר ביטן.

דוד ביטן: לא, לא היה זמן מהתחלה.

אחמד טיבי: היה, היה.

קריאה: ביטן, כי גמרת אותו.

יחיאל חיליק בר: ביטן, יש המלצה לעוד חצי דקה, או אין המלצה?

דוד ביטן: ואני אומר לכם שהחוק הזה לא חל על נתניהו, מהסיבה הפשוטה – –

אחמד טיבי: עוד לא התחלתי לספור את החצי-דקה.

דוד ביטן: – – אתם לא סומכים על היועץ המשפטי?

דוד ביטן: אם הוא יחשוב שצריך המלצה, שהוא צריך לקבל המלצה כדי לקבל החלטה, אז הוא יבקש את ההמלצה הזאת, וההמלצה הזאת תינתן לו, ולפי ההמלצה הזאת שיחליט מה שהוא מבין.

יחיאל חיליק בר: תסביר מה מפריעה לך המלצה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד ביטן: לכן החוק הזה מאוזן, טוב, ואני אומר לכם, גם הדחת ראש ממשלה באמצעים לא אמצעים, גם זה סוג של שחיתות.

דוד ביטן: תחשבו על זה.

דוד ביטן: גם זה סוג של שחיתות.

דוד ביטן: על זה גם אני יכול לומר לכם: אתם מושחתים, מכיוון שאתם מנצלים חקירה שאין בה שום דבר כדי להדיח ראש ממשלה.

מיקי רוזנטל: אנחנו קיבלנו סיגרים, תכשיטים.

אחמד טיבי: מיקי, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: מה זה קשור למושחתים?

מיקי רוזנטל: מה אתה מבלבל את המוח?

דוד ביטן: אז אתם מושחתים.

דוד ביטן: אתם מנצלים שקרים על שקרים כדי להדיח ראש ממשלה.

אחמד טיבי: זה אקורד הסיום.

דוד ביטן: זה סוג של שחיתות, זה ניסיון לקבל דבר במרמה, אתה מבין אותי?

דוד ביטן: זה סוג של שחיתות.

דוד ביטן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת ביטן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זוהר.

חיים ילין: ביטן, אני רוצה חוק נגד השחיתות שלנו, בסדר?

חיים ילין: מותר?

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיקי זוהר.

אחמד טיבי: אחר כך יסכם חה"כ דוד אמסלם.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: חבריי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את ראש הממשלה על החתימה שלו על העצומה, בעצם, לבחינה מחודשת של חנינה של חייל, חייל במדינת ישראל, אלאור אזריה, שבסופו של דבר קיבל החלטה בשדה קרב.

מכלוף מיקי זוהר: צריך לבחון אותה, ובחנו אותה, והחליטו שהיא החלטה לא טובה.

אלעזר שטרן: איך אתה יודע מה זה שדה קרב?

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אנחנו לא מהמתנשאים של מפלגת יש עתיד, אנחנו מהפשוטים בימין, שמסתכלים לכולם בגובה העיניים ומכבדים כל אדם באשר הוא, בלי להתנשא עליו, אז ההערה שלך לא נרשמה, לפחות אצלי, אבל היא נרשמה אצל הציבור כהערה מתנשאת.

מכלוף מיקי זוהר: בהמשך דבריי, אני עוד פעם חוזר ואומר, אנחנו צריכים להבין שזה חייל שקיבל החלטה בשדה קרב, ועל כן החנינה כן במקומה, ואני מברך את ראש הממשלה על ההחלטה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: לגבי יש עתיד, לכם אפשר לקרוא "יש עתיד בבג"ץ".

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי אתם חוטאים לערכים בסיסיים בדמוקרטיה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם אינכם מקבלים את שלטון הרוב, אינכם מקבלים את עמדות הרוב, ואתם מנסים לנגח, כל פעם שיש החלטת רוב דמוקרטית, באמצעות בית המשפט העליון.

מכלוף מיקי זוהר: האם זו הדמוקרטיה לפי תפיסתכם?

מכלוף מיקי זוהר: אני בספק אם הייתם מקבלים את זה כשישבתם בקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל עמדתכם, כפי הנראה, היא עמדה תבוסתנית – עמדה תבוסתנית, שאין לה שום הבנה בסיסית במהות הדמוקרטיה, ובעיניי זה עצוב.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, זה מאוד מאוד אופייני לארגוני שמאל שעותרים בגין אנשים עלומים, מדי פעם, כדי לפחות – מה שנקרא: לעשות הישגים נגד מתיישבים, למשל, ביהודה ושומרון.

מכלוף מיקי זוהר: הפנייה הזאת היא אופיינית למפלגות שמאל כנראה גם מבחינת

מכלוף מיקי זוהר: כם, כי הרי אתם מפלגת שמאל שמנסה להתחפש למפלגת ימין, אך ברור לנו שהגישה והדרך מובילות רק למסלול אחד – מפלגת שמאל רצינית שרוצה לקחת את השלטון ממפלגת הימין, ואנחנו כמובן נעשה הכול כדי למנוע את זה.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, אתם כולכם, באופוזיציה, פשוט באמוק מטורף; הכול כשיר בשביל לפגוע בראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: ערכים דמוקרטיים בסיסיים כמו שמירה על השם הטוב של אדם, כמו הזכות לחפות, נעלמים מעיניכם בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, ובלבד שבסופו של התהליך תצליחו להדיח את ראש הממשלה מתפקידו – לא בדרכים דמוקרטיות.

מכלוף מיקי זוהר: לא תעשו את זה בקלפי, לא תעשו את זה בזכות אמון שיעניק לכם העם.

מכלוף מיקי זוהר: תנסו לעשות את זה במחיר – אפילו הכבד ביותר – ובלבד שהגחמה הזאת, לחזור לקואליציה או להיות מי שיוביל את המדינה הזאת – שכמובן אנחנו נדאג למנוע את זה, בדרכים הדמוקרטיות המקובלות, באמצעות שכנוע עם ישראל שאנחנו טובים יותר בשבילו בהנהגה – אתם תעשו הכול כדי לפגוע בשלטון הימין.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה, לעניות דעתי, הוא חוק נכון לא רק לכל 30,000 האיש הללו, ששילמו מחיר.

מכלוף מיקי זוהר: 80% מהם – סליחה, חבר הכנסת דודי אמסלם – ששילמו מחיר בגין אותן החלטות שגויות של המשטרה, בזה שהם ביקשו להגיש כתב אישום.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מדברים גם על מושג של נבחרי ציבור.

מכלוף מיקי זוהר: הרי קריירה ציבורית יכולה להיקטע בהינף יד, בהחלטה אחת, שבסוף תתברר כהחלטה לא נכונה של המשטרה, ויש נתונים שקובעים ש-80% מההחלטות האלה לא בהכרח נכונות.

מכלוף מיקי זוהר: אז אם אנחנו נותנים יד לפגוע באישי ציבור – שימו לב, חברים, היום זה ראש הממשלה, מחר זה אחד מכם.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה לא פוסח על אף אחד.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו צריכים להזכיר, גם למשטרה לפעמים מותר לטעות.

מכלוף מיקי זוהר: היא עושה את עבודתה טוב, וברוב המקרים היא גם צודקת – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: – – אבל יש גם מקרים שהיא טועה, ואנחנו יכולים להביא למצב שנבחר ציבור, ובפרט ראש ממשלה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: – – ישלם מחיר כבד בפגיעה בשמו הטוב – בשביל מה?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל איזושהי הדלפה?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל איזושהי גחמה של השמאל – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: – – להדיח את ראש הממשלה בכל מחיר?

מכלוף מיקי זוהר: לא ולא.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה הוא חוק דמוקרטי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסיים, גברתי.

מכלוף מיקי זוהר: הוא חוק שמגן על הדמוקרטיה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא חוק שמגן על אמון העם.

מכלוף מיקי זוהר: והעם יקבע מי יהיה ראש הממשלה, לא החקירות – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: – – ולא אתם, אנשי השמאל במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: מיד לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חוזר – האמת היא שאני לא יכול להירגע עדיין מהכתבה של ורטר, האדמו"ר שלכם, כפי שאמרתי קודם, בשבת.

מיקי רוזנטל: על דני דנון?

מיקי רוזנטל: איזה?

מיקי רוזנטל: על איזה מושחת של הליכוד הפעם?

דוד אמסלם: הוא כתב – רק שנייה, לא להפריע לי, מיקי.

מיקי רוזנטל: לא, איזה מושחת?

דוד אמסלם: מיקי, אתה רוצה – – –

מיקי רוזנטל: על איזה מושחת של הליכוד?

דוד אמסלם: אוקיי, תצעק, בבקשה.

דוד אמסלם: אל תתנהג באלימות.

מיקי רוזנטל: אתה תוקף מישהו שלא נמצא פה ולא יכול להגן על עצמו.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר משהו.

מיקי רוזנטל: – – –

דוד אמסלם: מר ורטר כתב בשבת, בין היתר, שחבר הכנסת אמסלם ישב כאן – כששוחחתי עם בגין – בחולצה מקומטת ומיוזעת.

דוד אמסלם: אני, באופן אישי, כשקראתי את זה, זה הדבר שהכי כאב לי, כי אני הבנתי – קודם כול, מר ורטר – אני פונה אליך: אני מבין, לאור הדיאגנוזה שלך כאן, דרך המצלמות, אתה כנראה מבין טוב בגיהוץ חולצות.

דוד אמסלם: א.

דוד אמסלם: אני מזמין אותך שתשלח לי את התעריף שאתה גובה עבור חולצה.

דוד אמסלם: אני מקווה שזה לא מעל 15 שקלים, כי אני מניח שאם תעסוק בגיהוץ חולצות אתה תקבל קצת יותר מאשר הכתבות שלך שוות.

דוד אמסלם: אתה גזען קטן ושפל.

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: זה השמאל.

דוד אמסלם: אני מניח שאם היה כותב את זה איש ימין, כולכם הייתם צורחים.

דוד אמסלם: הרי רק על אמסלם יכולים לכתוב דבר כזה.

דוד אמסלם: על לפיד – חס ושלום.

דוד אמסלם: בוודאי לא על הרצוג.

דוד אמסלם: אבל ביטן ואמסלם – זה קלאסה.

דוד אמסלם: זה הסטריאוטיפ שיושב לכם בראש – שני מרוקאים שבכלל צריכים לנהל בסטה בשוק מחנה יהודה, מה הם עושים פה, בכנסת?

דוד אמסלם: אין להם שום השכלה, לא מבינים כלום, בכלל מחוקקים חוקים?

דוד אמסלם: השתגעו?

איציק שמולי: דודי, אני לא רוצה להרוס לך את התיאוריה – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

איציק שמולי: – – אני גיניתי את העניין של הקופים.

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה.

איציק שמולי: אני גיניתי את זה.

דוד אמסלם: אני לא מדבר עליך, שמולי, הרי אתה – אני רק מספר לך את המוטיבציות של מר ורטר וכדומיו.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש לכם הרבה כאלה.

דוד אמסלם: אנחנו לא הפגנו בפתח תקווה עם הקופים.

דוד אמסלם: מעולם לא ראיתי הפגנה כזאת בהפגנות הימין.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אצלנו אין דבר כזה.

דוד אמסלם: רק אצלכם, אצלכם במרצ ואנשי מפלגת העבודה שבאים להפגנות בשם הדמוקרטיה.

קסניה סבטלובה: מי אמר ש-400,000 לא יהודים?

קסניה סבטלובה: אתה הגזען הכי גדול.

דוד אמסלם: דרך אגב, עניין אותי מאוד – היו שתי הפגנות.

דוד אמסלם: בית המשפט העליון החליט – –

קסניה סבטלובה: אתה הוצאת דיבה של כל העלייה הרוסית.

קסניה סבטלובה: אתה.

דוד אמסלם: – – שמותר להפגין במדינת ישראל ללא רישיון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: – – –

דוד אמסלם: אני מכבד את בית המשפט לא כי – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, נא להירגע.

דוד אמסלם: – – לא כי אני חושב שהם צודקים – –

יצחק הרצוג: – – – עולים מחבר העמים אתה העלבת.

דוד אמסלם: – – אלא כי אין דרך אחרת, אלא חייבים לכבד את ההחלטות.

דוד אמסלם: אבל סתם, עלה במוחי – שאלתי את עצמי, מפגינים בפתח תקווה – לא מודיעים לאף אחד, מגיעים 2,000 איש, 3,000.

דוד אמסלם: אולי נתקשר למשטרה, נגיד: חבר'ה, אולי באמת יבואו כמה שוטרים לראות שהכול בסדר?

דוד אמסלם: אולי שמישהו יבוא וישגיח על התנהלות ההפגנה?

דוד אמסלם: יכול להיות – זה שטח ציבורי, יכול להיות שאנשים יהרסו חלק מהתשתיות שם.

דוד אמסלם: אני בעצם עסקתי בנושא הזה יותר מ-20 שנה בעיריית ירושלים; כל הפגנה דורשת רישיון, לא כי אני מאשר לו אם להפגין על נושא כזה או אחר – לא, אבל יש תשתיות, יש ציבור, יש סדר, אולי מישהו אחר רוצה להפגין שם באותו יום?

דוד אמסלם: מישהו צריך לנהל את האירוע.

דוד אמסלם: בא בג"ץ – דרך אגב, לדעתי, המשטרה עד היום לא יודעת איך לאכול את האירוע הזה.

דוד אמסלם: אבל אני שם את זה בצד, מכבד את ההחלטה.

דוד אמסלם: אבל במוצאי שבת לא הפגינו 2,000 איש מול הבית של מנדלבליט כמעט שנה וחצי, הפגינו 150 איש, שכל עולמם חרב עליהם – אנשים קשי יום בדרום תל אביב, שמרגישים שבאמת המדינה לא מטפלת בהם.

דוד אמסלם: יש שם עובדים זרים, שגרים שם, הרסו להם את החיים, מבחינתם, ובאו לזעוק את זעקתם.

דוד אמסלם: אלה אנשים שאין להם כסף.

דוד אמסלם: אני שמתי לב.

דוד אמסלם: אני אומר לכם, הם לא באים להפגנות במרצדסים, כמו בפתח תקווה.

דוד אמסלם: אלה אנשים קשי יום שבקושי יכולים להתפרנס.

דוד אמסלם: הם, בסופו של דבר עצרו אותם – הביאו שוטרים לעצור אותם.

דוד ביטן: רד.

דוד ביטן: רד.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: לגבי מה שאמרת, הרצוג, תשמע, תראה: אתם לא נותנים לעובדות לבלבל אתכם, שמתי לב.

דוד אמסלם: זה לא משנה מה העובדות.

דוד אמסלם: אתם תמשיכו – – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אנחנו נמצאים בכלל בקטע של היפוך ערכים.

דוד אמסלם: אצלכם, מה שקורה היום – האמת זה השקר והשקר הוא האמת.

דוד אמסלם: הרי אין חוק יותר צודק מהחוק הזה.

דוד אמסלם: ומר הרצוג, לך אני מספר.

דוד אמסלם: אתה מדבר על הגינות, בוא תשמע.

דוד אמסלם: קראתי בעיתון לא מזמן שהציעו לשמרון להיות עד מדינה.

דוד אמסלם: בכלל – נגד מי?

דוד אמסלם: נגד ראש הממשלה.

דוד אמסלם: כשחקרו אותך ועצרו את מר בטאט, שראיתי – לא הציעו לו להיות עד מדינה, וזה בסדר.

יצחק הרצוג: איך אתה יודע?

דוד אמסלם: כי לא קראתי בעיתון.

דוד אמסלם: לכן אני אומר: תקשיב, אני חושב שבהיבט הזה יש חוסר הגינות וסימטריה בדיוק לצד השני.

דוד אמסלם: לא בדיוק כמו שאתה מציג את הדברים, אלא בדיוק הפוך.

דוד אמסלם: זאת התחושה שלי, כאזרח.

דוד אמסלם: תשמע, מדינת ישראל חשובה לי לא פחות מלך, ואני מסכים איתך שאם ראש ממשלה, וכל איש ציבור, עובר על החוק – ובוודאי אם הוא בן אדם שעבר על החוק בנושא של שחיתות, בוודאי הוא לא צריך להישאר בתפקידו, על זה אין מחלוקת בכלל – אלא שאנחנו טוענים, ואני טוען גם בנושא הזה, שאתם עושים עוול לעניין, אתם לוקחים חוק שטוב לאזרחי מדינת ישראל – לוקחים אותו לקטע הפוליטי.

דוד אמסלם: לכן, רבותיי, אני מבקש שתחשבו עוד פעם, ואני מניח שתתמכו בחוק.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: רבותיי, על פי בקשת האופוזיציה, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 81) – – –

אילן גילאון: – – –

טלי פלוסקוב: שנייה, תפעילו בבקשה את המיקרופון של אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: כן, חבר הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לחזור, אנחנו לא שמענו פה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילן גילאון, מה ביקשת?

אילן גילאון: ביקשתי להפוך את ההצבעה להצבעת אי-אמון בממשלה.

אילן גילאון: להמלצה על הצבעת אי-אמון בממשלה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

יריב לוין: אנחנו מבקשים להצביע עכשיו.

טלי פלוסקוב: מה?

יריב לוין: אנחנו מבקשים להצביע עכשיו.

אורן אסף חזן: מי שבעד החוק הוא נגד האי-אמון.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת נצביע.

טלי פלוסקוב: מי שבעד החוק הוא בעד החוק.

טלי פלוסקוב: מי שמתנגד – רציתי להגיד הפוך:

טלי פלוסקוב: מי שבעד החוק הוא נגד אי-אמון, אוקיי?

טלי פלוסקוב: מי שנגד החוק הוא בעד אי-אמון.

טלי פלוסקוב: הכול ברור?

אחמד טיבי: סליחה – – –

טלי פלוסקוב: אני חוזרת.

אחמד טיבי: עוד פעם.

טלי פלוסקוב: מה עוד פעם?

אחמד טיבי: הם לא הבינו.

טלי פלוסקוב: למה, מישהו לא הבין, אתה חושב?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכולם הבינו.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני חוזרת ואומרת: על פי בקשת האופוזיציה – יש כאן בקשה להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: מכיוון שהאופוזיציה ביקשה לראות בזה הצבעה על אי-אמון, הממשלה מבקשת להצביע עכשיו, אז אנחנו כרגע מתחילים – על שני דברים.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על שני דברים בבת-אחת.

טלי פלוסקוב: כרגע, גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בהצבעה.

טלי פלוסקוב: שוב אני חוזרת: מי שבעד הצעת החוק הוא נגד אי-אמון.

טלי פלוסקוב: עכשיו בסדר, אחמד?

אחמד טיבי: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – בעד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – נגד אילן גילאון – נגד יהודה גליק – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד שרן השכל – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד אכרם חסון – בעד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד איתן כבל – נגד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – נגד מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת יוסף עטאונה – אינו נוכח חמד עמאר – בעד לאה פדידה – נגד רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד מוסי רז – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – נגד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לקרוא בשמות חברי הכנסת שעדיין לא השתתפו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח ג'מעה אזברגה – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח מירב בן ארי – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת סאלח סעד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת יוסף עטאונה – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת שמעוניינים להצביע ועדיין לא הצביעו?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם את התוצאות.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד החוק ונגד האי-אמון – 46 חברי כנסת; נגד החוק ובעד האי-אמון – 37 חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 81) (הוראות לעניין המלצה של רשות חוקרת), התשע"ח–2017, התקבלה בקריאה ראשונה, וחוזרת לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: הצעת האי-אמון נדחתה.

טלי פלוסקוב: הודעה לוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת יואב קיש.

): כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, הייתי פה, על הדוכן, לפני כמה ימים, והקראתי חילופי אישים בוועדת החוץ והביטחון מטעם סיעת מרצ.

): היו טענות שנשמעו גם מצד מרכז האופוזיציה, חבר הכנסת יואל חסון, שהמקום הזה בעצם שייך למחנה הציוני, וטענו מסיעת מרצ שהמקום שייך למרצ.

): הטעות שהייתה קרתה כך – וחשוב לי רק להבהיר את זה; בתחילת הקדנציה, אכן, חברת הכנסת גלאון, שהיום כבר לא נמצאת איתנו, ישבה בוועדת החוץ והביטחון על מקום של המחנה הציוני, ולכן הייתה חשיבה שזה בעצם המקום שעכשיו מנסים לעשות החלפה ללא תיאום עם המחנה הציוני.

): אבל בבדיקה שעשינו אנחנו, אנחנו העלינו לקראת סוף הכנס הקודם את מספר חברי הוועדה בוועדת החוץ והביטחון מ-17 ל-21 – שני מקומות לאופוזיציה, שני מקומות לקואליציה.

): אחד מהמקומות לאופוזיציה אכן הלך למרצ, מה שקודם לא היה, ולכן, בעצם, המקום שעליו ישבה חברת הכנסת גלאון חזר למחנה הציוני, וזה היה הטעות והבלבול, ולכן עכשיו אני מודיע לפרוטוקול שוועדת החוץ והביטחון – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

): מה, סמוטריץ?

בצלאל סמוטריץ': נגמרה ההצבעה?

): ההצבעה נגמרה – – –

יצחק הרצוג: מה, לא שמעת?

): כולם רוצים לשמוע מה קורה ולראות את – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: היית מאוד עסוק, חבר הכנסת סמוטריץ.

): כולם רוצים לראות את המינוי של עיסאווי פריג' בוועדת חוץ וביטחון, אתה בדיוק ברגע הקריטי.

עיסאווי פריג': – – – סמוטריץ – – –

): ולכן, אני מודיע בזה לפרוטוקול על חילופי אישים בוועדת החוץ והביטחון.

): מטעם סיעת מרצ במקום הפנוי לסיעה יכהן חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

): בהצלחה.

עיסאווי פריג': תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש, יושב-ראש ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בהצלחה, כמובן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י' בכסלו התשע"ח, 28 בנובמבר 2017, בשעה 16:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.