ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 278, 2017-11-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ד' בכסלו תשע"ח, 22 בנובמבר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט, בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון בנושא: ירידה ברמת מיומנויות השפה בקרב תלמידי ישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן על מנת להשיב לשאילתה דחופה מס' 407, מאת חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: מרכז האלצהיימר ברמת גן.

יולי יואל אדלשטיין: שואל נוסף – מסעוד גנאים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אתמול פורסם כי מרכז האלצהיימר ברמת גן נמצא בסכנת סגירה בשל טעות בחישוב הארנונה של העירייה, קרי עיריית רמת גן, ולכן החליטו להעלות את הארנונה ב-1,100%.

מאיר כהן: רצוני לשאול, אדוני: 1.

מאיר כהן: האם נכון הדבר?

מאיר כהן: 2.

מאיר כהן: אם כן – מה ייעשה למנוע את סגירת המרכז?

מאיר כהן: 3.

מאיר כהן: האם משרד הבריאות נותן אישור להפיכת בית החולים הייחודי לבית עסק?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: תודה, חבר הכנסת מאיר כהן, כי הנושא של מרכז האלצהיימר נורא חשוב והעבודה שהם עושים היא עבודה גדולה מאוד.

יעקב ליצמן: אני אקריא קודם כול את התשובה ואחר כך אולי אעיר כמה דברים.

יעקב ליצמן: השאילתה מעלה סוגיה הנוגעת למוסדות גריאטריים, ומרכז האלצהיימר הוא דוגמה למוסד שחויב בתעריף ארנונה גבוה מהעלות שנשא בעבר.

יעקב ליצמן: ברצוני לציין כי סוגיית הארנונה נמצאת בסמכותו של משרד הפנים והוא המוסמך לקבוע את תעריפי הארנונה וקבלת הפטור על פי הסיווגים השונים.

יעקב ליצמן: עם זאת, משרד הבריאות המליץ למשרד הפנים להקל בתשלומי הארנונה על המוסדות הסיעודיים, אשר במהותם מהווים מגורים למטופלים אולם פועלים תחת רישיון של בית חולים, והנושא נמצא עדיין בבחינה.

יעקב ליצמן: ברצוני להוסיף כי סוגיה מעין זו הגיעה לפתחו של בית המשפט, וככל שתוכרע ייבחנו השלכותיה, כולל הסוגיה התקציבית, על המשמעויות השונות הכרוכות בכך.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר כאן שתי נקודות.

יעקב ליצמן: אני ביקרתי שם פעם, מזמן.

יעקב ליצמן: אני חושב שמזמן היה צריך לשנות את הסיווגים.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מי המוסמך, איזה גורם הוא המוסמך לקבוע – אם זה משרד הפנים – אבל אני הייתי חושב שזה לא נכון.

יעקב ליצמן: יש לשתף, לעשות ועדה שגם אנחנו בתוכה, ואנחנו נעיר מה שיש לנו להגיד על הדברים, לא מספיק רק הפנים.

יעקב ליצמן: האוצר, זה הדבר הראשון.

יעקב ליצמן: דבר שני, אדוני, שאלת על האלצהיימר, וכפי שציינתי, זה מוסד חשוב, גדול, אני מאוד מעריך את פעולותיו; בתי חולים, למה משלמים ארנונה?

יעקב ליצמן: זו שאלה לא קלה.

יעקב ליצמן: למה בתי חולים – מה, זה ביזנס?

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להגיד לך מה הגירעונות שיש שם, אז זה לבד טעון איזה דיון רציני.

יעקב ליצמן: למה בתי חולים בכלל משלמים ארנונה?

יעקב ליצמן: אז כרגע, כפי שציינתי, אני צריך לחכות למה שיגידו בבית משפט – זו התשובה לשאלה הזאת – אבל אם שואלים אותי, אני בהחלט תומך שהם לא בית חולים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – גם חברי הכנסת טלב אבו עראר ודב חנין ביקשו לשאול שאלה.

מאיר כהן: אדוני השר, תודה רבה על תשובתך, ואדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: רק כדי לסבר את האוזן, זה מרכז לאלצהיימר, הוא אגב המרכז היחיד שמגיעים אליו חבר'ה צעירים והוא יודע לטפל בהם.

מאיר כהן: העלו ארנונה מ-226,000 שקלים ל-5 מיליון שקלים, זאת אומרת שהארנונה תושת על החולים ובני המשפחות בערך של 2,600 שקלים בשנה, תוספת.

מאיר כהן: אז אני מודה לך, אדוני.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שאכן – ואני מאוד מבקש ממך לפנות אליהם, אתה, כשר הבריאות, כי אני חושב שהמשקל שלך ישנה את ההחלטה של עיריית רמת גן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יעקב ליצמן: אני אענה אחר כך.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, כעשרה סטודנטים לרפואה סיימו ביאש ברומניה.

טלב אבו עראר: הם קיבלו את תעודת הזכאות שלהם, והגישו – למשרד הבריאות כאן, כדי לאשר אותן.

טלב אבו עראר: בינתיים הם התקבלו לקורס מגן לקראת הבחינה הממשלתית.

טלב אבו עראר: נתנו להם מועד: אם עד מחר הם לא יציגו תעודות מאושרות על די משרד הבריאות, יבוטל הקורס.

טלב אבו עראר: לכן, האם כבודו יוכל לזרז את העניין עוד היום, כדי לא לבטל את הקורס של הסטודנטים הללו.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, ואחריו תשובת השר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, בעיתון ידיעות אחרונות מתפרסמות בימים האחרונים כתבות קשות על מצבם של חדרי המיון בבתי החולים.

דב חנין: מדברים על המתנה של שעות, על אנשים שאפילו לא יכולים לשכב במיטות, יושבים על כיסאות פלסטיק; צוות רפואי שמלא רצון טוב אבל לא עומד בעומס הבלתי אפשרי שמתרחש בחדרי המיון.

דב חנין: אדוני השר, זה מצבה של מערכת הבריאות אחרי שהרבה הרבה שנים היא עברה דיאטה תקציבית רצחנית, כמו בסיפור העצוב על הגמל הזה שכבר כמעט הרגילו אותו לא לאכול ולא לשתות, אבל ברגע האחרון לפני שהוא כבר לגמרי התרגל, הוא פשוט מת.

דב חנין: השאלה הזאת היא שאלה גורלית כרגע, כשמתחיל הדיון על תקציב המדינה לשנה הבאה: האם משרד הבריאות מתכוון להיאבק על העלאה דרמטית של תקציב הבריאות כדי להתמודד עם המגמה הזאת של הפחתת ההוצאות הציבוריות לבריאות ועליית ההוצאות הפרטיות, וכדי להתמודד עם התופעה הנוראה הזאת של העומסים הקשים, האיומים, בבתי החולים ובמערכת הבריאות הציבורית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת מאיר כהן, בהחלט, אני רק אזכור, אני אפנה מייד – אפילו עוד היום – אני אפנה אליהם.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה נכון לעשות, שהם לא בית חולים; הם לא בתי חולים.

יעקב ליצמן: זו עמדתי.

יעקב ליצמן: יש פרוטוקול שאמרתי את זה, כאן.

יעקב ליצמן: אבל בכל זאת, כדי להיות בטוח אני גם אפנה בכתב.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: טלב, אני לא בטוח שאני יכול לסדר את זה עוד היום כי זה לא פרוצדורה שאתה אומר לי: תכתוב מכתב.

יעקב ליצמן: אם להיות רציני, אני לא בטוח שאני יכול לעשות את זה, אבל דבר אחד אני כן אעשה: אני אבקש לבדוק מה הסיפור הזה, אם יש איזה דבר שאני יכול לעשות.

יעקב ליצמן: דב חנין, עם כל הכבוד, אדוני, עם העיתון של אתמול עוטפים דגים.

יעקב ליצמן: אתה הקראת את השאילתה שלך מהעיתון של אתמול.

דב חנין: גם של היום, אגב.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: היום יש נתונים אחרים שם – כך שמעתי, לא קראתי.

יעקב ליצמן: אתמול קראתי, היום לא קראתי, רק שמעתי שיש שם שינוי גדול בעדכון.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך דבר אחד.

יעקב ליצמן: אנחנו בעוד שבועיים-שלושה מציגים בכנס של משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: אנחנו עושים כל שנה דירוג בכמה מקצועות, בודקים את כל בתי החולים, עשינו גם את חדרי המיון ויש לנו מסקנות.

אלי אלאלוף: יש דוח היום בידיעות, מאמר בידיעות.

יעקב ליצמן: שיש?

יעקב ליצמן: הינה, אני אמרתי לך שלא קראתי והוא אומר שיש, אבל לך אני אומר: יש.

יעקב ליצמן: יש, וזה בשוני והבדל עצום מאתמול, ממה שכתוב.

יעקב ליצמן: זה היה פעם וזה השתפר הרבה במשך השנה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לפרטים.

יעקב ליצמן: אנחנו נביא את הנתונים בכנס בעוד שבועיים-שלושה.

יעקב ליצמן: אני לא זוכר מתי הכנס, נביא בדיוק את כל הפרטים.

יעקב ליצמן: מה שעשינו, נדמה לי שזה לא רק מיון, שיש עוד כמה מקצועות.

יעקב ליצמן: כל שנה בוחרים כמה מקצועות ועושים דירוג וסקר.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות, חבר הכנסת יעקב ליצמן, על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 405 מאת חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: התפרצות כלבת בגלבוע.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: נכבדי השר, לאחרונה, כידוע לך, התגלו מקרים רבים, עשרות מקרים, של כלבת במועצה האזורית גלבוע.

יעל גרמן: באזור חיים כ-10,000 תנים, שמהווים מקור להדבקת בעלי חיים, וקיימת סכנה ממשית להתפשטות המחלה.

יעל גרמן: נדרשת פעולה מיידית ומרוכזת למיגורה.

יעל גרמן: ברצוני לשאול אותך: 1.

יעל גרמן: מדוע התפרצה המחלה באזור בתקופה הזאת?

יעל גרמן: מדוע דווקא שם?

יעל גרמן: 2.

יעל גרמן: מה נעשה לשם מיגורה המיידי?

אורי אריאל: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

אורי אריאל: לאחרונה התגלו מקרים רבים של כלבת במועצה אזורית גלבוע וכן חשש בעמק המעיינות, הוא עמק בית שאן.

אורי אריאל: באזור חיים כ-10,000 תנים המהווים מקור להדבקת בעלי החיים, וקיימת סכנה להתפשטות המחלה.

אורי אריאל: נדרשת פעולה מיידית ומרוכזת למיגורה.

אורי אריאל: מדוע התפרצה המחלה?

אורי אריאל: מקור התפרצות המחלה נובע מחדירות מתמידות של נגיף הכלבת על ידי חיות בר, ובעיקר תנים, בחלקם הגדול מעבר לגבולות של מדינת ישראל, גם בצפון וגם במזרח – – –

יעל גרמן: – – –

אורי אריאל: רגע, אבל זו תחילת התשובה.

אורי אריאל: נגיע לזה.

אורי אריאל: מדי שנה מתבצע פיזור של פיתיונות חיסון אוראלי לטורפי בר נגד מחלת הכלבת.

אורי אריאל: הפיזור מתבצע במיוחד באזורים הסמוכים לאזור הגבול וגם באזורים נוספים, שמניסיון יש בהם חשש לכלבת.

אורי אריאל: היקף הפיזור וכמות הפיתיונות שפוזרו בשנים שעברו מנעו את התפרצות המחלה בטורפי הבר בישראל.

אורי אריאל: הפיזור הוא עונתי: מתחיל בחודש אוקטובר ונגמר בסוף חודש מרס.

אורי אריאל: אלה החודשים שבהם הטמפרטורות מאפשרות את פיזור הפיתיונות, המכילים תרכיב.

אורי אריאל: בשנים 2016–2017 פוזרו הפיתיונות באותו אופן ובאותו היקף.

אורי אריאל: אין ירידה בפעילות שלנו בתחום הזה.

אורי אריאל: הממצאים מעידים כי המחלה התפרצה בעיקר בקרב אוכלוסיית תנים צעירים אשר נולדו לאחר פיזור הפיתיונות, באביב 2017.

אורי אריאל: כראיה לכך, מאות תנים בוגרים אשר נדגמו באזור ההתפרצות – לא אובחן בהם נגיף הכלבת.

אורי אריאל: נוסף על כך, ההתפרצות נגרמת על ידי הסתעפות של נגיף הכלבת, שהיא אלימה במיוחד כלפי תנים וכלבים, כלומר כמות חלקי הנגיף הנדרשת להדבקה היא קטנה מאוד.

אורי אריאל: חשוב לזכור שמדינת ישראל מוקפת במדינות אשר בהן המחלה אינה זוכה לטיפול מספק ומניעה מצד השלטונות.

אורי אריאל: מדובר גם על חיות הבית וגם על חיות הבר.

אורי אריאל: אומנם מדינת ישראל זוכה לשיתוף פעולה עם חלק מהמדינות הללו, אך הוא מצומצם בהיקפו וממוקד רק באזורים הסמוכים לגבול.

אורי אריאל: מה נעשה לשם מיגורה המיידי של הכלבת?

אורי אריאל: השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות, בשיתוף רשות הטבע והגנים, פועלים באופן מתמיד למיגור מחלת הכלבת בכל המישורים.

אורי אריאל: השירותים הווטרינריים משקיעים מדי שנה משאבים כספיים ניכרים, כ-6 מיליון ש"ח לשנה, לפעולות למניעתה ולהתפשטותה של מחלת הכלבת.

אורי אריאל: בנוסף, במדינת ישראל, בשונה מהמדינות השכנות, קיימת חובת חיסון שנתית נגד כלבת, וכל כלב מגיל שלושה חודשים חייב להיות מסומן ומחוסן ורשום במאגר הלאומי.

אורי אריאל: במדינת ישראל קיימת מערכת אבחון ושליטה, מעבדת כלבת, שמעניקה לאזרחי מדינת ישראל שירותי אבחון ללא תשלום.

אורי אריאל: המכון הווטרינרי במשרד החקלאות, המפעיל את המעבדה, עורך מחקר ופיתוח למחלת הכלבת בשיתוף עם מכונים מובילים בעולם, בארצות הברית ובאירופה.

אורי אריאל: מעבדת הכלבת אף הוכרה בשנה האחרונה כמרכז ייחוס של ארגון בריאות בעלי החיים הבין-לאומי, שזה הישג כמובן לחוקרים ולעובדים שלנו שם, ואני מודה להם על עבודתם הברוכה.

אורי אריאל: מדי עונה מתבצע פיזור שנתי של חיסון אוראלי המפוזר מן האוויר הנקרא פיתיון, ומכיל תרכיב חיסון המיועד לחיות בר, כגון תנים ושועלים.

אורי אריאל: בתחילת נובמבר 2017 התחלנו בפיזור הפיתיונות עבור השנה.

אורי אריאל: עקב חריפות התפרצות המחלה, הוכפל מספר הפיתיונות לקילומטר מרובע – פשוט הגדלנו את הכמויות באזור ההתפרצות וסביבתה.

אורי אריאל: המשרד, בשיתוף רשות הטבע והגנים, יפזרו את הפיתיונות בצפיפות גדולה יותר באזור ההתפרצות.

אורי אריאל: כמו כן, השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות נוקטים פעולות נוספות למיגור המחלה באזור ההתפרצות, כגון הגברת חיסונים לכלבי בית, ומתן חיסוני דחף לכלבים מחוסנים: בדרך כלל צריך לחסן פעם בשנתיים, ובמקרה כזה, שיש חשש, אנחנו לא מחכים לתום השנתיים אלא על חשבון המשרד אנחנו מחסנים את כל החיות המחמד והבית; חיסון ועיקור חתולים, וכן הסברה והעלאת מודעות בקרב הציבור למניעת מגע של בני אדם בחיות בר וחיסון חיות בית.

אורי אריאל: הבוקר מתקיימת ישיבה אצל מנכ"ל המשרד יחד עם מנכ"ל רשות הטבע והגנים, עם כל הצוותים המקצועיים, וכן עם יושב-ראש ונציגי ארגון הווטרינרים הרשותיים.

אורי אריאל: לנוכח מקרי הכלבת, משרד החקלאות יוצא בשורה של צעדים להגנה על בעלי החיים ובני אדם.

אורי אריאל: בין הפעולות: חיסון ועיקור חתולי רחוב: המשרד והמועצה האזורית גלבוע יחסנו את חתולי הרחוב והבית באזורים החשודים הנגועים.

אורי אריאל: משרד החקלאות, בשיתוף עם הרופאים הווטרינריים הרשותיים, משיק מבצע חיסון ממוקד עבור כלבי בית באזור הגלבוע, הנמצא באזור סיכון.

אורי אריאל: החיסונים הללו ימנעו הידבקויות נוספות של כלבים וחשיפה נוספת של בני אדם לכלבים שאינם מחוסנים, ועלולים להיות חשופים למחלה.

אורי אריאל: בהתאם למספר הכלבים המחוסנים, ייקבע הצורך ביום חיסונים נוסף; תגבור חיסונים לחיות בר למניעת המחלה; חידוד המסרים עבור כלל הציבור: מפגשים, ויהיו ימי עיון להסברת הנושא.

אורי אריאל: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, חברי הכנסת יוסף עטאונה וטלב אבו עראר.

יעל גרמן: תודה רבה לך.

יעל גרמן: באמת תשובה מאוד מפורטת, וקיבלתי תשובה לחלק השני של השאלה שלי – מה נעשה.

יעל גרמן: אני מבינה שנעשה הרבה, אבל כרגע ניגש אליי חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואמר שגם בעמק יזרעאל – אתה ציינת את עמק המעיינות אבל גם בעמק יזרעאל – יש אותה תופעה.

יעל גרמן: אני לא קיבלתי תשובה על השאלה הראשונה: מדוע דווקא – אתה אמרת שפיזרתם אותה כמות של פיתיונות עם חיסונים מן האוויר ב-2016 וב-2017, אבל משהו כנראה לא נעשה כמו שצריך או משהו קרה, ולהערכתי כן צריך לבדוק את זה, כי אחרת אין הסבר להתפרצות הזאת.

יעל גרמן: ובהערת שוליים – הייתי רוצה שאתה או שר הבריאות יענו לי: מה שלום כל אותם אנשים שהותקפו, ילדים ובני נוער שהותקפו וננשכו וטופלו, הייתי רוצה לדעת ששלומם טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף עטאונה, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יוסף עטאונה: אדוני השר, למרות החלטה של הדרג המקצועי בראשות הבדואים לחבר סוף-סוף את הכפרים הלא-מוכרים למים, נודע לנו שאתמול, לאחר לחצים פוליטיים, החלטת לבטל את ההחלטה הזו.

יוסף עטאונה: שאלתי: האם זה נכון?

יוסף עטאונה: האם לא הגיע הזמן לתקן את העוול ההיסטורי בסוגיה זו?

יוסף עטאונה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך נשמע את השר.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדי השר, נוסף למה ששאל חברי חבר הכנסת יוסף עטאונה לגבי המים: התבשרנו לפני כמה ימים שכפרים בלתי מוכרים יחוברו למים, ואתמול או לפני יומיים אתה מודיע לתקשורת או בפייסבוק שלך שאתה חוזר בך מההחלטה הזאת.

טלב אבו עראר: אני שואל: מי כאן מנהל את המדינה?

טלב אבו עראר: האם עמותת רגבים – שאתה וחברך בצלאל סמוטריץ חברים בה, או מייצגים אותה כאן – היא מנהלת לנו את המדינה?

טלב אבו עראר: הרי נכנעת, הופעל עליך לחץ מעמותת רגבים, שתפקידה לנשל לנו את הקרקע, לפנות את התושבים האזרחים הבדואים מאדמותיהם כדי ליישב במקומם תושבים אזרחים יהודים.

טלב אבו עראר: האם כך המצב?

טלב אבו עראר: אחרי שהתבשרנו אתה חוזר בך?

טלב אבו עראר: אתה שר של רגבים או של כל ישראל?

ענת ברקו: – – – אסלאמית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, לא צריך להפריע כל הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר ישיב.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: ראשית לחברת הכנסת יעל גרמן: אנחנו לא יודעים, אנחנו משערים, וזה הבדל גדול, שיש פעילות פחות טובה אצל שכנינו, ואין לנו דרך באמת לבדוק.

אורי אריאל: את יודעת, היחסים לא מי יודע מה, אצל חלק יותר, ופחות.

אורי אריאל: נדמה לנו – אנחנו מנסים לבדוק את זה, כי זה עניין הומני, הוא לא עניין פוליטי ואחר; אנחנו מנסים לבדוק כדי באמת, כפי שציינת, ואני מקבל את זה במאה אחוזים: צריך להבין מאיפה זה בא ואז יודעים יותר טוב איך לטפל ולא רק למנוע באופן כללי.

אורי אריאל: הערת חבר הכנסת שטרן שזה הגיע לעמק יזרעאל היא נכונה, ויש גם איזשהן נגיעות בגליל התחתון.

אורי אריאל: אנחנו ערים לזה ואנחנו מטפלים בכל המרחב.

אורי אריאל: אנחנו לא מחכים שזה יתפרץ ואז נטפל.

אורי אריאל: אנחנו מנסים בטבעת הראשונה הסמוכה לאזור, שזה הגלבוע בעיקר, וקצת בעמק המעיינות, ובעוטף שלהם גם לטפל – כמובן לא באותה רמת חירום, אבל לטפל, כי אנחנו חוששים שזה יזלוג לאזורים הללו.

אורי אריאל: התנים לא מבחינים במועצות או באיזשהם גבולות, הם מסתובבים.

אורי אריאל: אני מנצל את ההזדמנות הזאת להגיד משהו לציבור הרחב ולראשי המועצות.

אורי אריאל: חלק מהגעת התנים, לא הכלבת – אני מדגיש, תנים ודברים אחרים – לתוך היישובים נובע מזה שאין ניקיון, אין סניטציה, יש פחי זבל שהם חצי ריקים והחצי השני הוא בחוץ.

אורי אריאל: זה מהווה אוכל.

אורי אריאל: אנחנו זורקים כל כך הרבה אוכל ומים, שזה מהווה מקור משיכה.

אורי אריאל: עוד פעם, אני לא מטיל אחריות על אף אחד, האחריות לטפל עכשיו היא עלינו, על המשרד.

אורי אריאל: אנחנו מטפלים.

אורי אריאל: אני רק מבקש מכולנו לעשות עוד מאמץ, בוודאי באזורים הללו, שהזבל שאנחנו זורקים יהיה בפחים ויהיה סגור כמו שצריך.

אורי אריאל: לגבי הנפגעים, למיטב ידיעתי כולם בטוב.

אורי אריאל: זה לא אומר שהם לא מטופלים, כי צריך לקבל זריקות ודברים כאלה – אבל זה למיטב ידיעתי.

אורי אריאל: אני אבדוק ואני אתן לך תשובה אחרי זה, כי זה לא מוסמך במובן שבדקתי את זה.

אורי אריאל: לגבי חבר הכנסת יוסף עטאונה – לא ממש קשור לעניין, אבל התרגלנו כבר שכל אחד עם מה שעל ליבו.

אורי אריאל: אנחנו לא נסבול, ואנחנו נעשה את כל מה שהחוק מחייב כדי שלא תהיה בנייה בלתי חוקית.

אורי אריאל: הסיפור של פעם, שהיה בו צדק מסוים, רק מסוים, של: אין לנו לאן ללכת כי אין מגרשים, אין פיתוח, אין מה, ואז מה אתם רוצים שנעשה – נגמר.

אורי אריאל: אנחנו הולכים לשווק עוד השנה – כבר שיווקנו משהו כמו 3,000 יחידות, 3,000 מגרשים.

אורי אריאל: אנחנו הולכים לשווק עוד השנה עוד כ-3,000 – – –

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: אנחנו הולכים בשנה הבאה לשווק – ב-2018, שזה עכשיו, בתחילת השנה, לא בסופה – עוד אלפי יחידות דיור.

אורי אריאל: זה מפוזר בכל היישובים, ולכן לכל אזרח יש אפשרות לקבל מקום לבנייה בתוך היישובים המוכרים.

אורי אריאל: זה מה שצריך לקרות.

טלב אבו עראר: הוא שאל על מים.

אורי אריאל: אני – אתה לא תפריע לי.

טלב אבו עראר: הוא שאל על מים.

אורי אריאל: כי הרמקול אצלי – –

טלב אבו עראר: הוא שאל על מים – – –

אורי אריאל: – – אני ארים את קולי ולא ישמעו אותך.

אורי אריאל: אתה יודע את זה הרי, אבו עראר, למה לך?

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: אני לא אתן לך להפריע לי, עם כל הכבוד.

טלב אבו עראר: שתענה על המים.

אורי אריאל: אתה רוצה תשובה?

אורי אריאל: תשב ותקשיב לתשובה, לא יעזור לך.

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: אתה לא תפריע.

אורי אריאל: זהו, עכשיו תקשיב.

אורי אריאל: נושא המים.

אורי אריאל: גם קודם סיפקו מים לכפרים הלא-מוכרים.

אורי אריאל: אתם עוסקים בהסתה.

אורי אריאל: אתם יודעים שסיפקו.

אורי אריאל: נכון שהאספקה לא הייתה במיטבה, אבל אתם לא אומרים את זה.

אורי אריאל: אתם מדברים כאילו לא היו מים.

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: ועכשיו אתם – –

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: – – מנסים לסנוור את עיני הציבור.

יוסף עטאונה: – – –

אורי אריאל: ואני אגיד את העובדות האמיתיות.

אורי אריאל: גם קודם היו מים.

אורי אריאל: נכון שהם באו משעון אחד, והיה ראיס אחד שחילק ועשה – –

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: – – מה שהוא רוצה, כי אתם אנשים לא אחראיים.

אורי אריאל: והיו מים.

טלב אבו עראר: אתה לא אחראי.

אורי אריאל: מה שהיה עכשיו – – –

טלב אבו עראר: אתה לא אחראי, לא אנחנו.

אורי אריאל: מה שהיה עכשיו זה שיש ניסיון להוציא את חלוקת המים מהראיס, שזה איש אחד שעושה בזה כבתוך שלו, הוא גובה – אדוני היושב-ראש, מחיר המים נניח הוא X, אז הוא, מבני משפחתו, מבני כפרו הוא גובה פי ארבעה, כי זה מקור הכנסה.

אורי אריאל: הבעיה היא אצלכם בבית.

אורי אריאל: תעשו סדר בבית.

אורי אריאל: אז עכשיו נבדקת האפשרות לתת לכל אחד שעון שלו, הוא ישלם מול מקורות.

אורי אריאל: אני לא אישרתי את זה, וממילא לא חזרתי בי.

אורי אריאל: כל המהומות שאתם מנסים לעשות במקום לדאוג לבני עירכם לא יעזרו לכם.

אורי אריאל: אנחנו מטפלים בהם יותר טוב מכם.

טלב אבו עראר: – – – רגבים.

טלב אבו עראר: תתבייש לך.

אורי אריאל: ואתם במקום לעזור מפריעים לנו כל הזמן.

אורי אריאל: אבל זה לא יעזור לכם, כי אנחנו בונים פי עשרה, אנחנו פותחים יותר בתי ספר.

אורי אריאל: הזדמנות טובה להגיד תודה למשרד החינוך ולמנכ"ל שבונה – –

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: – – 100 גני ילדים.

טלב אבו עראר: – – – בתי ספר, אנחנו רוצים מים.

אורי אריאל: לא בגללכם הוא בונה את זה.

אורי אריאל: בכפרים הלא-מוכרים הוא בונה 100 גני ילדים, כי זה מה שמתחייב וזה מה שסיכמנו איתו, והוא עושה את זה ועומד בזה בהצלחה.

אורי אריאל: אני שמח.

אורי אריאל: אני רוצה להגיד מילת חיזוק ועידוד לעמותת רגבים שעושה עבודה חשובה מאוד.

אורי אריאל: היא לא משפיעה עליי יותר מכל אזרח אחר שפונה אליי, ופונים אליי רבים וטובים – גם בדואים, כולל אתמול, וגם אחרים.

אורי אריאל: כולם אזרחים, כולם היו בניי, ואני דואג להם.

אורי אריאל: ואני אמרתי לך כמה פעמים, ואתה כבר מצטט אותי ואומר שכל מה שמגיע לבדואים בדרום מגיע להם בזכות ולא בחסד.

אורי אריאל: אני לא עושה טובה שאני נותן שירותים לאזרחים, זאת חובתי, זאת חובת המדינה – –

טלב אבו עראר: – – – מים.

אורי אריאל: – – זאת חובת הממשלה.

אורי אריאל: אנחנו נעשה חלוקה עבודה צודקת.

אורי אריאל: אתה תמשיך לצעוק ואני אמשיך לעשות, וזה בסדר גמור, זאת נראית לי חלוקה הוגנת.

אורי אריאל: אני לפחות בשלי אעמוד.

אורי אריאל: אם אתה רוצה לדבר איתי בצורה שהיא מכבדת את שנינו ולהראות לי ליקויים, אז אתה יודע לעשות את זה, כי עובדה שעשית את זה בעבר.

אורי אריאל: אם אתה רוצה לעשות תעמולה, אתה יכול להמשיך בדרכך.

אורי אריאל: זה לא מפריע לנו לעבוד, כי אנחנו עובדים בכל מקרה – כולל הבוקר הזה.

אורי אריאל: בעזרת השם בשבוע הבא – לא, השבוע, בעזרת השם, נניח אבן פינה לשכונה קטנה של מבנים לחיילים משוחררים כדי שלא יגורו בבנייה בלתי חוקית ושלא נהרוס להם את הבתים כשהם חוזרים מפעילות בצבא.

אורי אריאל: זו בשורה גדולה.

אורי אריאל: אני בטוח שאבו עראר, למרות שאתה שומע על זה פעם ראשונה, אתה בטח מברך על זה שאנחנו דואגים לחיילים.

אורי אריאל: אתם הרי מעודדים את השירות – –

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: – – גם השירות הלאומי וגם השירות הצבאי.

ענת ברקו: שירות בתנועה האסלאמית.

אורי אריאל: ואני מברך אתכם על כך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מאיר כהן: איפה זה?

מאיר כהן: במולדה?

אורי אריאל: לא זוכר.

אורי אריאל: לא, לא במולדה, נדמה לי באום-בטין.

אורי אריאל: אני אגיד לך.

מאיר כהן: רעיון מצוין.

אורי אריאל: זה קורה יחד עם שר הביטחון והאוצר, אני אומר להם תודה.

אורי אריאל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן להשיב על שאילתה דחופה מס' 404, מאת חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה, היום benefit של יש עתיד יש לנו פה בשאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: כן, שאלה נוספת, אדוני?

נחמן שי: – – – התשובות עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: התשובות יותר מגוונות, אבל עכשיו יהיו שלוש תשובות של סגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: יעקב פרי גם ביקש שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: החלטת הממשלה למיגון העורף, חבר הכנסת רזבוזוב יקרא את השאילתה, בבקשה, אדוני.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, חבריי חברי הכנסת, למרות שעבודת המטה בעניין מיגון העורף הושלמה, התוכנית, החלטת הממשלה מס' 2025, טרם יצאה אל הפועל, וישנם פערי מיגון קריטיים באזורים שונים במדינה.

יואל רזבוזוב: ברצוני לשאול: 1.

יואל רזבוזוב: כיצד מתקדמת התוכנית למיגון העורף שעליה החליטה הממשלה?

יואל רזבוזוב: 2.

יואל רזבוזוב: האם אזרחי ישראל יכולים לישון בשקט בלילה?

יואל רזבוזוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החלטה מס' 2025 התקבלה בספטמבר 2014.

אלי בן-דהן: החלטת הממשלה באמת קובעת למנות ועדה בראשות מנכ"ל משרד השיכון וראש רח"ל, יחד עם מעורבות של החשבת הכללית, הממונה על התקציבים וכו', והלב של ההחלטה – למצוא פתרונות איך אפשר למגן את כל היישובים שבהם אין מיגון.

אלי בן-דהן: במילים פשוטות נאמר, דירות שבהן אין ממ"דים, דירות שנבנו לפני ההחלטה שכל דירה צריכה להיות עם ממ"ד.

מאיר כהן: ב-1991.

אלי בן-דהן: 1991, צודק.

אלי בן-דהן: ההחלטה הזאת, כפי שאתם יודעים, התקבלה; מייד לאחר מכן, לצערנו – לצערנו, אני אומר עכשיו, עם חבריי מיש עתיד אולי – הוחלט לפרק את הממשלה ולהכריז על בחירות.

אלי בן-דהן: ממילא הוועדה הפסיקה לפעול.

אלי בן-דהן: מאז התחלפו שלושה מנכ"לים במשרד השיכון, כך שהמציאות גרמה לכך שהיו עיכובים.

אלי בן-דהן: אף על פי כן, ביוני 2016 הגישה הוועדה המלצות לאחר עבודה של חברה כלכלית בשם פז מערכות, היא הגישה המלצות עקרוניות להגנה על כל היישובים שבהם אין ממ"דים.

אלי בן-דהן: התפיסה הזאת, שצריך להוסיף ממ"ד, היא תפיסה שנבנתה על ידי רח"ל, פיקוד העורף, רמ"ט מיגון והצבא עצמו.

אלי בן-דהן: העמדה הזאת, לצערנו, לא התקבלה על ידי האוצר.

אלי בן-דהן: האוצר טען שיש פתרונות חלופיים זולים יותר מאשר בניית חדרי מיגון, ולכן האוצר עד רגע זה עיכב את – – –

איל בן ראובן: לא נעשה בפועל שום דבר.

אלי בן-דהן: אני מסביר, אני לא מתחמק, תן לי להשלים את התמונה.

אלי בן-דהן: ולכן, מאז יוני 2016 העניין נשאר תקוע.

אלי בן-דהן: מנכ"ל משרד השיכון הקודם אשל ארמוני פנה למזכיר הממשלה, והודיע לו על כך שלוועדה, כרגע, יש מסקנות ברורות ומשרד האוצר מתנגד למסקנות הללו – ולכן הוא גם לא מוכן לתקצב אותן – כך שבפועל הוועדה סיימה את תפקידה, כי היא לא יודעת איך להתקדם.

אלי בן-דהן: היא מבקשת שהנושא יעלה שוב לממשלה.

אלי בן-דהן: לצערנו, מאז הנושא לא עלה לממשלה.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר ששר הביטחון פנה גם לראש הממשלה בחודשים האחרונים, ובשבועות הקרובים אמורה להיות ועדת שרים למוכנות העורף, וגם שם שר הביטחון יעלה שוב את הנושא הזה, כדי למצוא פתרון ולצאת מן הפלונטר.

אלי בן-דהן: רק כדי לסבר את האוזן: לגבי מיגון היישובים באזור הצפון, מקו הגבול עד 20 קילומטר – מדובר בהשקעה של קרוב ל-1.5 מיליארד שקל; רח"ל הציעה לבצע את זה בדירוג, בעשר שנים, כל שנה 150 מיליון, וכמובן זה ייעשה במדורג לפי רמת הסיכון.

אלי בן-דהן: גם על זה כרגע אין הסכמה עם משרד האוצר.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, אני מקווה מאוד שבזמן הקרוב גם ראש הממשלה והממשלה כולה יתערבו בעקבות ההחלטה והדיון שהתקיים בוועדת השרים למוכנות העורף, ואני מקווה שנצא מהפלונטר הקיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אז חברי הכנסת יעקב פרי ונחמן שי ביקשו להפנות שאלה נוספת לסגן השר.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן השר, לפני שבועיים פורסם בחדשות 2 כי שלושה בכירים במערך פיתוח הטילים ברפא"ל מתריעים מפני התוכנית להרחבת מפעלי בז"ן ולהעתקת קרקעות הצפון.

יעקב פרי: הבכירים, שנסמכים על ניסיונם הרב, לשמחתנו, בנושא הטילים, טוענים שהתוכניות האלה הן סכנה ביטחונית למאות אלפי תושבי האזור.

יעקב פרי: לאחר הפרסום, הגשתי שאלה דחופה למשרד הביטחון, שהפנה אותי למשרד האוצר, והחזיר לי משרד האוצר תשובה ששאלת האפשרות להגן מפני טילים נמצאת בסמכות הבלעדית של משרד הביטחון, ולכן שאלותיי הן, אדוני סגן השר: 1.

יעקב פרי: האם לאור האזהרות והסכנה הצפויה לתושבי מפרץ חיפה, בכוונת משרד הביטחון לבחון שנית את האישור שניתן לקידום התוכניות?

יעקב פרי: 2.

יעקב פרי: האם בכוונת המשרד להורות על שינוי המיקום או מתן הנחיות למיגון המתקנים עוד בטרם הוקמו?

יעקב פרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פרי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני סגן השר.

נחמן שי: קודם כול, הריב בין המשרדים הוא ממש לא מעניין.

נחמן שי: יותר מעניין לתת הגנה לעורף של מדינת ישראל, ומהתשובה שלך לא הבנתי מאיפה תבוא הישועה; מה גם, ששר הביטחון – מטעמים שלא הובהרו ציבורית, אבל אולי יש דברים בגו, אני לא פוסל – מבקש 4.5 מיליארד שקל נוספים לתקציב הביטחון.

נחמן שי: האם מיגון העורף כלול בהם?

נחמן שי: האם האיום האיראני החדש והמתחדש לא מחדד את הצורך בהגנת העורף?

נחמן שי: ודבר שלישי ואחרון, מלחמת האזרחים בסוריה לימדה אותנו שבידי אויבינו נמצא נשק כימי, האם זה לא אומר שצריך לשקול מחדש את ההחלטה שלא לתת ערכות מגן ולהגן – הגנה אישית, לא הגנה באמצעות דירות או מרחבים – על כל אזרח ואזרחית במדינת ישראל?

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, לחבר הכנסת פרי: אני מודה, אני לא מכיר את הנושא לעומקו, ואני לא רוצה לתת תשובה מן השרוול.

אלי בן-דהן: אם תגיש שאילתה או תפנה אליי בשאילתה בכתב, אני אבחן את הנושא לעומקו ואשיב לך תשובה עניינית וטובה.

אלי בן-דהן: אני לא רוצה סתם לומר תשובה על דברים שאינני מספיק בקי בהם.

אלי בן-דהן: לגבי חבר הכנסת נחמן שי, אכן התוספת התקציבית בוודאי כוללת גם את מיגון העורף.

אלי בן-דהן: בכלל, נעשית עכשיו עבודה רצינית מאוד במשרד הביטחון בכל הנושא שנוגע למיגון העורף, ואני מעריך שבמסגרת זאת גם תיבדק השאלה שהעלית לגבי ערכות המגן, שזה נושא – הייתי אומר, שככל שנדבר עליו פחות ונעשה יותר, יותר טוב.

אלי בן-דהן: אני מניח שגם הוא ייבחן במסגרת התוכנית כולה.

אלי בן-דהן: כידוע לך, זאת עדיין רק דרישה של משרד הביטחון, אנחנו עדיין רחוקים מאישור.

אלי בן-דהן: אפילו הפריסה – דיברנו על 150 מיליון ל-10 שנים – גם לגבי זה עדיין אין אישור.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד שוועדת השרים לענייני מוכנות העורף תדון בעניין, ואם היא תאשר את הבקשה, אז יהיה גם אישור תקציבי לבקשה הזאת.

אלי בן-דהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון ולשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 406, של חבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא – ביטול כיתות הכוננות בקו התפר באזור לכיש – סכנה לתושבים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת יעל כהן-פארן ודב חנין – דב חנין כבר שאל, סליחה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת יעל כהן-פארן ואלעזר שטרן.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, כיתות הכוננות ביישובים מאוימים יכולות להיות ההבדל בין אירוע שמסתיים ובין מלחמה או מבצע צבאי גדול.

איל בן ראובן: בביקור שערכתי עם ועדת חוץ וביטחון בקו התפר באזור לכיש, נודע לנו מהאנשים שם שצה"ל הנחה להתארגן לביטול כיתות הכוננות ביישובי האזור.

איל בן ראובן: ברצוני לשאול: 1.

איל בן ראובן: האם המידע נכון?

איל בן ראובן: 2.

איל בן ראובן: אם כן – מדוע?

איל בן ראובן: 3.

איל בן ראובן: מהו המענה החלופי לביטחון היישובים, אם באמת לוקחים להם ומבטלים את כיתות הכוננות האלה?

איל בן ראובן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, המידע לא נכון.

אלי בן-דהן: אבל אני לא רוצה להסתפק רק במילה הזאת אלא אני ארחיב מעט.

אלי בן-דהן: אכן יש בחבל לכיש מציאות קצת, הייתי אומר, אנומלית, ואני אסביר למה: עד מלחמת ששת הימים, עד 67', האזור של כל יישובי חבל לכיש היה כמעט, הייתי אומר, כמו הערים במרכז הארץ, דהיינו שמי שאחראי עליהם זה משטרת ישראל, או בעניין הזה, כיוון שהם היו קרובים לגבול – מג"ב.

אלי בן-דהן: יש בעניין הזה יוצא דופן אחד והוא היישוב שקף.

אלי בן-דהן: שקף הוא יישוב שנמצא כבר בשטח ששוחרר במלחמת ששת הימים, ולכן הוא באחריות הצבא.

אלי בן-דהן: לצבא אין שום כוונה לשנות את התוכנית בעניין כיתות הכוננות של שקף.

אלי בן-דהן: מחלקת הכוננות של שקף מונה 13 לוחמים מבני היישוב, היא מוכנה, מאורגנת, נמצאת באחריות החטיבה המרחבית יהודה.

אלי בן-דהן: שאר היישובים, כפי שאמרתי, נמצאים באחריות מג"ב.

אלי בן-דהן: אנחנו בצה"ל איננו מכירים כוונה של מג"ב לשנות את תוכנית ההגנה ולבטל את כיתות הכוננות.

אלי בן-דהן: אם מג"ב עושה כזאת תוכנית, בשלב זה היא ודאי לא הגיעה לידיעת הצבא, היא אולי תוכנית פנימית של מג"ב.

אלי בן-דהן: אני מעריך שבסופו של דבר, ברגע שהתוכנית תושלם מבחינת מג"ב ותקבל את האישורים הפנימיים שלה, היא תובא גם לידיעתו ואישורו של פיקוד מרכז – למרות שמג"ב באופן עקרוני יכול לקבל החלטה עצמאית, הוא לא זקוק לאישור פיקוד מרכז.

אלי בן-דהן: כאמור, היישובים שמג"ב אחראי להם הם יישובים כמו יישובים במדינת ישראל שלפני ששת ימים, שהצבא לא אחראי להגנתם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לאיל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, שאלות נוספות ליעל כהן-פארן ואלעזר שטרן.

איל בן ראובן: טוב שיושב פה גם השר לביטחון פנים.

איל בן ראובן: הנושא כרגע – אנחנו היינו ביישובים האלה שם.

איל בן ראובן: אלה יישובים שנמצאים תחת איום ידוע.

איל בן ראובן: אומנם עשינו חומה יפה שם, וזה דבר מאוד מאוד חשוב, אבל מה שאני אומר לך זה מהשטח.

איל בן ראובן: האנשים קיבלו הנחיות בשטח לביטול כיתות הכוננות והחלפתן ברבש"ץ וסגנו.

איל בן ראובן: זאת ההנחיה שניתנת.

איל בן ראובן: אני אומר, כסגן שר הביטחון, לביטחון היישובים האלה, אני מציע לכם לבדוק את העניין.

איל בן ראובן: אני יודע, אגב, שפיקוד מרכז הגיש ערעור על הבקשה הזאת אבל כרגע ההנחיה, לינואר, היא ביטול כיתות הכוננות.

איל בן ראובן: אני חושב שזו תהיה טעות גדולה ואני מציע לבחון את הדבר הזה, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: אדוני סגן השר, באזור השרון, באזור כפר סבא, פתח תקווה, ראש העין, עד כמעט כביש 57, כולל היישובים קלנסווה, גם יישובים ערביים, סובלים מאוד מזיהום אוויר חריף, שמגיע משטחי הרשות הפלסטינית עקב שרפות של פסולת, שרפות פירטיות בעשרות מוקדים, שמהוות מפגע אדיר עבור מאות אלפי תושבים, אולי מעל מיליון תושבים.

יעל כהן-פארן: האם משרד הביטחון, הצבא, יכול ומתכוון להיכנס – גם אם זה שטחי B ואולי אפילו שטחי A – כדי למנוע את המפגעים האלה לטובת תושבי מדינת ישראל?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ולאחר מכן נשמע את התייחסות סגן שר הביטחון.

אלעזר שטרן: אדוני סגן השר, מדברים על כיתות כוננות.

אלעזר שטרן: יש לנו בחורים בישיבות הסדר, וברוך השם, יש הרבה ישיבות פזורות בכל הארץ.

אלעזר שטרן: כמו שאתה ואני יודעים, זה כוח אדם מצוין.

אלעזר שטרן: למה אי-אפשר לקחת אותם ולארגן אותם ככיתות כוננות לכל אירוע שיתערבו בו או שיצטרכו להתערב בו?

אלעזר שטרן: אני מניח שחלק מהבעיה יהיה ש-70 יום בשנה הם בחופשה, אבל לצורכי ביטחון אני בטוח שהם ייאותו להישאר בישיבה ולהוות כיתות כוננות.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה יכול להיות פתרון הגיוני מאוד לכיתות הכוננות שעלו כאן בשיחה, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת איל, כפי שאמרתי, כמובן ההנחיה לא ניתנה על ידי צה"ל, צה"ל לא מכיר הנחיה כזאת.

אלי בן-דהן: ההנחיה כנראה ניתנה על ידי מג"ב, אם ניתנה.

אלי בן-דהן: אני, לפחות, לא מכיר אותה.

אלי בן-דהן: מג"ב, בעניין הזה יש לו אוטונומיה משלו, כיוון שהוא לא כפוף להנחיות הצבא, כפי שאמרתי.

אלי בן-דהן: אני מסכים איתך שפיקוד מרכז לא רואה את זה בעין יפה, לפחות ממה שאני יודע מהבוקר הזה.

אלי בן-דהן: אנחנו כן נבדוק שוב מול מג"ב; אני אבקש מפיקוד מרכז לבדוק מול מג"ב אם אכן התוכנית הזאת מתבצעת או לא, ואם היא כן מתבצעת, מה החליף הראוי שמג"ב מציע.

איל בן ראובן: יש קשר, הרי.

איל בן ראובן: אנשי כיתות הכוננות – – –

אלי בן-דהן: בוודאי, אני מסכים.

אלי בן-דהן: אני חושב שאמרתי דברים ברורים.

אלי בן-דהן: מהבחינה הזאת אני מסכים איתך מאוד.

אלי בן-דהן: אנחנו נבדוק את זה.

אלי בן-דהן: רק אני אומר, אנחנו לא יודעים מזה.

אלי בן-דהן: אם השר ארדן יודע ורוצה להוסיף, בבקשה.

אלי בן-דהן: לגבי זיהום האוויר, חברת הכנסת, אני מסכים איתך בכל מילה.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר לך שהמינהל האזרחי עושה מאמצים גדולים מאוד.

אלי בן-דהן: אפילו הבאנו כמה מפחמות לדוגמה, שמפחיתות מאוד מאוד את זיהום האוויר.

אלי בן-דהן: לצערי – אני אומר את האמת – אין לנו כל כך פרטנר ברשות הפלסטינית שמוכן בכלל לשקול שיקולים של זיהום אוויר.

אלי בן-דהן: אני יודע שמתאם הפעולות בשטחים עומד בקשר רציף עם ההנהגה הפלסטינית, ודורש מהם להפסיק את המפחמות.

יעל גרמן: – – –

אלי בן-דהן: שנייה, אני רק אשלים, אני רק יכול לומר שבאזור יותר צפונה, באזור מבוא דותן, באום אלפחם, שם היה זיהום אוויר הרבה הרבה יותר גדול.

יעל גרמן: שם זה נפתר.

אלי בן-דהן: רגע, דקה, זה מה שאני רוצה לומר – שם זה נפתר כי באמת נעשתה שם עבודה גדולה מאוד בעניין הזה.

אלי בן-דהן: אני אגיד לך גם איך זה נפתר – זה נפתר גם כי אנחנו מנענו גם את הבאת הגזם.

אלי בן-דהן: הרי בסופו של דבר צריך חומר גלם למפחמות הללו.

אלי בן-דהן: מאיפה מגיע חומר גלם?

אלי בן-דהן: חומר גלם מגיע מישראל.

אלי בן-דהן: לכן עצרנו משאיות שלמות עם גזם שנכנס לאזור הזה.

אלי בן-דהן: אני מניח שגם פה צריך לעשות עבודה כזאת כדי למנוע את הכנסת הגזם.

אלי בן-דהן: עדיין, צריך לדעת שלצערנו, אין לנו מספיק שיתוף פעולה, אבל בעניין הזה אני יכול לומר לך שאנחנו כל הזמן עם העניין הזה.

אלי בן-דהן: זה נושא שאני מטפל בו מול מתאם פעולות הממשלה בשטחים.

אלי בן-דהן: אני עומד על זה, ואני מקווה מאוד שלנושא הזה יימצא פתרון, ולו לפחות בנושא של מניעת הגזם.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת שטרן, אני רוצה להגיד לך שבשיתוף פעולה ויוזמה של איגוד ישיבות ההסדר ושלי אנחנו מכינים עכשיו כיתות כוננות.

אלי בן-דהן: פיקוד העורף מוכן לאמן אותם והם יהיו באמת כיתות כוננות.

אלי בן-דהן: אני אומר לך יותר מזה – לא רק כיתות כוננות ללוחמה אלא גם, חס ושלום, לאסון רב-נפגעים או רעידת אדמה או כל דבר אחר – הם יהוו כוח מרכזי שיסייע בהרבה מאוד תחומים.

אלי בן-דהן: ממש בזמן הקרוב יצא פיילוט ראשוני.

אלי בן-דהן: אגב, אני אגיד לך יותר מזה – יש, אתה יודע, מחסנים מרכזיים לחלוקות של כל מיני אוהלים וציוד במציאות של אירוע רב-נפגעים.

אלי בן-דהן: אין כוח אורגני לעיריות שיחלק את זה, וישיבות ההסדר – כבר נעשו אימונים עם מלגזות, למצוא איפה כל פריט נמצא, איך יחולק לאזרחים.

אלי בן-דהן: בעניין הזה אני יכול לומר לך שזכיתי לכוון לדעתך.

יולי יואל אדלשטיין: כיוונת לדעת גדולים, חבר הכנסת שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נשאר איתנו.

יולי יואל אדלשטיין: עוברים לשאילתה דחופה מס' 408, מאת חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: הכפפת גלי צה"ל לשר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע שיש שואלת נוספת, עליזה לביא, שהגישה שאילתה דומה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, כן.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: הכפפת גלי צה"ל לשר הביטחון.

נחמן שי: הכפפת התחנה לשר היא מעשה פוליטי.

נחמן שי: רצוני לשאול: 1.

נחמן שי: מה ייעשה לשמירת עצמאותה העיתונאית והארגונית של התחנה?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: מדוע לא לחפש לה אכסניה ציבורית אחרת או הפרטה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, אכן, בהנחיית שר הביטחון ביצע מנכ"ל משרד הביטחון עבודת מטה ארוכה ועמוקה לבחינת כל החלופות לאן תעבור תחנת גלי צה"ל, וזה נובע בעיקר מבקשתו או מדרישתו של הרמטכ"ל, רב-אלוף גדי איזנקוט, שביקש לא להיות אחראי על תחנת רדיו ציבורית.

אלי בן-דהן: הוא ביקש שהצבא יעסוק רק בפעולות הליבה שלו ולא בדברים נלווים.

אלי בן-דהן: מבחינה זו, מנכ"ל משרד הביטחון אכן בחן כמה חלופות.

אלי בן-דהן: ההצעה המוצעת כרגע, החלופה המועדפת, היא הפיכת גלי צה"ל ליחידת סמך בתוך משרד הביטחון, וכמובן הדבר הזה ייעשה בשלבים.

אלי בן-דהן: כל זה ייעשה בשמירת הצביון הייחודי של התחנה, הבטחת שידור ציבורי מוביל ופופולרי, ועם מנגנונים לשמירת עצמאות התחנה ומניעת התערבות בתכניה.

אלי בן-דהן: לשם כך – אני אומר לך אילו מנגנונים הוקמו.

אלי בן-דהן: ראשית, הפיקוח הציבורי, הקיים כיום בחוק, על ידי תאגיד השידור הציבורי יימשך כפי שמעוגן בחוק התאגיד הציבורי; תיבחן קביעת תקנות לפיקוח על התחנה; תהיה ועדה ציבורית מייעצת שתפקח על איזון התכנים, בדומה למנגנון שקיים בחוק תאגיד השידור הציבורי; מפקד גלי צה"ל ייבחר באמצעות ועדת איתור בראשות שופט מחוזי; בעלי תפקידי התוכן הבכירים יאושרו על ידי אותה ועדה ציבורית; ימונה נציב פניות ציבור חיצוני לתחנה.

אלי בן-דהן: בנוסף לכל זה יהיה מתן עצמאות תקציבית וניהולית למנהל התחנה, כך שמבחינת שמירת עצמאות התחנה נעשו כל המנגנונים האפשריים.

אלי בן-דהן: אני רק רוצה להדגיש שכרגע ההמלצות שאושרו באופן עקרוני על ידי שר הביטחון, עם כל עבודת המטה שנעשתה – היא הועברה לבחינה נוספת של היועץ המשפטי לממשלה לשמיעת הערותיו אם המנגנונים מניחים את דעתו, אם התהליך נעשה כראוי; כמובן, אם תהיינה הערות של היועץ המשפטי לממשלה, אנחנו נבחן אותן ונשתדל ליישם אותן, כדי מצד אחד לשמור על עצמאות התחנה, לשמור על תכניה, ולהמשיך את עבודת התחנה כתחנת שידור פופולרית ותחנה ציבורית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברי הכנסת נחמן שי, עליזה לביא ומסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקבלים בברכה את כל האורחים ביציע האורחים, ובהם קבוצה גדולה של תלמידים מכסייפה.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני סגן השר, רק על דבר אחד לא השבת:

נחמן שי: למה משרד הביטחון צריך תחנת שידור?

נחמן שי: מה קרה?

נחמן שי: לא שמעתי שיש למשרדי ממשלה תחנות שידור.

נחמן שי: לא שמעתי.

נחמן שי: מטבעה, המערכת הזאת היא מערכת פוליטית – ממשלתית-פוליטית.

נחמן שי: השר הוא איש פוליטי, המנכ"ל מתמנה על ידו, איש אמונו, ובקרוב – המשנה למנכ"ל, וכן הלאה.

נחמן שי: לא עולה על הדעת שלהם תהיה כפופה תחנת שידור במדינת ישראל.

נחמן שי: ולכן כל הרעיונות הטובים שהעלית, שאני מטיל ספק אם יהיה אפשר לממש אותם – אחריות התאגיד הציבורי, מינוי גוף מפקח כזה ואחר – זה לא יקום ולא יהיה; יהיה צעצוע לשר הביטחון שייקרא תחנת שידור.

נחמן שי: איך זה ייראה שתחנת השידור שלו מבקרת אותו, תוקפת אותו, אומרת עליו מילה לא טובה?

נחמן שי: האם שר אחר יוכל לדבר נגד שר הביטחון בתחנה של שר הביטחון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

נחמן שי: לכן אני מציע לכם לשקול פתרון אחר.

נחמן שי: בעיניי, הדרך הנכונה היא להפריט את התחנה, להוציא אותה לשוק הפתוח ולעבור לשלב אחר לגמרי בהיסטוריה של השידור במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עליזה לביא: אדוני סגן השר, הדיונים על גלי צה"ל – כל רמטכ"ל או שר ביטחון מגיע ויש לו דעה בעניין.

עליזה לביא: אבל, אדוני, מדוע בחרתם שלא לאמץ את ההמלצות המקוריות של המנכ"ל: יש טענות רבות מאוד וקשות מאוד על השלמות של השידור הציבור – להעביר תחנה צבאית.

עליזה לביא: אתה יודע: בכלל, קיומה של תחנה צבאית זו אנומליה מלכתחילה; אין עוד מדינות דמוקרטיות שיש בהן תחנה צבאית, למעט תאילנד.

עליזה לביא: אבל מאחר שקמה תחנה, בן-גוריון הקים אותה מתוך כוונה, והתחנה הזאת עושה עבודה מצוינת ומשדרת לאוכלוסייה האזרחית והחיילים, מאחר שכך, למה לבוא ולטלטל בצורה עוצמתית כל כך, ולהעביר את זה למשרד הביטחון, לשר הביטחון.

עליזה לביא: אנחנו יודעים מה עלול להיות הנזק – ששר ביטחון יהיה זה שיקבע, בסופו של דבר, לתחנה הצבאית.

עליזה לביא: אנחנו הולכים אחורה, אדוני, ולא הולכים קדימה.

עליזה לביא: יש המלצות של מנכ"ל.

עליזה לביא: מדוע אתם רואים בחיילי צה"ל – שיהיו שירות פוליטי בידי שר?

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – התייחסות סגן שר הביטחון.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, אני רוצה להעלות עניין – מה שקורה במחסומים לגדה המערבית, השטחים הכבושים.

מסעוד גנאים: אני מבין שחלק ממחסומים אלה הם לא באחריות הצבא.

מסעוד גנאים: הם הופרטו ויש חברות פרטיות.

מסעוד גנאים: אז אני שואל: למשל, יש לנו המחסום ליד טייבה, תאנים – אנחנו קוראים לו ג'בארה – שאני מבין שהוא עבר מאחריות הצבא לאחריות של איזו חברה.

מסעוד גנאים: ומאז שעבר, הם מעכבים אנשים, מציקים לאנשים, חיפושים, ואנשים סובלים ומתלוננים.

מסעוד גנאים: הייתה גם בעיה עם התלמידים, הסטודנטים שלומדים באוניברסיטה הערבית-אמריקנית בג'נין, במחסום גלבוע, אל-ג'למה, שמעכבים אותם.

מסעוד גנאים: שאלתי: האם החברות האלה דואגות לסידורי הביטחון יותר מהצבא?

מסעוד גנאים: למה, למשל, כאשר היה באחריות הצבא מחסום תאנים, היה קל יותר, ולא הציקו לאנשים ולא עיכבו אנשים, כמו שעושים עכשיו והיום?

מסעוד גנאים: אני אומר לך שאני אישית נתקלתי, למשל, בשומרים של המחסום בגלבוע, והם רצו לחפש בבגאז' שלי, למרות שאני אמרתי להם שאני חבר כנסת והצגתי להם כרטיס חבר כנסת.

מסעוד גנאים: שאלתי: אתם עוקבים?

מסעוד גנאים: אתם מפקחים אחרי מה שעושים שם במחסומים, כדי באמת – כי בסוף הם צריכים לשרת את האנשים, להקל עליהם ולא להציק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת שי, אני רוצה לומר שקצת מוזרה השאלה שאתה שואל היום.

אלי בן-דהן: הרי 70 שנה גלי צה"ל קיימים, ו-70 שנה כולם שתקו.

אלי בן-דהן: לא שמעתי מישהו שדיבר: מה פתאום צבא הגנה לישראל צריך תחנת שידור צבאית?

אלי בן-דהן: כולם שתקו.

אלי בן-דהן: לכולם זה היה נוח.

קריאה: – – –

אלי בן-דהן: סליחה, אני לא הפרעתי לאף אחד.

אלי בן-דהן: לכולם זה היה נעים ונחמד.

אלי בן-דהן: יש לנו תחנת שידור, אנחנו מתראיינים שם וכו'.

אלי בן-דהן: פתאום, דווקא כששר הביטחון רוצה לעשות פה צעד משפר, מוציא את תחנת השידור מהצבא, אז זה דבר לא טוב.

אלי בן-דהן: זה פתאום נהיה דבר שהוא לא בסדר.

אלי בן-דהן: אני לא מקבל את הדבר הזה.

אלי בן-דהן: תחנת השידור גלי צה"ל, יש לה חשיבות גדולה מאוד.

אלי בן-דהן: היא תחנה שיש לה דגשים רבים בתחומים הביטחוניים.

אלי בן-דהן: היא מנגישה את החיילים, ומקרבת את האזרחים לחיילים, ולכן יש לה מעלה גדולה.

אלי בן-דהן: החלופה הראויה והנכונה היא שהיא תהיה במשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: ואני אמרתי: ניתנו פה הרבה מאוד מנגנונים שימנעו את כל החשש שחוששים שאולי שר הביטחון יתערב בתכנים או שלשר אחר יהיה אסור לבקר את שר הביטחון בתחנה הזאת.

אלי בן-דהן: רבותיי, הדברים האלה לא קיימים.

אלי בן-דהן: הרי גם היום, כשהם נמצאים בגלי צה"ל תחת אחריות הצבא, יש ביקורת שמושמעת הן על שר הביטחון – אפילו על הצבא עצמו מושמעת ביקורת בגלי צה"ל.

אלי בן-דהן: כך שהעצמאות של גלי צה"ל – –

נחמן שי: – – –

אלי בן-דהן: – – היא עצמאות – –

נחמן שי: – – –

אלי בן-דהן: – – שאיננה ניתנת בכלל לערעור.

אלי בן-דהן: לכן, כל האמירות – – –

נחמן שי: – – – שלא יהיה לשר – – –

אלי בן-דהן: סליחה, למה שתקת עד היום?

אלי בן-דהן: אני לא מסכים איתך, עם כל הכבוד, אני לא מקבל את זה.

נחמן שי: הוא מבין יותר – – –

אלי בן-דהן: למה שתקת עד היום?

אלי בן-דהן: מה קרה?

נחמן שי: לא שתקתי.

נחמן שי: הייתי שם הרבה שנים – – –

אלי בן-דהן: מה התעוררתם עכשיו פתאום?

נחמן שי: – – – בדרך – – –

אלי בן-דהן: רמטכ"ל כן צריך שתהיה לו תחנת שידור?

אלי בן-דהן: זה יותר טוב?

נחמן שי: זה לא הרמטכ"ל.

אלי בן-דהן: זה עדיף?

נחמן שי: זה לא דומה.

אלי בן-דהן: זה עדיף?

נחמן שי: זה לא דומה.

אלי בן-דהן: אני לא מסכים איתך, עם כל הכבוד.

אלי בן-דהן: אני חושב שנעשו כאן מנגנונים מספיק טובים לשמור על עצמאות התחנה, ואני מזכיר עוד פעם:

אלי בן-דהן: כל המנגנונים – כל עבודת המטה הוגשה כרגע ליועץ המשפטי לממשלה כדי שיבחן אותה ויבדוק אם יש מה להוסיף, אם יש מה לתקן.

אלי בן-דהן: אנחנו נקבל את הערותיו ובהתאם לכך נפעל.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת גנאים, אני רוצה לומר לך: דיברת על מחסום גלבוע, ג'נין.

אלי בן-דהן: דווקא בעניין הזה, כשהייתה פנייה של הרשות הפלסטינית שמבקשים סטודנטים לצאת כדי ללמוד או להיכנס, הקדמנו את שעת – –

קריאה: – – –

אלי בן-דהן: – – את שעת הפתיחה לשעה 7:00, בבוקר.

אלי בן-דהן: לצערי, ואתה יודע את זה היטב, התשתיות של עיריית ג'נין מאוד מאוד מפגרות, ואנחנו מעוניינים לתת רשות להכניס יותר מכוניות, יותר אנשים.

אלי בן-דהן: צוואר הבקבוק הוא בצד הפלסטיני, לא בצד של מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: בעניין הזה, אני רוצה לומר לך שאנחנו דווקא נשמעים.

אלי בן-דהן: אתה מעיר הערה – אתה אומר שבמחסום תאנים יש בדיקה יותר מעמיקה.

אלי בן-דהן: אני מוכן לבדוק את זה, אבל אני מזכיר לך שוב: הבדיקות נעשות כי לצערנו הרב יש ניסיונות לפיגוע.

אלי בן-דהן: לא יהיו ניסיונות לפיגוע – לא יהיו ביקורות, וכולם יעברו בשלום מהר יותר.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון על תשובותיו.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4555/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – פיצויים ללא הוכחת נזק), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אנחנו נצביע לאחר תשובת הממשלה.

יצחק וקנין: עוד לא יודעים מה הממשלה תחליט בסוף.

יצחק וקנין: עד עשר דקות לחבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: את התשובה נשמע מפי השר ארדן, ואם אכן תהיה תמיכה, חברי הכנסת יוכלו להתנגד, מי שיצביע.

יצחק וקנין: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לצערנו, האנטישמיות מרימה את ראשה גם בימים אלו בצורות שונות ומשונות.

יואב קיש: אחרי שניסו לפגוע בנו גם ברמה הפיזית, בעם היהודי, האנטישמיות משנה כיוון ומנסה לפגוע היום במדינת ישראל.

יואב קיש: קריאות לחרמות, סימון מוצרים, פעילות נגד אירועים של מרצים ישראלים בחו"ל – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק רגע, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אני רוצה לעזור לך טיפה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סגן שר הביטחון וחבר הכנסת מסעוד גנאים, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, גברתי חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: לא, את לא יכולה לשבת כאן.

יולי יואל אדלשטיין: קולו של השר גלעד ארדן ערב ורם.

גלעד ארדן: ערב ומה?

יולי יואל אדלשטיין: שומעים אותך.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מנסה לעקוב אחרי השיחה, אבל אין לי אפשרות – אין לי אפשרות לעקוב אחרי שתי שיחות בו-זמנית.

מוסי רז: כתבו: הנמקה מהמקום.

יואב קיש: תיקנו את זה.

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, רגע, לשאלתו של חבר הכנסת מוסי רז: הסיבה היחידה של הנמקה מן המקום כשיש תמיכת ממשלה, זה אם זה על המכסה או לא על המכסה.

יולי יואל אדלשטיין: החליטה סיעת הליכוד שזה על המכסה, לכן יש לו עד עשר דקות לנמק.

יולי יואל אדלשטיין: אם תהיה תמיכת ממשלה, יוכלו חברי הכנסת להתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוסיף לך זמן.

יואב קיש: זהו, כי עשר הדקות האלה כבר ירדו, אבל תודה לך, היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: קריאות לחרמות, סימון מוצרים ופעילות נגד אירועים של מרצים ישראלים בחו"ל – חלק ממטרתם היא פשוטה: להשמיץ את ישראל ולפגוע בה כמה שניתן.

יואב קיש: זהו חלק מרכזי מפעילותה של תנועת ה-BDS.

יואב קיש: ברור לי שהחוק הזה הוא חוק, איך אומרים, שדוחף אצבע לעין למי שתומך ב-BDS.

יואב קיש: ולצערי גם בבית הזה יש כאלה שתומכים ב-BDS, ואולי יהיה להם קשה לשמוע את מה שאנחנו הולכים לעשות פה, אבל הגיע הזמן שנילחם ב-BDS, וזו עוד דרך, עוד צעד אחד בכיוון הנכון.

יואב קיש: אנחנו מגיעים למצב שתנועת ה-BDS וסטודנטים בארצות הברית אפילו מפרסמים רשימה של סטודנטים יהודים בקמפוסים ומסמנים על הדלת את האות J – Jew, Juif – מוכר לכם מאיפשהו?

יואב קיש: ונכון, האנטישמיות הזאת, הקריאה לחרם, יכולה להגיע ולפגוע בכיס הכלכלי של מדינת ישראל.

יואב קיש: זו הדרך שלהם לפגוע באורח החיים.

יואב קיש: לכן, בשנת 2011 עלתה על שולחן הכנסת הצעת החוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, הצעה שהוביל השר אלקין אז בתפקידו כחבר כנסת, וההצעה הזאת הושלמה.

יואב קיש: מטרת החוק פשוטה: להגן על אזרחי מדינת ישראל וחברות ישראליות ולמנוע פגיעה מכוונת וזדונית בזכויותיהם ולשמור על ביטחונה הכלכלי של ישראל.

יואב קיש: לצערי קיימים אנשים במדינת ישראל, ממש בתוכה, או גופים, שמשתפים פעולה עם ארגוני BDS וקוראים להחרמת מדינת ישראל ולפגוע כלכלית באזרחים ובחברות הישראליות על ידי חרמות.

יואב קיש: התפקיד שלנו כמחוקקים בהתמודדות עם תנועת ה-BDS הוא לפעול בצורה משמעותית נגד אותם ארגונים.

יואב קיש: החקיקה שהזכרתי קודם הפכה, בגלל החלטת בג"ץ, ללא אפקטיבית.

יואב קיש: מה בג"ץ אמר?

יואב קיש: בג"ץ אמר שלא ניתן לתבוע אם לא מוכיחים נזק.

יואב קיש: להוכיח נזק בקריאה לחרם זה נושא מאוד מורכב, כך שלמעשה מאז חקיקת החוק לא היה ניתן להשתמש בו.

יואב קיש: התיקון הזה שמוצע לפניכם בעצם לוקח את הערת בג"ץ ומממש אותה.

יואב קיש: זה לא מהלך כנגד בג"ץ, אם מישהו חושב כך, לא זו הכוונה, אלא בהחלט לקחת את פרשנותו של בג"ץ לחוק ולהגדיר סכום נמוך יותר, של עד 100,000 שקלים.

יואב קיש: זה יהיה הסכום, ומי שפועל לחרם כנגד מדינת ישראל יהיה חשוף לתביעה של 100,000 שקלים ללא הוכחת נזק.

יואב קיש: הדבר הזה מקובל ומופיע גם בחקיקה אחרת, כמו חקיקה של שמירה על זכויות יוצרים – סכום מסוים שללא הוכחת נזק ניתן לתבוע.

יואב קיש: כמובן, אם ניתן להוכיח נזק הסף עולה, והגדרנו בחוק 500,000 שקלים למי שיוכל להוכיח את הנזק שנעשה לו.

יואב קיש: עוד סייג שהוספנו, גם הוא בהתאם להוראת בג"ץ, הוא שלא מספיקה קריאה חד-פעמית לחרם.

יואב קיש: זאת אומרת, אמירה של איזה מרצה באיזה כנס או משהו, למרות שמן הסתם הרבה אנשים לא יאהבו אותה, היא עדיין לא עילה לתביעה, אלא מדובר בארגונים או באנשים שקוראים באופן סיסטמטי – כמערכת משומנת, שעובדת בצורה שיטתית – קריאה לחרם.

יואב קיש: במקרים האלה תהיה זכות לתבוע אותם.

יואב קיש: אני מקווה שהתיקון הזה לחוק יגרום לכך שאותם ארגונים ישראליים – אנחנו לא יכולים לתבוע ארגונים או אנשים לא ישראליים – הקוראים ומעודדים חרם תרבותי, אקדמי וכלכלי על ישראל יהיו חשופים לתביעות משפטיות באופן מיידי.

יואב קיש: השר אלקין, שלום.

יואב קיש: הזכרתי את שמך.

יואב קיש: ראיתי אותך נכנס.

יואב קיש: אני רק רוצה להגיד לך, בתור מי שהייתה לו הזכות להעביר את חוק החרם ב-2011, שהיום אנחנו עוסקים בתיקון בעקבות בג"ץ.

יואב קיש: אני רוצה לתת לכם שלוש דוגמאות לגופים או לאנשים שעכשיו יהיו חשופים לתביעה על קמפיין החרמות שלהם: ארגון "מי מרוויח מהכיבוש" מפעיל קמפיין להחרמת בנקים ישראליים, חברות אבטחה ותשתיות ישראליות; ארגון "החרם מבפנים" – ארגון שקורא לחרם אקדמי, תרבותי וכלכלי על ישראל, ופועל לבטל הופעות של אומנים שמגיע לישראל להופיע.

יואב קיש: הארגון הזה יהיה חשוף לתביעה.

יואב קיש: גם עומר ברגותי.

יואב קיש: עומר ברגותי הוא חבר הוועד הפלסטיני למען חרם אקדמי ותרבותי על ישראל.

יואב קיש: למי שלא מכיר את השם, הוא ממייסדי תנועת ה-BDS העולמית.

יואב קיש: ברגותי מתגורר בעכו והוא בעל תושבות קבע ישראלית ומחזיק נכסים ישראליים.

יואב קיש: גם הוא יהיה חשוף לתביעה לאחר התיקון.

יואב קיש: המטרה של החוק הזה היא פשוטה: לא ייתכן שאדם או ארגון מסוים יקרא באופן סיסטמטי לחרם על ישראל, יגרום נזק ישיר או עקיף בקריאה הזאת ויהיה פטור מתביעת נזק בשל כך.

יואב קיש: בתיקון הזה אנחנו נותנים לחוק החרם שיניים, מייצרים מהצד השני איום כלכלי על כל אלה שרוצים לפגוע בנו בחרם, שיחשבו פעמיים לפני הקריאות האלה.

יואב קיש: הגיע הזמן שהמאבק ב-BDS יצבור תאוצה.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם: אם מישהו פה, בבית הזה, רוצה להגן על הקריאות ל-BDS, אז הוא ימצא חזית נחושה מולו.

יואב קיש: אנחנו נילחם בהם.

יואב קיש: אסור לנו להישאר אדישים, לא לאנטישמיות שהייתה בעבר ולא לאנטישמיות ה-BDS בגלגולה הנוכחי.

יואב קיש: אנחנו נילחם בה בכל הכלים הקיימים לרשותנו, נמנע ממנה לפגוע ונכריע אותה כך שלא תוכל לפעול כנגד ישראל.

יואב קיש: עזרו לנו מארגון חקיקה בין-לאומית, עורכת הדין יפעת סגל, בעניין הזה.

יואב קיש: אני מודה גם להם.

יואב קיש: ואני רוצה עוד פעם לפנות לכל חברי הכנסת לקבל תמיכה רחבה ככל שאפשר מכל סיעות הבית, שתהיה פה אמירה ברורה שהבית הזה נלחם ב-BDS.

יואב קיש: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: ישיב בשם שרת המשפטים השר לביטחון פנים גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשנים האחרונות אנחנו עדים פעם אחר פעם לניסיונות של אויבי ישראל לפגוע בביטחון, בחוסן, בכלכלה של מדינת ישראל ואזרחיה.

גלעד ארדן: כמובן, הם עושים זאת באמצעות מתקפות טרור, אבל בעשור האחרון הלכו והתגברו גם המאמצים שלהם לפגוע במדינת ישראל ולעשות לה דה-לגיטימציה באמצעות קידום חרמות כנגד מדינת ישראל, אותו קמפיין שידוע בכינויו קמפיין ה-BDS – Boycott, Divestment and Sanctions.

גלעד ארדן: לצערנו, וגם לשמחתנו, לעיתים רחוקות הם גם מצליחים, לרוב לא.

גלעד ארדן: המטרה של החוק הזה – שהממשלה תומכת בו, ומשרדי היה אמון על ניסוחו, וקידמנו אותו ביחד ובעצה אחת בהובלתו של חבר הכנסת יואב קיש – המטרה היא באמת, בשורה התחתונה, להעביר מסר ברור לפעילי החרם המרכזיים ולארגוני החרם המרכזיים, שהמחיר שהם פוגעים באזרחי מדינת ישראל ויוצרים נזק – המחיר הזה עלול גם להתהפך עליהם בחזרה.

גלעד ארדן: אותם ארגוני חרם משתמשים הרי בהרבה מאוד שקרים, חצאי אמיתות, סילוף של המציאות.

גלעד ארדן: הם עושים זאת בישראל, הם עושים זאת בכל רחבי העולם, והרבה פעמים הם גם פועלים ביחד.

גלעד ארדן: כלומר, הם לוקחים נתונים ועובדות שמתרחשים במדינת ישראל, מעוותים אותם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

גלעד ארדן: מעוותים אותם, ומנסים להפיץ אותם בעולם במגמה להזיק לאזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני, כשר לנושאים אסטרטגיים שממונה על ריכוז והובלת המאבק בחרם, פועל בכל מיני מישורים בתחום הזה.

גלעד ארדן: המשרד פועל בהרבה מאוד פעולות כדי לסכל יוזמות חרם, לחשוף את הפרצוף האמיתי של פעילי החרם, ואנחנו כבר רואים שינוי מגמה, כי אנחנו שינינו מדיניות: אנחנו לא מתגוננים, אנחנו גם לא מתנצלים – אנחנו גם לא חושבים שיש לנו על מה – כי אנחנו יודעים את האמת על אותם ארגונים ופעילי חרם – מי עומד מאחוריהם, מה האידיאולוגיה שלהם.

גלעד ארדן: הם לא חפצים בשלום, הם חפצים אך ורק לעשות דה-לגיטימציה למדינת ישראל ולפעול לחיסולה כמדינתו של העם היהודי.

גלעד ארדן: ולכן, כפי שבוודאי שמעתם, קידמנו כל מיני החלטות וחוקים, למשל מניעת כניסה לישראל של פעילי חרם מרכזיים, יחד עם שר הפנים אריה דרעי, ויש לפעולה הזו כבר תוצאות.

גלעד ארדן: פה, הצעת החוק המונחת בפניכם למעשה מאמצת סעיפים שקיימים בכל מיני חוקים אזרחיים אחרים ומתרגמת אותם לתוך העוולה האזרחית, ואותם פעילי החרם רוצים לפגוע באזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ומה בעצם אומר החוק הזה?

גלעד ארדן: הוא אומר שפעיל חרם – לא כל אדם שרק תומך או הביע פעם אחת או כתב מאמר שחרם זה דבר נכון; האנשים האלה, אני לא מסכים איתם, אבל עליהם החוק הזה לא יחול.

גלעד ארדן: החוק הזה אמור לחול על אוכלוסייה מאוד מאוד מצומצמת של פעילי החרם שעוסקים בזה באופן קבוע, באופן מתמשך: מפגינים, מחתימים, מפעילים לחץ ציבורי כדי לפגוע ממש – כלכלית, תדמיתית, אקדמית – במוסדות בארגונים, באזורים, באזרחים בשטח מדינת ישראל.

גלעד ארדן: בדיוק כמו שבחוק דואר זבל, למשל, מי ששולח לנו דואר זבל חשוף לתשלום פיצויים ללא הוכחת נזק, בדיוק כמו שמי שמוציא דיבה ומורשע או מפסיד בתביעות לשון הרע אזרחית חשוף לתשלום פיצויים ללא הוכחת נזק, גם כאן אותם פעילי חרם שעוסקים בנושא הזה באופן קבוע ומתמשך – הם ידעו שהם יהיו חשופים מעתה ואילך לתביעות פיצויים נגדם בלא צורך להוכיח את הנזק ואת הקשר הסיבתי.

גלעד ארדן: עכשיו תשאלו אותי, ובצדק: למה בעצם יש הצדקה בנושא הזה לחשוף אותם לתביעת פיצויים גם אם לא הוכח הנזק עדיין?

גלעד ארדן: ואני אסביר.

גלעד ארדן: אותן חברות ואותם מפעלים ואותם משקיעים שמחרימים את ישראל, או שנכנעים ללחץ שמופעל עליהם להחרים את מדינת ישראל, הם פשוט לא מוכנים – אני גם יכול להבין אותם – הם לא מוכנים להודות שהם קיבלו את ההחלטה לצאת ממדינת ישראל או לא להשקיע בה בגלל אותם איומים וחרמות.

גלעד ארדן: ואני אתן דוגמה, דוגמה שמוכרת לכולנו: מפעל סודה סטרים.

גלעד ארדן: מפעל סודה סטרים – הופעל עליו לחץ מתמשך על ידי ארגוני החרם, ואם תשאלו עד היום את ראשי סודה סטרים, הם יגידו לכם שהם עזבו את אזור יהודה ושומרון לא בגלל מאמצי החרם.

גלעד ארדן: והינה, פה אני אגיד לכם שזה כן היה בגלל מאמצי החרם, אבל אין להם שום עניין להודות בכך.

גלעד ארדן: אין להם עניין להודות בכך, כי יש היום מצב הזוי, והמצב ההזוי הוא שאם הם יודו בכך אז ב-24 מדינות בארצות הברית חברה כזו – שתודה שבגלל שיקולי חרם ופוליטיקה היא עזבה את מדינת ישראל – תהיה חשופה באותן מדינות לסנקציות כלכליות.

גלעד ארדן: מה קרה כאן?

גלעד ארדן: נוצר מצב הזוי: בכל העולם מקדמים החלטות נגד ארגוני החרם: 24 מדינות בארצות הברית; בצרפת, כולל אישור בבית המשפט העליון; בגרמניה נסגרים חשבונות בנק של ארגוני ה-BDS; מתקבלות החלטות על ידי עיריות, על ידי ממשלות.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, חוקים מדיניים.

גלעד ארדן: רק כאן במדינת ישראל אין שום חוק אפקטיבי עם שיניים שיכול לעזור לאזרחי ישראל להגן על עצמם מפני פעילי החרם וארגוני החרם.

גלעד ארדן: לא חשוב שאותה החלטה אומללה של סודה סטרים פגעה בעיקר בפלסטינים, כי 500 פלסטינים איבדו את מקום עבודתם בשטחי יהודה ושומרון, ומדינת ישראל הרוויחה, כי סודה סטרים עברה ללהבים ומועסקים שם היום הרבה מאוד אזרחי ישראל בדואים ובדואיות, וטוב שכך, ואני מאוד מרוצה מהתוצאה בסופו של דבר.

גלעד ארדן: אבל כשאנחנו מדברים על תרומה לדו-קיום ולשלום וליכולת לייצר כלים מרתיעים כנגד ארגוני ופעילי ה-BDS, לא יכול להיות שבכל העולם אנחנו היום רואים מגמה מבורכת של התבטאויות של המנהיגים הכי בכירים בעולם, כולל הפנמה של המדיניות הזו לתוך הדין שחל – בין אם זה בארצות הברית, בצרפת, בבריטניה ועוד ועוד מדינות – אבל אצלנו, במדינת ישראל, יש חוק שקיים כבר חמש-שש שנים, ואין לו שום שימוש, אין לו שיניים, כי ברור שלא ניתן לעשות בו שימוש בתנאים שנוצרו ובסעיפים שנותרו ממנו.

גלעד ארדן: והיוזמה הזו של חבר הכנסת קיש, בתיאום עם המשרד שלי, המשרד לנושאים אסטרטגיים, אם היא תאושר, סוף-סוף יהיה לנו כלי משמעותי להחזיר מלחמה שערה לאותם פעילים וארגונים שרואים לנגד עיניהם רק דבר אחד: לא זכויות אדם, לא שלום, לא דו-קיום, רק את חיסולה של ישראל כמדינתו של העם היהודי.

גלעד ארדן: בואו ניתן כלים לאזרחי ישראל להילחם בחזרה באותם שונאי ישראל.

גלעד ארדן: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, ולהעביר אותה – לוועדת החוקה?

גלעד ארדן: איזה ועדה?

יצחק וקנין: חוק ומשפט.

יצחק וקנין: החוקה, חוק ומשפט.

גלעד ארדן: להעביר אותה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, לשם הכנתה כמה שיותר מהר לקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: מתנגד לחוק – חבר הכנסת מוסי רז.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מזכירות הסיעות, אני מבין שאתן צריכות לעשות גיוס, אבל הרעש הוא בלתי אפשרי, אי-אפשר לנהל את הדיון בצורה כזאת.

מוסי רז: – – קראתי את הצעת החוק, ואני מצטער להגיד שהדברים שנאמרו פה בכלל לא תואמים אותה.

מוסי רז: הוצג פה כאילו יש איזשהו מאמץ עולמי לפגוע במדינת ישראל – אנטישמי, אפילו, קראו לו – ואני בכלל לא רוצה להתווכח על השאלה אם ההצגה הזאת נכונה או לא נכונה.

מוסי רז: אם ההצגה הזו נכונה, היא לא רלוונטית לחוק הזה, כי בעצם חוק החרם קיים כבר שש וחצי שנים, ולא ראיתי שעשו איתו משהו, מלבד לעכב חברי פרלמנט בנמל התעופה ובכך לערער את היחסים שלנו עם העולם.

מוסי רז: המטרה של החוק הזה – זה חוק עוקף בג"ץ.

מוסי רז: בג"ץ בעצם אישר את חוק החרם האומלל, וקבע שיש סעיף בו שהוא סעיף פסול לחלוטין.

מוסי רז: הסעיף שהוא פסל הוא סעיף שבעצם נותן עונש ללא הוכחת נזק למי שקרא לחרם.

מוסי רז: וכאן מנסים לעקוף את בג"ץ – – –

יצחק וקנין: סדרנים.

יצחק וקנין: רק רגע, חבר הכנסת מוסי רז.

יצחק וקנין: סדרנים, אני מבקש לעשות סדר בפינה הזאת שם.

יצחק וקנין: אם לא, אוציא את כולכם החוצה.

יצחק וקנין: אי-אפשר לנהל את הישיבה.

יצחק וקנין: אתה יכול להמשיך.

מוסי רז: כאן מנסים לעקוף את בג"ץ, תוך אחיזת עיניים.

מוסי רז: לא קוראים לזה "פיצוי עונשי", פתאום זה פיצוי אחר.

מוסי רז: כל זה כדי לאפשר עוד פעם להטיל עונש ללא הוכחת נזק על מי שפעל בזדון.

מוסי רז: איך יוכיחו את הזדון?

מוסי רז: זה אני לא יודע.

מוסי רז: הרי אם יש בעיה כזו, למה שש שנים לא הביאו איש לדין, וגם לא אישה לדין?

מוסי רז: כי אין בעיה כזו.

מוסי רז: כל הבעיה היא הפריימריז של אותם חברי כנסת שהציעו את ההצעה הזו, שרוצים עוד קצת קולות למפלגה שלהם.

מוסי רז: הגיע הזמן שהממשלה הזאת תתעורר ותפסיק לאחז עיניים, לספר לנו סיפורים הזויים לחלוטין.

מוסי רז: שבוע שעבר שמענו פה סיפור על אנשים שנחתו מהמאדים, והממשלה רוצה לפנות אותם מהבתים שלהם.

מוסי רז: לא עוזרים להם צילומים מהאלף הקודם, בכל זאת מגרשים 500 איש מהבית עם פתק מתחת לאבן.

מוסי רז: היום ממציאים לנו חקיקה שאין לה שום רלוונטיות.

מוסי רז: לא מספרים לנו למה הביאו אותה; לא מספרים לנו שהיא נועדה לעקוף את בג"ץ; לא מספרים לנו שהיא נוגדת את כל הדין הקיים ולא מספרים לנו שהיא לא צריכה – סיפרו לנו פה על אנטישמים, כשכל המטרה של החקיקה הזו היא לפגוע בישראלים שקוראים להחרמת ההתנחלויות.

מוסי רז: להחרים את ההתנחלויות זו לא אנטישמיות, זו לא התנגדות למדינת ישראל.

מוסי רז: להפך, זו תמיכה במדינת ישראל.

מוסי רז: הציונות קבעה, אדוני היושב-ראש, בקונגרס הציוני הראשון שלה, שמטרת הציונות היא הגדרה עצמית, מימוש זכות ההגדרה העצמית של העם היהודי – –

יצחק וקנין: תודה.

מוסי רז: – – על פי משפט העמים.

מוסי רז: ההתנחלויות קיימות בניגוד למשפט העמים ובניגוד לרעיון הציוני, ולכן הן ירדו בסוף.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוסי רז.

יצחק וקנין: ישיב המציע, חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, השרים, חברות וחברי הכנסת – מוסי וכל סיעת מרצ, שהבנתי שאתם מתנגדים לחוק, אגיד לכם דבר אחד: הפוך, גוטה, הפוך.

יואב קיש: לקחנו את הערות בג"ץ ותיקנו.

יואב קיש: בג"ץ אמר: אי-אפשר על סתם קריאה לחרם לתבוע, אז אמרנו: נכון, רק אם זו מכונה משומנת שפועלת נגד מדינת ישראל.

יואב קיש: וזה מופיע בתיקון.

תמר זנדברג: – – –

יואב קיש: אמרנו את זה.

יואב קיש: דבר נוסף, אתה אומר: לא תבעו, למה לתקן; אף אחד לא עשה, לא תבעו.

יואב קיש: אז קודם כול, זה שיש תופעה כזו – אתה מבין שיש.

יואב קיש: עכשיו, מה שאנחנו מתקנים זה כדי שיתבעו.

יואב קיש: אז אמרנו: להוכיח באמת חרם – וכשבאה חברה כמו סודה סטרים וסוגרת מפעל במעלה אדומים ועוברת לתוך שטח ישראל, קשה לה להוכיח מי קרא עליה חרם – שזה הנזק – –

מוסי רז: – – –

יואב קיש: – – אבל זה נזק של מאות מיליונים.

יואב קיש: מאות מיליונים.

מוסי רז: – – –

יואב קיש: ולאותם ערבים שעבדו שם במעלה אדומים היום אין פרנסה.

יואב קיש: אז מה שהזיק בכל העניין הזה, זה בכלל כל המהלך המטופש הזה.

יואב קיש: ולכן, מה שאמרנו זה שעד 100,000 שקלים – כמו בחוק זכויות יוצרים ובחקיקה אחרת, אין פה תקדים – לא יצטרכו להוכיח נזק.

יואב קיש: זה הצעד הראשוני נגד אותה מכונה משומנת שקוראת לחרם על ישראל.

יואב קיש: את הדבר הזה נעצור היום, ובושה למרצ שלא מצטרפים אלינו.

יצחק וקנין: תודה ליואב קיש.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – פיצויים ללא הוכחת נזק), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 60 נגד – 40 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – פיצויים ללא הוכחת נזק), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 60 בעד, 40 נגד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4019/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – בחינת העלות לרשויות מקומיות), בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: הצעה זו היא של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת פולקמן, עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת פולקמן.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ככה: אני בעיקר כמובן מפנה את דבריי לחברי באופוזיציה, כי אני יודע שיש שמה מידה מסוימת של התנגדות.

רועי פולקמן: ואני רוצה להסביר קודם כול את המהות של הצעת החוק הזאת, שאני חושב שעליה לא יכולה להיות מחלוקת; אפשר להתווכח על השיטה.

רועי פולקמן: כמי שהגיע מעיריית ירושלים, עבד בעיריית ירושלים כמה שנים טובות, אנחנו חווינו חודש אחרי חודש את האירוע הזה שבו מגיעות הצעות חוק, בדרך כלל הצעות חוק פרטיות, שהיו להן עלויות תקציביות אדירות לתקציב העירייה, והחקיקה הזאת הייתה עוברת בלי שום בחינה ובלי שום בקרה, רק בגלל דילים פוליטיים של אותו רגע.

רועי פולקמן: היינו מוצאים את עצמנו – – –

יצחק וקנין: רועי, רועי, רק דקה אחת.

יצחק וקנין: תן לי לעשות סדר, אי-אפשר להמשיך את הדיון בצורה כזאת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני מבקש, מי שרוצה לדבר בטלפונים, שיצא בחוץ, ישתה קפה.

יצחק וקנין: זה לא הזמן.

יצחק וקנין: ולכן אני אומר, מזכירות הסיעות: אנא מכן, יש יותר מדי בתוך האולם וזה רעש בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: סדרנים, זה התפקיד שלכם לשמור על השקט.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: החקיקה הכי קלה, לא פעם, מבחינת חברי כנסת היא בעיקר להתעסק בנושא הארנונה, להביא חקיקות, כי הרי אחת הדרכים שבהן אנחנו רוצים לעזור כל פעם – פעם זה למוסד ספציפי, פעם זה לקבוצה ספציפית.

רועי פולקמן: היו מביאים הצעות חוק שלא היו עוברות כמעט אף פעם בחינה, ולא פעם זה היה עובר.

רועי פולקמן: והיינו מגלים – אני זוכר ספציפית, אם אני לא טועה, את מוסד יד ושם, שקיבלו החלטה לפטור אותו מארנונה בלי שום תיאום עם עיריית ירושלים, ובבת אחת חותכים לך מיליון שקל מתקציב העירייה.

רועי פולקמן: בתופעה הזאת, שקורית הרבה בסוגיית הארנונה – אבל לא רק בארנונה – השלטון המקומי אומר:

רועי פולקמן: אני לכאורה חלק מהשלטון, אבל אין בעיה לחוקק עליי, כי אני לא הממשלה.

רועי פולקמן: כשעושים חקיקה כזאת על מוסד ממשלתי, על משרד ממשלתי, הוא מייד יודע להגיע לוועדת שרים ויודע – וואי, יש כאן דיון נסער – הוא יודע להגיע.

רועי פולקמן: המשרד הממשלתי יודע להגן על עצמו.

רועי פולקמן: וכמו שאנחנו לא פעם עושים גם לשוק הפרטי, גם השלטון המקומי מוצא את עצמו פעם אחרי פעם מתמודד עם חקיקה שלוקחת ממנו עלויות גדולות בלי שיפוי, כי אנחנו, חברי הכנסת, רוצים להיטיב עם בוחרינו, עם הציבור, אבל בלי מקורות; כי אם זה המדינה יש לזה כללים, אם זו חקיקה תקציבית זה דורש רוב גדול יותר או למצוא מקור תקציבי – מה שקוראים לו בוועדת הכספים באהבה רבה "חוק הנומרטור" – אבל כשעושים את זה על שלטון מקומי, אין שום בעיה, הכול עובר.

רועי פולקמן: בעצה אחת עם שר הפנים מר אריה דרעי ועם המרכז לשלטון מקומי והעומד בראשו מר חיים ביבס, באנו ואמרנו שיש ערך בזה שאנחנו ככנסת נסדיר את הנוהל הזה.

רועי פולקמן: ואני אומר משהו לחברי באופוזיציה שהתקוממו על זה שאנחנו מגבילים את כוחה של הכנסת.

רועי פולקמן: אני חושב בדיוק הפוך: היכולת שלנו להטיל על עצמנו מגבלות של חקיקה שדורשות קצת יותר העמקה בעניין הזה, זה לא הגבלה של כוחה של הכנסת.

רועי פולקמן: זה רק אומר שאם מחר בבוקר אנחנו מחליטים שאנחנו רוצים לצמצם דוחות חניה, או אנחנו רוצים לפטור קבוצה כזאת או אחרת מארנונה, הדבר הזה ידרוש בחינה מקדימה: קודם כל מה המשמעות התקציבית של זה לשלטון המקומי.

רועי פולקמן: לא יכול להיות – ופעם אחרי פעם, גם בכנסת הנוכחית, ראיתי חוקים כאלה, ואני אגיד בעדינות: חלקם גם עברו – שכששאלתי כמה זה יעלה לרשויות המקומיות, אמרו לי: אנחנו לא יודעים, כי למעשה משרדי הממשלה לא בודקים את זה.

רועי פולקמן: לא פעם משרד הפנים לא בודק את זה.

רועי פולקמן: מרכז השלטון המקומי לפעמים יודע בזמן, לפעמים לא יודע בזמן, לפעמים מגיש הערכות – אבל למי הוא מגיש אותן?

רועי פולקמן: אז הוא מביא אותן לפעמים לוועדת שרים, לפעמים הוא לא מביא אותן לוועדת שרים.

רועי פולקמן: חברי הכנסת לא יודעים כמה עולה לפטור מארנונה מוסד מסוג x, מוסד מסוג y; לא יודעים כמה עולה לסכם על הקלה כזו או אחרת, למשל בדוחות, אבל החוק מגיע להצבעה.

רועי פולקמן: לכן, אני חייב לומר לכם – ואני חושב שידידי שר הכלכלה גם עובד על איזושהי הצעת חוק בנושא RIA והוא ידבר על זה כשהוא יהיה מוכן לזה – אבל גם אני, כשהבאתי הצעת חוק פרטית בנושא מכון התקנים, שבסוף הצטרפה להצעת חוק ממשלתית, ביקשו ממני – וזו הייתה פעם ראשונה שהצעת חוק פרטית עברה תהליך כזה – לבדוק את ההשפעה של העלויות של ההצעה הזו על המשק.

רועי פולקמן: עיכבתי את הצעת החוק כמה חודשים כדי שנבין מה המשמעויות של העלויות, כי בסוף גם לגופים פרטיים, לגופים מסחריים אנחנו מביאים הצעות חוק שאנחנו רוצים – לאחרונה ראיתי הצעה מעניינת של יו"ר ועדת הכלכלה ידידי איתן כבל, שמדבר על מועד מענה, אתה תדבר על זה.

רועי פולקמן: גם פה: הצעה סופר חשובה, השאלה מה המשמעויות שלה בעלויות.

רועי פולקמן: יש לה? אין לה?

רועי פולקמן: אני יודע שבהצעה הספציפית הזאת מתקיים על זה דיון והנושא הזה נבדק.

רועי פולקמן: גם בהצעה אחרת שאנחנו התעסקנו איתה רבות כאן, כמו הצעת שוטף פלוס 30, שמחייבת את הגופים הציבוריים לשלם בזמן – ויש לנו שם עוד עבודה לעשות – כל הדיון התנהל האם יש כאן עלויות לגופים שעליהם אנחנו מטילים את זה, וגם על השלטון המקומי.

רועי פולקמן: עכשיו, אני אתן עוד דוגמה לחקיקה שלי שנעצרה בגלל זה, ואני בהסכמה נושא בעול של הבדיקה הזאת.

רועי פולקמן: העברתי הצעת חוק שאומרת שלא ייקחו אגרות השתתפות במכרזים מעסקים קטנים.

רועי פולקמן: הצעה סופר צודקת.

רועי פולקמן: העברנו אותה, וחסכנו 15 מיליון שקלים לעסקים קטנים ובינוניים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה יכול לצלם גם בישיבה.

יצחק וקנין: גם בישיבה אפשר לצלם, לא בעמידה.

רועי פולקמן: אבל כשבאתי להכניס סעיף שמבקש שהפטור הזה יוחל גם על מכרזים בשלטון המקומי, באו אליי נציגי השלטון המקומי ואמרו: זה יעלה לנו X מיליונים.

רועי פולקמן: אמרתי: כמה זה יעלה?

רועי פולקמן: אמרו לי – אנחנו לא יודעים.

רועי פולקמן: אז הוצאתי את זה מהחוק, הוצאתי את הסעיף הזה מהחוק.

רועי פולקמן: אני לא מרפה מהרצון שלי לעשות את התיקון הזה, אבל אנחנו עכשיו מנהלים דיונים עם המרכז לשלטון מקומי, מבררים את העלויות, בודקים את התמחור הנכון ונביא הצעת חוק, בהסכמה עם המרכז לשלטון מקומי, שעסק קטן יוכל לגשת למכרז עם אגרות מפוקחות, ולא כל עירייה תגיד לו: זה עולה 2,000, זה עולה 5,000 כדי לגשת למכרז.

רועי פולקמן: זה היקשה עליי, כי הייתי יכול להגיד: יש לי הצעת חוק, היא עברה ועדת שרים, אני אעביר אותה, ואני לא יודע כמה זה עולה, שיעלה לשלטון המקומי 20 מיליון שקל, ויתמודדו עם זה.

רועי פולקמן: לירושלים זה היה עולה מיליון, לעיריית בת ים זה היה עולה 100,000.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: ולכן אני אומר: חברים, כן, יש כאן מגבלה מסוימת עלינו, הח"כים, אבל היא מגבלה של אחריות ולא של חולשה.

רועי פולקמן: היא אומרת שהצעה שיש לה משמעויות תקציביות – ועל הסכום עוד נתווכח בוועדה, וגם בוועדת שרים העירו שהסכום נמוך מדי – הצעה שיש לה משמעויות תקציביות משמעותיות על השלטון המקומי, או תדרוש רוב מיוחס, או – נתאר את התהליך.

רועי פולקמן: אבל הבסיס הוא כמו הצעת חוק תקציבית – או שיש לה מקור תקציבי.

רועי פולקמן: זה נראה לי הוגן וראוי ובשום צורה לא מחליש את עבודתה של הכנסת.

רועי פולקמן: אני מבקש את חברי הכנסת לתמוך בהצעה.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: מייד אחריו את יכולה להתנגד.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, עשר דקות לרשותך.

יואל חסון: – – –

יצחק וקנין: כבר הודעתי שקארין אלהרר מתנגדת.

יצחק וקנין: היא ביקשה ראשונה, ואני – – – אדוני, רשות הדיבור שלך, עשר דקות.

יצחק כהן: אדוני, אני לא אנצל את עשר הדקות, אני פשוט אומר שהצעת החוק כפי שהציג אותה רועי פולקמן, עם עוד הרבה הרבה חברי כנסת, היא הצעת חוק ראויה וטובה.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה תומכת בהצעת החוק בכפוף להסכמת משרדי הפנים, האוצר והמשפטים.

יצחק כהן: רועי, לפרוטוקול תגיד שאתה מסכים.

רועי פולקמן: – – –

יצחק כהן: הוא מסכים.

יצחק כהן: לאחר הקריאה הטרומית, המשך החקיקה יהיה בתיאום עם משרדי הפנים, האוצר והמשפטים.

יצחק כהן: הצעת החוק תוחזר לדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה לפני הקריאה הראשונה – רועי?

יצחק כהן: מסכים.

יצחק כהן: לפרוטוקול – הוא מסכים.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אני אבקש מכולם לתמוך.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: ממשיך.

יצחק כהן: הצעת החוק כפי שהגיש אותה רועי פולקמן נתמכת ונחתמה על ידי מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, רחל עזריה, איל בן ראובן – כל הכבוד.

יצחק כהן: אופוזיציה עניינית.

יוסי יונה: זה בטעות, אדוני.

יצחק כהן: נאוה בוקר, איתן ברושי – גם טעות?

יצחק כהן: איתן ברושי גם טעות?

יצחק כהן: לא, לא טעות.

יצחק כהן: אנשים רציניים.

קריאות: – – –

יצחק כהן: איתן כבל גם טעות?

יצחק כהן: איתן?

יצחק כהן: הינה, הוא מהנהן בראשו.

יצחק כהן: הוא אומר שכן, הוא תומך.

יצחק כהן: נחמן שי.

יצחק כהן: גם טעות?

נחמן שי: יכול להיות.

קריאות: – – –

יצחק כהן: איך יכול להיות טעות?

יצחק כהן: אנשים כל כך רציניים טועים?

יצחק כהן: חותמים בחתימת ידם.

קריאה: כבר אמר מי שאמר: מודה ועוזב ירוחם.

יצחק כהן: אז אל תודה ואל תעזוב, תישאר – – –

יוסי יונה: אדוני סגן השר – –

יצחק כהן: איילת נחמיאס ורבין.

יצחק כהן: איפה היא?

יצחק כהן: איילת?

יוסי יונה: – – הם נמלכו בדעתם.

יצחק כהן: לא, לא יכול להיות, זה לא אחד.

יצחק כהן: אחד – אני יכול להאמין לך.

יצחק כהן: כל כך הרבה?

יצחק כהן: לא יכול להיות.

יצחק כהן: יחיאל חיליק בר.

יצחק כהן: מזל טוב, מברוכ, בשעה טובה.

יצחק כהן: אנחנו נעשה הכול בשביל להגיע, בעזרת השם.

יצחק כהן: מזל טוב.

יצחק כהן: אתה גם חתום?

חיים ילין: אתה יכול לגלות לי אם אני חתום או לא?

יצחק כהן: אברהם נגוסה.

יצחק כהן: יואל חסון.

יצחק כהן: איך אתה יכול להתנגד?

יצחק כהן: אתה חתום על ההצעה.

יצחק כהן: איפה הוא?

יצחק כהן: אתה חתום.

קריאה: זה לפני שהוא היה יו"ר סיעה.

יצחק כהן: אתה חתום.

קריאה: אל תעשה את זה.

יצחק כהן: מה, אני לא אעשה את זה?

יצחק כהן: אתם הגשתם את הצעת החוק הזאת.

יצחק כהן: אלעזר, תסביר להם.

יצחק כהן: זה תהליכים פרלמנטריים, אני לא מבין.

קריאות: – – – הוא התקזז – – –

יצחק וקנין: חברים.

יצחק וקנין: אדוני, סגן השר.

יצחק וקנין: אתה אחראי למהומה פה, עכשיו.

יצחק כהן: לך אני מרשה.

יצחק כהן: אבל כל כך הרבה חברי כנסת, פרלמנטריים מצטיינים, קוראים כל דבר, חותמים על הצעת החוק, מגישים אותה, ועושים לי: טעות?

יצחק כהן: איך זה יכול להיות?

יצחק כהן: אני לא מאמין.

יצחק כהן: אין דבר כזה.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, אני רק פוחד שתכף יעלה מישהו ויקריא איזו הצעת חוק, כמה אנחנו חתומים אצלם.

יצחק כהן: אנחנו חותמים – אני מודיע פה בשער בת רבים – – –

יצחק וקנין: נהיה בבעיה רצינית, מה שנקרא.

יצחק כהן: עפר, אני מודיע בשער בת רבים: אם אנחנו חותמים על משהו – עומדים מאחורי החתימה.

יצחק כהן: הינה, יגיד לך זוהיר בהלול.

יצחק כהן: בערבית אומרים: (אומר בערבית: אם נתת את המילה שלך, תיתן את הצוואר שלך.

יצחק כהן: ) אתה יודע מה זה?

יצחק כהן: חתמת – נתת את הצוואר שלך.

יצחק כהן: תגיד לו, תסביר לו.

זוהיר בהלול: – – –

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: חתמת – נתת את הצוואר.

יצחק כהן: תגיד לו את זה בערבית.

יצחק כהן: (אומר בערבית: אם נתת את המילה שלך, תיתן את הצוואר שלך.

יצחק כהן: )

יואל חסון: אני אסביר לך למה – בגלל שהמוטיבציה של החוק הזה היא לפגוע בכלים הנוספים של חברי הכנסת מהאופוזיציה.

יצחק כהן: ולא ידעת כשחתמת על זה?

יואל חסון: לא, לא, לא.

יצחק כהן: אני לא מאמין.

יואל חסון: אני מודה שלא.

יצחק כהן: אתה אחד מחברי הכנסת הרציניים פה בבניין, אני לא מאמין.

יואל חסון: אני מודה שלא.

יצחק כהן: לא מאמין.

יואל חסון: אני לפעמים נותן לכם קרדיט מראש, אבל אז אני מבין שהייתי תמים מדי.

יצחק כהן: אני לא מאמין למה שאני שומע.

יצחק כהן: יואל, זה לא אתה.

יצחק כהן: זה לא אתה.

יצחק כהן: זה לא אמיתי.

יצחק כהן: כל מי שחתום פה, אני מאמין באמונה שלמה – – –

נחמן שי: – – –

יצחק כהן: נחמן, אתה גם חתום.

יצחק כהן: עמיר פרץ, עמיר פרץ, אני לא יודע – – –

נחמן שי: הקואליציה – – –

יצחק כהן: מאיר, אני מחכה להנחיות.

יצחק כהן: אלי אלאלוף זה ברור, ואחרון אחרון חביב – אני לא אגיד – ידידתי רויטל סויד.

רויטל סויד: אמרתי להם, לפי השמות צריך להניח – – –

יצחק כהן: כל הכבוד לכם, אתם אנשים רציניים.

יצחק כהן: אני כל כך מעריך את היושר האינטלקטואלי שלכם.

יצחק כהן: יישר כוח.

יצחק כהן: מה אומרת, עליזה?

יצחק כהן: עליזה, מה קורה?

יצחק וקנין: יש מתנגדים לחוק.

יצחק כהן: בסך הכול, אם אני אקריא מדברי ההסבר – – –

איתן כבל: רימו אותנו, הטעו אותנו.

יצחק כהן: זה לא – אתה יודע, זה תלמידי תיכון וחטיבת ביניים, לא אנשים כמוכם, רציניים, חכמים, פרלמנטרים מנוסים.

יצחק כהן: לא יכול להיות דבר כזה.

יצחק כהן: אני לא מאמין.

איתן כבל: אתה רואה?

יצחק כהן: לא מאמין.

יצחק כהן: אם כי הבית הזה ראה הכול.

יצחק כהן: דברי ההסבר – אולי נשכנע את אלה שלא חתמו.

יצחק כהן: סעיף 3ג לחוק-היסוד – – –

יצחק וקנין: יש לך עוד ארבע דקות ו-25 שניות.

יצחק כהן: מה הוא אומר?

יצחק וקנין: גם אם תעמוד.

יצחק כהן: דוד.

יצחק כהן: סעיף 3ג לחוק-יסוד: משק המדינה, דורש רוב של 50 חברי כנסת לפחות לצורך העברת הצעת חוק תקציבית או הסתייגות תקציבית אשר ביצוען כרוך בעלות תקציבית של 6,027,000 שקלים חדשים, או יותר, בשנת תקציב כלשהי.

יצחק כהן: חוק זה חל גם על "גוף מתוקצב", הכולל בתוכו, בין היתר, את הרשויות המקומיות.

יצחק כהן: עם זאת – עליזה, אין קשר עין.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: נא לתמוך בהצעת החוק, גם אלה שחתמו וגם אלה שלא חתמו.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: מתנגדת לחוק חברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: גברתי מזכירת הכנסת, ירדנה, להפעיל לה את המיקרופון, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, שרים, חברות וחברי כנסת – אדוני, אני בקושי שומעת את עצמי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת והסדרנים, נא לעשות סדר.

קארין אלהרר: אני כמובן מתנגדת להצעת החוק הזאת.

קארין אלהרר: אני בעד שיהיה תהליך סדור ורציני, אבל אני בעד העובדה שהכנסת היא הריבון.

קארין אלהרר: אם יש קשיים תקציביים, צריך לדעת לסדר אותם לפני שמעבירים הצעת חוק, אבל זה אמור לקרות בתהליך מול משרד האוצר – של הרשויות מול משרד האוצר.

קארין אלהרר: חברי חבר הכנסת פולקמן, אני רוצה לספר לך שאם הצעת החוק הזאת הייתה בתוקף, פרק השוויון של חוק זכויות לאנשים עם מוגבלויות לא היה מגיע לעולם.

קארין אלהרר: בלי בכלל – – –

רועי פולקמן: למה?

רועי פולקמן: בצורה אחראית.

קארין אלהרר: בלי בכלל לשאול אותך, אני יודעת שאתה בעד הפרק הזה.

קארין אלהרר: אז יכול להיות שלרשויות יש קשיים תקציבים – ובוא אני אגלה לך: מי שמעורר את הקול הגדול, הצעקה הגדולה, הן דווקא הרשויות החזקות.

קארין אלהרר: החלשות לא מעוררות את הצעקה הגדולה.

קארין אלהרר: אז חבל שהאוזן כרויה רק לטובת הרשויות החזקות, במקום שהשלטון המרכזי ייתן את הסיוע הכלכלי הנדרש לדבר הזה.

קארין אלהרר: בסוף הכנסת היא הריבון, אנחנו נבחרי הציבור והרשויות המקומיות צריכות ליישם את המדיניות שנקבעת כאן בכנסת.

קארין אלהרר: לא הפוך, עם כל הכבוד.

קארין אלהרר: התהליך הזה נעשה בלאו הכי.

קארין אלהרר: אני לא רוצה שתהיה זכות וטו בשום צורה ואופן לרשויות המקומיות.

קארין אלהרר: הן צריכות לדאוג לתושבים שלהם אבל ברור שכאשר זה מגיע לשיקולים תקציביים, הדבר הראשון שיעמוד לנגד עיניהם זה: האם, תקציבית, אני יכול לעמוד בזה או לא.

קארין אלהרר: אני לא ראיתי ראש רשות אחד שבא ואמר:

קארין אלהרר: תעזרו לי להשיג את הכסף.

קארין אלהרר: הדבר הזה לא סביר.

קארין אלהרר: אני קוראת לחברי הכנסת, שהמקום הזה יקר להם, שהם מבינים את העבודה שלהם, להתנגד לחוק הזה.

קארין אלהרר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, שב במקומך, כי אני עובר להצבעה – אם אתה רוצה להצביע.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לגשת למקומותיכם.

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – בחינת העלות לרשויות מקומיות), של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – 38 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – בחינת העלות לרשויות מקומיות) לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 52 בעד, 38 נגד.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה – – –

מיקי רוזנטל: ועדת הכנסת, אדוני.

יצחק וקנין: ועדת הכנסת, אוקיי.

יצחק וקנין: אם כן – – –

משה גפני: כספים.

יצחק וקנין: ועדת הכספים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, ביקש לוועדת הכספים.

יצחק וקנין: אם כן, ההצעה תועבר לוועדת הכנסת, שם יוכרע גורלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4543/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – הארכת תוקף רישיון למשדר ערוץ ייעודי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עודד פורר, עשר דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, איזו סערה באולם, אפשר לחשוב שאנחנו מגישים פה עכשיו את אחד החוקים המשמעותיים.

עודד פורר: הצעת החוק הזו, אדוני, שמגיעה בתיאום עם משרד התקשורת – ואני רוצה אולי אפילו בפתח הדברים להודות לשר התקשורת על המעורבות שלו והאפשרות שלו להתקדם עם העניין הזה – באה בעצם ליצור שוויון וליצור הליכים שמשווים את כל התנאים של כל הערוצים הייעודיים.

עודד פורר: יש היום שורה של ערוצים שניתנו להם רישיונות לטובת נושאים ספציפיים, ייעודיים, כדי לקדם אותם – בין שזה ערוץ בערבית, בין שזה ערוץ ברוסית, ערוץ החינוכית, ערוץ המוזיקה, כל מיני ערוציםף שכל אחד קיבל את הייעוד שלו.

עודד פורר: הם קיבלו את זה על פי רישיון שניתן לפני שנים ארוכות וברישיון שלהם נקבע תאריך לפקיעת תוקף.

עודד פורר: ממש קשה, אדוני, אני לא מצליח – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אם תוכלו לעשות את זה בישיבה ולא באמצע האולם, זה גורם לרעש גדול.

עודד פורר: המשמעות של החוק הזה לעומת החוקים שבאו בהמשך הדרך – בהמשך הדרך כבר עשו הליכי זיכיון שהם לא פגי תוקף, אלא הליכי זיכיון – כמו שנתנו את הזיכיון לערוצים המסחריים שבהם נתנו סמכות למועצה לשידורי כבלים ולוויין להאריך מעת לעת את הזיכיון, מתוך הבנה שאם ערוץ עומד בתנאים מסוימים ויכול להמשיך ולשדר, אין שום סיבה להתחיל את כל התהליך הזה מתחילתו.

עודד פורר: הצעת החוק הזאת באה בעצם לתקן את הערוצים הייעודיים שניתנו להם בהתחלה רישיונות, והם היו יכולים לפעול רק עד תאריך פקיעת תוקף ולא יכולים להמשיך ממנו ואילך, למצב שהם יהיו כמו הערוצים הייעודיים האחרים – –

יצחק וקנין: עליזה בראשי, מה יהיה איתך, תגידי?

יצחק וקנין: אני יכול לשים לך משתיק קול?

יצחק וקנין: אי-אפשר.

עודד פורר: – – שניתנו להם רישיונות בשלב מאוחר יותר ושם אפשר להאריך מעת לעת את מועד הרישיון.

עודד פורר: המשמעות של החוק הזה – וזה גם בהסכמות שאנחנו הגענו אליהן עם משרד התקשורת – הנושא הזה אמור להיות מטופל בהצעת חוק ממשלתית שמקודמת בימים אלה, שאמורה להסדיר את כל התחום הזה של התקשורת, גם את העניין הזה.

עודד פורר: הבעיה היא שעד שאותה הצעת חוק ממשלתית מתקדמת, בינתיים מגיעים מועדים שהם מועדי סף, ולכן צריך להתחיל להתקדם גם במקביל.

עודד פורר: ככל שתתקדם הצעת החוק הממשלתית, אנחנו לא נקדם את החוק הזה, והוא יוצמד להצעת החוק הממשלתית.

עודד פורר: אני מבקש מהחברים לתמוך בהצעה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: ישיב שר התקשורת חבר הכנסת איוב קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מאחר שחבר הכנסת טיבי רצה לדעת במה מדובר, אז אני אענה.

איוב קרא: מדובר בערוצים הייעודיים, שבהם ערוץ 9, ערוץ 24 וערוץ "הלא".

איוב קרא: אלה ערוצים שנקראים ערוצים ייעודיים ואנחנו מתכוונים לסייע להם לקבל רישיונות.

איוב קרא: המשמעות של רישיון במקום זיכיון היא בעצם להפוך אותם לקבועים וללגיטימיים.

איוב קרא: מדובר בערוצי טלוויזיה שבעצם נבחנו – ליעדים, לכן הם נקראו ייעודיים – ואנחנו, בתוך המהפכה שאנחנו יוזמים היום, זה חלק מהרפורמה שאני מוביל כדי לתת לגיטימציה למגזרים שיש להם בעיה לבוא לידי ביטוי, בעיקר המגזר הרוסי, המגזר הערבי וכו', וגם המגזר החרדי, זה משליך גם לשם.

איוב קרא: ולכן הצעת החוק, אני פונה לכל הבית לתמוך בה.

איוב קרא: היא עוברת בקריאה טרומית היום, כאשר אנחנו מדברים על ההמשך, שהיא תהיה חלק ממהפכת תקשורת גדולה שאני מנסה להביא לציבור הישראלי: פתיחת שווקים חדשים, פתיחת התקשורת לתחרות, פתיחת כל הערוצים המסחריים.

איוב קרא: כך שבעצם אנחנו נראה תחרות בין ערוצים, ערוצים חדשים.

איוב קרא: אגב, לא הזכרתי את ערוץ 20, הוא בתוכם, הוא בתוכם, זה ארבעה ערוצים.

איוב קרא: אנחנו נראה מהפכה כאן, בהמשך למהפכה שהתחלתי בה בפיצול ערוץ 2, שכל כך דיברו והלינו על המהלך של הפיצול שלו.

איוב קרא: אנחנו שמחים שאנחנו הולכים לכיוון של הצלחה גדולה גם באמון הציבור בהם.

איוב קרא: אתה רואה שלפי הרייטינג, ערוץ 12, גם ערוץ 13 וגם ערוץ 14, שלושת הערוצים זוכים לרייטינג גבוה יותר.

דב חנין: גם ערוץ 20.

איוב קרא: גם ערוץ 20 בתמונה, ארבעה ערוצים.

איוב קרא: אני חוזר עליהם: 24 – שזה בעיקר ערוץ חרדי, "הלא" – ערוץ ערבי, ערוץ 20 וגם ערוץ 9 כמובן, מה שפה מעלה חבר הכנסת פורר.

איוב קרא: בעצם אנחנו רוצים לייצר קונסנזוס בעניין הזה, לא אפליה, חופש הביטוי צריך להיות בכל מקום, זה לא נחלתו של איש, זה עיקרון מקודש בכל מקום וככה צריך להסתכל על הדברים.

איוב קרא: אי-אפשר לשלול ערוץ כזה ולא לשלול ערוץ אחר.

איוב קרא: הדבר היחיד שאפשר לשלול אותו זה כאשר מטיפים לטרור, כאשר מטיפים לפורנוגרפיה, לסמים, לדברים בעייתיים וקיצוניים.

איוב קרא: לכן אנחנו הולכים בדרך לא קלה, הרבה זמן הייתה בעיה להתקדם עם הנושאים הללו.

איוב קרא: היום, למרות הצעת החוק, הארכנו את הזיכיונות לארבעת הערוצים הללו עד סוף 2018.

איוב קרא: בסוף 2018 תהיה בעיה להמשיך את מתן הזיכיונות ולכן אנחנו מתחילים היום בהכנת הצעת חוק שמאפשרת להם כל הזמן לשדר יחד עם כל הערוצים שהזכרתי.

איוב קרא: המשמעות של הרישיונות היא המשך עשייה, המשך שידור, ולא שכל שנה יהיה צורך להביא הארכה וזה יהיה מוגבל.

איוב קרא: לא תהיה שום הגבלה, חופש הביטוי יתפרס לכל המגזרים, לכל הכיוונים, חופש דעות.

איוב קרא: זאת התחרות האמיתית.

איוב קרא: התחרות האמיתית היא לא לייצר מונופול ולא קרטלים, אין צורך בזה.

איוב קרא: המדינה היא מדינה דמוקרטית, במדינת ישראל יש חופש ביטוי, יש חוקי-היסוד שהדברים מקודשים, ואנחנו חלק מכל זה.

איוב קרא: לכן הערוצים הללו היום הם בבעיה, הבעיה שקשה להתמודד באופן קיומי, מהבחינה הזאת שהם מופנים רק לצורך מסוים ואז בעצם הם לא מצליחים לייצר דינמיקה מאוזנת כלכלית.

איוב קרא: במהלכים שאנחנו יוזמים כולם יוכלו לחיות, כולם יוכלו לשדר.

איוב קרא: מי שלא אוהב את הערוץ הזה יאהב ערוץ אחר ובהחלט יש מגוון של דברים.

איוב קרא: אני מצר על כך שכשומעים על ערוץ 20 אז כועסים, ומי שרואה ערוץ "הלא" כועס.

איוב קרא: אין הבדל.

איוב קרא: לכולם מגיע וכולם צריכים לחיות עם עקרון השוויון גם בתקשורת, לא רק בדברים שהם בעייתיים.

איוב קרא: אני ניסיתי עד היום ללכת לאיזון ולהביא למהפכות בכל התחומים.

איוב קרא: אתמול עלה נושא התאגיד, שוב, בתשובה שלנו לבג"ץ שמדבר על כך שיהיה פיצול בעניין התאגיד כך שתהיה חברת חדשות נפרדת, כפי שנהוג בערוץ 12, 13 והערוצים המסחריים.

יצחק וקנין: כן, אדוני, זמנך תם, אבל אני אוסיף לך עוד דקה.

איוב קרא: אני רק רוצה לומר לך שבעיניי עניין התאגיד הוא דבר גדול, מכיוון שהריבון החליט ברוב קולות לאמץ את זה.

איוב קרא: ומה שקורה בפועל, מישהו מנסה לכופף את זה וללכת לכיוונים אחרים.

איוב קרא: אנחנו אתמול, בתשובתנו לבג"ץ, אמרנו ואנחנו חוזרים על זה, שבעצם הריבון, שהוא הכנסת, הוא מעל לכל דבר אחר, במיוחד שאין פגיעה בזכויות בסיסיות.

איוב קרא: לכן גם כאן אני חושב ומקווה שבג"ץ יחליט לגבות את הריבון.

יצחק וקנין: תודה.

איוב קרא: אסור לפגוע בהחלטות הכנסת ואני בטוח שזה מה שיקרה.

איוב קרא: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק הזאת, שמאפשרת עקרון שוויון גם בתקשורת.

יצחק וקנין: תודה.

איוב קרא: אני מבקש שוב פעם, זה חשוב לנו למהפכה שאנחנו מובילים היום.

איוב קרא: שיהיה בהצלחה לחבר הכנסת פורר.

יצחק וקנין: תודה לשר התקשורת איוב קרא.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – הארכת תוקף רישיון למשדר ערוץ ייעודי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצעה זו היא הצעה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57 נגד – 27 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – הארכת תוקף רישיון למשדר ערוץ ייעודי), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 57 בעד, 27 מתנגדים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: אני יכול להוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת יוסי יונה, לפרוטוקול בלבד.

יצחק וקנין: זה לא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3528/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון – נשיאת מאסר בעבודת שירות), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: דקה, אם אפשר, חבר הכנסת אחמד טיבי?

אחמד טיבי: בבקשה.

יצחק וקנין: נמצאת איתנו ביציע האורחים קבוצה של אנשי חינוך ממדינת מולדובה, מהעיר קישינב.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

יצחק וקנין: עלו והצליחו.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת אחמד טיבי, עשר דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא במקור של חברי, חבר הכנסת לשעבר אוסאמה סעדי, ושלי.

אחמד טיבי: הצגנו אותה לפני כשנה והיא לא התקבלה.

אחמד טיבי: לאחר מכן, במגעים שהתנהלו עם משרד המשפטים הוחלט כי היא תתקבל ותוצמד לאחר מכן להצעה ממשלתית דומה.

אחמד טיבי: לפי המצב בחוק הקיים, בית המשפט, אדוני היושב-ראש, יכול להטיל על נאשם שהורשע עונש של תקופת מאסר בפועל שאינה עולה על שישה חודשים, שתוחלף בעבודות שירות במקום ריצוי עונש של מאסר בפועל.

אחמד טיבי: בית המשפט יכול לקבוע כי עבודות השירות יחליפו במשך כל התקופה את עונש המאסר או רק בחלק מהתקופה.

אחמד טיבי: הצעת חוק זו באה להגדיל את מתחם הענישה של בית המשפט לתשעה חודשים במקום שישה חודשים, ובכך לתת שיקול דעת רחב לבית המשפט לתת לנאשמים שהורשעו בפעם הראשונה להשתקם במסגרת ראויה – כאשר הנסיבות האישיות מאפשרות זאת, ביחס לעבירות שמבחינת חומרתן אינן מהוות סכנה לציבור – ובכך לאפשר, רבותיי חברי הכנסת, לאותם נאשמים לחזור לחיים רגילים ולהשתקם מחוץ לכותלי הכלא.

אחמד טיבי: רציונל נוסף הוא להקטין את הצפיפות הקיימת בבתי הסוהר על ידי מתן החלטות העונות על הצורך במידת פגיעה פחותה בחירותו של הפרט, במיוחד לאור פסק דינו של השופט רובינשטיין בעניין הגדלת תא המחיה לאסיר ל-4.3 מטרים לכל אסיר, וכן הצעה זו היא בהתאם לדוח דורנר, שהמליצה המלצה זהה להצעת חוק זו.

אחמד טיבי: רציונל נוסף להצעה זו הוא להגדיל את מספר הנאשמים, יואל, שמבצעים עבודות שירות במוסדות ציבור שנותנים שירות ישיר לאזרח.

אחמד טיבי: לפני כשנה הכנסת דנה בהצעת חוק זו, שקידמנו עמיתי אוסאמה סעדי ואנוכי, והוחלט בזמנו לדחות את ההצעה כפי שאמרתי.

אחמד טיבי: לאחר מכן, הוחלט לקבל את ההצעה הזאת, שבמקורה היא הצעה של חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שהצליח בכהונתו הראשונה בכנסת – אומנם כהונה קצרה, אדוני היושב-ראש, קצרה מדי – בתוך שנתיים וחצי, להעביר כמה וכמה הצעות חוק, ולמרות ההתפטרות שלו מהכנסת המשיך גם להגיע לוועדות, גם לדון בהצעות חוק שהוא העלה, שהעלינו, וזאת אחת מההצעות האלה, שאין ספק שהיא הצעה חיובית וקונסטרוקטיבית – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, תרשה לי להסכים איתך בעניינו של חבר הכנסת – – –

אחמד טיבי: תודה רבה, תודה רבה.

אחמד טיבי: אני שמח שאתה מסכים איתי.

אחמד טיבי: אני אגיד כמה מילים בערבית, אדוני היושב-ראש; יש לי זמן.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני שמח מאוד שהצלחנו היום להעביר את החוק החשוב הזה בקריאה טרומית.

אחמד טיבי: חוק זה יתווסף לסדרה של חוקים שהצלחנו להעביר בכנס הזה.

אחמד טיבי: חוק זה נותן לשופט מרחב גדול יותר בבואו לפסוק דין.

אחמד טיבי: בהתאם לנסיבות העניין, אם הנאשם אינו מהווה סכנה לשלום הציבור וזו העבירה הראשונה המיוחסת לנאשם, כלומר הפעם הראשונה, ועבירה זו אינה נמנית עם העבירות המסוכנות, השופט יכול להמיר את עונש המאסר בפועל בעבודה לתועלת הציבור, ובכך הנאשם מקבל מחד גיסא הזדמנות לשיפור תנאיו והתנהגותו באמצעות עבודה לתועלת הציבור, בלי שייכנס לכלא, ומאידך גיסא יש בכך משום רווח לציבור באמצעות עבודה לתועלת הציבור במוסדות קהילתיים שונים.

אחמד טיבי: חוק זה יקטין את הצפיפות בבתי הסוהר, בייחוד לאחר החלטת השופט רובינשטיין, שפסק כי השטח המוקצה לכל אסיר בבתי הכלא יוגדל ליותר מארבעה מטרים, ולנוכח העובדה שחלק גדול מהאסירים נשפטו לתקופת כליאה שאינה עולה על תשעה חודשים ובעוון עבירות לא חמורות.

אחמד טיבי: החוק הזה יקנה לשופט סמכות להמיר את עונש המאסר בפועל בעבודה לתועלת הציבור, ובכך יקטין את הצפיפות במתקני רשות בתי הסוהר וישפר את התנאים וההליכים שנוקטת רשות בית הסוהר כדי לשקם את האסירים.

אחמד טיבי: לבסוף, חובה עליי לברך את עמיתי עו"ד אוסאמה סעדי, שיזם חוק זה והגיש אותו ודן בו פה במליאה הכללית לפני שהגיש את התפטרותו.

אחמד טיבי: לאחר התפטרותו הוא אף השתתף בישיבות הוועדות והתייצב במחלקה המשפטית בכנסת כדי לדון בחוק זה, וכל זאת כדי שנוכל היום להעביר חוק זה בקריאה טרומית.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי,) אדוני, חבר הכנסת סעדי נמצא פה, אדוני היושב-ראש ומגיעות לו כל הברכות.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: נמצא כעת איתנו.

אחמד טיבי: ברכות לחבר הכנסת לשעבר אוסאמה סעדי.

אחמד טיבי: אין ספק שבכך שטיפלת בהצעות החוק האלה ובחוקים האלה הבאת תועלת לכולנו.

אחמד טיבי: היית דִּינָמוֹ ותישאר דִּינָמוֹ, האריה.

אחמד טיבי: ) תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה.

יצחק וקנין: אני עובר להצבעה: הצעת חוק העונשין (תיקון – נשיאת מאסר בעבודת שירות), התשע"ז–2016.

יצחק וקנין: דוד, אתה רוצה לומר כמה מילים?

יצחק וקנין: אני קורא לך אבל אתה – – –

דוד ביטן: לא, אנחנו תומכים.

דוד ביטן: לא צריך.

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון – נשיאת מאסר בעבודת שירות), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: הצעה זו היא בתמיכת ממשלה, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – נשיאת מאסר בעבודת שירות), התשע"ז–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: – – –

יצחק וקנין: כתומכת.

יצחק וקנין: אני מוסיף את חברת הכנסת טלי פלוסקוב כתומכת, לפרוטוקול בלבד.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4045/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק להגנת הצומח (נזקי עיזים) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ז–2017.

יצחק וקנין: גם הצעה זו בתמיכת ממשלה – של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה, יש לך עשר דקות.

יצחק וקנין: מי שצריך להשיב הוא שר החקלאות.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה, מאחר שההצעה בתמיכה אנחנו נעבור להצבעה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני מציע לבטל בהצעת החוק הזאת את החוק המטיל מגבלות קשות מאוד על גידול עיזים ועל רעייה של עיזים.

ג'מאל זחאלקה: החוק משנת 1950 נשען על טענה שהעיזים השחורות מזיקות לטבע, מפירות את האיזון האקולוגי, שגם הגידול שלהן, או הגידול במספרן, מה שנקרא רעיית יתר, גורם נזקים חמורים ביותר.

ג'מאל זחאלקה: זו הייתה הטענה.

ג'מאל זחאלקה: והחוק מחזיק מעמד עד היום אף על פי שטענה זו הופרכה בצורה חד-משמעית, לא מהיום, אלא כבר בשנות ה-70 התחילו להתפרסם מאמרים מדעיים, ובהם של פרופ' אפשטיין, של מדענים מהאוניברסיטה העברית ומהטכניון, ששלחו מכתבים והביעו עמדה נגד ההגבלות האלה.

ג'מאל זחאלקה: והטענה היום, והמחקרים המדעיים כולם, ללא יוצא מן הכלל, אומרים להפך, שהעז השחורה טובה לסביבה.

ג'מאל זחאלקה: העז השחורה כל כך טובה לסביבה עד שהממשלה מוכנה לשלם למגדלי עיזים רק שיגדלו אותן ויכניסו אותן ליערות, כי הן עוזרות במניעת שרפות.

ג'מאל זחאלקה: הצעת החוק לא רק התעלמה מהמדע, אלא התעלמה מההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: כי, כבוד היושב-ראש, העז השחורה קיימת בארץ אלפי שנים, היא ומגדליה הם חלק מהאיזון האקולוגי שהחזיק אלפי שנים.

ג'מאל זחאלקה: גם אם היא הייתה גידול מבוית, היא הייתה חלק מהאיזון האקולוגי שאנחנו מכירים עד לפני חקיקת החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: היום בעולם כולו ממשלות רבות – בארצות הברית, במצרים, בכל מיני מקומות בעולם – משלמות למגדלים כדי שיכניסו את העיזים שלהם אל תוך היערות, כדי שהן יתרמו לאיזון האקולוגי על ידי אכילה של הענפים הנמוכים בעצים, אכילה של צמחים עצוניים, קוצים וכל מיני דברים שמשתלטים על הקרקע ופוגעים במרעה הטבעי, ופוגעים בצמחייה הטבעית.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, אין היום מחלוקת בדבר חשיבותה של העז השחורה לאיזון הטבעי.

ג'מאל זחאלקה: בשנות ה-50 ובשנות ה-60, עם המלחמה שהוכרזה, וגם בשנות ה-70, אפילו היו גנרלים שהצהירו: אנחנו נחסל את העז השחורה ונעביר אותה מן הארץ, תוך התעלמות, כמובן, מן ההיסטוריה ומן הסביבה ומן הנחיצות של העז השחורה, וכמובן תוך פגיעה במגדלים, שהם בעיקרם אזרחים ערבים בדואים מהנגב.

ג'מאל זחאלקה: יובאה לארץ כתחליף לעז השחורה עז לבנה משווייץ, שהייתה עז לבנה מפונקת מבויתת, כביכול מתורבתת.

ג'מאל זחאלקה: העיתונים בארץ היללו את העז הלבנה, הטובה, וקיללו את העז השחורה, עד כדי כך שילדים התחילו לשנוא את העז השחורה מרוב שקראו עליה בעיתונות ובספרי הלימודים.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן להחזיר את הכבוד האבוד של העז השחורה, ולהחזיר את הכבוד האבוד למגדליה, ולמצוא דרכים לעודד אנשים לגדל עיזים שחורות, ולבוא לאזרחים שרוצים ומוכנים לעשות את זה במגבלות שהן תורמות לסביבה.

ג'מאל זחאלקה: אין לנו שום עניין, אין לאף אחד שום עניין לפגוע בסביבה, נהפוך הוא, אנחנו חושבים ורואים במו עינינו כיצד העז השחורה עזת הנפש, שמטפסת על ההרים, שאוכלת קוצים, שהיא בהרמוניה מלאה עם הסביבה – צריך להחזיר אותה.

ג'מאל זחאלקה: מי שיקרה לו הארץ צריך להחזיר את העז השחורה ולתמוך במגדלים שלה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: אדוני שר החקלאות ישיב.

יצחק וקנין: השר, שר החקלאות ופיתוח הכפר השר אורי אריאל, ישיב בשם הממשלה.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המציע חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני יכול לברך אותך, יש הצעה שהינה, היא הצעה טובה, ואנחנו מסכימים לה.

אורי אריאל: אני הבטחתי לך שנעביר אותה לוועדת שרים.

איתן כבל: תעלו את זה ליוטיוב.

אורי אריאל: ונעביר אותה.

אורי אריאל: כבל, אל תאיים, אין לי פריימריז, זה לא מעניין אותי.

איתן כבל: לא, הוא יעלה.

אורי אריאל: עכשיו אני דופק לו את הפריימריז.

אורי אריאל: תן לי – אבל רגע, תן ליהנות מזה גם, מה אתה מפריע?

אורי אריאל: אז אני רוצה לשבח את חבר הכנסת זחאלקה, שהביא הצעת חוק נכונה.

אורי אריאל: הייתה בעיה פעם.

אורי אריאל: החוק הזה, הולדתו לא בחטא, הולדתו הייתה בצדק, כי היו פה מאות אלפי ראש של העז השחורה, והעז השחורה מתאפיינת ביכולת שלה לטפס על עצים ולאכול אותם, והיא גרמה לנזקים מאוד גדולים.

יהודה גליק: על יריעות המקדש – – – בעזרת השם.

אורי אריאל: בינתיים, בינתיים – עוד פעם בית המקדש?

אורי אריאל: אני אומר לך, הדוסים האלה עם ההדתה שלהם, חבל על הזמן.

אורי אריאל: מה שלא מדברים, הוא מגיע לבית המקדש.

יהודה גליק: את יריעות בית המקדש – – – עם עז שחורה.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: אז בינתיים צריך לדעת שמספרן של העיזים השחורות ירד למספר מאוד קטן, יש ויכוח כמה, זה לא משנה.

אורי אריאל: הן לא פוגעות לא בטבע ולא בצמחייה.

אורי אריאל: הן כן, אני רוצה רק להדגיש, הן כן ברעייה מבוקרת, הדגש הוא על "מבוקרת", בתוך היערות, אוכלות את העשב ומורידות את הפוטנציאל לתבערה, לשרפות, ולדברים שאנחנו לא רוצים שיקרו.

אורי אריאל: ולכן, אנחנו באמת לא אכפנו את החוק הזה מזה הרבה מאוד זמן ואין לנו כוונה לאכוף אותו.

אורי אריאל: זו אות מתה בספר החוקים, וטוב גם מעת לעת להוציא חוקים שעבר זמנם, אפשר להגיד גם בטל קורבנם.

אורי אריאל: ולכן, הממשלה, אני כשר החקלאות תומך בהצעת החוק הזאת, ואני מבקש מכולם להצביע בעדה.

אורי אריאל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר החקלאות השר אורי אריאל, שר החקלאות ופיתוח הכפר.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק להגנת הצומח (נזקי עיזים) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להגנת הצומח (נזקי עיזים) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 44 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון – הצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך), התשע"ז–2017, גם הצעה זו בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב מרגי איננו.

יצחק וקנין: מה יהיה?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: הצעת חוק – איפה הוא?

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3376/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הבטחת פיקוח פרלמנטרי על תשלומי הורים), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: רבותיי, על הצעה זו תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: יעקב, אני אאפשר לך אחריו.

קריאה: לא – – –

יצחק וקנין: אין לא.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני צריך להתנהל, זה לא יכול להיות.

יצחק וקנין: מה אתם רוצים, שאני אשב פה ואני אסתכל, על מה?

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברת הכנסת תמר זנדברג, אני רוצה את תשומת ליבך ואת תשומת ליבכם.

גלעד ארדן: אל תאמין לה, יש לי קול חזק, היא לא יכולה גם להקשיב לך וגם לי.

יוסי יונה: כן, למרות שהיא מדברת על כך שיש לה חלוקת קשב, נכון, תמר?

תמר זנדברג: – – –

יוסי יונה: אם כן, הצעת החוק הזו באה להטיל פיקוח פרלמנטרי על תשלומי התל"ן.

יוסי יונה: כפי שאתם יודעים, חברות וחברי הכנסת, כיום קיים פיקוח פרלמנטרי על תשלומי חובה ורשות שעל ההורים לשלם במערכת החינוך.

יוסי יונה: הסכום ברור, יש תקרת תשלום, זה מובא לכנסת.

יוסי יונה: ידידי חבר הכנסת יעקב מרגי הוא יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, ואנחנו יחד מפקחים, מאשרים – לעיתים עם בטן מלאה, לעיתים בחוסר רצון, אבל מאשרים.

יוסי יונה: והינה, יש לנו תופעה, שאני רוצה לכנות אותה תופעה מבישה, אדוני היושב-ראש, וזה תשלומי התל"ן.

יוסי יונה: זאת אומרת, זאת תוכנית לימודים נוספת שעבורה ההורים מתבקשים לשלם, עבור הלימודים בבית הספר.

יוסי יונה: נו, אנחנו כבר יודעים שחוק חינוך חינם הפך לאות מתה.

יוסי יונה: החוק הזה מסורס.

יוסי יונה: החוק הזה מופר תדירות, והיום אנחנו יודעים במידה מאוד רבה שסיכויי החיים של הילד בבית הספר – הישגיו – נקבעים במידה רבה באופן יחסי ליכולת הכלכלית של הוריו.

יוסי יונה: תוכניות התל"ן הן למעשה הביטוי החריף ביותר, הבעייתי ביותר, של הפערים שקיימים בתוך מערכת החינוך, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: היינו רוצים להגיע למצב – ואנחנו שואפים להגיע למצב, ואנחנו נאבקים להגיע למצב – שחוק חינוך חינם חובה אכן יתממש במדינת ישראל, משום שכולנו – לפחות על פניו – מחויבים לכך שלכל ילדה וילד תינתן ההזדמנות השווה לפתח את היכולות שלהם ואת הפוטנציאל הגלום בהם, בשביל עצמם, וכדי שהם ישתלבו באופן מיטבי בחברה הישראלית, כאזרחים בוגרים, אחראים וכאלה שתורמים לעצמם ולחברה.

יוסי יונה: והינה, תוכניות התל"ן הללו – אדוני היושב-ראש, אנחנו עשינו חישוב בלשכתי; האם אתם מבינים מה המשמעות של תוכניות התל"ן, אדוני השר ארדן?

יוסי יונה: תוכניות תל"ן הן כאלה שאם אתה לא מקבל אותן, בהשוואה לילד שיש לו אותן הרי שמתהווה פער של שנת לימודים שלמה – שנת לימודים שלמה.

יוסי יונה: זאת אומרת, לימודי התל"ן מאפשרים שנת לימודים שלמה נוספת לאלה שיש להם, בהשוואה לאלה שאין להם.

יוסי יונה: שוב, הצעת החוק שמונחת בפניכם מבקשת את הדבר האלמנטרי, ומהו הדבר האלמנטרי?

יוסי יונה: שהכנסת תעשה את עבודתה.

יוסי יונה: יש כאן שני היבטים לחוק הזה, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: אחד, זה העניין המהותי, שהיינו רוצים שלימודי התל"ן ייעלמו ממערכת החינוך, משום שאין שום סיבה בעולם שההורים יממנו – בתוספת למיסים שהם משלמים למדינת ישראל – באופן עוקף את הלימודים של ילדיהם.

יוסי יונה: ולא זו בלבד, היכולת שלהם לשלם היא דיפרנציאלית.

יוסי יונה: לכן, מי שמשלם, מקבל חינוך טוב ואיכותי יותר, ואלה שאינם משלמים מקבלים חינוך פחות איכותי, פחות שוויוני, ולכן ההזדמנות שלהם נפגמת, נפגעת, מסורסת.

יוסי יונה: וההיבט השני קשור גם למהפכה ששרת המשפטים רוצה להוביל כאן

יוסי יונה: בכנסת ישראל – פחות חקיקה פרטית ויותר עבודת פיקוח של הכנסת.

יוסי יונה: אז הינה, החוק הזה בא ואומר לכם: חברות וחברי הכנסת, וזה נוגע לכל אחד ואחת מכם, אנא הגבירו את סמכויות הפיקוח שלכם; אנא קבלו את סמכויות הפיקוח שלכם על עבודתם של משרדי ממשלה, וביניהם משרד החינוך.

יוסי יונה: כלומר, אם אנחנו באמת פרלמנטרים ואנחנו נאמנים לעבודתנו, אדוני היושב-ראש, הרי שכל אחד ואחד מאיתנו אמור להגיד כן לחוק הזה, משום שהחוק הזה בעצם הוא אחד מהביטויים שמגדירים את תפקידו בכנסת כמי שמפקח על עבודתם של משרדי הממשלה.

יוסי יונה: בהתייעצות עם יושב-ראש הקואליציה, אני אמרתי: הבה ולא נצביע על החוק הזה, כי יש בו היגיון, ומן הסתם כאשר נביא אותו לפתחו של כל חבר או חברת כנסת, הוא יאמר: אכן החוק הזה הגיוני, אכן בעצם הוא מבטא מה שחבר או חברת כנסת אמורים לעשות, ולכן בסופו של יום נרצה לקבל אותו.

יוסי יונה: אני גם מקווה ששרת המשפטים – כזו שרוצה להוביל מהפכה שבה היא אומרת:

יוסי יונה: פחות חקיקה פרטית ויותר עבודת פיקוח של הכנסת – תבין את ההיגיון ואת החוכמה שבחוק הזה, והיא גם תאשר אותו.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור שוב ולומר במה מדובר.

יוסי יונה: מדובר על תוכניות לימודים נוספות, שבמקור שלהן – דרך אגב, אדוני היושב-ראש – לא היו אמורות להחליף את שעות התקן בבית הספר; והינה, מה אנחנו מגלים?

יוסי יונה: אנחנו מגלים המון פעמים שזה לא תל"ן, אלה לא תוכניות לימודים נוספות, אלא בכסף שההורים משלמים בעצם מממנים את שעות התקן של בית הספר.

יוסי יונה: לעיתים קיימת גם תופעה נפסדת ובעייתית יותר, שהכסף הזה הולך למטרות עלומות, אין איש ואין אישה שיודעים למה מיועד הכסף הזה.

יוסי יונה: לכן, כלל הסיבות הללו, מגוון הטעמים הללו, אומרים באופן חד-משמעי כן לחקיקה הזו.

יוסי יונה: חברות וחברי הכנסת, אנחנו נביא את זה לפתחכם בדיונים פרטניים, כדי לשכנע אתכם שהחוק הזה הוא נחוץ, החוק הזה הוא הגיוני.

יוסי יונה: אומנם זה חוק שנופל תחת הקטגוריה של חקיקה פרטית, אבל הוא בעצם משקף – היה והוא יתקבל – באופן הטוב ביותר את העבודה שאנחנו, חברות וחברי הכנסת, אמורים לעשות.

יוסי יונה: אם כן, אני נמנע מלבקש מכם להצביע עליו במועד הזה.

יוסי יונה: אנחנו נבוא בדיונים, מקווה שהם יהיו דיונים קונסטרוקטיביים, חיוביים, עם הקואליציה, עם הממשלה, בתקווה שהממשלה, משרד המשפטים ומשרד החינוך יוכיחו שבסופו של דבר מתקיימת פה – אולי לא כל הזמן, אבל מתקיימת כאן חקיקה עניינית, מתקיים כאן דיון ענייני, דיון רציני, דיון שאמור לשרת את הציבור ואת האינטרס הציבורי הרחב ביותר.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3684/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו חוזרים להצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון – הצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך), התשע"ז–2017.

יצחק וקנין: יציג את ההצעה חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת.

יצחק וקנין: ישיב סגן השר מאיר פרוש.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, קודם כול התנצלות ותודה על ההתחשבות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, מכובדי סגן שר החינוך, הצעת החוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון – הצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך), באה, אם אפשר לומר, להשלים את הצעת החוק שעברה ב-2008, שקובעת הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים ומחילה חובה של מחזיק במקום ציבורי – שברשותו – כגון קניונים, משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, שדות תעופה, מקומות עבודה, מוסדות להשכלה על-תיכונית, להציב מכשירי החייאה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדבר על הרציונל.

יעקב מרגי: בתי ספר לא נכללו בחוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, לכן הבאנו השלמה, הצעת חוק שאומרת שגם בבתי ספר.

יעקב מרגי: אנחנו תוך כדי הסכמות.

יעקב מרגי: כשנגבש את ההסכמות נקבע איזה בתי ספר, איזה סדרי גודל של תלמידים, אבל הרציונל אומר:

יעקב מרגי: הפרעות קצב חמורות בלב ודום לב עשויים להיגרם כתוצאה מאוטם שריר הלב או מהפרעה חשמלית – פעילות השריר – שעלולים לגרום למוות.

יעקב מרגי: הצלחת פעולות ההחייאה במקרים כאלה היא כאמור תלויה במשך הזמן שעובר בין האירוע לבין מתן הטיפול הראשוני.

יעקב מרגי: ההכרח, הצורך החיוני, כבר מוכר בחוק המרכזי של הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים.

יעקב מרגי: לכן אנחנו חושבים שבבתי ספר גדולים – בהתחלה נציב זאת בבתי ספר גדולים – חשוב שיהיה מכשיר החייאה – הן לטובת התלמידים הן לטובת המורים.

חנין זועבי: – – –

יעקב מרגי: הרציונל – כל בתי הספר, אבל זה עלות תקציבית, ואנחנו בשלבים – הינה, אני מודיע שכוונתי היא בסוף בסוף – כי אין עדיין הסכמה מלאה על החוק הזה.

יעקב מרגי: אני כפוף להסכמות שאני עדיין אמור לגבש אותן הן עם משרד החינוך, הן עם משרד האוצר והן עם ארגוני המורים השונים.

יעקב מרגי: לכן קודם כול אנחנו מעבירים זאת בקריאה טרומית, כדי לומר: גם משרד החינוך אומר שבעיקרון הוא תומך בכך, ומוכן להקציב סכום מסוים, סביר, ממשאביו, כדי להתחיל את החוק הזה.

יעקב מרגי: עדיין לא הגענו לגודל הזה.

יעקב מרגי: אני מודיע גם לסגן השר וגם ליושב-ראש הכנסת וגם לחברי הכנסת – הצעת החוק הזו תעבור בקריאה טרומית, אך לא תקודם עד שנגבש את ההסכמות.

יעקב מרגי: אני מחויב לכך.

יעקב מרגי: אני מחויב לחוק הזה, ואני מאמין שנגיע להסכמות כדי להציב את מכשירי ההחייאה בכמה שיותר בתי ספר – כמובן, תוך רציונל סביר – וגם בגילאים – סביר.

יעקב מרגי: אני מודה הן לשר החינוך והן לשר האוצר על ההסכמה להעביר זאת בקריאה טרומית.

יעקב מרגי: בהמשך נראה איך אנחנו מקדמים את החוק.

יעקב מרגי: תודה, שוב, אדוני היושב-ראש על הנכונות להעלות.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: פה אנחנו מצביעים.

יצחק וקנין: יש הצבעה בסיום התשובה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המציע חבר הכנסת הרב מרגי.

מאיר פרוש: הצעת החוק הנוכחית נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה מ-19 בנובמבר 2017.

מאיר פרוש: ועדת השרים תמכה בקידומה של הצעת חוק זו בכפוף להסכמות משרדי החינוך, האוצר, הפנים והעבודה והרווחה, ובכפוף לכך, כפי שאמר הח"כ המציע, שהתקציב בעבור הצבת מכשירי – בהצעת החוק כתוב שהתקציב בעבור הצבת מכשירי ההחייאה יינתן על ידי משרד החינוך.

מאיר פרוש: משרד החינוך רואה חשיבות רבה בהצבת ערכות החייאה במוסדות החינוך; הוכח לא אחת כי מכשירים אלה הצילו חיים.

מאיר פרוש: לפיכך המשרד – גם כפוף למה שאמר המציע, הרב מרגי, שזה יהיה בתיאום – תומך בקידום הצעת החוק ובלבד שנוסחה יתואם עם גורמי המקצוע במשרד.

מאיר פרוש: אני רוצה להוסיף משפט לחבר הכנסת הרב מרגי.

מאיר פרוש: אני לא רוצה לקשור, אבל כשהייתה שפעת החזירים, במשרד החינוך אמרו שאין להם כסף לנטילת ידיים בבתי ספר של פטור ומוכר שאינו רשמי – אני בטוח שתעמוד על כך שגם זה ייכלל, ולא יהיו תשובות מעין אלה, ושלא יפלו בין אלה לבין אלה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון – הצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר (תיקון – הצבת מכשירי החייאה במוסדות חינוך), התשע"ז–2017, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 בעד.

יצחק וקנין: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף לפרוטוקול של קולה של חברת הכנסת קסניה סבטלובה ושל חבר הכנסת יוסי יונה – לפרוטוקול, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין – גם לפרוטוקול וגם של חברת הכנסת ענת ברקו – לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, 48 – בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4298/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הקמת רשות לפיתוח מקומות קדושים למוסלמים, התשע"ז–2017, של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, סיכמתי עם הקואליציה שתשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק באה מתוך צורך.

מסעוד גנאים: הצעת החוק, שמטרתה הקמת רשות לפיתוח מקומות קדושים למוסלמים – – –

יצחק וקנין: רק דקה.

יצחק וקנין: שלא תהיה אי-הבנה, חברי הכנסת, אני אומר גם למזכירי הסיעות – תשובה לחוק הזה – תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: החוק הבא – תדאגו שמי שצריך להיות פה, יהיה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תפקידה של הרשות הוא לטפל בכל ענייני המקומות הקדושים למוסלמים, ובכלל זה פעולות לשימור, לשיקום, לשחזור, לביטוח, לאחזקה, ואני מדבר על מקומות קדושים כמו מסגדים, כמו בתי קברות ומקומות אחרים, שנמצאים בעיקר במקומות שלא גרים בהם כבר אנשים – לא מוסלמים ולא ערבים.

מסעוד גנאים: אני מתכוון במיוחד לכפרים שננטשו בשנת 1948 ותושביהם ברחו במהלך שנת 1948.

מסעוד גנאים: אז נשארו מקומות קדושים: מסגדים, כנסיות, בתי קברות ועוד מקומות.

מסעוד גנאים: המקומות האלה הם עזובים.

מסעוד גנאים: המקומות האלה ננטשו, ואין מי שישמור עליהם.

מסעוד גנאים: אין מי שיתחזק אותם.

מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, מטרת ההצעה היא למלא את החלל הקיים בתחום הזכויות ושירותי הדת של בני העדה המוסלמית בארץ.

מסעוד גנאים: כפי שאמרתי בהתחלה, אין לי התנגדות – אני אפילו מוכן להרחיב את הצעת החוק, אם זו הסיבה של ההתנגדות, שזה יהיה לכל עדה בישראל.

מסעוד גנאים: שלכל עדה תהיה רשות ושתשמור ותטפל במקומות הקדושים שלה.

מסעוד גנאים: מאז הקמת המדינה אין גורם רשמי שתפקידו לפעול לשימור ולאחזקה נאותה של עשרות מסגדים, בתי עלמין וקברי קדושים מוסלמים, הנמצאים באזורים שמוסלמים וערבים אינם מתגוררים בהם עוד.

מסעוד גנאים: מקומות אלה היו לעזובה מתמשכת באופן שאינו מכבד מדינה נאורה.

מסעוד גנאים: ראוי לה למדינת ישראל, הדואגת למקומות הקדושים ליהודים בארץ והתובעת ממדינות אחרות לכבד את המקומות הקדושים ליהודים בארצותיהם, לדאוג גם למקומות הקדושים לדת האסלאם.

מסעוד גנאים: אני יודע, למשל, שבמרוקו, אדוני היושב-ראש, הממשלה – בית המלוכה מתחזק ושומר על בתי הכנסת והמקומות הקדושים של היהודים.

מסעוד גנאים: אז גם בארץ אנחנו רוצים שהממשלה תדאג, שתהיה רשות מסוימת שתדאג למקומות הקדושים ולבתי התפילה של המוסלמים, ובכלל של כל העדות.

מסעוד גנאים: המדינה מתפעלת ומפעילה גוף ממלכתי המפתח מקומות הקדושים ליהודים, ביניהם כ-120 קברי צדיקים, במימון של מיליוני שקלים.

מסעוד גנאים: התקנות המגדירות מקומות קדושים, לפי חוק השמירה על המקומות הקדושים, נחקקו רק לגבי מקומות קדושים ליהודים, ולפיכך מקומות הקדושים לבני דתות אחרות אינם מוגנים על ידי החוק, ואין אפשרות להעניש את הפוגע בהם על פי חוק השמירה על המקומות הקדושים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אם אתה מבקר במסגדים או במקומות קדושים בכפרים שננטשו ונהרסו בשנת 1948, אפילו בכמה ערים, כמו טבריה, כמו צפת – – –

ענת ברקו: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת ברקו, לא להפריע.

מסעוד גנאים: אני לא מדבר עכשיו – אני מדבר על מסגדים.

ענת ברקו: – – – השיבה – – – לפליטים – – –

מסעוד גנאים: אני לא מדבר עכשיו – אני לא מדבר – – –

ענת ברקו: – – – השיבה.

ענת ברקו: זה מה שאתה רוצה.

מסעוד גנאים: אני לא מדבר.

מסעוד גנאים: למשל בכפר חיטים – –

ענת ברקו: זה בדיוק מה שאתה אומר.

ענת ברקו: אתה רוצה שיבה.

מסעוד גנאים: – – שהוא כפר שנהרס ב-1948, יש שם מסגד, מסגד עזוב – –

ענת ברקו: אני – – – של הפליטים – – –

מסעוד גנאים: – – נטוש.

מסעוד גנאים: אפילו, לצערי, ברוב המסגדים האלה והמקומות האלה משתמשים נרקומנים וכל מיני אנשים שמשתמשים שם בסמים.

מסעוד גנאים: למה שלא תהיה רשות שתטפל בהם?

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בקשר לרשות והרכבתה, אני רוצה רשות שהיא רשמית ומבוקרת על ידי המדינה ועל ידי הממשלה.

ענת ברקו: תבקש מהווקף.

מסעוד גנאים: איזה ווקף?

מסעוד גנאים: הווקף, את יודעת, כולו מופקע.

מסעוד גנאים: המדינה, היא זו שיש לה את השלטון ואת הרשות על כל הווקף האסלאמי.

מסעוד גנאים: את מכירה את זה ואת יודעת את זה.

מסעוד גנאים: לכן, מה אני מבקש?

מסעוד גנאים: בניהול, שהרשות הזאת תמונה על ידי הממשלה, על ידי הגופים הממשלתיים, בצורה מסודרת, רשמית ומבוקרת; שהקאדי הראשי, הקאדי השרעי הראשי יהיה בה היושב-ראש; יהיה נציג של מרכז השלטון המקומי – שזה הוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות; יהיו בה שני ראשי רשויות מקומיות ערבים, וגם נציגים מהמשרדים השונים.

מסעוד גנאים: אבל העיקר הוא לתת לה את המנדט, לתת לה את הרשות, כדי שהיא תטפל במקומות האלה, שכפי שאמרתי ננטשו ונעזבו מ-1948 ואין מי שיתחזק אותם ואין אפילו מי שינקה אותם.

מסעוד גנאים: הייתי עד, וכולם עדים, כאשר הם מבקרים במקומות כאלה, איך כל המסגדים, בתי הקברות וקברי קדושים ננטשים ואיך הם עזובים ואיך לא מטפלים בהם.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לטפל ולשמור על מקום קדוש זה חלק אינטגרלי מהתרבות הדמוקרטית, מחופש הדת.

מסעוד גנאים: אני לא מבקש שיעשו פה ניסים.

מסעוד גנאים: הבקשה שלי בתוך הצעת החוק היא להקים גוף, להקים רשות שתשמור ותטפל במקומות הקדושים האלה.

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4397/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת חייל צה"ל), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי כנסת.

יצחק וקנין: יציג את החוק חבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת לפיד, עשר דקות לרשותך.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשהגיע אליי חבר הכנסת רזבוזוב בפעם הראשונה עם החוק הזה, השאלה הראשונה שלי הייתה אם הוא בטוח שאין חוק כזה.

יאיר לפיד: אמרתי לו: לא יכול להיות שבמדינת היהודים אין חוק שמחמיר ענישה על תקיפת חיילים, מפני שאני יודע, כמו שכולכם יודעים, שעובדי מדינה, ילדים ושוטרים – לגבי כולם יש עונש גבוה יותר, אם הם מותקפים, ורק המחוקק פשוט לא העלה בדעתו שיכול להיות מצב שיתקפו במדינת היהודים חיילים יהודים רק בגלל שהם חיילים בצה"ל.

יאיר לפיד: אלפי חרדים מתגייסים היום להגנת המולדת – אנחנו צריכים להתגייס להגנתם.

יאיר לפיד: לא יכול להיות שחיילים חרדים יחזרו לשכונות שלהם בלילות או ביום שישי, אחרי שבוע בשטח, ויותקפו רק בגלל שהם במדים ורק בגלל שהם חיילי צה"ל.

יאיר לפיד: היות שלשמחתי שמעתי את חברי הכנסת דרעי, מקלב, גפני ומוזס מגנים את האלימות הזאת כלפי חיילי צה"ל, אני מבקש מהכנסת להצביע בעד הצעת החוק.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יואל חסון: מתנגדים לחוק שלך?

יאיר לפיד: לא יודע.

יאיר לפיד: ננסה לשמוע.

יצחק וקנין: מי משיב?

יצחק וקנין: שרת המשפטים?

יצחק וקנין: מי משיב?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אני מצטער מאוד, גברתי השרה.

יצחק וקנין: לא שמתי לב שבאת מהצד.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: לא, לא מסתכל, כיון שהיא לא הייתה פה ומישהו השיב במקומה.

יצחק וקנין: לא, לא, מישהו השיב במקומה בחוקים האחרים, ולכן עלה בדעתי ולא ראיתי בשולחן הממשלה.

יצחק וקנין: אבל אני מצטער.

יצחק וקנין: גברתי השרה.

איילת שקד: אין בעיה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת חייל צה"ל), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב ואחרים, מבקשת לקבוע בחוק העונשין עבירה חדשה שעניינה תקיפת חייל צה"ל או אדם אחר העוזר לחייל כאמור, שהעונש בצידה שבע שנות מאסר, ועשר שנות מאסר בהתקיים נסיבות מחמירות.

איילת שקד: כיום, בחוק העונשין קבוע מדרג ענישה אחיד ביחס לתקיפה של עובדי ציבור, לרבות חיילי צה"ל ושוטרים, והוא חמור יותר מהעונש הקבוע בצד עבירת התקיפה הבסיסית המבוצעת כלפי כל אדם ועומד על שלוש שנות מאסר לעבירת התקיפה הבסיסית וחמש שנות מאסר בהתקיים נסיבות מחמירות.

איילת שקד: הוראות החוק הקיימות משקפות את התפיסה העקרונית, שלפיה הנסיבות המחמירות בתקיפה של עובד ציבור מתייחסות לנסיבות עבירת התקיפה ולא להשתייכות של עובד הציבור הנתקף לסקטור כזה או אחר.

איילת שקד: בקביעת הגנה מוגברת עבור סקטור מסוים של עובדי ציבור יש משום מסר לא ראוי כלפי מעמדם של הסקטורים האחרים והיחס והחשיבות שהחברה מעניקה להם.

איילת שקד: האם בראיית מפלגת יש עתיד שוטר שווה פחות?

איילת שקד: או עובד סוציאלי?

איילת שקד: או מורה?

איילת שקד: בנוסף, העונשים, המוצעים במסגרת הצעת החוק אינם מתיישבים עם מדרג הענישה הקיים בחוק העונשין ביחס לעבירות האלימות בכללן, ויש בהם כדי ליצור עיוותים ואנומליה במדרג הקיים.

איילת שקד: כך, למשל, העונשים המוצעים חמורים יותר מהעונשים הקבועים בחוק בגין תקיפה תוך גרימת חבלה של קטין, חסר ישע או זקן.

איילת שקד: האם תקיפה של חסר ישע חמורה פחות מתקיפה של חייל?

איילת שקד: נוכח האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: ייאמר לזכות חברי הכנסת כאן, שבתקופה האחרונה קיבלנו עוד כמה הצעות כאלה.

איילת שקד: דרך אגב, בתור חברת כנסת, הצעתי הצעה דומה, החמרת ענישה על תקיפת עובד במוסד חינוך – אלימות כלפי מורים – ושר החינוך אז שי פירון, ושרת המשפטים אז ציפי לבני, הסבירו לי את מה שאני עכשיו הסברתי, ולא התעקשתי להעביר את ההצעה הזאת.

איילת שקד: כי אין היגיון להחמיר רק עם חיילים.

איילת שקד: חיילים, מורים, עובדים סוציאליים – דרך אגב, עובדים סוציאליים ופקידי סעד של הרווחה סובלים מאלימות ומהסתה נגדם אולי בצורה החמורה ביותר, ולכן אין טעם ואין היגיון להחמיר רק כלפי חיילי צה"ל.

איילת שקד: צריך להגיד עוד משהו: גם העונש כיום, של שלוש שנות המאסר – אף אחד עוד לא נכנס לכלא על זה שהוא תקף חייל צה"ל לשלוש שנות מאסר.

איילת שקד: אז גם העונש כיום לא מנוצל.

איילת שקד: התחילו באמת, בשנה-שנתיים האחרונות, סוף-סוף להגיש כתבי אישום גם נגד הסתה – לא רק תקיפה של חיילי צה"ל אלא גם הסתה, שזה היה דבר שעד לפני שנתיים לא טיפלו בו; והעונשים שמבקשת הפרקליטות הם עדיין לא שלוש שנים, כי בית המשפט לא נמצא בכלל במתחם הזה.

איילת שקד: לכן אין באמת שום תועלת בלהעלות את זה משלוש לשבע, וזה גם לא נכון להפלות בתוך עובדי הציבור בין חייל לעובד סוציאלי, למורה, לפקידי סעד.

איילת שקד: כמובן, המניע של ההצעה נכון, וזה שהנושא עולה לסדר-היום זה דבר חשוב וטוב, אבל במהות, ללכת ולתקן את חוק העונשין ולהפוך את זה משלוש שנים לשבע שנים רק לחיילי צה"ל, זה לא דבר נכון.

איילת שקד: צריך לדעת: אני, כמי שהובילה את חוק הגיוס יחד איתכם בכנסת הקודמת – –

איתן כבל: גברתי השרה – – –

איילת שקד: – – הייתי בקשר, גם בתור שרת המשפטים, עם המגייסים החרדים.

איילת שקד: הפרקליטות לקחה מאוד ברצינות את נושא המלחמה בהסתה כלפי המגייסים, לצערנו, ועשינו על זה כמה ישיבות, גם עם שר הביטחון, ביחד איתי וביחד עם השר לביטחון פנים, על העמדה לדין בגין הסתה ותקיפה, ויש התקדמות משמעותית.

איילת שקד: הפרקליטות אמרה שהיא מוכנה ללכת גם באסטרטגיה של אכיפה משולבת במוקדי ההסתה האלה, ומה שהם עושים היום זה לא מה שעשו לפני שנתיים, אז יש איזה שיפור.

איילת שקד: עם זאת, אין שום היגיון להחמיר כך את הענישה לגבי חייל צה"ל, ולא לגבי קשיש, או חסר ישע, או מורה, או עובד סוציאלי.

איילת שקד: זהו.

איילת שקד: יש שאלות למישהו?

קריאות: – – –

איילת שקד: טוב, אז לנוכח האמור – בסדר, אם אין שאלות והכול ברור, אני שמחה שהבנתם.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים איילת שקד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יאיר לפיד מבקש לשכנע ברגעיו האחרונים של החוק, לפני שהוא – – –

יאיר לפיד: אני לא בטוח שאלה רגעיי האחרונים.

יצחק וקנין: לא שלך, של החוק, אמרתי.

יצחק וקנין: אני מקפיד.

יצחק וקנין: חס וחלילה.

יאיר לפיד: קודם כול, אני שמח לראות, אדוני היושב-ראש, שראש הממשלה, השרים – כולם התפנו מהמשימה העליונה, הלאומית, החשובה, להעביר את חוק ההמלצות, שזה כמובן הדבר היחיד שמעניין את הקואליציה הזאת.

יאיר לפיד: כדי לדאוג לזה בא ראש הממשלה – להגן על עצמו מפני המלצות המשטרה.

יאיר לפיד: סוף-סוף אנחנו רואים אותו פה, בא להצביע על משהו שחשוב לו: למנוע חוק שנועד להגן על חיילי צה"ל.

יאיר לפיד: אני שואל את עצמי אם כולכם הייתם מגיעים הנה גם למען משהו שחשוב באמת לאזרחי ישראל.

נורית קורן: – – –

יאיר לפיד: באמת, באמת, חברת הכנסת קורן, את באמת לא יודעת?

נורית קורן: – – –

יאיר לפיד: ראיתי אפילו את חבר הכנסת אמסלם, שהגיע הנה מפני שסוף-סוף יש משהו חשוב – ההמלצות.

יאיר לפיד: סוף-סוף מצאתם משהו שבאמת מסעיר אתכם, שבאמת שווה את הזמן שלכם, שבאמת ממשלת ישראל כולה צריכה להתגייס אליו.

נורית קורן: – – –

דוד אמסלם: יאיר.

דוד אמסלם: דרך אגב – – –

יאיר לפיד: חבר הכנסת אמסלם, אני מבין שזו עבודה קשה.

יאיר לפיד: אתה צריך להיות פה – – –

דוד אמסלם: יאיר, יאיר, אני, בניגוד אליך, כל יום פה.

יאיר לפיד: כן, אתה צריך להיות פה כל יום בשביל להרוס את שלטון החוק במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה פעם בחצי שנה; אני כל יום פה.

דוד אמסלם: אני פה.

יאיר לפיד: אתה צריך להיות פה כל יום בשביל לתקוף את המשטרה.

דוד אמסלם: בואו נדבר על העבודה.

דוד אמסלם: אתה לא בא.

דוד אמסלם: אתה לא בא.

יאיר לפיד: אתה צריך להיות פה כל יום בשביל להרוס את המדינה הזאת מן היסוד.

דוד אמסלם: מה זה משנה?

דוד אמסלם: אתה לא בא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

יאיר לפיד: לזה אתה צריך להיות.

יאיר לפיד: חבר הכנסת אמסלם, תאמין לי, כל אזרחי ישראל מאשרים לך: אל תהיה פה כל יום.

יאיר לפיד: כל דקה שאתה נמצא פה אתה גורם נזק לדמוקרטיה הישראלית.

יאיר לפיד: אתה משוחרר מלהיות פה כל יום.

יאיר לפיד: אתה לא צריך.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יאיר לפיד: חוץ מזה, זה לא אתה באמת פה, הרי אתה רק שליח.

יאיר לפיד: אתה הרי רק שליח.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יאיר לפיד: אתה לא באמת חבר הכנסת אמסלם; אתה בובה שמופעלת על חוט – –

דוד אמסלם: תודה רבה.

יאיר לפיד: – – והורסת את שלטון החוק במדינת ישראל.

דוד אמסלם: תודה רבה שאתה מתרץ למה אתה לא בא לפה בכלל.

יאיר לפיד: בובה על חוט.

דוד אמסלם: בפעם הבאה תגיד שאתה בא לתקוף את ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

יאיר לפיד: חבר הכנסת אמסלם, מה זה חוק ההמלצות?

יאיר לפיד: כל מה שאתה מנסה לעשות זה להרוס את שלטון החוק הישראלי בשביל להגן על ראש הממשלה, שפוחד מההמלצות של המשטרה.

יאיר לפיד: הפחד מניע אתכם.

יאיר לפיד: לגבי החוק, אדוני, חבריי חברי הכנסת ושרת המשפטים, את עמדת פה על הדוכן וקראת לחיילי צה"ל סקטור?

יאיר לפיד: חיילי צה"ל הם סקטור – זה מה שאומרת התשובה שלכם?

יאיר לפיד: הם מגינים על חייהם של אזרחי מדינת ישראל.

יאיר לפיד: מדינת ישראל צריכה להגן עליהם באותה צורה.

יאיר לפיד: הם לא סקטור.

יאיר לפיד: ואל תדברו בשם הקשישים וחסרי הישע.

יאיר לפיד: אם תשאלו את הקשישים וחסרי הישע, הם יגידו לכם שגם הם רוצים חוק שמגן על חיילי צה"ל.

יאיר לפיד: רק שהממשלה הזאת – כל מה שמעניין אותה זה פוליטיקה ופוליטיקה ופוליטיקה ולהגן על ראש הממשלה מפני החקירות שלו.

יאיר לפיד: שום דבר אחר לא יגרום לה לצאת וללכת לעבוד בשביל אזרחי ישראל, שום דבר אחר לא מעניין אותה.

נאוה בוקר: – – – הכנסת.

יאיר לפיד: אני מודה לך.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת חייל צה"ל), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: עליזה בראשי.

יצחק וקנין: עליזה בראשי, את הסידורים של הקואליציה תעשי בצד, לא באמצע המליאה.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 53 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת חייל צה"ל), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 53 מתנגדים, 27 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4441/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק אדמות נסיגת ים המלח, התשע"ז–2017, של חבר הכנסת חיים ילין וקבוצת חברי הכנסת.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני ראש הממשלה, אני פונה אליך, אליך ישירות.

חיים ילין: יש לנו הסכם שלום עם ירדן והסכם שלום עם מצרים.

חיים ילין: החוק הזה – למה אתה בורח?

בנימין נתניהו: לא בורח, רק באתי להצביע.

חיים ילין: לא, אדוני היקר, אתה בורח מלקבל החלטה מהותית.

בנימין נתניהו: כל הזמן, כל הזמן.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: קרקעות ים המלח שייכות למדינת ישראל, ואתה הורית להצביע נגד החוק הזה, ועכשיו אתה בורח.

חיים ילין: אני מכיר עוד כמה שברחו.

חיים ילין: כנסת נכבדה, החוק הזה בא ואומר שאדמות ים המלח שייכות למדינת ישראל.

חיים ילין: אם ים המלח שייך למדינת ישראל והוא נסוג בכל שנה במטר חצי, אם כל הקרקעות סטטוטורית – – –

מאיר כהן: חברים, קצת שקט, בבקשה.

מאיר כהן: קדימה.

חיים ילין: אם כל הקרקעות היו שייכות לירדן ובהסכם שלום עם ירדן נמצא גבול מדינת ישראל בין מדינת ישראל לירדן, למעט שני מפעלים שמלך ירדן נתן לשני תושבי יריחו, כל הקרקעות, כל ה-130,000 דונם, הן של מדינת ישראל.

חיים ילין: הממשלה הכי ימנית, המדינה, ראש הממשלה, שבא ואומר לכל האגף הזה חמוצים – אנחנו אלה שמביאים את החוק.

חיים ילין: מי מפיל אותו?

חיים ילין: הקואליציה.

יואב קיש: חיים, תעשה את זה תשובה במועד אחר.

יואב קיש: אנחנו נבדוק – – –

חיים ילין: אתם נבוכים.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: אתם נבוכים כי זה חוק ציוני ממדרגה ראשונה.

יואב קיש: עוד לא בדקו את זה.

חיים ילין: אני אגיד לכם משהו: בעוטף עזה, איפה שמתפוצצים הטילים, בונים שם שכונות, ואצלכם לא בונים כלום, רק מדברים.

חיים ילין: רק מדברים.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: בחברון.

חיים ילין: חבר הכנסת קיש, אני אומר לך את הדברים: זה הכול כלפי חוץ.

חיים ילין: אתם מחופשים לאנשי ימין לאומניים ולא בונים אפילו בית אחד.

חיים ילין: על מה אתם מדברים?

זאב בנימין בגין: חיים, חיים.

חיים ילין: חד-משמעית – –

זאב בנימין בגין: חיים, אתה לא מניח לשאוב שם, נכון?

חיים ילין: – – אני אומר לכם את זה כמו שזה.

חיים ילין: אנחנו בונים על כל טיל שמתפוצץ; אתם לא בונים שום דבר.

חיים ילין: על כל סיגר – שראש הממשלה היה בונה, לפחות שיבנה בית.

חיים ילין: בית.

חיים ילין: גם זה לא.

זאב בנימין בגין: חיים, אתה לא רוצה לומר – – –

חיים ילין: אומרים לי כל השרים – עברתי שר-שר, הם אומרים לי: חוק מצוין; עברתי על חברי הכנסת – אומרים לי: חוק מצוין; אומרים לי: המל"ל מתנגד.

חיים ילין: אני מתקשר למל"ל, הם אומרים שלא היה דיון בכלל.

חיים ילין: אז מי מתנגד?

חיים ילין: אתם הולכים להרים יד נגד ואתם אפילו לא יודעים מי מתנגד.

חיים ילין: חוק ציוני, שמחכים לו כל ראשי המועצות שם.

חיים ילין: ואני מודיע לכם, במקומות האלה הולכות להיבנות יחידות דיור לתיירות של מוסלמים, נוצרים ויהודים.

חיים ילין: פרנסה לכולם.

חיים ילין: למה, ריבונו של עולם, אתם מתנגדים?

חיים ילין: שמישהו יגיד לי פעם אחת למה מתנגדים.

חיים ילין: אף אחד אין לו הסבר?

חיים ילין: כבוד השר יריב לוין, הרי אתה יודע שהחוק הוא טוב, אתה יודע שאנחנו צריכים לקדם אותו.

חיים ילין: ארבע פעמים הגיע לוועדת השרים, נדחה כל פעם בשבוע.

בצלאל סמוטריץ': – – – תיתנו לנו כמה שבועות זמן – – –

יואב קיש: אנחנו רוצים לבדוק את זה.

חיים ילין: אבל שיבוא ויגיד לי.

חיים ילין: הוא לא אמר כלום.

בצלאל סמוטריץ': – – –

חיים ילין: אבל סליחה, כל עוד לא אומרים לי שיש הצעה אחרת, אני ממשיך לנאום.

חיים ילין: מה לעשות, ככה לימדו אותי.

חיים כץ: – – –

חיים ילין: זה מה שלימדו אותי.

חיים ילין: תדעו לכם שני דברים.

חיים כץ: חיים.

חיים כץ: אתה מדבר יפה, תמשיך.

קריאות: – – –

חיים ילין: לא, זה מה שלימדו אותי.

חיים ילין: לימדו אותי להילחם עד התלם האחרון, ועכשיו אתם באים, ומה?

חיים כץ: יש לך שם יפה, יותר מאשר לי.

חיים כץ: השם שלך יותר יפה.

חיים ילין: חיים, גם שלך יפה.

מאיר כהן: שנייה, שנייה.

מאיר כהן: תמשיך, חיים.

חיים ילין: שיבואו ויגידו לי – – –

יואב קיש: שלושה שבועות – – –

חיים ילין: בוא תעלה פה על הבמה ואני אגיד לך כן או לא.

חיים כץ: הוא לא יכול – – –

מאיר כהן: חבריה, שנייה.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: תמשיך, חיים.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

חיים ילין: באמת, אני מדבר מהלב.

חיים ילין: אותי חינכו – שום שעל.

חיים ילין: אותי חינכו שאיפה שהמחרשה עוברת זה הגבול.

חיים ילין: אותי גידלו וחינכו שים המלח, מגילות, מועצה אזורית מגילות, מועצה אזורית תמר וכל מה שביניהם שייך למדינת ישראל.

חיים ילין: ככה גידלו אותי, אז מה אתם מקשקשים כל הזמן פה?

חיים ילין: "חמוצים", "שמאלנים" – והינה, ממשלה ימנית מפחדת, מפחדת להצביע בעד.

חיים ילין: אולי, אולי הנשיא מארצות הברית, טראמפ, בעצם – – –

קריאה: – – –

חיים ילין: מה, אף אחד לא הציע לי כלום.

בצלאל סמוטריץ': די.

חיים ילין: מה די?

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו הצענו לך.

דוד ביטן: אבל מציעים בסוף.

דוד ביטן: תגמור לדבר, אני אציע.

מאיר כהן: תגמור לדבר – –

חיים ילין: אני אגמור לדבר, תציעו בסוף.

מאיר כהן: – – ונשמע את תשובת השר, או לפני זה – –

איילת נחמיאס ורבין: הם לא רוצים להפריע לך – – –

מאיר כהן: – – הצעה אחרת.

מאיר כהן: בבקשה, המשך לדבר.

מאיר כהן: תודה.

קריאות: – – –

דוד ביטן: בינתיים אתה מדבר לא לעניין – – –

חיים ילין: אולי, אולי אנחנו בעצם תלויים בהחלטות של ארצות הברית, ובעצם הממשלה הזאת, שכל כך רוצה להוביל אותנו לארץ ישראל השלמה, מדינה אחת לשני עמים, לא מסוגלת אפילו את זה לעשות.

חיים ילין: אבל לפחות, אתם יודעים מה, במשחק הפוליטי פה בפנים – בסדר, מה שאתם רוצים; אבל לעם – אל תשקרו לעם, תגידו את האמת: אנחנו מסוגלים או אנחנו לא מסוגלים.

חיים ילין: אני מודיע לכם שהחוק הזה הוא חוק שגם האופוזיציה תצביע בעדו, גם הקואליציה צריכה להצביע בעדו.

חיים ילין: הוא חוק – 130,000 דונם צריכים להתפתח לטובת כל האוכלוסייה שחיה שם, יהודים, מוסלמים ונוצרים.

חיים ילין: ואני מודיע לכם, יבואו מכל העולם תיירים ללון שם, וכל הכלכלה תתפתח.

חיים ילין: ואני אומר לכם, הכלכלה מנצחת את כל הטרור, ומי שיכול לעלות על הבמה ולהגיד לי עכשיו שהוא מתנגד לכל מה שאני אמרתי – שיהיה לו את האומץ לבוא ולהגיד את זה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו רוצים לשמוע תשובת שר או תשובת ממשלה, בבקשה.

דוד ביטן: איפה חיים?

דוד ביטן: קודם כול, אני מוחה על כל מה שאמרת.

דוד ביטן: ראש הממשלה הוא לא נגד החוק.

דוד ביטן: הוא אמר שהוא צריך זמן כדי לדון בכמה היבטים שלו.

דוד ביטן: זה דבר ראשון.

דוד ביטן: דבר שני, אני מבקש – – –

יואל חסון: עשר שנים יש לו זמן.

דוד ביטן: כן, כן.

מיקי רוזנטל: – – –

דוד ביטן: תרשום את זה בפנקס, הפנקס שלך מוועדת חוץ וביטחון.

יואל חסון: ים המלח בעיה חדשה?

דוד ביטן: אנחנו מבקשים ממך, אם אפשר – אם אתה לא רוצה, אז אין בעיה – שתשובה והצבעה במועד אחר; לדחות בשלושה שבועות על מנת שנוכל לבדוק את העניין עד הסוף.

מיקי רוזנטל: חיים, שלושה שבועות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת ביטן, שלושה שבועות, לא יום יותר, אני מסכים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, תשובה והצבעה בעוד שלושה שבועות.

מאיר כהן: שיירשם במזכירות.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/653/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (פיצוי ללא הוכחת נזק לנפגעי ולנפגעות תקיפה מינית), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת עליזה לביא, מיקי לוי וקארין אלהרר.

מאיר כהן: עליזה לביא, בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותיי, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה היום לדבר איתכם על חוק פיצוי ללא הוכחת נזק בהליך אזרחי לנפגעות ונפגעי עבירות מין.

עליזה לביא: כלומר, אחרי שהייתה הרשעה בהליך הפלילי, לאפשר – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט בצד ימין.

מאיר כהן: זה מפריע.

עליזה לביא: – – לאותן נפגעות ולאותם נפגעים הליך אזרחי ללא חובת הוכחה, כדי להקל את הדרך לפיצוי במקום שבו כבר הייתה הרשעה.

עליזה לביא: אחרי דרך חתחתים קשה, מורכבת מאוד, וברור שפיצוי חייבים כאן, לבוא ולהקל על נפגעים ועל נפגעות.

עליזה לביא: רק הבוקר, בדיון בוועדה לקידום מעמד האישה שמענו על הנזקים הסמויים מהעין וקיבלנו דוח מפורט על ההשלכות הכלכליות והבריאותיות של פגיעות מיניות, דוח שהוגש על ידי איגוד מרכזי הסיוע.

עליזה לביא: שמענו עדויות קשות, מורכבות.

עליזה לביא: גם כך אנחנו רואים שרק 16% מכלל תיקי עבירות המין מגיעים בכלל לכתבי אישום, שזאת סוגיה אחרת, ומעט מאוד נפתחים ומסתיימים בהרשעה, אחרי דרך חתחתים ארוכה, מורכבת מאוד מאוד.

עליזה לביא: אנחנו, בהצעת החוק הזאת – אני וחבריי שהצטרפו להצעה, חברת הכנסת קארין אלהרר וחברים נוספים – מבקשים כאן פיצוי ללא הוכחת נזק בהליך אזרחי, כמובן רק לאחר שהייתה הרשעה.

עליזה לביא: אז את העדויות הקשות ששמענו רק הבוקר, בשבוע הזה שכולו שבוע בין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים, אחרי ששמענו את העדויות שמצטרפות לאין-ספור סיפורים של נשים ואנשים שחרב עליהם עולמם, שהחיים נקטעו באמצע, באמצע, והתמונה של אותו יום ארור, של אותו רגע נורא מכול, מלווה אותן כל ימי חייהן, יום-יום, לילה-לילה, שעה-שעה.

עליזה לביא: הטראומה הזאת שמלווה אותן – הן לא מצליחות לקיים שגרת חיים, ללכת לעבודה.

עליזה לביא: כל אדם תמים ברחוב – כמו ששמענו היום בבוקר בעדות הקשה – כל אדם נראה להן לפתע חשוד.

עליזה לביא: הן לא מצליחות ללמוד, ללכת לעבוד, להירדם, שלא לדבר על להמשיך חיים, לפגוש אנשים, לעורר את האמון מחדש בבני אדם, לבטוח באנשים.

עליזה לביא: החוויה הקשה הזאת מלווה אותן כל חייהן.

עליזה לביא: אז אם לא די בפגיעה הפיזית הקשה והארורה הזאת ובפגיעה הנפשית, אז ההליך של הגשת התלונה, התהליך המשפטי הפלילי – כמו שאתם היטב יודעים – הוא קשה מנשוא, אבל גם בתהליך הקשה הזה שהנפגע והנפגעת עוברים, הם עוברים חקירות לא פשוטות, עוברים עימות קשה ביותר עם הפוגע.

עליזה לביא: היא אוזרת את כל כוחותיה הנפשיים כדי לעמוד בפני השימוע, הטענות, הזלזול, החוויה המשפילה, כדי להביא את העבריין לדין, כדי לזכות לקמצוץ של צדק במקום הזה שבו היא כל כך נפגעה, אם יש עוד צדק במקום הזה שחרב העולם, כדי להבטיח שהפושע האכזר – כי הרבה מאוד פעמים אנחנו יודעים שאותו פושע חוזר על ביצוע הפשע הזה פעם אחר פעם – כדי שהוא לא יפגע בנשים ובגברים נוספים.

עליזה לביא: והיא מחפשת מזור לכאב, מחפשת לתקן אולי מעט ממה שנעשה.

עליזה לביא: ואחרי שהיא מסיימת את התהליך הפלילי – ושוב אני חוזרת על הנתונים ששמענו ונחשפנו אליהם הבוקר, שרק 16% בכלל מכל תיקי עבירות המין מגיעים לכתבי אישום, ואנחנו מדברים בעצם רק על מי הורשע.

עליזה לביא: אז אדוני היושב-ראש, אחרי שהיא עברה את התהליך הפלילי הזה, המייסר הזה, ויש הרשעה, והפגיעה הוכחה מעל כל ספק, היא מגלה שיש הליך נוסף, ההליך האזרחי.

עליזה לביא: אבל בשביל לקבל פיצוי בהליך האזרחי, במציאות הקיימת כאן, במציאות הקיימת כאן – ואני הייתי בדין ודברים עם משרד המשפטים, אבל הפתרון שמוצע בהצעה הממשלתית לא מתכתב לחלוטין עם מה שאני מבקשת – באה ההצעה החשובה והצודקת הזאת בשביל לקבל פיצוי, אדוני היושב-ראש, שבמרבית הפעמים לעולם לא יכסה את כל מה שהיא עברה, לא במקום הנפשי וגם לא במקום הכלכלי, של מימון הסיוע המשפטי, הפסיכולוגי, התרופתי הרבה מאוד פעמים, שלא לדבר על אובדן שעות עבודה ועוד הרבה מאוד דברים כמו לימודי שהופסקו, מעדויות ששמענו.

עליזה לביא: אז בשביל לקבל את הפיצוי בהליך האזרחי היא צריכה שוב לחזור על כל הדרך הנוראית, הקשה, המאוד-מורכבת, עם הייסורים האלה שהיא עברה פעם אחת.

עליזה לביא: למה לעבור את זה פעם שנייה?

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין למה משרד המשפטים חושב שבתזכיר שהוא פרסם הוא מתכתב עם הדרישה הכל-כך צודקת הזאת ולמה הוא מתנגד להצעת החוק הזאת.

עליזה לביא: נפגעות ונפגעי תקיפה מינית, בטח בשבועות האחרונים, כשאנחנו נחשפים כולנו לניקיון החברתי שאנחנו זועקים אליו – איך אפשר לא לאפשר הליך אזרחי פטור מכל ההוכחה הנוספת הזאת, שכבר ניתנה בתהליך הפלילי?

עליזה לביא: אז למה לבוא ולהחזיר את המתלונן והמתלוננת למקום הכואב בדרך הייסורים הכפולה והמכופלת הזאת?

עליזה לביא: בשביל מה, למה זה טוב?

עליזה לביא: למה זה?

עליזה לביא: כיום הקיום של ההרשעה הפלילית בביצוע עבירות מין אינו מקים חזקה לקיום נזק בר-פיצוי לנפגעי עבירות מין, והנחת היסוד המשפטית שרווחת היא כי נטל הראיה לקיום נזק הנובע מעבירות המין מוטל על כתפי קורבן העבירה.

עליזה לביא: אז כדי להוכיח את גובה הנזק הנדרש, נפגע עבירת מין חייב לוותר על הסודיות הרפואית ולאפשר לפוגע לעיין בכל התיקים הפסיכולוגיים והרפואיים, ביומנים הפרטיים; הוא נדרש לענות, והיא נדרשת לענות, על שאלות פולשניות פוגעות ושוב לעבור בדיקות פסיכיאטריות בידי מומחים מטעמו של הנתבע ועוד ועוד, וגם מטעם הפוגע ובתי המשפט.

עליזה לביא: העדויות שמגיעות אלינו הן קשות, נוראיות ובלתי מתקבלות על הדעת, ואנחנו לא יכולים להמשיך עם המציאות הנוראית הזאת.

עליזה לביא: איך אפשר בכלל להמשיך איתה, בטח ובטח אחרי שיש כזאת התעוררות ציבורית והבנה של הפגיעה הנוראית הזאת בכלל?

עליזה לביא: אז כשההליך בא ומקשה, ואנחנו במו ידינו מביאים עוד קושי ועוד קושי ועוד קושי על המתלוננים ועל המתלוננות, אז מה אנחנו בעצם אומרים להם?

עליזה לביא: אל תתלוננו?

עליזה לביא: אנחנו מבקשים, במקום שהייתה הרשעה, לאפשר לפנות בהליך אזרחי ללא חובת הוכחה.

עליזה לביא: איזו דרישה ראויה.

עליזה לביא: למה לא?

עליזה לביא: למה משרד המשפטים מתנגד לבקשה הזאת שלנו?

עליזה לביא: ואני שוב חוזרת ומדייקת, חבריי וחברותיי חברי הכנסת – רק במקום שבו הייתה הרשעה.

עליזה לביא: הרי גורמי הוכחת הנזק נקבעו כבר בידי צוות המומחים מתחום הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה.

עליזה לביא: הדברים ידועים, המידע ידוע, אז למה, למה אי-אפשר לאפשר את הצעת החוק הזאת?

עליזה לביא: אונס זה רצח, רצח גופה ונפשה של אישה או של איש.

עליזה לביא: מי שלא חווה פגיעה מינית לעולם לא ידע ולא יבין.

עליזה לביא: יש היום התעוררות ציבורית והבנה, כללי המשחק משתנים וישתנו.

עליזה לביא: אי-אפשר שלא נאפשר, במעט שנוכל לעשות עבור הנפגעים והנפגעות, את ההליך האזרחי ללא חובת הוכחת נזק.

עליזה לביא: כל מה שנותר לכם, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, הוא לסייע להן להביא מזור לכאב ולא לגרום להן לחזור אחורה ולהתחיל מחדש להתעמת שוב ושוב עם הזוועות של אותו יום.

עליזה לביא: הידע קיים, ההרשעה כבר ניתנה, תאפשרו בבקשה את ההליך האזרחי ללא חובת הוכחת נזק.

עליזה לביא: אני מבקשת מכם.

עליזה לביא: לצערי הרב, שרת המשפטים – אה, נמצאת כאן, אני רואה אותך.

עליזה לביא: גברתי השרה, אני מבקשת ממך ומכל חברי וחברות הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

עליזה לביא: וגברתי, התזכיר שפרסמתם לא מתכתב עם ההצעה שביקשנו ובעצם מאפשר מימון של עד או מומחה, אבל מי מממן את העד הזה?

עליזה לביא: זה לא מה שביקשנו, ואנחנו מבקשים מאוד לשקול פעם נוספת את הבקשה שלנו.

עליזה לביא: יש הרשעה בהליך הפלילי, למה לפתוח מחדש את הפצעים בהליך האזרחי?

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תשיב בשם הממשלה שרת המשפטים.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת שקד – השרה שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (פיצוי ללא הוכחת נזק לנפגעי ולנפגעות תקיפה מינית), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת עליזה לביא, מציעה לתקן את פקודת הנזיקין ולקבוע כי בתביעה אזרחית שבאה בעקבות הרשעה, בעיקר בעבירות מין, רשאי בית המשפט לחייב את הנתבע לשלם לנפגע פיצוי בסכום שלא יעלה על תקרה של 1.5 מיליון שקלים ללא הוכחת נזק.

איילת שקד: בדברי ההסבר להצעה נאמר שתכליתה לחסוך לנפגעות תקיפה מינית חלק מן הדרך שעליהן לעבור כדי לממש את זכותן לפיצויים במשפט אזרחי.

איילת שקד: אין חולק שעבירת מין גורמת לטראומה קשה לקורבן העבירה באופן שיצריך התמודדות עם נזקים נפשיים ויצדיק פיצוי בשל הנזק שנגרם עקב כך.

איילת שקד: עם זאת, ככל שיש צורך בצעדים לשינוי המצב המשפטי בתביעות מסוג זה, ניתן לחשוב על מכשירים מאוזנים שיקלו את ההתדיינות ואת הוכחת הנזק.

איילת שקד: לפיכך יזמתי את הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 90) (מינוי מומחה מטעם בית המשפט), אשר מסמיכה את בית המשפט שדן בתביעות אזרחיות נגררות לפלילים ובתביעות נזיקין של נפגעי עבירות מין נגד הפוגע אשר הורשע בפלילים, למנות מומחה מטעמו אשר ייתן חוות דעת בשאלת קיומה של נכות צמיתה של התובעת בשל עבירת המין, במקום חוות הדעת מטעם הצדדים.

איילת שקד: בכך ייחסך מן הנפגעת חלק ניכר מן הצורך לשחזר את הטראומה מספר רב של פעמים ותקטן החשיפה הכרוכה בכך.

איילת שקד: הצעת החוק עברה כבר קריאה ראשונה והיא נמצאת בוועדת החוקה לפני דיונים לקריאה שנייה ושלישית.

איילת שקד: יתר על כן, על פי פסיקת בית המשפט העליון, ובניגוד לנטען בדברי ההסבר, הנזק הלא-ממוני שנגרם לנפגעת עבירת מין מן העבירה הוא אינהרנטי לפגיעה והוכחתו אינה טעונה ראיות.

איילת שקד: אני סבורה כי ניתן להשיג את תכלית הצעת החוק – הקלה על נפגעות עבירות מין לקבל פיצוי על נזקן – בדרך אחרת, במישור הדיוני והראייתי, ולאחר בחינת כמה חלופות פעלתי להקל את הוכחת הנזק באמצעות הגשת חוות דעת אחת של מומחה מטעם בית המשפט.

איילת שקד: לפיכך, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: חברת הכנסת עליזה לביא, אני מציעה שתגיעי לוועדת החוקה כשיעבדו על הצעת החוק הממשלתית.

איילת שקד: אני לא יודעת אם נקבעו או עדיין לא נקבעו הדיונים בה, אבל בדיונים בהצעת החוק הממשלתית תראי אם ניתן הסעד וניתן הפתרון, ואם לא – נחזור לדבר.

איילת שקד: אנחנו חושבים – זו לגמרי עמדת הדרג המקצועי במשרד המשפטים, וגם עמדתי – שמה שהצעת החוק הממשלתית עושה זה מספיק.

איילת שקד: אבל תעשו את הדיונים בוועדת החוקה, ואם תראו שזה לא מספיק אז תחזרו אליי.

איילת שקד: בסדר?

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: חבר הכנסת דוד ביטן, אני אמרתי לחברת הכנסת עליזה לביא שישבו על הצעת החוק הממשלתית שהעברנו בדיונים בוועדת החוקה.

איילת שקד: הם יראו אם באמת – אני חושבת שהצעת החוק הממשלתית נותנת – – –

דוד ביטן: יש כבר ממשלתית?

איילת שקד: יש ממשלתית.

איילת שקד: ממשלתית אחרת, אבל יש ממשלתית שמנסה לפתור חלק מהבעיות.

איילת שקד: ואם חברת הכנסת עליזה לביא, בדיונים בוועדת החוקה, תחשוב שהממשלתית לא נותנת מענה מספיק, אז נחזור ונדבר.

איילת שקד: בסדר?

איילת שקד: את רוצה להצביע?

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: לא?

דוד ביטן: את לא מקבלת את ההצעה?

עליזה לביא: אני יכולה לענות?

איילת שקד: כן.

דוד ביטן: – – –

מאיר כהן: לא, לא, היא רוצה להגיב.

איילת שקד: היא רוצה להגיב.

מאיר כהן: שלוש דקות, גברתי השרה.

מאיר כהן: יש לך עוד חמש דקות, בבקשה.

איילת שקד: לא, אני סיימתי, השאלה אם את רוצה להגיב.

איילת שקד: היא רוצה להגיב.

מאיר כהן: את מקבלת את ההצעה?

איילת שקד: לא, היא לא.

איילת שקד: אז בואי לפה ונראה – היא רוצה לדבר איתי.

איילת שקד: היא יכולה לדבר איתי?

מאיר כהן: לא, לא, סליחה.

מאיר כהן: לא, לא.

עליזה לביא: – – –

מאיר כהן: אבל זה – לא.

איילת שקד: על חשבוני.

איילת שקד: אני נותנת לה את הדקות שלי.

איילת שקד: הינה, עליזה – אדוני היושב-ראש, בסדר?

איילת שקד: אני נותנת לה את הדקות שלי.

מאיר כהן: עליזה, הציעו הצעה – – –

עליזה לביא: אז אני רוצה לענות.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אז תיגשי.

מאיר כהן: אנחנו נפתח לך את המיקרופון.

עליזה לביא: גברתי השרה, אני קודם כול רוצה להודות לך.

עליזה לביא: אנחנו לא פעם ראשונה מדברות, עוד דיברנו קודם, וגברתי באמת הובילה את ההצעה הממשלתית.

עליזה לביא: אבל לפי ההצעה של משרד המשפטים בעצם אתם לא מספקים, בלשון המעטה, ולא משיגים את המטרות שאני בהצעה שלי מבקשת.

עליזה לביא: ההליך המשפטי עדיין יתקיים – –

איילת שקד: נכון.

עליזה לביא: – – מה שלצערי הרב ביקשתי לבוא ולסיים.

עליזה לביא: כלומר, הליך משפטי נוסף, אחרי שהייתה הרשעה – וגברתי יודעת בכמה תיקים מדובר, הרי כל כך מעט הרשעות קיימות, ובסופו של דבר רק אחרי ההרשעה אנחנו באים ופותחים את ההליך האזרחי, כולל עדות של הקורבנות מול מומחים וחקירה נוספת של עורכי דין מטעמו של הנתבע, כשהתוקף יושב באולם, גברתי השרה.

עליזה לביא: אז ההצעה הממשלתית שאת מדברת עליה לא מתכתבת עם הבקשה שלנו כאן בהצעה הזאת.

עליזה לביא: וגם בתהליכים פליליים שבהם מאפשרים לנפגעת העבירה להעיד שלא בפני התוקף, גברתי, בהליך האזרחי הקיים היום הנפגעת נדרשת לעמוד מול התוקף ולהעיד על פרטי התקיפה ועל פרטים אינטימיים ביותר.

עליזה לביא: עכשיו, ההצעה של גברתי לא פותרת את הבעיות הללו.

עליזה לביא: ההצעה של משרד המשפטים אולי תפתור את העומס הכלכלי של תשלום למומחה, אבל לא את העומס הנפשי – –

מאיר כהן: חברת הכנסת לביא – –

עליזה לביא: – – שאיתו מתמודדות נפגעות העבירה.

מאיר כהן: – – שנייה, שנייה.

מאיר כהן: רבותיי, אי-אפשר לשמוע גם כשהמיקרופונים פתוחים.

מאיר כהן: אני מבקש, סדרנים.

מאיר כהן: מה זה?

איילת שקד: אני מסכימה שזה יקל גם על העומס הכלכלי על הנפגעת, וגם אני חושבת שזה יקצר את ההליך.

איילת שקד: להימנע לגמרי מהליך משפטי שיתקיים ולפסוק 1.5 מיליון שקלים, זה נראה לנו מוגזם.

איילת שקד: מה שכן, בעודנו מדברות, אז אפשר כן לחשוב על זה שלפחות את העדות היא לא תצטרך לתת בפני התוקף.

איילת שקד: זה רעיון.

איילת שקד: אני מציעה שבוועדת החוקה, כשמדברים על החוק הזה, תעלו גם את הנושא הזה.

איילת שקד: מקסימום נושא חדש, נדע איך לטפל בו, אבל זה רעיון שיכול גם לעבוד.

איילת שקד: טוב, אז נוכח האמור לעיל, הממשלה מתנגדת – קואליציה?

איילת שקד: כן.

עליזה לביא: אם אפשר, לפי הנהלת בתי המשפט, במאגר המומחים של בתי המשפט אין בכלל מומחים לטראומה – זה מידע שקיבלנו – שנגרמת מעבירות מין.

עליזה לביא: הנהלת בתי המשפט הודיעה, גברתי, כי לא התבצע אקט של עדכון מאגר המומחים הרפואיים, על אף שתי ועדות ציבוריות שהורו על כך.

עליזה לביא: כך שההצעה של גברתי לא ישימה בזמן הקרוב.

עליזה לביא: אז מה התשובה של גברתי?

עליזה לביא: כלומר, מצד אחד כן הצעה ממשלתית, מצד שני אין מצאי, הנהלת בתי המשפט – – –

איילת שקד: לא, אז ראשית, בוודאי הנהלת בתי המשפט מסתנכרנת עם הליכי החקיקה.

איילת שקד: אני אדבר עם מנהל בתי המשפט והם יצטרכו להכניס מומחים כאלה למאגר שלהם.

איילת שקד: זה בוודאי – זה בדרך כלל מתקדם ביחד עם הליכי החקיקה, אני בטוחה.

איילת שקד: צריך לברר מתי יש דיונים.

איילת שקד: אני אקח על עצמי לוודא שזה קורה עם הנהלת בתי המשפט.

איילת שקד: טוב, תודה רבה.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: חברת הכנסת לביא, את רוצה להצביע?

מאיר כהן: תפתחו בבקשה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: בסדר, בסדר.

מאיר כהן: לא שומעים אותך.

מאיר כהן: אני מבקש לפתוח את המיקרופון לחברת הכנסת לביא.

מאיר כהן: אפשר?

מאיר כהן: כן, חברת הכנסת לביא.

איילת שקד: – – –

עליזה לביא: מה?

עליזה לביא: אני לא שומעת.

מאיר כהן: חברת הכנסת לביא.

איילת שקד: את רוצה לשלוח את זה להצעה לסדר-היום?

מאיר כהן: כן, חברים.

מאיר כהן: חברת הכנסת לביא, אנא תעני אם את מקבלת את הצעת השרה או – – –

עליזה לביא: לא, נצביע על ההצעה.

עליזה לביא: נצביע על ההצעה.

מאיר כהן: נצביע על ההצעה.

מאיר כהן: בבקשה – – –

עליזה לביא: אפשר להעביר את זה בטרומית – –

מאיר כהן: תודה, גברתי.

עליזה לביא: – – ונחכה עם הדיון.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו נצביע, על פי בקשת הקואליציה, בהצבעה שמית.

מאיר כהן: בבקשה, מזכירת הכנסת, הצבעה שמית, נא להתארגן.

מאיר כהן: אם כן, להזכירכם, נבצע הצבעה שמית, ננהל הצעה שמית על הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (פיצוי ללא הוכחת נזק לנפגעי ולנפגעות תקיפה מינית), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת עליזה לביא, מיקי לוי וקארין אלהרר.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד אילן גילאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד סאלח סעד – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד יוסף עטאונה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח לאה פדידה – אינה נוכחת רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד מוסי רז – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח יוסף עטאונה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח לאה פדידה – בעד רועי פולקמן – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: יש מישהו מחברי וחברות הכנסת שלא קראו בשמם?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) ג'מעה אזברגה – בעד

מאיר כהן: ההצבעה תמה.

מאיר כהן: ובכן, 50 נגד, 40 בעד.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק נדחתה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/4540/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: באישור יושב-ראש הכנסת, אנחנו משנים.

מאיר כהן: אנחנו נעבור להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת זקנה לשכר המינימום), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: ינמק חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: מוצמדת אליו הצעת חוק של חבר הכנסת איציק שמולי.

מאיר כהן: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להודות לחברי איציק שמולי, שיחד איתו יזמנו את החוק החשוב הזה, חוק שדיברנו עליו כבר מזמן, והוא – להעלות את קצבאות הזקנה לכל האוכלוסייה המבוגרת במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: האוכלוסייה שייסדה את המדינה הזאת, שהקימה אותה, היא שצריכה היום, לצערי הרב – או חלק ממנה – לחיות בעוני.

מכלוף מיקי זוהר: לעשות שינוי בעניין הזה – הגיע הזמן והגיעה העת.

מכלוף מיקי זוהר: ועל כן, אני קודם כול רוצה לומר שבשיחה עם חברי השר חיים כץ – השר חיים כץ, אני רוצה להודות לך על הנכונות לשבת לדון בסוגיה וגם לפתור אותה לטובת הקשישים במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע כמה אתה רגיש לזה ואני מודה לך על שהסכמת לשבת איתנו ולקדם את העניין הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לראש הממשלה, שנתן גיבוי מוחלט להעלאת קצבאות הזקנה, ואני מודה בראש ובראשונה גם לשר האוצר, משה כחלון, שכבר היום התבטא ב-ynet – ראיתי שהוא התראיין ואמר שיש תוכנית להעלות את קצבאות הזקנה.

מכלוף מיקי זוהר: אז, שמולי – – –

איציק שמולי: הסכים לדון איתנו.

מכלוף מיקי זוהר: הסכים לדון איתנו בסוגיה, ואני מודה לו על כך.

מכלוף מיקי זוהר: ואני חייב לומר לך, איציק, אתה ואני החלוצים של העניין, וזה לא משנה כרגע מי התחיל את זה, משנה מי יגמור את זה.

מכלוף מיקי זוהר: כולנו ביחד צריכים לגמור את הסיפור הזה ולהביא למצב שבו הקשישים במדינת ישראל לא חיים יותר בעוני.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו, באמת, אצלי במפלגה, מגלים רגישות גדולה לנושאים חברתיים.

מכלוף מיקי זוהר: ואני מברך אותך, יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, שבקדנציה הנוכחית הוכחנו רגישות חברתית מהמעלה הראשונה ובעזרת השם, כמו שאנחנו מטפלים בנושא הנכים, נטפל גם בנושא הקשישים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/3589/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

מאיר כהן: הצעתך מוצמדת.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, רבותיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו עושים פה היום באמת התקדמות משמעותית מאוד בסיפור של הטיפול באזרחים הוותיקים במדינת ישראל.

איציק שמולי: אני חושב שאנחנו נמצאים בימים של הכרעות, והרבה מאוד הצעות חוק שקשורות לאזרחים הוותיקים עולות אחת אחרי השנייה בכנסת ויש לברך על זה.

איציק שמולי: ויש לברך גם על זה שפעם אחר פעם אנחנו מצליחים, מיקי, ושותפים נוספים בקואליציה ובאופוזיציה, לאחד את הכנסת סביב הצעת החוק הזאת.

איציק שמולי: ואני חושב שמגיעה לך תודה מיוחדת כי כשאנחנו סיכמנו לפני חודשים שהולכים על זה ביחד, אתה נתת התחייבות, ואתה עומד בה, שעד שאנחנו לא נצליח להביא את ההישג הזה אנחנו לא נרפה.

איציק שמולי: וצריך להודות גם לך, גם לשר הרווחה חיים כץ – אני מודה לך, גם לשר כחלון, שנתן הודעה דרמטית לפני כמה שעות, או כמה דקות.

איציק שמולי: הרבה שאלו אותנו היום למה אנחנו לא מביכים את הקואליציה, למה אנחנו לא – ייקוב הדין את ההר, לעשות הצבעה.

איציק שמולי: הינה התשובה שלכם.

איציק שמולי: אנחנו מצליחים להגיע להסכמות בשבועות הקרובים גם על העלאת קצבת הזקנה.

איציק שמולי: לפני כמה זמן זה היה נשמע דמיוני.

איציק שמולי: אז אני לא רוצה לתת פה שום הודעה בשמו של השר כחלון כי בכל זאת הקרדיט מגיע גם לו, אבל אני חושב שנפתח הפתח לעשות מהלך דרמטי להעלאת קצבת הזקנה.

איציק שמולי: צריך לברך גם את שר הרווחה חיים כץ, שכבר הודיע שהוא מתכוון לעשות מאמץ לשנות את מנגנון ההצמדה.

איציק שמולי: זה אולי נשמע טכני ואולי אפור אבל זו בדיוק הסיבה שבעטיה קצבת הזקנה נשחקה מאוד מאוד בשבועות האחרונים.

חיים כץ: בשנים האחרונות.

איציק שמולי: בשנים האחרונות, סליחה.

איציק שמולי: תודה על התיקון.

איציק שמולי: ואני חושב, אדוני היושב-ראש, תראה איזה יופי, אחת לכמה זמן הכנסת מצליחה לשים בצד את המחלוקות החשובות שקיימות בפוליטיקה הישראלית ומצליחה ללכת ביחד צעד אחד קדימה בכל מה שקשור לשיפור המצב של האוכלוסייה הוותיקה במדינת ישראל.

איציק שמולי: אני באמת תומך מאוד בדיאלוג ובהזדמנות הזאת שנוצרה.

איציק שמולי: אני רוצה להודות גם לך, אדוני יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, ובכוחות משותפים אנחנו נקדם את הצעת החוק הזאת, שעליה חתומים 70 חברי כנסת מכל המפלגות, ואנחנו – – –

שולי מועלם-רפאלי: חבל שמסיבות פוליטיות נבחר לא להחתים אף חבר כנסת מהבית היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: חבל מאוד.

איציק שמולי: רגע, שולי, אני לא יודע – – –

שולי מועלם-רפאלי: חבל מאוד.

איציק שמולי: שולי, אני לא יודע איך להתמודד עם הטענה הזאת, או עם האשמה הזאת, שבאמת נפלה עליי כרעם ביום בהיר, אבל אני לא מגיע לכנסת, חברת הכנסת מועלם, אף פעם עם כוונת זדון, וזה נכון גם לגבי הבית היהודי.

איציק שמולי: יש לי איתכם הרבה מחלוקות, לא בסיפור של קצבת הזקנה.

שולי מועלם-רפאלי: לכן כל כך הופעתנו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איציק שמולי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: ישיב שר הרווחה.

מאיר כהן: בבקשה.

קריאה: לא, תשובה במועד אחר.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אם כן, תשובה והצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/4492/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון קצבת זקנה בהתאם לשכר המינימום), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת מיכל בירן.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת: אני אבי פורת, נולדתי ב-1945, הורי הקימו קיבוץ וחיו מעמל כפיהם ללא עזרה מקרובי משפחתם, אשר כולם נספו בשואה.

מיכל בירן: שירתי בצנחנים, לחמתי בששת הימים ובכיפור מעבר לתעלת סואץ.

מיכל בירן: הצלחנו, אשתי ואני, לרכוש דירה צנועה, והיום יש לנו שלושה ילדים וארבעה נכדים.

מיכל בירן: לכולם אנחנו עוזרים מכספי הפנסיה שלנו וקצבאות הזקנה המזעריות.

מיכל בירן: ההוצאות על הבריאות לאזרחים בגילנו רבות.

מיכל בירן: אני רותי יהב, נולדתי ב-1947.

מיכל בירן: יש לי שני אחים.

מיכל בירן: זכות גדולה נפלה בחלקנו לטפל עדיין באימנו, שבקרוב תחגוג 100.

מיכל בירן: למזלנו, אימא קיבלה קצבה מהגרמנים ואותה חסכה כירושה בעבורנו.

מיכל בירן: רק שאת הכסף שחסכה עבורנו אנחנו מוציאים עכשיו עליה – שיניים שנשברו, ביקור בית של פסיכיאטר לטיפול בחרדות לאחר שנפלה ועברה ניתוח ועוד.

מיכל בירן: פשוט מעליב שאני ואנשים כמוני, צריכים לשכנע אתכם כמה חשובה קצבה לחיים בכבוד.

מיכל בירן: אני הררי אלישיב, לא נלאה אתכם בסיפורים על קשיי היום-יום שלנו, את זה עשינו אין-ספור פעמים ואף אחד לא הרים את הכפפה.

מיכל בירן: אז היום זו ההזדמנות שלכם להוכיח לנו ולכל עם ישראל שאנשים עם לב יושבים בכנסת ומחליטים על גורלנו ועל איכות החיים שלנו, שטעינו לגביכם והפעילות שלכם נקייה מכל שיקול פוליטי.

מיכל בירן: אם הציטוטים האלה מוכרים לכם, זה כי בימים האחרונים תיבות המייל של כולנו מוצפות בעוד ועוד סיפורים שמגיעים אלינו על אזרחים ותיקים שחיים בחרדה כלכלית.

מיכל בירן: אנשים שבנו את המדינה בשתי ידיהם והיא, בתמורה, החליטה להשליך אותם בצד הדרך ולהפר את החלק שלה בחוזה.

מיכל בירן: אנשים מתייחסים פה להעלאת קצבאות הזקנה כאילו זו ג'סטה, כאילו זו טובה שהמדינה עושה להם, כאילו לא מדובר בסבים – – –

מירב בן ארי: זה חוק של חבר שלך מהסיעה.

מיכל בירן: כאילו לא מדובר בסבים ובסבתות של כולנו, שהקימו את המדינה – – –

מירב בן ארי: מה את עושה?

מיכל בירן: תחשבו על זה כהחזר חוב – – –

מירב בן ארי: אבל מה את – – –

מיכל בירן: מירב, את מפריעה לי.

מיכל בירן: כשחברי הכנסת – – –

מירב בן ארי: אבל חבר מהסיעה שלך מציע את הצעת החוק – – –

מיכל בירן: את מפריעה לי, מירב.

מירב בן ארי: אבל מה זה הסיפור הזה?

מיכל בירן: כשחברי הכנסת – – –

מאיר כהן: מירב, היא הבינה את זה.

מאיר כהן: זהו.

מאיר כהן: תודה.

מיכל בירן: כשחברי הכנסת הלכו לבית הספר – – –

מירב בן ארי: – – –

מאיר כהן: מירב, בבקשה.

מיכל בירן: כשחברי הכנסת הלכו לבית הספר, הגמלאים של היום שילמו על החינוך שלנו, חברים.

מיכל בירן: הגמלאים של היום שילמו על הכבישים והשבילים שנסענו בהם באופניים ושלקחו אותנו לבית ספר.

מיכל בירן: הגמלאים של היום הגנו על גבולות המדינה כשאנחנו היינו ילדים.

מיכל בירן: העבודה שלהם מימנה את הילדות שלנו.

מיכל בירן: עכשיו הגיע הזמן להחזיר.

מיכל בירן: לפני חודש עמד כאן על במת הכנסת ראש הממשלה ואמר שברור לו למה אזרחי ישראל ממוקמים במקום החמישי בעולם במדד האושר של המדינות המפותחות והצעירים הישראלים ממוקמים במקום השני בסולם האושר העולמי.

מיכל בירן: רק דבר אחד שכחת, ביבי, מדינת ישראל נמצאת היום במקום הרביעי ב-OECD בחומרת העוני מעל גיל 65.

מיכל בירן: למה על זה אתה לא מדבר?

מיכל בירן: למה במת הכנסת לא מזדעזעת מזה שאחד מכל חמישה קשישים עני?

מיכל בירן: וחמור מכך, מזה שאחד מכל שלושה קשישים שעלו לארץ חיים מתחת לקו העוני?

מיכל בירן: אנשים משלמים ביטוח לאומי במשך שנים, חוסכים שקל לשקל ובסוף לא מקבלים כלום.

מיכל בירן: קצבת הזקנה היא לא פרס או מתנה שהמדינה נותנת; קצבת הזקנה היא האפשרות של כ-800,000 קשישים לחיות בישראל בכבוד.

מיכל בירן: תסתכלו להם בעיניים.

מיכל בירן: חלקם הגיעו לכאן, לכנסת, מבקשים מכם לשים את השיקולים הפוליטיים הצרים בצד.

מיכל בירן: נכון להיום, קצבאות הזקנה מוצמדות למדד המחירים לצרכן.

מיכל בירן: המשמעות היא שרמת הקצבה הבסיסית נותרה זהה מאז שנת 2014.

מיכל בירן: זאת הסיבה שאני וחבריי, קסניה סבטלובה, נחמן שי ועמר בר-לב, בהובלתה של מרב מיכאלי כיו"ר הסיעה הקודמת, יחד עם חברינו מהמחנה הציוני, החלטנו להרים את הכפפה.

מיכל בירן: ההצעה שעולה כאן להצבעה קובעת את שיעור הקצבה על 36% משכר המינימום.

מיכל בירן: המשמעות היא ההתחייבות של מדינת ישראל להעלות 120,000 קשישים מעל לקו העוני.

מיכל בירן: בטווח הקצר מדובר על תוספת מיידית של כ-400 שקלים לסכום הבסיסי ליחיד.

מיכל בירן: בטווח הארוך, ההצמדה לשכר המינימום תמנע שחיקה של הקצבאות.

מיכל בירן: והינה, רק אתמול קראנו ששר האוצר כחלון מבקש להפסיק את הקצבאות האוניברסליות.

מיכל בירן: אתם מבינים את האבסורד?

מיכל בירן: אנשים שיהיו מעל הרף יעדיפו לרדת בהכנסה כדי להיכנס לעוני ולקבל את הקצבה.

מיכל בירן: לשם אתם מנסים להוביל אותנו?

מיכל בירן: הקצבאות האוניברסליות זה הדבר הכי צודק, זה ההסדר הבסיסי שעל פיו הוקמה מדינת ישראל.

מירב בן ארי: – – – האוניברסליות.

מירב בן ארי: על מה את מדברת?

מיכל בירן: זה גורם לזה שמעמד הביניים גם נהנה מהן, נלחם נגד השחיקה שלהן.

מירב בן ארי: – – –

מיכל בירן: להוריד את האוניברסליות הופך את קצבת הזקנה מזכות לג'סטה, וזאת טעות גדולה מאוד.

מיכל בירן: כבר עשרה ימים שבכל כלי התקשורת מתנוסס המשפט "בשמאל שכחו מה זה להיות יהודים".

מיכל בירן: אבל האמת היא שדווקא בימין שכחו.

מיכל בירן: להיות יהודי היה לפני הכול הערבות ההדדית החזקה בינינו.

מיכל בירן: "והדרת פני זקן", משפט שכל ילד שנוסע באוטובוס מכיר, נשכח דווקא כאן במשכן הכנסת.

מיכל בירן: השרים שכחו את ציבור הבוחרים שלהם ומקריבים את הקשישים כקורבן על מזבח הפוליטיקה.

מיכל בירן: היום זאת ההזדמנות שלנו לעשות שינוי.

מיכל בירן: קצבת הזקנה היא הבסיס להזדקנות בכבוד.

מיכל בירן: היא לא דורשת ביורוקרטיה ולא מנגנון, אלא רק את הקול שלכם.

מיכל בירן: הגיע הזמן להחזיר את החוב שלנו כלפי הגמלאים.

מיכל בירן: הגיע הזמן לדאוג לזכויות ולרווחת החיים שלהם, כפי שהם דאגו לזכויות ולרווחת החיים שלנו.

מיכל בירן: ובהערה פרקטית: חבר הכנסת מיקי זוהר, טענת פה לפני רגע שאתם דואגים לנכים ודואגים לקשישים.

מיכל בירן: גם לגבי הנכים עוד לא קיימתם את מה שהבטחתם.

מיכל בירן: יש הצעת חוק של המחנה הציוני שמנסה לאלץ אתכם לעמוד במה שהבטחתם להם, במה שאתם הבטחתם להם.

מירב בן ארי: אל תדאגי.

מיכל בירן: אתם בעד העלאת קצבת הזקנה?

מיכל בירן: אז יאללה, דיבורים כמו חול ואין מה לאכול.

מיכל בירן: תצביעו בעד.

מיכל בירן: תודה רבה.

מירב בן ארי: על מה להצביע בעד?

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה, בשם הממשלה.

מאיר כהן: חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מיכל, שמעתי אותך פה בקשב רב, ואיך אמרת?

חיים כץ: "אנחנו מציעים".

חיים כץ: אני מקווה שאת יודעת מה הצעת פה.

חיים כץ: כמה זה עולה לנו?

מיכל בירן: 4 מיליארד שקלים.

חיים כץ: 26 מיליארד.

מיכל בירן: לא, 4 מיליארד שקלים.

חיים כץ: 26 מיליארד.

חיים כץ: בואי אני אפרט לך.

מיכל בירן: בוא נראה.

חיים כץ: את עולה לדוכן ומציעה הצעות שאין לך מושג – יש לך מושג, אבל לא עשית את החשבון כמה זה עולה באמת, כמה אוכלוסייה ישנה, בכמה אנחנו מעלים מאחד לאחד.

חיים כץ: אז נגעת ככה: בחוק הביטוח הלאומי, לקבוע כי שיעור קצבת אזרח ותיק ליחיד תהיה בגובה של 36% משכר המינימום ותעודכן לפיו.

חיים כץ: כלומר, קצבת אזרח ותיק מלאה ליחיד היום היא 1,531 שקלים – היא תעלה ל-1,908.

חיים כץ: כמו כן, הצעת לתקן את שיעורי תוספת התלויים גם עבור בן זוג וגם עבור ילדים – במקום 770 שקל בעד בן הזוג, ישולמו 954; במקום 484 ש"ח תוספת בעד ילד, ישולמו 636 שקלים.

חיים כץ: בנוסף, מוצע לתקן גם את הוראות סעיף 12ב(א) לחוק הבטחת הכנסה, כך שייקבע במסגרתם disregard בשיעור של 22% מסכום קצבת האזרח הוותיק.

חיים כץ: כלומר, נכון לשיעורים היום, לא יובא בחשבון לפחות סכום של 420 שקלים.

חיים כץ: העלות התקציבית מחושבת לפי מספרים חיים, 26.5 מיליארד שקל.

חיים כץ: מה לעשות, נו, כשאנחנו מסתכלים במספרים גדולים, גם אם אנחנו לפעמים חושבים שהמספרים הם קטנים – פעם הייתי יו"ר ועד התעשייה האווירית, אמרתי: אני רוצה תוספת שקל לשעה.

חיים כץ: השקל לשעה הזה הפך לשמונה שקלים ליום, כפול 17,000 – תמיד זה היה במיליונים – המספרים במיליארדים.

חיים כץ: זה לא שלא צריך להעלות את הקצבאות; אני חושב שצריך להעלות את הקצבאות, גם איציק שמולי וגם מיקי זוהר דיברו איתי.

חיים כץ: אמרו לי: תשמע, חיים, צריך להעלות את הקצבאות, ובטח צריך להעלות את הקצבאות לאלה שמוגדרים מתחת לקו העוני.

חיים כץ: כשאנחנו מקבלים את דוח העוני – ואנחנו נקבל אותו בשבועיים-שלושה הקרובים – בפעם האחרונה קיבלנו 180,000 אזרחים ותיקים שמוגדרים מתחת לקו העוני, ואני לא נכנס לעומק העוני.

חיים כץ: לא נכנס לעומק העוני.

חיים כץ: הם מוגדרים מתחת לקו העוני, ואמרתי: אם אנחנו מעלים את הקצבאות, לא ב-4 מיליארד, ב-662 מיליון, ומשלמים את נוסחת ההצמדה, כי הצמדה לשכר מינימום היא לא הצמדה טובה – עכשיו היא עלתה, ואני לא יודע אם היא תעלה או לא תעלה – אנחנו נצמיד אותה לשכר הממוצע במשק, שמושפע, כפי שאת יודעת, מעליית שכר המינימום, רואים את ההשפעה הישירה.

חיים כץ: מרכיב לא קטן, לצערי, של אנשים שמרוויחים שכר מינימום, עולה.

חיים כץ: אם אנחנו משנים את שיטת ההצמדה ומצמידים לשכר הממוצע, אנחנו גורמים שאף אזרח ותיק – אף אזרח ותיק – לא יהיה מתחת לקו העוני.

חיים כץ: אנחנו מתקנים את דוח העוני ב-12%.

חיים כץ: זה בתוכנית העבודה שלי.

חיים כץ: אני מחכה לתקציב 2019, שיעלה במרס הקרוב – – –

נחמן שי: מתי – – –

חיים כץ: תשמע, כשאני ראיתי את הטבלאות – זה היה בנובמבר שעבר, ראיתי את הטבלאות ואמרתי: אני רוצה לשנות את ההצמדה.

חיים כץ: הקטע של שינוי ההצמדה היה בעיה גדולה מאוד באגף התקציבים, אבל לאחרונה הסכימו לשנות את ההצמדה עבור הנכים.

חיים כץ: זאת אומרת, עשו סדק בקיר ואמרו: אנחנו מוכנים לשנות את עקרון ההצמדה, זאת אומרת, הלכנו צעד אחד קדימה.

חיים כץ: אני הולך לשבת על התקציב, אבל כל יום אני מופתע, אני מופתע מחדש.

חיים כץ: אתמול הופתעתי, הנחתי הצעת חוק סיעוד ממלכתי.

חיים כץ: הנחתי הצעת חוק סיעוד ממלכתי שבאמת תבוא ותיתן פתרון סיעוד ממלכתי לאלה שעצרו להם בקולקטיבי ולאלה שלא היה להם סיעוד, שלא היה להם כסף לשלם סיעוד.

חיים כץ: היא תיתן להם מענה.

חיים כץ: היא תיתן מענה גם לאלה שעצרו להם את הסיעוד והם רוצים לעשות ביטוח סיעוד ואין להם חיתום, כי הקופות לא מוכנות לקחת אותם, הם בסיכון גבוה.

חיים כץ: ולפתע אני רואה אתמול שכחלק מתוכנית העבודה של שינוי שיטת הסיעוד בביטוח הלאומי – שאנחנו עובדים עליה משנת 2011, זה היה בתוכנית העבודה – אני רואה: כחלק מביטוח בריאות ממלכתי.

חיים כץ: אין, זה לא – – –

מאיר כהן: ראיתי את זה.

חיים כץ: בסדר, אז זה לא.

איציק שמולי: מה, גם אתה הופתעת?

איציק שמולי: גם אני הופתעתי.

חיים כץ: תשמע, אני הופתעתי מאחר שזה גם לא ביטוח סיעוד ממלכתי.

נחמן שי: זאת תוכנית ביטוח לאומי – – –

חיים כץ: אני לא הייתי שם, אבל כשלקחתי את הנתונים, קראתי את הנתונים ואמרתי: אני רוצה לראות כמה אנשים יעלו מ-22 שעות – ומי מקבלים 22 שעות?

חיים כץ: החולים הקשים ביותר שהעוזר שלהם, המסייע שלהם, הוא ישראלי.

חיים כץ: יש 15,000 איש כאלה.

חיים כץ: אם הוא לא ישראלי, הוא מקבל 18 שעות.

חיים כץ: זה 168%.

חיים כץ: מה לעשות.

חיים כץ: מה אני אגיד לך, לא רוצה להגיד.

חיים כץ: אני לא רוצה להגיד.

חיים כץ: תראי, מיכל, אני לא רוצה להפיל לך את החוק, ואללה לא רוצה.

מיכל בירן: לך אישית אני מאמינה שהלב שלך במקום הנכון ואתה יכול לעזור, כפי שיקרה.

מיכל בירן: אני מאמינה לך, חיים, אבל אתה לא הממשלה.

חיים כץ: מאחר שצריך גם – את בטח לא רוצה שיממשו את זה כמו שכתבת, וצריך ללכת למהלך מסודר, וצריך לראות איך אנחנו נותנים ואיך אנחנו עוזרים.

חיים כץ: עכשיו אני ישבתי שם ומישהו בא ואמר לי ששר האוצר החליט להעלות את קצבת הזקנה.

חיים כץ: אז אני קודם כול מברך.

חיים כץ: מברך.

חיים כץ: אני מברך את שר האוצר על שהחליט להעלות את קצבת הזקנה, ואני מאוד שמח על זה.

חיים כץ: זאת אומרת, אם אנחנו נציף פה נושאים אז אנחנו נקבל תגובות, אז זה בסדר.

חיים כץ: אבל אנחנו צריכים להיות שפויים, כמו ששר בא למשרדו ורואה את התקציב – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט.

חיים כץ: – – ועושה חלוקת משאבים, ולפעמים חלק שמחים איתו ולפעמים חלק לא שמחים איתו, ויש כאלה שיגידו שהיה צריך לעשות את זה אחרת ולא כמו שעשו.

חיים כץ: ומאחר שיש שתי הצעות שיהיו עליהן תשובה והצבעה במועד אחר, של איציק שמולי ושל מיקי זוהר, אז – –

קריאה: – – –

חיים כץ: לא, גם מיקי רוזנטל אמר לי שהוא רוצה להצמיד.

חיים כץ: – – אז אני קורא לחברי הכנסת: מאחר שהתקווה נשארה, להצביע נגד הצעת החוק ולהפיל אותה.

חיים כץ: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: גברתי, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר כץ, אני כמובן מעריכה אותך מאוד, ולא רק זה – אני יודעת שבדברים שאתה מבטיח, כל מה שתלוי בך קורה.

מיכל בירן: אבל אני מצטערת, זאת לא הממשלה הזאת.

מיכל בירן: אתה אומר: יש פה כוונה, או מודיע שר האוצר – זה מבזק ב-ynet – יעלה את קצבת הזקנה.

מיכל בירן: בין ההודעה ובין המציאות יש פער של שמיים וארץ, כי באותה נשימה הוא מודיע שהוא מתכוון בעצם להוריד מיסים, שכולם מתנגדים לזה, כל הגורמים המקצועיים.

מיכל בירן: אי-אפשר גם וגם.

מיכל בירן: יש שמיכה, לוקחים, גוזרים חלק ממנה, ואז יגידו: השמיכה קטנה מדי.

מירב בן ארי: – – –

מיכל בירן: אין דבר שישמח אותי יותר, חברת הכנסת מירב בן ארי, שאני אטעה בדבר הזה ושקצבת הזקנה תעלה.

מירב בן ארי: אבל השר אומר לך שהוא הולך לעשות את זה.

מיכל בירן: אני אעלה לכאן, אני מבטיחה.

מיכל בירן: אני אעלה לכאן ואני אגיד שטעיתי.

מירב בן ארי: – – –

מיכל בירן: אבל נכון לכרגע, בין ההבטחות שכחלון מפזר לבין ההבטחות שהוא מממש יש פער ענק, כמו שגם רבים מזוכי מחיר למשתכן מבינים היטב.

מיכל בירן: אני מאמינה שמה שצריך – אתם מאמינים בהעלאת קצבת הזקנה?

מיכל בירן: תצביעו בעד – ככה, הכי פשוט שיש.

מיכל בירן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: חברים, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון קצבת זקנה בהתאם לשכר המינימום), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת מיכל בירן.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון קצבת זקנה בהתאם לשכר המינימום), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

מאיר כהן: 39 בעד, 45 נגד, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק נדחתה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ//201743; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ברשותכם, אנחנו עוברים להצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת והשרים, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: חבריי השרים – – –

מאיר כהן: סליחה, סליחה.

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט מכולם.

מאיר כהן: סדרנים, אנחנו לא רוצים להתחיל להוציא מהאולם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חיים ילין, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: תראו, חברים, השחיתות חוגגת והממשלה שותקת.

מיקי רוזנטל: אין כמעט הצעת חוק מושחתת שהגיעה לוועדת השרים ולא קיבלה אור ירוק משרת המשפטים וועדת השרים – מהחוק הצרפתי, דרך חוק ההמלצות, דרך החוק לפגוע בשכר המפכ"ל, דרך המינויים הפוליטיים ודרך המינוי של היועצים המשפטיים וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: יש הצעות שאפשר לחלוק עליהן, ולא, אבל כל הצעה שפורמת את חומת המגן של טוהר המידות מקבלת גושפנקה בקואליציה הזאת.

מיקי רוזנטל: מה לא מקבל?

מיקי רוזנטל: שום חוק שנועד לשפר את טוהר המידות לא עובר בוועדת השרים הזאת, כי זאת קואליציה מושחתת, שבולמת כל הצעה שיש בה כדי לשפר את טוהר המידות.

יריב לוין: – – –

מיקי רוזנטל: סליחה?

יריב לוין: – – –

מיקי רוזנטל: את מי?

יריב לוין: – – –

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מוכן לדון בוועדה, כמו שאתה יודע.

מיקי רוזנטל: דיברנו על זה בעבר.

יריב לוין: – – –

מיקי רוזנטל: עזוב, כבר היינו בזה.

מיקי רוזנטל: אני אמרתי: תעבירו בטרומית ואני אתמוך.

מיקי רוזנטל: הינה, יש לך הבטחה שלי על השולחן.

מיקי רוזנטל: אם אני לא אתמוך, תעיפו את ההצעה, בסדר?

יריב לוין: – – –

מיקי רוזנטל: אדוני השר יריב לוין, אני מרים את הכפפה.

מיקי רוזנטל: אני מרים את הכפפה, אני אומר לך.

מיקי רוזנטל: הינה, יש לך הבטחה.

מיקי רוזנטל: אתה יודע שמילה שלי זו מילה.

מיקי רוזנטל: אם לא יקודם מה שאתה מבקש, אני אסיר בעצמי את הצעת החוק.

מיקי רוזנטל: יש לי סמכות כזאת.

יריב לוין: זה מסודר כבר – – –

מיקי רוזנטל: לא, עזוב מסודר, כבר היינו בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: כבר אמרנו.

מיקי רוזנטל: הם לא הסכימו לתמוך גם בזה.

מיקי רוזנטל: עכשיו, זה בכלל לא עניין של ועדת השרים; זה עניין של ועדת הכנסת, זה עניין של אתיקה.

מיקי רוזנטל: הרי מה ההצעה הזאת אומרת?

מיקי רוזנטל: בואו נפסיק לעסוק ברכילות: כמה שווה חבר כנסת, כמה שווה הדירה שלו.

מיקי רוזנטל: זה לא רלוונטי.

מיקי רוזנטל: זאת סתם רכילות.

מיקי רוזנטל: אלא – רק דבר אחד הצעת החוק הזאת מבקשת: אם יש ניגוד עניינים מובנה, או נדמה שיש סכנה להגיע לניגוד עניינים, השר או חבר הכנסת ידווח על כך לציבור.

מיקי רוזנטל: כל מנכ"ל משרד ממשלתי עושה את זה; כמעט כל נבחר ציבור ברמה מסוימת עושה את זה.

מיקי רוזנטל: מי פטור מזה?

מיקי רוזנטל: חברי הכנסת והשרים, והשופטים – הינה, הוספנו.

מיקי רוזנטל: וזה לא יעזור לי, כי גם ככה תצביע נגד בסוף, גם כשאני אגיד "השופטים".

מיקי רוזנטל: הרי מה העניין, השר יריב, ידידי?

מיקי רוזנטל: אם שר בממשלה, רעייתו עובדת במפעל בתפקיד חשוב, והדיון בעניינו של המפעל הזה מגיע לממשלה, לא ראוי שכולם ידעו את זה?

מיקי רוזנטל: האם העובדה שיש לחברת כנסת מסוימת חמש דירות בשכונה מסוימת – לא ראוי שהציבור ידע את זה לפני שהיא מזמנת דיון בוועדה שלה?

מיקי רוזנטל: ברור.

מיקי רוזנטל: באמות המידה שלך ברור שזה ראוי.

מיקי רוזנטל: כל חבר כנסת מתבקש – לא להגיד כמה הון יש לו וכמה הוא שווה, את זה הוא יכניס למעטפה הסגורה והסודית בכספת; אלא רק במקרה שיש לו איזה שהוא ניגוד עניינים, יודיע על כך מראש לציבור.

מיקי רוזנטל: וזה עניין מאוד מוגדר: עבודה של קרוב משפחה בתפקיד מפתח; החזקה של מעל 150,000 שקל במניה אחת מסוימת ו/או החזקה שמקנה לו מעל 20% בחברה.

מיקי רוזנטל: זה מה שאנחנו מבקשים; לא הרבה מאוד.

מיקי רוזנטל: מה עניין?

מיקי רוזנטל: זה ראוי, זה צודק, זה שקוף; זה ימנע שחיתות, זה ימנע מאנשים להגיע לניגוד עניינים: לא ידעתי, כן ידעתי.

מיקי רוזנטל: ברגע שהדבר יהיה גלוי ושקוף אנשים לא ייקלעו למצב נוראי.

מיקי רוזנטל: ומשום מה, שרת המשפטים – שמוצאת לנכון לתמוך בחוק ההמלצות המושחת ובשורה של חוקים מגעילים שהקואליציה הזאת מקדמת, שכולם כולם כולם באמת נועדו רק לצרכים פוליטיים; את זה מקדמים, והצעת חוק פשוטה שנוגעת למעמדה של הכנסת, לכבודה ולשקיפות הציבורית, את זה לא מסכימים.

מיקי רוזנטל: לא מבקשים לא לגלות שום דבר, לא לעסוק ברכילות, אלא לעסוק רק במה שעלול להביא לכך שייקלעו לניגוד עניינים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיד לכם – הרי אתם קואליציה ימנית: יצחק שמיר אמר שמותר לשקר בשביל המולדת, אבל זה לא אומר שאסור לומר אמת בשביל המולדת.

מיקי רוזנטל: תתחילו להגיד אמת.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אין תשובת – יש?

מאיר כהן: מי עונה?

מאיר כהן: אין תשובת שר.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

דוד ביטן: רגע, רגע.

מאיר כהן: אתה – בבקשה.

מאיר כהן: כאן רשום שאין תשובת שר.

מאיר כהן: בבקשה, אתה רוצה – – – בבקשה, גברתי, תשובה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לחבריי חברי הכנסת.

שרן השכל: מיקי רוזנטל, אני אומר לך דבר כזה, הצעת החוק הזו, כן, היא הצעת חוק חשובה.

שרן השכל: לכולנו כאן, חברי הכנסת, יש חברים מאוד מאוד טובים, בני משפחה, חלקם גם מוצלחים, חלקם עובדים בחברות מסוימות, ולכן חשוב שנבוא ונצהיר על ניגוד עניינים.

שרן השכל: אבל האם אתה חשבת לפני שאתה בא לחוקק חוק אולי לנסות לקבוע נורמה?

שרן השכל: אולי לתת דוגמה אישית?

שרן השכל: האם אתה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, האם אתה פרסמת דוח של ניגוד עניינים?

עמר בר-לב: – – – הדוגמה האישית.

שרן השכל: כי אני יכולה לומר לך: אני לפני שנה וחצי פרסמתי דוח של ניגוד עניינים.

עמר בר-לב: את מדברת על נורמות?

שרן השכל: אף אחד לא חייב אותי על זה בחוק.

עמר בר-לב: תתביישו לכם.

עמר בר-לב: את מדברת על נורמות, את?

שרן השכל: לפני שאנחנו באים ומחוקקים בואו נהווה – –

מאיר כהן: עמר בר-לב, זהו.

שרן השכל: – – בואו נהווה דוגמה אישית, בואו נראה לציבור איך צריך להתנהג, בואו נקבע נורמה.

שרן השכל: דודי אמסלם, איפה הוא?

שרן השכל: גם הוא פרסם ניגוד עניינים.

שרן השכל: למה אנחנו לא יכולים לקבוע את הנורמה הזאת?

שרן השכל: ולכן, לפני שאנחנו הולכים ומחוקקים חוק, אני קוראת לך לבוא ולפרסם את ניגוד העניינים שלך.

שרן השכל: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: ועכשיו את תצביעי בעד?

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אם כן, אני שוב מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: ואני מבקש לא לעזור, אנחנו מסתדרים.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת והשרים, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת והשרים, התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

מאיר כהן: 34 בעד, 46 מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק נדחתה.

מאיר כהן: בבקשה, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אדוני היושב-ראש, הצבעתי – – –

מאיר כהן: לפרוטוקול.

מאיר כהן: חברת הכנסת נחמיאס הצביעה בעד, לפרוטוקול, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה.

): אפשר?

מאיר כהן: הודעתי לך, ואתה עסוק בשיחת טלפון.

): אמרתי שאני עסוק?

): לא שמעתי שהודעת.

מאיר כהן: בבקשה.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כמה הודעות, ברשותך.

): ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק יוצרים (תיקון מס' 5), התשע"ח–2017 (מ/1164) – לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

): בנוסף, אני מתבקש להודיע על חילופי אישים בוועדות הבאות: מטעם סיעת יש עתיד: בוועדה לענייני ביקורת המדינה – במקום חברת הכנסת קארין אלהרר יכהן חבר הכנסת חיים ילין; בוועדת החינוך, התרבות והספורט – במקום חבר הכנסת חיים ילין יכהן חבר הכנסת מאיר כהן.

): מטעם סיעת הליכוד: בוועדת הפנים והגנת הסביבה – במקום חבר הכנסת בני בגין יכהן חבר הכנסת דוד ביטן; בוועדה המשותפת לוועדה המיוחדת בראשות חברת הכנסת רחל עזריה וועדת החוקה, חוק ומשפט על תיקון מס' 4 – פינוי בשל סירוב בלתי סביר, מ/1023, מטעם הוועדה המיוחדת – במקום הפנוי לסיעת ש"ס – – –

מיקי לוי: יואב, אין לכם בושה.

מיקי לוי: זה בגלל שבני בגין לא הולך איתכם יד ביד?

): במקום הפנוי לסיעת ש"ס – –

מיקי לוי: אין לכם בושה.

): – – יכהן חבר הכנסת יצחק וקנין.

מיקי לוי: – – –

): היושב-ראש, אני מתכבד להודיע על חילופי אישים בוועדת הכנסת.

): בוועדת הכספים –במקום הפנוי לסיעה יכהן חבר הכנסת אילן גילאון; בוועדת החוץ והביטחון – –

מיקי לוי: – – –

): – – במקום הפנוי לסיעה יכהן חבר הכנסת עיסאווי פריג'; בוועדה – – –

מיקי לוי: – – – עיסאווי פריג' שמו את – – –

יואל חסון: סליחה, סליחה, סליחה.

מיקי לוי: – – –

): מה הבעיה?

יואל חסון: המקום הזה של המחנה הציוני, זה לא תואם איתנו.

יואל חסון: אני מבקש ממך לא להצהיר את הדבר הזה, זה לא תואם עם המחנה הציוני.

יואל חסון: נקודה.

דוד ביטן: מה לא תואם?

דוד ביטן: מה?

): המקום הזה שייך – – –

יואל חסון: זה שייך למחנה הציוני, וניתן לזהבה גלאון ורק לזהבה גלאון כיושבת-ראש מפלגה.

יואל חסון: זה לא תואם איתנו.

קריאות: – – –

אילן גילאון: זה המקום, יואל.

יואל חסון: לא תואם איתנו.

): לא, א.

): אומר יואל משהו שאני הוטעיתי להבין, כי לי כתוב – תראה, אני רוצה רגע להבהיר.

): יואל, שמעתי, אני רוצה להתייחס למה שאתה אומר.

): אני מתנצל, כבוד היושב-ראש – –

מאיר כהן: בבקשה.

): – – שאירוע של מקומות הופך להיות – – –

אילן גילאון: זה, היה לנו מקום פרסונלי, אחד.

אילן גילאון: שתיים, אנחנו חמישה חברי כנסת.

): חבר הכנסת אילן גילאון, אני רוצה להגיד רגע משהו.

אילן גילאון: למפלגת העבודה יש שישה נציגים – – –

): אילן.

): אילן, ידידי, אילן, ידידי.

יואל חסון: – – –

מאיר כהן: חברים, חברים.

דוד ביטן: – – –

): רגע, שב, שב.

): תן לי רגע, אני מדבר איתו.

): אני רוצה להבהיר רגע מה היה מבחינתי.

קריאות: – – –

): אני שומע פה משהו אחר, ואני רוצה להתייחס, ואני אגיד מה אני עושה עם זה.

יואל חסון: בבקשה.

): ראשית, ההתנהלות של ועדת הכנסת ושלי כיו"ר ועדת הכנסת: כשמגיע מכתב מיו"ר סיעה לגבי מיקום של סיעה, אני לא מפעיל בעניין הזה שיקול דעת – לא יודע, במקרים קיצוניים; אני בא ומקריא את הבקשה.

): קיבלתי מכתב מסיעת מרצ שזה מקום ששייך לסיעת מרצ.

יואל חסון: זה לא נכון.

): אז אני מבין שבמקום הזה – –

אילן גילאון: – – – שישה מקומות.

): – – ייתכן שיש טעות.

): ולכן, אני הולך, אני כרגע מצהיר – –

עיסאווי פריג': שישה מקומות מתוך – – –

): – – לפרוטוקול שההחלטה הזאת לא מתקבלת כרגע.

יואל חסון: תודה רבה.

): אני עוצר אותה עד ההחלטה של ההבנה, ונעשה את זה בשעה – – –

אילן גילאון: אם מפלגת העבודה רוצה לערער – – –

): חברים, אילן, אילן, אני לא רוצה להיכנס, ואני בטח לא רוצה להיות מי – – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני, אם יש מחלוקות, אני מבקש – – –

אילן גילאון: – – – אתה נותן מקומות פרסונליים – – –

): אילן.

מאיר כהן: סליחה, סליחה, אם יש מחלוקות אני מבקש להחזיר את זה לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: אי-אפשר לנהל פה מחלוקות.

): זה מה שאני אומר.

): אני הולך להגיד את זה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

): אילן.

): אבל הוא – – –

אילן גילאון: – – –

מאיר כהן: אילן, אילן.

אילן גילאון: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

): חבר הכנסת – – –

מאיר כהן: זה יחזור לוועדת הכנסת, אי-אפשר לנהל כאן.

): חבר הכנסת, אתה תגיב, אני רוצה להגיד בצורה הכי פשוטה את החלטתי כרגע.

מאיר כהן: בבקשה.

): אני אומר גם לחבר הכנסת אילן גילאון וגם לחבר הכנסת יואל חסון: אני במקום הזה ממש לא הולך להיות שחקן בהחלטה שהיא לגיטימית של האופוזיציה.

): ולכן, בגלל חילוקי הדעות אני דוחה את זה, תוך שעה, מכיוון שאני פה ואני מבין את החשיבות, נא תסגרו את העניין, ואני מבקש שתיתנו לי תשובה מוסמכת של האופוזיציה לעניין הזה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

): אז כדי ליישר את הפרוטוקול, ההחלטה בנושא ועדת החוץ והביטחון, אני מושך את מה שנאמר הרגע, ואנחנו ממתינים להחלטה משותפת של האופוזיציה.

): בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי – במקום חבר הכנסת אילן גילאון יכהן חבר הכנסת מוסי רז; ובוועדה המיוחדת בראשות חברת הכנסת רחל עזריה – במקום חבר הכנסת עיסאווי פריג' יכהן חבר הכנסת מוסי רז.

): אני אישית אבדוק עכשיו אם המקום הזה היה שייך לסיעת מרצ או שזה היה שייך לסיעת המחנה הציוני וניתן לזהבה גלאון על חשבון המחנה הציוני, ולפי זה נחליט.

): תודה רבה לך.

מאיר כהן: תודה.

): הקראתי את הכול.

): תודה.

מיקי לוי: אין לכם בושה – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת.

מיקי לוי: הוצאתם את בני בגין – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אין לכם בושה, אתם – – – סדום.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אתם סדום.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי.

מאיר כהן: חבר הכנסת בני בגין, רצית להגיד משהו?

מאיר כהן: בבקשה, חצי דקה.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש, ב-15 שניות: אני מבקש להודיע כי ההודעה על חילופי גברי בוועדת הפנים לגביי איננה על דעתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: בבקשה.

מיקי לוי: אבל למה הם לא הקימו ועדה חדשה?

מאיר כהן: חברים.

קריאות: – – –

מיקי לוי: איזו בושה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים – מיקי לוי.

מיקי לוי: – – – הליכוד – – –

מאיר כהן: מיקי לוי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מאיר כהן: מספיק.

מיקי רוזנטל: – – – חבר כנסת בגלל העמדות שלו?

מיקי רוזנטל: מה מספיק?

מיקי רוזנטל: מה זה מספיק?

מאיר כהן: מה זה?

מיקי לוי: – – – מנחם בגין.

מיקי רוזנטל: זה מזעזע.

קריאות: – – –

קריאות: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1168); נספחות.

קריאות: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 51), התשע"ח–2017, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: השר חיים כץ, בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אפשר להציע להקים ועדה לחוק ההמלצות.

אלעזר שטרן: למה לא מקימים ועדה לחוק ההמלצות?

קריאה: אה, הוצאתם אותו – – –

אלעזר שטרן: כן, תקימו ועדה לחוק ההמלצות.

קריאה: ביטן, למה שלא תהיה ועדה לחוק ההמלצות?

קריאות: – – –

חיים ילין: ביטן, זה להשתמש בדמוקרטיה ככלי דיקטטורי ולסתום פיות.

חיים ילין: זה לא בסדר.

חיים ילין: ממש.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: זה מזכיר תקופה בארגנטינה.

חיים ילין: מרגי, לא כדאי לכם, הוא יסחוב את כולכם לכלא, הוא הולך לכלא וסוחב את כולכם איתו.

קריאות: – – –

מאיר כהן: חיים ילין, אני מבקש ממך.

מאיר כהן: זהו, שמענו.

אלעזר שטרן: אפשר להציע להקים ועדה לחוק ההמלצות?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: חבר הכנסת שטרן, שבו במקומות, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אליעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אלעזר.

חיים כץ: אהלן, אלעזר.

חיים כץ: במסגרת הסיורים השבועיים שלי בארץ הגעתי לקצרין.

חיים כץ: הגעתי לקצרין וישבתי עם ראש העיר, והוא הסביר לי שיש מענק חימום לקשישים שמחולק בערים הקרות.

חיים כץ: די תמהתי, ואמרתי: מה זה ערים קרות?

חיים כץ: אני לא יודע, כשיש אפס מעלות בתל אביב זה קר או חם?

חיים כץ: ובבאר שבע זה חם או קר?

קריאה: קר מאוד.

חיים כץ: זה קר.

חיים כץ: הלכתי הביתה וחזרתי והסתכלתי, רציתי לראות מה זה מענק חימום.

חיים כץ: והתברר לי ש-46,000 משפחות, בתי אב שיש בהם אזרח ותיק שמקבל הבטחת הכנסה, מקבלות מענק חימום של 553 שקלים, פעם בשנה.

חיים כץ: ואז בחודש פברואר-מרס המדינה מתרצה ונותנת לעוד 200,000 איש – לא תרגמתי את זה באחוזים אבל זה יוצא בערך שליש, מענק חימום של 180 שקלים.

חיים כץ: אני חשבתי שכל אזרח ותיק שמקבל הבטחת הכנסה ולא יכול לפתוח את החימום, קר לו.

חיים כץ: זה שבקצרין החליטו שזאת עיר חמה, כי בדקו את זה בקיץ, זה נראה לי לא סביר.

חיים כץ: אילן, בחיאת דינכ, אני מסתכל עליך, אתה מולי, ואני כל הזמן רואה שאתה מפריע לי בכוונה.

אילן גילאון: סליחה.

חיים כץ: ואללה, טוב.

מאיר כהן: חברת הכנסת סויד, נגמרו הכעסים?

קריאה: לא, לא.

מיקי לוי: לא.

קריאה: זאת בריונות.

מאיר כהן: מיקי, בבקשה, שבו.

מאיר כהן: אדוני השר, תמשיך.

חיים כץ: הנחתי הצעת חוק, להסדיר את מענק החימום לכל האזרחים, לכל המשפחות שיש בהן אזרחים ותיקים ומקבלות הבטחת הכנסה.

חיים כץ: 246,700, משהו כזה – יקבלו כולם מענק חימום בלי טובות של אף אחד, בחקיקה.

חיים כץ: אמרו לי שהעלות היא 135 מיליון שקל.

חיים כץ: אתה יודע, אתה היית שר, כסף שלא מנוצל נלקח בסוף השנה.

חיים כץ: אני, כשנכנסתי לתפקידי, ראיתי שאנחנו קונים שירותי סיעוד ב-6 מיליארד שקל.

חיים כץ: אמרתי: אני רוצה להניח הצעת חוק שתעשה מכרז, או לצאת למכרז שיוזיל את המחירים שאני משלם, כי ראיתי שחברת דנאל מרוויחה אלפי אחוזים.

חיים כץ: ואם היא מרוויחה אלפי אחוזים, זאת אומרת, ואללה, הם לוקחים יותר מדי – אני רוצה שירוויחו – וסיכמתי עם האוצר, שהכסף הזה יעבור לקשישים, כל מה שאנחנו חוסכים.

חיים כץ: פנינו לארנסט אנד יאנג, שעשה מכרז שנגמר בספטמבר בשנה שעברה.

חיים כץ: לצערי, בא האוצר ואמר: אני רוצה להפעיל את המכרז, ולא אתה במשרדך, ולקח את המכרז, אבל הוא אמר לי: אני אתן לך מקדמה, אני אתן לך מקדמה של 200 מיליון שקל לבסיס התקציב.

חיים כץ: בנובמבר בשנה שעברה ממשלת ישראל קיבלה החלטה להכניס לבסיס התקציב 200 מיליון שקל ולייעד אותם לקשישים.

חיים כץ: רצינו לעשות ביקורי בית אצל קשישים עריריים בני 86 ומעלה, לבוא, לראות אותם בבית, לתת להם קופסת תרופות, לראות אם הם לקחו את התרופות, לפתוח את המקרר, ואם אין אוכל, לתת להם חמגשית.

חיים כץ: הלכנו למהלך הזה, ונתקענו על ידי האוצר.

חיים כץ: עצרו אותנו.

חיים כץ: ראיתי שהכסף ב-2017 הולך לטמיון, וביקשתי משר האוצר להסיט 111 מיליון שקל מתקציב 2017, שראיתי שהוא לא ינוצל – להסיט 111 מיליון שקל מהתקציב הזה, מבסיס התקציב, לחוק מענק חימום.

חיים כץ: בשיחה עם שר האוצר, שר האוצר הסכים, לשמחתי, למהלך.

חיים כץ: הוא עזר לי, יחד, בממשלה, לקבל את החלטת הממשלה שקיבלנו לפני שבוע.

חיים כץ: ביום ראשון האחרון ביקשנו פטור מחובת הנחה, כי החורף, לשמחת כולנו – אני חושב שיש פה קונסנזוס במדינה ובמליאה שאנחנו רוצים גשם, ואנחנו רוצים – ואללה, הגיע קצת גשם, זה לא מספיק, שיהיה עוד גשם.

חיים ילין: כמה שיותר חי, שיטפונות.

חיים כץ: יש קונסנזוס, אתה רואה?

חיים כץ: אין מחלוקות.

חיים ילין: שיטפונות.

חיים כץ: לא שיטפונות, כל דבר במידה, כל דבר שיגיע בעיתו, בכמויות הרצויות, שיהיה גשם, והחורף מגיע.

חיים כץ: ואני מודה ליו"ר הכנסת, שדחף והביא את זה להצבעה מהירה על מנת שזה יעבור היום בקריאה ראשונה, ויושב פה יו"ר ועדת העבודה והרווחה אלי אלאלוף, שבשיחה מוקדמת איתו אמר שבשבוע הבא הוא יכין את זה לקריאה שנייה ושלישית על מנת שאנחנו נוכל לתת כבר ב-2017, כי זה בא על תקציב 2017.

נחמן שי: מה העלות?

חיים כץ: העלות – 135 מיליון, כשמתוך זה 26 מיליון כבר יש היום בתקנה.

חיים כץ: עכשיו זה יעבור בחוק, וכל שנה – נכון להיום זה 135 מיליון שקל, האזרחים הוותיקים שמקבלים.

חיים כץ: כל בית אב שיש בו אזרח ותיק שמקבל הבטחת הכנסה יקבל מענק חימום, בכל מקום בארץ, ממטולה עד אילת, מהצפון לדרום, ימה וקדמה.

נחמן שי: רק בחורף, או גם בקיץ?

חיים כץ: יקבל אחת לשנה מענק חימום.

חיים כץ: הוא לא יקבל מענק קירור בקיץ.

חיים כץ: זה פוטנציאל להצעת חוק אחרת, לקבוע מענק קירור.

נחמן שי: נתת לי רעיון עכשיו.

חיים כץ: כן, אבל צריך לדאוג לו למזגנים.

עודד פורר: באילת המענק הזה הוא רלוונטי.

חיים כץ: בוודאי, בכל הארץ.

חיים כץ: כל החוק הזה יחול על כל משפחה שיש בה אזרח ותיק, שאחד מהם או שניהם מקבלים הבטחת הכנסה.

חיים כץ: אם מישהו התחתן עם צעירה, או צעירה התחתנה עם מבוגר שיש לו הבטחת הכנסה, המשפחה תקבל מענק חימום.

חיים כץ: שני בני זוג יקבלו מענק חימום אחד.

חיים כץ: אם שני בני הזוג מקבלים הבטחת הכנסה – אחד; כל בית אב 553 שקלים.

חיים כץ: אני רוצה עוד פעם לברך על החלטת שר האוצר – והלוואי ונדע יותר פרטים – על העלאת קצבת הזקנה.

חיים כץ: אם נטה את הקצבה הזאת באמת לאלה שמקבלים הבטחת הכנסה ונמצאים מתחת לקו העוני, אז תזכרו מה אמרתי קודם:

חיים כץ: כולנו – אני בטוח שכולנו, ואין פה גיוס, לא צריך לעשות פה גיוס, כי כל הבית מסכים; כשנותנים זה בסדר, בייחוד למטרות חשובות.

חיים כץ: אם באמת נעלה את אלה שמקבלים הבטחת הכנסה ונעשה את זה גם – ולו אחרי פרסום דוח העוני, שיפורסם כנראה בסוף נובמבר, תחילת דצמבר, ושם כנראה נראה השתפרות במצב העוני.

חיים כץ: אבל נעשה את החשבונות, נראה את העלויות, ניתן לאלה שבאמת זקוקים ונוציא את האזרחים הוותיקים מעל קו העוני.

חיים כץ: אחר כך נדאג לעומק העוני.

חיים כץ: אם נוציא אותם מעל קו העוני, יהיה לנו לדאוג לעומק העוני, כי אם נעלה למישהו 50 שקל והוא יהיה מעל קו העוני, הוא לא יפסיק להיות עני.

מאיר כהן: עשו את זה ב-1996.

חיים כץ: גם הם לא הפסיקו להיות עניים.

חיים כץ: הם עשו, הם גם שינו אז את שיטת ההצמדה ולפני כמה שנים שינו עוד פעם את שיטת ההצמדה.

חיים כץ: צריך לשנות את שיטת ההצמדה, להצמיד את זה לשכר הממוצע במשק ולעזור לאזרחים המוחלשים במדינת ישראל, שצריכים את זה.

חיים כץ: אני מקווה שבכנסת ישראל, על כל גווניה ומפלגותיה, יצביעו ויאשרו את הצעת החוק הזאת.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

נורית קורן: כל הכבוד לשר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/4692/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: יש שתי הצעות צמודות להצעת החוק של שר הרווחה.

מאיר כהן: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, ואחריו חברת הכנסת יוליה, גם שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, הרי הבעיה הזאת היא בעיה ידועה, ואנחנו מנסים לשנותה כבר הרבה מאוד שנים.

איציק שמולי: ההגדרה המצחיקה הזאת שהשתמשה בה עד היום מדינת ישראל, כפי שהיטיב לתאר השר, כאילו בקצרין בימי החורף אנשים לא סובלים מקור; אפילו בערים בשפלה אנחנו יודעים – הרי חברי הכנסת מקבלים את פניות הציבור – כמה קשישים נאבקים בימי החורף רק לשרוד, רק לעבור עוד יום אחד בשלום.

איציק שמולי: וצריך לומר את האמת, אנחנו מנסים לשנות את הדבר הזה לא מהיום, הרבה מאוד זמן.

איציק שמולי: בשנה שעברה היה תיקון מסוים, שהוא מבורך, אבל השנה הזאת קורה כאן תיקון אחד גדול, והאמת צריכה להיאמר.

איציק שמולי: אילולא ההחלטה ההיסטורית שאתה קיבלת, אדוני שר הרווחה – החלטה חשובה מאין כמותה, החלטה חברתית, החלטה היסטורית, שעושה סדר, שמחליטה לקחת את הכסף ולהשקיע אותו במקומות הנכונים; לתת רשת ביטחון אמיתית, הישרדותית, לקשישים המסכנים שמקבלים הבטחת הכנסה במדינת ישראל – אילולא אתה, זה לא היה קורה.

איציק שמולי: ואני אומר פה: כל הכבוד לך.

איציק שמולי: וכל הכבוד כמובן גם לשר האוצר, שיחד עם חברי הכנסת – גם חברת הכנסת מלינובסקי, שמקדמת יחד עם חברי כנסת נוספים כאן הצעות חוק פרטיות.

איציק שמולי: אבל אני חושב שאנחנו כאן צריכים לומר: כל הכבוד על שיתוף הפעולה וכל הכבוד על החלטתו החשובה של שר הרווחה, והלוואי, הלוואי, הלוואי שמכאן אנחנו רק נעלה, שנה אחר שנה אחר שנה; שנדע כל שנה, כל יום בשנה, ללכת למקומות האלה, הכי חלשים בחברה הישראלית, ולהתערב שם, ולהיות שם לרשת ביטחון ולחומה בצורה לאנשים המסכנים האלה, ואתם יודעים מה?

איציק שמולי: אנשים שמקבלים הבטחת הכנסה כבר הם במצב שלא אכפת להם ליכוד, עבודה, בית יהודי, הרשימה המשותפת.

איציק שמולי: הם אטומים לזה.

איציק שמולי: הם לא רוצים לשמוע על הכנסת ולא על הפוליטיקאים האלה.

איציק שמולי: הם רוצים שמישהו יבוא ויסביר להם איך הם מחממים את הבית; איך תאגיד המים לא סוגר להם את המים; איך הם מצליחים ללכת למכולת ולקנות משהו כדי לעבור יום אחד נוסף.

איציק שמולי: ואני חושב שהצעות חוק כאלה, אדוני שר הרווחה, שאתה מקדם, הצעות חוק כאלה שאנחנו מנסים כל הזמן לקדם, הן שגורמות לנו לבוא לכנסת ולהתגאות, ולהגיד: יש כנסת חברתית, שרואה את האזרחים המסכנים של מדינת ישראל ועושה דבר למענם.

איציק שמולי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת יוליה.

מאיר כהן: רק אתקן אותך, אדוני: עניים גם פותחים עיתון וגם קוראים וגם קשורים לפוליטיקה.

מאיר כהן: הם לא אטומים.

איציק שמולי: לא אמרתי שהם אטומים.

איציק שמולי: אמרתי שהם אטומים לבחירה – במי לבחור.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/4690/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: היו זהירים בכבודם של אנשים עניים.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, שרים, אדוני השר חיים כץ, אמרתי לך כבר היום במסדרון כמה אני מודה לך וכמה אני גאה בך.

יוליה מלינובסקי: תמיד אמרו עליך שאתה בולדוזר, אז אתה שבעתיים בולדוזר אם הצלחת להעביר דבר כזה.

יוליה מלינובסקי: באמת, מקרב ליבנו, תודה רבה על ההתקדמות הבלתי-רגילה הזאת.

יוליה מלינובסקי: סיפרת פה על הדוגמה של קצרין, וזו אמת.

יוליה מלינובסקי: גם אני באתי בדברים עם ראש העיר קצרין, והוא סיפר שפשוט ביטלו אצלו בעיר את מענק החימום לקשישים.

יוליה מלינובסקי: אז אלו שקיבלו קודם המשיכו לקבל, אבל אלו שנוספו, לא קיבלו.

יוליה מלינובסקי: בערים על ידם קיבלו מענק חימום, ובקצרין – לא.

יוליה מלינובסקי: למה?

יוליה מלינובסקי: כי השירות המטאורולוגי לא מסוגל להעריך נכון את הטמפרטורות.

יוליה מלינובסקי: ומה קורה עם אילת?

יוליה מלינובסקי: קיבלתי הרבה פניות מאילת, כי שם לא קר אלא חם.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת שמולי, נכון?

יוליה מלינובסקי: כשאנחנו מגיעים לאילת אנחנו מדליקים מזגנים.

יוליה מלינובסקי: אז שם אולי "מענק חימום" זה לא המילה הנכונה, מענק חימום, אבל זה גם וגם – זה גם קירור.

יוליה מלינובסקי: מה, באילת אין אנשים שהם מבוגרים וחיים על הבטחת הכנסה?

יוליה מלינובסקי: למה להם לא מגיע?

יוליה מלינובסקי: אז יש פה מהלך ענק, היסטורי, שאנחנו משווים בין אזרחי ישראל שבאמת נמצאים במצב מאוד מאוד קשה – קשישים, מקבלי הבטת הכנסה.

יוליה מלינובסקי: לא צריך להרחיב מדי מה זה רמת החיים הזאת, שאתה מקבל הבטחת הכנסה.

יוליה מלינובסקי: מרחיבים עכשיו מ-30,000 איש ל-190,000 איש.

יוליה מלינובסקי: זה שינוי דרמטי.

יוליה מלינובסקי: זה שינוי חברתי ממדרגה ראשונה.

יוליה מלינובסקי: טוב שמצאו לזה כסף; טוב ששר הרווחה חיים כץ דפק על השולחן מאוד מאוד חזק, כנראה, כדי שהכסף הזה יגיע.

יוליה מלינובסקי: אני מאמינה שזה עוד צעד, אבל זה לא הצעד האחרון: אפשר לדבר גם על הביטחון התזונתי של הקשישים.

יוליה מלינובסקי: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, גם את הגשת על זה הצעת חוק וגם אני.

יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה שאדם מבוגר יצטרך להחליט מה לקנות: תרופות או אוכל.

יוליה מלינובסקי: גם וגם זה בסדר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים לספק את זה.

יוליה מלינובסקי: כחברה דמוקרטית בריאה ומתקדמת אנחנו גם צריכים לוודא שאין לנו אנשים רעבים; שאדם לא יחסוך באוכל כדי לקנות תרופות ולא יחליט מה יותר חשוב לו.

יוליה מלינובסקי: כפי שהיום יש מענק חימום, לדעתי – ואני מאמינה שפה נעבוד בשיתוף פעולה גם עם סיעת כולנו וגם עם משרד העבודה והרווחה, בדגש על הרווחה, על ביטחון תזונתי לזקני הדור שלנו, כי זה בעצם כבודנו לדור שהם יחיו בכבוד.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה לכולכם.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת שמולי, כבר גנבנו סוסים ביחד, ונמשיך את זה, ואני שמחה על שיתוף הפעולה הזה.

יוליה מלינובסקי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אדוני השר, חיים – להעביר אותם?

מאיר כהן: אתה יכול מהמקום.

מאיר כהן: בוא, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת אני שמח על שיתוף הפעולה בין – – –

יוליה מלינובסקי: לא, זה הכול אתה.

חיים כץ: לא, אני שמח על שיתוף הפעולה מכל קצות הבית, ואני מקווה שאכן כולם יצביעו, ונעשה את זה כמה שיותר מהר, נעזור לאותם קשישים.

חיים כץ: תודה.

מאיר כהן: אם כן, היות שזאת קריאה ראשונה, אנחנו עוברים לדיון.

מאיר כהן: יש דיון, ודאי.

מאיר כהן: עיסאווי פריג', בבקשה.

מאיר כהן: היות שרשימת הדוברים ארוכה, לכל אחד מהעולים להתדיין – אני מוסיף אותך והרשימה סגורה – אני אקפיד על שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

עיסאווי פריג': תסמע מיני.

עיסאווי פריג': תסמע מיני על החמדנות.

עיסאווי פריג': תסמע מיני.

עיסאווי פריג': טוב.

עיסאווי פריג': כבוד השר, הצעת חוק טובה.

עיסאווי פריג': תירגע, אילן, בסדר, בסדר.

עיסאווי פריג': הצעת חוק טובה, מבורכת, ושירבו כמותה הצעות חוק טובות.

חיים כץ: אבל.

חיים כץ: יש אבל.

עיסאווי פריג': אבל, אבל – אבל עכשיו לא אגיד לך.

עיסאווי פריג': תראה, קורים הרבה דברים מעניינים במושב הזה, מהתנהלות הפרקליטות היום למופע ההזוי שראיתי מחברינו, שאמורים להיות יושב-ראש האופוזיציה והאחראים לאופוזיציה; חמדנות שאין לה מילים, ואני, מטעמי כבוד ליושב-ראש הסיעה שלי, לא אתייחס לזה, אבל יש לי הרבה מה להגיד בנושא.

עיסאווי פריג': אבל אני בכל זאת רוצה להגיד כמה מילים לגבי התנהלות הפרקליטות, שהפכה להיות כלי פוליטי בידי שרת המשפטים – התנהלות הפרקליטות בעניין שוברים שתיקה.

עיסאווי פריג': תראה, בענייני חקירות תמיד למדתי: אומרים: אין ראיות מספיקות, או אומרים כל מיני משפטים; אבל במקרה הזה בחרו לקחת צד שקר, שקר, ויצא שהם השקרנים.

עיסאווי פריג': ההתנהלות הזאת, ההתנהלות הפוליטית הזאת, אין לה מקום, אבל בעידן של ממשלת הליכוד הכול מותר וכל החסמים מותרים, והכול נשבר.

עיסאווי פריג': וגם צר לי מאוד שהפרקליטות התחילה ליישר קו – כל אחד כדי לשמור על הכיוון שלו.

עיסאווי פריג': אני מאוד מצטער על כך, וחבל שזה כך.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: איציק שמולי, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני על החוק המבורך הזה דיברתי, ולכן אני רוצה לדבר על מה שהיה פה לפני כמה דקות במליאה.

איציק שמולי: אין שום ספק שנשברים פה שיאים היסטוריים, שפעם אחרי פעם אנחנו רואים לנגד העיניים איך המעשה המטורלל של היום הופך להיות הנורמה של המחר.

איציק שמולי: אתם בליכוד השתגעתם, תגידו?

איציק שמולי: אתם השתגעתם?

איציק שמולי: כל מי שמעז להשמיע איזושהי עמדה שונה, ביקורתית, הגיונית, מאוזנת, על מה שקורה היום במדינת ישראל, אתם מוקיעים אותו, מענישים אותו.

איציק שמולי: אני רוצה לומר לכם משהו: יום אחד התנועה המפוארת שלכם תסתכל לאחור ותבין ותפנים שבני בגין היה שומר החומות של המוסר והדמוקרטיה של התנועה שלכם, של המוסר והממלכתיות, בתקופה מאוד מאוד חשוכה שעוברת עליכם.

נורית קורן: איציק – – –

איציק שמולי: זה התחיל בחוק הלאום וזה ממשיך עכשיו, ומותר לחבר הכנסת בני בגין – שנורית, חברתי, הוא לא עוד חבר כנסת בבית הזה, הוא לא – – –

נורית קורן: הוא חבר כנסת מאוד מאוד מיוחד – – –

איציק שמולי: לא, הוא סמל לא רק של הליכוד, הוא סמל גם של הכנסת.

איציק שמולי: ולקחת – – –

נורית קורן: מה זה קשור?

איציק שמולי: אני אגיד לך מה זה קשור.

איציק שמולי: שבכל פעם שהוא מנסה לעמוד על הערכים שלו, על האני מאמין שלו – –

קריאה: אף אחד לא הפריע לו לעמוד על הערכים שלו.

נורית קורן: עובדה שהוא יכול להצביע איך שהוא רוצה, הוא עושה מה שהוא רוצה.

קריאות: – – –

איציק שמולי: – – על זכותו לאמור את דעתו, הדבר הראשון שקורה – הוא מועלה לעמוד הקלון ומביישים אותו לעיני כול.

איציק שמולי: והדבר הזה, אסור שיקרה.

איציק שמולי: והלוואי שיהיו עוד ועוד קולות מתוך הבית שלכם – ומעולם לא הסכמנו, אבל אני מכבד אותו.

איציק שמולי: אני חושב שיש לכם תנועה מפוארת – –

נורית קורן: ותמשיך להיות כזאת.

איציק שמולי: – – ויש לה מקום בהיסטוריה של מדינת ישראל, אבל אני אומר לכם באותה נשימה – –

קריאה: – – –

איציק שמולי: – – האופן שבו אתם מתנהגים לחבר הכנסת בגין בחודשים האחרונים יגרום לזה שאתם יום אחד תבינו.

נאוה בוקר: – – –

איציק שמולי: תסתכלו לאחור ותפנימו ותבינו שאתם הייתם בתקופת חושך, ומי שהיווה מגדלור ושומר חומות של הערכים והממלכתיות של התנועה שלכם זה אחד ויחיד, חבר הכנסת בגין.

נורית קורן: אתה טועה.

נורית קורן: יש הרבה אנשים טובים בליכוד ששומרים על – – –

איציק שמולי: ואני מקווה שהיום הזה יבוא מהר – יבוא מהר לא רק לטובת תנועת הליכוד – –

נורית קורן: אתה לא יכול לעשות הכללה.

איציק שמולי: – – לא רק לטובתה של תנועת הליכוד, אלא לטובתה של מדינת ישראל כולה.

איציק שמולי: תודה רבה.

נורית קורן: כולנו עושים לטובת מדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

קריאות: – – –

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני בהחלט מברך על החלטה חשובה זו.

סעיד אלחרומי: אני חושב שהעוני אינו מבדיל בין גזע, מין או דת.

סעיד אלחרומי: העוני הוא חוצה אוכלוסיות, גם חוצה דתות, והחברה הבריאה והחברה שמוקירה את החלשים שיש בה זאת חברה בריאה וחברה שיודעת – –

קריאות: – – –

סעיד אלחרומי: – – לעשות את המיטב, האפשרי, עבור האוכלוסיות החלשות.

יוסי יונה: דוד, תגיד שאתה מסרב – – –

דוד ביטן: – – –

סעיד אלחרומי: האנשים החלשים, אדוני היושב-ראש – – –

יוסי יונה: ביטן, תגיד שאתה מסרב – – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש.

מאיר כהן: יש חבר כנסת שמדבר על הדוכן.

מאיר כהן: מה קרה?

סעיד אלחרומי: אני רואה שהריב הגיע בתור שלי, אז תקשיבו קצת ואני לא אאריך בדברים, ביטן.

מאיר כהן: תדבר, אדוני.

סעיד אלחרומי: חברים, השכבות החלשות, בנוסף לקשישים, הן האימהות החד-הוריות, הן המשפחות הנמצאות בפריפריה, הנמצאות באוכלוסיות כמו האוכלוסייה הערבית בנגב וכמו האוכלוסייה שנמצאת גם בגליל וגם במקומות כמו הערים המעורבות – לוד, רמלה ומקומות אחרים.

סעיד אלחרומי: אני חושב שכל מקבלי הבטחת הכנסה צריכים תשומת לב מיוחדת, במיוחד כשאנחנו שומעים עכשיו שיש עודף בהכנסות המדינה.

סעיד אלחרומי: זה אולי משהו חד-פעמי, אולי קיבלנו קצת מס הכנסה מאחת העסקאות שקרו בשנה האחרונה ויש לנו עודף בהכנסות, אז מוטב שכל חברי הבית יכוונו לכיוון של עזרה לאוכלוסיות האלה.

סעיד אלחרומי: בנוסף, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על שתי מועצות אזוריות בנגב, מועצת אל-קסום ומועצת נווה מדבר.

סעיד אלחרומי: אלה שתי מועצות ל-11 יישובים שהמדינה הכירה בהם כבר לפני 11 שנים, אבל שתי המועצות, אין שום פיתוח שם, לא כבישים ולא חשמל ולא מערכת מים וביוב.

סעיד אלחרומי: בקיצור, הם כאילו יישובים לא מוכרים אבל עם מועצות.

סעיד אלחרומי: הגדיל לעשות משרד הפנים לפני חודש וחצי, מתוך התוכנית הממשלתית של 600 מיליון שקלים ליישובים הערביים הבדואיים בנגב שהוא נתן, החלק של מועצת אל קסום ומועצת נווה מדבר היה הכי פחות.

סעיד אלחרומי: למשל, מועצת אל קסום – 20 מיליון שקל, כשיש בה בפועל מעל 40,000 תושבים; רהט הגיעה ל-100 מיליון שקל עם 60,000 תושבים.

סעיד אלחרומי: ההבדלים היו זועקים לשמיים.

סעיד אלחרומי: אנחנו מקווים – מובן שהמועצה, ואנחנו איתה, ערערנו על ההחלטה; אנו מקווים שהעוול הזה שנגרם לאל-קסום ולנווה מדבר יתוקן בהקדם, לפני סוף שנת תקציב זו.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, ואנחנו משתמשים בכלים הדמוקרטיים כדי להדיח חבר כנסת, סמל הליכוד, שבעצם מתנגד לחוק.

חיים ילין: חוק – ואני חייב להגיד לכם את זה, אתמול הייתי בוועדה – שלא היה יוצא לאור, לפי חבר הכנסת דודי אמסלם, אם לא היו מדליפים.

חיים ילין: אז שימו לב.

חיים ילין: נגד הדלפות משתמשים בחוק.

חיים ילין: זאת אומרת, בגדול, עבר פה עכבר, ולוקחים פגז בשביל להרוג אותו.

חיים ילין: אין פרופורציה בכלל לכלים הפופוליסטיים שהליכוד והממשלה הזאת משתמשים בהם.

חיים ילין: אבל אני מתבייש בדבר אחד: שהליכוד – שבעצם משתמש באותן סיסמאות כל הזמן ומטיף מוסר כל הזמן – בעצם פוגע בערכים הבסיסיים של הדמוקרטיה ושל כנסת ישראל.

חיים ילין: עוד יותר.

חיים ילין: כבוד חבר הכנסת ביטן.

חיים ילין: איך הוא אמר, עוד שבועיים הוא חוזר – זה מעליב.

חיים ילין: תחשוב עכשיו שרוצים להעביר חוק, דוחים ועכשיו מדיחים חבר כנסת ומחזירים אותו אחרי שהחוק עובר.

חיים ילין: חבר'ה, זה יותר גרוע, זאת אומרת, אם הדחתם חבר כנסת מוועדה, מה אתם מחזירים אותו?

חיים ילין: זאת אומרת אתם מדיחים אותו בגלל חוק.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני חושב שצריך לקחת את האמירות שאני אומר ולהבין שזאת כנסת ישראל, אחרי זה יושב-ראש הכנסת יבוא ויגיד: חברים יקרים, אין אמון של הציבור בכנסת.

חיים ילין: בטח שאין אמון של הציבור בכנסת, איך יהיה אמון אם אנחנו משחקים עם הח"כים שנבחרו באופן דמוקרטי עוד בפריימריז?

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני חושב שהיום זכינו בפעם השנייה – בפעם השנייה – בהדחה.

חיים ילין: פעם אחת זה היה בחוקה ועכשיו בפנים, אותו חבר כנסת ואותו תרגיל.

חיים ילין: אני חושב שבסופו של דבר צריך להגיע למצב שאם מדיחים, מזיזים חבר, הוא לא חוזר – אם כבר רוצים.

חיים ילין: וכבוד היושב-ראש, תרשה לי – כי כבר קמתי לדבר – לברך את שר הרווחה והעבודה חיים כץ על החוק של חימום הבתים.

חיים ילין: אני חושב שאנחנו תמיד מברכים ומתפעלים מזה שעוברים חוקים שהם מובנים מאליהם.

חיים ילין: איך זה יכול להיות שהמובן מאליו הופך להיות משהו שצריך להביא אותו לפה, לכנסת ישראל?

חיים ילין: אין לי מושג.

חיים ילין: זאת אומרת, כבוד היושב-ראש, אתה היית פעם שר.

חיים ילין: כל דבר צריך להגיע לחקיקה?

חיים ילין: איפה הכוח שיש לשר לבוא ולהגיד: זה מה שאני רוצה?

חיים ילין: למה כל דבר – – –

יואב קיש: – – – היועצים שלכם לא נותנים לו.

חיים ילין: כאילו כל דבר צריך להגיע לחקיקה.

חיים ילין: אני אומר לכם, כבוד היושב-ראש, שלכל דבר חברתי שיהיה למען הזקנים, שיהיה למען החינוך, תמצאו פרטנרים, ואתם יודעים יפה מאוד שברוב החוקים האופוזיציה תומכת בקואליציה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי.

מיקי לוי: אולי אני במקומה?

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי.

מאיר כהן: חברים, היו נא ערניים.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: אתה לא חייב – – –

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום הוא יום חשוב.

נחמן שי: הוא יום חשוב, כי שתי הצעות חוק, או שלוש, או ארבע, ולא חשוב המספר, שעוסקות באזרחים הוותיקים של מדינת ישראל הולכות קדימה.

נחמן שי: לא היו הצבעות, כאן תהיה הצבעה – המגמה ברורה; הכיוון נכון.

דוד ביטן: – – –

נחמן שי: אני רוצה לומר לכם, מתוך ההסתכלות שלי והמעורבות שלי, שהמהפכה שקשורה במיליון האזרחים הוותיקים במדינת ישראל מתחוללת.

חיים ילין: זוהיר בהלול, העיפו אותך מאיזה מקום?

איילת נחמיאס ורבין: הוא משתמש בזה כמו – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת חיים ילין.

מאיר כהן: חבר הכנסת דוד ביטן.

נחמן שי: אני מקווה שאני לא מפריע לכם.

מאיר כהן: חבר הכנסת דוד ביטן.

נחמן שי: אני מקווה שאני לא מפריע לך, דוד ביטן.

מאיר כהן: חבר הכנסת דוד ביטן, אתה מפריע.

נחמן שי: אני מקווה שאני לא מפריע לך, חבר הכנסת ביטן.

נחמן שי: אני אחכה.

דוד ביטן: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת דוד ביטן, תפסיק.

נחמן שי: אני אחכה.

נחמן שי: אין דבר.

דוד ביטן: אני עושה תרגילים לראות אם אתה מנהל את הישיבה נכון.

מאיר כהן: שב במקום.

נחמן שי: אתה מפריע לי.

נחמן שי: הוא מנהל את הישיבה, ואתה מפריע לי.

נחמן שי: הכול בסדר.

מאיר כהן: אני אוסיף לך עוד 30 שניות.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: לא חשוב.

נחמן שי: עזוב, זה אנשים שלא מתייחסים לעבודה ברצינות.

נחמן שי: המהפכה הזאת, שלא הבחנו בה כי היא מתקדמת באיטיות, ומספר האזרחים במדינת ישראל גדֵל והולך בהדרגה, עכשיו סוף-סוף נושאת פירות.

נחמן שי: עכשיו אפשר כבר לראות, ולשמוע, ולהרגיש שהאזרחים הוותיקים במדינת ישראל לא מוכנים לשתוק יותר – הם לא מוכנים לשתוק יותר כשלא מעמידים לרשותם את המשאבים הראויים כדי לחיות חיים של כבוד, כאשר מדינת ישראל וממשלת ישראל לא מכבדת אותם.

נחמן שי: והינה, עכשיו – ואני אומר לכם שזה רק ההתחלה של ההתחלה – הם באים לידי ביטוי, וזה קורה בכל המפלגות.

נחמן שי: זה לא קורה רק אצלנו, שאוזננו כרויה יותר, ואנחנו מבינים אותם יותר – ואנחנו גם יודעים שהם, בחלק מסוים, גבוה יותר מאשר במפלגות אחרות, תומכים בנו, וזה בסדר גמור – אלא גם מפלגות אחרות פתאום קולטות שלהיות בן 60 או בן 70 במדינת ישראל זה לא חטא, זה לא פשע וזה לא סטייה מהנורמה – זה החיים; זה החיים של יותר ויותר אזרחים ואזרחיות במדינת ישראל, ולכן החוקים מתחילים לעבור.

נחמן שי: אני מרגיש שהשמיים נפתחו והבקשות האלה והדפיקות האלה שדפקו כל הזמן על תקרת הזכוכית – התקרה מתחילה להיפתח והקבוצה הגדולה הזאת, והגדֵלה והולכת, תבוא לידי ביטוי.

נחמן שי: אני רוצה להודות לכל השרים שבאמת היו מעורבים – ושיהיו מעורבים עוד יותר, כי גם הם מבינים, הם שומעים את פעמי המשיח האלה: לשר האוצר, לשר הרווחה; אני רוצה להודות לכל מי ששותף לשדולת האזרחים הוותיקים בכנסת – לחברי איציק שמולי, לטלי, ליואב, שהיה שם – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

נחמן שי: – – לכל מי שתרם ותורם לעניין הזה.

נחמן שי: אנחנו בדרך הנכונה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: היות שלא אפשרתי לדבר במקום, זה תקף עד לסוף הרשימה הזאת, אז אנא מכם.

מאיר כהן: דב חנין, אדוני, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, אני רוצה לצרף את קולי למחאה על הדחתו של חבר הכנסת בגין מוועדת הפנים – מהלך כוחני ובעייתי, מהלך שמלמד פעם נוספת שמאחורי החוק לעצירת – – –

מאיר כהן: שנייה, אדוני.

מאיר כהן: בכל אופן, אני אאפשר, לפנים משורת הדין, לשלושה שביקשו במקום אחרים: אילן גילאון, מיקי לוי ומלכיאלי.

מאיר כהן: אתם תוכלו לדבר.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: שוב, תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מצרף את קולי למחאה על הדחתו של חבר הכנסת בגין מוועדת הפנים של הכנסת.

דב חנין: למי שהיה צריך הוכחה – הינה, היא הגיעה.

דב חנין: חבר הכנסת בגין הודח מוועדת הכנסת אחרי שהוא הודיע בוועדת הפנים של הכנסת שהוא מציע שתחולת החוק שאוסר המלצות של המשטרה בתיקים שמלווים על ידי פרקליט תהיה אחרי סיום חקירות ראש הממשלה.

דב חנין: בעצם, מרגע זה זמנו בוועדת הפנים של הכנסת היה קצוב והיה קצר מאוד.

דב חנין: המהלך הזה, עמיתיי חברי הכנסת, הוא פגיעה ביכולת של חברי כנסת להביע את עמדותיהם ולייצג את מצפונם בכנסת.

דב חנין: העובדה שהליכוד פעם אחר פעם מדיח את בגין רק מעידה כמה הליכוד התרחק מדרכו של בגין, כמה הליכוד נמצא במקום רחוק ואחר לגמרי.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, אני תומך בכל מנגנון שמקל על הקשישים בישראל, ולכן אני אתמוך בחוק הזה.

דב חנין: אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני מדבר כאן כדי לומר כמה דברים בסוגיה שהעסיקה ועוד תעסיק אותנו רבות בכנסת – סוגיית הביטוח הסיעודי.

דב חנין: כולנו הקשבנו למסיבת העיתונאים של השר ליצמן יחד עם השר כחלון, ושמענו שהם מדברים על ביטוח סיעודי ממלכתי.

דב חנין: זה היה רגע של אופטימיות.

נחמן שי: לא, לא.

נחמן שי: לא דיברו – – –

דב חנין: ואז קראנו את הפרטים, והסתבר שלא באמת ביטוח, שלא לגמרי סיעודי ושבכלל לא ממלכתי.

דב חנין: אגב, גם כאן אני מברך על טיפולי שיניים חינם.

דב חנין: טיפולי שיניים חינם לקשישים מעל גיל 75 זה דבר טוב, אבל למה לקרוא לזה ביטוח סיעודי ממלכתי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

נחמן שי: רק טיפולים לא מורכבים.

נחמן שי: רק סתימות.

דב חנין: בסדר.

דב חנין: אני בעד.

דב חנין: אני בעד.

קריאות: – – –

נחמן שי: בצד שמאל ולא בצד ימין.

דב חנין: אני בעד סתימות שיניים חינם לקשישים מעל גיל 75 – –

נחמן שי: סתימות – – –

דב חנין: – – אבל בואו נקרא לזה בשם המתאים – אגב, הרבה קשישים ישמחו על זה: סתימות חינם לקשישים מעל גיל 75.

נחמן שי: יש סתימות – – –

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, זה לא ביטוח סיעודי ממלכתי.

דב חנין: אנחנו נמצאים במשבר קשה: אנחנו נמצאים במציאות שבה אנשים לא יכולים לשלם על טיפול סיעודי; אנחנו נמצאים במציאות שבה 850,000 מבוטחים בביטוחים קבוצתיים הולכים להישאר בלי מענה.

דב חנין: על שאלות היסוד השרים ליצמן וכחלון לא נתנו תשובה.

קריאה: – – –

דב חנין: לכן, עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו נצטרך כאן, בבית הזה, להמשיך להיאבק על כך שבמדינה הזאת יהיה ביטוח סיעודי ממלכתי, כדי שלא להפקיר את הקשישים – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: – – כדי שלא להפקיר את החולים הסיעודיים.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, השר שהצטרף כנראה לרשימה המשותפת – כאן קורים דברים מעניינים היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להגיש בקשה – – –

מוסי רז: כן, הוא יגיש בקשה, ותחליטו אם לקבל אותו.

מוסי רז: קרה כאן היום מעשה חמור ביותר.

מוסי רז: יכול להיות שזו לא הפעם הראשונה בתולדות הכנסת שזה קורה, אני זוכר שקרה מקרה דומה עם יש עתיד בקדנציה הקודמת, אבל בעצם הדיחו – עם חברת הכנסת עדי קול.

יעל גרמן: מי הדיח אותה?

יעל גרמן: אף אחד לא הדיח אותה.

מוסי רז: לא יודע.

מוסי רז: כך שמעתי.

מוסי רז: אמרתי "יכול להיות".

מוסי רז: אני לא יודע.

מוסי רז: אם לא, אז אני מתנצל.

מוסי רז: בעצם חבר הכנסת בגין הודח מהוועדה כי הוא לא רצה להצביע על הצעה שנוחה לראש הממשלה בחקירותיו.

מוסי רז: אבל זו לא הפעם הראשונה שעושים דברים כאלה לחבר הכנסת בגין.

מוסי רז: אני רוצה להזכיר לכם שחבר הכנסת בגין הגיש הצעת חוק, הגיש את הצעת חוק הלאום, וסיעת הליכוד והקואליציה החליטו לא לתמוך בהצעת החוק הזאת.

מוסי רז: כשהוא שאל מדוע, הוסבר לו, והכול הוא כתב בעיתון ישראל היום – ישראל היום, זו האמת כולה, נכון, אז אי-אפשר לחשוב שאני אומר כאן משהו לא נכון.

מוסי רז: כשהוא שאל מדוע, אמרו לו שהליכוד והקואליציה לא יכולים לתמוך במילה "שוויון" שמופיעה בהצעת החוק הזאת.

מוסי רז: אם הליכוד והקואליציה לא יכולים לתמוך במילה "שוויון", אם הליכוד והקואליציה לא יכולים לתמוך בבני בגין, אם הליכוד והקואליציה מעבירים הצעת חוק שהמשמעות שלה היא שייגרם עינוי דין לאנשים שיש חקירת משטרה נגדם והיא מוצאת אותם כלא אשמים, ועדיין יימשך עינוי הדין שלהם – אם הם עושים את כל זה רק כדי לסדר משהו יותר נוח לראש הממשלה, שבתום החקירה לא יודיעו מה שיודיעו, אז הם פשטו פשיטת רגל מוחלטת.

מוסי רז: זה לא הליכוד של פעם.

מוסי רז: לא שבליכוד של פעם תמכתי, אבל היו איזה ערכים בסיסיים שהליכוד של היום כבר מזמן מזמן לא עומד בהם, וחבל שזה קורה בשבוע סמלי כזה, שבו אנחנו מציינים 40 שנה לבואו של סאדאת לארץ, כשבעקבות הביקור הזה ראש הליכוד אז, בגין, עשה את המעשה הכי חכם בתולדות מדינת ישראל וחתם הסכם שלום עם מצרים.

נאוה בוקר: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים, כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אני אתמוך בחוק הזה, למרות שיש לי הרבה הסתייגויות על השיטה של החקיקה שעומדת פה – סליחה, אני לא מצליח.

נאוה בוקר: דקה אחת.

נאוה בוקר: הינה, השעון הסתדר.

נאוה בוקר: חברים, תיתנו בבקשה לחבר הכנסת לומר את דבריו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קצת שקט.

נאוה בוקר: אדוני המזכיר, יש כאן בעיה בלוח של חבר הכנסת איציק שמולי.

נאוה בוקר: אני אוסיף לך את הזמן, אל תדאג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להתחיל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

נאוה בוקר: בבקשה, תתחיל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה, אני אתמוך בו, לא בגלל שאני כל כך שמח שהחוק הזה בא, כי הוא חלק מהטלאים שמנסים לעשות בלי להיכנס לעומק הבעיה ולפתור אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהעניין של הקשישים צריך טיפול מיוחד, טיפול מלא ומפורט, וצריך גם לתת פתרונות לתקופה ארוכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לתת היום את מענק החימום, המשמעות היא שאנחנו תורמים להם תרומה, אנחנו לא נותנים זכות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם חלק קיבל והיום אנחנו אומרים שכולם יקבלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שצריך היום זה לדעת פעם אחת ולהבין את זה לעומק: מי אלה האזרחים הוותיקים או הקשישים או הזקנים – לא משנה השם, כי שינינו בחוק, ולפי החוק זה כבר אזרחים ותיקים – הם ההורים שלנו, הם אנחנו לעתיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא מישהו זר או מישהו שבא ממקום אחר ונחת עלינו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אנחנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואם אנחנו לא נדאג להורים שלנו, לאלה שעבדו ובנו – ואתם יודעים מה, לאלה שהולידו אותנו, ואנחנו נמצאים פה ועומדים פה – אם אנחנו לא נדאג שהם יחיו בכבוד, אז אנחנו מחטיאים את המטרה, וזה עוול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני היום בא ואומר שצריך לעשות ועדת בדיקה, ועדת חקירה, ועדה שתגיד מהם הצרכים של האנשים הקשישים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם, ההצעה שלי – אני מכין הצעת חוק שאומרת שהקשיש צריך להגיע לשכר מינימום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך הוא יגיע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש קצבה שהיא קבועה היום; גם היא לעג לרש, אבל אני לוקח אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני בודק איזה פנסיה יש לו: יש הרבה אנשים באוכלוסייה הערבית שאין להם פנסיה, היום שני-שלישים מהנשים הערביות לא עובדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שהן לא רוצות לעבוד; המדינה לא מספקת מקומות עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הן יחיו מקצבה זו, קצבת העוני, אז אני רוצה להגיע לשכר מינימום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שיש לו פנסיה, מוסיפים לו את הקצבה הזאת, ואם הוא לא עובר את שכר המינימום, משלימים לו לשכר מינימום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא, אנחנו נגדיל, עד שהוא יעבור אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקצבה לא פוגעים, היא תהיה המינימום, והתוספת היא עד שהוא מגיע לשכר מינימום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לפחות, המינימום שאנחנו צריכים לספק להורים שלנו, אחרת אנחנו נחכה לעוד תקופה שנראה בעיתונות, בתקשורת, שאנשים סובלים וסובלים, ונבוא עם עוד הצעת חוק ועם עוד תוספת של 50 שקל ו-100 שקל לפעם אחת, וזה לא יכול להסתדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בלית ברירה אני אתמוך בהצעה הזאת, אבל החוק שלי, שאני מגיש, אני חושב שהוא צודק, ואני חושב שחייבים לתמוך בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר במשפט אחרון שהכסף שחושבים שהוא הרבה – הכסף הזה ילך ויצטמצם, כי היום יש החוק של פנסיה חובה, ובעוד כמה שנים אנחנו נגיע למצב שכולם, עם הפנסיה שלהם, לא יצטרכו עוד תוספת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יהודה גליק.

מוסי רז: רשומה מיכל רוזין.

נאוה בוקר: מיכל רוזין נמחקה, משום מה.

מוסי רז: רשום אצלנו – – –

נאוה בוקר: בכל מקרה היא איננה כאן.

נאוה בוקר: היא כאן?

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: היא לא כאן.

יהודה גליק: אבל אילן גילאון רשום למטה יותר, יכול להיות שהוא ירצה לדבר.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת נאוה בוקר היקרה מאוד, חבריי חברי הכנסת המתוקים, חברות הכנסת המתוקות, מן הקואליציה ומן האופוזיציה, יהודים ושאינם יהודים, ראשית, יום גדול – "והדרת פני זקן".

יהודה גליק: התאחדנו כולנו סביב החוק הזה, שדואג לחימום, לקשישים, למבוגרים שבתוכנו, שהם הורינו.

יהודה גליק: נדמה לי שזה דבר גדול.

יהודה גליק: העובדה שאיציק שמולי, מיקי זוהר ושר הרווחה הגיעו להסכמה לקדם את נושא גמלאות הזקנה – זה ראוי ביותר, ועל כך אני רוצה לברך.

יהודה גליק: אבל אם אני כבר פה, אני רוצה לפנות אליכם, חבריי מן האופוזיציה.

יהודה גליק: האמינו לי, אין פעם ואין פעמיים שאני מרשה לעצמי למתוח ביקורת, להעיר הערות; אפילו בחוק ההמלצות, התייחסתי לעיתוי, התייחסתי להזזה מוועדה לוועדה.

יהודה גליק: אבל אנא מכם, חבריי, את הסופרלטיבים שלכם שמרו למקום שצריך.

יהודה גליק: תראו, יש בכנסת 120 חברי כנסת שנבחרו על פי מפלגות.

יהודה גליק: כן, גם הנציגים בוועדות הם על פי מפלגות, הפלא ופלא.

יהודה גליק: כשאני הצבעתי בניגוד לקואליציה בעניין מסוים, ידעתי שיושב-ראש הקואליציה יעניש אותי ויגרש אותי מוועדה.

יהודה גליק: הבאתי את זה בחשבון.

יהודה גליק: כך עובד משחק קבוצתי של מפלגות.

יהודה גליק: ככה זה עובד, זה לא חדש.

יהודה גליק: גם חבר הכנסת בגין, שנבחר, אגב, לא בפריימריז, לא בפריימריז, בניגוד למה שאמרתם פה – חבר הכנסת חיים ילין, אהובי וידידי, שלא נמצא פה כרגע.

יהודה גליק: חבר הכנסת בני בגין אהובי, וההערכה של כולנו אליו, נבחר כבחירה של ראש הממשלה – – –

אלעזר שטרן: למה, למה?

אלעזר שטרן: יהודה, למה?

יהודה גליק: שנייה.

יהודה גליק: כבוד האלוף במיל' אלעזר שטרן, מותר למפלגה לבחור ולשנות את – – –

אלעזר שטרן: למה ראש הממשלה הלך לבגין?

יהודה גליק: מותר למפלגה לבחור להחליף את חברי הוועדה, כי יש חוק שחשוב.

יהודה גליק: זה לא שפשטו את הרגל, סוף הדמוקרטיה, קץ ההיסטוריה.

איילת נחמיאס ורבין: מעניין על איזה חוקים אתם עושים את זה, חבר הכנסת גליק.

איילת נחמיאס ורבין: על איזה חוקים אתם עושים את זה?

יהודה גליק: חברים, תשמרו – – –

יעל גרמן: – – –

יהודה גליק: תשמרו את פשיטת הרגל למקרים שבאמת זה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יהודה גליק: תשמרו את הפגיעה בדמוקרטיה למקרים שזה באמת נכון, אנא מכם.

יהודה גליק: תודה רבה, מתוקים ויקרים שלי.

איילת נחמיאס ורבין: על איזה חוקים מדובר?

איילת נחמיאס ורבין: העיפו את בני בגין – – – מוועדת חוקה בגלל זה, כי הוא לא הצביע על חוק הלאום.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, מעוניינת?

איילת נחמיאס ורבין: – – – אחרי חבר הכנסת גליק.

נאוה בוקר: בשמחה.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אין פה שאלה בבניין הזה ביחס לחימום לקשישים ולנזקקים.

איילת נחמיאס ורבין: זה בכלל לא שאלה, אני חושבת שכולנו נרגשים מהמעמד הזה ומההסכמה על העניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו הרבה הרבה פחות נרגשים, אדוני חבר הכנסת גליק, חברי המתוק – אני רוצה להגיד לך: אני מוחה בתוקף.

איילת נחמיאס ורבין: וכן, ואני תובעת גם את עלבונו של חבר הכנסת בגין, ואני גם אומר לך מדוע.

איילת נחמיאס ורבין: משום שבחוק הלאום, שרצו להעביר אותו לוועדת החוקה, חוק ומשפט, גם משם – סליחה, בוא אני אומר את זה בצורה בוטה – דאגו לבעוט את בני בגין.

איילת נחמיאס ורבין: אמרו: אין לנו עשרה חברים, יש לנו תשעה וחצי חברים.

איילת נחמיאס ורבין: ככה קראו לחבר הכנסת בני בגין, הוא רק חצי חבר בוועדת החוקה כי הוא לא מסכים להצביע על חוק הלאום בנוסח שאנחנו רוצים.

איילת נחמיאס ורבין: אז בואו נקים ועדה מיוחדת שבני בגין לא יהיה בתוכה, וככה אנחנו נוכל להעביר את חוק הלאום בגרסה שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: ואתה יודע, וגם אני יודעת, מה יהיה הסוף של חוק הלאום – או שהוא לא יעבור בכלל או שהוא יעבור בגרסה שבה המילים "דמוקרטיה", "שוויון" ו"הגנה על מיעוטים", זה יהיה חלק מחוק הלאום, משום שכך צריך במדינה כמו מדינת ישראל – מדינה יהודית ודמוקרטית.

יהודה גליק: אז לא קרה כלום.

איילת נחמיאס ורבין: האלמנט הדמוקרטי חייב לבוא לידי ביטוי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הקואליציה עושה את כל החשומות ואת כל הבושות – את כל הבושות – על מנת להוציא את בני בגין, משום שהוא לא מסכים.

איילת נחמיאס ורבין: ואני רוצה להגיד לך גם מה מבחין בין החוק הזה לבין מה שהיה בחוק הלאום.

איילת נחמיאס ורבין: בחוק הלאום, לחבר הכנסת בני בגין היה חוק משלו.

איילת נחמיאס ורבין: אוקיי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד, לא זיהיתי אצלו עלבון, יותר זיהיתי אצלו איזו מין הסכמה שבשתיקה על העובדה שהקימו ועדה מיוחדת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה פה שבני בגין נדרס ונרמס תחת הגלגלים האלה, ברור לכל בר-בי-רב – משום שהוא אינו מעוניין שהחוק יחול רטרואקטיבית.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אתה יודע למה הבושה גדולה באמת?

איילת נחמיאס ורבין: משום שראש הממשלה כבר התחנן – ככה זה נראה לפחות, ככה הוא טוען – הוא התחנן, לכאורה, שלא יעסקו בו.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא רוצה ששום חוק יחול על החקירות שלו.

איילת נחמיאס ורבין: אז אם הוא לא רוצה ששום חוק יחול על החקירות שלו, מה הבעיה עם התיקון שמציע בני בגין?

איילת נחמיאס ורבין: מה הבעיה?

איילת נחמיאס ורבין: מה קרה לכם?

איילת נחמיאס ורבין: תתעוררו.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך, חבר הכנסת גליק, אתה מבין הרי שזה לא דומה, לא למה שהיה איתך וגם לא מה שהיה עם בני בגין בעבר.

איילת נחמיאס ורבין: כולם מבינים פה, ובגלל זה גם יש עכשיו סכסוכים בתוך הקואליציה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני לא רוצה לפרנס את ערוץ 99 בזה שאנחנו נדבר על הסכסוכים בתוך הקואליציה, כי באמת באמת באמת אני רק צופה מן הצד ואומרת: בעיה שלהם, באמת בעיה שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתה יודע מה הבעיה עם החוק הזה?

איילת נחמיאס ורבין: שזו הבעיה של כולנו.

איילת נחמיאס ורבין: והכי עצוב זה שחוק ההמלצות היה ראוי לדיון אמיתי.

איילת נחמיאס ורבין: חוק ההמלצות היה ראוי לדיון איכותי, לדיון בוועדה הרלוונטית, שהייתה ועדת החוקה, חוק ומשפט, לא ועדת הפנים.

איילת נחמיאס ורבין: כבר בשבוע שעבר עשו סלטות באוויר כדי לגרור אותו בכוח לוועדת הפנים.

איילת נחמיאס ורבין: ואז, מה לעשות, חבר הכנסת אמסלם גם היה צריך לדון בחוקים אחרים שישבו בתור בוועדת הפנים.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת לך: לא יעזור שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: החוק הזה, שהיה ראוי לדיון ראוי, אינו מקבל – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: מייד.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך רק דבר אחד – סליחה, אני אומרת את זה בעצם לכולם, גברתי היושבת-ראש, אבל אני אומרת לכם: השם המתקתק הזה, חוק ההמלצות, לא מכסה על זה שזה חוק חמוץ ומר מאין כמוהו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, דבר בעיתו – מה טוב.

ישראל אייכלר: להביא חוק שמסייע לקשישים מפני הקור בחורף דווקא היום, זאת זכות גדולה עבורנו, ביום ובשעה שהמוני בית ישראל בארץ ובכל העולם היהודי עוקבים בשעות אלה בדאגה אחר מצבו של מרן ראש הישיבה רבי אהרון לייב בן גיטל פייגא שטיינמן, ה' ישלח לו רפואה שלמה.

ישראל אייכלר: מדובר בעץ חיים עתיק שלומד תורה למעלה מ-100 שנים רצופות.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר בשני משפטים משהו, שנבין מי זה האיש, שיהיה בריא.

ישראל אייכלר: לפני 65 שנה הוא היה מלמד תורה בפתח תקווה ולא הייתה לו פרוטה לנסוע לבני ברק, הביתה, אלא פעם בשבוע, ולמנהל לא היה כסף לשלם לו משכורת יותר מחמישה חודשים.

ישראל אייכלר: כאשר נודע למנהל על העוני הגדול בבית של הרב שטיינמן – כי הוא ביקר בבני ברק אצל האישה והילדים – אז הוא הלך וגייס סכום גדול מאוד כדי לשלם את חמישה חודשי המשכורת שמגיעים לו כמורה, כמלמד.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר לו: אסור לך לתת לי את זה ולי אסור לקחת את זה.

ישראל אייכלר: זה כספי צדקה.

ישראל אייכלר: למלמד תורה לבני ישראל אסור לקחת כסף, רק שכר בטלה – המלמד בזמן שהוא מלמד את התלמיד ולא יכול לצאת לעבודה, ומשלמים לו שכר בטלה; אבל את החודשים האלה שלא היה לך לשלם כבר חייתי, זה לא חוב כספי שאתה חייב לי וזה לא כסף שיש לי זכות לקבל אותו.

ישראל אייכלר: לכן, אם מהיום אתה רוצה לשלם לי שכר בזמן, שכר בטלה – אני יכול לקחת, אבל מה שהיה כבר היה.

ישראל אייכלר: זה היהודי הרב לייב שטיינמן, שכל העולם יודע שכמו שנאמר "היש בה עץ אם אין" על ארץ ישראל – אם יש בה זקן שבזכותו העם עומד.

ישראל אייכלר: בעולם המודרני אמרו: העולם שייך לצעירים.

ישראל אייכלר: זקני המשפחה יושבים בודדים בבית ומצפים למותם.

ישראל אייכלר: שונה העם היהודי, שבכל הדורות ידעו ש"בישישים חכמה וארך ימים תבונה".

ישראל אייכלר: העם היהודי נושא עיניו אל זקניו, אל תלמידי חכמים שבשרם נצרב באותיות התורה הקדושה במשך שנות דור.

ישראל אייכלר: הגאון הרב שטיינמן הוא אחד מהיחידים שהעולם עומד עליו.

ישראל אייכלר: עמודי העולם בשנים האחרונות מתרופפים כי אנשי אמונה אבדו.

ישראל אייכלר: לא בכל יום נוצר יהודי שבמשך 100 שנים לומד תורה, ותלמיד חכם כזה, שבכוח קדושתו משמש כחיץ בינינו לבין כל הצרות וכל הסכנות, כמו שנאמר "היש בה עץ אם אין".

ישראל אייכלר: כולנו תפילה שעץ החיים יהיה בריא וה' ישלח לו רפואה שלמה למען כל עם ישראל כולו.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חבריי וחברותיי, כמובן, אנחנו בעד החוק הזה.

יעל גרמן: אבל אני לא יודעת משום מה, תוך כדי כך שישבתי נזכרתי בסיפור שהנס כריסטיאן אנדרסן כתב לפני 180 שנה.

יעל גרמן: הוא סיפר על ממלכה, ובממלכה הזו היה מלך שנורא אהב בגדים.

יעל גרמן: הוא כל כך אהב בגדים שהיו לו יותר חייטים מאשר חיילים בארמון.

יעל גרמן: יום-יום הוא היה לובש בגד והיה יוצא החוצה, וכל הארמון היה מתפעל ממנו.

יעל גרמן: יום אחד הגיעו לממלכה שני ז'וליקים, ממזרים, לאחד קראו מחט ולאחד קראו חוט.

יעל גרמן: הם אמרו למלך: אני אתפור לך את הבגד הכי יפה בעולם, אבל טיפשים לא יכולים לראות את הבגד הזה, אז אם תנסה לראות ולא תראה אותו – אתה טיפש.

יעל גרמן: והם ישבו וקיבלו המון כסף, קיבלו חומרים, טוו וטוו וטוו ובסוף המלך נכנס ולא ראה דבר.

יעל גרמן: אז הוא אמר: אוי, אני טיפש; אז אני אומר שזה יפה.

יעל גרמן: וכך הוא יצא לרחובות, וברחובות העם הריע ואמר: איזה בגד יפה.

יעל גרמן: ורק ילד אחד קטן אמר לאבא שלו: אבא, הוא עירום, אין לו כלום.

יעל גרמן: וזה בני בגין.

יעל גרמן: כל מה שרקחו פה וכל מה שאמרו לנו וכל הסיפורים שזה לא בשביל ראש הממשלה, זה למען הציבור המסכן, עליו רוצים להגן – חברים, לא כולם טיפשים.

יעל גרמן: בני בגין הוא הילד שבא והראה שכל המרקחת הזו שנקראת חוק ההמלצות היא עירומה והיא נועדה אך ורק לדבר אחד – לכסות על מערומיו של ראש הממשלה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

סאלח סעד: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהתחלה אני רוצה לברך את תלמידי בית ספר תיכון מבוקעאתא ברמת הגולן שנמצאים ביציע.

סאלח סעד: תבורכו כולכם.

סאלח סעד: תראו, אין ספק ששר הרווחה חיים כץ עושה עבודה נהדרת למען האוכלוסייה החלשה, כמובן למען הקשישים בישראל.

סאלח סעד: איציק שמולי, חברי הטוב, אתה באמת מוביל את העניין של הגמלאים, תבורך על כל מה שאתה עושה.

סאלח סעד: אני רוצה להגיד לכם – וחבל לי שסמוטריץ, חבר הכנסת סמוטריץ, לא נמצא כאן באולם; האיש המושחת ביותר שראיתי בחיי.

סאלח סעד: הוא מטיף מוסר – למי הוא מטיף מוסר?

סאלח סעד: לחיילים הדרוזים שבנו את ביתם על אדמתם הפרטית במר'אר, בבית ג'ן, בדאליה, בעוספיא, בכל מקום.

סאלח סעד: על עמותת רגבים המושחתת רק אתמול אמר מבקר המדינה שכ-500,000 שקל, חצי מיליון שקל הועברו מהמועצה האזורית שומרון שלא כדין.

סאלח סעד: את זה מבקר המדינה אמר.

סאלח סעד: האיש הזה, המושחת, מטיף מוסר לנו, לבני העדה הדרוזית.

סאלח סעד: והוא עותר, יחד עם עמותת רגבים, כנגד ועדות התכנון והבנייה: למה אתם לא הורסים את בתיהם של החיילים הדרוזים?

סאלח סעד: בושה.

סאלח סעד: ואני אומר לך, סמוטריץ – חבל שאתה לא פה: אני והעדה הדרוזית בזים לך.

סאלח סעד: בזים לך.

סאלח סעד: אתה עוד קטן שתדבר ככה על מג"ד דרוזי, על אלוף דרוזי, על קצין דרוזי, על חייל דרוזי או על כל אזרח דרוזי.

סאלח סעד: לא אתן לך להתבטא.

סאלח סעד: לכן עתרתי, גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, עתרתי ושלחתי מכתב הבוקר, חריף ביותר, ליועץ המשפטי לממשלה, ודרשתי לפתוח בחקירה פלילית נגד סמוטריץ ועמותת רגבים על זה שהעמותה הזאת מושחתת ביותר, קיבלה חצי מיליון שקל לא כדת ולא כדין, ואת זה לא אני אמרתי; מבקר המדינה.

סאלח סעד: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

טלי פלוסקוב: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, הנושא שאנחנו מדברים עליו, הנושא של האזרחים הוותיקים – החלטנו כאן בחוק שחוקקנו שלא נקרא להם קשישים, נקרא להם האזרחים הוותיקים – הוא מאוד מאוד חשוב.

טלי פלוסקוב: שמעתי פה כמה חברי כנסת, ואני רוצה להתייחס לכמה אמירות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – הוא לא באולם, אבל אמרתי לו גם את זה בשיחה אישית – דיבר על ראייה קדימה.

טלי פלוסקוב: אז אני רוצה גם לכם לספר, למי שפספס אולי כאן בדיונים, שבכנסת ישראל קמה ועדה משותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולוועדת הכלכלה שמטרתה בניית תוכנית-אב לאומית לתחום הזקנה.

טלי פלוסקוב: יש לי זכות מאוד גדולה לעמוד בראש הוועדה הזאת – מה, לאה, סליחה?

לאה פדידה: אחרי זה לא יהיה תקציב, כמו שבוועדה למען – – – שהכנתם תוכנית – – –

טלי פלוסקוב: לא, תרשי לי לא להסכים איתך, אני דווקא מסתכלת על זה אחרת.

טלי פלוסקוב: אני לוקחת כדוגמה את ועדת אלאלוף, ועדת העוני, ואנחנו רואים שכ-6 מיליארד שקל כבר הושקעו לטובת ההמלצות של ועדת אלאלוף.

טלי פלוסקוב: לכן, אני מסתכלת על זה אחרת.

טלי פלוסקוב: אני כן רואה, בעיניי, חיסרון מאוד גדול שלא עשו את זה קודם, ולכן היום אנחנו פותרים את הבעיות של האזרחים הוותיקים בשיטת כיבוי שרפות, באמת בשיטת סגירת חורים – אלה שצצים פתאום פה ושם.

טלי פלוסקוב: אנחנו היום, בזכות שר הרווחה חיים כץ – ואני מברכת אותו באמת על ההחלטה, בעיניי היא מאוד מאוד נכונה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כבר שנתיים ברצף בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות מקבלים החלטה אכן לתת מענק חימום לאותם אזרחים שלא קיבלו, אבל הוא היה פי שלושה פחות מהמענק לאזורים הקרים כמו שהוגדר בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: לכן ההצעה של חיים כץ היא מאוד מבורכת.

טלי פלוסקוב: אבל אני רוצה דווקא להגיד לכם עוד כמה מילים.

טלי פלוסקוב: באמת, יש לוועדה הזאת שאני מדברת עליה 12 חברים קבועים, אבל אני רוצה להזמין כל חבר כנסת שרואה לנכון להשתתף בעבודת הוועדה, ויש לו רעיונות וראייה קדימה מה צריך לעשות לטובת האזרחים הוותיקים.

טלי פלוסקוב: מאוד אשמח שזאת תהיה באמת עבודה משותפת של כולנו ביחד: גם חברי הכנסת, גם משרדי הממשלה, גם אנשי אקדמיה.

טלי פלוסקוב: ויש היום תמיכה מאוד מאוד רחבה בהקמת הוועדה ובמה שאני כרגע מתארת.

טלי פלוסקוב: נודיע בקרוב מתי תהיה השקת הוועדה, ושלושה שרים כבר נענו בחיוב לבוא ולהגיד את האני מאמין שלהם.

טלי פלוסקוב: ופה, לאה, אני חוזרת אלייך.

טלי פלוסקוב: בוודאי ובוודאי אנחנו, המחוקקים, נתאר את המצב הקיים, נתאר אפשרויות לפתרון, וודאי וודאי שהמלצות הוועדה הזאת, העבודה המשותפת שלנו, כמובן יצטרכו אחר כך – –

נאוה בוקר: תודה.

טלי פלוסקוב: – – לעבור לפסים של יישום, ושם נדבר כמובן על התקציב.

טלי פלוסקוב: גברתי, משפט אחרון.

טלי פלוסקוב: למה אני מדברת על יישום?

טלי פלוסקוב: זה ששר האוצר משה כחלון יהיה נוכח בהשקת הוועדה זו כבר אמירה בעיניי, וצריך להאמין שנעשה ונצליח.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

אילן גילאון: ואללה, מזמן לא ראו אותך, דוד.

נאוה בוקר: מזמן לא שמענו אותו.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

דוד ביטן: רגע, אני צריך להוריד את – מה זה, כולם מוכנים או מה?

נאוה בוקר: תקבל עוד שלוש שניות.

עיסאווי פריג': איך נכנסת כאן?

דוד ביטן: לא – – –

נאוה בוקר: רשום, רשום.

דוד ביטן: ביקשתי – – –

עיסאווי פריג': – – – שהוא רשום.

דוד ביטן: אגיד לך למה, אגיד לך למה.

דוד ביטן: כיוון שאתם תוקפים אותי על הנושא של בני בגין, אז אמרתי: אני אשיב.

נאוה בוקר: כשתנהל את המליאה – – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: מה זה?

דוד ביטן: כן, נכון.

חיים ילין: ביטן – – – לבדוק מה אתה אומר.

דוד ביטן: אז אני – מה זה?

חיים ילין: תחשוב טוב.

דוד ביטן: אני חושב טוב.

דוד ביטן: אני אומר לכם דבר מאוד פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אבל בקול רם, ביטן, לא שומעים אותך.

דוד ביטן: יש מה שנקרא עמדת סיעה, וזה דבר לא פחות חשוב מדברים אחרים.

דוד ביטן: אחרת אי-אפשר לנהל את הכנסת, אי-אפשר לנהל את הסיעות ואי-אפשר שום דבר.

דוד ביטן: אני מזכיר ליש עתיד שבקדנציה הקודמת, כשעדי קול העזה רק לפטפט מילה, העפתם אותה מהוועדה.

יעל גרמן: – – –

דוד ביטן: רגע, רגע, אל תפריעי לי.

דוד ביטן: העפתם אותה בלי שום בעיה.

יעל גרמן: אבל זה לא נכון.

יעל גרמן: זה לא נכון.

מיקי לוי: – – –

דוד ביטן: אני גם אומר לך את זה, לא רק לה.

מיקי לוי: לא, שלא תגיד שטויות.

דוד ביטן: לא שטויות, אמרו לי שהעפתם אותה בשנייה.

מיקי לוי: – – – הצעות חוק, זה הכול.

דוד ביטן: ואני מזכיר לכם, למחנה הציוני, שרק העז חבר כנסת להגיד משהו, העפתם אותו.

דוד ביטן: אמרתם לו: אם תעז לדבר, אתה יוצא מחוץ למחנה.

איילת נחמיאס ורבין: את מי העפנו?

דוד ביטן: זוהיר בהלול.

דוד ביטן: ואני גם מזכיר לך, ויש לי מידעים על מה שקורה אצלכם בישיבות – –

רויטל סויד: את מי הוצאנו מהוועדה?

רויטל סויד: למי סתמנו את הפה?

רויטל סויד: מי לא יכול היה להגיד את כל מה שהוא רוצה?

דוד ביטן: – – כשאמרת שבחוק מסוים אתה לא מרוצה מההצבעה, אז אמר לך גבאי: אתה יכול למצוא מפלגה אחרת.

דוד ביטן: עכשיו, תשמעו טוב – – –

סאלח סעד: אתה מדבר אליי?

דוד ביטן: כן, לך הוא אמר.

דוד ביטן: עכשיו, אני אומר לך – – –

סאלח סעד: – – –

איילת נחמיאס ורבין: לסאלח סעד? מתי?

דוד ביטן: יש לי מידעים.

דוד ביטן: יש לי מידעים.

איילת נחמיאס ורבין: יש לך מידעים?

דוד ביטן: יש לי מידעים, כן.

דוד ביטן: ואני אומר לכם דבר מאוד – – –

סאלח סעד: אתה לא תטיף לי מוסר.

דוד ביטן: לא, לא לך המוסר.

דוד ביטן: המוסר זה למפלגה, לא לך.

דוד ביטן: אתה טועה, אתה פשוט מבין את זה הפוך.

דוד ביטן: אתה רצית למשהו אחר; אמר לך: אם לא, אז תמצא מפלגה אחרת.

איילת נחמיאס ורבין: מה?

דוד ביטן: כן, כן, כן, ודאי.

דוד ביטן: אז הדברים האלה – – –

איציק שמולי: זה היה לזוהיר בהלול.

דוד ביטן: זה המידע שקיבלתי.

דוד ביטן: עכשיו, אני אומר לכם דבר מאוד פשוט:

דוד ביטן: גם לא הפרעתי אף פעם לבני בגין להצביע כפי שהוא רוצה, אבל יש גבול.

דוד ביטן: עם כל הכבוד לבני בגין – ואני מעריך אותו מאוד, והוא חשוב לי מאוד, הוא גם חשוב למפלגה – אנחנו לא נאפשר – – –

מיקי רוזנטל: הגבול מגיע כשזה מגיע לראש הממשלה.

רויטל סויד: יש גבול.

רויטל סויד: הציבור – אסור שידע מה קורה פה.

דוד ביטן: תקשיבי רגע.

דוד ביטן: שמעתי, שמעתי.

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד.

דוד ביטן: את רשומה אחר כך.

דוד ביטן: אנחנו לא נאפשר בשום פנים ואופן לחבר כנסת מהליכוד ללכת נגד סיעת הליכוד.

דוד ביטן: זה קודם כול העיקרון, והעיקרון הזה תופס בכל דבר.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת ביטן, אתה אומר שהחוק לא קשור לראש הממשלה.

דוד ביטן: עכשיו אני – תקשיבי רגע – אני נותן ספֵייס, אני נותן – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – לראש הממשלה.

דוד ביטן: רגע, רק רגע.

דוד ביטן: תנו לי רגע להשיב.

דוד ביטן: קחי לי את הזמן – תוסיפי לי שתי דקות.

נאוה בוקר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, מספיק.

דוד ביטן: תוסיפי לי שתי דקות.

דוד ביטן: עכשיו, אני בדרך כלל, גם כיושב-ראש קואליציה וגם כיושב-ראש סיעה, נותן ספֵייס לחברי הכנסת.

דוד ביטן: באיזה מובן?

דוד ביטן: אם אני רואה שיש לי רוב, ואני יכול לתת לו להצביע גם בניגוד לעמדת המפלגה, לעמדת הקואליציה, אני עושה את זה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל גרמן, שבי, בבקשה.

דוד ביטן: נתתי.

דוד ביטן: ויש פה אנשים שיגידו את זה.

דוד ביטן: הם בצד הזה, הם יגידו לכם את זה.

דוד ביטן: אבל אני לא מוכן שבכל פעם שאני צריך להעביר איזושהי הצעת חוק אז אני תמיד צריך להתחשב בבני בגין, במובן הזה: פה אני עושה ועדה משותפת, פה אני עושה זה.

עמר בר-לב: למה שההחלטות בוועדות השונות יהיו רק בהורדות ידיים?

דוד ביטן: הוא לא אופוזיציה, הוא חבר סיעת הליכוד, נבחר כחלק מסיעת הליכוד.

יעל גרמן: אבל למה לא לשמוע אותו.

יעל גרמן: הוא רק ביקש שהחוק יחול אחרי.

יעל גרמן: הוא – – –

דוד ביטן: שמעתי אותו, עם כל הכבוד לך.

דוד ביטן: זה מתאים לך למה שהוא אומר, אבל לי זה לא מתאים.

איילת נחמיאס ורבין: לא עניין של מתאים, חבר הכנסת ביטן.

איילת נחמיאס ורבין: אתם אומרים שזה לא קשור לראש הממשלה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד ביטן: זה עניין עקרוני מבחינתי.

דוד ביטן: חברי סיעת הליכוד יצביעו בדיוק לפי עמדת הסיעה, וכשאני יכול לתת ספייס אני נותן ספייס.

דוד ביטן: ואני אומר לכם עוד משהו – –

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה לא קשור אליך.

דוד ביטן: – – זה קורה בכל המפלגות, ותפסיקו להיות דו-פרצופיים ולבלבל את המוח.

דוד ביטן: אל תהיו דו-פרצופיים.

דוד ביטן: גם אצלכם, אם מישהו יצביע נגד מה שאתם מבקשים, במקרה הזה – מה שמבקש הוד רוממותו גבאי, עכשיו – –

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נהיה דו-פרצופיים כמה שבא לנו.

דוד ביטן: – – אם מישהו יעז להצביע נגד או משהו, אז הוא מייד יקבל עונש, אתם יודעים את זה, אי-אפשר לנהל את זה אחרת.

דוד ביטן: במליאה ובוועדה זה אותו דבר, אבל – – –

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, היה חוק המסתננים השבוע.

איילת נחמיאס ורבין: חברי כנסת שלא הצביעו קיבלו עונש?

איילת נחמיאס ורבין: איזה המצאות יש לך, גם כן.

דוד ביטן: אתם כמעט העפתם אותם מהמפלגה.

דוד ביטן: תביאו את זוהיר בהלול.

דוד ביטן: איפה זוהיר בהלול?

דוד ביטן: תביאו אותו.

דוד ביטן: אמרתם לו: עוף מהמפלגה.

דוד ביטן: עוף מהמפלגה, אין לך מקום במפלגה – אמרתם לו.

דוד ביטן: על מה את מדברת, תגידי לי.

רויטל סויד: תגיד לי מה אתה מדבר – – –

איילת נחמיאס ורבין: חברי כנסת – – – לא הצביעו השבוע על חוק המסתננים.

איילת נחמיאס ורבין: מה, קרה להם משהו?

נאוה בוקר: נא לסיים בבקשה.

דוד ביטן: אתם, אל תהיו דו-פרצופיים.

דוד ביטן: אתם הולכים לבני בגין ואומרים לו: כמה אתה גדול וכמה אתה חשוב, והכל – על מנת שהוא יצביע נגד המפלגה, כדי שאנחנו נפסיד בהצבעה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא ראוי.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא שכח את הדמוקרטיה.

רויטל סויד: – – –

דוד ביטן: אז אנחנו פה נמצאים, ואני לא הולך להוציא אותו להרבה זמן, בסך הכול לשבועיים, ובעוד שבועיים – –

איילת נחמיאס ורבין: כל הכבוד, וואו.

איילת נחמיאס ורבין: כל הכבוד, צהלולים.

דוד ביטן: – – בעוד שבועיים אני אחזיר אותו.

דוד ביטן: ואני אומר לכם דבר אחד – נכון להיום אין לי רוב בוועדה גם בלי קשר לבני בגין.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לך למה – כי אתם הפכתם חוק ראוי לחוק בזוי.

קריאות: – – –

דוד ביטן: אל תגידי לי, אני יודע לספור קולות, אני גם יודע.

דוד ביטן: אין לי כרגע רוב.

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה.

דוד ביטן: בסופו של דבר, חבר הכנסת בני בגין, עם כל הכבוד שאני רוחש לו, לא יכול ללכת נגד המפלגה בהצבעות חשובות.

דוד ביטן: תודה רבה.

יעל גרמן: זה לא היה נגד המפלגה – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

דוד ביטן: החוק הזה חשוב ממדרגה ראשונה.

דוד ביטן: לא קשור לנתניהו.

דוד ביטן: לא קשור, לא קשור לנתניהו.

איילת נחמיאס ורבין: יופי, נכון, אז אל תעשה לנו – – –

דוד ביטן: קשור לזכויות הנחקרים במדינת ישראל.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – רטרואקטיבי.

איילת נחמיאס ורבין: הינה.

דוד ביטן: זכויות הנחקרים במדינת ישראל, זה מה שחשוב.

דוד ביטן: את רוצה להחליף את בני בגין בוועדה?

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן, אני מבקשת להפסיק את הדיאלוג הזה.

מיקי רוזנטל: – – – את האמת.

מיקי רוזנטל: חלאס.

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד.

נאוה בוקר: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן, שקט במליאה.

קריאות: – – –

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, השר, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת דוד ביטן, אתם המצאתם פוליטיקה חדשה.

רויטל סויד: אתם המצאתם פוליטיקת בריונות, אתם המצאתם את המונח אלימות פרלמנטרית.

רויטל סויד: אתה מדבר איתנו על חבר הכנסת בגין?

רויטל סויד: אתם, שתי ועדות מיוחדות הקמתם כדי לסתום לו את הפה.

רויטל סויד: אתם הולכים להעביר פה הצעת חוק בזק, בוועדה שהיא לא הוועדה הנכונה, בוועדה – כשהיועץ המשפטי לממשלה, שפרקליט המדינה, שהיועצים המשפטיים של השב"כ, של כל גוף אפשרי, הם נגדה, אך ורק כדי שתחול על הראש הממשלה.

רויטל סויד: ומה אתם רוצים לעשות?

רויטל סויד: בשם האזרח הקטן, האזרח הקטן.

רויטל סויד: שכחתם להגיד – 15,000 תיקים של התביעות, הצעת החוק הזאת לא תחול עליהם.

רויטל סויד: היא לא תחול על האזרח הקטן, היא תחול על שני גורמים: על ארגוני פשיעה, על ראשי ארגוני פשיעה ועל נבחרי ציבור.

יוליה מלינובסקי: יש הצעה – – –

דוד ביטן: – – –

רויטל סויד: ומה רצה בני בגין?

רויטל סויד: הוא רצה דבר אחד.

רויטל סויד: הוא רצה שאתם, היום, תגידו שזה יחול רק על החקירות שלא נפתחו, ועל זה הלבנתם את פניו, ועל זה אתם עשיתם פה – מצולם, עשיתם לו פה לינץ' שתסתכל איך הוא נראה, אלימות ממש.

רויטל סויד: ככה אתם דיברתם אליו ובסוף הדחתם אותו, עד שהוא נאלץ בבושת פנים לעמוד פה ולומר – זה לא על דעתי.

רויטל סויד: זה לא על דעתי.

רויטל סויד: ועכשיו, תראו מה קרה, כי בפעם הקודמת שסתמתם לו את הפה בעוד חוק שהוא לא חוקתי, חוק ההסדרה, הקמתם ועדה מיוחדת, והיום היועץ המשפטי לממשלה עמד בפני בית המשפט העליון ואמר על החוק הזה שהוא לא חוקתי.

רויטל סויד: ומה אתם תגידו עכשיו?

רויטל סויד: בג"ץ, השמאלנים האלה.

רויטל סויד: זאת השיטה שלכם: אתם מעבירים חקיקה לא חוקתית, לא דמוקרטית, פרסונלית על ראש הממשלה – שאין לה כלום עם אזרחי מדינת ישראל, שתחול רק על נבחרי ציבור ועל ראשי ארגוני פשיעה – ואחר כך תגידו שבית המשפט העליון הוא השמאלני.

רויטל סויד: אז תתביישו לכם.

רויטל סויד: לזה קוראים אלימות, אלימות פרלמנטרית, בריונות – ואתם המצאתם אותה, וזה מה שאתם עושים.

רויטל סויד: אתם מעבירים פה סדרת חקיקה, ואתם רומסים את התקנון ואתם רומסים את זכות הדיבור של האנשים, ואתם רומסים את הסדר הטוב שהיה פה, ואתם עושים פה רק מה שיעשה הישרדות פוליטית – מילא שלכם – רק של ראש הממשלה, פרסונלית לחלוטין.

רויטל סויד: אז אתה אל תדבר אלינו, אל תגיד עלינו.

רויטל סויד: אצלנו אומרים מה שרוצים, מי שרוצה, איך שהוא רוצה, ועובדה שאתה יודע את זה.

רויטל סויד: אתה לוקח חבר כנסת שהוא היחיד, המצפון, שנאלצתם להקים בגללו שתי ועדות, וסותם לו את הפה בבריונות.

רויטל סויד: תודה.

דוד ביטן: אני אשיב לך בוועדה מחר.

דוד ביטן: מחר אני אשיב לך על כל הטענות האלה בוועדה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת נורית קורן.

רויטל סויד: – – –

דוד ביטן: זה חוק מצוין.

דוד ביטן: אתם הולכים נגד תושבי המדינה.

רויטל סויד: לא חל על אף אחד מאזרחי מדינת ישראל.

דוד ביטן: את מדברת לא לעניין.

דוד ביטן: מי שביקש את זה כך, זה הפרקליטות ביקשה את זה כך.

דוד ביטן: אחר כך היא באה לטעון טענות נגד – – – זה המצב.

נאוה בוקר: טוב, סיימתם לצעוק?

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת בבקשה.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן.

יוליה מלינובסקי: לכולם – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד, אני לא רוצה להתחיל לקרוא לסדר.

נאוה בוקר: חברים, מספיק.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש – – –

דוד ביטן: – – –

נאוה בוקר: חברים, חבר הכנסת דוד ביטן.

יוליה מלינובסקי: – – – האזרחים הקטנים.

מיקי רוזנטל: זה לא החוק הזה.

מיקי רוזנטל: מה זה שייך לחוק הזה?

רויטל סויד: – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

נאוה בוקר: אני אתחיל לקרוא לסדר.

נאוה בוקר: אי-אפשר לנהל ככה מליאה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר פעם ראשונה.

נאוה בוקר: מספיק.

נאוה בוקר: בבקשה, תתחילי.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אז סטינו קצת מהדיון.

נורית קורן: אנחנו מדברים היום פה בהצעת חוק שמדברת על מענק חימום לקשישים, לאזרחים ותיקים – שכאן זה דבר חשוב ביותר, ואני רוצה להודות לחברי הכנסת איציק שמולי ויוליה מלינובסקי ולשר חיים כץ, שבאמת לקח את זה, וצריך גם לברך את שר האוצר, שהקציב לזה את התקציב וסוף-סוף החורף שלנו לאזרחים הוותיקים יהיה – חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת.

נורית קורן: אני משבחת אותך, חבל שתתרגזי.

נורית קורן: את עושה דברים כל כך טובים בחוק, חבל שתתרגזי.

נאוה בוקר: חברים, תדברו בשקט, בבקשה.

נורית קורן: אני רוצה לומר שבעצם, במה שקורה כאן אנחנו סוף-סוף מתקנים עוול של הרבה מאוד שנים ונותנים לקשישים, שיהיה להם חם בחורף, וגם דואגים להם שהם לא יצטרכו להוציא מכיסם כל כך הרבה כסף לחימום.

נורית קורן: חשוב מאוד שגם הקצבאות יעלו, גם קצבת הזקנה, גם קצבת הנכות – שכל הקצבאות האלה יעלו ואנחנו סוף-סוף נהפוך להיות חברה ערכית ושוויונית.

נורית קורן: וחברים, צריך לזכור: כולנו יושבים בבית הזה, אנחנו יושבים כחברים בתוך מפלגות.

נורית קורן: חבר הכנסת ביטן, חברת הכנסת רויטל סויד.

נורית קורן: אנחנו יושבים פה בכנסת חברים בתוך מפלגות וגם חברים בסיעה, וגם יש קואליציה ואופוזיציה, ולפעמים צריך להישמע בהצבעות לסיעה, אין ברירה.

נורית קורן: זה לא שאנחנו תוקפים מישהו באישי, ולכן אנחנו צריכים לזכור את הדברים האלה.

נורית קורן: בסופו של דבר אנחנו באים לשרת את הציבור וזה מה שאנחנו עושים.

נורית קורן: ואנחנו עובדים קשה כדי לשרת את הציבור, והינה, יש לזה תוצאות: מענק החימום והעלאת הקצבאות, שיהיו בקרוב.

נורית קורן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיקי לוי, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: גברתי, חבריי חברי הכנסת, הלך ראש הממשלה אל ציפור השיר – הפכתי את המילים: לא אל הזרזיר אלא אל ציפור השיר – הלך ראש הממשלה לשם המשפחה בגין וצירף אותו, בהחלט ללא פריימריז.

מיקי לוי: הרי למה הלך ראש הממשלה?

מיקי לוי: אני לא חושד בראש הממשלה שהוא היה צריך את הנוצות של משפחת בגין.

מיקי לוי: מה פתאום.

מיקי לוי: מה, אתם חושדים בכשרים?

מיקי לוי: הוא צירף אותו סתם כך.

מיקי לוי: זאת ועוד – אולי שכחתם, חברי, בהשבעת הממשלה הוא הקפיץ אותו לכאן, לכיסאות האלה.

מיקי לוי: קפץ בני לכיסאות האלה לצילום קבוצתי, ולאחר הצילום – הופ, עורבא פרח, לא נראה יותר בכיסאות האלה.

מיקי לוי: ואני לא חושד בראש הממשלה שהוא עושה שימוש בשם של משפחת בגין.

מיקי לוי: נשמעו רעמים מהר הרצל.

מיקי לוי: מנחם בגין, זכרו לברכה – לא רעמים של גשם; רעמים של מנחם בגין, זכרו לברכה.

מיקי לוי: מפקד האצ"ל הנערץ מתהפך בקברו על מה שנעשה פה לבנו, על הנבלה שנעשתה כאן לבנו.

מיקי לוי: דומה חבר הכנסת – ותודה רבה, חברת הכנסת יעל גרמן, על שהזכרת לי – דומה חבר הכנסת בגין לאותו נער מספרו של הנס אנדרסן, שהכניס את אצבעו לסכר על מנת למנוע את הצפת העיר.

מיקי לוי: הוא מכניס את אצבעו לסכר כדי למנוע את ההרס ואת החוקים הלא-ראויים שאתם מביאים לבית הזה.

מיקי לוי: הוא מונע את השיטפון, את אובדן הדרך של הליכוד.

מיקי לוי: השליחים של נתניהו מדיחים את בני בגין.

מיקי לוי: ניחוחות של בושם צרפתי רע, בושם צרפתי שאפילו לא הצליח למנוע את מותו של החוק הצרפתי.

מיקי לוי: נשיקה צרפתית.

מיקי לוי: לפני כמה שעות, גברתי, יצאה ההודעה של היועץ המשפטי לממשלה בתשובתו לבג"ץ כי חוק ההסדרה אינו חוקי, אינו עומד במבחן של חוקתיות.

מיקי לוי: מה עשתה הממשלה?

מיקי לוי: לקחה משרד עורכי דין פרטי כדי לייצג אותה.

מיקי לוי: הייתכן?

מיקי לוי: משרד עורכי דין מייצג אותם?

אלעזר שטרן: – – –

מיקי לוי: אני מתנצל, תודה רבה.

מיקי לוי: הרעמים באים מהר הזיתים ולא מהר הרצל.

מיקי לוי: רצה ראש הממשלה לשעבר, זכרו לברכה, להיקבר כאחד האדם, כאחד האדם.

מיקי לוי: עוד חצי שנייה.

מיקי לוי: יתרה מזו, אני יושב בוועדה הזאת כבר יומיים ואוזניי לא מאמינות.

מיקי לוי: חוק ההמלצות, שהוא חוק בזוי, לא ראוי, לא חוקי – היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה מגיע בגפו כדי להסביר למה החוק הזה לא בסדר; לא מצאנו איש מקצוע אחד, אחד, שייתן מילה טובה על החוק הזה.

מיקי לוי: אפילו לא אחד, אפילו לא רבע מילה, אפילו לא אות, כי אין מה לתת לחוק הזה לעבור.

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה.

מיקי לוי: מי שירים את ידו בעד החוק הזה בוגד בספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

נאוה בוקר: אילן גילאון, אתה רשום לי שלישי, אבל מיכאל, בוא – – –

אילן גילאון: בכבוד, בכבוד.

נאוה בוקר: אז אתה אחריו, חבר הכנסת גילאון.

נאוה בוקר: רשומה לי קארין אלהרר אחריו.

נאוה בוקר: קארין ואילן גילאון אחרונים.

נאוה בוקר: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: גברתי יושבת-ראש הישיבה, האמת שתכננתי כן לדבר על החוק הזה, אבל בגלל היום הזה, יום עם הרבה מתח, מתח אמיתי שיש בעם היהודי, במדינת ישראל – המשנה במסכת אבות אומרת: "משה קיבל תורה מסיני ומסרה ליהושע".

מיכאל מלכיאלי: התורה שלנו, תורה של עם ישראל, היא לא תורה שעוברת בדילוגים של דורות; היא תורה שעוברת מאב לבן מתוך ידיעה שאבא לא משקר לבן שלו.

מיכאל מלכיאלי: ועם ישראל ניצב ונשען על זקני הדור, על גדולי ישראל, על אותם אנשים שראו את הדור הקודם.

מיכאל מלכיאלי: היום עם ישראל כולו עוקב בדריכות אחר בריאותו ורפואתו של הרב שטיינמן, שיהיה בריא.

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לומר משפט – סיפר לי אותו יהודי זקן, לא זוכר בשם מי – על אותו אדם שהייתה לו ירושה מהוריו, איזו נברשת מאוד מיוחדת, ולאותה נברשת היה סיפור שעבדו עליה בעבודת יד.

מיכאל מלכיאלי: ויום אחד אותה נברשת נפלה ונשברה.

מיכאל מלכיאלי: התעצב אותו זקן ואמר: איפה אני אוכל למצוא כזאת נברשת?

מיכאל מלכיאלי: בא הנכד ואמר לו: מה הבעיה?

מיכאל מלכיאלי: נברשת כזאת אפשר למצוא, ללכת לחנות.

מיכאל מלכיאלי: ב-1,000 שקל אתה קונה כזאת נברשת.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לו: תקשיב טוב מה אני רוצה לומר לך: נכון, אבל אותו בית חרושת שייצר את זה כבר נסגר מזמן.

מיכאל מלכיאלי: כזאת נברשת מיוחדת כבר אי-אפשר למצוא היום.

מיכאל מלכיאלי: אפשר למצוא זיופים, חיקויים.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו רואים את אותם גדולי תורה, 100 שנות תורה, 100 שנות הרבצת תורה, כל אדם – ואני זכיתי לפני כחודשיים לבוא לבית של הרב שטיינמן.

מיכאל מלכיאלי: אתה רואה יהודי בן 100 שכל-כולו תורה, כל-כולו מסירות לכלל ישראל.

מיכאל מלכיאלי: בית – קירות מפויחים.

מיכאל מלכיאלי: הוא היה יכול לבנות לעצמו ארמון.

מיכאל מלכיאלי: אדם שוויתר על כל תענוגות העולם הזה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מייחלים לרפואתו.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו יודעים שעצם הימצאותו בתוכנו, אין ספק שהיא מגינה קודם כול על מדינת ישראל, מגינה על עם ישראל, ובעזרת השם, שנזכה להחלמתו.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

נאוה בוקר: נאפס את זה.

אילן גילאון: אני מקווה שגברתי תפצה אותי באיזו דקה, דקה וחצי על כל העיכובים.

נאוה בוקר: כמה שתרצה.

נאוה בוקר: שלוש דקות ותוספת.

אילן גילאון: מובן מאליו שאני תומך בחוק הזה.

אילן גילאון: מובן מאליו.

אילן גילאון: האמת היא שחבר הכנסת ביטן צודק: זכותה של המפלגה להכניס בתוכה או להוציא מתוכה.

אילן גילאון: אבל זה הנזר האחרון של התפארת של התנועה שלכם.

אילן גילאון: אפשר להוציא את כל האנשים האלה, וזו זכותה של המפלגה, והם כולם בחוץ.

אילן גילאון: אם ז'בוטינסקי היה מגיע, גברתי, הוא לא היה מזהה את יורשיו היום בתוך המליאה.

אילן גילאון: ומכאן אני רוצה להידרש, באמת באותו הקשר, לעניין של ביזוי מוסד הנשיאות, גברתי.

אילן גילאון: ואני נושא את הדברים האלה במחילה, משום שאני צריך להגיע לאוניברסיטת באר שבע, זה היה בסדר-היום שלי ומאוד מאוד חשוב לי לדבר על הדברים, כי הם קשורים לדברים כאן.

אילן גילאון: בעיניי, הנשיא, שהוא אחד הנשיאים הכי אהובים שהיו במדינת ישראל אי-פעם – –

קארין אלהרר: נכון.

אילן גילאון: – – הוא גם הדגל, וגם הסמל, וגם המנורה, ואני – גילוי נאות – גם הצבעתי בעדו.

אילן גילאון: לא בגלל דעותיו אלא על אף דעותיו הז'בוטינסקאיות, הימניות, הבית"ריות.

אילן גילאון: הוא סמל, ואלה, כל אלה שמתערטלים בדגל כל היום, הם היו האחרונים, גברתי, שהיו צריכים לבזות את בית הנשיא.

אילן גילאון: פעם היה ויכוח ודיון בין ניצים לבין יונים; היום זו מקהלה של עורבים שמצווחת כל הזמן כדי להגדיל את עצמה ולשבח את עצמה בגרונה שלה.

אילן גילאון: גברתי, יש לי פה באמת תחושה – ואני רוצה לומר שם של במאי ששרת התרבות מאוד מאוד אוהבת, קוראים לו קוונטין טרנטינו, והוא ביים את הסרט "ממזרים חסרי כבוד".

אילן גילאון: כאשר אתם מבקרים את נשיא המדינה, רבותיי וגברותיי, שלו נעליכם מעל רגליכם וצחצחו שיניכם באותה הזדמנות, כי לו הייתם מודעים, אתם המצווחים, להקת המצווחים, לו הייתם מודעים קצת לעצמכם – לא הרבה, אבל קצת – הייתם חופרים בור בעומק של 50 מטר בתוך האדמה ולא יוצאים ממנו 30 שנה מפאת הבושה מה יגידו עליכם השכנים.

אילן גילאון: אני מבין, גברתי, שהנשיא זכה לכאפיה, ובכאפיה אין שום דבר רע, אבל אני מניח שלו האנלוגיה הזאת הייתה קורית נניח בגרמניה, והיו שמים על ראשה של הקנצלרית – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מרקל.

אילן גילאון: מרקל.

אילן גילאון: היו שמים לה שטריימל, הייתה לנו תגובה כנראה לגמרי אחרת.

אילן גילאון: אבל מה שאני בא לומר כאן:

אילן גילאון: מעולם לא אמרתי שום דבר שיפוטי לגבי הטיפול של מערכת המשפט באלאור אזריה, הילד של כולנו.

אילן גילאון: גברתי, אני מציע שגם את תשמעי את זה.

נאוה בוקר: כן.

אילן גילאון: ולא היה כאן מקום לחנינה, אבל בכל מקרה, אלאור אזריה לא יכול להפוך לגיבור של מדינת ישראל בשורה אחת עם טרומפלדור, עם נתן אלבז, עם אורי אילן, משום שהוא ירה בבן אדם חצי מת בראשו וחיסל אותו.

אילן גילאון: ואני אומר את השמות האלה מתוך תקווה שאתם גם מכירים את השמות האלה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אילן גילאון: נדמה לי שכך גם חשב נשיא מדינת ישראל.

אילן גילאון: אני, בפרפראזה למה שהוא אמר כאן – אני רוצה לומר: יחי נשיא מדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: יחי, יחי, יחי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 51) (מענק חימום אחיד), התשע"ח–2017.

יואל חסון: האופוזיציה פה, את הקואליציה זה לא מעניין.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, אתה מאוד מפריע לי.

יואל חסון: זה מפריע לי שאלה קולות האופוזיציה.

יואל חסון: זה לא עובר בקולות הקואליציה.

נאוה בוקר: אני מבקשת ממך לשבת בכיסאך ולהצביע, בבקשה.

יואל חסון: טוב שיש אופוזיציה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 51) (מענק חימום אחיד), התשע"ח–2017, בקריאה ראשונה.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס 51) (מענק חימום אחיד), התשע"ח–2017, לוועדת העבודה הרווחה והבריאות נתקבלה.

נאוה בוקר: חברים, בעד – 44, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאוה בוקר: כן, אדוני השר איוב קרא.

איוב קרא: אפשר להוסיף אותי?

נאוה בוקר: אפשר להוסיף את השר איוב קרא, בעד, לפרוטוקול.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אלי אלאלוף, חבר הכנסת אברהם נגוסה, חבר הכנסת רועי פולקמן וחברת הכנסת מיכאל מלכיאלי – כולם הצביעו בעד.

נאוה בוקר: ישנן שתי הצעות נוספות המוצמדות להצעה הזאת.

נאוה בוקר: ההצעה הראשונה: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק חימום אחיד), התשע"ח–2017, של חבר הכנסת איציק שמולי.

נאוה בוקר: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת איציק שמולי, מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק חימום אחיד), התשע"ח–2017, לדיון מוקדם בוועדת העבודה הרווחה והבריאות נתקבלה.

נאוה בוקר: 49 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה עברה בקריאה טרומית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

נאוה בוקר: ואנחנו עוברים להצבעה נוספת על הצעת החוק המוצמדת להצעות אלה: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק חימום), התשע"ח–2017, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

נאוה בוקר: מי בעד? מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק חימום), התשע"ח–2017, לדיון מוקדם בוועדת העבודה הרווחה והבריאות נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 49, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותעבור להכנה לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאוה בוקר: נא להוסיף לפרוטוקול: חבר הכנסת אילן גילאון הצביע בעד שתי ההצעות האחרונות.

נאוה בוקר: ואנחנו עוברים כעת להודעת ועדת הכנסת על החלטתה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 117), התשע"ז – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש הודעה אישית.

נאוה בוקר: מייד לאחר הודעת ועדת הכנסת – סליחה שנייה, סליחה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, בבקשה, הודעה אישית.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

יואל חסון: לעמוד?

יואל חסון: אתה מודיע על התפטרות?

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, שמעתי קודם שעלה לדבר פה חבר הכנסת סאלח סעד ובירך אותי ברכות נהדרות.

בצלאל סמוטריץ': אז אדון סעד, אתה יכול להמשיך.

בצלאל סמוטריץ': כל קללה שלך היא ברכה גדולה לי, לאנשיי, למצביעיי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני שואל אותך, באמת אני שואל אותך.

בצלאל סמוטריץ': יש ביטוי – אני לא יודע אם אתה מכיר עברית, יש ביטוי בעברית: אל תלך עם חמאה על הראש ביום של שמש.

בצלאל סמוטריץ': אז אתה ב-2007 הרי הודחת מההסתדרות כי הסתבר שפברקת תואר מפוברק וקיבלת תוספת כספית.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך הסתבר שפברקת חשבוניות דלק.

בצלאל סמוטריץ': אז אתה מושחת עם קבלות, אתה מדבר עליי?

בצלאל סמוטריץ': ברצינות.

רויטל סויד: מה קרה?

רויטל סויד: מה אתה עושה?

יואל חסון: תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': תגנו עליו.

בצלאל סמוטריץ': תגנו עליו.

בצלאל סמוטריץ': תגנו עליו.

רויטל סויד: תתבייש לך.

יואל חסון: מה יש לך, למה אתה מדבר עליו?

נאוה בוקר: סליחה, חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': הינה אני – אני הולך להתנצל.

רויטל סויד: אתה יורד לרמה כזאת?

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע, אני הולך להתנצל.

בצלאל סמוטריץ': יואל, אני הולך להתנצל.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

איילת נחמיאס ורבין: מגיעה לו הודעה אישית.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול לקבל הודעה אישית, כי אני מגיב לך.

סאלח סעד: אתה מדבר?

סאלח סעד: אתה מושחת.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להתנצל בפני אזרחי ישראל שירדתי לתת-רמה והגבתי לחבר כנסת שלא ראוי לתגובה.

קסניה סבטלובה: תתנצל על זה שלקחת את הכסף ונתת לחברים שלך.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אנצל את כמה הדקות האלה כדי לדבר קצת על תנועת רגבים, שאוהבים לתקוף אותה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, למה סאלח סעד תוקף את עמותת רגבים?

בצלאל סמוטריץ': כי עמותת רגבים עושה כבר שנים עבודת קודש ומתעסקת עם עשרות אלפי מבנים לא חוקיים; מתעסקת עם השתלטות על קרקעות, מתעסקת עם פגיעה בשמורות טבע ובערכי טבע, וכנראה סאלח סעד ואחרים, יש להם עניין להגן על עבריינים.

סאלח סעד: הבית שלך ללא היתר בנייה, על מה אתה מדבר?

בצלאל סמוטריץ': אגב, חשוב לומר שעמותת רגבים פועלת הרבה מאוד לטובת יישובים דרוזיים.

סאלח סעד: הבית שלך ללא היתר בנייה.

נאוה בוקר: חברים, מספיק.

בצלאל סמוטריץ': עוד כשאני הייתי – בתקופה שאני עוד פעלתי ברגבים, אנחנו גם הלכנו לבג"ץ נגד המדינה, למקומות שבהם המדינה בלמה תוכניות מתאר ביישובים דרוזיים בצפון.

בצלאל סמוטריץ': על זה אין ויכוח, המדינה צריכה לעשות את חלקה.

בצלאל סמוטריץ': ואני באמת אומר לכם: עמותת רגבים עושה עבודת קודש, ואף אחד לא יחליש אותה.

בצלאל סמוטריץ': לא כל מיני פופוליסטים בתקשורת שמנסים לכרוך את שמה עם דברים שלא היו ולא נבראו, ובוודאי ובוודאי – לא רוצה שוב לחזור אליך – אבל בוודאי ובוודאי לא כל מיני אנשים שבאמת לא ראויים לתגובה אפילו, ויושבים כאן ומכפישים בלי שום ביסוס עובדתי.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר לכם, חברים, אני גאה על שנות עבודתי בתנועת רגבים.

בצלאל סמוטריץ': אני גאה על הזכות הנהדרת שהייתה לי לעבוד בתנועה החשובה הזאת, ששומרת על אדמות הלאום – –

יואל חסון: את זה תגיד בכתב ההגנה.

קסניה סבטלובה: וממשיך לממן את החברים שלך מכספי הציבור.

בצלאל סמוטריץ': – – ששומרת על שלטון החוק, ששומרת על המינהל התקין, ששומרת על ערכי הטבע, הסביבה והנוף.

נאוה בוקר: חברים, מספיק.

נאוה בוקר: מספיק, האגף הימני.

בצלאל סמוטריץ': ואדוני סאלח סעד, אתה יכול להתעצבן, ולצעוק, ולהיות מתוסכל, ולהיות מריר.

בצלאל סמוטריץ': תנועת רגבים – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – תמשיך לעבוד ולעשות את עבודת הקודש שלה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, גם בפריפריה – – –

סתיו שפיר: – – –

בצלאל סמוטריץ': גב' שפיר, כשאת תתחילי – – –

סתיו שפיר: – – –

בצלאל סמוטריץ': תקשיבי רגע, גב' שפיר – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר – – –

סתיו שפיר: אתה תגיד את זה בחקירות של המשטרה.

סתיו שפיר: לך תגיד את זה בחקירה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סתיו שפיר, אני אתייחס אלייך כשאת תפסיקי להיות חברת כנסת סתמית.

בצלאל סמוטריץ': כשאת תתחילי לעשות – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר.

בצלאל סמוטריץ': – – ולהועיל לאזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כל עוד את עסוקה בלקלל ובלהכפיש ובלתקוף, אז אנחנו נמשיך לעשות – –

סתיו שפיר: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ונמשיך לשרת את אזרחי מדינת ישראל, ונמשיך לקדם את מה שאנחנו מאמינים לטובת מדינת ישראל ביהודה ושומרון ובנגב ובגליל, וגם, אגב, בתל אביב.

בצלאל סמוטריץ': נמשיך עם העשייה הגדולה שלנו.

בצלאל סמוטריץ': ואת, חברת הכנסת שפיר, תמשיכי לקטר ולצעוק ולהיות מתוסכלת, כי זאת חלוקת התפקידים בינינו: אנחנו עובדים, אנחנו עושים – – –

עיסאווי פריג': הזמן שלך נגמר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שאת צריכה להגיב, את הרי זאת שהתחלת פה לצעוק.

בצלאל סמוטריץ': את התגובה של חברת הכנסת שפיר אנחנו כבר שמענו.

סתיו שפיר: אתה שקרן.

סתיו שפיר: תתפטר.

סתיו שפיר: תתפטר מהכנסת.

בצלאל סמוטריץ': את התגובה של חברת הכנסת שפיר כולנו שמענו בגלי צה"ל הבוקר.

בצלאל סמוטריץ': את תמשיכי לצעוק ולהיות מרירה ומתוסכלת, בזמן שאנחנו נמשיך להוביל תהליכים טובים וחשובים, כפי שאמרתי, לטובת מדינת ישראל ואזרחיה.

בצלאל סמוטריץ': זאת חלוקת התפקידים: הקואליציה עושה, הקואליציה פועלת; האופוזיציה, יש, אגב, חברי כנסת טובים באופוזיציה שגם צריכים להשפיע, אני לא אכניס אותך לוויכוח הזה, לא אומר אותך בשמך – למרות שאולי תבקש גם אתה תכף הודעה אישית; אם אני מחמיא לך זה הורס לך אולי בפריימריז – אבל יש חברי כנסת באופוזיציה שמתעסקים רק בלצעוק.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מסכם, גברתי היושבת-ראש – – –

נאוה בוקר: נא לסיים בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני מסכם.

בצלאל סמוטריץ': חברת רגבים עושה עבודת קודש, ויש כאלה, כמו חברי הכנסת סעד, שעבודתה החשובה היא לצנינים ביניהם מכיוון שהם לא אוהבים שמטפלים בעבריינות הבנייה שלהם ושל חבריהם.

בצלאל סמוטריץ': אני גאה על חלקי בתנועה הזאת, היא תמשיך לפעול ולעשות.

בצלאל סמוטריץ': ועוד פעם, מי שירצה להיות ממורמר, מתוסכל ומקלל – שיהיה לו לבריאות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברים, אנחנו נעבור להודעת ועדת הכנסת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הודעה זו דורשת הצבעה.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום א' באב התשע"ז, 24 ביולי 2017, להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה לוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעות חוק נוספות, לקריאה שנייה ושלישית.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 117), התשע"ז–2017, מ/1148, מהוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעות חוק נוספות לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

): תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ועדת הכנסת על החלטתה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 117), התשע"ז–2017, מהוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעות חוק נוספות לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 13 בעד הצעת ועדת הכנסת – 28 נגד – 1 נמנעים – 2 הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 117), התשע"ז–2017, מהוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעות חוק נוספות לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 23, מתנגד אחד, שני נמנעים.

נאוה בוקר: הודעת ועדת הכנסת אושרה.

קריאה: נאוה, זה 28.

נאוה בוקר: 28, נכון, בהחלט.

נאוה בוקר: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא:

נאוה בוקר: מדיניות פיזור האוכלוסייה של מדינת ישראל משנות ה-50 ועד היום

נאוה בוקר: חברים, אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: מדיניות פיזור האוכלוסייה של מדינת ישראל משנות ה-50 ועד היום, מס' 8189, של חבר הכנסת מוסי רז.

נאוה בוקר: בבקשה.

עיסאווי פריג': למה את לא נותנת להם להגיב?

סתיו שפיר: – – –

מוסי רז: הינה, אני יורד.

מוסי רז: אני יורד ונותן לסתיו לעלות.

נאוה בוקר: עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת רז.

מוסי רז: את לא נותנת לה להגיב?

נאוה בוקר: לא, אסור לי.

נאוה בוקר: זה התקנון.

סתיו שפיר: – – – לחבר קואליציה לעמוד פה ולשקר ולהשמיץ, בשעה שהוא פשוט בן אדם מושחת – – –

נאוה בוקר: זה בניגוד לתקנון.

סתיו שפיר: אתם לא נותנים להגיב להאשמות שלו.

נאוה בוקר: לא, זה בניגוד לתקנון, גברתי.

סתיו שפיר: – – – להגיב להאשמות מצד חברי כנסת, בטח מצד חברי כנסת מושחתים כמו בצלאל סמוטריץ.

נאוה בוקר: על פי התקנון אני לא אמורה לתת לך להגיב בתגובה.

קריאה: תני לה שלוש דקות – – –

נאוה בוקר: לא, לא, זה בלתי אפשרי.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: תמשיך בבקשה, זמנך – – –

בצלאל סמוטריץ': היא זאת שצעקה עליי.

בצלאל סמוטריץ': היא לא צריכה לקבל – – –

נאוה בוקר: לא, לא, היא לא תקבל.

נאוה בוקר: את לא יכולה לקבל, על פי התקנון.

נאוה בוקר: אני פועלת על פי תקנון.

נאוה בוקר: חברים, מספיק.

נאוה בוקר: אני מאפסת לך את השעון – – –

איילת נחמיאס ורבין: זה נראה לך נאות שלא תיתני לה הודעה אישית?

איילת נחמיאס ורבין: זו שערורייה מה שאת עושה.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: בבקשה, חבר הכנסת רז.

נאוה בוקר: חברת הכנסת ורבין נחמיאס – – –

איילת נחמיאס ורבין: זאת שערורייה, פשוט שערורייה.

נאוה בוקר: שערורייה?

נאוה בוקר: אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

איילת נחמיאס ורבין: – – – פעם שלישית.

איילת נחמיאס ורבין: אני הולכת – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, אני בדקתי את העניין.

נאוה בוקר: לצערי הרב, אי-אפשר.

נאוה בוקר: לפי התקנון לא.

סתיו שפיר: – – –

איילת נחמיאס ורבין: הוא הזכיר את שמה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת ורבין נחמיאס, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת ורבין נחמיאס, פעם שלישית אני קוראת אותך לסדר.

נאוה בוקר: תוציאו את ורבין נחמיאס מהמליאה.

איילת נחמיאס ורבין: שערורייה ההתנהגות שלך.

איילת נחמיאס ורבין: את שערורייה ובושה.

איילת נחמיאס ורבין: (חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין יוצאת מאולם המליאה.)

סתיו שפיר: לבן אדם מושחת אתם ממשיכים לתת.

סתיו שפיר: אני דורשת את זכות הדיבור שלי.

נאוה בוקר: את רוצה שאני אמשיך לקרוא לך?

סתיו שפיר: – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, זה בסמכות שלך לתת.

רויטל סויד: זה בסמכות שלך, תשאלי את המזכיר.

רויטל סויד: זה לא נכון.

נאוה בוקר: על פי התקנון אני לא אמורה לתת.

נאוה בוקר: אני התייעצתי עם מי שצריך.

נאוה בוקר: על פי התקנון אני לא אמורה לתת.

רויטל סויד: זה בסמכות שלך, תשאלי את המזכיר.

נאוה בוקר: אני מבקשת ממך לא להפריע לי לנהל את המליאה.

נאוה בוקר: תודה רבה לך.

רויטל סויד: אבל תקשיבי – – –

נאוה בוקר: הקשבתי.

נאוה בוקר: זו החלטה שלי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

רויטל סויד: את זה תגידי, שזו החלטה שלך.

רויטל סויד: את זה תגידי, לא "על פי התקנון".

רויטל סויד: זאת החלטה שלך.

נאוה בוקר: אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

רויטל סויד: את יכולה לקרוא כמה שאת רוצה.

רויטל סויד: תודי שאת יכולה – – – תודי.

סתיו שפיר: קוראים לנו מושחתים.

נאוה בוקר: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

סתיו שפיר: תקראי לסדר כמה שאת רוצה.

סתיו שפיר: רק מושחתים עוזרים למושחתים – – –

נאוה בוקר: אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

נאוה בוקר: אני מבקשת להוציא את חברת הכנסת סתיו שפיר.

נאוה בוקר: (חברת הכנסת סתיו שפיר יוצאת מאולם המליאה.

נאוה בוקר: )

רויטל סויד: זה לא יכול להיות, זה סעיף 34(א) – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד, אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: אתם רוצים שאני אוציא את כולכם?

נאוה בוקר: לאן אתם רוצים להגיע?

יעל כהן-פארן: – – –

רויטל סויד: סעיף 34(א) – – –

קריאה: לאן את רוצה?

נאוה בוקר: אני רוצה להמשיך את הדיון בצורה מסודרת.

נאוה בוקר: תודה רבה.

מיקי לוי: רגע, סליחה, הוא סילף את דבריה והיא חייבת לעלות.

מיקי לוי: אתם עושים חוקים חדשים.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: אני מבקשת – – –

רויטל סויד: אמרו דברים של שחיתות על חברת כנסת, תני לה להגיד את הדברים שלו.

מיקי לוי: הוא סילף את הדברים שלה, היא חייבת לענות לפי התקנון.

מיקי לוי: היא חייבת, תקראו טוב.

מיקי לוי: הוא התייחס אליה באופן ישיר, סילף את דבריה.

מיקי לוי: ואני לא מעורכי הדין שלה.

מיקי לוי: אני מעורכי הדין של הצדק.

נאוה בוקר: זה לא יקרה.

נאוה בוקר: אני מאפסת את השעון.

נחמן שי: רגע, היא עונה או לא עונה?

נאוה בוקר: היא לא עונה.

נחמן שי: למה?

יעל כהן-פארן: למה היא לא עונה?

נאוה בוקר: כי אני החלטתי.

נאוה בוקר: יש תקנון.

יעל כהן-פארן: את מבזה את התפקיד שלך.

יעל כהן-פארן: השמיעו דברים נגדה השמיעו דברים נגדה.

יעל כהן-פארן: את מבזה את התפקיד שלך.

יעל כהן-פארן: סעיף 34(א) בתקנון.

יעל כהן-פארן: הוא האשים אותה, הוא הכפיש את שמה.

נאוה בוקר: אני לא מתכוונת לנהל איתכם על זה דיון בכלל.

יעל כהן-פארן: את צריכה לתת לה להביע את עמדתה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מוסי רז, תתחיל בדבריך.

נאוה בוקר: מי שיפריע עכשיו לחבר הכנסת מוסי רז לדבר יוצא מהמליאה.

נאוה בוקר: תודה.

יעל כהן-פארן: את מבזה את התפקיד שלך.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – – –

נחמן שי: – – – תישארו לבד.

נאוה בוקר: חברים מהצד השמאלי, שקט בבקשה.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – – –

נאוה בוקר: תמשיך, בבקשה.

נאוה בוקר: חברים בצד השמאלי, שקט, בבקשה.

אלי אלאלוף: – – –

מוסי רז: אני רוצה להעלות כאן נושא שהוא נושא היסטורי חשוב, אבל הוא משפיע על חיינו עד עצם היום הזה, ומהווה בסיס – – –

אלי אלאלוף: אבל אתה רואה פה אופוזיציה – – – דיון היסטורי?

מוסי רז: אני לא חושב, חבר הכנסת אלאלוף שהאופוזיציה כאן אשמה, אבל אני לא איכנס לשאלה הזאת.

מוסי רז: נושא היסטורי חשוב ביותר, שמשפיע על חיינו ועל הפערים בחברה עד עצם היום הזה, ואם לא נבין את ההיסטוריה שלנו לא נוכל להתמודד עם ההווה ועם העתיד שלנו.

מוסי רז: סבא שלי, אבא של אבי, סיפר לי על סיפור עלייתו לארץ.

מוסי רז: הוא עלה מכורדיסטן העיראקית, הגיע בדרך לא דרך לביירות, השנה היא 1931.

מוסי רז: הוא עלה לארץ לא באונייה ולא במטוס, וגם לא ברגל, הוא עלה במונית.

מוסי רז: עלה במונית מביירות לחיפה, הגיע יום שישי – זה מאוד מפריע, הדיבורים שם.

נאוה בוקר: חברים בצד השמאלי, מספיק.

מוסי רז: זה היה יום שישי, הוא נשאר במשך השבת בחיפה, וביום ראשון בבוקר, כך הוא מספר לי, הוא אמר לאחים של סבתא שלי: בואו, הולכים.

מוסי רז: לאן הולכים?

מוסי רז: לירושלים.

מוסי רז: כמו רוב היהודים שבאו לכאן הוא רצה ללכת לירושלים.

מוסי רז: בתקופות מאוחרות יותר אולי גם צצו תל אביב, רעננה, ומקומות אחרים.

מוסי רז: וכיוון שמי ששלט כאן היה המנדט הבריטי הוא היה יכול ללכת לירושלים.

מוסי רז: לו הוא היה מגיע 20 שנה מאוחר יותר עם דרכון עיראקי או במסגרת ההגעה לארץ של יהדות עיראק, מרוקו, ויהדות אחרת מארצות האסלאם, מן הסתם סביר להניח שהוא היה מוסלל למקום אחר.

מוסי רז: הוא היה מגיע לעיירות פיתוח, ששלחו לשם אנשים הרבה פעמים בניגוד לרצונם.

מוסי רז: והעיירות האלה היום חלקן כבר מאוד משגשגות, יש בהן אנשים מאוד טובים ומאוד מוכשרים, אבל עד היום הן סובלות מאפליה בחברה הישראלית, שאפשר לראות אותה בכל מקום, החל בתקציבים, שעדיין לא אוזנו, והסללה.

מוסי רז: אנחנו יכולים לראות שבערים מסוימות אין אפילו בתי ספר עיוניים כמו שצריך, מסלילים לבתי ספר מקצועיים.

מוסי רז: זכור לנו הוויכוח שהיה בממשלה בין השר לשעבר סילבן שלום לבין ראש הממשלה – נקווה שנוכל להגיד בעתיד הקרוב "לשעבר" – נתניהו, על הנושא הזה.

אמיר אוחנה: – – –

מוסי רז: פערים אחרים, אני מסתכל לדוגמה איך הצבא בוחן אנשים – חבר הכנסת אמיר אוחנה, אתה מתעניין בזה – אומרים להם: תגיעו ב-09:00, בבוקר – לילדים בני 18: תגיעו ב-09:00 בבוקר למבחן בתל אביב, נראה אתכם מגיעים מחלק מהמקומות בארץ שהם מאוד מרוחקים.

מוסי רז: הטעויות האלה, ותכף אני אתייחס ואצטט כמה ציטוטים משנות ה-50, נעשו לא רק בשנות ה-50; הם נעשו גם בשנות ה-80, לדוגמה, כשהקימו יישובים, כמו לדוגמה היישוב שאני גר בו – אני מראה את זה כדי להוכיח שאני לא מאשים מישהו ספציפי במחדלים האלה – שוהם, ויישובים אחרים.

מוסי רז: הקמת היישובים האלה רוקנה יישובים שהתחילו להתחזק, כמו, במקרה שלנו, לוד ורמלה; ההקמה של שוהם ושל מודיעין רוקנה את לוד ורמלה מהאוכלוסייה היותר-חזקה שלהם וגרמה להם עוול בלתי רגיל.

מוסי רז: לא מקרה שאחת ההחלטות הראשונות של ממשלת רבין, זיכרונו לברכה, ב-1992 הייתה לא להקים יותר יישובים חדשים.

מוסי רז: אני יודע, זה בניגוד לדנ"א של הציוניות עד אז, אבל הקמת יישובים היום היא פגיעה חברתית, היא פגיעה סביבתית.

מוסי רז: אני רוצה לחזור חזרה לשנות ה-50 ולהביא משם ציטוטים.

מוסי רז: אני בטוח שכשייפתחו התיקים, ואני חושב שהגיע הזמן שייפתחו התיקים, ואני קורא מפה לפתוח את הפרוטוקולים, אנחנו נקרא על הדברים האלה גם לגבי שנות ה-50, וגם לגבי עולי אתיופיה שהגיעו בשלבים מאוחרים יותר, שגם הם הוסללו למקומות מסוימים, ואפילו אפילו, הס מלהזכיר, על מהגרי עבודה שרק לפני יומיים היה פה רעש שלם בחקיקה סביבם.

מוסי רז: אז אני רוצה לקרוא כמה ציטוטים, שתבינו על מה אני מדבר ולמה אני חושב שצריך לחקור את הדבר הזה, למה אני חושב שצריך לפתוח את התיקים ולפתוח את הפרוטוקולים.

מוסי רז: אני אצטט לדוגמה את לובה אליאב, שכמו שאתם יודעים היה מזכ"ל מפלגת העבודה, חבר כנסת שנים רבות, והוא גם היה, כמו שאתם ודאי יודעים, יו"ר צוות ההקמה של חבל לכיש.

מוסי רז: הוא אמר: "הם לא רצו לרדת.

מוסי רז: נתתי הוראה לנהג שיפעיל את הכפתור, המשאית הייתה מתרוממת והם נשפכו על הרצפה.

מוסי רז: המשאית יצאה ואנשים נשארו על האדמה".

מוסי רז: כך שלחו אותם.

מוסי רז: מאוחר יותר, אני יכול להקריא לכם לדוגמה עדויות שאומרות: אה, פתאום הגיעו עולים מפולין, מה, אנחנו נשלח אותם לשם?

מוסי רז: פתאום אפשר לשלוח לרמת אביב, פתאום אפשר לשלוח למקומות אחרים.

מוסי רז: אני אקרא לכם עוד עדות.

מוסי רז: שלמה זלמן שרגאי, ראש מחלקת העלייה בסוכנות היהודית לשעבר: "עלינו לדעת שהארץ משוועת לעלייה כדי ליישב את הגבולות ולמנוע הסתננות" – עוד פעם חוזרת המילה – "והתפרצות ליישובים היהודיים.

מוסי רז: – – – העולים מסוגלים לילך להתיישבות.

מוסי רז: האנשים מהרי האטלס ומדרום תוניסיה שאיפתם ומגמתם חיי הכפר".

מוסי רז: הוא כבר קובע להם איפה השאיפה שלהם ואיפה המגמה שלהם.

מוסי רז: פרופ' אלישע אפרת, מאדריכלי התקופה, אומר בריאיון לדוד דרעי, שהפיק את הסרט "סאלח פה זה ארץ ישראל": "זה היה צירוף כוכבים מעולה.

מוסי רז: כלומר, באה אוכלוסייה בכמויות" – אגב, כמויות.

מוסי רז: לא מספרים; בכמויות מודדים קמח, סוכר, זבל, לא אוכלוסייה, לא בני אדם – "באה אוכלוסייה בכמויות.

מוסי רז: כוכב שני: הם היו חסרי הון וחסרי משאבים".

מוסי רז: למה?

מוסי רז: אנחנו יודעים.

מוסי רז: היה כאן איזה סכסוך שגרם להם לבוא בצורה כזאת.

מוסי רז: "זאת אומרת שאתה יכול לעשות איתם מה שאתה רוצה.

מוסי רז: כוכב שלישי: יש לך פתאום שטחים של מדינה" – אני משתמש במילים שלו – "שכבשת ב-1948, שטחים בלי סוף ואוכלוסייה בלי יכולת התנגדות, זה צירוף הכוכבים הטוב ביותר שהיה למדינת ישראל אי-פעם".

מוסי רז: אחר כך התחדשה העלייה ממזרח אירופה, כפי שציינתי גם קודם, ואז נכתב בסקירה של מחלקת הקליטה: "עם פתיחת שערי היציאה בכמה ארצות אירופה, ומצרים, חל שינוי מהותי" – איזה שינוי מהותי חל?

מוסי רז: פתאום אפשר לשלוח אנשים למקומות שלהם, פתאום אפשר לשלוח למקום אחר – "חל שינוי מהותי במבנה העלייה, שחייב פתיחת אזור רצועת החוף, שהיה סגור שנים אחדות בפני העלייה החדשה".

מוסי רז: בפרוטוקול הנהלת הסוכנות מ-1956 מצוטט יהודה ברגיניסקי, שהיה שותפו של יוספטל בראשות מחלקת הקליטה: "אנחנו לא עושים אפליה ברורה בין עולה לעולה, אבל נגיד במילים פשוטות, אינני יכול לשלוח כרגע פולני לפחון, מפני שזה תכף משפיע על מצב העלייה מפולין".

מוסי רז: ממקומות אחרים זה כמובן לא משפיע, הוא יכול לשלוח את מי שהוא רוצה לפחון.

מוסי רז: אז אלה פני הדברים.

מוסי רז: כך היה בשנות ה-50, כך היה בשנות ה-80 כשהקמנו יישובים חדשים.

מוסי רז: שוב, כדי לפזר את האוכלוסייה בצורה לא נכונה.

מוסי רז: כך היה כשעלתה העלייה מאתיופיה, וכך קורה אצלנו כל הזמן, וזו אחת הסיבות המרכזיות לעובדה שאנחנו מתקשים לסגור פערים.

מוסי רז: ראיתי איזה דיון בפייסבוק לדוגמה, שאפילו בין עולי ארגנטינה יש כאלה שטוענים שאת אלה עם ההשכלה שלחו לרעננה, את אלה בלי ההשכלה שלחו למגדל העמק.

מוסי רז: לא יודע אם זה נכון או לא.

מוסי רז: אנחנו חייבים לחקור את הדבר הזה.

מוסי רז: אני קורא לכם, חברי הקואליציה, אני יודע שיש אינפלציה של ועדות חקירה, אני יודע שזה עולה כסף, אני יודע שזה לא פשוט, ואני גם יודע שאתם קואליציה – –

יהודה גליק: – – –

מוסי רז: – – אבל זו סוגיה שצריך לחקור למען העבר שלנו, למען ההווה שלנו ולמען העתיד שלנו.

מוסי רז: והיא לא סוגיה מפלגתית, להפך, רוב הסוגיות שנגעתי בהן כאן דווקא נגעו לנציגים של מפלגה אחת, שלצערי איש מהם וגם לא אישה מהם נמצאים פה עכשיו.

מוסי רז: אתם, זה תלוי בקולות שלכם אם תהיה ועדת חקירה כזאת, כן או לא.

מוסי רז: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: ישיב סגן השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל משולם נהרי, בבקשה.

אורי אריאל: נו, אפשר להצביע.

אורי אריאל: השר, לא צריך.

קריאה: לא צריך.

אורי אריאל: מחילה, אתה יודע, לא צריך.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש – – –

נאוה בוקר: חברים, תאפשרו לסגן השר, בבקשה, לסיים את דבריו.

נאוה בוקר: הרשיתי להם להיכנס.

נאוה בוקר: סליחה.

משולם נהרי: יש לי הרבה מה לומר, ואני מזדהה עם חלק מהדברים, אז בואו תנו לי לדבר ותקשיבו.

משולם נהרי: כשצריך להאריך – מאריכים; כשצריך לקצר – מקצרים.

מוסי רז: – – – אתה מזדהה עם הכול, אתה יכול לתמוך.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת מוסי רז, הדברים שאמרת הם לא זרים, הם מחזירים אותנו אחורה.

משולם נהרי: ואצלי זה לא הסבא, אצלי זה גם ההורים.

משולם נהרי: שמו אותם בגליל באוהלים, במקום שאי-אפשר לחיות, בשלג הגדול שהיה בשנות ה-50, עד שנאלצו לברוח משם.

משולם נהרי: אני רק לא הבנתי למה אתה צריך ועדת חקירה.

משולם נהרי: ילדי תימן שנעלמו – עד היום זה פצע פתוח וכואב, ולא הצלחנו להגיע אל האמת.

משולם נהרי: האמת נעדרת, האמת מוסתרת.

נורית קורן: אנחנו עובדים על זה עכשיו.

משולם נהרי: אנחנו עובדים על זה כבר הרבה שנים, אבל כל מה שאִפשרה והחליטה הממשלה – הרי זה לעג לרש.

משולם נהרי: בסופו של דבר תיקי האימוץ לא נפתחו, ואם הם לא ייפתחו, לא נדע את האמת.

משולם נהרי: אני אומר את מה שאני חושב, ואני גם מלווה את זה.

נורית קורן: – – –

משולם נהרי: אפשר לייפות את הדברים, אבל הילדים האלה עוד לא חזרו.

נורית קורן: אני לא מייפה את הדברים, אלה דברים שנעשים היום.

משולם נהרי: הילדים האלה לא חזרו, ויש הרבה הרבה סימני שאלה על היעלמותם.

נורית קורן: יש עוד הרבה מה לעשות – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת נורית קורן, תני לו בבקשה לסיים את דבריו.

משולם נהרי: אבל אני רק לא הבנתי: מה תועיל לך פה ועדת חקירה?

משולם נהרי: את מי תזמין?

משולם נהרי: את אלה שהיו אז, שליוו את בן-גוריון, את שמעון פרס, את משה שרת, את פנחס ספיר, את לוי אשכול?

משולם נהרי: כל אלה שקיבלו את ההחלטות בימים ההם?

משולם נהרי: הרי לא נוכל להזמין אותם, ולדעתי, במקום לעסוק בעבר, בוא נראה היום מה אנחנו עושים כדי לתקן את מה שלפי דבריך קלקלו.

משולם נהרי: המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל הוקם בשנת 2005 במטרה לצמצם פערים ולתת שוויון הזדמנויות לתושבי הנגב והגליל אל מול מרכז הארץ.

משולם נהרי: הדבר התבקש משום שלאורך עשרות שנים נוצרו פערים חברתיים, כלכליים ותשתיתיים רבים בין אזורים אלו לבין המרכז.

משולם נהרי: מאז הקמתו, המשרד פועל בתחומים רבים על מנת לגשר ולצמצם פערים אלו, והשקיע מאות מיליוני שקלים בפרויקטים מחוללי שינוי בנגב ובגליל בתחומי ההתיישבות, החינוך, הבריאות והתעסוקה ופיתוח כלכלי.

משולם נהרי: אני רוצה למנות כמה דוגמאות – לא הכול, אבל כמה דוגמאות בולטות – שהמשרד מקדם גם בנגב והגליל וגם בפריפריה: הקמת הפקולטה לרפואה בצפת; הקמת כיתות חכמות.

קריאה: – – –

רועי פולקמן: – – – פשרה, אין לנו בעיה.

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חברים, מספיק.

נאוה בוקר: חברים, תנו בבקשה לסגן השר לסיים את דבריו.

נאוה בוקר: סגן השר, בבקשה תמשיך.

עודד פורר: שכנעת – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, מספיק.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת מירב, זה מאוד מפריע.

נאוה בוקר: הוא לא יכול להמשיך, אתם מעכבים אותו.

נאוה בוקר: גם את, עם כולם, כן.

משולם נהרי: אני יודע שאתם משוכנעים, אבל אני לא בטוח שכולם גם בקיאים במה שהמשרד עושה.

משולם נהרי: בכל אופן, בשנת 2015, מעבר לפעילויות הגדולות שעושים כדי לצמצם פערים וכדי לעזור לאוכלוסייה שנמצאת שם וסובלת בגלל זה, בשנת 2015 התברר שהם לא נמצאים רק בנגב ובגליל אלא גם במרכז הארץ, במקומות מסוימים, ולא פחות סובלים מאשר בעיירות הפיתוח.

משולם נהרי: אז בשנת 2015 נוספה למשרד אחריות על הפריפריה החברתית במרכז הארץ, וזאת לאחר שהמשרד זיהה שהפערים החברתיים הקיימים במדינת ישראל אינם רק גיאוגרפיים אלא גם חברתיים, וזוהי אוכלוסייה שלא ניתן לה מענה מספק בעבר ובכלל תחומי החיים.

משולם נהרי: אני מסיים.

משולם נהרי: בשנתיים האחרונות קידם המשרד עשרות פרויקטים בפריפריה החברתית בתחומי הפיתוח הכלכלי, התעסוקה, מתן מענה לשיפור איכות חייהם של בני הגיל השלישי, חינוך בלתי פורמלי, רווחה, קהילה ועוד.

משולם נהרי: לסיכום, המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל בראשותו של השר אריה דרעי הוקם במטרה להציע מענה מיידי על צרכים הקיימים בנגב ובגליל ובפריפריה החברתית, וימשיך לעשות כן ולהשקיע משאבים גדולים ונרחבים גם בשנים הבאות.

משולם נהרי: תודה על הסבלנות.

נאוה בוקר: תודה רבה, סגן השר משולם נהרי.

נאוה בוקר: אנא גש למקומך להצבעה.

נאוה בוקר: אתה מציע להסיר את ההצעה, אדוני סגן השר?

משולם נהרי: כן.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

נאוה בוקר: מי שנגד – להסיר; מי שבעד – בעד להעביר לוועדת הכנסת.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: חברים, נא להצביע.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 31 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 5, 31 מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: אם כך, ההצעה נדחתה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: התוכנית המדינית של טראמפ וההתנגדות למדינה פלסטינית ולאוסלו ג'

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא התוכנית המדינית של טראמפ וההתנגדות למדינה פלסטינית ולאוסלו ג', הצעות שמספרן 8178, 8179, 8234, 8266 ו-8267.

נאוה בוקר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, בבקשה.

יואב קיש: אפשר להחליף?

נאוה בוקר: כן, בהחלט.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיליק בר – לא נמצא.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אחמד טיבי, אין בעיה.

יואב קיש: אנחנו פה פשוט בלוחות זמנים, אני אצטרך להמשיך מפה ולא אוכל להישאר.

יואב קיש: תודה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושבת-ראש, חברות וחברי כנסת, אנחנו כולנו יודעים שממשל טראמפ מוביל עם צוות מיוחד מהלכים למצוא את הדיל האולטימטיבי לשלום באזורנו.

יואב קיש: וככל שהזמן עובר, אנחנו שומעים שייתכן שבחודשים הקרובים אכן ארצות הברית תציג איזושהי עמדה בנושא הסכם שלום או מתווה שלום עם ערביי יהודה ושומרון.

עיסאווי פריג': הפלסטינים, הפלסטינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העם הפלסטיני.

יואב קיש: אני חושב שיש כמה בעיות בעניין הזה.

יואב קיש: ראשית, בדעה שלי אני חושב שאנחנו היום בסיטואציה שבה לא ניתן להגיע לשום הסכם – לצערי, אני אומר.

יואב קיש: ראינו את ניסיונו של אולמרט, ראינו את ניסיונו של ברק.

יואב קיש: המרחק בין הצדדים מביא אותנו למקום שהסכם לא ניתן יהיה לקיים, וזה למה?

יואב קיש: כי בליכוד אנחנו מתנגדים לפינוי יישובים.

יואב קיש: אנחנו מתנגדים למדינה פלסטינית.

יואב קיש: זה לא יקרה כל עוד הליכוד נמצא בממשלה.

יואב קיש: החלטת מרכז הליכוד מ-2002 קובעת כי הליכוד מתנגד להקמת מדינה פלסטינית ממערב לירדן; יש אחת ממזרח לו, דרך אגב.

יואב קיש: גם לשכת הליכוד קיבלה את ההחלטה הזאת, המאשררת את ההתנגדות למדינה הפלסטינית וקוראת להחלת ריבונות על כל אזורי ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

יואב קיש: ולכן אני אומר לכם: הליכוד לא יקבל דיל המוביל למדינה פלסטינית.

יואב קיש: חשוב גם להבהיר: אנחנו לא נלך למתווה אוסלו ג'.

יואב קיש: ראינו מה עשו אוסלו א' ואוסלו ב', וזאת תהיה התנגדות של המפלגה הכי גדולה בקואליציה, ולכן אני חושב שהמתווה שארצות הברית תניח יהיה בעייתי.

יואב קיש: אני מסכים שממשל טראמפ כהגדרתו הוא הרבה יותר אוהד מממשל אובמה, ובטח גם ממה שקלינטון הייתה מגיעה, עם התפיסות שלה, ולכן זה לא שאנחנו מתנגדים לממשל טראמפ.

יואב קיש: אני חושב שאנחנו חושבים שדווקא לטראמפ יש יותר הבנה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש.

אורן אסף חזן: זהו, אפשר לסגור את הכנסת.

יואב קיש: לא, אבל מותר לי – טוב, אז אחרי זה אני אברך.

אורן אסף חזן: – – – אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: את השדרוג אנחנו עושים יחד.

יואב קיש: אני אברך.

יואב קיש: אבל עכשיו אל – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, מליאת בכורה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

קריאות: – – –

יואב קיש: אני רוצה להגיד בצורה הכי פשוטה – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: אני רוצה להגיד בצורה הכי פשוטה: לא נסכים לנסיגות, גם אם יש בצידן התחייבות אמריקנית לשמור על ביטחוננו.

יואב קיש: מספיק להתבונן על מה שקורה בסוריה כדי להבין שהיחידים שאנחנו יכולים לסמוך עליהם הם אנחנו עצמנו.

יואב קיש: שום מדינה או מעצמה אחרת לא תשמור על ביטחוננו.

יואב קיש: לכן אנחנו אומרים בצורה הכי ברורה – הממשלה הזו מבהירה כבר עכשיו לשלוחי טראמפ: לא תהיה מדינה פלסטינית, לא יהיה הסכם אוסלו ג' – כיוונים בלתי מקובלים שאין שום טעם ושום תועלת לבנות עליהם את הדיל.

יואב קיש: לאחר שסיימתי, כבוד היושב-ראש, זו ישיבתך הראשונה, אני לא טועה?

עיסאווי פריג': אכן.

עיסאווי פריג': אמת.

יואב קיש: אני – לא נותר לי אלא לברך אותך ולאחל לך שתצליח במשימתך.

יואב קיש: הבית הזה חשוב לכולנו, והפטיש בידיך הנאמנות, ושיהיה בהצלחה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת קיש ותודה על הברכות.

עיסאווי פריג': אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, שמתחלף בהסכמת חבר הכנסת סמוטריץ.

עיסאווי פריג': כן, חבר הכנסת טיבי.

יהודה גליק: – – –

אחמד טיבי: לא עושים דברים כאלה.

אחמד טיבי: לא עושים דברים כאלה.

עיסאווי פריג': אני מבקש.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת.

אחמד טיבי: א-סייד א-ראיס עיסאווי פריג', ראיס אל-ג'לסה – כבוד היושב-ראש עיסאווי פריג', יושב-ראש הישיבה, אני רוצה לברך אותך על בחירתך לסגן יושב-ראש מטעם מרצ.

אחמד טיבי: אני בטוח שאתה תמלא את התפקיד הזה בצורה המוצלחת, הנכונה והיעילה ביותר, כפי שעשית בתפקידיך בוועדות השונות.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: בהצלחה.)

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

עיסאווי פריג': תודה, תודה, ובבקשה.

אחמד טיבי: לגבי הנושא הפחות-חשוב, והוא טראמפ – מסתובבים כמה רעיונות, שאומרים שהולכים לגבש אותם לכדי תוכנית מדינית, וכבר יש הדלפה מכאן, הדלפה משם, שאף צד לא יקבל את ההצעות האלה, כדרכן של כל התוכניות שבאו מהממשל האמריקני.

אחמד טיבי: אבל שיהיה ברור – תוכנית שאין בה הכרה במדינה פלסטינית, שאין בה התייחסות אל ההתנחלויות כאל מכשול ועבירה על החוק הבין-לאומי, שצריך להסיר אותן; תוכניות שבהן ירושלים המזרחית היא לא בירת המדינה הפלסטינית, כי היא נכבשה גם ב-67' – אני לא מכיר מנהיג פלסטיני שיוכל לקבל אותן.

אחמד טיבי: או מדינה ללא ריבונות.

אחמד טיבי: לא בכדי אני מציע לכם להקשיב למה שאמר ראש הממשלה נתניהו בלונדון.

אחמד טיבי: הוא אמר: צריך להתחיל להתייחס אל מושג הריבונות בצורה אחרת – יעני, לרוקן את הריבונות מתוכן.

אחמד טיבי: לא בשביל זה נאבק העם הפלסטיני למען חירותו, ולכן, מכובדי היושב-ראש, כדי שתוכנית כלשהי תצליח, היא צריכה לעשות את מה שלא עשו התוכניות הקודמות, וזה סיום הכיבוש ומילוי אחר חזון שתי המדינות – מדינה פלסטינית עצמאית שבירתה ירושלים המזרחית בגבולות 67' לצידה של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: זה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: ריבונית.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: עצמאית וריבונית.

ענת ברקו: לצד מדינה יהודית?

אחמד טיבי: לצד מדינת ישראל.

אחמד טיבי: את רוצה – המושג "ישראל" הפסיק לעניין אותך?

ענת ברקו: אתה מוכן להגיד את המילה "יהודית"?

ענת ברקו: אתה רוצה מדינה פלסטינית, אתה לא רוצה מדינה יהודית.

ענת ברקו: יהודית.

ענת ברקו: שתי מדינות לשני עמים.

ענת ברקו: יהודים.

ענת ברקו: אתה ישראלי, זה עלא כיפאק – –

אורן אסף חזן: אתה צבוע.

אורן אסף חזן: אתה סחטן.

ענת ברקו: – – "יהודית" אתה לא מוכן לומר.

אורן אסף חזן: יהודית.

אורן אסף חזן: זה מראה למה בחיים לא יהיה לכם – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, אמרתי לך, מליאת בכורה, ישיבה – לא קוראים לסדר.

עיסאווי פריג': אז אני מבקש.

ענת ברקו: בהצלחה, חבר הכנסת.

ענת ברקו: בהצלחה.

אחמד טיבי: אני רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת קיש, לדבריו החמורים שאמר כאן לפני רגע קט, שירדן היא המדינה הפלסטינית.

אחמד טיבי: הוא אמר.

אורן אסף חזן: זו האמת.

אחמד טיבי: אלה דברים חמורים של יושב-ראש ועדת הכנסת – –

אורן אסף חזן: זו האמת.

אחמד טיבי: – – חבר בקואליציה שבראשה ראש הממשלה נתניהו.

אורן אסף חזן: זו האמת.

אחמד טיבי: ירדן היא מדינה ריבונית שחתומה על הסכם עם מדינת ישראל, והדברים האלה – יש לדחות אותם על הסף.

אחמד טיבי: אני רוחש כבוד עמוק לירדן.

אחמד טיבי: ירדן היא ריבונית.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: בכל קדנציה יש איזה ח"כ אחד מהקואליציה שמתלבש על ירדן.

אורן אסף חזן: נכון, אמת.

אחמד טיבי: הוא עובר, חולף מן העולם, נופל בבחירות, וירדן נשארת, וכך היא תישאר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אם לא הייתה ישראל, ירדן מזמן הייתה נעלמת.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת טיבי.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת סמוטריץ, יש לך שלוש דקות, בבקשה.

ענת ברקו: אני צריכה ללכת, אבל אני לא יכולה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני כמובן מצטרף לברכות.

בצלאל סמוטריץ': אני מאחל לך הצלחה בתפקיד, ואני סמוך ובטוח שכך יהיה.

בצלאל סמוטריץ': תמלא אותו נאמנה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, אני רוצה רק להתחיל במה שחבר הכנסת טיבי סיים, וגם קצת להסתייג מהדברים של חברי היקר מאוד, חבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': ירדן איננה מדינה פלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': אני חסיד גדול של "שתי גדות לירדן – זו שלנו, זו גם כן".

בצלאל סמוטריץ': אז יכול להיות שיש דברים שצריך לממש אותם בשלבים, בנחת, בסבלנות, לא לדחוק את הקץ.

בצלאל סמוטריץ': אני בשום פנים ואופן לא מוכן לעמוד כאן מעל דוכן הכנסת ולוותר על חלק מארץ ישראל הגדולה והרחבה, על נחלת השבטים ראובן, גד וחצי שבט המנשה.

בצלאל סמוטריץ': אלברט איינשטיין אמר ששטות, שיטיון, זה לחזור על אותה פעולה עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, ולצפות כל פעם לתוצאה שונה.

בצלאל סמוטריץ': אין בזה שום היגיון.

בצלאל סמוטריץ': אתה עושה את אותה הפעולה – קרוב לוודאי שתתקבל גם אותה התוצאה.

בצלאל סמוטריץ': ואיכשהו כל הממשלים האחרונים בארצות הברית – והאמת, שהפלא הגדול יותר הוא על הממשלות שלנו – חוזרים שוב ושוב ושוב, ושוב ושוב ושוב, על אותה פעולה: נכנסים למשא ומתן שאמור להביא להקמת מדינת טרור בלב-ליבה של ארץ ישראל, ומצפים כל פעם לתוצאה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': והאמת היא שמתקבלת כל פעם אותה תוצאה.

בצלאל סמוטריץ': כל סבב כזה, בסופו של יום, מתנפץ לכולנו בפנים, ואזרחי מדינת ישראל משלמים מחיר דמים יקר על כל סבב כזה.

בצלאל סמוטריץ': והסיבה היא פשוטה – אין שום סיכוי בעולם, אדוני היושב-ראש, להגיע לשלום על בסיס פתרון שתי מדינות, כפי שהוא מכונה.

בצלאל סמוטריץ': הקמת מדינה פלסטינית מעולם לא הייתה פתרון ריאלי.

בצלאל סמוטריץ': זו תמיד הייתה אשליה, והסיבה היא פשוטה: יש בארץ הזו, בלמעלה מ-100 שנות ציונות, שתי שאיפות לאומיות סותרות.

בצלאל סמוטריץ': הרי לא היה בהיסטוריה דבר כזה עם פלסטיני, ואת זה לא אני אומר – אמרה את זה גולדה, ואמר את זה עוד לפניה דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון.

בצלאל סמוטריץ': הפלסטינים כתנועה לאומית הוקמו רק כתנועת נגד לתנועה הציונית.

בצלאל סמוטריץ': לפני כן היו ערבים: אל-מסרי באו ממצרים, כולם היגרו מחצי האי ערב.

בצלאל סמוטריץ': וכאשר התחילה התנועה הציונית והתחילה שיבת ציון, וחיפשו הערבים איך לטרפד אותה, אז הם הקימו תנועה לאומית פיקטיבית כדי שהיא תתנגד ותחתור נגד זכות הקיום של התנועה הציונית.

בצלאל סמוטריץ': תנועה לאומית שכל זכותה ומהות קיומה והגדרת הזהות שלה נשענת על שלילת קיומי, אין לה שום סיכוי בעולם להגיע איתי לשלום.

בצלאל סמוטריץ': הרי הדרישה היחידה של נתניהו בשנים האחרונות הייתה: תכירו בישראל כמדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': אחמד טיבי לא מסוגל לעשות את זה, מכיוון שברגע שהם יכירו במדינת ישראל כמדינה יהודית, הם שומטים את השטיח מתחת לעצם זכות הקיום שלהם.

בצלאל סמוטריץ': אז יש כאן שתי שאיפות לאומיות – אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו שתי אפשרויות.

בצלאל סמוטריץ': בפני החברה הישראלית עומדות שתי אפשרויות בלבד: או להמשיך לנהל את הסכסוך העקוב מדם הזה עוד 100 שנה, כמו שעשינו 100 שנה – זה רע לשני הצדדים – או להכריע.

בצלאל סמוטריץ': כשיש שתי שאיפות לאומיות סותרות, אני חושב שאחרי 100 שנות ניהול סכסוך הגיע הזמן להכריע.

בצלאל סמוטריץ': עמדתי בעניין ידועה: להכריע זה אומר לגדוע את התקווה הערבית למימוש שאיפות לאומיות ממערב לירדן.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יהיה, נקודה.

בצלאל סמוטריץ': כאן יש מדינה אחת בלבד עם הגדרת לאום אחת בלבד, זו היהודית.

בצלאל סמוטריץ': ואז – שוב, דעתי בעניין ידועה – שלוש האפשרויות: מי שירצה לחיות עם זה, אהלן וסהלן; מי שמעדיף לממש שאיפות לאומיות יכול ללכת; מי שירצה להילחם יפגוש צבא נחוש, שיילחם, יכריע וינצח.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

עיסאווי פריג': יש מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': השר שאמור לענות – אנחנו בודקים.

עיסאווי פריג': השר אלי כהן.

עיסאווי פריג': יש אישור?

עיסאווי פריג': כן, יש אישור.

עיסאווי פריג': השר אלי כהן, בבקשה, תענה.

עיסאווי פריג': הצעות לסדר-היום: התוכנית המדינית של טראמפ וההתנגדות למדינה פלסטינית ולאוסלו ג'.

אלי כהן: אורן, חבר הכנסת חזן, היינו במתח, אבל שמת לב: ממש בשנייה האחרונה האישור הגיע, ויכולנו לעלות ולהשיב.

אורן אסף חזן: אזרחי ישראל יכולים להיות רגועים עכשיו.

אלי כהן: גברת ירדנה, תודה על האישור.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הנשיא טראמפ ממשיך להביע את שאיפתו להביא לפתרון לסכסוך הישראלי–פלסטיני.

אלי כהן: במסגרת זו, צוות מטעמו עמל מזה זמן על תוכנית שמטרתה להביא להסכם שלום בין ישראל לפלסטינים.

אלי כהן: ישראל ממתינה בסבלנות לסיום העבודה והצגה רשמית של התוכנית, ועד אז אין טעם להתייחס לפרסומים שונים וספקולציות בתקשורת.

אלי כהן: ראש הממשלה הבהיר לעמיתינו האמריקנים את רצונו בשלום ואת עמדותיו המוכרות, ובמוקד – החשיבות והחיוניות של סוגיות הביטחון.

אלי כהן: ראש הממשלה יבחן את ההצעה לאחר שתוצג באופן רשמי, ותגובתנו תהיה בהתאם לצרכים הביטחוניים והלאומיים של ישראל.

אלי כהן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לשר אלי כהן.

אורן אסף חזן: תשאל מה הוא מציע.

עיסאווי פריג': כבוד השר, מה מציעים?

עיסאווי פריג': איזו ועדה אתה מציע?

אורן אסף חזן: חוץ וביטחון.

קריאה: חוץ וביטחון.

אלי כהן: חוץ וביטחון.

עיסאווי פריג': חוץ וביטחון.

עיסאווי פריג': אם כך, אני מעמיד את זה להצבעה.

עיסאווי פריג': מי בעד?

אורן אסף חזן: יש לי הבעת עמדה.

עיסאווי פריג': מי בעד שנעביר את זה – בבקשה, חבר הכנסת אורן חזן, הבעת עמדה מהצד לפני ההצבעה.

אורן אסף חזן: אני אברך אותך כשאעלה לנאום שם, כשיהיה לי זמן.

אורן אסף חזן: דקה.

עיסאווי פריג': כן.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, כנסת ריקה, רבותיי, צריך לומר את הדבר האמיתי והנכון.

אורן אסף חזן: ראשית, לדבריו של זה שנאם רק לפני מספר רגעים, שלא ראוי שנזכיר את שמו, ירדן היא פלסטין ופלסטין היא ירדן.

אורן אסף חזן: רוב ממשי של אזרחי ירדן מגדירים את עצמם פלסטינים.

אורן אסף חזן: לא רלוונטי בכלל שאין דבר כזה עם פלסטיני, זה בכלל לא רלוונטי; מקור השם, ההיסטוריה, הם לא רלוונטיים.

אורן אסף חזן: רלוונטי שהבית של אלה שעוד פה הוא שם מעבר לגבול, וכנראה שיום יבוא, ואם הם לא יבינו שמקומם פה ויסתדרו איתנו, אנחנו נראה להם את הדרך לשם.

אורן אסף חזן: ולעניין המתווה של טראמפ, אני אגיד את זה בצורה הכי ברורה והכי פשוטה: ארץ ישראל היא לעם ישראל ולא לישמעאל.

אורן אסף חזן: ראש הממשלה נתניהו גם צריך להבין שאם הוא, חלילה, ינסה לפנות חלקים מארץ ישראל, לגעת בה, כמו שהוא בעבר הרחוק תמך ואז חזר בו ואז לא הבנו בדיוק מה קורה – הוא יאבד את מקומו.

אורן אסף חזן: אני, כחבר כנסת מהליכוד, שדרכה של התנועה היא דרכה של ארץ ישראל, אומר בצורה הכי ברורה שיש: אם ראש הממשלה או מי מהממשלה הזאת ינסה לפגוע בארץ הזאת או באזרחיה, הוא ישלם בכיסאו בצורה הפוליטית הכי נכונה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': הבעת עמדה.

עיסאווי פריג': אני מעמיד את זה להצבעה.

עיסאווי פריג': אנחנו מעבירים את זה לוועדת חוץ וביטחון.

אורן אסף חזן: עיסאווי, פתח מיקרופון.

אורן אסף חזן: פתח את המיקרופון שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

עיסאווי פריג': מי בעד?

עיסאווי פריג': אני מעמיד את זה להצבעה – מעבירים את זה לוועדת חוץ וביטחון.

עיסאווי פריג': יש הצבעה.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורן אסף חזן: אני שומר עליך.

עיסאווי פריג': אכן זה עובר לוועדת החוץ והביטחון.

עיסאווי פריג': ההצעה לסדר-היום הבאה – אני מבין שהיא ירדה מסדר-היום.

עיסאווי פריג': חוסר תגובה ממשלתית וחוקית נוכח פגיעה חמורה בחוק הריכוזיות

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים לנושא הבא: חוסר תגובה ממשלתית וחוקית נוכח פגיעה חמורה בחוק הריכוזיות – הצעות לסדר-היום מס' 8165, 8166, 8169 ו-8268.

עיסאווי פריג': יתחיל חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

אורן אסף חזן: מה עם מחירי המים?

אורן אסף חזן: זה ירד מסדר-היום.

קריאה: נדחה.

אורן אסף חזן: נדחה?

עיסאווי פריג': ההצעה לסדר-היום: מחקר קובע שצריך להפחית את מחיר המים שקובעים התאגידים – נכון לעכשיו, זה ירד מסדר-היום.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: ברכות והצלחה רבה בתפקיד.

עיסאווי פריג': תודה, תודה.

רועי פולקמן: קודם כול, האמת שיש נסיבות מעניינות הערב להצעה לסדר-היום הזאת.

רועי פולקמן: אני גם מציין פה את לינור דויטש מלובי 99, לובי חברתי; היא מלווה את התהליך הזה ודיווחה לי, לפני כמה דקות, שבעודנו מעלים הצעה לסדר-היום לבחון את ההתנהלות של מר אלשטיין, בעל השליטה בקבוצת איי.

רועי פולקמן: די.

רועי פולקמן: בי.

רועי פולקמן: , עם עסקת דסק"ש, מסתבר שלפני ממש דקות או חצי שעה הכריזו בבורסה, דווח לבורסה על השלמת העסקה הזאת, וזאת למרות שהתקיים דיון כאן, גם בכנסת, שבו הוצגו באופן מפורט הכשלים בעסקה הזאת, כשלמעשה מצאו פרצה בחוק הריכוזיות.

רועי פולקמן: אני אציג את זה בקצרה, אבל כמובן שהטיימינג מראה עד כמה הדבר הזה איננו תמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

רועי פולקמן: לא, לא.

רועי פולקמן: הטיימינג איננו תמים בהקשר הזה.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: קיימנו על זה דיון בתחילת ספטמבר, ודיברנו על העסקה של איי.

רועי פולקמן: די.

רועי פולקמן: בי.

רועי פולקמן: פיתוח, שבמסגרת שלה – חברת איי.

רועי פולקמן: די.

רועי פולקמן: בי.

רועי פולקמן: פיתוח תמכור את חברת הבת של דסק"ש.

רועי פולקמן: אורן, המליאה כמעט ריקה, ועדיין אתה עושה כאן מהומה.

אורן אסף חזן: הם התעצבנו שצילמתי – – –

רועי פולקמן: ראיתי, ראיתי.

רועי פולקמן: בסדר, אבל – – –

אורן אסף חזן: נו, באמת.

אורן אסף חזן: מה?

אורן אסף חזן: אם מישהו אחר היה אומר – – –

רועי פולקמן: מכירה של דסק"ש, שמחזיקה בבעלותה חברות גדולות מאוד במשק הישראלי – סלקום, שופרסל ואחרות, גב ים – לבעל השליטה מר אדוארדו אלשטיין, כאשר התמורה תמומן בדרך של הלוואה מאת החברה המוכרת.

רועי פולקמן: כך למעשה טענה איי.

רועי פולקמן: די.בי.

רועי פולקמן: שהיא תענה על הצורך של שיטוח הפירמידה לפי חוק הריכוזיות.

רועי פולקמן: הצעד הזה – למרות שהוא, עוד פעם, לכאורה עומד בחוקיות או בפרשנות של החוק, וגם על זה אפשר להתווכח – מנוגד הלכה למעשה לתכלית של חוק הריכוזיות, שלפיו – אני מזכיר פה למי שרואה אותנו – לבטל את השכבה, החברות שהציבור השקיע בהן בפירמידה מעבר למספר שהוגדר.

רועי פולקמן: במקרה שלפנינו, חברת האג"ח, המוכרת, מלווה מכספי הציבור לחברה פרטית את הסכום הדרוש לרכישת חברת בת של חברה מוכרת.

רועי פולקמן: גם בדיון שהתקיים פה, בוועדת הכספים, נאמר על ידי נציגת משרד המשפטים שהדבר הזה מנוגד לתכלית החוק.

רועי פולקמן: כמו שאמרנו, מאז הדיון, ולמרות שנאמר שוב ושוב – גם בכנסת וגם על ידי אנשי המקצוע ממשרדי הממשלה – שצריך לבחון את הדבר הזה, העסקה התקדמה, וכמו שאמרנו, לפני דקות אחדות אושר שהיא הושלמה.

רועי פולקמן: חברים, העסקה הזאת היא תרגיל מלאכותי, שאכן, לזכותה של איי.

רועי פולקמן: די.

רועי פולקמן: בי.

רועי פולקמן: נאמר, מנצל פרצות משפטיות ופוגע בציבור החוסכים לפנסיה, על ידי התרגיל הזה, שבו בעל השליטה, מכספי החוסכים ועל חשבון הציבור, קונה את החברה הזאת ולמעשה כאילו משטח.

רועי פולקמן: שלא לדבר על מי שמחזיק בפירמידה הפרטית של איי.

רועי פולקמן: די.

רועי פולקמן: בי.

רועי פולקמן: בחו"ל.

רועי פולקמן: המטרה של חוק הריכוזיות – אני מזכיר לכם – היא למנוע שימוש בכסף ציבורי בידי בעל שליטה יחיד, וגם – ואני אגיד עוד דבר שעלה בדיונים – המטרה היא למנוע מציאות שבה יש כאן אינטרסים מנוגדים שהם לא טובת החברה אלא לשרת חוב.

רועי פולקמן: ובסוף יש חברות שהציבור הישראלי נהנה מהן, אבל אם כל מטרת הפירמידה הזאת היא לשרת חוב הולך וגדֵל – שחלקו נמצא בישראל וחלקו נמצא ככל הנראה בארגנטינה, במקרה של איי.

רועי פולקמן: די.

רועי פולקמן: בי.

רועי פולקמן: ואלשטיין – אז יש יותר מספק סביר על ההחלטות העסקיות שהתבצעו באותן חברות, שכל אחד מהציבור הישראלי נהנה מהן, כדי לשרת את אותו חוב, ואנחנו, בסוף, נשלם את המחיר לא רק באמצעות האג"ח שלנו אלא גם בהתנהלות של הריכוזיות.

עיסאווי פריג': הנושא כל כך חשוב שצריך לתת לך הרבה יותר משלוש דקות.

רועי פולקמן: לא, אני ממש – אתה גם מכיר את זה.

רועי פולקמן: ישבנו על זה הרבה בדיונים.

עיסאווי פריג': אני מכיר את זה, ואני – – –

רועי פולקמן: אני ממש כמעט מסיים.

רועי פולקמן: אני אומר כך: הסחיטה של הדיבידנדים מהחברות האלה, שהתייחסתי אליהן – שופרסל וסלקום – כתוצאה מהעסקה הזאת, יכולה לפגוע גם בעובדים של החברות האלה, גם בציבור הלקוחות של החברות האלה, ויכולות להיות לה השלכות משקיות גדולות.

רועי פולקמן: לכן אני פונה כאן, וזה עלה גם בדיון, וזו מטרת ההצעה לסדר-היום: אנחנו פונים כאן לשרת המשפטים איילת שקד לבחון אם נדרש תיקון מיידי בחוק הריכוזיות כדי לסגור את הפרצה שהתגלתה כאן בעסקה שבוצעה היום, והתרענו עליה כבר בספטמבר.

רועי פולקמן: הגיוני שהחקיקה לא הייתה מושלמת כשעשו את חוק הריכוזיות.

רועי פולקמן: צריך לטפל בזה.

רועי פולקמן: אני לא יודע אם זה ישפיע או לא ישפיע על עסקת איי.

רועי פולקמן: די.

רועי פולקמן: בי.

רועי פולקמן: יכול להיות שיש כאן עניינים שצריכים לטפל בהם גם לגבי העסקה הנוכחית.

רועי פולקמן: אבל בוודאי משרד המשפטים צריך להידרש לנושא.

רועי פולקמן: תודה רבה, וזה דחוף.

עיסאווי פריג': הנושא די חשוב ודי דחוף.

עיסאווי פריג': אני מודע לזה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת פולקמן.

עיסאווי פריג': אני מבין שחבר הכנסת אייכלר אמור לדבר, ואני לא רואה אותו באולם.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, אנחנו עוברים לתשובה.

עיסאווי פריג': מי אמור לתת תשובה?

עיסאווי פריג': אני לא רואה שר.

עיסאווי פריג': שרת המשפטים איננה, אין תשובת ממשלה.

עיסאווי פריג': אז ממשיכים.

רועי פולקמן: תעביר את זה לוועדה.

עיסאווי פריג': רויטל או חברים בכנסת, לאיזו ועדה אחד החברים מציע שנעביר את זה?

רויטל סויד: כלכלה.

קריאה: כלכלה.

עיסאווי פריג': ועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': ועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': אם כך, אנחנו עוברים להצבעה להעביר את ההצעות לסדר-היום בנושא: חוסר תגובה ממשלתית וחוקית נוכח פגיעה חמורה בחוק הריכוזיות, לוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': נא להצביע.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

עיסאווי פריג': זה עובר לוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': ביזוי מוסד הנשיאות על ידי חברי הכנסת

עיסאווי פריג': נעבור להצעות לסדר-היום בנושא הבא: ביזוי מוסד הנשיאות על ידי חברי הכנסת, מס' 8236, 8241, 8243, 8244 ו-8247.

עיסאווי פריג': ראשון הדוברים, חבר הכנסת מרגי – אני לא רואה אותו.

עיסאווי פריג': אנחנו עוברים לחבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת גליק, יש לך שלוש דקות.

יהודה גליק: מה, אני לא מקבל את השלוש של מרגי גם כן?

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, ידידי חבר הכנסת עיסאווי פריג', כבוד לי לדבר כשאתה יושב בראש בישיבה הראשונה שלך וכבוד לי לראות אותך עם עניבה יפה.

יהודה גליק: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר – היה פה – חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, חבריי מהכיסאות הריקים, גברתי מזכירת הכנסת, גברתי המתקתקת המתוקה, חבריי וחברותיי המתוקים והמתוקות.

עיסאווי פריג': אל תשכח אף אחד.

יהודה גליק: אף אחד לא נשכח.

יהודה גליק: גם את הסדרנים והשומרים וגם את מזכירי ומנהלי הסיעות.

יהודה גליק: חברים, שיעור בשיח תרבותי.

יהודה גליק: לא משנה כהוא זה מה עמדתי על החלטת נשיא המדינה, אבל התגובות שראינו השבוע כלפי נשיא המדינה מראות שיש לנו כאן בעיה חמורה מאוד בהבנת מהות הוויכוח התרבותי בשיח דמוקרטי תרבותי.

יהודה גליק: יש לנו כאן בעיה.

יהודה גליק: מוריי ורבותיי, בשנה האחרונה אני מתבייש שגם אנשים ממפלגתי הביעו אי-אמון בראשי השב"כ, ברמטכ"ל, במפכ"ל.

יהודה גליק: הכול זה אין ממלכה.

יהודה גליק: זאת המדינה שלנו, אנחנו מפלגת השלטון.

יהודה גליק: מוסד הנשיאות – חברים, בואו נלמד שיעור, מהו שיח מכבד.

יהודה גליק: מותר לי לחשוב שמישהו – אני לא מסכים איתו, מותר לי לחשוב הוא טועה, אפילו אם הוא נשיא מדינת ישראל.

יהודה גליק: מותר לי לחשוב שהוא טועה – –

אורן אסף חזן: מותר גם להגיד את זה.

יהודה גליק: – – טעות חמורה.

יהודה גליק: מותר אפילו להגיד את זה.

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, בכל נושא אתה חייב שתהיה לך תשובה – – –

יהודה גליק: מותר לי להגיד: אדוני הנשיא, אתה טועה.

אורן אסף חזן: אני חושב שכל חבר כנסת – – –

יהודה גליק: אבל מה שאסור ומסוכן – ואני, לא מפריעות לי הכאפיות, איזה חייזר קטן שמתקתק במחשב; מעניינים אותי מנהיגי המדינה.

יהודה גליק: אסור לי לעשות דה-לגיטימציה להחלטה.

יהודה גליק: מה זאת אומרת דה-לגיטימציה?

יהודה גליק: אם אני אומר שהוא קיבל את ההחלטה – כשזה היה חבר שלו, הוא נתן את החנינה וכשלא חבר שלו, הוא לא נתן – משמע שאני אומר ששיקוליו אינם ענייניים.

יהודה גליק: כאן יש בעיה.

יהודה גליק: כשאני אומר, אם הוא החליט בניגוד לדעתי: אדוני הנשיא, תניח את המפתחות – זאת סכנה.

יהודה גליק: למה הוא צריך להניח את המפתחות?

יהודה גליק: לא צריך – – –

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: זו דמוקרטיה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, אנא ממך.

אורן אסף חזן: יש לו מוסר כפול.

עיסאווי פריג': אנא ממך.

עיסאווי פריג': תן לחבר הכנסת גליק לסיים את דבריו.

אורן אסף חזן: תן לנו קצת אוויר להתחמם – – –

יהודה גליק: נשיא צריך לפרוש אם הוא מקבל החלטות לא ענייניות.

יהודה גליק: אם הוא מקבל החלטה שהיא בניגוד לדעתך, זאת אינה סיבה להניח את המפתחות.

אורן אסף חזן: רגע – – –

יהודה גליק: תן לי לגמור, בבקשה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, אני מבקש.

עיסאווי פריג': תן לנו.

יהודה גליק: אני רוצה לגמור, אני לא סובל לעבור את הזמן.

יהודה גליק: מה שאני רוצה לומר, אם אנחנו אומרים שהנשיא קיבל את ההחלטה כי הוא רצה למצוא חן בעיני מישהו – אסור להגיד את זה; אם אנחנו רוצים לומר שהוא קיבל את ההחלטה כדי לקבל כותרת – אסור להגיד את זה, כי אנחנו מערערים על הלגיטימציה של ההחלטה.

אורן אסף חזן: – – – זה לא המקום – – – בכלל.

אורן אסף חזן: אתה מדבר שטויות.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן – – –

אורן אסף חזן: עבר לו הזמן, מה זה?

עיסאווי פריג': אני היושב-ראש, מה לעשות.

יהודה גליק: אני מסיים בעוד משפט, אבל כי אתה מפריע לי, זה הכול.

עיסאווי פריג': תסיים, חבר הכנסת גליק.

יהודה גליק: מוריי ורבותיי, אנחנו חייבים לדעת לכבד דעות אחרות שאנחנו לא מסכימים איתן, ואם אנחנו מרמזים שהוא קיבל את ההחלטה מסיבות לא ענייניות, אנחנו עושים לו דה-לגיטימציה, ולמוחרת יהיו כאפיות, יהיו אנשים שיגידו: הוא לא הנשיא שלנו, וזה מסוכן.

יהודה גליק: תודה רבה.

עיסאווי פריג': המסר עבר.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת גליק.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת רויטל סויד.

אורן אסף חזן: יהודה, אני לא מסכים כמעט אף פעם עם השטויות שיוצאות לך מהפה, אבל אני עדיין אומר לך בפנים שיש לך שטויות שיוצאות לך מהפה.

יהודה גליק: אסור לך לעשות דה-לגיטימציה.

אורן אסף חזן: מותר לי להגיד לאנשים לא להצביע לך ולהגיד שאתה לא ראוי ושאתה לא מתאים.

אורן אסף חזן: ככה גם עליך – –

יהודה גליק: – – –

אורן אסף חזן: – – כך אני אומר על ראש ממשלה, גם על שר, גם על נשיא מדינה.

אורן אסף חזן: אין מה לעשות.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להנמיך אותו, לשים אותו על רוטט?

אורן אסף חזן: איזה מצחיק אתה, יהודה.

אורן אסף חזן: כתבת לבד את הבדיחה?

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, ברכות, זו הישיבה הראשונה.

רויטל סויד: בהצלחה.

עיסאווי פריג': בעקבותייך.

רויטל סויד: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אין לך מושג, חבר הכנסת גליק, כמה אני שמחה לשמוע את הדברים שאתה אומר, כי מה שקרה ב-24 השעות אחרי שהנשיא ראובן ריבלין קיבל את ההחלטה לא לחון את אלאור עזריה – ואני לא נכנסת כרגע למהותה של ההחלטה, מי שתומך בה ומי שמתנגד לה.

רויטל סויד: זה ממש לא העניין.

רויטל סויד: אני מדברת על 24 השעות אחר כך, איך הציבור, הרשת, התקשורת, רעשה וגעשה בהשתלחויות, בגידופים, בדברי נאצה ובהסתה.

רויטל סויד: אני רוצה לומר לכם: אנחנו כבר לא יכולים להרשות לעצמנו, כחברה, להגיע למקום שבו כל פעם שמישהו אומר משהו שהוא מנוגד לעמדה של השני, הוא בוגד, צריך להלביש אותו בכאפיה, במדים של נאצים, בבגדים של רב או כל אחד מה שהוא חושב שמכפיש את השני.

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, אם תמשיך להפריע, אני לא אאפשר לך הבעת עמדה.

עיסאווי פריג': אני מבקש.

רויטל סויד: אנחנו לא יכולים להגיע למצב שבו החברה שלנו, שממילא סובלת משסעים, מקרעים, מקוטביות, תגיע ממש למצב של שנאת אחים, חינם.

רויטל סויד: וזה מה שקורה.

רויטל סויד: יזמתי קמפיין ח"כים, ושמחתי מאוד שגם חברי כנסת מהקואליציה הצטרפו אליו, שבו אמרנו: די להסתה.

רויטל סויד: כי ההסתה הזאת היום, שהיא הסתה מילולית, סופה שתזלוג לרחוב.

רויטל סויד: וההסתה הזאת לא תישאר רק ברשת, היא לא תישאר רק בתקשורת; הילדים שלנו רואים אותה, בני הנוער שלנו מקשיבים לה.

רויטל סויד: היא כבר מחלחלת לציבור עמוק עמוק.

רויטל סויד: לפני 22 שנים הייתה הסתה והמנהיגים שתקו.

רויטל סויד: היום אסור לשתוק.

רויטל סויד: לכל אחד מאיתנו יש תפקיד חשוב מאוד בלמנוע כל אלימות, בריונות והסתה כלשהי, ולא משנה מאיזה צד היא מגיעה.

רויטל סויד: מה שקרה השבוע צריך להדליק נורה אדומה אצל כולנו.

רויטל סויד: מה שקרה השבוע צריך לעורר אצל כולנו דאגה גדולה, כי בסוף הכול מתחיל בבית הזה.

רויטל סויד: ומי שמתחיל את ההסתה, את ההשתלחויות והגידופים, זה אנחנו – שרים, חברי כנסת – שבשום דרך וצורה שהיא לא מראים דוגמה לציבור.

אורן אסף חזן: רויטל, זה לא פייר מה שאת עושה.

רויטל סויד: אז כשאחר כך אנחנו מגיעים ואחר כך מדברים, מה קורה בסוף?

אורן אסף חזן: רויטל, אני הבעתי ביקורת – – –

רויטל סויד: מה אומרים לנו?

רויטל סויד: אומרים לנו: תסתכלו עליכם.

רויטל סויד: תסתכלו על בית המחוקקים, תסתכלו מה קורה אצלכם.

רויטל סויד: תתביישו לכם.

רויטל סויד: ואנחנו באמת צריכים להתבייש לנו, ואנחנו באמת צריכים להבין שמעבר למה שאנחנו עושים פה יש לנו אחריות אחת, והיא יותר חשובה וגדולה מהכול, והיא מול הציבור, היא להראות דוגמה לציבור, ולהעביר מסר.

רויטל סויד: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה, חברת הכנסת רויטל סויד.

עיסאווי פריג': אם כך, אני לא רואה שיש שר במליאה.

עיסאווי פריג': יש עמדות נוספות, אני רואה שנרשמו לעמדה נוספת.

אורן אסף חזן: רויטל, היית צריכה להגיד שאני – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חאג' יחיא, עמדה – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, יש לך דקה לעמדה נוספת, בבקשה.

עיסאווי פריג': אחריו – חבר הכנסת חאג' יחיא.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, הכנסת ריקה – – –

יואב בן צור: למה אתה אומר ריקה?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אה, יואב בן צור מצטרף, היא בסדר.

עיסאווי פריג': תיכנס לעניין, הזמן על חשבונך.

אורן אסף חזן: בסדר גמור, אני אקצר.

אורן אסף חזן: אין פה הרבה מה להרחיב, רק לומר שחלאס עם הצביעות וחלאס עם המוסר הכפול.

אורן אסף חזן: אני ביקרתי את הנשיא בחריפות, ואני אגיד לך משהו, וגם לך וגם לך, היושב-ראש.

אורן אסף חזן: כל מי שיבזה את המדינה, שיחטא לתפקידו, שיבצע כישלון חמור בשליחות שלו – מחנין זועבי תומכת הטרור ועד לנשיא ריבלין שטעה – יזכה לביקורת חריפה, נוקבת, לשבט לשון חריף.

אורן אסף חזן: זה התפקיד שלנו, ואתם לא תסתמו לנו את הפה.

אורן אסף חזן: הניסיון הזה של פוליטיקאים מהשמאל ושל התקשורת, ששולטת בשיח כנגדנו, אנשי ארץ ישראל – וגם של חבר כנסת שעוד לא הבין באיזה צד של המפה הוא נמצא – הניסיון שלכם לעשות ספין על הראש שלנו לא יצלח.

אורן אסף חזן: אני אומר לך במשפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: הנשיא ריבלין, שבחר לתמוך בהתבוללות, שבחר להפוך את עצמו לגוף פוליטי – –

עיסאווי פריג': נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – שבחר לפגוע באלאור אזריה ולבזות את הציבור בישראל, הגיעה לו הביקורת שהוא חטף – –

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: – – אבל אנחנו מתנגדים להסתה כנגדו.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת חזן.

עיסאווי פריג': עמדה נוספת.

אורן אסף חזן: למה אתה צוחק – – –

יהודה גליק: כי אתה משתלח – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': עמדה נוספת לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

אורן אסף חזן: – – – שנשתוק, שנהיה דגים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול, אני מברך אותך, זה דיון ראשון שלך כיושב-ראש הישיבה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני מתחיל בזה שאני עוקב – אפילו לפני שאני בפוליטיקה, ממש מצעירותי, מהיותי צעיר – עוקב, לא ראיתי תגובות על החלטת נשיא מדינה שלא אישר חנינה לפושע מאז נוסד מוסד הנשיאות – –

אורן אסף חזן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – לא היה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא היה מקרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאנחנו היום רואים, אנשים, פוליטיקאים, שרים, חברי כנסת, פוגעים בנשיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הוא פגע בעמדה שלהם, התומכת ברצח, בפשע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אזריה הורשע פעמיים; הורשע, אחרי ערעור, בפשע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בהתחלה, כתב האישום היה רצח, אחר כך הורידו את זה להריגה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עונש מצחיק, עונש מבזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרמטכ"ל המתיק אותו, והיום מה שאנחנו שומעים, שרים וחברי כנסת באים ואומרים: מותר לרצוח ערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה מה שמבזה, לא ההחלטה של הנשיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא נכנס להחלטה של הנשיא, אני לא נכנס לנושא של הנשיא, אני נכנס לנקודה שיש פה בבית הזה – לפני כמה דקות הכחישו או עמדו נגד – –

עיסאווי פריג': מילת סיכום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – כל אפשרות לשלום בכל האזור הזה, ומה שאני אומר, הם מביאים מלחמה על כל האזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועכשיו הם באים – אני מסיים, כבוד היושב-ראש – ועכשיו באים לתמוך ברוצח, ולא רק אני אומר רוצח; גם ההרשעה שלו – – –

עיסאווי פריג': תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והנושא הזה מאוד חמור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

עיסאווי פריג': שמענו את שתי העמדות.

עיסאווי פריג': חברים במליאה, מה אנחנו –השרה, אין עמדה לממשלה בזה.

עיסאווי פריג': מעבירים – – –

יהודה גליק: הממשלה, אין לה עמדה אם מותר להסית נגד הנשיא או אסור?

עיסאווי פריג': השרה, יש לך הזכות – – –

יהודה גליק: הממשלה, אין לה עמדה אם מותר להסית – – –

איילת שקד: אין לי מושג, אני לא הייתי פה.

איילת שקד: אני לא רוצה סתם – – –

עיסאווי פריג': טוב.

עיסאווי פריג': אם כך, אני עובר למליאה, חברים.

יהודה גליק: אין לממשלה עמדה אם מותר לבזות את הנשיא?

אורן אסף חזן: השרה לא הייתה פה, מה אתה רוצה ממנה?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: מה אתה רוצה ממנה?

איילת שקד: – – –

עיסאווי פריג': חברים.

עיסאווי פריג': מזכירות הממשלה לא נתנה שר משיב.

עיסאווי פריג': כבוד השרה, את רוצה להגיב?

עיסאווי פריג': הנושא: ביזוי מוסד הנשיאות על ידי חברי הכנסת.

עיסאווי פריג': בבקשה, השרה שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, אני לא כל כך הייתי ערה על מה הדיון כי לא הייתי אמורה לענות בשם הממשלה, אבל מכיוון שמזכירות הממשלה לא שלחה אף נציג אז אנחנו לא נבזה את הממשלה, ואני אענה.

איילת שקד: ודאי שאסור לבזות את נשיא מדינת ישראל – לא חברי כנסת ולא אף אחד אחר.

איילת שקד: ביקורת – ודאי שכן; ביקורת במדינה דמוקרטית זה דבר שהוא, הייתי אומרת, לחם חוקה של הדמוקרטיה – על כל מערכת, על כל פוליטיקאי וגם על הנשיא.

איילת שקד: אבל בטח לא הסתה וביזוי.

איילת שקד: תודה רבה.

אורן אסף חזן: יישר כוח.

עיסאווי פריג': תודה לשרה איילת שקד.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו מסתפקים בתשובת השרה או מעבירים את זה לדיון במליאה?

יהודה גליק: מסתפקים.

אורן אסף חזן: מסתפקים.

עיסאווי פריג': מסתפקים.

עיסאווי פריג': אם כך, מסתפקים החברים.

עיסאווי פריג': אסירים עניים אינם זוכים לשחרור מוקדם כי אין להם כסף לפצות את קורבנותיהם, בוודאי כל עוד הם אסירים

עיסאווי פריג': עוברים לנושא הבא, הצעה לסדר-היום מס' 8107: אסירים עניים אינם זוכים לשחרור מוקדם כי אין להם כסף לפצות את קורבנותיהם, בוודאי כל עוד הם אסירים.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת יואב בן צור.

עיסאווי פריג': השר המשיב, השרה איילת שקד.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת בן צור, יש לך עשר דקות.

יואב בן צור: תודה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, א.

יואב בן צור: ברכות לפעם הראשונה שאתה מנהל.

יואב בן צור: אתה נראה כבקי ומנוסה, נראה שאתה יושב פה שעות רבות.

יואב בן צור: תצליח, בעזרת השם.

עיסאווי פריג': תודה, תודה.

יואב בן צור: חבר הכנסת אורן חזן, אתה מפריע לי.

יואב בן צור: תן לשרה לשמוע.

יואב בן צור: גברתי השרה, כדי שתוכלי לענות – – –

איילת שקד: – – –

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אני רוצה לדבר היום על פגיעה שנגרמת בוועדת השחרורים לאסירים עניים, פגיעה שמובילה הלכה למעשה לאפליה בין אסירים עניים לאסירים עשירים.

יואב בן צור: עשירים זוכים לשחרור מוקדם כי הם יכולים לשלם; עניים לא זוכים לשחרור מוקדם כי אין להם כסף לשלם.

יואב בן צור: אדם שמגיע לוועדת השחרורים ומושת עליו קנס, ברגע שהוא לא משלם את הקנס, באופן אוטומטי לא ניתן להוריד לו שליש, לנכות שליש ממאסרו.

יואב בן צור: התוודעתי לפגיעה הזאת בעקבות סיור שערכנו לאחרונה יחד עם חברי ועדת הפנים בכלא באר שבע.

יואב בן צור: התברר לי כי אסירים עניים שאינם מסוגלים לשלם את הקנס או את הפיצוי לנפגע במסגרת ההליך הפלילי אינם זוכים לשחרור מוקדם רק כי אין להם או למשפחתם כסף לשלם.

יואב בן צור: ועדת השחרורים פועלת מכוח חוק שחרור על תנאי ממאסר, שנחקק בשנת 2001.

יואב בן צור: החוק מפרט את השיקולים השונים שעומדים בפני ועדת השחרורים, והיא בוחנת בין היתר את חומרת העבירה, הרשעות קודמות וכו'.

יואב בן צור: אני היום לא מדבר על אלה שלא עומדים בקריטריונים שנקבעו בחוק.

יואב בן צור: אני מדבר על אסירים שעומדים בכל הקריטריונים לשחרור מוקדם, אבל יש להם בעיה אחת: הם עניים, ואין להם או למשפחה הקרובה שלהם יכולת כלכלית לשלם את הקנס או הפיצוי שהוטל עליהם בהליך הפלילי, ולכן הם נמקים בין כותלי הכלא לתקופה נוספת.

יואב בן צור: הפגיעה הזאת באסירים העניים היא פגיעה בשכבות החלשות ביותר באוכלוסייה, שכן כולנו יודעים שהסיכוי להיכנס לבתי הכלא עולה ביחס הפוך לרמה הסוציו-אקונומית.

יואב בן צור: במקרה הזה הפגיעה היא כלפי החלשים ביותר בתוך השכבות החלשות.

יואב בן צור: האסירים הללו כבר קיבלו קנס על העבירה שביצעו והם בעצם מקבלים עונש על עונש רק כי הם עניים.

יואב בן צור: בשנת 1983 נחקק חוק הרשות לשיקום האסיר, שהסדיר את הנושא של שיקום אסירים.

יואב בן צור: בדברי ההסבר לחוק הובהרה החשיבות החברתית בשיקום אסירים, וכך נכתב:

יואב בן צור: רבים ממי שנשלחו לרצות את עונשם בבתי הסוהר משתחררים ונאלצים לחזור ולחיות בתנאים, במקום, ובחברה שתרמו לכך שנכנסו לבית הכלא.

יואב בן צור: הסטטיסטיקה של שירות בתי הסוהר לימדה כי כ-60% מהאסירים כבר ריצו עונשי מאסר בעבר.

יואב בן צור: תנאי החיים במאסר אינם מכשירים את האסירים לחיים נורמליים בחברה פתוחה.

יואב בן צור: אסירים רבים שמבקשים לחזור למוטב עם שחרורם, לא מסוגלים לכך ללא עזרה והדרכה.

יואב בן צור: הם צריכים סיוע במציאת מקום עבודה, לעיתים סיוע במציאת מקום מגורים, ואם מישהו לא מטפל בהם באופן צמוד, כמעט אין להם סיכוי להשתקם.

יואב בן צור: עוד נכתב בדברי ההסבר, כי הספרות המדעית וניסיון החיים לימדו שאין להתחיל בשיקום האסיר רק לאחר שחרורו אלא כבר כשהוא עודנו במאסר, ויש להכין מבעוד מועד תוכנית שיקום הכוללת הכשרה מקצועית, התמחות בעבודה, הכנת דיור או מקום עבודה, וכן לפעול לשמירה על המסגרת המשפחתית ולסייע בפתרון משברים משפחתיים.

יואב בן צור: העיתונאית לי ירון פרסמה לאחרונה בעיתון הארץ כתבה בעניין הזה, היא סיקרה שם את סיפורה של "תמי", שהיא גברת שהורשעה בגרימת מוות ברשלנות של קטין ששמרה עליו במסגרת עבודתה.

יואב בן צור: נוסף על הרשעתה ועל עונש המאסר שהוטל עליה, הגברת נדרשה לפצות את משפחת הקטין בסכום של 80,000 שקלים.

יואב בן צור: אבל הגברת תמי ומשפחתה, כפי שאתם ודאי מבינים, לא מרוויחה ולא הרוויחה 20,000 ש"ח כמו גברת ריקי כהן מחדרה; גברת תמי, לפני שנכנסה לבית הכלא, הרוויחה לכל היותר שכר מינימום.

יואב בן צור: ואומנם שכר המינימום עלה לאחרונה ביוזמתו של יושב-ראש תנועת ש"ס, הרב אריה דרעי, ל-5,000 שקלים, ואנחנו גם נדאג להמשיך להעלות אותו, אך עדיין לא מדובר בסכום שגברת תמי יכולה לשלם ממנו קנסות של עשרות אלפי שקלים; וודאי שגברת תמי לא תוכל לעמוד בתשלום הקנס והפיצוי למשפחת הנפגע כשהיא בתוך הכלא, שאפשרויות התעסוקה בו מוגבלות אף יותר.

יואב בן צור: מקסימום השכר שיכולים להרוויח בכלא – 600 שקלים לחודש.

יואב בן צור: במקרה הזה אותה גברת גם פנתה למרכז לגביית קנסות כדי שיפרסו את החוב שלה לתקופה ארוכה יותר כך שתוכל לעמוד בו, אך היא לא קיבלה תשובה עד למועד הדיון בוועדת השחרורים.

יואב בן צור: בדיון שהתקיים בבקשתה של תמי לשחרור מוקדם באה אימו של הנפגע, הקטין שהלך לעולמו, זו שתמי צריכה לשלם לה את הפיצוי, על מנת להתנגד לשחרור המוקדם, אך כששמעה את הבעת החרטה הכנה ואת צערה העמוק על מה שעשתה שינתה האם את דעתה והודיעה שהיא אינה מתנגדת לשחרור המוקדם.

יואב בן צור: אבל למרבה הפלא, מי שהתנגד לשחרור המוקדם הוא בא כוחו של היועץ המשפטי, שטען שהגברת לא שילמה את הקנס, ולכן אין לקבל את בקשתה לשחרור מוקדם, בשל "האינטרס הציבורי הרחב".

יואב בן צור: משפט.

יואב בן צור: קשה לנו להבין אותו – האינטרס הציבורי הרחב.

יואב בן צור: ואני שואל אתכם, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה: מהו אותו אינטרס ציבורי רחב שבשמו התנגד נציגו של היועץ המשפטי לשחרורה המוקדם של הגברת על אף הסכמת משפחת הנפגע עצמו?

יואב בן צור: האם האינטרס הציבורי הרחב הוא שגברת תמי תמשיך ותימק בין כותלי הכלא?

יואב בן צור: לא תוכל לעבוד ולהרוויח אפילו שכר מינימום?

יואב בן צור: לא תוכל לעבוד ולשלם את הפיצוי למשפחת הנפגע?

יואב בן צור: האם זה שהיא תשב שליש נוסף באמת יעזור לה להשיג מהר יותר את הכסף?

יואב בן צור: ואולי, חלילה וחס, בעקבות המצב הכלכלי שאליו היא נקלעה, ילדיה, שנמצאים ללא האימא, יידרדרו לרחובות ויגיעו שוב למצב שבו הם עצמם יהיו מבקרים קבועים בבתי הכלא?

יואב בן צור: ושמא האינטרס הציבורי הרחב הוא שיקומו של האסיר, מתן אפשרות לאסיר לעבוד, להתפרנס ולשלם את הקנס?

יואב בן צור: הסיבה היחידה, אי-תשלום הקנס, מנעה מאותה גברת תמי את השחרור המוקדם.

יואב בן צור: בעיניי, האינטרס הציבורי הרחב הוא בראש ובראשונה שיקומו של האסיר.

יואב בן צור: אנחנו מחויבים לפעול לשיקומם של האסירים ולתת להם את היכולת לחזור למסלול חיים יצרני, מסלול שבו הם לומדים לשוב למעגל העבודה; מסלול של חיים, של תקווה.

יואב בן צור: אני מזכיר לכם שמדובר באסירים שעמדו בכל הקריטריונים שנקבעו בחוק: גילו התנהגות טובה בתקופת המאסר, נגמלו משימוש בסמים ועמדו בתוכנית השיקום שלהם.

יואב בן צור: אסור לנו להציב בפניהם מכשולים נוספים מעבר למכשולים שהחיים עצמם הציבו בפניהם ולדרדר אותם למסלול חיים חסר תקווה, שיוביל אותם בסופו של יום לאותו מקום שהם היו בו לפני כניסתם לבית הכלא, מקום שיוביל אותם בסופו של יום שוב אל בין כותלי בית הכלא.

יואב בן צור: מעבר לחובתנו המוסרית כלפי האסירים עצמם, בסופו של יום שיקום אסירים יוביל גם לחיסכון כספי לקופה הציבורית שנוכל להפנות לסיוע לחלשים.

יואב בן צור: עבודת מחקר שהתבצעה באוניברסיטת חיפה ומתפרסמת באתר הרשות לשיקום האסיר העלתה כי החיסכון לקופת המדינה משיקום אסירים מגיע לסכומים של מיליוני שקלים מדי שנה.

יואב בן צור: על פי דוח סיכום לשנת 2016 של הרשות לשיקום האסיר, עלות שהותו של אסיר בכלא היא למעלה מ-120,000 שקלים, ועלות הטיפול באסיר משוחרר היא פחות מרבע מעלות שהותו בין כותלי הכלא – כ-28,000 שקל בלבד.

יואב בן צור: לו הייתה תמי יוצאת, היו נחסכים למדינה מאות אלפי שקלים, והיא הייתה אולי מצליחה לשלם את הקנס, בטח הרבה יותר מהר.

יואב בן צור: חשוב גם שנבין מה יקרה אם תידחה בקשת האסיר לשחרור מוקדם רק משום שאין לו כסף לשלם את הקנס.

יואב בן צור: האסיר יישאר בין כותלי הכלא לתקופת שליש נוספת, הריבית וההצמדה של הקנס יגרמו לכך שהחוב שלו יתפח, והסיכוי שישלם אותו לאחר שיסיים לרצות את השליש האחרון יפחת מאוד.

יואב בן צור: מה יתמרץ אותו לשלם את הקנס?

יואב בן צור: הרי גם כך אין עונש מאסר שמרחף מעל ראשו שימריץ אותו לעמוד בתשלום הקנס, והקנס תפח לסכום שמעבר ליכולתו לשלם.

יואב בן צור: על פי רוב אין לו רכוש, או שכל רכושו כבר מעוקל, ובנוסף, הציבור נאלץ להמשיך לממן את כליאתו לתקופה נוספת בעלות של מאות אלפי שקלים.

יואב בן צור: לכן, אני סבור שהאינטרס הציבורי הרחב שצריך להנחות את היועץ המשפטי לממשלה הוא לפעול לשיקומם של האסירים, ולא להוביל מדיניות שבסופו של יום תפגע באסירים ובבני משפחותיהם ובציבור כולו.

יואב בן צור: אני קורא לכבוד שרת המשפטים לפעול להסדרת הנושא ולהביא למניעת הפגיעה החמורה הזאת באסירים העניים.

יואב בן צור: אני יודע שברגע זה שאנחנו מדברים עשרות אסירים ממתינים לראות מה יעלה בגורלם ואם יוכלו בכל זאת להשתחרר בתקופת השליש, אף שבגלל מצבם הכלכלי והעוני שלהם הם אינם מסוגלים לשלם את הקנס.

יואב בן צור: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תודה לחבר הכנסת בן צור.

עיסאווי פריג': תשובת השרה.

עיסאווי פריג': השרה איילת שקד, בבקשה.

עיסאווי פריג': יש את תמי וריקי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה, ראשית, להגיד כל הכבוד לחבר הכנסת בן צור, שהעלה את הנושא הזה.

איילת שקד: הנושא הזה אולי עושה פחות כותרות, ובשעה כזאת ביום רביעי גם פחות מעניין את חברי הכנסת ואת המליאה, אבל זה נושא חשוב והומני, ואני חייבת להודות שיש צדק במה שאמרת.

איילת שקד: בחנתי את העניין עם הגורמים המקצועיים במשרדי, ובכללם הנהלת בתי המשפט, הפרקליטות, מחלקת ייעוץ וחקיקה.

איילת שקד: כאמור, הנהלת בתי המשפט היום אמונה על ועדות השחרורים.

איילת שקד: חוק שחרור על תנאי קובע את השיקולים של ועדת השחרורים שאותם היא שוקלת.

איילת שקד: על פי החוק, הוועדה רשאית לשחרר אסיר רק אם הוכח כי הוא אינו מסוכן וראוי לשחרור מוקדם.

איילת שקד: לצורך זה קובע החוק רשימה של קריטריונים שעל הוועדה לשקול, וביניהם השאלה אם נגזר על האסיר קנס או פיצוי במסגרת גזר הדין, אם שולם, ואם לא – ומה הסיבות לכך.

איילת שקד: שיקול זה הוא אחד משיקולים רבים אחרים שאת כולם ועדת השחרורים צריכה לשקול.

איילת שקד: עמדת הפרקליטות מתגבשת בשים לב לכלל השיקולים הקבועים בחוק, ואינה נשענת על קריטריון אחד.

איילת שקד: היא שוקלת בין היתר את שאלת תשלום הקנס או הפיצוי, ואם הוא לא שולם – מדוע לא שולם.

איילת שקד: לוועדת השחרורים מוגשות חוות דעת מקצועיות שונות לגבי התנהגות האסיר בכלא, לגבי המסוכנות שלו, לגבי הסיכוי שלו להשתקם.

איילת שקד: כמו כן, במקרים שבהם שאלת הקנס והפיצוי עומדת על הפרק מוצגות, ככלל, גם החלטות של המרכז לגביית קנסות בדבר היכולת והסדרי התשלום שנקבעו לאותו אסיר.

איילת שקד: על בסיס כל אלה מגבשת גם הפרקליטות את עמדתה.

איילת שקד: אני מעריכה שהתייחסת לכתבה שהייתה בעיתון הארץ, אז בניגוד למצטייר מהכתבה, אין בפרקליטות מדיניות גורפת להתנגד לשחרור בכל עת שבה אסיר לא שילם את הקנס או את הפיצוי.

איילת שקד: אין דבר כזה.

איילת שקד: כל תיק נבחן לגופו על פי הנסיבות הפרטניות של האסיר, והעמדה מתקבלת באיזון כלל השיקולים ועל פי ההוראות שהתוו החוק והפסיקה.

איילת שקד: החלטות בדבר שחרור על תנאי מתקבלות בסופו של דבר על ידי ועדות השחרורים על בסיס כל הקריטריונים האלה, ואז, אם הוגש ערעור על זה, יש החלטה שיפוטית של בית המשפט.

איילת שקד: אני אציין כי בחלק מהמקרים שהוזכרו, ובניגוד לנטען, התנגדות המדינה לשחרור התבססה בעיקר על שיקולי המסוכנות של האסיר על סמך חוות דעת מקצועית שהוגשה לוועדה.

איילת שקד: לפני סיום, אני רוצה להדגיש כי רכיב תשלום הפיצוי לנפגע העבירה הוא חלק בלתי נפרד מהעונש שנגזר על ידי בית המשפט.

איילת שקד: הוא מצביע, בין היתר, על היחס של האסיר כלפי נפגע העבירה ונכונותו לשאת בעונש שהוטל עליו.

איילת שקד: לאסיר המבקש להסדיר את חובו מול הנפגע קיימת תמיד הזכות לפנות למרכז לגביית קנסות – אני מקווה שהאסירים יודעים את זה, אולי צריך לחשוב על דרך להגיד להם את זה – ולבקש פריסה שבה יוכלו לעמוד, זאת כחלק מחובתו בהתייחס לגזר הדין, וכן בהתייחס ליחס בין הפוגע לנפגע.

איילת שקד: אני יכולה לספר לכם שלאחר פרסום הכתבה היא הופצה בקרב אנשי המקצוע במשרד המשפטים על מנת לערוך דיון וחשיבה בנושא.

איילת שקד: הן חברי ועדת השחרורים והן נציגי הפרקליטות לוקחים בחשבון את מכלול השיקולים שהזכרתי, ברגישות, על מנת להגיע לתוצאה הצודקת ביותר.

איילת שקד: אתה העלית נקודה נכונה.

איילת שקד: כמו שאמרתי, זו נקודה שצריך לשקול.

איילת שקד: בסופו של דבר ועדת השחרורים שוקלת את כל השיקולים כולם, ואני חושבת שאם היא רואה שבאמת לאסיר אין שום יכולת לשלם, אז היא בהחלט צריכה להתגמש בקריטריון הזה.

איילת שקד: אבל צריך לדעת שבסך הכול הקנס הוא חלק מהעונש, וכן צריך למצות את המקסימום על מנת לראות אם אפשר כן להוציא מהאסיר את התשלום ולהעביר לנפגע העבירה.

איילת שקד: תודה רבה.

עיסאווי פריג': מה כבוד השרה מציעה?

איילת שקד: אתה רוצה להעביר את זה לוועדת חוקה?

קריאה: – – –

איילת שקד: כן.

איילת שקד: אז תעביר את זה לדיון בוועדת החוקה.

עיסאווי פריג': אם כך, ההצעה לסדר-היום על אסירים עניים עוברת לוועדת החוקה.

עיסאווי פריג': אני מעביר את זה להצבעה, בבקשה.

עיסאווי פריג': מי בעד?

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': זה אכן עובר לוועדת החוקה.

עיסאווי פריג': הדיג בכינרת – מקצוע הולך ונעלם

עיסאווי פריג': נעבור להצעה לסדר-היום מס' 8250, בנושא: הדיג בכינרת – מקצוע הולך ונעלם, של חבר הכנסת אורן חזן, השכן.

אורן אסף חזן: השכן הטוב, זה לא סתם שכן.

עיסאווי פריג': בבקשה.

אורן אסף חזן: חברי היושב-ראש, ראשית, ברכות.

אורן אסף חזן: אני מקווה שאתה תזכה לקיים את תפקידך ולשמור על כנסת ישראל, על עם ישראל ועל ארץ ישראל לטובת כולם.

עיסאווי פריג': על הציבור בישראל.

אורן אסף חזן: אמרתי: לטובת כולם.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה?

אורן אסף חזן: כדי שנרגיש שנינו טוב – וגם, ובעיקר, על הציבור בישראל, יהודים וערבים כאחד.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

אורן אסף חזן: חבריי חברי הכנסת, אני מגיע לכאן היום וקצת עצוב לי שאני מדבר מול הכנסת הריקה, אבל בסוף אני מדבר אל אלו שמביטים עלינו, מבעד לעדשת המצלמה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

אורן אסף חזן: תן לי.

אורן אסף חזן: עכשיו אני מרים לך, מלכיאלי.

אורן אסף חזן: אם יש משהו שמשמח אותי זה שיש לי חבר טוב שיושב כאן – לא בגלל שהוא רוצה לשמוע את דבריי, הם לא באמת מעניינים; בגלל שהוא מכבד את המקום שבו הוא נמצא, חבר הכנסת מלכיאלי, שעושה עבודה טובה למען עם ישראל, ארץ ישראל ותורת ישראל.

אורן אסף חזן: ועכשיו לענייננו.

אורן אסף חזן: מי מאיתנו לא ביקר בכינרת; מי מאיתנו לא אהב ללכת יחף על חופה; מי מאיתנו לא אהב להשתכשך במימיה המתוקים; מי מאיתנו לא שמע סיפורים, שר שירים – אי-שם אל מול הרי גולן; מי מאיתנו לא גדל על הסרט "אבא גנוב", על צ'יקו בן דוד והאמירה המקסימה לאהובת ליבו: את מזכירה לי את הכינרת; את יפה, שקטה, רגועה, אבל עמוק בפנים – הרבה דברים מסוכנים, זרמים; מי מאיתנו לא ראה את בן, הילד בסרט, מנסה למכור holy water; מי מאיתנו לא שמע אותו מציע: picture, one dollar, one lira, במקום שמספרים שישו הלך בו על המים; מי מאיתנו לא אהב להגיע לשם, לראות את הדייגים משייטים במימיה הקרים, לראות אותם חוזרים עם הגופייה הלבנה, מחייכים עם שלל דגים שהם משו החוצה ממימיה העמוקים.

אורן אסף חזן: מי מאיתנו לא גדל על הסיפורים האלה.

אורן אסף חזן: אבל מה?

אורן אסף חזן: לצערי ולצער רובנו הסיפורים האלה הולכים והופכים להיות שייכים רק לפיסת היסטוריה שיכול מאוד להיות שהילדים שלנו כבר לא יזכו להכיר.

אורן אסף חזן: לא בגלל ש"אבא גנוב" זה סרט שצולם אי-שם בשנות ה-70 או ה-80, לא בגלל שיהודה ברקן, צ'יקו בן דוד, היום הוא גם מחזק ומחזיר בתשובה – ואנחנו מברכים אותו על זה – לא בגלל שהמים כבר לא קרים, לא בגלל שאין דגים, אלא בגלל שאו-טו-טו כבר לא תהיה כינרת.

אורן אסף חזן: רגע לפני שאני מתעסק בסיבה שבעיניי היא אחת הסיבות העיקריות – השאיבות המטורפות שמעבירים ממימי הכינרת לצד השני – אני קודם כול רוצה להתייחס אלינו, איך אנחנו מרשים לעצמנו בקלות כזאת לשכוח מה היה פה רק לפני כמה שנים: קמפיין מטורף שדיבר לכל עם ישראל, לכל הציבור בישראל, וסיפר לו שישראל מתייבשת; אותה עלמת חן שפניה הלכו והתקמטו אט-אט, מתוך המחשה שכולנו מתייבשים.

אורן אסף חזן: אז עוד חלמו על התפלה ופחדו מיובש.

אורן אסף חזן: לצערנו, העולם שהולך ומתחמם, ההתחממות הגלובלית והקרחונים שהולכים ונמסים – השיגעון של מזג האוויר מגיע גם אלינו.

אורן אסף חזן: זה לא סוד שהמקום הכי מדהים בעולם זה ארץ ישראל.

אורן אסף חזן: כאן, בארץ הזאת, בחר בורא עולם לשים אותנו; כאן, לארץ הזאת, שלח בורא עולם את אברהם אבינו, באומרו: לך אתן את הארץ הזאת, לך ולזרעך עד עולם.

אורן אסף חזן: אני לא מדבר רק על טבריה, אותה עיר מקלט מפורסמת, אני מדבר על הארץ הזאת – כמה היא מיוחדת, שעד לא מזמן גם היו בה באמת ארבע עונות.

אורן אסף חזן: תראה מה זה, אדוני היושב-ראש, בכל מקום שתלך בעולם – מונסונים, טייפונים, הוריקנים, סופות בוץ, סופות חול.

אורן אסף חזן: פה – דממה.

אורן אסף חזן: הבלגן היחיד שיש הוא בינינו לבין עצמנו, אבל מזג האוויר – סוכר.

אורן אסף חזן: אך לצערי, בגלל אותה התחממות גלובלית, הבצורת הגיעה גם אלינו והכינרת מתייבשת.

אורן אסף חזן: אז למים מצאנו פתרון – מתקני ההתפלה.

אורן אסף חזן: זה שצריך להילחם בחזירות של התאגידים – אנחנו נילחם.

אורן אסף חזן: מתקני ההתפלה – מצאו את הפתרון, אבל הם גם גרמו לנו לאסון: הם גרמו לנו לשכוח את הכינרת.

אורן אסף חזן: הכינרת הולכת ומתייבשת, והסיפור או הפגיעה האמיתית היא לא רק ההיסטוריה שהולכת ונעלמת – היא הדגה בכינרת.

אורן אסף חזן: אנשים שזה המקצוע שלהם, אנשים שברוב חלקי הארץ, שבת אחרי שבת, קצת אחרי הקידוש ישבנו ואכלנו דגים מדגיה הטובים של הכינרת רק בזכותם.

אורן אסף חזן: אבל היום, כשהם יוצאים לשיט הם חוזרים בידיים ריקות.

אורן אסף חזן: כבר לא אותם דייגים שחוזרים עם גופייה לבנה ופנים מחויכות, כבר לא אותם דייגים שחוזרים עם רשתות מלאות בסחורה, אלא דייגים שמנסים למצוא את הדרך עם הסירה ללב מים, כיוון שכבר אין איך להגיע לשם.

אורן אסף חזן: אי ועוד אי, התייבשות ועוד התייבשות, מטר ועוד מטר של מים הולכים ונעלמים, אבל אנחנו לא עוצרים את הדבר הזה.

אורן אסף חזן: אתם שואלים אותי איך הגענו לשם?

אורן אסף חזן: לא, זה לא רק בגלל הבצורת.

אורן אסף חזן: זה בעיקר בגלל שאנחנו רחמנים בני רחמנים, כל כך מחויבים לאחרים גם בשעה שכולם מצפצפים עלינו.

אורן אסף חזן: אי-שם בהסכמי ירדן, הסכמי השלום – שאנחנו מברכים עליהם – הובטח שאנחנו נזרים מים לירדנים.

אורן אסף חזן: אף אחד לא הביא בחשבון מציאות שבה המים האלה יהיו חייבים לשרת גם אותנו בשלב כזה או אחר.

אורן אסף חזן: אף אחד, כנראה, לא היה מספיק חכם לחשוב כמה צעדים קדימה, מתוך ראייה אופקית, מרחבית, עתידית, של מדינה שלא חושבת ארבע-חמש שנים אלא עשרות שנים קדימה, ולא חשב שהכינרת פשוט תלך ותיגמר; הפגיעה הזאת תוביל לפגיעה בדגה, שתוביל לפגיעה בדייגים, שתוביל לפגיעה בכולנו.

אורן אסף חזן: אני מניח לרגע בצד את הירדנים, שלולא מדינת ישראל כבר לא היו קיימים.

אורן אסף חזן: בעולם הערבי המטורף, שאתם קוראים לו "אביב ערבי", "חורף ערבי" – מה זה משנה?

אורן אסף חזן: בעולם ערבי מטורף שבו השאעב – העם – החליט – –

עיסאווי פריג': עדיף להתרכז בכינרת.

אורן אסף חזן: – – שבו השאעב החליט להרים את רוחו ולהתקומם על מנהיגיו המרדנים שאכלו אותו וכרסמו אותו מבפנים, אנחנו שמרנו על הירדנים.

אורן אסף חזן: אנחנו מחויבים להם לביטחון ואנחנו שומרים עליהם יומם ולילה, אבל אנחנו גם מחויבים לאותה הבטחה, ואנחנו ממשיכים להזרים להם מים.

אורן אסף חזן: על חשבון הירדנים אנחנו משלמים במחיר של עצמנו.

אורן אסף חזן: אני חושב שהגיע הזמן שמדינת ישראל תפתח את ההסכמים האלה, שהצד השני גם לא באמת מכבד.

אורן אסף חזן: יכול מאוד להיות שגם אני הייתי שותק ולא הייתי מעלה את הנושא הזה, יכול מאוד להיות שביטחונה של מדינת ישראל והאמירה הבין-לאומית שלה הייו הרבה יותר חשובה מהדגים.

אורן אסף חזן: יכול להיות.

אורן אסף חזן: אני לא חושב ככה, במיוחד במציאות שבה ירדן – מדינה שכנה, מדינה שאנחנו איתה בהסכם שלום, מדינה שעליה אנחנו שומרים יומם ולילה, מדינה שאליה אנחנו מזרימים מים, ולא רק משמיים – מחליטה בוקר אחד פשוט לפתוח איתנו בריב.

אורן אסף חזן: כאשר מתחילות המהומות בהר הבית ירדן יכולה לעצור את כל השיח ורק להגיד דבר פשוט: מגנומטרים, ידידי היושב-ראש, נמצאים גם במכה, נמצאים גם בוותיקן, נמצאים גם בביטוח הלאומי, ואותם אלה שהתנגדו להם, כשהם הולכים לקבץ שם כמה שקלים, הם עוברים בדיקה.

אורן אסף חזן: אבל הם בחרו לשתוק.

אורן אסף חזן: הווקף, שהוא הנציג הירדני בהר הבית, אותו הר הבית שהוא שלנו, וכן, עוד נזכה לבנות שם את בית הבחירה, את בית המקדש, במהרה בימינו – מחליט שהוא עוצר ועושה ברדק.

אורן אסף חזן: ואם חשבנו שכאן זה נגמר, שאולי אותה מדינה שכנה, שמקבלת מאיתנו כל כך הרבה, תתפכח ותתעורר ותתעשת על עצמה, אנחנו מגלים רק כמה ימים אחרי שמדינה שיש לנו איתה הסכם שלום מחליטה להשאיר במצור שגרירה, קונסולים, עובדי שגרירות, אזרחי מדינת ישראל שרק הלכו לעשות את עבודתם נאמנה.

עיסאווי פריג': היית בכינרת, איך הגעת לשם?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, יש לי עוד שתי דקות וחצי, אני אחזור גם לכינרת.

אורן אסף חזן: אני לעולם לא אעזוב את הכינרת.

אורן אסף חזן: אם כן, אדוני היושב-ראש, אנחנו מגיעים, אנחנו מגלים איך הירדנים מכניסים אותם למצור.

אורן אסף חזן: ואז אנחנו בטוחים שהסיפור הזה כבר נגמר, כי הרי יש חקירה, ומתברר שבאמת היה פיגוע, או לפחות ניסיון לפגע והמאבטח עשה טוב.

אורן אסף חזן: אבל אז אנחנו מגלים שהירדנים – גם אצלם כנראה הכול פוליטיקה.

אורן אסף חזן: זה בכלל לא רלוונטי שירדן היא פלסטין ופלסטין היא ירדן, שנציגי הפרלמנט שם פונים אפילו אליי ואומרים לי: בוא תעזור לנו לקדם את הרעיון.

אורן אסף חזן: אבל הם מחליטים שהשגרירות תישאר ריקה, שאנחנו לא נחזור.

אורן אסף חזן: אז אני שואל את עצמי: אם הם מחליטים שהשגרירות תישאר ריקה, אם להם מתאים שיש מהומות בהר הבית, אם הם שמים שגרירה של מדינת ישראל, האור של המזרח התיכון, הדמוקרטיה היחידה האמיתית האיתנה, חומת הברזל שעוצרת את הטרור מלזלוג לעולם המערבי – אם הם מחליטים לריב איתנו, למה אנחנו צריכים להיות מחויבים להם?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמדינת ישראל צריכה להפסיק להזרים מים לירדנים, ובכך לשמור על הכינרת.

אורן אסף חזן: וכשהיא תשמור על הכינרת, היא תפריח מחדש את השממה שנוצרה סביבה, היא תכסה את האיים ותרבה ותפרה את הדגה.

אורן אסף חזן: כשם הציווי של בורא עולם שאותנו הוא יפרה וירבה, כך אנחנו מקווים שהדגים בכינרת יחזרו לרבות.

אורן אסף חזן: אתה יודע למה, אדוני היושב-ראש?

עיסאווי פריג': אני מתאר – – –

אורן אסף חזן: כי הדייגים שנמצאים שם, על גדות האגם בטבריה, על גדות הימה המתוקה שמשרתת את כולנו, בשעה שאנחנו חושבים רק על היום, מחר, רק על החודש הבא, רק אולי על החופשה הבאה, עם אוהל קטן וכמה חברים, עם בקבוק משקה ומוזיקה טובה, הם חושבים על העתיד של כולנו.

אורן אסף חזן: ובסופו של יום, אם מדינת ישראל לא תדע להחזיר להם, הם, שבעמל וטורח ובעבודה קשה וזיעה דאגו שלכולנו יהיה טוב – לא רק ב"על האש" ולא רק בשולחן שבת אלא בכל מקום שבו אנחנו אוכלים וטועמים דגים – אם אנחנו לא נחזיר להם את זה, אנחנו לא ראויים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שמשרד החקלאות ימצא את הדרך למצוא פתרון למשבר הזה, לדגה בכינרת, ויתר משרדי הממשלה, כולל העומד בראשה, ימצאו את הפתרון כדי למלא את הכינרת בחזרה, להחזיר את הדגה, ובכך להחזיר את החיוך לדגה, לדגים, לדייגים וגם לנו.

אורן אסף חזן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': תודה, חבר הכנסת חזן.

עיסאווי פריג': אני לא רואה שר במליאה שייתן תשובה.

אורן אסף חזן: אתה מבין?

אורן אסף חזן: ככה אנחנו נראים.

עיסאווי פריג': חבל שזה מתנהל ככה.

אורן אסף חזן: אתה יודע שאני יכול להמשיך לדבר?

עיסאווי פריג': אם כך – – –

אורן אסף חזן: אגב, זה לא רק שאין שר.

אורן אסף חזן: המזכירה, אני חייב לשאול, אין בכלל שר תורן.

אורן אסף חזן: אין.

עיסאווי פריג': חבל שזה כך.

עיסאווי פריג': ואני חושב שאנחנו צריכים – – –

מיכאל מלכיאלי: ועדת הפנים.

אורן אסף חזן: אתה תבקש ועדת הפנים.

עיסאווי פריג': זה ועדת הפנים.

עיסאווי פריג': אם כך – – –

אורן אסף חזן: אני יכולתי להמשיך לדבר, נכון?

אורן אסף חזן: – – – שאם אין שר – – –

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, אני שוב מביע את מורת רוחי על זה שאין שר במליאה – –

אורן אסף חזן: אני מסכים איתך.

אורן אסף חזן: זה ביזיון כבוד הכנסת.

עיסאווי פריג': – – וחבל שזה ככה.

עיסאווי פריג': אנחנו מעבירים את זה לוועדת הפנים, על פי בקשת חבר הכנסת מלכיאלי.

עיסאווי פריג': אז נא להצביע, אנחנו מעבירים – – –

מיכאל מלכיאלי: פה אחד.

מיכאל מלכיאלי: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

עיסאווי פריג': אם כך, זה עובר לוועדת הפנים.

עיסאווי פריג': בעד – 2, אפס נגד.

עיסאווי פריג': עובר לוועדת הפנים.

עיסאווי פריג': לפני שנעבור להצעה הבאה, יש הכרזה למזכירת הכנסת.

עיסאווי פריג': בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם בין מדינת ישראל לבין האיחוד האירופי בדבר תוכנית שיתוף פעולה חוצה גבולות באגן הים התיכון, במסגרת מכשיר המימון האירופי לשכנות ולשותפות,ENI CBC Mediterranean Sea Basin Programme.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': סרטון שפורסם ברשת ובו נראים פקחי הרכבת הקלה נוהגים באלימות בנוסע ולופתים את גרונו כאחרון הפושעים

עיסאווי פריג': ועוברים להצעה לסדר-היום הבאה: סרטון שפורסם ברשת ובו נראים פקחי הרכבת הקלה נוהגים באלימות בנוסע ולופתים את גרונו כאחרון הפושעים, מס' 8235, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

עיסאווי פריג': אמרתי את זה נכון?

קריאה: מצוין.

עיסאווי פריג': בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי, יש לך עשר דקות, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני ברשותך, היושב-ראש, רוצה לדבר על דבר מטריד אחר.

מיכאל מלכיאלי: אני באמת, בתחילת – – –

עיסאווי פריג': כולם בירכו, למה אתה לא מברך?

מיכאל מלכיאלי: אה, נכון.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לברך אותך על כניסתך לתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: שיהיה לך בהצלחה.

מיכאל מלכיאלי: עיני כולם נשואות אליך.

מיכאל מלכיאלי: שיהיה בהצלחה גדולה.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אני, ברשותך, בתחילה תכננתי לדבר על הדברים שנכתבו, אבל נושא אחר מטריד.

מיכאל מלכיאלי: הבוקר, כמו גם בשבוע שעבר, אני מקבל גזרי עיתונים.

מיכאל מלכיאלי: ואני מצפה מהעיתונים לדווח לנו דיווחי אמת.

מיכאל מלכיאלי: כמובן, כל עיתון על פי האג'נדה שלו, וזה בסדר גמור; אני לא מצפה מעיתון הארץ מה שאני מצפה מעיתון ישראל היום.

מיכאל מלכיאלי: כל עיתון עם האג'נדה שלו, עם הדרכים שלו.

מיכאל מלכיאלי: עד כאן התרגלנו לזה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, כשאני רואה עיתון שהולך – מגדירים את זה "הולך על הראש" – של אנשים שכולנו חייבים להם, זה מקומם.

מיכאל מלכיאלי: במה דברים אמורים?

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, אנחנו בכנסת, לפעמים – אתה רואה, יושב בוועדת הכספים – מעבירים כספים למשרדי ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: ולפעמים כשאתה נמצא במגזר השלישי אתה מתקומם, אתה אומר: רגע, איפה הממשלה בסיפור הזה?

מיכאל מלכיאלי: ואז אתה בא, מנסה לקדם פה, ואומרים לך: תקשיב, אין כסף, לא תמיד יש יכולות.

מיכאל מלכיאלי: וזה נכון, לא תמיד יש כסף.

מיכאל מלכיאלי: אבל אנחנו, החובה שלנו היא להגיד את היישר כוח, לתת את החוזק למגזר השלישי, לאנשים שבמסירות נפש גדולה עושים את המאמצים בשביל לגייס את אותם משאבים, מה שאנחנו פה בכנסת ישראל פושעים ולא עושים.

מיכאל מלכיאלי: במה דברים אמורים?

מיכאל מלכיאלי: אני לא מזמן הייתי בסיור בעמותה, ארגון גדול מאוד שנקרא ארגון הידברות, בראשותו של הרב זמיר כהן, באמת יהודי משכמו ומעלה, גדול בתורה, אדם שכל ימיו מתמסר למען עם ישראל.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אתה שואל אותי: האם הוא עושה רק הפצת תורה?

מיכאל מלכיאלי: לא; האם הוא עושה רק דברים שקשורים בתוך היהדות?

מיכאל מלכיאלי: גם לא.

מיכאל מלכיאלי: הקים ומשקיע מיליונים בשנה להציל נערים ונערות בסיכון שמשרד הרווחה לא נוגע בהם.

מיכאל מלכיאלי: הוא מתעסק עם אותן שכבות חלשות, לעזור להן במצרכים, איפה שמשרד הרווחה לא עוזר להן; כשהקמחא דפסחא שמדינת ישראל נותנת כמה שקלים, הוא משלים את זה.

מיכאל מלכיאלי: סדרת כתבות, השמצה יום אחרי יום.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, ואני אומר: מה אנשים יראו?

מיכאל מלכיאלי: אנחנו, כשאנחנו פותחים את העיתונים, מה צריכים ללמוד?

מיכאל מלכיאלי: שמה, שהכול בלוף?

מיכאל מלכיאלי: שאין לנו עיתונות נכונה?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להגיד לך יותר מזה.

מיכאל מלכיאלי: תופעת הרווקות במדינת ישראל – תופעה מאוד מאוד רחבה, דיברנו עליה בכנסת, שפכו על זה נהרות של דיו ונאומים.

מיכאל מלכיאלי: קם הרב זמיר, הקים מחלקה לשידוכים לכל המגזרים חינם.

מיכאל מלכיאלי: היכרויות.

מיכאל מלכיאלי: ברוח ההלכה כמובן, בצורה מאוד מבוקרת, שלא יהיה סתם איזה – והקים מאות בתים.

מיכאל מלכיאלי: בשנה האחרונה, מאז שהוא הקים, מאות בתים.

מיכאל מלכיאלי: והעיתונות הולכת ומשמיצה – משכורות עתק.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני מכיר את המקום הזה.

מיכאל מלכיאלי: חיים בשכירות.

מיכאל מלכיאלי: אתה רואה מקום עם תזרים ענק של כסף כתרומות ויציאה – משרדים פשוטים, אנשים שאין להם שום דבר באמת חוץ מזיכוי הרבים.

מיכאל מלכיאלי: אני אספר לך יותר מזה.

מיכאל מלכיאלי: לפני חודש ישבתי עם המנכ"ל שם, הרב דוד תופיק קוראים לו.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, בן אדם שהיה יכול לעשות הרבה כסף במגזר הפרטי.

מיכאל מלכיאלי: מוכשר, אדם באמת בקנה מידה גדול.

מיכאל מלכיאלי: שאלתי אותו: תגיד לי, מה לך ולמקום הזה?

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר: אנחנו עושים במקום הזה את מה שאתם בכנסת ישראל, מה שהממשלה, מה שהרשויות צריכות לעשות ולא עושות.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו משלימים את החלל שאתם מייצרים.

מיכאל מלכיאלי: וזה כמובן מצטרף גם לפרשה שהתפוצצה על הסיפור של התרמת כליות.

מיכאל מלכיאלי: בן אדם רגיל הולך – דאג לכמעט 500 אנשים שמקבלים תרומת כליות, 500 אנשים – בחינם.

מיכאל מלכיאלי: ומצאו אי-סדרים, וכותרות ענק.

מיכאל מלכיאלי: ואנשים בחו"ל רואים, אז עוצרים את התרומות, כי הרי הכותרות אדומות.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני חושב שהגיע הזמן באמת לתקשורת הוגנת, באמת לסקר את מי שמגיע לו שאפו.

מיכאל מלכיאלי: עוד פעם, אם אנחנו היינו עושים את הכול, אז הם מיותרים.

מיכאל מלכיאלי: אבל במקום שהמדינה, לצערנו הרב, לא עושה את מה שהיא צריכה לעשות, באמת אני חושב שמגיע הרבה הרבה יישר כוח וחיזוק לרב זמיר כהן, להידברות, לצוות הנפלא שלו, שעושים את מה שאנחנו לצערנו לא עושים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': לא התייחסת להצעה שלך לסדר-היום, דיברת על הרב זמיר.

מיכאל מלכיאלי: זה בסדר.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נסתפק בתשובת היושב-ראש.

עיסאווי פריג': אם כך – אני מאוד מצטער שאני לא רואה שר במליאה.

יעקב מרגי: אתה תתרגל.

יעקב מרגי: לאט-לאט תתרגל.

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': זו התחלה לא טובה, מתחיל ברגל שמאל שאין שרים במליאה.

עיסאווי פריג': אנחנו מסתפקים בנושא שעל סדר-היום.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, תם סדר-היום.

עיסאווי פריג': הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ט' בכסלו התשע"ח, 27 בנובמבר 2017, בשעה 16:00.

עיסאווי פריג': ישיבה זו נעולה.