ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 266, 2017-10-30 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י' בחשוון תשע"ח, 30 באוקטובר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (שירותי עבודה חיוניים בוועדה לאנרגיה אטומית), התשע"ח–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/4638/20 וכלה בהצעת חוק פ/4653/20 – הצעת חוק העונשין (תיקון – גזר דין עונש מוות למורשע ברצח בנסיבות טרור), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים (איסור גביית תשלום בעד תקופת התמחות), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, רועי פולקמן, עודד פורר, ניסן סלומינסקי, יפעת שאשא ביטון, מנחם אליעזר מוזס, יעקב אשר, אברהם נגוסה, אורי מקלב, אורלי לוי אבקסיס, נורית קורן, אורן אסף חזן, מאיר כהן, יחיאל חיליק בר, מיכאל מלכיאלי, מכלוף מיקי זוהר, אמיר אוחנה, יואב בן צור, אכרם חסון, דב חנין, אלי אלאלוף, שולי מועלם-רפאלי, יוליה מלינובסקי, מירב בן ארי, נחמן שי, איציק שמולי, סתיו שפיר, קסניה סבטלובה, איל בן ראובן ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (ביטול סעיף 7), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על עסקאות ביהלומים), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת דוד ביטן ועודד פורר; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (השוואת תנאי שכר של שוטרי מרחב קדם במחוז ירושלים לשוטרי מחוז שומרון ויהודה), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, עודד פורר, אברהם נגוסה, מנחם אליעזר מוזס, יעקב אשר, שולי מועלם-רפאלי ואורן אסף חזן; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – הסדרי אכיפה), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – שלילת תקצוב ממוסד תורני), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים בעד עובד בעבודה מהבית), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בדירקטוריונים של חברות ציבוריות), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, ג'מעה אזברגה ואיימן עודה; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על ידי הורה יחיד), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שומה מוסכמת),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, אכרם חסון, מיכאל מלכיאלי ורועי פולקמן; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – אחוז החסימה), התשע"ח–2017 מאת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד), התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, יואב קיש, דוד ביטן, מיקי לוי, מרדכי יוגב, רוברט אילטוב, עפר שלח, מרב מיכאלי, אילן גילאון, עמר בר-לב, יואל רזבוזוב, אמיר אוחנה, עודד פורר, מיקי רוזנטל, קסניה סבטלובה, איציק שמולי, נחמן שי, חיים ילין, סתיו שפיר, יעל גרמן, יעקב מרגי, שולי מועלם-רפאלי, זאב בנימין בגין, עליזה לביא, איל בן ראובן, איתן ברושי, מאיר כהן, חמד עמאר, קארין אלהרר, איילת נחמיאס ורבין, רויטל סויד, איתן כבל, אברהם נגוסה, עמיר פרץ, מיכל רוזין, ענת ברקו, אורלי לוי אבקסיס, ניסן סלומינסקי, יעקב פרי ויהודה גליק; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ח–2017, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק פיתוח לאומי, התשע"ח–2017, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן ורחל עזריה; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – איסור המלצה או חוות דעת של רשות חוקרת), התשע"ח–2017, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: שלטון שהעומד בראשו מסית כנגד המוסדות הממלכתיים וחלקים בחברה הישראלית חייב להתחלף בשלטון החותר לאחדות סביב חזון משותף;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: ההשתלחויות חסרות הרסן של ראש הממשלה ברשויות החוק וגל ההסתות נגד נשיא המדינה;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרה של הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב לסדר; זה לא ילך בדיוק לפי גודל הסיעות אלא לפי הנושאים.

יולי יואל אדלשטיין: שלטון שהעומד בראשו מסית כנגד המוסדות הממלכתיים וחלקים בחברה הישראלית חייב להתחלף בשלטון החותר לאחדות סביב חזון משותף.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הזאת היא מטעם המחנה הציוני, ומי שתנמק אותה היא חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שבוע מיוחד השבוע הזה; שבוע שבו לפני 22 שנה נרצח ראש ממשלה בישראל, יצחק רבין.

ציפי לבני: זה שבוע שבו אנחנו מדברים באופן מיוחד על הצורך להבין שאנחנו כולנו עם אחד, כלקח מהרצח ההוא.

ציפי לבני: האמת היא שאנחנו יודעים להיות מאוחדים.

ציפי לבני: אנחנו מאוחדים כשאנחנו תחת איום ומתקפה, ובמבצעים, ובמלחמות – עם ישראל במיטבו; באמת, מחמם את הלב, מין ערבות הדדית שלא רואים בשום מקום אחר.

ציפי לבני: אבל זהו?

ציפי לבני: אני לא רוצה להסתפק באחדות רק כי יש לנו אויבים, זאת אומרת, העם היהודי נשאר ביחד כל השנים האלה רק כי קמו עלינו לכלותנו?

ציפי לבני: זאת אומרת, ואם לא היו לנו אויבים משותפים אז לא יהיה לנו מכנה משותף, חזון משותף?

ציפי לבני: אז בואו נהיה שותפים לאותו חזון.

ציפי לבני: אנחנו לא צריכים לחכות לשכול הבא או למלחמה הבאה או למבצע הבא כדי להיות מאוחדים.

ציפי לבני: אבל בואו נאמר גם את האמת הזאת: יש לנו מחלוקת עמוקה סביב החזון, ואנחנו צריכים לברר את המחלוקת הזאת בינינו ולהכריע בה, גם אם הוויכוח יהיה קשה ונוקב, ואולי אפילו קורע לרגע.

ציפי לבני: אבל ההיסטוריה הוכיחה שדווקא אחרי שאנחנו מכריעים בינינו לבין עצמנו, גם אחרי מחלוקת פנימית קשה, אז אנחנו מתאחדים סביב התוצאה.

ציפי לבני: זה נכון שהצורך בהכרעה מחדד את המחלוקות, אבל זה הבסיס ליצירת האחדות ביום שאחרי.

ציפי לבני: למשל, אנחנו כולנו בכ"ט בנובמבר נזכור את ה-yes וה-no ואת הריקודים ברחובות, אבל בואו נאמר את האמת:

ציפי לבני: זאת ההחלטה על הקמת המדינה היהודית, אבל בפועל זאת התוכנית לחלוקת הארץ.

ציפי לבני: גם הקמת המדינה וההכרזה עליה היו שנויות במחלוקת אז, אבל תיראו איך ברגע שהיא קמה, ברגע שהיא הוכרזה, כולם – כל הציבור היהודי אז ידע להתאחד מאחוריה.

ציפי לבני: הסכם השלום עם מצרים, אדוני היושב-ראש – אבי, זיכרונו לברכה, היה חבר בכנסת, והוא לא היה יכול לתמוך בזה.

ציפי לבני: אבל תראו איך כל כך הרבה שנים אחרי אף אחד סביב השולחנות ובכיסאות כאן בבית הזה לא יגיד דבר מה נגדו, וכולם יסכימו שזה היה מעשה גדול.

ציפי לבני: זאת אומרת, לפעמים, כדי להשיג אחדות אנחנו צריכים להכריע, ולא להיקרע כל הזמן בין דרכים שונות.

ציפי לבני: והכי חשוב – "אחדות" לא יכולה להיות מילה נרדפת ל"תסתמו את הפה".

ציפי לבני: לצערי, היום נעשה שימוש במילה "אחדות" לצורכי פילוג, כי מי שלא מתייצב סביב הממשלה וסביב הדרך שלה נקרא בוגד ואסור לו לבקר את הממשלה.

ציפי לבני: ורצח פוליטי מתרחש לא על רקע מחלוקת; עם מחלוקות אנחנו יכולים לחיות, אנחנו יודעים לחיות.

ציפי לבני: אנחנו יודעים וצריכים לחיות עם הבנת העובדה שאנחנו עם אחד ואנשים שונים עם אמונות ועמדות שונות.

ציפי לבני: עם זה אפשר לחיות.

ציפי לבני: מה שאי-אפשר לחיות איתו זה הדה-לגיטימציה של מי שחושב אחרת, הוצאתו מהמחנה, הפיכתו לבוגד, למשתף פעולה עם האויב ממש.

ציפי לבני: והדה-לגיטימציה הזאת פורחת היום במדינת ישראל בחסות ממשלת ישראל, ועוד איך.

ציפי לבני: אז דיברנו כבר יותר מפעם אחת על המשפט הזה של מערכת הבחירות, של הערבים שנוהרים לקלפיות, אבל תסלח לי לרגע הרשימה המשותפת, המשפט הזה היה לא רק נגד הערבים.

ציפי לבני: זה לא מה שהטריד את נתניהו.

ציפי לבני: החלק החשוב שבו היה עמותות השמאל שמביאות באוטובוסים, במימון ממשלות זרות, את אותם ערבים שהם – כבר מזמן נתניהו קבע שהם חלק מהאויב.

ציפי לבני: ובמשפט אחד סרטט ראש הממשלה את האויב מבפנים, שלא לדבר על אותה מערכת בחירות שבסרטון אחר גם ראו את השמאל מראה ממש באופן אקטיבי לדאעש את הדרך לירושלים.

ציפי לבני: אבל למה ללכת אחורה?

ציפי לבני: בואו נדבר על כאן ועכשיו.

ציפי לבני: אני רוצה להזכיר לרגע את תמונת החמוצים, זאת אומרת, ראש ממשלת ישראל נשען ככה זחוח על קופסה של חמוצים, ואני רוצה להזכיר דווקא מה היה הכיתוב מתחת: יש לנו עם נהדר שאוהב לאכול חמוצים, אבל הוא לא חמוץ.

ציפי לבני: אז מה המסקנה?

ציפי לבני: אם התמונה הזאת באה אחרי שעמד כאן ראש הממשלה וקרא "חמוצים" לכל מי שמתנגד לדרך שלו, אז בואו נחבר אחד ועוד אחד: העם לא חמוץ, אלה שמבקרים אותו כן חמוצים, זאת אומרת שמי שמבקר את ראש הממשלה הוא כבר לא חלק מהעם.

ציפי לבני: אני יודעת שזה נשמע מסובך, אבל תאמינו לי, לא במכונת התעמולה המיומנת והמשומנת היטב של נתניהו.

ציפי לבני: מתפקידנו לומר היום שתחת בגדי האחדות המלך הוא עירום.

ציפי לבני: הוא לובש את בגדי האחדות, אבל מתחתם הוא מסית ומפלג את העם הזה.

ציפי לבני: ואנחנו, אנחנו לא יכולים להתקרנף ואנחנו לא יכולים לשתוק, כי זאת המדינה שלנו, ואזרחי ישראל זכאים להכריע על העתיד שלהם.

ציפי לבני: אני בעד משאל עם עכשיו, לא אחרי שהממשלה תעשה הסכם ולא אחרי שהכנסת תכריע ולא מתי שאני לא יודעת מתי זה יקרה, אלא כאן ועכשיו.

ציפי לבני: בואו נכריע בין שתי דרכים.

ציפי לבני: החזון שלנו הוא לא שתי מדינות לשני עמים; החזון שלנו עוסק בנו, במדינת ישראל, בערכים שלה ובעתיד שלה ובאינטרסים הלאומיים שלנו.

ציפי לבני: והיעד שלנו, ה-Waze הלאומי שלנו, הוא מגילת העצמאות, המסמך שעד הממשלה הזאת היה המסמך המאחד של כל התנועות הציוניות במדינת ישראל.

ציפי לבני: זה המסמך שמאפשר, חבריי במרצ, לכל מפלגה להיות ציונית ולתמוך בעיקרון שמדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, ויש בה שוויון זכויות מלא לכל אזרחיה, ולכל אזרח, יהודי או ערבי, שמכיר בזכות של העם היהודי למדינה משלו אבל נלחם על שוויון כאן, בבית פנימה – לתמוך או להיות חבר באותה מפלגה; הרי זה גם "יהודית" וגם "דמוקרטית".

ציפי לבני: אבל כדי לשמור על רוב יהודי אנחנו צריכים לעצור בתחנת ההיפרדות ממיליונים של פלסטינים, ואני מעדיפה לעשות את זה בהסכם עם הנשים הנפלאות שיושבות כאן, נשים עושות שלום.

ציפי לבני: ואם אי-אפשר הסכם, צריך להתקדם לשם.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מאוד, אין מחיאות כפיים בכנסת.

ציפי לבני: זה אנחנו צריכים למחוא לכן.

יולי יואל אדלשטיין: בשמחה רבה, אבל לא במליאת הכנסת.

ציפי לבני: ובדרך אנחנו כל הזמן שומרים על הדמוקרטיה ועל הערכים של מדינת ישראל.

ציפי לבני: הכי פשוט שיש.

ציפי לבני: את הדרך האחרת מובילה הממשלה.

ציפי לבני: היעד הוא ארץ ישראל השלמה, ועל הדרך הם רוצים שניפרד ממגילת העצמאות.

ציפי לבני: עכשיו, אני לא מאשימה את הממשלה באיזה דבר הזוי.

ציפי לבני: הרי רק לפני כמה ימים הנחתי את מגילת העצמאות כהצעת חוק, והם כולם הצביעו נגד.

ציפי לבני: אני היום שומעת שליברמן דווקא חושב שמגילת העצמאות צריכה להיחקק כחוק, רק שלפני כמה ימים הוא הנחה כנראה את אנשי מפלגתו להצביע נגד, וזה לא מקרי: הם נגד מגילת העצמאות, כי יש בה את המילה "שוויון", ושוויון לא מתאים להם; וגם בג"ץ לא מתאים להם, כי בג"ץ שואל שאלות ומבקש תשובות ביחס לפעילות לא חוקית, או בכלל מה עושים ביהודה ושומרון; והדמוקרטיה היא נטל, והם יבנו עוד התנחלויות מבודדות כדי לשים בדרכנו מכשולים בדרך להסכם שאנחנו רוצים להגיע אליו כדי לשמור על מדינת ישראל יהודית ודמוקרטית לפי ערכי מגילת העצמאות.

ציפי לבני: וכדי שלא ננהל את הוויכוח הזה שאנחנו צריכים לנהל, הם ישימו על כל מתנגד לדרכם את התווית "בוגד", הם יחלישו את בתי המשפט, יסתמו את הפה ליועצים משפטיים ולשומרי הסף, כפי שראינו רק היום בוועדת הכנסת.

ציפי לבני: רבותיי, זה נורא פשוט: ההפך מממלכתיות, הרס הממלכתיות, הוא לפגוע באותם מוסדות, באותם גורמים ששומרים על הדמוקרטיה במדינת ישראל, וממלכתיות היא לשמור על המוסדות האלה גם כשהם אומרים משהו שלא נוח לנו.

ציפי לבני: את הוויכוח הזה, רבותיי, אנחנו צריכים לנהל ברצינות, באחריות, מתוך כבוד הדדי, באופן ענייני, בלי שצד אחד מאשים את השני בבגידה במולדת או בציונות או באיזשהו דבר מה שיכול עדיין להיות המכנה המשותף שלנו.

ציפי לבני: ואני מוכרחה לומר בימים האלה שאנחנו חייבים את הוויכוח הזה ואת הדיון הזה לעצמנו.

ציפי לבני: אנחנו חייבים להכריע בו.

ציפי לבני: זאת הדרך שבה נוכל להתאחד דקה אחרי שנכריע סביב חזון משותף, ואני מקווה שאת הדיון הזה יעשו מנהיגים מכל הצדדים שידיהם נקיות משחיתות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ציפי לבני, שהציגה הצעת אי-אמון בממשלה מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל בברכה ביציע האורחים על שם נחום ניר את הקבוצה של המתנדבים המסורים של מד"א שנמצאים איתנו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: שתזכו לפנות הרבה יולדות ומינימום חולים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכם על ההתנדבות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אלעזר שטרן להציג הצעת אי-אמון מטעם יש עתיד: הניסיון לחבל בעבודת רשויות החוק באמצעות החקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי שר התיירות, עמיתיי חברי הכנסת, גם אני בהצעות האי-אמון בממשלה לא יכול להתעלם, כמו קודמתי, מהעובדה שזה השבוע שבו רצחנו ראש ממשלה בישראל, ומהאחריות של כל אחד ואחד מאיתנו למה שהוביל לרצח הזה –ואני אומר:

אלעזר שטרן: באמת כל אחד ואחד מאיתנו.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה צו קבוע.

אלעזר שטרן: עם רצח רבין לקחנו מקצוע מן הים ושרנו: "הו, רב חובל, קברניט שלי, סופה כבר שככה".

אלעזר שטרן: אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, רוצה ללכת לאלתרמן, משלנו, ולהתחיל בשיר שלו לרב החובל האיטלקי: "עננים על ראשנו.

אלעזר שטרן: הרוח איתן.

אלעזר שטרן: / המלאכה נעשתה, חי שמיים.

אלעזר שטרן: / נרים כוס, קפיטן, של ברכה, קפיטן.

אלעזר שטרן: / עוד נשוב ניפגש על המים".

אלעזר שטרן: אדוני ראש הממשלה, צר לי שחשבת שאתה צריך ללמד אותנו להיות מרוצים במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: צר לי שהטלת ספק בנו, באיך אנחנו רואים את המדינה, בכמה אנחנו גאים בה, בכמה אנחנו מרוצים בה, בכמה אנחנו עושים הכול כדי שאנחנו וילדינו נחיה פה לא כמה שנים שאפשר – כמה דקות וכמה ימים שאפשר.

אלעזר שטרן: אל תטיף לנו בעניין הזה.

אלעזר שטרן: אבל אולי בחוסר רגישות – ואני אומר, במטותא – גם אני הסתכלתי על תמונת החמוצים שלך, ונדמה לי שמישהו ניסה קצת לטשטש, מטעמי פרסום, אם אני לא טועה, את בית השיטה שהייתה על קופסת החמוצים: חמוצי בית השיטה.

אלעזר שטרן: אני מודה שבית השיטה אצלי, בהוויה שלי, זה קיבוץ שהקריב 11 לוחמים.

אלעזר שטרן: אני זוכר את הלוויה הזאת, את התמונה שלה, עד היום.

אלעזר שטרן: בבתי הכנסת שאנחנו מתפללים בהם בית השיטה מזוהה עם "ונתנה תוקף".

אלעזר שטרן: ואתה חיברת את בית השיטה ואותנו עם חמוצים.

אלעזר שטרן: אני בטוח, אדוני ראש הממשלה – לא התכוונת, ברור לי שלא התכוונת למחיר הזה שהם שילמו.

אלעזר שטרן: אבל בחלוקה הקבועה הזאת שאתה ושלוחיך מטעם עושים בבניין הזה, של "אתם השמאל, אתם החמוצים, אתם הלא-לאומיים" – – –

עיסאווי פריג': – – –

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני רציתי להגיד גם לשרת המשפטים, שבמשך 21 דקות, 19 פעמים סנטה בנו "אתם השמאל" – היא מהנדסת; אם היא הייתה עושה מתמטיקה היא הייתה יודעת שבשמאל הזה יש יותר שנת שירות, יותר דרגות, יותר עיטורי עוז וגבורה, יותר אחוזי נכות מאשר אם היא תכריח אותי להגיד "בתוך הימין הזה".

שלי יחימוביץ': יותר משרתים בצבא.

אלעזר שטרן: אני לא איש שמאל, אבל יכול להיות שכשגוף כזה מותקף, צריך להתייצב שם ולומר: טלו קורה מבין עיניכם.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני עמדתי פה על הדוכן.

אלעזר שטרן: מה זו הלאומיות הזאת?

אלעזר שטרן: כזאת שבוועדת חוץ וביטחון בשבוע האחרון של הכנסת היא דואגת שלבחורי ישיבות יהיו יותר מפי חמישה ימים בחו"ל ביחס לחייל צה"ל.

אלעזר שטרן: זה מה שעשתה ועדת חוץ וביטחון כחלק מהתנהגות קואליציונית.

אלעזר שטרן: לחייל צה"ל, אדוני היושב-ראש, יש 21 ימים בשנה של חופשה, מתוך זה 15 ימים מותר לו להיות בחו"ל.

אלעזר שטרן: בהחלטה פה בשבוע האחרון, לבחור הישיבה יש, במקרה הטוב, 75 ימי חופשה בשנה, והוועדה דאגה שהוא יוכל להיות עוד שבעה ימים בחו"ל.

אלעזר שטרן: זאת אומרת 82 או 85 ימים בחו"ל.

אלעזר שטרן: אלה המתוקים.

אלעזר שטרן: אנחנו, שהתנגדנו לזה, שכבודם של חיילי צה"ל חשוב לנו לא רק במילים אלא גם בתרגום למספרים, אנחנו נהיינו חמוצים.

אלעזר שטרן: אבל אם בתוך הפחית שעליה נשען ראש הממשלה ישנם רמטכ"לים, ישנם מפכ"לים, ישנם ראשי שב"כ, ראשי מוסד – הרי אחד משלוחיו של ראש הממשלה תהה יותר מפעם אחת: מה קורה לכם שם בגופים האלה שאתם הופכים להיות שמאלנים?

אלעזר שטרן: אנחנו לא שמאלנים.

אלעזר שטרן: אני לא שמאלן.

אלעזר שטרן: אם אני חושב הפוך ממה שחושב ראש הממשלה, זה הופך אותי להיות חמוץ?

אלעזר שטרן: לכזה שראש הממשלה נשען עליו?

אלעזר שטרן: כן, אדוני ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: בזכות אותם חמוצים אתה ראש ממשלה.

אלעזר שטרן: בזכות אותם חמוצים אתה ואני וכולנו יכולים להרים כוסית – לא רק לחיי הספינות שבדרך; לחיי המדינה שלנו, לחיי העם שלנו, לחיי כל מי שיושב בארץ, וגם בתפוצות.

אלעזר שטרן: ואתה, מה אתה חוגג?

אלעזר שטרן: אני מבין שגם מנהיגי התפוצות הם חמוצים, בגלל שהם היו – לא כמו שאתה חושב – בעד פשרת הכותל; הם ראו – לא כמו שאתה רואה – את ההתבוללות.

אלעזר שטרן: אתה, אולי אכפת לך, והשר לוין שיושב פה, אני יודע כמה זה חשוב לו, אבל אנחנו החמוצים רצינו פתרון לסוגיית ההתבוללות.

אלעזר שטרן: רצינו להחזיר לעולי ברית המועצות, ששם קראו להם "ז'יד" וזרקו עליהם אבנים, את הכבוד היהודי שלהם, ואם לא, את הזכות שלהם להתגייר בדרך נורמלית.

אלעזר שטרן: אבל כיוון שרצינו להציע פתרון – אפשרי – נהיינו חמוצים.

אלעזר שטרן: איך אנחנו יודעים שנהיינו חמוצים?

אלעזר שטרן: בגלל שבשנייה אחת זרקת את כל ההחלטות שלנו – על השוויון בנטל, על הגיור, על מתווה הכותל – לתוך פח החמוצים שלך.

אלעזר שטרן: אני באמת רוצה להגיד לך, אדוני ראש הממשלה: אל תתבלבל, לא נעלבנו.

אלעזר שטרן: הצטערנו.

אלעזר שטרן: כן, שמענו פה את נשיא המדינה, באמת – הייתי אומר כמעט בחוסר ברירה – נותן לנו תקווה, כשמה שאכפת לו זה לא מה יקרה רק מחר בבוקר אלא גם מה יהיה עתידנו כאן, נוכח התקפות שלך ושל שלוחיך.

אלעזר שטרן: כמו שאמרתי קודם על צה"ל, לפני שבועיים זה היה על מפכ"ל המשטרה, זה היה על השב"כ, ויש לך גם שרה שדיברה גם על ראש המוסד ועל השיקולים שלו.

אלעזר שטרן: אבל אני אגיד לך משהו על השרים שלך, כיוון שהזמן נגמר.

אלעזר שטרן: האנשים שלך מתפלאים למה השרים לא מתייצבים לצידך.

אלעזר שטרן: שמעתם?

אלעזר שטרן: למה השרים לא מתייצבים לצידו של ראש הממשלה?

אלעזר שטרן: בגלל שאתה מזלזל בהם.

אלעזר שטרן: למה אתה מזלזל בהם?

אלעזר שטרן: אתה לא ממנה ממלא מקום; אתה לא סומך על אף אחד מהם.

אלעזר שטרן: אבל מה אתה מעז לעשות?

אלעזר שטרן: כיוון שלא אכפת לך – קשה לי להגיד את זה – לא מאיתנו, לא רק מהאזרחים.

אלעזר שטרן: מהמדינה.

אלעזר שטרן: אם יש מקום למנות ממלא מקום – השר לוין, אם אתה יכול להתייחס רק למשפט הזה.

אלעזר שטרן: אדוני השר לוין – רויטל – למה ראש הממשלה ממנה לממלא מקום מישהו או מישהי שלא הייתה אפילו יום אחד בקבינט?

אלעזר שטרן: הרי הוא בן אדם.

אלעזר שטרן: יכול לקרות לו משהו.

אלעזר שטרן: מה אנחנו נגיד?

אלעזר שטרן: 48 שעות לבחור ראש ממשלה?

אלעזר שטרן: איזה זלזול זה באחריות שלו, במדינה שלו, למנות ממלא מקום רק בגלל היחסים שלו עם בלפור, או בצמצום המוח.

אלעזר שטרן: איך יכול להיות שממלא מקום של ראש ממשלה – שהרי יכול לקרות לו משהו – זה מישהו או מישהי שלא ישבו יום אחד בקבינט?

אלעזר שטרן: איך זה יכול להיות?

אלעזר שטרן: זה רב-חובל?

אלעזר שטרן: זאת אחריות?

אלעזר שטרן: באמת.

אלעזר שטרן: אחרי זה הוא רוצה שתתייצבו לצידו כשהוא מזלזל בכם, דורך עליכם.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אלעזר שטרן: עננים על ראשנו.

אלעזר שטרן: הרוח איתן.

אלעזר שטרן: / המלאכה נעשתה, חֵי שמיים.

אלעזר שטרן: / נרים כוס, קפיטן, לחיי המדינה / עוד נשוב ניפגש על המים.

אלעזר שטרן: ולמרות כל המאמצים, ניפגש על המים, וגם מתחת למים.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: ההשתלחויות חסרות הרסן של ראש הממשלה ברשויות החוק וגל ההסתה נגד נשיא המדינה, מטעם סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות גם לרשותך.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, השר לוין, אני חושבת שכדאי שתשמע את הדברים, אתה צריך לענות לנו.

מיכל רוזין: חברות יקרות מנשים עושות שלום, אתן מפיחות בנו תקווה מחודשת יום-יום.

מיכל רוזין: כל הכבוד לכן שאתן כאן.

מיכל רוזין: מה רואה הציבור בתקופה האחרונה?

מיכל רוזין: איך אתם צובעים את השליחות של כולנו, של נבחרי הציבור, בצבעים כל כך לא נכונים, לא טובים, ומשליכים את הכול על הדמוקרטיה הישראלית?

מיכל רוזין: בשבועיים האחרונים התנהל הדיון החדש על החוק הצרפתי – עוד ניסיון נואש למנגנון ההגנה על נתניהו.

מיכל רוזין: אחד אחרי השני ניצבים רגב, ולוין, וביטן, ואמסלם, נאמני נתניהו, באולפנים, ומתיישרים לקריאות המנהיג, ובסוף – מי הודיע שהוא לא מעוניין בחוק?

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: נתניהו עצמו.

מיכל רוזין: על הדרך כמובן העבירו מסר למשטרה, לציבור; אבל כמובן זה הכול הסחת דעת מחקירות ראש הממשלה, ועכשיו גם רעייתו.

מיכל רוזין: זאת שיטת העבודה – ספין רודף ספין, הסתה טורפת את הקודמת לה, ובסוף לא נותר דבר.

מיכל רוזין: ממשלת נתניהו הרביעית – תקשיב טוב, השר לוין – היא ממשלת גנון, חסרת אופק וחזון.

מיכל רוזין: לכן, החלטתי לחזור לאחד מסיפורי הילדות הידועים של הנס כריסטיאן אנדרסן – ותודה, ציפי לבני, על הפרומו שעשית לי – על בגדי המלך החדשים.

מיכל רוזין: חברי מהקואליציה, לוין, אתה פה, אני חושבת שכדאי שתקשיב, אני ארענן את זיכרונך לגבי הסיפור, וחבל שביטן, רגב ואמסלם לא נמצאים פה, כי מוסר ההשכל הוא שיעור מאוד חשוב עבורם.

מיכל רוזין: אתם יודעים, אותו סיפור על המלך שכל כך אהב בגדים ועל שני רמאים שהגיעו אליו והציעו לו בעצם שני בגדים, הציעו לתפור לו בגדים מאוד מיוחדים, וכמובן תפרו לו בגדים מכלום, בגדי עירום.

מיכל רוזין: אנשי העיר מתגודדים מחוץ לחלון החייטים, כולם, ומביטים מהחלון להתפעל מיופיים של הבגדים החדשים, שהיו כמעט מוכנים, אבל אף אחד לא מעז להודות שאינו רואה דבר, כי אולי האחרים יחשבו אותו לטיפש.

מיכל רוזין: גם ראש הממשלה, אותו מלך, שמגיע עם עוזריו הנאמנים – ביטן ואמסלם במקרה שלנו – למדידות אחרונות, לא אומרים שום דבר, מכיוון שאולי מישהו יחשוב אותם לטיפשים.

מיכל רוזין: והמלך?

מיכל רוזין: המלך יודע שהם טיפשים אבל לא אומר את זה, כי הוא חושב שכולם טיפשים.

מיכל רוזין: סוף-סוף מגיע היום הגדול.

מיכל רוזין: בראש, מתחת לחופה מיוחדת, צועד לו המלך עירום ואחריו צועדים אותם חייטים מומחים, אלקין, אקוניס, רגב, שמעמידים פנים כאילו הם נושאים את השובל הארוך של גלימתו החדשה.

מיכל רוזין: אנשי העיר נרגשים ומצטופפים ומריעים: איזה יופי, איזו גלימה מרהיבה, איזה שובל.

מיכל רוזין: מעולם לא נראה מלכנו הדור כל כך.

מיכל רוזין: עד שנשמע קול קטן וצלול מעל רחש ההמון: אבא, אמר הקול, המלך לא לובש שום דבר.

מיכל רוזין: האב הנבוך מנסה להשקיט את ילדו, כי לא נעים, כולם חושבים שאכן בגדי המלך מרהיבים, אבל הילד חוזר על דבריו: המלך עירום.

מיכל רוזין: כל הציבור מתחיל לצחוק ולומר: אכן, המלך הוא עירום.

מיכל רוזין: גם המלך עצמו מצטרף לצחוק וגם הוא צוחק.

מיכל רוזין: למה הוא צוחק?

מיכל רוזין: הוא צוחק על טיפשותם של כל אלה שפחדו להיראות טיפשים והעמידו פנים כאילו הם רואים דבר שאינו קיים, כי עדיף להודות בטיפשות מאשר להתחזות כחכם.

מיכל רוזין: גם השליט מבלפור צוחק עלינו, ואחרי כהונתו יישאר חורבן – בלי אמון הציבור, בלי רשויות החוק, בלי מערכת משפט, ללא מערכות דמוקרטיות אמיצות, חברה מתוקנת שוויונית וראויה.

מיכל רוזין: אז המלך הוא עירום.

מיכל רוזין: מעידה על כך הפגיעה במערכות הדמוקרטיות ובמינהל התקין – ראו את חוק הג'ובים האחרון; תקיפת מפכ"ל המשטרה, הרמטכ"ל, היועץ המשפטי לממשלה, ועכשיו הצטרף אליהם גם היועץ המשפטי לכנסת.

מיכל רוזין: גם הוא נורא ואיום, שומו שמיים.

מיכל רוזין: אותו אחד שהעז לומר שוועדת חקירה פרלמנטרית לארגוני השמאל אינה בסמכות הכנסת, גם הוא עכשיו בין הנתקפים והמוסתים.

מיכל רוזין: והאזרחים מסתכלים בהמולה ושואלים: מי דואג לנו?

מיכל רוזין: מי דואג לנו?

מיכל רוזין: מי דואג לצפיפות בבתי החולים?

מיכל רוזין: לתורים הארוכים לבדיקות רפואיות?

מיכל רוזין: לנכים שמתחננים להעלאת קצבה?

מיכל רוזין: לזקנים בבתיהם או במוסדות המדינה?

מיכל רוזין: לסגירת המרכזים להתפתחות בגיל הרך?

מיכל רוזין: לקיצוץ שעות לימוד לילדים חולים?

מיכל רוזין: נתניהו קורא לנו "חמוצים" ומתגאה בסקרים המראים שהציבור הישראלי "מרוצה".

מיכל רוזין: וזה נכון, הציבור הישראלי, וגם אני בתוכם, גאים להיות ישראלים; גאים במשפחה שלנו, גאים בקהילה שלנו, גאים בחברה שלנו.

מיכל רוזין: אבל אנחנו לא מתגאים בממשלה שלנו.

מיכל רוזין: מדינת ישראל נמצאת בראש סולם העוני והאי-שוויון החברתי בהשוואה לכל מדינות ה-OECD.

מיכל רוזין: תקציבי הענק שאתם מעבירים להתנחלויות על חשבון קיצוץ רוחבי – בחינוך, בבריאות, ברווחה – כל זה לא מוצא חן בעיני הציבור, בזמן שמכינת בן גוריון נחנקת מחוסר תקציב, אבל הי, מה?

מיכל רוזין: אוניברסיטת אריאל פורחת.

מיכל רוזין: משילות היא לא חורבן שלטון החוק; משילות היא לא פגיעה במיעוטים; משילות היא לא פגיעה באיזון העדין בין מדינה יהודית לדמוקרטית; משילות היא לא נתינה למקורבים ולקיחה מהחלשים; משילות היא לא הסתה כדרך פעולה.

מיכל רוזין: היא נמדדת באידיאולוגיה, בפעילות עבור הציבור שבחר בכם ובנו.

מיכל רוזין: ובינתיים, איך אמר פה איזה שמאלן אחד שגדל על ברכי ז'בוטינסקי – מי זה?

מיכל רוזין: במקרה נשיא המדינה?

מיכל רוזין: – איך הוא אמר?

מיכל רוזין: תמה הממלכתיות ואחריה המבול.

מיכל רוזין: אתם צריכים ללכת הביתה, כי המלך הוא עירום.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: על שלוש ההצעות, מטעם המחנה הציוני, יש עתיד ומרצ, ישיב השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי כנסת, טוב, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע, אני לא הצלחתי – חברת הכנסת מיכל רוזין, לא יודע, יכול להיות שסיפורי ילדים הם יותר מדי מורכבים בשבילי, אבל בסוף לא הצלחתי להבין את השורה התחתונה: בסוף טוב או לא טוב לך?

יריב לוין: טוב לך או לא טוב לך במדינת ישראל?

יריב לוין: לא יודע למה, נראה לי שבסוף דווקא לא כל כך רע לך.

מיכל רוזין: המלך הוא עירום.

עיסאווי פריג': – – – קצת יותר טוב.

יריב לוין: יותר טוב פה.

יריב לוין: תמיד אפשר לשאוף ליותר טוב, אבל קודם כל צריך להגיד – 1.

יריב לוין: שטוב; 2.

יריב לוין: שאם טוב, כנראה יש ממשלה שעובדת בצורה כל כך טובה, שהאזרחים שלנו, בצדק, גאים להיות ישראלים ומרגישים יותר טוב מאשר רוב האנשים ברוב המקומות בעולם.

קריאות: – – –

יריב לוין: ואתם יודעים, מכיוון שיש עוד דברים לשפר ועוד יש מה לעשות, לכן אנחנו מבקשים להמשיך, אז לא כל כך ברור לי למה אתם מגישים הצעת אי-אמון?

יריב לוין: להפך, הייתם צריכים לבקש שהכנסת תמשיך לתת אמון בממשלה כדי שנוכל להשלים, וכפי שביקש חבר הכנסת פריג' – לעשות עוד יותר טוב.

יריב לוין: אבל אני יכול להבטיח לכם שאנחנו נהדוף את הצעת האי-אמון הזאת ונמשיך לעשות טוב לאזרחי ולמדינת ישראל כפי שהתחייבנו וכפי שאנחנו מקיימים.

יריב לוין: אני רוצה לומר לחבר הכנסת שטרן: אני באמת חושב שכל כך הרבה מרבים לצטט את הנאום של ראש הממשלה מהשבוע שעבר ואת הביטויים שהוא השתמש בהם, עד שאני מתחיל לחשוב שהוא באמת כיוון בדיוק למה שאנשים מרגישים – לא רק בציבור שתומך בנו אלא בציבור בכלל.

יריב לוין: לפעמים זה לא קל כאשר יש מין מראה כזאת מול הפנים.

יריב לוין: אני באמת אומר: זה בסדר שתהיה ביקורת, וזה בסדר שלפעמים ישנם חילוקי דעות.

יריב לוין: אני לא חושב שהניסיונות שלכם לתאר את המצב כאיזה מין קטסטרופה נוראה יש בהם דבר וחצי דבר.

יריב לוין: אני מציע לך – יש לנו היום שלוש שעות של הצבעה, אני מבין, אדוני היושב-ראש, אז יש זמן שאפשר לנצל.

יריב לוין: אני מציע לך, תוציא פרוטוקולים של הצעות האי-אמון מראשית הקדנציה, תקרא מה אמרו עלינו ותקרא איזה תחזיות שחורות היו, מהיחסים עם ארצות הברית ועד הנושאים הכלכליים, ובוא נראה איפה אנחנו עומדים היום, ואולי המסקנה מהעניין הזה תהיה קצת שונה מהדברים שאתה הצגת כאן.

יריב לוין: אני גם יכול לומר לך עוד דבר.

אלעזר שטרן: אתה הקשבת?

אלעזר שטרן: תגיד לי, מה – – –

יריב לוין: אני גם יכול לומר עוד דבר.

יריב לוין: אתה שאלת שאלה.

יריב לוין: אני גאה, חבר הכנסת שטרן, ויש לי זכות גדולה לכהן בממשלה שבראשה עומד ראש הממשלה בנימין נתניהו.

אלעזר שטרן: אז למה הוא לא – – –

יריב לוין: והינה, תראה איזו הפתעה, הוא דווקא מינה אותי לממלא מקומו בנסיעה הקרובה, אם כבר שאלת והיית מודאג.

יריב לוין: אבל אני יכול רק להגיד לך, כדי שלא תהיה ממש מודאג – – –

אלעזר שטרן: למה דווקא אותך?

אלעזר שטרן: היית בקבינט?

קריאה: הוא היה מרוצה ממירי.

יריב לוין: אז אני אסביר לך.

יריב לוין: אז בוא אני אסביר לך, בשביל שתדע, כדי שאתה לא – – –

אלעזר שטרן: לא רציתי להעליב אותך.

אלעזר שטרן: בסדר.

יריב לוין: כדי שאתה לא תהיה מודאג, אז אני אומר – – –

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: אבל אני אסביר לך רגע.

יריב לוין: תאמין לי, אני לא העליתי את זה כדי לא לענות לך.

יריב לוין: אני ארגיע גם אותך וגם את חבר הכנסת מאיר כהן בשני עניינים.

מאיר כהן: אני רגוע.

יריב לוין: 1.

יריב לוין: אם חס וחללה יידרשו החלטות שמצריכות מומחיות ביטחונית, אני אתייעץ עם פרי; 2.

יריב לוין: כדי שתהיו באמת רגועים, תבינו: תפקיד ממלא המקום הוא בסך סמכות לכנס ישיבת ממשלה אחת כדי שהיא תבחר בממלא מקום אמיתי שימלא את מקומו של ראש הממשלה.

יריב לוין: זו הגדרת התפקיד.

יריב לוין: נקודה.

אלעזר שטרן: ואם היא לא מחליטה?

אלעזר שטרן: זאת השאלה.

יריב לוין: אם היא לא מחליטה?

יריב לוין: שאלה טובה.

יריב לוין: אבל אין לי סמכות.

יריב לוין: שלא תהיינה אי-הבנות, אין לי סמכות.

יריב לוין: אני לא מקבל החלטות במקום ראש הממשלה, ולא יכול להחליט שום דבר, ולא מחליף אותו, ולא שום דבר מכל הדברים האלה.

יריב לוין: ולכן, הסמכות היא פשוט סמכות טכנית של לכנס ישיבה, ובישיבה הזאת – – –

אלעזר שטרן: ואם לראש הממשלה חס וחלילה קורה משהו?

יריב לוין: רבותיי, בישיבה הזאת, אם חס וחלילה יקרה כדבר הנורא הזה, הממשלה תצטרך למנות ממלא מקום שינהל את העניינים, וכך היא תעשה.

אלעזר שטרן: בתוך 48 שעות.

יריב לוין: אבל אני יכול לומר לכם גם שאל תפתחו תקוות יותר מדי גדולות.

יריב לוין: אני משוכנע שראש הממשלה ייסע בשלום ויחזור בשלום והכול יהיה בסדר, ולא נידרש כל כך מהר לסוגיה הזאת.

יריב לוין: הערה אחרונה, אדוני היושב-ראש, לחברת הכנסת ציפי לבני, המרבה לדבר גבוהה-גבוהה, מערכים ועד הדר.

יריב לוין: אז אני לא יודע איזה הדר יש בלבוא ולהציג הצעת אי-אמון ולא להישאר כדי לשמוע את התשובה.

יריב לוין: אני חושב שזה דבר בלתי נסבל.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אומר לך יותר מזה.

מיכל רוזין: – – – השרים – – –

יריב לוין: לא.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל רוזין, את יודעת כמוני שזה דבר שמקומו לא יכירנו – בושה וחרפה.

יריב לוין: חברת הכנסת לבני, אני חושב, מוכיחה שבינה ובין הבנת התהליך הדמוקרטי – שבו אני חייב לענות לה אבל היא גם צריכה לשמוע את תשובתי – –

רויטל סויד: אתה מגזים, השר לוין.

רויטל סויד: אתה מגזים.

רויטל סויד: זו חובתך.

יריב לוין: – – כמו שאני הקפדתי לבוא הנה ולשבת כאן כאשר היא דיברה, למרות שאני לא שר תורן ולא שום דבר.

רויטל סויד: זו חובתך.

יריב לוין: לא, זו לא הייתה חובתי.

יריב לוין: יש שר תורן.

יריב לוין: שחררתי אותו, את השר גלנט.

יריב לוין: אמרתי לו שאני נשאר, כי אני, כשאני משיב, אני יושב באולם כדי לשמוע מה שאומרים, למרות שאני לא חייב.

יריב לוין: הינה, הוא אפילו חזר.

מיכל רוזין: אתה משוחרר.

יריב לוין: לעומת זאת, אני חושב שכאשר מישהו מגיש הצעת אי-אמון, המינימום המתחייב – שהוא ישמע את התשובה.

יריב לוין: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לצערי, זו לא הפעם הראשונה.

יריב לוין: רק בשבוע שעבר, ביום רביעי, כאשר השבתי כאן על הצעה לסדר-היום, לצערי הרב, שניים משלושת האנשים שהגישו את ההצעה לסדר-היום לא טרחו להישאר את השלוש דקות של הדובר הבא כדי לשמוע תשובה.

מיכל רוזין: סליחה, באמת?

מיכל רוזין: אתה יודע על כל הצעת חוק – – – על מה אתה מדבר?

קריאות: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל רוזין, אם יש שרים שלא נוהגים – – –

מיכל רוזין: – – – כל השרים.

יריב לוין: חברת הכנסת רוזין, אם יש שרים שלא נוהגים כבוד בכנסת, אני איתך לגמרי.

יריב לוין: את יודעת את דעתי בעניין הזה.

יריב לוין: אבל אני אומר לאדוני היושב-ראש שאני חושב שלא יכול להיות מצב שאנשים יגישו הצעות לסדר-היום ולא יישארו לשמוע את התשובה.

יריב לוין: ולא יכול להיות מצב, גם כאשר מדובר בחברת כנסת בכירה כמו חברת הכנסת לבני, שהיא לא תישאר באולם כאשר אני משיב.

יריב לוין: לכן, אני לא מוצא לנכון או צורך להתייחס עניינית לדברים שנאמרו על ידה, מלבד העובדה שאני כמובן חושב אחרת לחלוטין, וקורא לכנסת לדחות את הצעות האי-אמון כולן.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

מיכל רוזין: – – – אם זאת הממשלה שלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הרביעית והאחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא שונה:

יולי יואל אדלשטיין: אוזלת יד הממשלה בעניין הנשק והאלימות ובעניין תכנון ובנייה ביישובים הערביים, מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, וישיב לו השר לביטחון הפנים, חבר הכנסת גלעד ארדן, שגם נמצא איתנו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד עשר דקות לרשות אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, שרים, חבריי חברי הכנסת, אתמול היה יום הזיכרון ה-61 לטבח בכפר קאסם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 61 שנים מאז נטבחו 49 חפים מפשע, ועד היום, למרות שבית המשפט הוכיח שהיה פשע, עד עצם היום הזה הממשלה לא הכירה בחלקה ולא התנצלה, וזה אומר דרשני בקשר ליחסה לאזרחים הערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, הצעת האי-אמון הראשונה שלי בקדנציה הזאת שלי, והראשונה בכנסת, הייתה ביוני 2015, והיא הייתה באותו נושא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה אני חוזר על זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יגידו: אתה חוזר על אותם דברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מנסה לחדד את עצם הבעיה – עצם הסבל שאזרחי מדינת ישראל הערבים סובלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כדי לדבר על העניין של הנשק, הרציחות ביישובים הערביים, באוכלוסייה הערבית, אני אנסה לדבר על חלק מהנתונים הסטטיסטיים, שלפעמים מתעלמים מהם, כי עוברים מרצח אחד לרצח הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז 2000 עד היום נרצחו 1,226 אזרחים ערבים במדינת ישראל, ומהם 165 נשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יש נתון שבדרך כלל לא בודקים בסטטיסטיקה, וזה 690 יתומים מצד האימא ו-2,390 יתומים מצד האבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשמעות: 3,080 יתומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היתומים האלה שואלים – צועקים לשמיים ושואלים את הממשלה: מה עשיתם בשבילנו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עשיתם כדי שלא יצטרפו אלינו עוד יתומים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עשיתם כדי שאת הסבל שאנחנו עברנו ועוברים יום-יום לא יחושו גם אנשים אחרים וילדים אחרים כמונו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הממשלה מנסה לפעמים להגיד: תשמעו, אני מנסה להכין תוכניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איזה תוכניות את מכינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בוא נשמע מה זה אלימות; מה זה אלימות, שקיימת, ומדברים על אלימות: זה רצח, זה ניסיון רצח, זה גרימת מוות, זה איום ברצח, זה פגיעה גופנית, תקיפת עובד ציבור, חטיפה, שוד מזוין, תקיפה למטרת גנבה, גרימת נזק לרכוש – והרשימה עוד ארוכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסטטיסטיקה של המשטרה אומרת שהפשיעה ביישובים הערביים ירדה, והיא זוקפת לעצמה מין הישג בזה, אבל הרציחות נמשכות, והסטטיסטיקה אומרת: 1,226 רציחות מאז 2000, אבל השנה הזאת – שזה אומר שקרוב ל-70 הרוגים בחודש – הסטטיסטיקה אומרת שמתחילת השנה הזאת נרצחו כ-60 בני אדם – עשר נשים ו-50 גברים, אבל יהודים, מתחילת השנה, נרצחו 38 – עשר נשים ו-28 גברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נביא בחשבון את יחס האוכלוסייה, אצלנו פי 6.3, כלומר 630% יותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שמישהו יגיד: אתם, הערבים, אלימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו חלק מהעם הפלסטיני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לידנו בשטחים הכבושים יש אחוזים פי כמה פחות ממה שיש לנו פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ויש אנשים שיגידו: תשמעו, מה אפשר לעשות לכם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אתם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם, המשטרה, צריכים לעשות את האכיפה הנכונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה לעשות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו נביא בחשבון שסטטיסטיקה – סקר של מרכז אמאן, שמי שהקים אותו הוא בן אדם בשם כמאל ריאן, שהבן שלו נרצח לפני כמה שנים, ואמר: אני מקדיש את עצמי, את ההון שלי ואת היכולת שלי לטפל בנגע הזה, שפוגע באוכלוסייה הערבית, והקים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא הכין סטטיסטיקה, הכין סקרים, ובואו תראו – תראו, חבריי, כבוד השר – הקלות לקבל נשק אצל היהודים, לפי התשובות שקיבלו, זה 12.9%; הקלות להשיג נשק לאוכלוסייה הערבית היא 51.3%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלה התשובות שקיבלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקלות הזאת לקבל נשק, אני חושב שאפשר לעצור אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם עוצרים נשק בים, אפשר לעצור נשק גם ביציאה ממחנה צבאי לאוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם את זה אפשר לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשטרה אמרה: יש לנו תוכנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיזו תוכנית יש לה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: התוכנית, קודם כול, נכשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התוכנית היא – א.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גיוס ערבים למשטרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל איזה פלא – אנחנו רואים שמספר הרציחות הגדול ביותר הוא ביישובים שיש בהם תחנות משטרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני מדבר על אזור המרכז – אני מאזור המרכז, מדבר על אזור המרכז – באום אל-פחם יש תחנת משטרה, ומתחילת השנה נרצחו שלושה אנשים; בטייבה יש תחנת משטרה משנות ה-70, ונרצחו שישה אנשים השנה; בלוד יש תחנת משטרה – נרצחו ארבעה; ביפו נרצחו שמונה; בכפר קאסם, חבר הכנסת עיסאווי פריג', מתחילת השנה נרצחו שמונה אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז להקים תחנות משטרה זה כנראה לא הפתרון, כי הרציחות האלה – המקומות הכי קשים הם המקומות שיש לנו תחנות משטרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גיוס ערבים – צריך לשנות את הגישה, לשנות את המדיניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דוח ועדת אור אמר שהמשטרה צריכה לשנות את הגישה שלה וצריכה להפסיק להתייחס לאזרחים הערבים כאויבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בואו נראה: האם המשטרה, יש לה כוונה שהרציחות האלה יימשכו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשטרה לא מפענחת את הרציחות, ואתן את הדוגמה של השנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במגזר היהודי נרצחו 38.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש 19 כתבי אישום, כבוד היושב-ראש – 50%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביישובים הערביים נרצחו 60.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש 14 כתבי אישום, והמשמעות היא – 23%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יגידו: אתם לא משתפים פעולה עם המשטרה, אתם לא באים להעיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מזכיר לשר שרק לפני פחות מחודש נרצח תושב ג'יסר א-זרקא, והוא נרצח רק כי הוא העיד, והמשטרה אפילו לא נתנה לו את הביטחון שיעיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא העיד על מקרה רצח אחר, והוא נרצח בגלל זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז שלא תבוא המשטרה ותטיף לנו, והשר יטיף לנו מוסר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם לא עוזרים למשטרה לפענח את הרציחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה – המשטרה גם לא נותנת כבוד מינימלי למשפחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא לא מעדכנת אותן, אומרת להן: אנחנו לא יכולים לעזור לכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל למשטרה יש עוד בתוכנית שלה – הכריזה על מבצע איסוף נשק: תבואו מרצון למסור את הנשק שלכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברים, מי קונה את הנשק הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי קונה אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שרוצה – יגידו לו: בבקשה, תבוא בטובך למסור אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מה שצריך – צריך אכיפה, והיא צריכה להיות אכיפה רצינית, רצינית ביותר, כדי לנסות לפגוע באלה שפוגעים באנשים שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא רוצים את הנשק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יהודי שנרצח על ידי ערבים, בתוך שעות מפענחים את הרצח שלו ויודעים מי הרוצח ומי עשה ומי לא עשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ערבים – אי-פענוח מקרי רצח זה עידוד לרצח הבא, כי מי שירצח וידע שהוא לא יועמד לדין, הוא לא ייענש, המשמעות שלו – זה מעודד את הרצח הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שקונה את הנשק, ובקלות, ידע שמותר לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני אומר לכבוד השר: למשטרה יש כוחות אם היא רוצה לבוא להרוס בתים ליישובים הערביים, ואין לה כוח לטפל לא בעניין של אלימות, אלא פשע, כי היישובים הערביים והאזרחים הערבים הם לא אלימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש בהם כנופיות רצח, יש בהם פרוטקשן, ואם נעשה את החלוקה בין האזורים נראה שמעל 60% ממקרי הרצח היו באזור המרכז, כי שם יש פרוטקשן, כי יש מצב כלכלי יותר טוב, יש פרוטקשן ויש גם הלוואות בשוק האפור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, כבוד השר, אנחנו לא רוצים תשובה שתבוא ותגיד: עשינו ועשינו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במבחן התוצאה נכשלתם, או שהתכוונתם להיכשל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כדי לטפל בפשעים האלה אתה צריך שני דברים: כוח ורצון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכוח קיים, כנראה הרצון חסר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, ישיב על הצעת האי-אמון השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על הצעת האי-אמון של חבר הכנסת חאג' יחיא בנושא – לפי איך שסיעתו כינתה את הצעת האי-אמון: אוזלת יד הממשלה בעניין הנשק והאלימות ובעניין תכנון ובנייה ביישובים הערביים.

גלעד ארדן: הנימוק של חבר הכנסת חאג' יחיא, אינני יודע אם היו בו יותר בורות ואי-הבנה מה תפקיד המשטרה, אבל כיוון שהמשימה המרכזית היא להסית נגד המשטרה ונגד הממשלה, אז האמת לא רלוונטית, העובדות לא רלוונטיות – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה – – –

גלעד ארדן: – – האמת לא רלוונטית, העובדות לא רלוונטיות, ולא צריך להיות שום קשר בין השקרים שהוטחו כאן מעל הדוכן לבין המציאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה ממשיך לשקר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, לא שמעתי שהשר ארדן הפריע לך, אז נא להקשיב לתשובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא קורא לי שקרן – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה שאלת – הוא עונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הוא משקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אומר לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, באמת, לא קיבלתי את הנאום שלו בכתב לפני זה.

יולי יואל אדלשטיין: תן לשר להשיב.

גלעד ארדן: אני כמובן אסביר מהם כל השקרים ששיקר חבר הכנסת חאג' יחיא כאן, כי כשהוא מאחז את עיני הציבור ומדבר על כך שהמשטרה, למשל, הורסת בנייה בלתי חוקית, שכה נפוצה ביישובים הערביים, הוא כמובן מתעלם מכך שהמשטרה איננה הורסת ואיננה מחליטה איזה מבנה ייהרס או לא ייהרס.

גלעד ארדן: המשטרה, יש לה התפקיד המאוד-לא-נעים של לאבטח הריסת מבנים שעליהם החליטו או בתי משפט או ועדות לתכנון ובנייה.

גלעד ארדן: שום מבנה במדינת ישראל לא נהרס על פי החלטה של משטרת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: אבל זה רק שקר קטן.

גלעד ארדן: איפה השקר הגדול יותר של חבר הכנסת חאג' יחיא ושל הרשימה המשותפת – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – אתה ממשיך לשקר.

גלעד ארדן: – – ואי-אפשר שלא להזכיר בהקשר הזה את משל היתום – מה זה משל היתום?

גלעד ארדן: כולם מכירים, אבל טוב להזכיר: אותו יתום, שגם רוצח את ההורים שלו, בא לבית המשפט ומבקש רחמים מהשופט, כי הוא יתום.

גלעד ארדן: אבל אתם גרמתם לזה שתהיו יתומים, כי אתם המנהיגות של ערביי ישראל.

גלעד ארדן: ואנחנו, שמחפשים את שיתוף הפעולה שלכם כדי לאכוף חוק וסדר ביישובים הערביים, ממי נבקש את שיתוף הפעולה?

גלעד ארדן: ממי – מבאסל גטאס?

גלעד ארדן: הוא הרי כבר בכלא, כי הוא הבריח פלאפונים למחבלים.

גלעד ארדן: ממי?

גלעד ארדן: מאיימן עודה, שמסית יום וליל וקורא לאוכלוסייה הערבית להתנגד ולשפוך דם?

גלעד ארדן: ממי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

טלב אבו עראר: מה הקשר?

גלעד ארדן: ממי, מג'מאל זחאלקה, שחפץ בחיסולה של המדינה היהודית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: מחנין זועבי, שהולכת ויורקת על שוטרים ערבים שמנסים לאכוף חוק?

קריאות: – – –

גלעד ארדן: ידעתי שתצאו.

גלעד ארדן: אתם באמת לא יכולים לשמוע את האמת.

גלעד ארדן: אז קדימה, רוחו, צאו, קדימה, סלאמאת.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: ממי נקבל שיתוף פעולה, מחנין זועבי – שעד שמצטרפים סוף-סוף שוטרים ערבים, תודה לאל, למשטרת ישראל, היא יורקת עליהם, קוראת להם בוגדים ואז מורשעת – מורשעת בבית המשפט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה ממשיך לשקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה ממשיך לשקר – – –

גלעד ארדן: או ממי – מעזמי בשארה, שבוגד במדינה וכבר ברח מכאן?

גלעד ארדן: או ממי, מאבו עראר, שכל יום מנהל חיים פוליגמיים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: עם מי אתם רוצים שנשתף פעולה לעזור לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: אז בואו נאמר את האמת:

גלעד ארדן: מי שצריך לעשות חשבון נפש על הרצח ועל אי-אכיפת החוק בחברה הערבית זה קודם כול אתם.

גלעד ארדן: אתם, המנהיגות הערבית של אזרחי ישראל הערבים, שרובם המכריע חפצים בדו-קיום, וחפצים בשוויון הזדמנויות, וחפצים בביטחון אישי, במקום שאתם תייצגו אותם ובמקום שתפעלו יחד איתנו, אתם פועלים אך ורק כדי להסית ואך ורק כדי ללבות אש.

גלעד ארדן: והדוגמה שנתן כאן חבר הכנסת חאג' יחיא היא דוגמה מעולה: לפני כחודש וחצי – אדוני היושב-ראש, אולי שמעת – במאמצים רבים גייסנו את משרד המשפטים ואת היועץ המשפטי לממשלה ויזמנו מבצע.

גלעד ארדן: הרי פה, השקרנים האלה כבר שנים מספרים את האגדה על איסוף כלי הנשק.

גלעד ארדן: הם אומרים: מה הבעיה?

גלעד ארדן: בואו, האוכלוסייה הערבית פשוט מתה למסור את כלי הנשק הבלתי-חוקיים, רק תאספו את זה מהם.

גלעד ארדן: תבואו עם קונטיינרים, יזרקו לכם אותם יחד עם פרחים וניפטר מהבעיה.

גלעד ארדן: אז עבדנו קשה, המפכ"ל ואנוכי והיועץ המשפטי לממשלה, ואמרו לנו: אבל תשמע, הם חוששים למסור את הנשק, שלא יצלמו אותם.

גלעד ארדן: הם חוששים למסור את הנשק, שלא ירשמו מי זה האיש ויבואו איתו חשבון.

גלעד ארדן: אז אמרנו: נעשה משהו אחר, לא דרך המשטרה – דרך ראשי הרשויות של המגזר הערבי.

גלעד ארדן: הם יחליטו איפה לשים את כלי הנשק, ואנחנו רק נכריז על האזור שהם בחרו כאזור עם חסינות.

גלעד ארדן: לא יהיו בו מצלמות, לא נשאל שמות, נעשה קמפיין בערבית ונסביר יחד לאוכלוסייה הערבית שכל מי שיחזיר לשם נשק בלתי חוקי, שככה, במקרה הגיע אליו, בטעות, יש לו חסינות מהעמדה לדין על החזקת אמל"ח בלתי חוקי.

גלעד ארדן: פרסמנו את זה בערבית.

גלעד ארדן: שרת המשפטים ביקשה ממני, אז השקעתי עוד מאות אלפי שקלים כדי שזה יופיע בכל כלי התקשורת בשפה הערבית.

גלעד ארדן: אתם יודעים כמה כלי נשק נאספו במבצע הזה, חברי הכנסת?

גלעד ארדן: אתה יכול לנחש, אדוני היושב-ראש?

מאיר כהן: 100.

גלעד ארדן: 100 בחלום הלילה.

גלעד ארדן: שלושה כלי נשק, וגם הם הובאו, למיטב זיכרוני, על ידי יהודים שבמקרה ניצלו את המבצע והביאו את זה.

גלעד ארדן: אז צריך להכיר את המציאות.

גלעד ארדן: יש כאן תרבות של עשרות שנים של מחסור באכיפת חוק.

גלעד ארדן: וזה נכון, כל ממשלות ישראל לא הקימו תחנות משטרה, לא נכנסו מספיק ולא אכפו את החוק ביישובים הערביים.

גלעד ארדן: ולצערי הרב, אי-אפשר להימלט גם מלדון בדיון הזה – כשאומר חבר הכנסת חאג' יחיא: האם החברה הערבית היא חברה אלימה יותר?

גלעד ארדן: אם הוא עונה על השאלה הזאת "לא" אז אין לי בכלל שיג ושיח איתו, כי גם אצלנו, הרמב"ם אמר:

גלעד ארדן: כדי לחזור בתשובה, צריך להכיר קודם כול בחטא, צריך להכיר בבעיה.

גלעד ארדן: כן, יש גם בעיה תרבותית בחברה הערבית במדינת ישראל.

גלעד ארדן: העובדה שיש יותר מעשי רצח בתוך המשפחה – זה לא קשור למשטרת ישראל, זה קשור לנורמות תרבותיות.

גלעד ארדן: האם זה אומר שאני פטור או המשטרה פטורה מלעשות הכול, אבל הכול, כדי להגן על נשים ערביות?

גלעד ארדן: כדי להגדיל את ההשקעה באכיפת חוק בחברה הערבית?

גלעד ארדן: ודאי שלא.

גלעד ארדן: אנחנו מחויבים לעשות זאת ואנחנו עושים זאת.

גלעד ארדן: ולא במקרה בקדנציה הנוכחית יש השקעה שלא הייתה מאז קום המדינה – לא הייתה – באכיפת חוק וסדר ביישובים הערביים – תוכנית של יותר ממיליארד וחצי שקלים, הקמת 13 תחנות משטרה חדשות.

גלעד ארדן: מתי מונה, דרך אגב, ניצב ערבי מוסלמי אי-פעם במשטרת ישראל מאז קום המדינה?

גלעד ארדן: זה קרה בזמן שלטון מפא"י או השמאל?

גלעד ארדן: לא, זה קרה בקדנציה הנוכחית, כשמונה ניצב ג'מאל חכרוש מכפר כנא, קצין משטרה מצטיין, שמבין באמת מה אנחנו צריכים לעשות כאן, בכוחות משותפים – אבל רק בכוחות משותפים.

גלעד ארדן: זה לא יכול לקרות על ידי זה שמשטרת ישראל תנסה להיכנס ולסייע ולאכוף את החוק, אבל כל פעם שהיא תיכנס – כמו בכפר קאסם, הזכיר את זה חבר הכנסת חאג' יחיא, את האירועים של כפר קאסם – אז כשהיא כבר נכנסת ורוצה לחקור מקרה רצח ומשקיעה את כל התשומות, שורפים שם את מבנה תחנת המשטרה.

גלעד ארדן: ואת מי חברי הכנסת הצבועים האלה, שלא מייצגים אף אחד חוץ מעצמם, את מי הם מגבים?

גלעד ארדן: את המשטרה שנכנסת לחקור את מקרי הרצח בחברה הערבית הם מגבים?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: הם מגבים את אותם עבריינים אלימים שמציתים את תחנת המשטרה על יושביה.

גלעד ארדן: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו רואים מה קורה בשנתיים האחרונות, וזה יקרה איתם או בלעדיהם.

גלעד ארדן: ליבי-ליבי על האנשים שהם אמורים לייצג, אבל המחויבות שלי, המחויבות של המשרד לביטחון פנים, המחויבות של משטרת ישראל, היא לתת אכיפת חוק שוויונית לכל אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: וזה מה שיקרה, עם הצביעות של חברי הכנסת הערבים או בלי הצביעות שלהם.

גלעד ארדן: כפי שהתחייבתי, אנחנו מקימים תחנות; כפי שהתחייבתי, אנחנו משקיעים היום בגיוס של 1,300 שוטרים חדשים שהמיקוד שלהם זה אכיפת חוק וסדר בחברה הערבית; כפי שהתחייבתי, נקבעו יעדים למשטרת ישראל, שגם בה, עד היום פחות מ-2% הם שוטרים מוסלמים, וזה לא מספיק.

גלעד ארדן: לצערי הרב, כאשר יש תרבות של חוסר שיתוף פעולה עם המשטרה, וכאשר אף אחד כמעט לא מוכן לתת עדות, וכשחברי הכנסת הערבים מעודדים ההפך – מעודדים חוסר שיתוף פעולה והסתה כנגד משטרת ישראל – הפתרון היחיד שיכול לקרות הוא אם אנחנו, יחד עם החברה הערבית, יחד עם ראשי הרשויות הערבים, יחד עם חברי כנסת שכן מבינים את החשיבות של כניסת המשטרה למתן שירותים אזרחיים בתוך היישובים הערביים – שהם אלה שסובלים, באמת סובלים בראש ובראשונה מכל מה שקורה בתוכם – רק על ידי שיתוף הפעולה הזה זה יקרה.

גלעד ארדן: והיעד, אולי המרכזי, שאני גאה בו – דרך אגב, אני סופג עליו לפעמים ביקורת גם בתוך המפלגה שלי, או במחנה הפוליטי שלי – זה שמשטרת ישראל צריכה להכיל הרבה הרבה יותר שוטרות ושוטרים מוסלמים.

גלעד ארדן: כי רק כאשר זה יקרה – זאת תופעה שמבינים היום בכל העולם.

גלעד ארדן: כשיש אוכלוסיית מיעוטים עם מאפיינים תרבותיים ודתיים ייחודיים משלה, אנחנו כמדינה וכמשטרה צריכים לכלול אותה בכל חלקי השלטון, וקודם כול במשטרה, כי רק על ידי ההיכרות התרבותית, רק על ידי ההיכרות עם מה שקורה בתוך החברה – זה יסייע לנו מאוד מאוד לפענח ולפתור את מקרי הפשיעה הקשים שמתחוללים בה, ולצערנו מתחוללים.

זוהיר בהלול: למה זה לא קורה, אדוני השר?

זוהיר בהלול: מה מעכב זאת?

גלעד ארדן: מה מעכב זאת?

גלעד ארדן: אני אתן לך דוגמאות, חברי וידידי.

גלעד ארדן: קודם כול, זה לא רק מתעכב.

גלעד ארדן: השנה יש לנו קפיצה של פי ארבעה בהצטרפות שוטרים מוסלמים למשטרת ישראל.

גלעד ארדן: עד השנה הממוצע היה 1.8%; ב-2017, עד לרגע זה, הצטרפו, מתוך סך המתגייסים למשטרה ב-2017, כמעט 8% ערבים מוסלמים.

גלעד ארדן: זו בעיניי מהפכה.

גלעד ארדן: מה עוד מונע?

גלעד ארדן: כשאנחנו רוצים להקים תחנות משטרה – אין תחליף לנוכחות של תחנה במרכז היישוב, שמסוגלת להיות חלק מהאוכלוסייה, להכיר תהליכים, להכיר גורמים פליליים בעייתיים, לאסוף מודיעין כדי למנוע את הפשע הבא.

גלעד ארדן: וכשאנחנו מזהים שלאורך עשרות שנים אין כמעט תחנות משטרה בתוך יישובים ערביים, זה אחד היעדים ששמתי – אמרתי את זה לפני שנכנסת: להקים 13 תחנות חדשות רק לטובת אכיפת חוק וסדר ביישובים הערביים.

גלעד ארדן: אני יכול לתת דוגמה: בג'יסר א-זרקא ובכפר כנא, אחרי שהמשטרה כבר מצאה את השטח, אחרי שראשי הרשויות, שאני משבח את אומץ ליבם ואת המנהיגות שלהם, הולכים יחד איתנו בתהליכים האלה, לאחר מכן קמים גורמים פליליים מתוך היישובים ומהלכים אימים, אם זה על ראש הרשות ואם על חברי המועצה, כדי שהם יצביעו נגד החכרת הקרקע למשטרת ישראל.

גלעד ארדן: אלה דברים שיוצרים עיכובים מיותרים.

גלעד ארדן: אנחנו התחלנו, למשל, את התהליך עם ג'יסר א-זרקא וכפר כנא לפני למעלה משנה, שנה וחצי.

גלעד ארדן: ברוך השם, רק עכשיו הצלחנו להתגבר על כל המכשולים ובחודש הקרוב – זו לדעתי פריצת דרך היסטורית – אנחנו חונכים תחנת משטרה מלאה בג'יסר א-זרקא בסוף חודש נובמבר.

רויטל סויד: אדרבה, אם יש באמת כאלה גורמים, תפתחו את התחנה ביישוב, במקום.

גלעד ארדן: בשביל לפתוח תחנה ביישוב צריך קרקע, את יודעת.

גלעד ארדן: הקרקע היא בדרך כלל או של הרשות המקומית או בהחכרה כזאת או אחרת לרשות לטובת מבני ציבור.

גלעד ארדן: אני לא אתחיל לפרוס כאן את כל המכשולים.

גלעד ארדן: אני יכול לומר לחברת הכנסת סויד שאני אשמח מאוד לכל סיוע של חבר או חברת כנסת שיש לו יחסים טובים של אמון ושיתוף פעולה עם הנהגת המגזר הערבי.

גלעד ארדן: אני חייב לומר שוב, אני מפרגן לראשי הרשויות.

גלעד ארדן: ראשי הרשויות הערביות מבינים שהציבור הערבי הוא שמשלם את המחיר.

גלעד ארדן: הם לא מערבבים בין מחלוקות פוליטיות-לאומיות כאלה ואחרות לבין הצורך לתת ביטחון אישי לשני מיליון אזרחי המדינה, וגם אני לא עושה את הערבוב הזה.

גלעד ארדן: לצערי, מי שישב פה והעלה את ההצעה הזאת, בצביעותו האופיינית, הוא כבר לא נשאר פה כדי לשמוע.

גלעד ארדן: הוא יודע למה.

גלעד ארדן: ואני בהחלט אשמח לכל שיתוף פעולה.

זוהיר בהלול: אני חייב לומר לך ממש משפט.

זוהיר בהלול: אולי זה מנוגד לפרוטוקול.

גלעד ארדן: אם היושב-ראש מרשה, אז מי אני?

זוהיר בהלול: בתור חבר כנסת ערבי, אני אומר לך שאני מעודד את הימצאותן של תחנות משטרה ביישוב הערבי כדי למגר את הפשע ואת האלימות ואת ההתחמשות.

גלעד ארדן: אני בטוח שאתה מדבר מדם ליבך ואני יודע שזה נכון.

גלעד ארדן: אני מאוד אשמח שתעזרו לנו גם לייצר את הנרטיב הזה או את הדעה הזאת בחברה הערבית.

גלעד ארדן: כי בסוף – אני לא יודע אם ראית, גם העלינו הרבה קמפיינים של שלטי חוצות וברדיו – כי בסוף בסוף, עוד פעם, משטרה זה לטובת האזרחים.

גלעד ארדן: האזרח הנורמטיבי צריך ורוצה שהיא תהיה זמינה לו ותהיה מסוגלת לתת מענה.

גלעד ארדן: היא יכולה להיות זמינה ולתת מענה רק אם היא נוכחת.

גלעד ארדן: אם היא באה מרחוק, ואם היא באה על בסיס זרות וחוסר היכרות עם המגזר, עם המאפיינים התרבותיים, עם הבעיות – זה הרבה יותר קשה לפתור אותן.

גלעד ארדן: גם בנושא הזה, אני חייב לומר, יש הרבה מאוד פערים תדמיתיים שלא מגובים במציאות.

גלעד ארדן: כשבא חבר הכנסת חאג' יחיא ומדבר על פערים אדירים בפענוח מקרי רצח, הוא משקר.

גלעד ארדן: האמת לא מעניינת אותו.

גלעד ארדן: הוא אפילו לא פנה לבדוק.

גלעד ארדן: אני יכול להגיד לך שב-2017, ההבדל בשיעור פענוח מקרי רצח בין מקרי רצח שאירעו בחברה הערבית לבין מקרי רצח של יהודים הוא באחוזים בודדים.

גלעד ארדן: נכון, הוא נמוך יותר, אבל באחוזים ממש ממש בודדים.

גלעד ארדן: לפעמים זה קורה בגלל קושי להשיג שיתוף פעולה, לפעמים אולי ממחסור בנוכחות משטרתית.

גלעד ארדן: אבל ברגע שחבר כנסת עולה כאן על הדוכן ובעצם – מה הוא אומר?

גלעד ארדן: הוא מאשים את המשטרה ואותי כאילו יש לנו רצון שלא לפענח מקרי רצח בחברה הערבית, ברור שזה יוצר תחושה גרועה מאוד שרק מקשה עוד יותר על שיתוף הפעולה עם המשטרה.

גלעד ארדן: במקום זה, בואו נשב ביחד, בואו תצביעו על המקומות שבהם אתם חושבים שאפשר לעשות יותר.

גלעד ארדן: ותאמין לי, כל מי שבוחן את הפעילות של המשטרה ושלי בשנתיים וחצי האחרונות, יודע – ולא בכדי אני אומר את זה בכל מקום: זה אחד משלושת הנושאים המרכזיים מבחינתי כשר לביטחון פנים.

גלעד ארדן: סגירת הפער ההיסטורי במתן שירותי אכיפה ומשטרה לחברה הערבית זה מבחינתי יעד מרכזי.

גלעד ארדן: לכן, מי שעל הנושא הזה מעלה הצעת אי-אמון, לא מייצג את החברה הערבית; הוא עושה בדיוק ההפך כנגד אזרחי ישראל הערבים, והוא צריך להתבייש לו.

גלעד ארדן: אז אני מציע לכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

עיסאווי פריג': אבל התוצאות בשטח לא מבשרות טוב.

גלעד ארדן: תוצאות זה דבר שלא קורה בן-לילה, ואם, דרך אגב, היו עוזרים למשטרה כפי שאתה מבין את החשיבות שלה, ולא פועלים נגדה כמו חלק מהאנשים שעכשיו נכנסו לאולם, אז יכול להיות שהיינו מצילים הרבה יותר חיים של ערביי ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים לדיון סיעתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מאיר כהן: גברתי.

מאיר כהן: לכל דובר סיעה שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

עיסאווי פריג': אתמול היה דרום לבנון בכפר קאסם.

עיסאווי פריג': דרום לבנון.

עאידה תומא סלימאן: איך אתה יודע מה יש בדרום לבנון?

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', זהו.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את היועץ המשפטי של הכנסת איל ינון על כניסתו היום לרשימת עוכרי ישראל.

שלי יחימוביץ': מתברר שלא מספיק שאתה שליח ציבור שקט, עניו, צנוע, מקצועי, אפילו זהיר, ולא מספיק שאתה חובש כיפה, ולא מספיק שאתה בן של מפד"לניק מהולל, בסוף אתה תיכנס למועדון הזה.

שלי יחימוביץ': ועל מה?

יואב קיש: הוא לא חובש כיפה, אבל.

שלי יחימוביץ': כי הוא העז להזכיר שחקירה פרלמנטרית של ארגוני חברה אזרחית על רקע אידיאולוגי עומדת בניגוד לעקרונות משטר בסיסיים.

שלי יחימוביץ': וכך נמחקו להן שנים של עשייה סולידית ומקצועית.

שלי יחימוביץ': ונורא נורא קל להיכנס למועדון הזה.

שלי יחימוביץ': שמתם לב שרשימת עוכרי ישראל בעיני הוועדה מטעם עצמה לשמירת הפטריוטיזם הולכת ומתארכת?

שלי יחימוביץ': זה כבר לא השמאל, זה כבר לא התקשורת, זה כבר לא בית המשפט העליון; זה גם היועץ המשפטי לממשלה, וזה מבקר המדינה, וזה השב"כ על לוחמיו ואנשיו, וזה המוסד, ואלה מפקדי צה"ל, שמבקשים לשמור, רחמנא ליצלן, על טוהר הנשק ועל ציות לפקודות.

שלי יחימוביץ': כל מיני דברים שהיו בליבת הקונסנזוס, בכלל, הם נחשבו פעם לאומיים, היום הם הופכים להיות בגדר עכירת ישראל, לא פחות ולא יותר.

שלי יחימוביץ': וזה יכול להיות שר הביטחון לשעבר בוגי יעלון – בכלל, איש ימין שמטרידות אותו גם סוגיות של טוהר מידות, דמוקרטיה וטוהר הנשק; וגם הוא – –

קריאה: חצוף שכמותו.

שלי יחימוביץ': – – חצוף שכמותו, הופך להיות בוגד.

שלי יחימוביץ': וזה יכול להיות נשיא המדינה שלנו, רובי ריבלין, שכשתמכתי בו לנשיאות האשימו אותי שאני תומכת באיש ימין – ובצדק; מדובר באיש ימין, באיש ארץ ישראל השלמה.

שלי יחימוביץ': הזכיר לי חבר הכנסת לשעבר אריה אלדד שבחדר של נשיא המדינה בכנסת היה ציטוט של ז'בוטינסקי: ציון כולה שלנו.

שלי יחימוביץ': ולא בדקתי, אבל אני בטוחה שגם בחדרו כנשיא המדינה הכתובת הזאת נמצאת.

שלי יחימוביץ': לא משנה, הוא עבר כבר לקבוצת עוכרי ישראל, כי הוא מנסה לשמור על הממלכתיות ועל שלטון החוק ולגונן על מוסדות המדינה.

שלי יחימוביץ': תגידו לי, מי נשאר אחרי שמחקתם את כולם וכולם הפכו להיות עוכרי ישראל?

שלי יחימוביץ': מחקתם את כל מוסדות המדינה.

שלי יחימוביץ': ומה זה ציונות אם לא תקומת העם היהודי בארצו – –

יואב קיש: תשאלי את מרצ מה זו ציונות.

שלי יחימוביץ': – – שהוא בא לכאן וכונן לו מדינה.

איילת נחמיאס ורבין: היא ממרצ?

שלי יחימוביץ': מדינה.

שלי יחימוביץ': מדינה היא מוסדות מדינה.

יואב קיש: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אבל היא ממרצ או – – –

יואב קיש: היא שואלת מה זה ציונות.

שלי יחימוביץ': בוא אני אגיד לך מה זה לא ציונות.

יואב קיש: הם הורידו את זה – – –

שלי יחימוביץ': ידידי חבר הכנסת קיש, אני אענה לך.

שלי יחימוביץ': מה זה ציונות?

שלי יחימוביץ': אחרי – – –

יואב קיש: תשאלי את מרצ.

שלי יחימוביץ': הינה, אני אשים את עצמי בכובעה של מרצ, בלי להתבייש, טוב?

שלי יחימוביץ': אני אגיד לך מה לא.

שלי יחימוביץ': אחרי אלפיים שנות גלות מימש העם היהודי את חזונו ואת חלומו וכונן לעצמו מדינה.

שלי יחימוביץ': זו התגשמות החזון הציוני.

שלי יחימוביץ': מה זה "מדינה"?

שלי יחימוביץ': זאת הממלכה – –

מאיר כהן: אני מבקש לסיים.

שלי יחימוביץ': – – זה הצבא, זה בתי המשפט, זאת המשטרה, אלה כל מוסדות שלטון החוק שהיום אתם בועטים בהם.

שלי יחימוביץ': עכשיו אני שומעת שמחר מכינים אמבוש בכנסת למפכ"ל המשטרה רוני אלשיך.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

שלי יחימוביץ': עוד משפט אחד, ברשותך, אדוני.

שלי יחימוביץ': מה, הוא איש שמאל?

שלי יחימוביץ': שאני אבין.

שלי יחימוביץ': נהיינו המון שמאלנים פה ביחד והמון עוכרי ישראל.

שלי יחימוביץ': אנחנו כבר הרוב.

שלי יחימוביץ': מה יהיה?

שלי יחימוביץ': את מי תשאירו בסוף?

מאיר כהן: תודה.

שלי יחימוביץ': וצריך לציין שכל הדברים האלה נאמרים בציון 22 שנה לרצח ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, בגלל שדמו הותר ובגלל שהוא היה קורבן להסתה.

שלי יחימוביץ': אז היזהרו, היזהרו בדבריכם.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד על מסגרת הזמן, גברתי.

חנין זועבי: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, מתחילת השנה ועד היום כבר התרחשו בחברה הערבית 61 מקרי רצח, כולל שלושה קורבנות שנרצחו על ידי המשטרה עצמה.

חנין זועבי: המשטרה היא גורם להריגה בחברה הערבית, וזה די מסביר מה שקורה.

חנין זועבי: כמעט עברנו את הממוצע הרב-שנתי.

חנין זועבי: מדובר באסון ביחס לגודלה של האוכלוסייה.

חנין זועבי: לו זה היה בחברה היהודית, הייתם מדברים על 540 מקרי רצח בשנה, 540 קורבנות, ביחס לאחוז אחוז של האזרחים היהודים באוכלוסייה.

חנין זועבי: 540 מקרי רצח לא היו עוברים בשקט; הייתה עולה זעקה בכלי התקשורת, בכנסת, דיוני חירום והעלאת דרישות מהמפכ"ל ומהשרים ודרישה לפטר את השר היושב כאן, השר לביטחון פנים.

חנין זועבי: 80% ממקרי הרצח בחברה הערבית מתבצעים באמצעות נשק חם, נשק שמקורו לרוב מהצבא; נשק שמקורו אינו בחברה הערבית – הוא מתגלגל אליה ממקורות חיצוניים, תחת עיניה הפקוחות של המשטרה.

חנין זועבי: כן, היא יודעת על זה.

חנין זועבי: המשטרה שותקת, המשטרה מגלגלת עיניים, ואולי יש לה נימוקים משלה למה היא לא צריכה לעצור את הפשיעה החמורה בחברה הערבית.

חנין זועבי: 100 רציחות בטירה, ואף לא פענוח אחד; 1,200 רציחות מאז שנת 2000 – 5% רמת הפענוח וכתבי אישום.

חנין זועבי: כל סטטיסטיקה אחרת שהמשטרה מוסרת הוא שקר וסילוף.

חנין זועבי: דמיינו מצבור נשק של 1,400 כלי נשק קרוב ליישובים היהודיים.

חנין זועבי: וככה זה כבר 17 שנה.

חנין זועבי: הרציחות מתבצעות אפילו מול תחנות המשטרה, מול מצלמות המשטרה, מול מצלמות אבטחה פרטיות.

חנין זועבי: המשטרה משקרת כאשר היא אומרת שהיא מעוניינת לפתוח תחנות משטרה על מנת להגן על חיי הערבים.

חנין זועבי: היא רוצה לפתוח תחנות משטרה שמתנהלות כמו מתקנים צבאיים מול אוכלוסיית אויב.

חנין זועבי: המשטרה עצמה הורגת בכל שנה שלושה אזרחים פלסטינים, ארבעה אזרחים פלסטינים – יותר ממה שהמשטרה בארצות הברית הורגת באוכלוסייה האפרו-אמריקאית.

חנין זועבי: משטרה שרודפת והורגת אינה יכולה להגן ולשמור על החיים.

חנין זועבי: יותר מזה, אדוני היושב-ראש, אנו מאשימים את המשטרה בקשירת קשר עם גורמי הפשע בחברה הערבית ויצירת מאזן אימה על מנת למנוע מצד אחד את זליגת השפעתם של ארגוני הפשע הערביים אל תוך היישובים היהודיים, ומצד שני, על מנת להשתמש בכנופיות אלה כמקור למודיעין פוליטי.

מאיר כהן: תודה רבה.

חנין זועבי: זו האשמה מאוד מסוכנת.

חנין זועבי: אנו עומדים מאחוריה.

חנין זועבי: המשטרה משתפת פעולה עם גורמי הפשע – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

חנין זועבי: – – בחברה הערבית.

חנין זועבי: יש לנו את כל הסיבות – אני מסיימת, אדוני היושב-ראש.

חנין זועבי: שני משפטי סיום.

חנין זועבי: יש לנו את כל הסיבות בעולם להתייחס למשטרה כגורם עוין לחברה שלנו.

חנין זועבי: אנחנו נמשיך להתייחס אליה בדרך זו כל עוד היא חושבת שהיא יכולה לשלוט בנו על ידי הפיכתנו קורבן קל לפשע.

מאיר כהן: תודה רבה.

חנין זועבי: אנחנו מודיעים מעל במה זו: המשטרה עצמה היא חלק ממעגלי הפשע.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי – לא נמצאת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי, אדוני.

מאיר כהן: סמוטריץ – בבקשה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי, סמוטריץ הגיע.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': נציג הממשלה – שפה או לא פה – חבריי חברי הכנסת – –

מאיר כהן: השר נמצא כאן.

בצלאל סמוטריץ': – – תראו, אני נמצא כאן במשכן הזה שנתיים וחצי, פלוס מינוס, ואני מוכרח לומר שפגשתי כאן אנשים שרובם הגדול, ואולי אפילו רובם המוחלט, הם אנשים טובים, ישרי דרך, שרוצים לעשות טוב למדינת ישראל, לעם ישראל; אנשים ישרים והגונים.

בצלאל סמוטריץ': חלקם, אגב, חושבים 180 מעלות ממני על מה טוב למדינת ישראל, על מה טוב לעם ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני חושב שכמוני – ואולי יותר ממני, כפי שאמרתי – הם עושים את זה בישרות ובהגינות, ומה שעומד להם לנגד העיניים זה לעשות טוב למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': באינטראקציה שהייתה לי בשנתיים וחצי האחרונות האלה מול עובדי ציבור, פקידי ממשלה בוועדות השונות, אני חושב שאת הרוב הגדול של מה שאמרתי עכשיו אני יכול לומר גם עליהם: אנשים מסורים וטובים, חדורי מוטיבציה, אידיאלים ושליחות להיות בשירות הציבורי ולעשות טוב לעם ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, גם איתם יש לי לפעמים הסכמות ולפעמים ויכוחים על מה טוב, על סדרי עדיפויות.

בצלאל סמוטריץ': לפעמים זה אפילו קוטבי, כפי שזה כאן, בתוך הבית הזה.

בצלאל סמוטריץ': אבל כאמור, גם נבחרי הציבור בבית הזה וכמותם הרוב המוחלט של העובדים בשירות הציבורי, אלה שחושבים כמוני ואלה שלא, הם אנשים טובים, ישרים, הגונים, שרוצים בטובתה של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ואם זאת נקודת המוצא, אז אני באמת מתקשה להבין את האובססיה שיש לחלקים מסוימים כאן בבית הזה לעוד ועוד ועוד ועוד ועוד ועוד שומרי סף.

בצלאל סמוטריץ': כאילו כולם גנבים בפוטנציה, כאילו כולם מושחתים, כאילו כולם דואגים רק לעצמם, לכיסא שלהם, למשכורת שלהם, לציבור שלהם ולאינטרסים שלהם – אז חייבים שומרי סף: יועץ משפטי, מבקר, ובית משפט, ועוד ועוד ועוד.

בצלאל סמוטריץ': זה כל כך הפוך מהחוויה האישית שלי כאן

בצלאל סמוטריץ': בבית הזה – שוב, גם במפגש עם החברים בבית הזה, משני הצדדים של האולם, וגם במפגש שהבית הזה, או העבודה בבית הזה, מזמנים לי עם כל אותם עובדי ציבור נהדרים.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזאת אחת הסוגיות האסטרטגיות כיום במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הדה-לגיטימציה שיכול להיות שיש מישהו שיש לו אינטרס לייצר לנבחרי ציבור, לשליחי ציבור – אגב, גם ברשויות המקומיות.

בצלאל סמוטריץ': הייתי באיזה דיון לאחרונה, אז אמרו לי: 30 ראשי ערים נחשדו או יש להם כתבי אישום בפלילים.

בצלאל סמוטריץ': בשנייה הראשונה גם אני הייתי בשוק.

בצלאל סמוטריץ': תשמע, זה באמת נתון מזעזע.

בצלאל סמוטריץ': ואז אתה חושב: רגע, רגע, 30 מתוך כמה?

בצלאל סמוטריץ': כמה רשויות יש?

יואב קיש: 250.

בצלאל סמוטריץ': 250, ולא מדובר בקדנציה אחת.

מאיר כהן: אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אני כבר מסיים, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': מדובר בשלוש וארבע קדנציות, אז 30 ראשי ערים מתוך 1,000 או מתוך 800, זה בין 3% ל-5% של תפוחים רקובים.

מאיר כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אז עכשיו נטיל דופי בכל השירות הציבורי?

בצלאל סמוטריץ': בכל נבחרי הציבור?

בצלאל סמוטריץ': נטיל עליהם עוד מגבלות, עוד חגורות בטיחות, עוד שלייקעס ועוד חסמים?

בצלאל סמוטריץ': חברים, בואו ניתן אמון – – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': בואו ניתן אמון – אנחנו בהצבעת אי-אמון.

בצלאל סמוטריץ': בואו ניתן אמון: אמון בעצמנו, אמון בחברים שלנו שחושבים כמונו ושחושבים אחרת, אבל אמון במניעים, בכנות המניעים, וכמובן – אמון בעובדי המדינה הנהדרים והמסורים שעושים עבודתם נאמנה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה, כבודו.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מי שמכיר אותי יודע שאני לא מרבה לעלות ולהגיב על הצעות אי-אמון – כל אחד יכול לשייך את זה לאיזו תכונה פתולוגית אחרת – אבל ביקשו, נאלצתי.

יעקב מרגי: קראתי את הכותרות.

יעקב מרגי: אתה יודע, בדרך כלל מסיעות הקואליציה עולים ומגיבים על אי-אמון, לוקחים כל אחד את מה שכואב לו בבטן, אבל אני כל כך נאיבי, שהלכתי לנושאים.

יעקב מרגי: אני בא ואומר: רבותיי, שלושה נושאים מתוך הארבעה הם על סגנון.

יעקב מרגי: ואני שואל: תגידו לי, אתם באמת רוצים להפיל ממשלה, להביע אי-אמון בממשלה, על סגנון?

יעקב מרגי: האם באמת מישהו חושב שיש כאן ניסיון רציני ומאמין שמישהו בממשלה רוצה להצר או לפגוע בעיקרון של הפרדת הרשויות ולפגוע בבית המשפט?

יעקב מרגי: יש מחלוקת לגיטימית.

יעקב מרגי: מחלוקת לגיטימית היא אחת מאבני היסוד – ככה לימדו אותי אלה שרוממות הדמוקרטיה בגרונם.

יעקב מרגי: מחלוקת לגיטימית.

יעקב מרגי: צריך לאפשר אותה.

יעקב מרגי: זה אבן יסוד במשטר הדמוקרטי.

יעקב מרגי: אוי ואבוי לנו אם יהיו גופים במדינת ישראל שיהיו מחוץ לחופש הביטוי או מחוץ למחלוקת ולוויכוח – נקרא לזה "הפוליטי", הוויכוח הפרלמנטרי.

יעקב מרגי: כן, אני מסכים – זה צריך להיות בכבוד.

יעקב מרגי: צריך לעשות זאת במכובדות.

יעקב מרגי: צריך לעשות זאת ברצינות.

יעקב מרגי: יכול להיות.

יעקב מרגי: יש לי מחלוקת על סגנון בכמה תחומים.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: אני אעלה חיוך גם בפניכם: גם הסגנון שהיה כאן בדוכן בשבוע שעבר, סגנון החמוצים – לא אהבתי.

יעקב מרגי: בסדר, זה לא לטעמי, אבל במהות?

יעקב מרגי: במהות, רבותיי – הוא יכול היה להעביר את המסר גם בלי החמוצים, אבל במהות?

יעקב מרגי: מדברים על ממשלה.

יעקב מרגי: רבותיי, עוד מעט אני פותח את השנה ה-15 שלי בכנסת, קדנציה אחת מתוכן כשר.

יעקב מרגי: בואו נהיה עם יד על הלב: לא הכול מושלם, לא הכול תקין, אבל זו ממשלה שעובדת, ממשלה ששמה על סדר-היום הקלה בנטל, הורדת יוקר המחיה, הנטל על האזרח, מתאמצת, עושה.

יעקב מרגי: אני גם לא זוכר – אני מנסה לחשוב על איזו גזרה אחת שהייתה.

יעקב מרגי: אני נכנסתי לכנסת ב-2003.

יעקב מרגי: מי שמבין בגזרות כלכליות יודע מה זה 2003, נכון?

יעקב מרגי: – גזרה אחת שבאה להוסיף איזה נטל על האזרח לא הייתה.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: ממשלה שנתבעת – ונותנת ומאפשרת.

יעקב מרגי: מה מבקשים?

יעקב מרגי: בסדר, הסגנון.

יעקב מרגי: גם ביקורת על המשטרה זה לגיטימי.

יעקב מרגי: אז הביאו ביקורת על המשטרה.

יעקב מרגי: זה מהלך אימים על מישהו?

יעקב מרגי: המשטרה נבהלה?

יעקב מרגי: מישהו הולך להעביר איזה חוק פה שהמשטרה תהיה כפופה לאיזה גוף, סליחה על הביטוי, שיסרס אותה?

יעקב מרגי: אי-אמון?

יעקב מרגי: הצעה לסדר-היום אני מבין.

יעקב מרגי: אי-אמון – למה?

יעקב מרגי: והנושא הרביעי – אני מבין שנגמר לי הזמן.

מאיר כהן: אכן ואכן.

יעקב מרגי: במשפט אחד או שניים.

יעקב מרגי: הנושא הרביעי – שהרשימה המשותפת לא יגידו שהתעלמתי מהצעת האי-אמון שלה – אני אומר: נכון, צריך לטפל בסוגיית הנשק והאלימות בחברה הערבית, אבל אם תצפו שזה יהיה רק על ידי המשטרה, אתם טועים טעות חמורה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: ללא שיתוף פעולה אזרחי של החברה הערבית לא יהיה פתרון, וחבל, חבל.

יעקב מרגי: אני אומר "חבל" – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: – – הנזק שלנו בכלל, אבל של החברה הערבית בפרט.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת פורר, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חייב להתייחס קצת לדברים שלא נוגעים בהכרח להצעות האי-אמון הקצת מגוחכות שהוגשו כאן.

עודד פורר: אני רוצה דווקא להתייחס למשהו אחר – אני רוצה להתייחס לדיונים הקדחתניים שמתנהלים בתקופה האחרונה על חוק הלאום, בוועדה משותפת שהוקמה.

עודד פורר: ואני חייב לומר לחבריי בקואליציה שהקואליציה לקחה על עצמה משימה מאוד לא פשוטה, היא לקחה על עצמה משימה גדולה, לעצב את חוק-יסוד: ישראל מדינת הלאום של העם היהודי.

עודד פורר: וכגודל המשימה – נראה לי שקצת התבלבלנו, ואני אומר "התבלבלנו" – אני אומר את זה לכל חבריי בבית הזה – לגבי הרצינות בגישה בחוק הזה.

עודד פורר: במקום שיהיה חוק שכולנו ניכנס אליו באותה חרדת קודש שנכנסו אולי לניסוח מגילת העצמאות, נכנסים אליו הרבה פעמים בכיפופי ידיים קואליציוניים כאלה או אחרים, ועם כל מיני הצהרות חוק בדרך, ותוך כדי, החשיבות של החוק עצמו הולכת ונשכחת.

עודד פורר: אז בואו נתחיל מזה, חבריי, שחוק הלאום הוא חוק חשוב, ראוי ונכון, ואני חייב ללכת דווקא לדברי ההסבר של הצעת החוק, מאיפה הוא בא.

עודד פורר: מובא העיקרון הברור של עיגון מעמדה של ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, מעמד שלכולנו, אדוני היושב-ראש, ברור, אבל יש כאן חלקים בבית, אולי, שמבקשים להתעלם ממנו, ולכן יש לחוקק חוק לאום.

עודד פורר: יחד עם זאת – ואני מצטט שוב מדברי ההסבר – החוק נועד להשלים את השילוב הערכי של דרכה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ברוח העקרונות של הכרזת העצמאות.

עודד פורר: אז אולי, חבריי – ואני פונה פה לחבריי בקואליציה – במקום להסתבך בכל מיני מריבות קואליציוניות ובקטטות פוליטיות, בואו פשוט נקבל את עקרונות מגילת העצמאות.

עודד פורר: כרגע, בין הצעת החוק שמונחת לפני הוועדה ובין העקרונות של מגילת העצמאות תהום פעורה.

עודד פורר: הצעת חוק הלאום כפי שהיא מונחת כרגע לפני הוועדה, משמעותה במידה מסוימת ניסיון להפוך את מדינת ישראל לסוג של מדינת הלכה כזאת או אחרת, לשמוט את השטיח מתחת לרגליו של חוק השבות, ולבנות חיץ – אדוני היושב-ראש, כן, היא תבנה חיץ – בינינו דווקא לבין אחינו הדרוזים ולשאר המיעוטים שלוקחים חלק בבניין הארץ, בשירות צבאי, בשירות לאומי, בשירות אזרחי, ונלחמים איתנו כתף אל כתף אל מול האויב; במקום לבנות גשר היא עושה הפוך.

עודד פורר: ואני מציע לחבריי בקואליציה: אולי בואו לא נעשה כמו מגילת העצמאות; בואו נעשה בדיוק מגילת העצמאות.

עודד פורר: בואו נחיל את מגילת העצמאות כחוק-יסוד.

עודד פורר: היא תהיה חוק הלאום – ישראל מדינת הלאום של העם היהודי; חוק שכולנו מסכימים עליו ועל העקרונות שנוסחו כבר לפני כ-70 שנה, על כך שביום סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל, ובתוקף זכותנו הטבעית וההיסטורית, ועל יסוד ההחלטה של עצרת האומות המאוחדות, הכריזה מועצת העם על הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, היא מדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה.

עודד פורר: ואני אסיים בזה, אדוני, רק – עקרונות של מדינה שתהיה פתוחה לעלייה ולקיבוץ גלויות ותשקוד על פיתוח הארץ לטובת כל תושביה, על יסודות החירות, הצדק והשלום, ולאור חזונם של נביאי ישראל.

מאיר כהן: תודה.

עודד פורר: חבריי בקואליציה, בואו לא נתעסק בניסוחים מפולפלים.

עודד פורר: בואו נקבל את הניסוחים המפולפלים שניסחו לפני 70 שנה.

עודד פורר: האמינו לי, הם – – –

מיקי רוזנטל: עודד, אז למה הצבעתם נגד בשבוע שעבר?

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יעלה חבר הכנסת משה גפני.

מאיר כהן: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני, כשבאתי לכנסת, אמרו לי – אני באתי מהכולל, אני בכלל לא כל כך – אז אמרו לי שיש עיקרון של הפרדת רשויות: יש הרשות המחוקקת, שזה הכנסת, יש הרשות המבצעת, שזה הממשלה, ויש הרשות השופטת, שזה גורם מקצועי שמחליט על פי החוקים הקיימים מה נכון, מה לא נכון – בניגוד לכנסת, שההחלטות הן פוליטיות, ויש אג'נדה פוליטית.

משה גפני: אני חשבתי שזה נכון.

משה גפני: ואני רוצה לשתף אתכם, חברי הכנסת, בכמה החלטות של בית המשפט, למשל ההחלטה האחרונה, לגבי שבת.

משה גפני: השופט הדתי אליקים רובינשטיין אמר טרם פרישתו שצריך לקבל את בקשת אנשי המכולות – לקבל את הבקשה שלהם כדי לדון מחדש בנושא של השבת ולא לקבל את הפסיקה הזאת של לחלל שבת.

משה גפני: שופט דתי.

משה גפני: לאחר מכן, לאחר שהוא עזב, בית המשפט קיבל החלטה; חמישה שופטים חילונים אמרו שצריך לחלל שבת, ושני שופטים דתיים, נועם סולברג וניל הנדל, שניהם דתיים, אמרו שלא, צריך לשמור שבת.

משה גפני: חשבתי שזה משהו אקראי, שבמקרה הסתדר להם ככה.

משה גפני: אז הלכתי להיסטוריה – אני יכול להביא לכם רשימה, אבל אני אביא רק מקרה אחד: היה דיון על הגיור הרפורמי, אם לרשום או לא לרשום.

משה גפני: תשעה שופטים חילונים קיבלו את העתירה של הרפורמים.

משה גפני: חילונים.

משה גפני: השופט אנגלרד, הדתי, אמר לא לקבל את הרפורמים, את הגיור שלהם, ולא עוד אלא שהשופט טירקל, שהוא איש מסורתי, נמנע.

משה גפני: אז עכשיו, אדוני היושב-ראש, כבר לא הבנתי.

משה גפני: זה מייצר אצלי – אני גם לא מבין למה אין ביקורת על הדבר הזה.

משה גפני: למה השופטים שונים מאיתנו?

משה גפני: במה – שהם למדו משפטים?

משה גפני: שהם אנשים ישרים?

משה גפני: שמה?

משה גפני: למה הם יכולים לשפוט בנושאי דת ומדינה?

משה גפני: יש לכל אחד מהם אג'נדה.

משה גפני: יש אג'נדה לשופט החילוני, שהוא נגד שמירת שבת.

משה גפני: בסדר, אני מכבד את זה.

משה גפני: אני נגד זה, אבל אני מכבד את זה; יש השופט הדתי, שהוא בעד שמירת שבת; יש השופט המסורתי, שנמנע.

משה גפני: למה יש להם סמכות לקבל החלטה בנושאי דת ומדינה?

משה גפני: איפה עקרון הפרדת הרשויות?

משה גפני: על שמירת שבת, על פתיחת מרכולים, הולכים לבחירות, ויחליטו אזרחי ישראל אם הם סומכים על המפלגה הזאת, על מפלגה אחרת.

משה גפני: לכל אחד יש אג'נדה, הוא יכול לומר את דעתו.

משה גפני: למה הם מורמים מעם?

משה גפני: אני לא מדבר על דברים מקצועיים.

משה גפני: אני מקבל את זה.

משה גפני: אני חושב שיש לנו שופטים טובים, לעומת בתי המשפט בעולם אני חושב שאנחנו הטובים ביותר.

משה גפני: איזו סמכות מוסרית, איזו סמכות מקצועית יש להם לקבל החלטה בנושאי דת ומדינה?

משה גפני: למה הם לא מחזירים את זה לכנסת?

משה גפני: אם זה נכון שהם אומרים ששר הפנים איננו רשאי לפקח על חוקי עזר, למה שני השופטים הדתיים הצביעו אחרת?

מאיר כהן: תודה, אדוני.

משה גפני: למה בנושא הגיור הרפורמי השופט הדתי אנגלרד הצביע אחרת וטירקל המסורתי נמנע?

משה גפני: כשאני עמדתי כאן בכנסת – בזה אני מסיים – שעובדים עלינו.

משה גפני: אני באתי מהכולל, חשבתי שמה שאמרו לי זה נכון.

משה גפני: זה שקר; לכל אחד מהם יש אג'נדה, ואני חושב שהם עושים דבר חמור – –

מאיר כהן: תודה.

משה גפני: – – פוגעים במרקם השלטוני בישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, נכבדיי, רציתי לדבר על שני נושאים.

עיסאווי פריג': א.

עיסאווי פריג': להתחיל בקואליציה המתפוררת.

עיסאווי פריג': נדמה לי שבמרס ימלאו עשר שנים לשלטון הסיוט של ראש הממשלה בנימין נתניהו – שלטון של קיפאון, שלטון של הישרדות, שממשיך להחזיק מעמד.

עיסאווי פריג': אנחנו נמצאים בימים של כלכלת בחירות, ימים של ועדת שרים משותקת, ימים של התפוררות בקואליציה.

עיסאווי פריג': כל תהליך ההישרדות שאנחנו רואים אצל ביבי ואצל החברים, יום-יום עולה מדרגה.

עיסאווי פריג': רציתי להתייחס לזה מהפן של הקיפאון בכל תהליך השלום הפלסטיני-ישראלי.

עיסאווי פריג': אבו מאזן – בהתחלה אמרו: אין עם מי לדבר.

עיסאווי פריג': אבו מאזן לא מייצג את העם הפלסטיני.

עיסאווי פריג': יש פתח ויש חמאס.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': נהיה פיוס.

עיסאווי פריג': המצרים, כל העולם בירך.

עיסאווי פריג': פיוס.

ענת ברקו: איזה פיוס?

עיסאווי פריג': בהסכמת ביבי.

עיסאווי פריג': עכשיו בא התנאי: לא רוצים את אבו מאזן חזק, רוצים אותו חלש.

עיסאווי פריג': כל פעם מוצאים סיבה אחרת.

עיסאווי פריג': אני אגיד לך מה, תקשיבי טוב.

ענת ברקו: אני מקשיבה לך תמיד, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אם השמיים היו נפתחים, ארובות פתרון הבעיה הפלסטינית–ישראלית, אתם, הימין, מייד הייתם פורסים מטריות, שהפתרונות האלה לא ירטיבו אתכם.

ענת ברקו: בינתיים הפתח אמר שהוא לא מכיר בישראל, המפלגה של אבו מאזן.

עיסאווי פריג': שמעת מה שאמרתי?

עיסאווי פריג': אתם מומחים בתירוצים.

עיסאווי פריג': מומחים בתירוצים.

עיסאווי פריג': אתם מומחים בזה.

עיסאווי פריג': הגיע הזמן, חברים – אנחנו רואים קואליציה נטו מסחרה.

עיסאווי פריג': נטו מסחרה, הקואליציה; לא מתפקדת, משותקת.

עיסאווי פריג': אז בואו נעשה את זה בהסכמה, בואו נקבע תאריך מוסכם לבחירות ב-2018, ודי עם המסחרה הזאת.

עיסאווי פריג': הרי כולנו יודעים שהבחירות או-טו-טו מגיעות; כמה חודשים, היום או מחר, לא יעזור לצמד אמסלם-ביטן ולא יעזור חוק צרפתי, לא יעזרו כל התעלולים האלה.

עיסאווי פריג': בחירות יתקיימו בסוף המושב הזה, והיה עדיף לקבוע אותן בהסכמה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה לאדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר, תראה, אני בדרך כלל לא נואמת באי-אמון, כמו שאתה יודע, למרות שכבר יש לי זכות לשאת דברים ביום כזה ולבקר או לשבח איפה שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: הפעם החלטתי לנצל את הבמה הזאת כדי לספר לציבור איך אנחנו כמדינה מתעתעים בהם, בציבור הישראלי, ובעיקר בתושבי הפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, בינואר השנה קיבלה ממשלת ישראל החלטה: תוכנית לפיתוח כלכלי של הצפון, בהיקף של כ-15 מיליארד שקל, חלקה מתקציבים קיימים, חלקה מתקציבים חדשים.

אורלי לוי אבקסיס: ובהחלטה הזו ראש הממשלה מתנסח ומדבר: "הממשלה נותנת כאן מענה לצרכים רבים בצפון הארץ.

אורלי לוי אבקסיס: באישור התוכנית אנחנו עושים צעד נוסף בביטול המושג פריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: פיתוח מקומות עבודה וחדשנות יגרמו לצעירי האזור להישאר, ואנחנו מקווים שצעירים מהמרכז יעברו צפונה".

אורלי לוי אבקסיס: שר האוצר משה כחלון אומר: "אסור לנו שהריחוק ממרכז הארץ ימשיך להיות ביטוי לפערים בשירותים הניתנים לאזרחים".

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נצמצם את הפערים בבריאות, בחינוך.

אורלי לוי אבקסיס: ואיך עושים זאת, אדוני היושב-ראש?

אורלי לוי אבקסיס: בינואר מחליטים על חיזוק הפריפריה הצפונית; באפריל מתקבלת החלטה בממשלה שבאה להביא כאוס אחד גדול ולפורר את הפריפריה הצפונית, וליצור מצב חברתי של קנאה ולחץ ואויבים ממש מבית ומבחוץ, על ידי כך שהיא באה לשנות את המרקם ואת היופי שמייחד את הגליל.

אורלי לוי אבקסיס: איך עושים את זה במשרדי הממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: מעבירים החלטה שהמהות שלה היא בעצם הרס של איכות הסביבה.

אורלי לוי אבקסיס: בא שר האוצר שאומר: לי אסור להתעסק עם הגז, ולכן אני אעביר את האחריות שלי למה שעושים עם תחנות גז לאביגדור יצחקי.

אורלי לוי אבקסיס: שנינו יודעים מיהו אביגדור יצחקי ומי מינה אותו ומה תפקידו בכוח: הוא ראש הוות"ל, הוא אמור בעצם להחליף את כל אותן הוועדות כדי לקצר את הליכי הבנייה ולהתמודד עם משק שצמא לפתרונות בנייה, ותעיד על כך מירב בן ארי, שהיום זכתה גם – ברכותיי, מירב, באמת, ממקום נקי – במחיר למשתכן, ובמקום לקחת קרקע חקלאית – שאומרים כבר: אתם יודעים מה?

אורלי לוי אבקסיס: אין צורך בקרקע החקלאית הזאת, ואם משנים לה כבר את הייעוד, תגיד, אביגדור יצחקי ישנה את הייעוד, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: לבנייה, לא? ואם אנחנו מסתכלים על בג"ץ הקרקעות, אז אם כבר לא לחקלאות, בוא נחזיר את זה למדינה, והמדינה תחליט למי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה שעושים שם – פשוט יוצרים פיתוי לאנשים שיעסקו בקרקע של חקלאות במקום הזה, והיום זה בדמות קיבוצים ומושבים, שמפתים אותם בניגוד – –

מאיר כהן: תודה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: – – לעמדת המועצה האזורית שלהם, ושולחים אותם לסחור כגופים פרטיים כאילו זו קרקע פרטית שלהם, לתחנות גז.

אורלי לוי אבקסיס: זה ידרדר את מצב הבריאות, ודיבר על כך פרופ' רון, מנהל בית חולים פוריה, שקורא למנכ"ל משרד הבריאות: תצילו אותנו מהקטסטרופה הזאת.

מאיר כהן: גברתי, תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: משרד האנרגיה משתף פעולה.

אורלי לוי אבקסיס: משתמשים בקיצור התהליכים שהיו אמורים להיות למען בנייה, כדי שחברות הגז הפרטיות ילכו לקיבוצים – אני אתן לכם דוגמה מאיפה שאני נמצאת, מועצה אזורית עמק המעיינות.

אורלי לוי אבקסיס: באים לקיבוץ ניר דוד ואומרים לו: תן לי את השטחים שלכם, אבל אל תדאג, הילדים שלך לא ייפגעו מזיהום האוויר.

אורלי לוי אבקסיס: תן לי שטחים שמרוחקים מהתושבים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: ומה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: השטח החקלאי המרוחק הוא סמוך לחברים מהקיבוצים האחרים, חמדיה ושדה נחום, וכן, גם לבית שאן.

אורלי לוי אבקסיס: אז הם יחטפו את הזיהום, וניר דוד יקבלו את הכסף, וזה בכלל לא משנה שיורם קרין הוא נגד הסיפור הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אותו דבר קורה עם מוטי דותן, אותו דבר קורה במועצות האזוריות האחרות – –

מאיר כהן: גברתי, תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ואז באים ואומרים לנו: הם רוצים לשרוד.

מאיר כהן: את מדברת כבר ארבע דקות וחצי.

מאיר כהן: אנא ממך.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני אנסה לסכם את זה בכמה משפטים.

מאיר כהן: אני יודע שאת מלאה להט, אבל בבקשה ממך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם נדון בזה, אושר דיון מהיר אצל חברת הכנסת שלי יחימוביץ בוועדת ביקורת המדינה.

מאיר כהן: ביקורת המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומר רק דבר אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אני הזדעזעתי לראות השבוע לא רק את הסיפור הזה שמשרד איכות הסביבה סותם את הפה – באיזשהו אופן שר החקלאות נותן לשנות את ייעוד הקרקע מחקלאות לתחנות גז באחד העמקים היפים ביותר שיש לנו במדינה.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הקליטה מנסה לשים רגל בתוכנית של הנגב והגליל להביא רופאים לצפון, ומבקש ואומר: לדעתנו בכלל לא צריכים רופאים בצפון.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת: מה הממשלה הזאת עושה?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הרופאים?

אורלי לוי אבקסיס: איפה איכות הסביבה?

אורלי לוי אבקסיס: ואותם צעירים שבאמת הגיעו לצפון יאבדו עכשיו גם את מעט הכסף שהשקיעו, כי הנדל"ן שלהם, במקום להיות במקום ירוק ושופע, יהיה בלב תעשייה של שרפת דלק וזיהום אוויר.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: זו לא עזרה לפריפריה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי.

מאיר כהן: אני שוב מבקש לעמוד במסגרת הזמן, גם כשהנושאים הם בוערים.

מאיר כהן: זה תקנון הכנסת.

מאיר כהן: שלוש דקות לכל דובר.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה הזאת מתעסקת אך ורק בעצמה – כן חוק צרפתי, לא חוק צרפתי, כן נשיקה צרפתית.

מיקי לוי: תפסיקו.

מיקי לוי: די כבר.

מיקי לוי: מספיק, אדוני השר, אתה הרי הלוחש לאוזנו של ראש הממשלה.

מיקי לוי: מספיק כבר, שיגעתם את המדינה ואת האזרחים.

מיקי לוי: כן המלצות משטרה, לא המלצות משטרה, כן סיכומים, לא סיכומים – תחליטו.

מיקי לוי: ואני רוצה לתאר בפניכם, אם לא יהיו סיכומים – הרי כבר מזמן המשטרה איננה ממליצה, אבל שערו בנפשכם שמתנהלת חקירה, ומניסיון שלי, החקירה הזאת מניבה 30 ארגזי קרטון, ובכל קרטון יש בערך עשרה קלסרים.

מיקי לוי: 300 קלסרים.

מיקי לוי: מה המטרה של יוזמי החוק?

מיקי לוי: למשוך זמן, לתת אוויר לראש הממשלה.

מיקי לוי: פרקליט שיעבור על 300 קלסרים שהוא אינו מכיר, לוקח לו בין שנה לשנה וחצי כדי להבין על מה מדובר.

מיקי לוי: ואתם כל הזמן עוסקים בבלוני הניסוי האלה.

מיקי לוי: על ביטוח סיעודי אתם לא מדברים; על תקציבים לקיצור התורים לבדיקות רפואיות אתם לא מדברים; על חינוך חינם מגיל אפס אתם לא מדברים.

מיקי לוי: והבוקר קמתי לידיעה מטורפת בעיתון על הצעת חוק חדשה: ראשי ערים לא יישאו באחריות אישית במקרה של ניצול האמצעים ברשות המקומית לצרכים פוליטיים.

מיקי לוי: מה זאת אומרת?

מיקי לוי: אז מי יישא באחריות?

מיקי לוי: הקופה של הרשות המוניציפלית?

מיקי לוי: אתם השתגעתם, אין לכם שום בושה.

מיקי לוי: זהו, פורצים את כל הגבולות, איש הישר בעיניו יעשה.

מיקי לוי: ובמי אתם לא פוגעים?

מיקי לוי: ממבקר המדינה, בית המשפט העליון, היועץ המשפטי לממשלה ופרקליטות המדינה ועד למפכ"ל – אין אחד שלא חטף מכם.

מיקי לוי: ואתם – וראש הממשלה משדר למפכ"ל, שולח לו מסרונים: תיזהר, במשרד ראש הממשלה לא מרוצים מהתפקוד שלך.

מיקי לוי: זוהי התנהלות של מאפיה, אין שום מילה אחרת.

מיקי לוי: מה זה, ראש ממשלה מזהיר את העומד בראש המשטרה?

מיקי לוי: את מערכת אכיפת החוק?

מיקי לוי: ואתם ממשיכים לתקוף, ואתם תוקפים.

מיקי לוי: בצלאל סמוטריץ, עם חוק חדש, מבקש לפגוע בסמכותו של מבקר המדינה, לפגוע בסמכויותיו ולרוקן את תפקיד מבקר המדינה מכל תוכן.

מיקי לוי: הייתכן?

מיקי לוי: היעלה על הדעת?

מאיר כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: לממשלה הזאת אין כיוון, אין תכלית – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מיקי לוי: – – אין צד.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: סגנית השר הגברת חוטובלי, ואחריה – חברת הכנסת מירב בן ארי, ויסכם אדוני השר.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בכנסת וגם בתקשורת נסחפים הרבה פעמים לשיח שחוטא ברכילות, אבל קורים גם דברים גדולים.

ציפי חוטובלי: והשבוע אנחנו מארחים את ראש ממשלת אוסטרליה כאן, בישראל, ומחר אנחנו נציין 100 שנים לשחרור באר שבע על ידי חיילים אוסטרלים וניו זילנדים במלחמת העולם הראשונה.

ציפי חוטובלי: אנחנו עומדים לציין השבוע 100 שנה להכרזה ההיסטורית – הצהרת בלפור.

ציפי חוטובלי: אני חייבת לומר שזה מסוג האירועים שהיינו צריכים לראות בהם קונסנזוס – קונסנזוס בין שמאל לימין, קונסנזוס בין ערבים ליהודים – אבל לצערי הרב, מה שהיה פעם מובן מאליו כבר לא מובן מאליו.

ציפי חוטובלי: אז אני רוצה להגיד כמה מילים על הצהרת בלפור – שמדינת ישראל תחגוג אותה ביום חמישי הקרוב בביקור ממלכתי חשוב של ראש ממשלת ישראל במפגש פסגה עם ראש ממשלת בריטניה – הצהרה שלמעשה סללה את דרכה של התנועה הציונית להקמת מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: חיים ויצמן, כפעיל ציוני, היה אדם שנון מאוד.

ציפי חוטובלי: וכשהוא נפגש עם הרבה מאוד מדינאים בריטים, כדי לשכנע אותם שעם ישראל צריך לחזור למולדתו ולהקים לעצמו מדינה – היו הרבה מאוד ספקות בקהילה הבין-לאומית.

ציפי חוטובלי: ואחת השאלות שהוא נשאל בפרלמנט הבריטי הייתה: מר ויצמן, אתם, היהודים, צריכים מדינה, אבל יש כל כך הרבה מדינות לא מפותחות, למה אתם מתעקשים על חבל הארץ הזה במזרח התיכון, שאתם קוראים לו ארץ ישראל – למה אתם מתעקשים עליו?

ציפי חוטובלי: יש כל כך הרבה מדינות אחרות, אזורים אחרים.

ציפי חוטובלי: השיב לו חיים ויצמן בדרך מאוד מעניינת.

ציפי חוטובלי: הוא אמר לו: שמעתי שאתה נוסע כל סוף שבוע 30 ק"מ לבקר את אימא שלך הזקנה.

ציפי חוטובלי: אני חייב להגיד לך שיש המון זקנות בלונדון, אני לא מבין למה אתה טורח.

ציפי חוטובלי: יש כל כך הרבה זקנות בלונדון, למה אתה נוסע כל הדרך הזאת כדי לבקר את אימא שלך?

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהתשובה שלו הבהירה להרבה מאוד אנשים שארץ ישראל לא הייתה פתרון מדיני, מקלט; ארץ ישראל הייתה למעשה עבורנו המקום שאליו אנחנו שייכים.

ציפי חוטובלי: ובלפור, שהיה אדם חובב תנ"ך, בוודאי הכיר את המילים שנאמרו בפרשת השבוע האחרונה, פרשת לך לך, שבה מבטיחים לאברהם אבינו את ארץ ישראל, ואברהם אבינו מצֻווה להיות ברכה לכל גויי הארץ.

ציפי חוטובלי: כלומר, הוא בעצם מצֻווה להיות המקור לברכת עם ישראל לאנושות כולה.

ציפי חוטובלי: בעיניי החובה והציווי האלה ממשיכים להתקיים גם היום.

ציפי חוטובלי: נכון, אנחנו עוסקים בהרבה מאוד דברים שקשורים לענייני היום-יום, לכותרות היום-יום, אבל אם אתם שואלים אותי, הבעיה האמיתית היא לא הפגיעה בממלכתיות, חברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הבעיה האמיתית היא שערכי הציונות כבר אינם מקובלים פה על כולם.

ציפי חוטובלי: סיעת מרצ החליטה שהיא מוציאה את המילה "ציונות" מהמצע שלה.

ציפי חוטובלי: זה מזעזע.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

ציפי חוטובלי: הרבה מאוד שנים חשבתי שיש כאן ויכוח בין ימין לשמאל.

ציפי חוטובלי: לצערי הרב אני רואה שיש כאן ויכוח בין ציונים לפוסט-ציונים.

ציפי חוטובלי: וזאת הסיבה שהפלסטינים כל כך תקפו את הצהרת בלפור – הם לא מוכנים לבית יהודי בארץ ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

ציפי חוטובלי: אז אנחנו נחגוג את זה, ואנחנו נמשיך לחגוג כאן את הציונות, וזאת לדעתי באמת התרומה האמיתית שלנו לחיזוק מעמדה של הציונות כאן, במדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מאיר כהן: גברתי, את תצטרכי להמתין חצי דקה.

מאיר כהן: אוקיי, בבקשה, גברתי, יש לך שלוש דקות.

מאיר כהן: אנחנו מארחים משלחת מאוקראינה.

מאיר כהן: כשכולם ייכנסו נברך אותם.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: כנסת נכבדה, אדוני השר, אני רוצה לציין שהיום, כמו שחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס אמרה, זכיתי במחיר למשתכן.

קריאה: מברוכ.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: בגליל ים בהרצליה.

מירב בן ארי: אני מאוד גאה בזה.

מירב בן ארי: אני קרוב ל-20 שנה גרה בשכירות, כל שנה נתלית, מה שנקרא, באילן הגבוה – – –

אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף כבר הוצאת על שכירות?

מירב בן ארי: סליחה?

מירב בן ארי: אז אורלי, אני רוצה להגיד לך שאתמול עשיתי חישוב.

מירב בן ארי: זה היה מאוד עצוב – הגעתי כמעט למיליון שקל שהוצאתי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, אם הייתה משכנתה 90% בערבות המדינה – – –

מירב בן ארי: עכשיו, אני חייבת לומר: חבר הכנסת חסון – הוא לא כאן, אבל אחד הדברים הראשונים שהוא אמר לי בכנסת: מירב, אבל למה לא קנית אז, לפני שהתחיל משבר הדיור?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מירב בן ארי: אמרתי לו: יואל, לא היה לי אפילו ההון של – כמה?

מירב בן ארי: אמרתי לו: על מה אתה מדבר?

מירב בן ארי: אנחנו הרווחנו 5,000 שקל.

מירב בן ארי: ממה?

מירב בן ארי: מאיפה?

מירב בן ארי: ולכן, אני רוצה להגיד לכם שהגשמתי חלום היום.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מה יהיה.

מירב בן ארי: כל היום אומרים לי שיש בעיות ויש משברים, ודירות קטנות ודירות גדולות, אבל עליתי על שביל, ובפעם הראשונה, אתה יודע, זוהיר, אני רואה באופק דירה.

מירב בן ארי: ואני אומרת לעצמי: לי ולבת הקטנה שלי יש לאן לשאוף, סוף-סוף, ויש לי לאן להגיע.

מירב בן ארי: יכול להיות שיהיו מהמורות בדרך, ויכול להיות שלא יהיה לי קל, אבל יש לי לפחות לאן לשאוף.

מירב בן ארי: ואני חייבת לומר – הערה לחברי הכנסת, סליחה, לציבור שצופה בנו – קיבלתי היום ביקורת קטנה, אני מניחה שגם מיכל בירן קיבלה את זה – נכון?

מירב בן ארי: את זוכרת את זה?

מירב בן ארי: אתם, חברי הכנסת, אתם לא צריכים, אתם העשירון העליון.

מירב בן ארי: אז אני רוצה לומר למי שצופה בנו: אנחנו, חברי הכנסת, אזרחים כמו כולם.

מירב בן ארי: ונכון, נכון, אנחנו הרבה פעמים עומדים בתור – ואני עמדתי בתור.

מירב בן ארי: 60 הגרלות הפסדתי.

מירב בן ארי: 60, לא פחות ולא יותר.

מאיר כהן: או-אה.

מירב בן ארי: זה המון.

מירב בן ארי: ולא איבדתי את התקווה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: לא איבדתי את התקווה.

מירב בן ארי: וגם לנו, חברי הכנסת, מותר להתמודד במכרזים של משרד השיכון.

מירב בן ארי: גם אנחנו תושבים במדינה הזאת, גם אנחנו משלמים שכירות.

מירב בן ארי: יש כאן הרבה חברי כנסת שעדיין גרים בשכירות, ומותר להם לשאוף לבית, ומותר להם לחלום.

מירב בן ארי: ואומנם, אני חייבת לומר, אדוני היושב-ראש, שרוב התגובות היו באמת טובות ומפרגנות, אבל לאלו שלא, אני אומרת: זה בסדר גמור אם חברי כנסת, גם הצעירים והצעירות שבהם, יהיו להם החלום והאפשרות לקנות בית במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: ברכות.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, אני מבקש לשבת במקומות.

מאיר כהן: אנחנו מקבלים בברכה – חברות וחברי הכנסת, בבקשה מכם – אנו מקבלים בברכה משלחת גדולה ומכובדת מהרדה, הפרלמנט האוקראיני, בראשות ראש אגודת הידידות, חבר הפרלמנט גארי לוגובינסקי, ובהשתתפות קונסול הכבוד של ישראל במערב אוקראינה, מר אולג וישניקוב.

מאיר כהן: (מחיאות כפיים) שלום לכם.

מאיר כהן: המשלחת מקיימת ביקור עבודה בישראל לצורך חיזוק היחסים המצוינים בין ישראל לאוקראינה ופיתוח שיתופי פעולה במגוון תחומים.

מאיר כהן: השנה מלאו 25 שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לאוקראינה, ולאורך השנה התקיימה שורת אירועים וביקורים לציון חצי היובל.

מאיר כהן: אגודת הידידות הפרלמנטרית בראשות חברת הכנסת טלי פלוסקוב היא אגודה פעילה ומרכזית.

מאיר כהן: ברוכים הבאים לירושלים, בירת ישראל המאוחדת – –

אחמד טיבי: אפשר – – –

מאיר כהן: – – וברוכים הבאים אלינו, למשכן הכנסת, ליבה הפועם של הדמוקרטיה הישראלית.

מאיר כהן: אני מאחל לכם ביקור פורה ומוצלח.

מאיר כהן: ברוכים הבאים לירושלים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: (מחיאות כפיים)

מאיר כהן: 1.

מאיר כהן: שלטון שהעומד בראשו מסית כנגד המוסדות הממלכתיים וחלקים בחברה הישראלית חייב להתחלף בשלטון החותר לאחדות סביב חזון משותף;

מאיר כהן: 3.

מאיר כהן: ההשתלחויות חסרות הרסן של ראש הממשלה ברשויות החוק וגל ההסתות נגד נשיא המדינה;

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, חבריי.

מאיר כהן: אדוני השר יסכם בשם הממשלה את ההצעות ואת הדיון הסיעתי.

מאיר כהן: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גם אני מברך את המשלחת שהגיעה מאוקראינה.

איוב קרא: רק לפני כמה ימים חזרתי משם, משליחות מאוד חשובה, ואני חושב שיש לנו מדינה מאוד מיוחדת, מאוד תומכת, ואני מעריך ומוקיר.

איוב קרא: אנו רוצה לומר במעמד זה, אדוני היושב-ראש, כאשר צד ימין מדבר על חופש הביטוי, תמיד מסתכלים על זה כאילו זו הסתה, אבל כשמדובר בצד שמאל, זה חופש הביטוי; יש הסתה ויש חופש הביטוי.

איוב קרא: חופש הביטוי צריך להיות בכל מקום, גם בצד שמאל, גם בצד ימין, כי זה ערך עליון במדינת ישראל, וצריך לכבד אותו.

איוב קרא: אין מחלוקת על כך.

איוב קרא: כשלא נוח, לא צריך להציג את זה כסוג של הסתה.

איוב קרא: כאשר מבקרים מישהו – ואפשר לבקר – זה חלק מההווי הדמוקרטי של מדינת ישראל, וככה צריך להסתכל על זה, גם אם זה לא נוח.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת ישראל בעצם חוקקה חוק ברוב ברור – חוק התאגיד.

איוב קרא: אנחנו מכבדים אותו, אנחנו רוצים אותו ואנחנו תמכנו בו.

איוב קרא: לצערי הרב, בית המשפט העליון קבע שהוא לא ממהר לשום מקום.

איוב קרא: כבר כמה חודשים, כמעט חצי שנה, אם לא יותר – הוא בעצם לא החליט.

איוב קרא: מה שהוחלט כאן – מדינת ישראל פועלת על פי שלוש רשויות חשובות, שהן הבסיס למשטרה הדמוקרטי: הרשות המחוקקת, הרשות השופטת והרשות המבצעת.

איוב קרא: כולן מקבילות אחת לשנייה, ואף אחת היא לא מעל השנייה.

איוב קרא: וכאשר הריבון – שזה מדינת ישראל, בעצם – מחוקק חוק, אפשר להתווכח על פגמים בהליך החקיקה, אבל כאשר נקבע שבעצם החוק על ידי הריבון הוא חוק שריר, קיים וחלוט, לא יכול להיות שבמשך חצי שנה אנחנו לא מקבלים תוצאות של עתירה, ומקבעים דברים, ונאמר: לא ראינו, לא שמענו.

איוב קרא: יש פרופורציות, יש מידתיות, יש סבירות, ולא יכול להיות מצב שלא נדע, והדבר יהפוך לבלתי צפוי, ואם מבקרים, אז אסור לבקר; זו הופכת להיות הסתה.

איוב קרא: אנחנו חושבים שהקואליציה הנוכחית, בניגוד למה שאמרו כאן חברי האופוזיציה – אני יכול לומר גם לך, יושב-ראש הקואליציה – הינה, הוא נכנס – הקואליציה הזאת מתוכננת עד יומה האחרון של הכנסת הנוכחית.

איוב קרא: אף אחד לא ממהר לשום מקום, וזה על דעת חבר הכנסת ביטן.

איוב קרא: לכן, כל דבר – – –

זוהיר בהלול: גם על דעתך?

איוב קרא: גם על דעתי.

איילת נחמיאס ורבין: היום זה על דעת חבר הכנסת ביטן.

איילת נחמיאס ורבין: בוא נדבר בעוד שעה, שעתיים, מחר.

איוב קרא: אז אני מודיע לך שלא יעזור שום דבר – יש דברת ויש מציאות.

איוב קרא: אין לאף אחד בתוך הקואליציה עניין ללכת לבחירות, ואם מישהו פלט איזשהו משפט – לבנות על זה אימפריה פוליטית זה – לא בבית ספרנו.

איוב קרא: אנחנו הולכים לתקציב חדש שסיכמו עליו שר האוצר וראש הממשלה, ואנחנו נעביר אותו בקרוב, ואין שום כיוון של בחירות.

איוב קרא: אני מדגיש את זה פעם אחר פעם.

איוב קרא: למה?

איוב קרא: כי הכלכלה של ישראל צומחת ב-4%.

איוב קרא: איפה היה כדבר הזה שכלכלה עם הוצאות ביטחוניות של 40%, אם לא יותר, לפעמים, מצליחה לנסוק ל-4% בשנה?

איוב קרא: והתכנון, בתקציב החדש, שהיא תגיע גם ל-5%.

איוב קרא: איפה היה כדבר הזה?

איוב קרא: אנחנו מדברים גם על אבטלה.

איוב קרא: בעצם, האבטלה הזאת לא היה לה אח ורע.

איוב קרא: אין בעולם דבר כזה – ירידה דרסטית כזאת של אבטלה במדינת ישראל; לא זכור, אדוני היושב-ראש.

איוב קרא: לכן, כאשר גם בנושא המדיני אנחנו עדים יום-יום ושעה-שעה – אנשים שמבקרים, מכל מדינות העולם, ורוצים לפגוש את ראש ממשלת ישראל.

איוב קרא: רק היום נמצא בישראל ראש ממשלת אוסטרליה, ואתמול גם קיבלתי בשדה התעופה את נשיאת ניו זילנד, וכל יום באים מבקרים ותומכים.

איוב קרא: איפה היה כדבר הזה?

איוב קרא: גם באפריקה, ששם כמעט לא היה לנו שום דבר, מאז שראש הממשלה בעצם שם לו למטרה לכבוש את אפריקה, היום עשרות מדינות מתאמות איתנו את עמדותיהן, ואנחנו נמצאים בקשר מתמיד, יום-יום, שעה-שעה, עם כל המדינות האלה, שרואות בישראל מדינה שחשוב להן להזדהות ולהיות בקשר איתה.

איוב קרא: זה לא היה שנים רבות.

איוב קרא: התחלנו גם בדרום אמריקה – חזרתי לא מזמן מאקוודור.

איוב קרא: איזו קבלת פנים הייתה כששמעו את ישראל.

איוב קרא: איפה היו הדברים האלה לפני כמה שנים?

איוב קרא: זה בזכותה של הממשלה הזאת, זה בזכותו של ראש הממשלה.

איוב קרא: אני לא רוצה לדבר היום, כשבעצם מבקרים חדשות לבקרים גורמים שונים, שכנים נהדרים, מהקואליציה הסעודית, שהרוב בעולם הערבי, שמבקרים בסמוי, וחלקם נפגשים בגלוי, בכל מיני מקומות, כדי להביא לוועידה אזורית של שלום, שבעזרת השם תהיה בקרוב.

איוב קרא: כל האנשים שמעורבים בקידום ההליך הזה רוצים את זה, כולל מדינות המפרץ, צפון אפריקה, ירדן, מצרים, ומי לא.

איוב קרא: זאת הזדמנות שלא הייתה, ואיש לא חשב עליה.

איוב קרא: זה בתקופה הזאת, של הממשלה הזאת, שבעצם רוצים לקצר את חייה.

איוב קרא: אם בנושא הכלכלי ואם בנושא המדיני, וגם בנושא הביטחוני – איפה יש מצב כזה?

איוב קרא: בתוך המזרח התיכון, בתוך ג'ונגל שהטרור מכה בו גלים יום-יום, שעה-שעה, אנחנו רואים אי של שקט.

איוב קרא: בעצם אנחנו רואים מדינה שיש בה שליטה ביטחונית, כלכלית ומדינית יציבה.

איוב קרא: איזו סיבה?

איוב קרא: איזו ממשלה יכולה להיות טובה יותר מהממשלה הזאת?

איוב קרא: לכן, אני חושב, ובצדק, כשאני מסתכל לא רחוק מכאן, בגבולנו, מה קורה בלבנון, מה קורה בסוריה, מה קורה במדינות רבות – אין ערך לחיים, מאות אלפים נרצחים חדשות לבקרים, ואין דין ואין דיין.

איוב קרא: כן, אנחנו עוזרים להם, אנחנו מטפלים להם בפצועים, אנחנו עוזרים להם מבחינה הומניטרית בכל מיני דברים, וזה דגל של ההומניטריזם שצריך להיות בכל מדינה, והוא קיים פה, ואני גאה על כך שהוא קיים פה.

איוב קרא: אנחנו נמשיך לעשות מה שרק אפשר כדי שזה יקרה.

איוב קרא: בנושא האלימות במגזר הערבי, אני קורא לחבריי חברי הכנסת כאן לאחד כוחות, כי נשק בלתי חוקי שנמצא בכל מקום מאיים על כל אחד מאיתנו, בלי הבדלי סיעות ומפלגות, ומחייב אותנו לפעול יחד למגר את אלימות, כי אלימות לא מוסיפה שום דבר לאף אחד.

איוב קרא: חייבים לגדוע אותה, חייבים למגר אותה.

איוב קרא: זה שיש חוק בישראל – ברור.

איוב קרא: זה שהחוק הוא הדמוקרטיה בעד עצמה – זה ברור.

איוב קרא: החוכמה היא לא לראות בחוק המלצה, אלא לראות בחוק חוק שצריך לכבד אותו ולקיים אותו כלשונו, ואז לפעמים הוא טוב לך, לפעמים הוא רע לך, אבל החוק חייב להיות מוחלט, טוטלי.

איוב קרא: ואני חושב שיש הרבה שמסתכלים – כאילו זה המלצה.

איוב קרא: בנושא החוק הצרפתי אני חייב להבהיר כאן.

איוב קרא: אני לא יודע כמה אנשים מנסים לעוות את המציאות.

איוב קרא: ראש הממשלה מעולם לא אמר – וחשוב להבהיר לציבור – מעולם לא אמר שהחוק הצרפתי יכלול משהו שקשור אליו, שנמצא בחקירות או בהליך פלילי.

איוב קרא: ראש הממשלה אמר: זה לא שייך אליי, לעניינים האישיים שלי, הוא הבהיר את זה, ואנשים מנסים לקחת את זה לכיוון כאילו ראש הממשלה מנסה לברוח מהחוק.

קריאה: – – –

איוב קרא: זה לא היה, והוא לא התכוון, ואיש לא רוצה.

איוב קרא: ראש הממשלה בטוח בחפותו.

קריאה: – – –

איוב קרא: הוא, כמו שיצא ונסגרו כל התיקים מסביבו וסביב רעייתו, גם כאן כל התיקים ייסגרו כאילו לא היו, וחלק גם יתנצלו על הרבה רפש ופגיעה בכל דבר שזז מסביבו.

איוב קרא: אני רוצה לומר בערב זה, שבעוד – מחר, בעצם, בלילה, כן, בלילה, אחרי מאבקים – –

חיים ילין: אתה רוצה את כל התיקים – – –

איוב קרא: – – שאיש לא האמין; אמרו שלא אעמוד בלחץ, אמרו שזה לא יקרה בתקופה שלי – אני שמח לבשר לעם ישראל שמחר בלילה, ב-24:00, ערוץ 2 יצא לפיצול, ויהיו ערוצים: קשת – 12; רשת – 13; עשר – 14.

איוב קרא: שלושה ערוצים מסחריים יצאו לדרך, יביאו בשורה בעניין הערוצים המסחריים, תהיה תחרות בין הערוצים המסחריים, ובעצם זה היסטוריה בפני עצמה – פעם ראשונה אנחנו עדים לתחרות אופרטיבית בין הערוצים המסחריים.

איוב קרא: אלה דברים שלפני תקופה של כמה חודשים אמרו: זה לא יקרה.

איוב קרא: ואני שמח על התחרות הזאת, שבסופו של דבר תביא לצרכנים, שזה הצופים, מצב שבו יוכלו לקבל תכנים טובים, יהיו שם תוכניות הרבה יותר טובות, והכי חשוב: יביאו את הדיווח האובייקטיבי, ולא הפייק ניוז, שהפכו להיות תופעה במדיה, ואין לי ספק בכך.

איוב קרא: אנחנו נצא לדרך חדשה, לרפורמה הגדולה בשידורים, רפורמה שבעצם תפתח את כל השוק לכל מי שרוצה להקים ערוץ או רדיו באופן חופשי, כמו באמריקה, כמו באירופה.

איוב קרא: אולי מכאן נחזיר את האמון – בכל הערוצים הקיימים ובאלה שיהיו.

איוב קרא: שיהיה בהצלחה לכולנו, וערב טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר איוב קרא על סיכום הדיון המפורט ביותר והמדויק ביותר שנמסר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש מכולם לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש האופוזיציה, אדוני ראש האופוזיציה, חבר כנסת חדש באופוזיציה רוצה להצהיר אמונים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של אבראהים חג'אזי, שנכנסה לתוקפה ביום רביעי ה' בחשוון תשע"ח, 25 באוקטובר 2017 – –

אחמד טיבי: שב, תן לו להישבע.

אחמד טיבי: שב.

יולי יואל אדלשטיין: – – בא במקומו חבר הכנסת יוסף אלטנאווי.

קריאה: עטאונה.

קריאה: עטאונה.

קריאה: עטאונה.

יולי יואל אדלשטיין: עטאונה.

קריאות: עטאונה – – –

יולי יואל אדלשטיין: עטאונה.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אני אלמד.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: עטאונה.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את יוסף עטאונה לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: עטאונה.

יולי יואל אדלשטיין: עטאונה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: עטאונה, עטאונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עטאונה, אני אקרא לפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

יוסף עטאונה: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסף עטאונה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בתחילת דבריי רצוני להודות לבני משפחה וחברים שמכבדים אותי במעמד זה.

יוסף עטאונה: אני מגיע היום לכאן לאחר עשייה רבת שנים בתחום החינוך בנגב.

יוסף עטאונה: האמנתי ואני מאמין שחינוך הוא ערך עליון, חשוב ומכריע בכל חברה, ובמיוחד בחברה הערבית, כמיעוט לאומי במדינה.

יוסף עטאונה: בפני החברה הערבית ניצבים אתגרים רבים, כלכליים, חברתיים ופוליטיים, וכדי להתמודד עם אתגרים אלה צריך לפתח מערכת חינוך איכותית, ערכית, הישגית.

יוסף עטאונה: מערכת החינוך הערבית סובלת מנחיתות ופערים גדולים לעומת מערכת החינוך הכללית בארץ.

יוסף עטאונה: משרד החינוך מפרסם בכל שנה נתונים על מערכת החינוך בגרפים בצבעים שונים, לפי מגזרים שונים.

יוסף עטאונה: אני כאן כדי לפעול למען יום שיבוא ומשרד החינוך יפרסם את הנתונים של מערכת החינוך וכולנו נהיה באותו צבע.

יוסף עטאונה: אני כאן בשמם ולמענם של תושבי הכפרים הבלתי-מוכרים בנגב.

יוסף עטאונה: בחודש האחרון, בכלי התקשורת ובכל הכותרות, היה שבארצות הברית אנשים מנותקים מחשמל.

יוסף עטאונה: לא צריך להרחיק עד פלורידה.

יוסף עטאונה: כאן, כאן בנגב, 100,000 תושבים בדואים מנותקים מחשמל וממים ומכל השירותים בסיסיים.

יוסף עטאונה: אני כאן כדי לפעול להכרה בכפרים הבלתי-מוכרים, נגד הריסת הבתים ולמען לספק שירותים חברתיים בכל התחומים בנגב.

יוסף עטאונה: אני כאן בשמם ולמענם של תושבי אום אל-חיראן, שמדינת ישראל, ממשלת ישראל, מבקשת להרוס את היישוב הבדואי ובמקום היישוב אום אל-חיראן להקים את חירן.

יוסף עטאונה: הנגב כל כך רחב, הנגב כל כך יפה, ויש מקום לכולם.

יוסף עטאונה: ובכל זאת, מי שהיה באום אל-חיראן יכול לעמוד באמצע היישוב, להסתכל, להביט ימינה ושמאלה ולכל כיוון, ובלי להגזים, במרחבים הפתוחים מסביב לאום אל-חיראן אפשר להקים את העיר באר שבע, דימונה ואפילו רעננה.

יוסף עטאונה: עשרה חודשים אחרי אירועי אום אל-חיראן אני עומד כאן בשמה של שרה, אימא של יעקוב אל-מרחום, ומבקש שהאמת תצא לאור והאחראים יעמדו לדין.

יוסף עטאונה: אני כאן בשמם ולמענם – – –

גלעד ארדן: מה עם השוטר שנדרס?

יוסף עטאונה: גם משפחת השוטר – מגיע לה שתדע את האמת.

טלב אבו עראר: – – – קצת אמת – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יוסף עטאונה: אדוני היושב-ראש, מתחילת השנה היו 58 הרוגים בכפרים הערביים.

יוסף עטאונה: תופעת האלימות מאיימת על יסוד קיומנו כחברה.

יוסף עטאונה: על המשטרה לקחת אחריות.

יוסף עטאונה: אחריות המשטרה לספק ביטחון לאזרחים.

יוסף עטאונה: אחריות המשטרה לאסוף את הנשק הבלתי-חוקי במגזר הערבי, וגם האחריות שלנו, כמנהיגות פוליטית, חברתית ודתית, להילחם בתופעה זו.

יוסף עטאונה: גם מערכת החינוך צריכה לקדם תוכניות לחינוך, לערכים, לקדושת החיים, (אומר בערבית: בגלל ש"על האדמה הזאת יש מה שראוי לחיות למענו".

יוסף עטאונה: ) אני עומד כאן בשמם ולמענם של כל שוחרי השלום, ערבים ויהודים, יהודים וערבים, שמאמינים שנגזר עלינו לחיות בשוויון מלא, בכבוד הדדי המבוסס על עקרונות דמוקרטיים.

יוסף עטאונה: זה אפשרי.

יוסף עטאונה: אני נזכר במעמד זה – לפני עשר שנים קבוצה קטנה, אני ועוד ארבעה ערבים ויהודים בבאר שבע, החלטנו להקים מיזם חינוכי דו-לשוני ערבי-יהודי.

יוסף עטאונה: בהתחלה היה קשה מול הרשויות ומול הקהילה, הערבית והיהודית, לגייס תלמידים.

יוסף עטאונה: היום, אחרי עשר שנים, בעמותת הגר בבאר שבע לומדים 320 תלמידים בכיף ובתקווה לעתיד טוב יותר.

יוסף עטאונה: וכדבריו של המשורר, הקשה הוא מה שאפשר לעשות מייד.

יוסף עטאונה: הלא-אפשרי לוקח קצת יותר זמן.

יוסף עטאונה: אני מגיע לבית הזה בתקופה לא פשוטה, תקופה קשה.

יוסף עטאונה: חקיקה שפוגעת בקבוצות מיעוט מתחוללת בבית הזה.

יוסף עטאונה: אני מאמין שדמוקרטיה זה לא עריצות הרוב; דמוקרטיה וכוחה של דמוקרטיה הוא שהרוב ישמור על זכויות המיעוט.

יוסף עטאונה: (אומר בערבית: לבסוף, ברצוני לפנות למשפחתי, אנשיי ובני עמי בגליל, במשולש ובנגב.

יוסף עטאונה: אנחנו פה למענכם, להשמיע את קולכם ולדאוג לעניינים שלכם, ונעמוד בהבטחתנו.

יוסף עטאונה: ) תודה.

יוסף עטאונה: שוכרן.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא לא, אין מחיאות כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לתפוס את מקומך.

יולי יואל אדלשטיין: ניתן דקה לחיבוקים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חבר הכנסת דב חנין מבקש לברך את הח"כ החדש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זהו, חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, כמה מילים קצרות לברך את הח"כ החדש.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, יש לנו נוהג יפה של לברך חברי כנסת נכנסים, אבל עדיין לא הכנסנו לכנסת את הנוהל של להיפרד מחברי כנסת יוצאים, אז אני ברשותך אומר רק משפט קצר על שניים מחבריי שעזבו את הכנסת בזמן הפגרה, ד"ר עבדאללה אבו מערוף ועו"ד אוסאמה סעדי.

דב חנין: הם תרמו רבות לכנסת, פעלו בוועדות, נאמו כאן במליאה.

דב חנין: אני בטוח שלא רק אנחנו בסיעה מרגישים את חסרונם.

דב חנין: אני חושב שהם עשו רבות למען הכנסת.

דב חנין: כניסתו של חבר הכנסת יוסף עטאונה נעשית במסגרת מהלך רוטציה גדול שנעשה בסיעת הרשימה המשותפת.

דב חנין: אתם, אפילו את חבר הכנסת אבראהים חג'אזי, שהוא בא במקומו – בעצם אפילו לא יכולתם להכיר.

דב חנין: זה מהלך מורכב.

דב חנין: הרשימה המשותפת, כמו שאתם יודעים, מורכבת מארבע מפלגות, עם הבדלים פוליטיים ואידיאולוגיים ודיון מסובך בשאלת הרוטציה, שמתנהל גם עכשיו, ואני בטוח שהוא יסתיים בצורה מוצלחת.

דב חנין: אנחנו מסיימים את התהליך הזה עם נציגות מאוד מרשימה של הנגב – חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, ועכשיו חבר הכנסת יוסף עטאונה, שמצטרף.

דב חנין: ובאמת, הנגב ראוי לייצוג מאוד גדול, כי הנגב סובל מאפליות בכל המישורים, והאוכלוסייה הערבית בנגב סובלת מאפליה מיוחדת – באדמות, במים, בתעסוקה, בשירותים, בחינוך.

דב חנין: זה ציבור שסובל מאפליה, אבל גם נאבק ופועל לשוויון ולשינוי בכל התחומים.

דב חנין: יוסף היה במשך שנים רבות הבן אדם שהוביל את מערכת החינוך בחורה, וזו מערכת חינוך לתפארת.

דב חנין: הוא הוכיח והם הוכיחו, בחורה, שכל תקרה אפשר לשבור ואפשר לנפץ.

דב חנין: מערכת החינוך בחורה משיגה תוצאות מצטיינות לא רק בהשוואה לאוכלוסייה הערבית בנגב אלא בהשוואה לאוכלוסייה בנגב בכלל.

דב חנין: זו ההוכחה שכשעושים מאמץ ופועלים, יכולים לייצר שינוי.

דב חנין: אני מכיר אותו, ויש שם גם ראש רשות פעיל ונמרץ, והעבודה באמת נעשית בצורה מאוד טובה.

דב חנין: אני זוכר אותו לאורך שנים במאבקים של יהודים וערבים למען שוויון וצדק בנגב, ואני מאחל לו הצלחה גדולה בתפקיד שלו כאן בכנסת.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות לחבר הכנסת עטאונה.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: שלטון שהעומד בראשו מסית כנגד המוסדות הממלכתיים וחלקים בחברה הישראלית חייב להתחלף בשלטון החותר לאחדות סביב חזון משותף;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: ההשתלחויות חסרות הרסן של ראש הממשלה ברשויות החוק וגל ההסתות נגד נשיא המדינה;

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת אי-אמון: שלטון שהעומד בראשו מסית כנגד המוסדות הממלכתיים וחלקים בחברה הישראלית חייב להתחלף בשלטון החותר לאחדות סביב חזון משותף, מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 47 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון מטעם המחנה הציוני לא אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם יש עתיד: הניסיון לחבל בעבודת רשויות החוק באמצעות חקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 48 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 48 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת יש עתיד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם מרצ: ההשתלחויות חסרות הרסן של ראש הממשלה ברשויות החוק וגל ההסתות נגד נשיא המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 49 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 49 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההצעה של מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אוזלת יד הממשלה בעניין הנשק והאלימות ובעניין תכנון ובנייה ביישובים הערביים, מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 50 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 50 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יואב קיש, למסור הודעה בדבר מינוי סגן ליושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה טעונה אישור בהצבעה, כך שנא להישאר במקומות.

): כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, המלצת ועדת הכנסת בדבר מינוי סגן ליושב-ראש הכנסת: בעקבות התפטרותו של חבר הכנסת יואל חסון מתפקידו כסגן יושב-ראש הכנסת, ממליצה ועדת הכנסת, בהתאם לסעיף 2 לתקנון הכנסת, למנות את חברת הכנסת רויטל סויד לסגנית יושב-ראש הכנסת.

): איפה היא?

): אני לא רואה אותה.

יולי יואל אדלשטיין: מתביישת.

): חבל, הייתי מחכה לה.

): אני לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה נעשה.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): אתה יכול להוסיף את קולי?

): כי אני צריך אחרי זה הודעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על ההמלצה של ועדת הכנסת למנות את חברת הכנסת רויטל סויד לסגנית יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 95 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לבחור את חברת הכנסת רויטל סויד לסגנית ליושב-ראש הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 96 בעד, בתוספת קולו של יואב קיש, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההמלצה של ועדת הכנסת אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, תמשיך.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע בזאת כי בעקבות התפטרותו של חבר הכנסת יגאל גואטה מהכנסת, חבר הכנסת יצחק וקנין יכהן בוועדות האלה מטעם סיעת ש"ס: כממלא מקום בוועדת החינוך, התרבות והספורט; בוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעות חוק נוספות; בוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי; בוועדת החקירה הפרלמנטרית להתנהלות המערכת הפיננסית בהסדרי אשראי ללווים עסקיים גדולים.

): כמו כן, בוועדת החוץ וביטחון יהיו החילופים האלה, מטעם סיעת המחנה הציוני: במקום חבר הכנסת חיים ילין יכהן חבר הכנסת איל בן ראובן, ובמקום איל בן ראובן, שכיהן כממלא מקום קבוע, יכהן חבר הכנסת חיים ילין כממלא מקום קבוע.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יואב קיש, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: צפוי שזה ייקח הרבה זמן בסדר-היום של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זה קצת תלוי בנו.

יולי יואל אדלשטיין: אם נקשיב ואם לא ניעדר מן המליאה, אז יהיה אפשר לקדם את זה קצת יותר מהר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מדבר בוודאי על בחירת נציגי הכנסת לוועדות בחירה של נושאי משרות שיפוטיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אקרא עכשיו דף הסברים בכל הנוגע להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, זה ימנע שאלות מיותרות בהמשך.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: שרים יקרים, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבל, אורי אריאל, אתה באל"ף, אתה לא תדע מה לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: תשמע את ההסברים.

יולי יואל אדלשטיין: כזכור, בתחילת כהונתה של הכנסת העשרים בחרה הכנסת את נציגיה לארבע ועדות הבחירה של נושאי משרה שיפוטית.

יולי יואל אדלשטיין: בעקבות הפסקת כהונתם של חלק מהנציגים שנבחרו, על הכנסת לבחור נציגים חדשים לשתי ועדות: ועדת המינויים לקאדים וועדת המינויים לקאדים מד'הב.

יולי יואל אדלשטיין: בוועדת המינויים לקאדים מכהנים שלושה חברי כנסת, מהם לפחות שניים מוסלמים; מאחר שהופסקה כהונתם של שני חברי כנסת מוסלמים, על הכנסת לבחור היום שני נציגים מוסלמים.

יולי יואל אדלשטיין: שני חברי כנסת מוסלמים הגישו את מועמדותם, ולכן ההצבעה תהיה בעד או נגד כל אחד מהם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת שלא יזכו ברוב קולות – זאת אומרת יהיה יותר "נגד" מאשר "בעד" – לא יאושרו, כך שאם אין תחרות זה עדיין לא אומר שלא צריך להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בוועדת המינויים לקאדים מד'הב מכהנים שני חברי כנסת דרוזים, ומאחר שאחד מהם התפטר מהכנסת, על הכנסת לבחור מועמד דרוזי אחר מבין שני חברי הכנסת הדרוזים שהגישו את מועמדותם.

יולי יואל אדלשטיין: הבחירה עבורם תיעשה גם היא בסימון "בעד" או "נגד", אך גם כאן, סימון של יותר מאחד יפסול את החלק הזה של הטופס.

יולי יואל אדלשטיין: יצוין כי אם אף אחד מחברי הכנסת הדרוזים לא יזכה לרוב, יתקיימו בחירות נוספות, לבחירת נציג דרוזי שאינו חבר כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לתשומת ליבכם, אין לרשום שם או סימן מזהה כלשהו על הטופס או על המעטפה, למעט חתימתה של מזכירת הכנסת, שתיעשה בזמן אמת כאן.

יולי יואל אדלשטיין: סימון שיש בו כדי לזהות את הטופס או את המעטפה יביא לפסילת טופס הבחירה כולו.

יולי יואל אדלשטיין: אלה הם חברי ועדת הקלפי: חבר הכנסת יצחק וקנין, יושב-ראש ועדת האתיקה, ישמש יושב-ראש הוועדה; לצידו – חברי הכנסת נורית קורן, מאיר כהן ומיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מעורכת הדין ארבל אסטרחן, היועצת המשפטית של ועדת הכנסת, ללוות בכל השלבים את עבודת ועדת הבחירות.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחבר הכנסת יצחק וקנין לבדוק אם הקלפי ריקה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לגשת, אדוני, לוודא שהקלפי אכן ריקה ושנמצאים בפרגוד טפסים כנדרש, ואז נוכל להתחיל בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר ואומר: אם נהיה ממושמעים ונהיה במליאה בזמן שקוראים בשמות שלנו אז נסתדר בתוך שעתיים; אם לא, זה יכול לקחת גם שלוש שעות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת וקנין, תודיע למזכירת הכנסת – הכול תקין?

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, אפשר להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – מצביע יולי יואל אדלשטיין – מצביע אמיר אוחנה – מצביע מיכאל אורן – מצביע ג'מעה אזברגה – מצביע דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – מצביע רוברט אילטוב – מצביע אלי אלאלוף – מצביע קארין אלהרר – מצביעה סעיד אלחרומי – מצביע זאב אלקין – מצביע דוד אמסלם – מצביע אופיר אקוניס – מצביע גלעד ארדן – מצביע אורי אריאל – מצביע יעקב אשר – מצביע זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – מצביע נאוה בוקר – מצביעה דוד ביטן – מצביע מיכל בירן – מצביעה מירב בן ארי – מצביעה אלי בן דהן – מצביע יואב בן צור – מצביע איל בן ראובן – מצביע נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – מצביע איתן ברושי – מצביע עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – מצביעה יוסף ג'בארין – מצביע אילן גילאון – מצביע יהודה גליק – מצביע יואב גלנט – מצביע גילה גמליאל – מצביעה מסעוד גנאים – מצביע משה גפני – מצביע יעל גרמן – מצביעה אבי דיכטר – מצביע צחי הנגבי – מצביע יצחק הרצוג – מצביע שרן השכל – מצביעה יצחק וקנין – מצביע מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – מצביעה ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – מצביע ציפי חוטובלי – מצביעה אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – מצביע אכרם חסון – מצביע יואל חסון – מצביע אחמד טיבי – מצביע מרדכי יוגב – מצביע יוסי יונה – מצביע שלי יחימוביץ – מצביעה חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – מצביע אלי כהן – מצביע יצחק כהן – מצביע מאיר כהן – מצביע יעל כהן-פארן – מצביעה חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – מצביעה ציפי לבני – מצביעה אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – מצביע מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – מצביע סופה לנדבר – מצביעה יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – מצביע שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – מצביע מרב מיכאלי – מצביעה יוליה מלינובסקי – מצביעה מיכאל מלכיאלי – מצביע אורי מקלב – מצביע יעקב מרגי – מצביע אברהם נגוסה – מצביע משולם נהרי – מצביע איילת נחמיאס ורבין – מצביעה בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – מצביעה רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – מצביע בצלאל סמוטריץ – מצביע סאלח סעד – מצביע איימן עודה – מצביע רחל עזריה – אינה נוכחת יוסף עטאונה – אינו נוכח חמד עמאר – מצביע לאה פדידה – מצביעה רועי פולקמן – מצביע עודד פורר – מצביע טלי פלוסקוב – מצביעה יעקב פרי – מצביע עיסאווי פריג' –

ירדנה מלר-הורוביץ: מצביע עמיר פרץ – מצביע נורית קורן – מצביעה יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – מצביע מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – מצביעה מיקי רוזנטל – מצביע מוסי רז – מצביע יואל רזבוזוב – מצביע יפעת שאשא ביטון – מצביעה יובל שטייניץ – מצביע אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – מצביע עפר שלח – מצביע איציק שמולי – מצביע סתיו שפיר – מצביעה איילת שקד – מצביעה עאידה תומא סלימאן – מצביעה

חמד עמאר: אבקש לקרוא בשמות אלה שלא היו נוכחים במליאה שוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אזולאי – אינו נוכח זאב בנימין בגין – מצביע נפתלי בנט – מצביע עמר בר-לב – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – מצביע

חמד עמאר: אני רוצה להודיע לחברי הכנסת שמייד בתום ההצבעה אנחנו נתחיל בהצבעה על החוקים.

חמד עמאר: לא נחכה לתוצאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – מצביעה אורן אסף חזן – אינו נוכח חיים ילין – מצביע חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – מצביע יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – מצביעה בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת רחל עזריה – מצביעה יוסף עטאונה – אינו נוכח יואב קיש – מצביע מירי רגב – אינה נוכחת אלעזר שטרן – מצביע

חמד עמאר: האם יש מישהו מחברי הכנסת הנוכחים שלא הצביע ורוצה להצביע?

חמד עמאר: יש מישהו שנוכח מחברי הכנסת ורוצה להצביע ולא הצביע עד עכשיו?

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) אורלי לוי אבקסיס – מצביעה

חמד עמאר: אני שוב שואל אם יש כאן חבר כנסת שלא הצביע ורוצה להצביע.

חמד עמאר: תמה ההצבעה.

חמד עמאר: אני מבקש לצלצל בנוגע לחוקים, כי אנחנו עוברים לחקיקה.

חמד עמאר: הסדרנים, לקחת את התיבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [מס' מ/968; דברי הכנסת, מושב שני, חוב' ד', עמ' 5464; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא, הצעות חוק.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ח–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלי אלאלוף.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת אלי אלאלוף.

חמד עמאר: בבקשה.

אלי אלאלוף: ערב טוב, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ח–2017.

אלי אלאלוף: אבל תרשו לי לדבר קצת על דברים אחרים לפני שאני אעבור לדבר על שכר המינימום.

אלי אלאלוף: בשבוע שעבר, בישיבה הראשונה, ובעצם גם בישיבות האחרות של מושב החורף, לצערנו, תשומת הלב של הציבור – במקום לדבר על הצעות חוק או על תקנות שמשרתות בצורה אופטימלית את הציבור, אנחנו דנו בדברים – שאתם יודעים אותם – שלא אפשרו לציבור לדעת מה עושים עבורם אנחנו, משרתי הציבור, חברי הכנסת, פקידים, לטובתם.

אלי אלאלוף: אני אתן לכם שלוש דוגמאות.

אלי אלאלוף: ראשונה – הצעת חוק להעלאת שכר המינימום, שנוגעת ל-600,000 עובדים, גם מהסקטור הציבורי וגם מהסקטור הפרטי; דבר שני – הטיפול בחוק המשפחות השכולות של צה"ל, בעצם התקנות בעקבות החוק, שאפשר בצורה אופטימלית, רגישה והכי מקצועית לאמץ תקנות, אחרי עבודה אדירה של משרד הביטחון, של הביטוח הלאומי, של משרד האוצר ושל נציגי משפחות הארגונים ושל נציגי המשפחות השכולות.

אלי אלאלוף: ואני חייב להגיד לכם, בעזרת הלשכה המשפטית של הוועדה נעשתה עבודה אדירה, עדינה, מכבדת ומאוד עניינית לטובת המשפחות השכולות, ששנים רבות, למרות החוק, לא מצאו את התקנות – לא היו התקנות הנדרשות.

אלי אלאלוף: דבר שלישי, שאני מודה בבורות שלי בו, הוא הנושא של אלצהיימר בקרב הצעירים, בני 35–67.

אלי אלאלוף: הנושא הזה לגמרי מוזנח.

אלי אלאלוף: יש רק מרכז יום אחד בכל המדינה שלנו, פה בירושלים, ביוזמה של עמותה אחת.

אלי אלאלוף: האוכלוסייה הזאת – מדובר על 10% מאוכלוסיית האלצהיימר, כ-20,000 איש – אינה מטופלת, אינה מוכרת כאוכלוסייה נכה, ולכן לא זוכה לשום טיפול מיוחד, וההזנחה היא איומה.

אלי אלאלוף: למה אני מציין את זה?

אלי אלאלוף: אלה נושאים שנוגעים לכל אחד מאיתנו, לכל אלה שאנחנו רוצים לשרת, ואף אחד לא התעניין – תרשו לי לא להיות הכי חברי – כולל נוכחות בוועדה.

אלי אלאלוף: זה אומר שאם רוצים שהמדינה תדע – שהציבור ידע – מה מתרחש בכנסת, בין כותלי הבית הזה, כדי שהידע הזה – ואני בטוח שבכל הוועדות נעשים דברים אדירים שלצערי לא באים לידי ביטוי ולא באים לידיעת הציבור.

אלי אלאלוף: לכן אני מציע, אדוני היושב-ראש, ודרכך – ליושב-ראש הקבוע של הכנסת, שיהיה תיקון שיאפשר שלפחות פעם בחודש כל יושב-ראש ועדה יבוא ויציג את הנושאים שטופלו בוועדה שלו.

אלי אלאלוף: לא כל נושא שמטופל מובא לידיעת המליאה; רק חוקים בקריאה שנייה ושלישית או בקריאה טרומית.

אלי אלאלוף: התקנות לא באות לידי ביטוי פה במליאה; הדיונים הציבוריים והעלאת הבעיות הקשורות לאותם דיונים, שמעשירים ושהם כל כך חשובים כדי לקדם נושאים, לא באים לידי ביטוי פה במליאה.

אלי אלאלוף: לכן אני ממליץ, אדוני היושב-ראש – וזה בוודאי רשום בפרוטוקול, ואני התייעצתי עם כמה חברים, וכולם רואים את זה בעין יפה – שהוועדות החשובות לפחות, אחת לחודש יבואו וידווחו למליאה.

אלי אלאלוף: ועכשיו לנושא שבשבילו עליתי לבמה.

אלי אלאלוף: העלאת שכר המינימום האחרונה, זאת שמביאים לידיעתכם ולאישורכם היום, היא בעצם הפעימה הרביעית של ההסכם שהיה בין ההסתדרות החדשה לבין הגופים הכלכליים, שרגא ברוש במיוחד, מול אבי ניסנקורן.

אלי אלאלוף: ב-2015 נעשה הסכם קיבוצי שקבע שלוש פעימות שבוצעו במהלך הקדנציה הזאת בדיוק בזמן וללא שום ניסיון לנגח או להקטין.

אלי אלאלוף: זה מהלך שהביא את הקצבאות מ-4,300 ל-5,000.

אלי אלאלוף: איפה חברי עמיר פרץ?

אלי אלאלוף: כשהוא דיבר על קצבאות בגובה של 1,000 דולר, לא הרבה אנשים חשבו שהוא צודק.

אלי אלאלוף: חשבו דברים מוזרים אחרים.

אלי אלאלוף: התוספת הנוכחית של 300 שקל לכל אדם, לכל 600,000 העובדים, היא בוודאי בשורה כלכלית, וגם חברתית.

אלי אלאלוף: מהדוח של הממ"מ על הקצבה של 5,000 שקל – הם מצאו שזה מוריד ב-1.7% את מספר העניים, שחיים מתחת לקו העוני.

אלי אלאלוף: אפילו העומק של העוני הצטמצם בצורה מדהימה, מרשימה: 3.7%.

אלי אלאלוף: זה אומר שברור שהעוני זה גם הכנסות, אבל לא רק, ואנחנו הסברנו את זה בדוח שהזמין בזמנו חברי היקר מאיר כהן.

אלי אלאלוף: היום אנחנו לפחות כמו שתי מדינות מה-G7, דהיינו מהמדינות העשירות ביותר בעולם – שכר מינימום יותר גבוה מאשר בצרפת ובאיטליה.

אלי אלאלוף: זה מאוד מרשים.

אלי אלאלוף: אנחנו, עם 5,300 לפי היורו של היום, מתקרבים ל-1,300 יורו, שזה מעל הצרפתים ומעל האיטלקים – מדינות קטנות, שימו לב.

אלי אלאלוף: אבל הטוב הזה מלווה בבעיה.

אלי אלאלוף: כשאנחנו מוסיפים לשכר המינימום, יש אוכלוסייה שנפגעת ישירות, וזו אוכלוסייה חלשה: הנכים והסיעודיים, אלה שהפכנו, בצורה מוזרה – אני חייב להגיד שזה אחד החוקים שהייתי רוצה לשנות, שהיינו חייבים להפסיק את ההעסקה הישירה, באמצעות אוכלוסייה כל כך חלשה, של אלה שנותנים להם שירות.

אלי אלאלוף: עלתה גם הבעיה וההצעה שאולי לא ניתן את זה לעובדים הזרים.

אלי אלאלוף: כמובן שהתגובה של החברים, ושלי במיוחד, הייתה נגד.

אלי אלאלוף: אנחנו לא מדינה שתשפיל את הזרים, שלא תכבד אותם ולא תכבד את החוקים הבין-לאומיים שקובעים בצורה חד-משמעית שעליהם לקבל את כל התנאים הנלווים, כמו כל אזרח אחר של המדינה.

אלי אלאלוף: ואני אוסיף את הנימה היהודית: אוי ואבוי אם נפגע בגר הגר בתוכנו.

קריאה: – – –

אלי אלאלוף: מה, את רוצה הביתה?

אלי אלאלוף: עד שמדברים על דברים רציניים, בלי לדבר על חוקים מוזרים.

אלי אלאלוף: אז שלא ידברו יותר על החוקים המוזרים; שידברו על החוקים שמשרתים 600,000 איש, כפול לפחות שלוש או ארבע נפשות שחיות מהסכום הזה, ולמרות עבודתם הם חוזרים הביתה עניים.

אלי אלאלוף: סליחה, עליזה, אני רואה בזה דיון חשוב מאוד, ואני מקווה שהחברים האחרים יכבדו את זה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שאי-אפשר לוותר ולמחוק את הדרישות של הנכים ושל הסיעודיים, שזקוקים לתיקון, כמו שזה נעשה בעבר.

אלי אלאלוף: אם אתם זוכרים, בקדנציה הזאת, בתחילת הקדנציה, שר האוצר ושר הרווחה אישרו תוספת של 100 מיליון שקל כדי לפצות את המעסיקים הישירים שהם בעצמם חלשים.

אלי אלאלוף: ואני מקווה שנדע למצוא את הפתרון – זה מה שהתחייבנו בוועדה – – –

קארין אלהרר: צריך למצוא את הפתרון לפני, לא אחרי.

אלי אלאלוף: לא, זו דילמה מטורפת, את צודקת, קארין.

אלי אלאלוף: בשביל זה לא לתת ל-600,000 איש שחיים היום משכר מינימום?

קארין אלהרר: – – –

אלי אלאלוף: אנחנו בדיון בוועדה הבאנו את זה בחשבון, ואני אומר באופן אישי שעם היכולות שלי, אני אעשה הכול כדי שיהיה תיקון.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את העבודה המדהימה, כי אין הצלחה בשום דבר אם אין שיתוף פעולה בין-משרדי, אם אין שיתוף פעולה בכלל בין הגופים, ולכן אני רוצה לציין פה את ההסתדרות החדשה, את היושב-ראש שלה, את יושב-ראש התאחדות התעשיינים, שהם גררו – בצורה חיובית, אני אומר – את הממשלה.

אלי אלאלוף: זו לא בושה שהממשלה – ואני בא מעולם הפילנתרופיה – הרבה פעמים הבאנו את הממשלה לקבל החלטות שהיא לא חשבה לעשות, ואחד המקרים שאנחנו רואים דומה לזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לשר האוצר, לא רק מפני שהוא חבר ויושב-ראש המפלגה שלי, אלא מפני שזאת רגישות.

אלי אלאלוף: הוא אמר: תלך עד הסוף – למרות שהיו כאלה שבצדק, אין לי טענות; ודאי לנכים אנחנו לא יכולים לבוא בטענות, הטיפול בהם עוד לא מצא פתרון אמיתי – ולקח את הסיכון לעשות את זה, ובדיונים החברים של הנכים היו איתנו.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות גם לביטוח הלאומי, שנתן לנו את השיקול, ולממ"מ, שעשה את עבודת המחקר שאפשרה לנו להגיד שאנחנו בדרך הנכונה לצמצום העוני.

אלי אלאלוף: במיוחד אני רוצה להודות ליועצים המשפטיים של הלשכה שלנו, שהם פה, ולצוות של הוועדה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתאשרו בקריאה שנייה ושלישית את התוספת המרשימה הזאת.

אלי אלאלוף: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: להצעת החוק אין הסתייגויות, ויש בקשת רשות דיבור של חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין, עד חמש דקות.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, אני רוצה להוסיף לרשימת התודות שאתה הבאת תודה לך כיושב-ראש הוועדה על כך שניהלת את ההליך הזה, הובלת אותו והובלת אותו במהירות כדי שנשלים את המהלך ההיסטורי הזה של העלאת שכר המינימום לסכום של 5,300 שקל לחודש.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, עבורי זה רגע מרגש מאוד.

דב חנין: אני זוכר איך התחלנו את המהלך הזה, כאן, בבית הזה, לפני שלוש שנים בדיוק.

דב חנין: באוקטובר 2014 התחלנו את המהלך עם הדרישה להעלות את שכר המינימום ל-30 שקל לשעה.

דב חנין: אנחנו אז אמרנו: יוקר המחיה זה לא רק המחירים הגבוהים, יוקר המחיה זה גם השכר הנמוך.

דב חנין: אמרנו אז שכשישראל היא במקום הראשון בעולם המפותח בשיעורי עוני והאי-שוויון, גם זה בגלל שכר נמוך.

דב חנין: גם בגלל השכר הנמוך.

דב חנין: רוב העניים בישראל הם אנשים עובדים – זה הנתון שאסור לשכוח אותו; אנשים שקמים השכם בבוקר, יוצאים לפרנס את משפחתם, חוזרים מאוחר בלילה להשכיב את הילדים אחרי יום עבודה קשה, ונשארים מתחת לקו העוני.

דב חנין: ולכן, הדרישה להעלות את שכר המינימום הייתה דרישה צודקת ביותר.

דב חנין: היא גם נכונה מבחינה כלכלית, היא ראויה מבחינה חברתית, והיא ביטוי של חברה שמתייחסת לאנשים שעובדים בה בכבוד.

דב חנין: אבל אני גם זוכר מה אמרו לנו אז, כשניהלנו את המאבק הזה על 30 שקל מינימום לשעה.

דב חנין: אני זוכר מה אמר ראש הממשלה נתניהו בשנת 2010, כאשר הייתה הצעה להעלות את שכר המינימום לא ל-5,300, אלא כאשר הייתה הצעה להעלות את שכר המינימום ל-4,600.

דב חנין: ראש הממשלה אמר אז שהעלאת שכר המינימום היא מסוכנת.

דב חנין: צריך להיזהר מאקט פופוליסטי שבסופו של דבר יפגע בחלשים.

דב חנין: מה לא אמרו לנו?

דב חנין: אמרו לנו שהמשק יקרוס, הזהירו אותנו מאבטלה המונית.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, שום דבר מכל נבואות הבהלה וההבהלה האלה לא קרה במציאות.

דב חנין: אבל אחרי ששכר המינימום עולה ל-5,300 שקל לחודש, אני רואה בפייסבוק שראש הממשלה נתניהו כבר ממהר ומבקש לקחת עליו קרדיט.

דב חנין: אז צריך לומר כאן בצורה מאוד ברורה: יש מקום בקרדיט הזה לרבים, אבל אין בקרדיט הזה שום מקום לראש הממשלה בנימין נתניהו.

דב חנין: הקרדיט הזה ממש לא שייך לו.

דב חנין: הוא שייך, עמיתיי חברי הכנסת, להמוני אנשים שקמו והשמיעו את קולם במשמרות המחאה ברחובות למען 30 שקל לשעה מינימום, במכתבים למערכת, בפייסבוק, ברשתות החברתיות האחרות; הוא שייך לארגון כוח לעובדים, שיזם את העלאת הדרישה הזאת; הוא שייך להסתדרות הכללית, שהטילה את כובד משקלה כדי שהשינוי הזה יקרה.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, זה רגע אופטימי, כי למרות הכול נוע תנוע.

דב חנין: וכמו שעשינו את השינוי הזה, נוכל להעלות לאותו מינימום את קצבאות הנכות ואת קצבאות הקשישים, ונוכל להכניס את הביטוח הסיעודי לסל הבריאות הממלכתי – מה שהכנסת כבר החליטה במליאתה, אבל הממשלה עדיין לא מבצעת – ונוכל גם לקבוע חינוך חינם מגיל אפס, מסיום חופשת הלידה, כדי לאפשר לילדים לקבל את מה שמערכת חינוך טובה יכולה לתת כבר בשנים הראשונות, הכי קובעות בחיים שלהם.

דב חנין: זה רגע אופטימי, כי למרות הכול אנחנו נעשה את השינוי; כי למרות הכול, עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו נעשה כאן בסוף מקום לכולנו.

דב חנין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: נא לשבת, חברי הכנסת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שכר מינימום.

חמד עמאר: נא להצביע בקריאה שנייה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–2 – 56 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

חמד עמאר: בעד – 56, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 59 נגד – אין נמנעים – אין חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ח–2017, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 59, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ח–2017, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: [מס' מ/1067; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' י"א, עמ' 19784; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 16), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני לא מצליח להתרכז, אני מחכה לתוצאות.

איתן כבל: מה יהיה?

איתן כבל: מתי הן יגיעו, אדוני היושב-ראש, אדוני המזכיר?

חמד עמאר: אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, תציג את החוק, יש לנו זמן.

חמד עמאר: אנחנו יושבים כאן, יש הרבה חוקים היום.

איתן כבל: תשמע, יש משפחות שצופות, רוצות לראות את התוצאות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שאני הולך להציג בפניכם היא הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 16), התשע"ז–2017 – הצעת חוק שעמלים עליה הרבה מאוד שנים.

איתן כבל: זה נושא שהונח בפני ועדת הכלכלה, והיו קרבות מאוד מאוד משמעותיים ורציניים סביב העניין הזה, חבר הכנסת חאג' יחיא, אל מול חברות הגז; הגז הביתי, לא הגז של תמר, כריש, תנין, כשעוד היום חלק מחברי הכנסת חושבים שהגז של כריש-תנין זה גם הגפ"מ.

איתן כבל: אז זה לא, אלה שני דברים שונים.

איתן כבל: זה גם לא הגז שבמצית, אז ברשותכם.

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 16), התשע"ז–2017, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן כבל: מטרת החוק המוצע, המתקן את חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה), התשמ"ט–1989, ואת חוק המקרקעין (החלפת ספק גז המספק גז באמצעות מערכת גז מרכזית), התשנ"א–1991, היא לקבוע הסדרים שונים שייעלו את האכיפה בתחום התחרות בשוק הגפ"מ – הגז המשמש בין השאר את משקי הבית להסקה ולבישול.

איתן כבל: להלן אתייחס להסדרים העיקריים שבהצעת החוק.

איתן כבל: הסמכת מפקח וסמכויותיו – ההוראות הקיימות היום בחוק תוקנו והותאמו לנוסח המקובל כיום, כך שלמפקח ניתנו סמכויות רחבות מאלה הקיימות היום, ובכללן הסמכות לדרוש מכל אדם למסור את שמו ומענו ולהציג את תעודת הזהות שלו או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו.

איתן כבל: כמו כן, נוספו הוראות ביחס לתנאים להפעלת סמכותו של מפקח וביחס לתנאים שעובד משרד האנרגיה נדרש לעמוד בהם על מנת שהשר יוכל להסמיכו למפקח.

איתן כבל: הוראות ביחס לעיצומים כספיים – הצעת החוק מאפשרת למנהל מינהל הדלק במשרד האנרגיה להטיל על ספק גז או על בית זיקוק שהפר הוראה המנויה בחוק או בתקנות לפיו עיצום כספי בסכום שנע בין 1,000 שקלים ל-150,000 שקלים, ובנסיבות מסוימות, כאשר בין השאר ההפרה נעשתה כלפי מספר גדול של צרכנים, סכום העיצום הכספי יוכל להיות אף גבוה יותר.

איתן כבל: יש לציין כי סכומי העיצום הכספי הקבועים בהצעת החוק הינם סכומים קצובים, ולא סכומי מקסימום.

איתן כבל: לצד זאת, בהצעת החוק נקבע מנגנון המאפשר למנהל להפחית סכומים אלו בשיעורים קבועים, בהתאם לנסיבות ולשיקולים המפורטים בהצעת החוק.

איתן כבל: כמו כן, שר האנרגיה הוסמך, בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת הכלכלה, לשנות את הנסיבות והשיקולים.

איתן כבל: מנגנון העיצומים הכספיים הוא מנגנון המקובל בדברי חקיקה רבים; למעשה, למעלה מ-60 חוקים כוללים מנגנון זה.

איתן כבל: מטבע הדברים, ועדת הכלכלה כבר עסקה בעבר הרחוק והקרוב בקביעת מנגנון זה בחוקים שונים, תוך מתן דגש גם לזכויותיהם של המפרים הפוטנציאליים, תוך צמצום הפגיעה – ככל הניתן – ביכולת האכיפה של הרגולטורים השונים.

איתן כבל: עם זאת, אף שלכאורה התגבש לאורך השנים מודל למנגנון של עיצומים כספיים, הוועדה עדיין נדרשה להכריע בסוגיות שונות, ואפרט להלן.

איתן כבל: ראשית, הוועדה דנה בשאלה מאיזה מועד ההפרה תיחשב להפרה נמשכת.

איתן כבל: יש לציין כי על פי הקבוע בהצעת החוק, וכן בחוקים אחרים הכוללים מנגנון של עיצומים כספיים, בהפרה נמשכת מתווספים על סכום העיצום הכספי 2% לכל יום שבו נמשכת ההפרה.

איתן כבל: על פי הצעת החוק הממשלתית, הפרה תיחשב להפרה נמשכת מרגע ביצוע ההפרה, אף אם המפר כלל לא מודע לקיומה של ההפרה.

איתן כבל: כמו כן, הצעת החוק הממשלתית לא כללה מנגנון להגבלת סכום העיצום הכספי במקרה של הפרה נמשכת.

איתן כבל: לפיכך, על פי הצעת החוק הממשלתית, עלול להיווצר מצב שבו המפר מגלה לראשונה על קיומה של ההפרה רק בעת קבלת ההודעה מהמנהל כי בכוונתו להטיל עליו עיצום כספי, כאשר בשלב זה סכום העיצום כבר גבוה במאות אחוזים מסכום העיצום הכספי שנקבע במקור להפרה.

איתן כבל: הוועדה סברה כי זוהי תוצאה פסולה שעלולה לגרום עוול למפר, וכדי להימנע ממנה יש להגדיר את ההפרה כהפרה נמשכת רק לאחר שהמנהל הודיע למפר על הפרת אותה הוראה.

איתן כבל: אומנם הדבר פוגע בתמריץ של המפר לערוך בחינה מתמדת לקיומן של הפרות המבוצעות על ידו או להפסיק את קיומן של הפרות שהוא מודע להן, אך מכיוון שתמריץ זה מטופל בחלק אחר של הצעת החוק, על ידי קביעת הפחתה משמעותית ביותר מסכום העיצום הכספי – בשיעור של 30% – למפר שמפסיק את ביצוע ההפרה מיוזמתו ומדווח על כך למנהל, החליטה הוועדה כאמור להגדיר בצורה מוחלטת שיוצרת ודאות למפר את המועד שממנו תיחשב הפרה להפרה נמשכת.

איתן כבל: סוגיה נוספת שהוועדה דנה בה בהקשר של עיצומים כספיים מתייחסת לפרסום של הטלת עיצום כספי.

איתן כבל: בהתאם להצעת החוק, המנהל רשאי לפרסם את דבר הטלת העיצום הכספי, סכומו, שמו של המפר, מהות ההפרה ועוד.

איתן כבל: אין ספק שהוראה גורפת כזאת עלולה לפגוע באדם – ואני מדבר כאן על יחיד, לא על תאגיד או עסק – באופן בלתי מידתי, שכן באמצעי החיפוש העומדים בעולם הטכנולוגי שלנו, העובדה שהוטל על אדם עיצום כספי עלולה לרדוף אחריו שנים רבות ואף לפגוע בסיכוייו להשתלב בשוק העבודה.

איתן כבל: לפיכך, בחוקים אחרים שוועדת הכלכלה הכינה לקריאות השנייה והשלישית והתקבלו במושבים הקודמים ואף בכנסת הקודמת אישרה הוועדה נוסח מתוקן, הקובע בין היתר כי ככלל, פרסום בדבר הטלת עיצום כספי ייעשה על ידי המנהל באתר האינטרנט של המשרד, וכי משך הפרסום יהיה מוגבל בזמן.

איתן כבל: כמו כן נקבע כי המנהל יישם אמצעים טכנולוגיים נאותים ומתקדמים כדי למנוע ככל האפשר את העיון בפרטים שפורסמו בתום תקופת הפרסום.

איתן כבל: עוד נקבע כי לא יפורסם שמו של יחיד שהוטל עליו עיצום כספי אלא אם כן סבר המנהל כי הפרסום נחוץ לשם אזהרת הציבור, ורק לאחר שנתן למפר הזדמנות לטעון את טענותיו בעניין זה.

איתן כבל: מאחר שהוראות אלו לא נכללו בהצעת החוק הממשלתית, החליטה הוועדה להוסיפן.

איתן כבל: שינוי אחרון שערכה הוועדה ביחס לעיצומים כספיים בהצעת חוק זו היה ביחס להפחתת העיצום הכספי במקרה של הצטברות נסיבות.

איתן כבל: על פי הצעת הממשלה, ההפחתה המקסימלית במקרה של הצטברות נסיבות הפחתה עמדה על 70%, שיעור שהיה עלול ליצור פגיעה בתמריץ של המפר להפסיק הפרות ולדווח עליהן למנהל במקרה של הפרה ראשונה.

איתן כבל: לפיכך, על מנת שלא לפגוע בתמריץ חשוב זה, נקבע כי במקרים שבהם מדובר בהפרה ראשונה, שיעור ההפחתה המצטבר המקסימלי יועלה ל-80%.

איתן כבל: הוראות ביחס לנתונים שספק הגז נדרש להציג בחשבון הגז של הצרכן – הצעת החוק כוללת הוראות ביחס לפרטים נוספים שעל ספק הגז לכלול בחשבון הגז של הצרכן, נוסף על תיקון קודם שהתייחס לחשבון הגז ושאמור היה להיכנס לתוקפו ב-1 במאי 2017.

איתן כבל: הוועדה דנה בנושא זה בחודש מרס 2017 והחליטה כי מועד התחילה של ההוראות ביחס לפירוט הנדרש בחשבון הגז הנשלח לצרכן – הן אלה שנקבעו בתיקון הקודם והן אלה הכלולות בתיקון הנוכחי – יהיה ב-1 ביולי 2017.

איתן כבל: בסופו של דבר הליך החקיקה התעכב, כך שהוראות התיקון הקודם נכנסו לתוקף ב-1 במאי, ולגבי ההוראות החדשות, ברור שאין כוונה להחילן רטרואקטיבית.

איתן כבל: בנסיבות אלו הבהירה הלשכה המשפטית של משרד האנרגיה לייעוץ המשפטי של הוועדה כי לא תתבצע אכיפה של ההוראות שחוקקו בתיקון הקודם לפני 1 ביולי, וביחס לתיקון הנוכחי – לפני פרסום החוק.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר שבהקשר הזה, החשיבות הגדולה היא שלראשונה אנחנו מחייבים – מה שאנחנו תמיד רואים בחשבון, דמי שימוש קבועים וכל מיני דברים כאלה שאין לנו שמץ של מושג מה זה – בזכות הפירוט של הוועדה, היועצת המשפטית וחברי הוועדה, חייבנו את חברות הגז לתת פרסום ברור ומדויק.

איתן כבל: ברצוני להודות לעורכת הדין אתי בנדלר, היועצת המשפטית לוועדה והמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, ולעורכת הדין אביגל כספי מצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה, וכן כמובן למנהלת הוועדה על עבודתה.

איתן כבל: הלשכה המשפטית והצוות של הוועדה באמת עמלו לילות כימים, וזאת איננה לשון מליצה, כדי להוציא את החוק החשוב והמורכב הזה.

איתן כבל: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אני סבור כי ההצעה שבפניכם הינה חשובה ביותר, והיא תאפשר למשרד האנרגיה להבטיח ציות להוראות החוק ובכך הן לעודד את התחרות בתחום והן להגביר את השקיפות של חברות הגז כלפי הצרכנים – מהלכים שישפיעו לטובה על רווחת כל אחת ואחד מאיתנו.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות ואין בקשות דיבור, לכן אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע, בבקשה, בקריאה שנייה על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–15 – 39 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–15 נתקבלו.

קריאה: סליחה, אני הצבעתי בעד – – –

חמד עמאר: בעד – 39, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 44 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 16), התשע"ז–2017, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 44, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 16), התשע"ז–2017, עבר בקריאה שלישית ויפורסם בספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: אני מבקש הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 54), התשע"ח–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, ביקשת.

אחמד טיבי: – – –

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: [מס' מ/1152; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' ל"ו, עמ' 23704; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק סליקה אלקטרונית של שיקים (תיקון), התשע"ח–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים – –

קריאה: – – –

איתן כבל: שיהיה.

איתן כבל: – – חברותיי וחבריי חברי הכנסת – אני מבין שהשרים הלכו להודיע על הצעת החוק הקודמת.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אין שרים.

חמד עמאר: תציג את הצעת החוק.

חמד עמאר: אבקש לקרוא לשר.

חמד עמאר: חובה נוכחות שר במליאה.

חמד עמאר: אנחנו תמיד נתקלים בבעיה הזאת, שהשרים לא נוכחים.

חמד עמאר: חבל.

אלי אלאלוף: – – –

איתן כבל: לא, אני אומר, לדעתי הם הלכו לדווח על החקיקה הקודמת.

חמד עמאר: זו חקיקה מאוד חשובה.

חמד עמאר: יכול להיות.

איתן כבל: כן, נכון.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הצעת חוק סליקה אלקטרונית של שיקים (תיקון), התשע"ח–2017.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת חוק סליקה אלקטרונית של שיקים (תיקון), התשע"ח–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

איתן כבל: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית המתקנת את חוק סליקה אלקטרונית של שיקים שנחקק בשנת 2016, ומטרתה לאפשר סליקה אלקטרונית של שיקים.

איתן כבל: סליקה זו נעשית באמצעות סריקת השיק והעברתו לשם פירעונו, באמצעים דיגיטליים, ואפילו באמצעות הטלפון הסלולרי – דבר שעד לחקיקת החוק לא התאפשר, משום שפקודת השטרות חייבה להציג שיק לפירעון באופן פיזי לבנק.

איתן כבל: הבנק הגובה היה מעביר את השיק באופן פיזי לבנק המשוך, וככל שהשיק היה מאושר הייתה מתאפשרת פריעתו.

איתן כבל: תהליך זה, כידוע, ארך כשלושה ימים, בעוד בזמן זה לא הייתה ודאות אם יש לשיק כיסוי.

איתן כבל: החוק שנחקק, כאמור, אִפשר לייעל את תהליך סליקת השיקים, היטיב עם לקוחות הבנקים וביטל את הצורך בהגעה לסניף.

איתן כבל: כמו כן, הוא צמצם למערכת הבנקאית את עלויות הסליקה, שינוע השיקים ואחסונם.

איתן כבל: לעניין לוח הזמנים להחלת ההסדר, החוק קבע החלה הדרגתית, כך שמחודש אוגוסט 2016 התאפשרה סליקה אלקטרונית של שיקים במקביל לסליקה פיזית, ואילו מחודש פברואר 2018 הסליקה האלקטרונית של שיקים תהיה הדרך היחידה שבה הבנקים יציגו שיקים לפירעון.

איתן כבל: כעת, במסגרת ההיערכות התפעולית ליישום ההסדר באופן מלא, נמצא כי יש צורך בשלושה תיקונים המוצעים בהצעת החוק: 1.

איתן כבל: הרחבת ההגדרה "בנק" שבחוק כך שתכלול גם את בנק ישראל, שכן בנק ישראל משמש כבנקאי של הממשלה לעניין פעילותה הבנקאית במטבע ישראלי; 2.

איתן כבל: ביטול החובה לסלוק סליקה אלקטרונית שיקים הנקובים במטבע חוץ.

איתן כבל: בשל העובדה שתהליך סליקת שיק הנקוב במטבע זר מורכב יותר משיק הנקוב במטבע ישראלי והעובדה שהדרישה לסליקה אלקטרונית של שיק הנקוב במטבע זר תחייב הקמת מערך סליקה אלקטרונית נוסף המיועד למטבעות זרים, ולא בטוח שכרגע היקף הסחר בשיקים הנקובים במטבע זר מצדיק זאת, מוצע לאפשר גם סליקה פיזית של שיקים אלה.

איתן כבל: 3.

איתן כבל: קביעת הסדר לעניין סליקה של שיקים בין בנקים ישראליים למוסדות פיננסיים זרים – כך, למשל, לגבי מוסדות פיננסיים הפועלים ברשות הפלסטינית, בין שהם הגורם הגובה ובין שהם הגורם שממנו נמשך הכסף.

איתן כבל: מוסדות אלה סולקים את השיקים באמצעות שני בנקים ישראליים החברים במסלקת השיקים הישראלית: בנק הפועלים ובנק לאומי.

איתן כבל: כדי לאפשר סליקה יעילה של השיקים בעסקאות בין גורמים ברשות הפלסטינית ובין גורמים ישראליים, מוצע להסמיך את שר המשפטים, בהסכמת נגידת בנק ישראל ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, להחיל את הוראות החוק והכללים שנקבעו מכוחו על סליקת שיקים הנקובים במטבע ישראלי שמוסד פיננסי זר הוא צד לסליקה.

איתן כבל: מאחר שמתברר כי היקף השיקים המשוכים על בנקים ישראליים ומוצגים לגבייה על ידי בנקים פלסטיניים ולהפך אינו מבוטל, נדרשת ההתאמה.

איתן כבל: עוד אציין כי הסמכה כאמור תאפשר קביעה שונה ביחס לסוגים שונים של מוסדות פיננסיים זרים, במטרה לאפשר ביצוע התאמות בהסדר התפעולי.

איתן כבל: חברות וחברי הכנסת, אני מקווה שעם כניסת ההסדר המוצע לתוקף ויישום מלא של הסדר הסליקה האלקטרונית, נראה גם הפחתה של העמלות לצרכנים.

איתן כבל: ואני רוצה להדגיש: ביקשנו גם להעלות את העניין של העמלות בדיון שיתקיים בתקנות שאמורות להיות מובאות כבר בהמשך להצעת החוק בשבוע הבא, למשל לעניין עמלת החזרת שיק, שכן כעת ביצוע הפעולות הכרוכות בהחזרת שיק אמור להיות מהיר ויעיל יותר.

איתן כבל: בכוונתי לעקוב אחר מגמה זו ולוודא שכך יקרה בפועל.

איתן כבל: ברצוני להודות לעורכת הדין מרב תורג׳מן מצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה, שעמלה על הכנת הצעת החוק, וכמובן – ללאה ולצוות ועדת הכלכלה.

איתן כבל: תודה תודה.

איתן כבל: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם לקבל אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהמתח גובר, אז לפני שנשמע את בקשת הדיבור ונצביע, אני רוצה להודיע על תוצאות הבחירות לשתי הוועדות לבחירת משרות שיפוטיות.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, ברצוני להודות לחברי הכנסת שכיהנו בוועדה: יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת וקנין, חברי הוועדה חברי הכנסת מאיר כהן ומיכל רוזין – ואת מי שכחתי?

מאיר כהן: נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: ונורית קורן, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: אז להודות לחברי הכנסת, ולעורכת הדין ארבל אסטרחן, שליוותה את עבודת הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: כך: ועדת הקלפי למניין קולות המצביעים לבחירת נציג הכנסת לוועדת המינויים לקאדים מד'הב: הצביעו 109 חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מספר הקולות הכשרים – 108; מספר הקולות הפסולים – 1.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון קיבל בעד – 52, נגד – 12; חבר הכנסת סאלח סעד קיבל בעד – 55, נגד – 15.

יולי יואל אדלשטיין: בלי מחיאות כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: אביא וובוזלות מהבית בפעם הבאה, כבר הבטחתי את זה, זה כלי מצוין.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מברכים את חבר הכנסת סאלח סעד עם בחירתו לנציג הכנסת בוועדה לקאדים מד'הב.

אחמד טיבי: אני מציע ללכת לבחירות.

אחמד טיבי: ללכת לבחירות.

אחמד טיבי: נפלתם.

יולי יואל אדלשטיין: פרוטוקול ועדת הקלפי למניין קולות המצביעים לבחירת שני נציגי הכנסת לוועדת המינויים לקאדים: הצביעו 109.

יולי יואל אדלשטיין: קולות כשרים – 109.

יולי יואל אדלשטיין: אין קולות פסולים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר קיבל 65 קולות בעד ו-13 נגד; חבר הכנסת זוהיר בהלול קיבל 89 בעד ושישה נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, שניהם אושרו ונבחרו על ידי הכנסת כדין לנציגים בוועדה לבחירת קאדים.

יולי יואל אדלשטיין: הפרוטוקול חתום כפי שראוי, ואנחנו מברכים את כל נציגי הכנסת בוועדות האלה, ומקווים שיעשו – בטוחים, בעצם – שיעשו עבודה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בקשת דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה לנמק בבקשת דיבור?

חמד עמאר: אבקש מחברי הכנסת לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: אה, עיסאווי, אתה רוצה לדבר?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש – – –

חמד עמאר: יש לך חמש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

עיסאווי פריג': כן, חמש דקות זה המון זמן לחוק סליקה אלקטרונית.

עיסאווי פריג': איפה איתן?

עיסאווי פריג': זה הלך בקלות, וחוק מצוין, חוק שמשתמעים ממנו הרבה דברים, כי זה קשור למערכת הבנקאית שבין המדינה לבין מדינות חו"ל, במיוחד לכל מערכת הסליקה עם הבנקאות הפלסטינית.

עיסאווי פריג': החוק בא להקל.

עיסאווי פריג': חוק מבורך, חוק טוב.

עיסאווי פריג': אבל תרשה לי לנצל את בקשת הדיבור לאחל מברוכ לחברנו חבר הכנסת הטרי סאלח סעד על בחירתו לנציג ועדת המד'הב, ובאותה הזדמנות: אבו חוד'ייפה, אבו חוד'ייפה (אומר בערבית: היית על הסף.

עיסאווי פריג': ) הצביעו 109 וקיבלת 65.

עיסאווי פריג': (אומר בערבית: היית על הסף.

עיסאווי פריג': ) אבל באותה הזדמנות, מברכים אותך.

עיסאווי פריג': אני מאוד מאוד מאוד מאחל לך הצלחה, ותבחר את הקאדית השנייה בקדנציה שלך.

עיסאווי פריג': סמעת?

עיסאווי פריג': הקאדית השנייה – אתה צריך לבחור אותה בקדנציה שלך.

עיסאווי פריג': סיכמנו?

עיסאווי פריג': אז מברוכ לך ולזוהיר.

עיסאווי פריג': תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה, נא לשבת.

חמד עמאר: לשבת, חברי הכנסת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק סליקה אלקטרונית של שיקים (תיקון), התשע"ח–2017, בקריאה שנייה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–3 – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

חמד עמאר: בעד – 41, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

חמד עמאר: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 44 נגד – אין נמנעים – אין חוק סליקה אלקטרונית של שיקים (תיקון), התשע"ח–2017, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 44, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק סליקה אלקטרונית של שיקים (תיקון), התשע"ח–2017, התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: [מס' כ/702; דברי הכנסת, מושב שלישי, חוב' כ"א, עמ' 21553; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: בבקשה.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אדוני השר, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת טלב אבו עראר, קודם כול אני רוצה לברך את כולכם, סלאח סעד ואחרים.

איתן כבל: יש לי רק הצעה אליך: אל תתלהב מהתוצאה.

איתן כבל: עוד תחשוב שמהיום והלאה אני מציע לך לצלם את התוצאה.

סאלח סעד: – – –

איתן כבל: כבר אתה עושה לנו – איך קיבלת 60 ומשהו?

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון), התשע"ז–2017.

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון), התשע"ז–2017, שיזמו חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, יצחק וקנין, רוברט אילטוב, מכלוף מיקי זוהר, מרדכי יוגב, אורן אסף חזן, דוד אמסלם, נורית קורן, אלי אלאלוף, ניסן סלומינסקי, יואב קיש, יואב בן צור, יעקב פרי, עליזה לביא, נאוה בוקר ויואל חסון.

איתן כבל: יואל, אתה זוכר?

יואל חסון: בטח.

איתן כבל: אתה היית הראשון כמדומני.

איתן כבל: אה, זה לא אתה, זה חסון ישראל.

יואל חסון: כן, ישראל חסון.

איתן כבל: בשנת 2010 אישרה הכנסת את חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4), התש"ע–2010.

איתן כבל: תיקון מס' 4, בהוראת המעבר שבו, ניסה להסדיר את נושא חוות הבודדים בנגב וקבע הליך שבמסגרתו ניתן להגיש לשר לפיתוח הנגב והגליל בקשה להקצאת זכויות במקרקעין לשם ניהול מיזם שפעל באותם המקרקעין כמיזם חקלאי או כמיזם חקלאי-תיירותי משולב.

איתן כבל: הבקשה טעונה אישור השר, לאחר שקיבל לעניין זה את המלצת הוועדה הבין-משרדית שהוקמה מכוח אותו התיקון.

איתן כבל: בהצעת החוק שבפניכם מוצע לערוך כמה שינויים בהסדר שנקבע בתיקון מס' 4, וזאת נוכח קשיים שהתעוררו ביישום ההסדר, שסברנו שראוי ליתן להם פתרונות בחקיקה.

איתן כבל: אמנה בקצרה את עיקר השינויים המוצעים.

איתן כבל: התיקון המרכזי נוגע לשיקולים שעל הוועדה הבין-משרדית לשקול בעת בחינת הבקשות של בעלי המיזמים בהתאם לנוסח הקיים.

איתן כבל: הוועדה הבין-משרדית הוסמכה לבחון, בין היתר, את מידת ההיתכנות התכנונית של הקמת המיזם.

איתן כבל: שיקולי התכנון אומנם חשובים ואנו לא מקילים בהם ראש, אך לא סברנו שנכון לדרוש כבר בשלב הבחינה הראשוני של הבקשה שבידי המבקש תהיה תוכנית מאושרת המאפשרת את קיומו של המיזם.

איתן כבל: לאור האמור מוצע לקבוע כי הוועדה הבין-משרדית לא תהיה מוסמכת לשקול את ההיבט התכנוני של המיזם, שיקבל את המשקל הראוי לו בהמשך הדרך, במסגרת הליכי התכנון.

איתן כבל: כהשלמה לכך, מוצע לקבוע כי הוועדה תהיה מוסמכת לשקול את מידת ההתאמה של המיזם הקיים לפעילות כמיזם חקלאי תיירותי משולב, בהתחשב בין היתר באופן הפעילות החקלאית או החקלאית-תיירותית הקיימת ובמשך קיומו של המיזם.

איתן כבל: עוד נדבך מרכזי של הצעת החוק הוא הסדרת סוג הזכויות שיוקצו למי שאושרה בקשתו על ידי השר.

איתן כבל: תיקון מס' 4 לא קבע הוראות מפורשות בעניין.

איתן כבל: כדי להבטיח ודאות בעניין זה מוצע לקבוע כי בשלב הראשון של הקצאת הזכויות, בטרם הוסדר התכנון של המקרקעין, יוקצו זכויות לשם ניהול ופיתוח של המיזם, וכן הרשאה לתכנון.

איתן כבל: לאחר שניתן תוקף לתוכנית המאשרת את קיומו של המיזם במקרקעין, יוקצו זכויות חכירה לדורות בשטח המיועד למגורים ולתיירות.

איתן כבל: הזכויות שיוקצו ביתרת השטח יהיו בהתאם לכללים הנהוגים ברשות מקרקעי ישראל, בהתאם למדיניותה הכללית ולסוג השימושים המבוקשים.

איתן כבל: נוסף על האמור מוצע לקבוע כי הוועדה הבין-משרדית תעביר את המלצתה לשר לגבי בקשות של בעלי מיזמים בתוך שנתיים ממועד הגשת הבקשה, ובלבד שנמסרו לה כל המסמכים הדרושים לשם מסירת ההמלצה.

איתן כבל: עוד מוצע כי אם הוועדה לא תעביר את המלצתה בפרק הזמן האמור, יראו כאילו המליצה לשר לאשר את המיזם.

איתן כבל: בתיקון מס' 4 נקבע כי מי שניהל מיזם בנגב רשאי להגיש בקשה לשר להקצאת זכויות במקרקעין, ובלבד שהוכיח כי שלוש שנים לפני תחילת תיקון מס' 4 הוא החזיק במקרקעין שלגביהם נחתם חוזה עם רשות מקרקעי ישראל.

איתן כבל: מוצע לקבוע כי גם מי שהחזיק במקרקעין מטעם מי שזכאי לפי החוזה יוכל להגיש בקשה כאמור.

איתן כבל: מאחר שהתיקון המוצע קובע בהיבטים מסוימים כללי זכאות שונים מהקיימים לעניין בקשות לאישור מיזם, מוצע לקבוע כי ניתן יהיה להגיש בקשות חדשות עד שישה חודשים מיום תחילתו של התיקון המוצע, וכן, כדי להקל על מי שהגיש בעבר בקשה אך בקשתו נדחתה, מוצע לקבוע כי הוא יכול לבקש שיראו בבקשתו בקשה חדשה.

איתן כבל: כדי לאפשר לבעלי המיזמים תקופה מספקת לפעול להסדרה תכנונית של המקרקעין, מוצע לקבוע כי רשות מקרקעי ישראל תהיה רשאית להחליט שהיא אינה ממשיכה להקנות זכויות במקרקעין למי שלא הסדיר את התכנון של המקרקעין בתוך עשר שנים ממועד תחילת התיקון המוצע או מהמועד שבו השר אישר את בקשתו, לפי המאוחר.

איתן כבל: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, הכנסת החליטה בשנת 2010 שנושא חוות הבודדים הוא בעל מאפיינים מיוחדים, נוכח העובדה שמדובר באנשים המחזיקים במשך שנים רבות במקרקעין בנגב והקימו בעבודת כפיים מיזמים שונים בקרקע, וכל זאת – בתמיכה ובסיוע של גורמי הממשלה.

איתן כבל: לפיכך, הכנסת סברה שאף שלא נעשתה מראש הסדרה ברורה של הזכויות בקרקע, יש מקום להסדיר זאת בדיעבד.

איתן כבל: הצעת החוק שבפניכם מעניקה בידי גורמי הממשלה כלים נוספים ליישום אותם עקרונות שהותוו כבר בתיקון מס' 4 בכל הנוגע לחוות הבודדים.

איתן כבל: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד שהשתדלנו ועשינו כמיטב יכולתנו לפעול ולמצוא את האיזון הנכון עד כמה שניתן כדי להוציא מן הכוח אל הפועל את החוק, תוך שימת לב ללא מעט בעיות ונושאים שהונחו לפתחנו.

איתן כבל: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לעורכת הדין אתי בנדלר, היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה והמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, ולעורכת הדין אביטל סומפולינסקי מצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה, שעמלו על הצעת החוק, באמת, עשו בעניין הזה עבודה רבה ולא פשוטה כדי להניח היום את הצעת החוק כאן על שולחנה של הכנסת לקריאה השנייה והשלישית, וכמובן – ללאה ולצוות הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': גם אני הקטן מצטרף.

איתן כבל: אני לא עוסק בקטנים עכשיו.

איתן כבל: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם לדחות אותן ולקבל אותה בקריאה שנייה ושלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לבקשות דיבור.

חמד עמאר: אנחנו מתחילים עם חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

חמד עמאר: עד עשר דקות, חבר הכנסת אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק להנציח את האפרטהייד הקיים בפועל בנגב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יושב-ראש הוועדה מר איתן כבל אומר: החוק הזה בא להסדיר קרקע שלא הוסדרה ובנייה שלא הוסדרה בדיעבד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל איזה פלא, יישובים ערביים בנגב המונים אלפי אזרחים, לא באים להסדיר בדיעבד קרקע שהיא שלהם או שהם הועברו מאדמתם אליה, ולא מסדירים את הבנייה, כי הם ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך אפשר לקרוא לזה אם לא אפרטהייד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חד-משמעי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה בא לאשר בנייה לא חוקית בדיעבד, בדיוק כמו שמדברים בממשלה שהחליטה על בנייה בהתנחלויות, שהיא בנייה לא חוקית בכל מקרה, והיא מהווה פשע מלחמה בעצם קיומה בשטחים כבושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ובכל זאת באים ואומרים: תשמעו, אנחנו לא נבנה את כל המכסה שאנחנו מדברים עליה, אנחנו נאשר בדיעבד אלפי בתים שהם כבר קיימים בהתנחלויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז החוק הזה – לערבים הוא חוק מצד אחד, וליהודים הוא חוק אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באים בעזות מצח ואומרים: היות שהם יהודים, אנחנו נאשר להם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנייה הזאת היא על אדמת מדינה, אבל איזה פלא – אדמת מדינה מיושבת על ידי יהודי, ומה הוא עושה במבנים האלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוות בודדים – שאני אדבר עליהן עוד מעט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להם יש את האישור כי הם יהודים, אבל ערבי שאלפי שנים על אותה קרקע, מעבד אותה, אסור לו לשבת בבית שלו, אסור לו לקבל אישור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנייה הזאת, האישור של החוק הזה בא לתת את האפשרות גם לאלה שישבו שנים קודם באותן חוות בודדים, להשכיר אותן לאחרים, כי זה לא בית שמתיישבים בו, זו חוות בודדים שלפעמים היא גם בית מלון לכלבים, כדי – מי שנוסע לחו"ל, הוא מעביר את הכלב שלו למשמורת באותם מקומות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מקומות כאלה, יש להם דרכים המובילות אליהם, יש להם מים, יש להם חשמל, יש להם כל השירותים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יישובים של אלפי תושבים, יישובים שהם מעל ל-5,000 תושבים, שמתכוונים להגלות אותם, לעקור אותם, ולא מאשרים להם יישוב באותו מקום, שהם הרבה שנים נמצאים שם, הם – אין להם מים, אין להם חשמל, הכול סלולרי שם, סולרי – החשמל סולרי; תגיעו לבתים שלהם, אתם תראו את הלוחות הסולריים, כי הם רוצים לחיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את המים שלהם הם מובילים בטנקים, אבל חוות בודד – יש לו שטח, יש לו מבנה, יש לו שימוש שמותר לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הוא יהודי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לזה קוראים אפרטהייד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד פעם אני חוזר על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבדואים יושבים על אדמתם; הם – לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נדבר על אום אל-חיראן, היישוב שבו המשטרה רצחה מורה, השהיד יעקוב אבו אלקיעאן – ועל מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כדי לעקור את היישוב הזה ולהקים במקומו יישוב יהודי בשם חירן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו שניסו לסלף, השאירו את השם, אותו השם, ובאים היום לאשר חוק שהכוונה שלו במפורש: ליהודים מותר באדמת מדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא נשאל – שאלתי בזמנו את ראש הממשלה ולא ענה, התחמק: מה זה אדמת מדינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי סגן השר – שר הפנים – יענה לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אדמת מדינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו אדמה של האזרחים שמנוהלת על ידי הממשלה וזרועותיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם למישהו יש הגדרה, כבוד השר, אחרת, שיגיד לי מה זה קרקע מדינה, או אדמת מדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד פעם, כבוד השר, אם לא שמעת, השר הנגבי, אם לא שמעת, הגדרת קרקע מדינה היא קרקע של האזרחים המנוהלת על ידי הממשלה וזרועותיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מסכים להגדרה הזאת?

צחי הנגבי: – – – אני לא מתלהב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא מתלהב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך הגדרה אחרת שאתה יכול להגיד לאזרחים פה, מהי קרקע מדינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואם זו ההגדרה – ואני לא חושב שיש הגדרה אחרת – לפי מרשם האוכלוסין במשרד הפנים, הבדואים שם הם גם אזרחים.

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי המרשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אני נתתי להם אזרחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף על פי שיש פשע נורא שהיום עושים במשרד הפנים: שוללים אזרחות מהתושבים הבדואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הסבא של אותו צעיר הגיע באיחור לרשום במרשם האוכלוסין, כי אז פרסמו בעיתונות, שלא מגיעה למדבר, לא יודע לקרוא, לא ראה, לא שמע, ואז הוא הגיע באיחור, ורשמו אותו, והיום נזכרים שרשמו אותו בטעות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה הוא היה במקום הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הוא עשה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: והיום שוללים מצעירים את האזרחות שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ופה באים לאשר בנייה על קרקע מדינה במאות דונמים, ולפעמים גם באלפי דונמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההפקרות הזאת לא יכולה להימשך.

חמד עמאר: חבר הכנסת דוד ביטן, אנחנו שומעים אותך ולא שומעים את הדובר.

חמד עמאר: בבקשה.

משולם נהרי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא תעבור על הרבה יישובים, על הרבה כפרים, על היישובים – –

משולם נהרי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – על היישובים בנגב, חוץ מהעיר באר שבע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה יש בנייה רוויה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תפסיקו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים – אתם קוראים להם בדואים; הבדואי, מהיותו בדואי, יש לו סגנון חיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אל תכפה עליו להיות תושב עירוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש להם – הם שליש מהתושבים בנגב, וכל היישובים שלהם קיימים על פחות מ-3% מהשטח, אז תפסיקו לדבר על זה ש"הבדואים השתלטו לנו על הנגב".

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם, הדרישות שלהם לא עוברות את ה-3%, אז תפסיקו עם זה ותנו להם – תאשרו להם תוכניות מתאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד סגן השר, הרב נהרי, יש יישובים שהממשלה החליטה להכיר בהם, אבל מה היא עשתה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכירה רשמית, לא קבעה תחום שיפוט, לא קבעה תוכנית מתאר, והבתים הם בינתיים לפי החסדים של המדינה, מתי להרוס, אם להרוס וכמה להרוס.

משולם נהרי: איפה?

משולם נהרי: איפה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרבה בתים, בהרבה יישובים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תבדוק.

משולם נהרי: – – – איפה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על הדרום, אפילו לא מדבר על הצפון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקומות שאחרי שהכירו, רוצים עכשיו להקים מכרה של פוספטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע איפה זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תבדוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה – אומרים: אנחנו נעביר אתכם לכסייפה, ליד, כן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואחרי שיסיימו את המכרה נחזיר אתכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומתי מסיימים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד 45 שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי 45 שנים שיש לך את המכרה הקיים הזה אתה תחזיר אותם למקומם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו ממש בושה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, בשנת 2016, בשנה שעברה, מדינת ישראל הרסה 1,057 בתים בנגב.

קריאה: למה?

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: על מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ללא היתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה נתת אפשרות להיתר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי אפילו ההרחבות בכפרים המוכרים, שכאילו, לכאורה, מייעדים אותן כדי לעקור את אותם יישובים, לא מספיקות לגידול הטבעי של אותם יישובים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל 1,057 בתים שהרסתם לא הביאו אפילו בדואי אחד, אפילו תושב אחד, לעזוב את המדינה ולהגר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה המטרות שלכם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תחליטו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אזרחים צריכים לקבל מלוא הזכויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אזרחים צריכים לקבל תוכניות מתאר, צריכים לקבל בתים, ולא לבוא לאשר לעסקנים, שרוצים לעשות רק עסק על האדמה, מאות דונמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם יישובים לא מוכרים, יש מקומות שכדי להסיע את הילדים לבתי ספר, לוקחים אותם למרחק שעולה אפילו על 20 קילומטר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך ילד בכיתה א' יעבור 20 קילומטר ויותר – איך הוא יתחיל את הלימודים שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיך יחזור הביתה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיך יכין את השיעורים שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה, כי הכפר לא מוכר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה בעולם יש מושג כפר לא מוכר חוץ מבמדינת ישראל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה יש כפר לא מוכר חוץ מכפר ערבי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תראו לי בעולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא אפרטהייד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אפרטהייד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר: למה לא לתת גם – אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: טיפולים, פתרונות, אפילו זמניים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 5,200 ילדים בגיל גן טרום-חובה שאין להם מסגרת, אפילו שזה חוק חובה, והחוק הזה מחייב את המדינה לספק את הצרכים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל זה – ובאים בשיא החוצפה לכנסת לבקש את אישור החוק הגזעני, חוק נישול הבדואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני סיימתי.

חמד עמאר: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק נישול הבדואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני מבקש מהחברים לדחות את החוק הזה ולעשות טיפת כבוד לכנסת, או לאשר גם את כל הכפרים הקיימים, לפתוח דף חדש ולהתחיל להתייחס לערבים כאזרחים, ולא כאויבים.

חמד עמאר: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, עד חמש דקות.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת דב חנין, ויסכם – טלב אבו עראר.

חמד עמאר: עד חמש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, תחילה אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת טלב אבו עראר על ניצחונו המזהיר, חסר התקדים, בבחירות לוועדה לבחירת קאדים שרעים.

אחמד טיבי: זה ניצחון שלך וניצחון של הרשימה המשותפת.

עודד פורר: מול מי הוא התמודד שהוא ניצח?

אחמד טיבי: למה ניצחון של הרשימה המשותפת, אמרתי?

אחמד טיבי: כי א.

אחמד טיבי: אני חייב להודות לחבר הכנסת עיסאווי פריג', שהיה מועמד, והיה לו סיכוי, ומשך את מועמדותו.

אחמד טיבי: אלה מהלכים של הרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: ואם זה היה תלוי בכם, לדעתי הוא לא היה עובר, טלב אבו עראר, ולא הצבעתם עבורו, אתם בישראל ביתנו.

אחמד טיבי: אני גם רוצה לברך את חבר הכנסת החדש סאלח סעד על בחירתו לקאדים מד'הב.

איילת נחמיאס ורבין: שוכרן כתיר.

יחיאל חיליק בר: בשמו אנחנו מודים.

יחיאל חיליק בר: הוא לא פה, אנחנו דוברים שלו.

איילת נחמיאס ורבין: שוכרן כתיר.

אחמד טיבי: אני מקבל את הבעת התודה שלכם.

אחמד טיבי: עכשיו, האמת, וויין ביטן?

אחמד טיבי: חבר הכנסת ביטן, הרי הבחירות האלה היו אופוזיציה מול קואליציה, עם כל הכבוד לנציגים.

אחמד טיבי: אין ספק שיש כאן מפלה קשה לקואליציה.

אחמד טיבי: זה כישלון חסר תקדים לקואליציה ולממשלה.

אחמד טיבי: אני במקום הקואליציה הייתי מסיק מסקנות והולך לבחירות, מיידית.

אחמד טיבי: איך אפשר?

אחמד טיבי: היה לכם מועמד טוב, הפלתם אותו.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי הבית היהודי לא היו איתכם, ישראל ביתנו לא היו איתכם.

אחמד טיבי: האופוזיציה הייתה מקשה אחת, עמדה מאחורי חבר כנסת בולט, חרוץ, כמו טלב אבו עראר, וחבר כנסת חדש כמו סלאח סעד.

אחמד טיבי: היו זליגות מהאופוזיציה – יש עתיד, למשל.

אחמד טיבי: היו זליגות.

מיקי לוי: עיסאווי פריג'.

אחמד טיבי: אני לא אגיד מי לא זלג ביש עתיד, לא רוצה לפגוע, אבל הצבעת הצבעה עקרונית, חבר הכנסת מיקי לוי, ואני רוצה להודות לך.

אחמד טיבי: עכשיו, לגבי טלב – אבל אין ספק שמדובר בפרפורי גסיסה של הקואליציה, שבמקביל לשוונג של העבודה למען החוק הצרפתי, כשלה בהצבעה על קאדים מד'הב; שקטו על השמרים, נרדמו בשמירה, שני כדרורים ושער, בדקה ה-85, והשופט היה נגד האופוזיציה, ובכל זאת האופוזיציה ניצחה.

אחמד טיבי: ולכן אמרתי, חבר הכנסת סאלח סעד – אני לא הכרתי אותך קודם, אבל אתה חבר כנסת חדש, האופוזיציה התגייסה למענך, חוץ מכמה זליגות, והקואליציה בגדה בחבר הכנסת אכרם חסון, ישראל ביתנו והבית היהודי, ואחרים.

אחמד טיבי: התוצאה ברורה.

אחמד טיבי: אבל אין ספק שהתוצאה של טלב אבו עראר, 65, שהיא יותר מהתוצאות האחרות, אומרת הרבה, ולכן, אין ספק שאתה ראוי לכל הברכה, חבר הכנסת טלב אבו עראר, על הניצחון המזהיר הזה.

אחמד טיבי: עוד ידובר רבות במהלכים החשובים שהובילו לניצחון הזה, ואני בטוח שאתה תמלא את שליחותך ושליחות הרשימה המשותפת בצורה הטובה ביותר, היעילה ביותר והמכובדת ביותר.

אחמד טיבי: אלף מברוכ.

אחמד טיבי: אלף מברוכ.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: שמו של החוק שאנחנו דנים בו בעצם לקוח מג'ורג' אורוול.

דב חנין: ג'ורג' אורוול הוא שכתב שבעולם מסוים יהיה אפשר לקרוא לשלום מלחמה ולמלחמה – שלום, והוא שאולי הציע לקואליציה לקרוא לחוק שמקדם אפליה ומנגנוני אפליה בנגב – לקרוא לחוק הזה חוק הרשות לפיתוח הנגב.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הנגב יקר לכולם, אבל בנגב, עמיתיי חברי הכנסת, יש אפליה קיצונית ודרמטית.

דב חנין: וכשאנחנו מדברים על פיתוח הנגב, אנחנו חייבים לדבר על פיתוח הנגב לטובת כל תושבי הנגב, ולא על מהלך כמו שאתם מקדמים כאן, שהוא מהלך סלקטיבי, שרוצה לתת יותר לאלה שיש להם היום יותר, ובעצם נותן פחות לאלה שיש להם היום כמעט כלום.

דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, אני שקלתי להביא לפניכם את הנתונים.

דב חנין: הבעיה היא שבחמש דקות אני לא אוכל להביא את תמונת האפליה הזאת, בכל מישורי החיים, שממנה סובלים האזרחים הערבים הבדואים בנגב; אפליה שמתחילה בכפרים לא מוכרים – איזה מושג זה?

דב חנין: באיזו מדינה מודרנית אפשר בכלל לדבר על מושג כזה של כפר לא מוכר?

דב חנין: אנשים שחיים בלי חשמל ובלי מים.

דב חנין: 2017, מדינה מפותחת; אנשים שאין להם אדמות לבצע את הפעילות החקלאית שלהם; אנשים שאין להם אדמות כדי לרעות את העדרים שלהם; אנשים שלא זוכים מהמדינה לשירותים הבסיסיים ביותר; אנשים שאין להם שירותים מתקבלים על הדעת של תחבורה ציבורית; אנשים שמקבלים מערכת חינוך חלקית ולקויה; אנשים שעד עצם היום הזה המדינה לא רואה אותם כאזרחים שווים לכל דבר ועניין.

דב חנין: כשאנחנו מדברים על פיתוח הנגב אנחנו צריכים לדבר על האנשים האלה.

דב חנין: אנחנו צריכים לדבר על האנשים האלה – כן, הם צריכים פיתוח, וצריכים תשתיות חדשות, וצריכים כבישים טובים יותר, וצריכים שירותים מתקדמים יותר של תחבורה ציבורית, וצריכים מערכת חינוך מתקדמת יותר.

דב חנין: אבל שום דבר מהדברים האלה לא נמצא בחוק שלפנינו.

דב חנין: מה שיש בחוק שלפנינו זה רק קידום ופיתוח של אותה מערכת שלא מיועדת לאזרחים הערבים הבדואים בנגב – מיועדת למתיישבים יהודים בנגב.

דב חנין: הנגב הוא המקום שבו הומצאו התיישבויות הבודדים.

דב חנין: התיישבות בודדים, עמיתיי חברי הכנסת, זו צורה של מתנה שהמדינה נותנת לאנשים, לפעמים מתנה בהיקף של אלפי דונמים, ונותנים להם את המתנה הזאת כדי שהם יקימו חוות בודדים בנגב, שבו יישובים ערביים בדואיים שלמים אין להם את אותו שטח אדמה.

דב חנין: ולכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני פונה מכאן לכל חבר כנסת שיש לו טיפה של מצפון להצביע נגד החוק הזה, להצביע נגד החוק הזה, כי החוק הזה הוא חוק של עוול, כי החוק הזה הוא חוק של קיפוח, כי החוק הזה הוא חוק של אפליה.

דב חנין: אני קורא לכל חבר כנסת שיש לו טיפה של שכל להצביע נגד החוק הזה, כי החוק הזה הוא גם חוק נגד הנגב.

דב חנין: העתיד של הנגב, העתיד היחיד של הנגב, טמון בפתרון ובפיתוח של הנגב לטובת כל התושבים שחיים בו.

דב חנין: העתיד של הנגב טמון בזה שהוא יהיה אזור שכל תושביו יוכלו להתפתח, לחיות, להגשים את עצמם.

דב חנין: ומצב שבו יש אפליה כל כך קיצונית, כל כך פוגענית, הוא מצב שפוגע לא רק בציבור הערבי הגדול שחי בנגב – הוא מצב שפוגע בנגב כולו.

דב חנין: אני קורא לכל חברי הכנסת להצביע נגד החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טלב אבו עראר, אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לאורך כל ההיסטוריה של הבדואים החקלאות הייתה דרך חיים חשובה עבור השבטים והמשפחות.

טלב אבו עראר: זה מקור פרנסתם של כלל התושבים בנגב.

טלב אבו עראר: חוות הבודדים זוכות לכל האפשרויות לקיום מחיה, הן בחווה והן ברדיוס של החווה, מן היום הראשון, ומנגד, התושב הערבי הבדואי שחי במדבר לא קיבל המון מהתענוגות הללו זה 70 שנה.

טלב אבו עראר: האם נישול הוא שמעוור את עיני המחוקק או המחזיק במושכות, או השנאה בתוך המחוקק היא המניע לכך?

טלב אבו עראר: תור הזהב של החקלאות כבר איננו.

טלב אבו עראר: מסיבות רבות ופוליטיקה חשוכה, כבוד שר החקלאות וועדות ההיגוי נטרלו את קיומו של יסוד קיומי זה.

טלב אבו עראר: בנגב אין צורך בשומרים, ואין צורך בחוות בודדים.

טלב אבו עראר: בנגב אנו דורשים הכרה בכפרים הבלתי-ראויים להכרה בעיני המחוקקים הקיצוניים, כגון יושב-ראש הישיבה עכשיו סמוטריץ.

טלב אבו עראר: לכן, חוק זה הוא חוק המייחס קשר ישיר לגזענות של כותבי חוק זה.

טלב אבו עראר: אין עליכם לראות בחוק זה חוק שיקיים את שוויון הזדמנויות או כל טענה כזאת או אחרת, ובמיוחד ממשיכי דור מפלגת מפא"י שתומכים בחוק הזה.

טלב אבו עראר: כאן אני מעוניין לשאול: האם הזכות החינמית להקמת חוות בודד שונה מאדם לאדם?

טלב אבו עראר: ליהודי הלבן והציוני שמקבל את החווה שמשתרעת על מאות דונמים מגיע היתר ואישורים לכל דבר מהיום הראשון, אבל לתושב הערבי בדואי שחי לפני כל המהגרים – והוא באמת שומר הנגב – עד היום אין היתרים מכוונה להרוס את הבתים.

טלב אבו עראר: הרי הבדואי שמר על האדמה עוד לפני קום המדינה, ולמרות הכול אינו זוכה להכרה אלא להחרבה.

טלב אבו עראר: מנהלים מסע הכפשה רחב על שמם של הבדואים, ומצד שני מנסים להכחיד את הילודה.

טלב אבו עראר: האם לזה נועד המחוקק?

טלב אבו עראר: עם החרפת מצב הכלכלה האמריקנית, חשבו לנכון כי קיום התנאים הסוציאליים הבסיסיים הוא בעידוד החקלאות.

טלב אבו עראר: לכן קם רוזוולט, שרץ להתמודד כמועמד דמוקרטי בבחירות לנשיאות בנובמבר 1932, והבטיח עסקה חדשה לאמריקנים.

טלב אבו עראר: החקיקה של הניו דיל נועדה להביא הקלה ולאחר מכן צמיחה בחזיתות כלכליות רבות.

טלב אבו עראר: אך הנשיא רוזוולט העניק עדיפות מיוחדת לסיוע הממשלתי הפדרלי לחקלאים.

טלב אבו עראר: זאת, להבדיל ממה שמתרחש כאן.

טלב אבו עראר: מכובדיי, חבריי חברי הכנסת, אם אתם מעוניינים בנגב פורה ופורח תדאגו למצוקת הבדואים, אל תוסיפו לנטל.

טלב אבו עראר: אוי לנו בבית הזה אם נביא ללידתם של עוד קונפליקטים בגלל חוק או תחביב פוליטי.

טלב אבו עראר: בתים קיימים לפני קום המדינה לא יוכשרו ולא יקבלו היתרי בנייה בכוונה להרוס, ובמקביל חוות בודדים תקבל היתר לאלתר – מה הסיבה?

טלב אבו עראר: בגלל שמי שמחזיק בחוות יחיד הוא יהודי, ומי שנהרס ביתו או הורסים לו את הבית הוא ערבי בדואי.

טלב אבו עראר: המצב הזה הוא לא לטובת אף אחד.

טלב אבו עראר: אנחנו נתנגד להריסת כל בית שם, נתנגד לעקירת כל יישוב, והמצב לא יהיה קל.

טלב אבו עראר: הדור הצעיר לא יקבל המשך מדיניות כזאת, ואז סמוטריץ וגם מי שעומד בממשלה הזאת יישאו באחריות למה שיקרה.

טלב אבו עראר: אי-אפשר.

טלב אבו עראר: צריכים להגיע למסקנה שמאוד מאוד קשה להתקרב לביתו של בדואי ולהרוס אותו, כי אנחנו ילידי הארץ, וכל מי שהורס לנו הוא המהגר – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלב אבו עראר: – – אז שהמהגר יירגע.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

בצלאל סמוטריץ': תם סדר הדוברים בהסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו שתי בקשות רשות דיבור: ראשונה חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמוליק ריפמן, שנפטר לפני כשנה וקצת, השאיר מורשת של התיישבות בנגב.

חיים ילין: הוא מסוג האנשים שהם חלוצים, שההתיישבות – מה שמעניין זה איך הימין בכלל לא מקשיב לנאום ציוני-התיישבותי.

חיים ילין: זה פשוט מוציא אותי מהכלים – כי הפוליטיקה, כנראה, הרבה יותר חזקה.

בצלאל סמוטריץ': חברים שם במרפסת מהקואליציה.

חיים ילין: אבל שם ביטן מדבר עם כל השמאלנים.

חיים ילין: כנראה, הם לא יודעים מה זה התיישבות בכלל.

בצלאל סמוטריץ': חיים, אנחנו מקשיבים, זה מה שחשוב.

חיים ילין: אתה רוצה לעשות שקט?

בצלאל סמוטריץ': המצב הוא סביר, חיים.

חיים ילין: שמוליק ריפמן ז"ל, ראש מועצה אזורית רמת נגב, נפטר לפני כשנה.

חיים ילין: כדי להוביל מהלך שסטטוטורית היה מצד אחד בעייתי ומצד שני ציוני ממדרגה ראשונה, הוא הקים חוות בודדים ברמת נגב.

חיים ילין: כל חוות הבודדים שהוקמו היו בציר היין – ציר היסטורי של סחורות ותכשיטים שהובלו ממקומות שונים בעולם דרך מדינת ישראל אל הים התיכון.

חיים ילין: פלאי הטכנולוגיה.

חיים ילין: מה לעשות שבסופו של דבר החוות האלה, היה צריך להסדיר אותן.

חיים ילין: לרשות מקומית יש אפשרות לתת היתרים מתוך הכוח המוניציפלי שלה, אבל אין לה אפשרות לעקוף את מדינת ישראל ובעצם לבוא ולעשות תב"ע, כי התב"ע היא ברמה הארצית.

חיים ילין: החוק הזה בא להסדיר את אותן חוות.

חיים ילין: החוק הזה הוא אחד החוקים – אני אומר לכם את זה עכשיו – הכי ציוניים, הכי התיישבותיים, הכי ישראליים שאני יכול לדבר עליהם.

חיים ילין: כאיש הנגב אני אומר לכם: אין היום משהו יותר ציוני מהחוק הזה.

חיים ילין: ככה אני רואה את זה.

חיים ילין: אני מכבד מאוד את הדעה שלכם, של הרשימה המשותפת.

חיים ילין: אני, מה לעשות – – –

בצלאל סמוטריץ': הזכרת את זה שהיום יום ההולדת של שמוליק ריפמן?

חיים ילין: לא הזכרתי את זה.

חיים ילין: היום יום ההולדת.

בצלאל סמוטריץ': היום יום ההולדת שלו.

בצלאל סמוטריץ': הוא היה צריך להיות בן 68.

חיים ילין: לכן, אני חושב שהחוק הזה – אם הייתם שואלים אותי הייתי קורא לו חוק על שם שמוליק ריפמן.

חיים ילין: אני חושב שאנחנו יכולים לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': תגיד שהיום יום ההולדת שלו.

חיים ילין: היום יום ההולדת שלו אז בכלל, אתם יודעים.

קריאה: – – – הסדרה.

חיים ילין: אני לא מקבל את המילה הזאת של חוק ההסדרה.

חיים ילין: חוק ההסדרה בא להסדיר דברים אחרים, פוליטיים.

חיים ילין: פה הוא לא בא להסדיר שום דבר פוליטי.

חיים ילין: זה כאילו לבוא ולהגיד לי ש-11 הנקודות – אנחנו מסדירים אותן עכשיו מ-1946, או כל ההתיישבות בנגב, אנחנו צריכים להסדיר אותה כי היא הוקמה לפני 1964, כשלא היו תב"עות ולא היו היתרים.

חיים ילין: מה לעשות?

חיים ילין: יש חוק שקובע שכל מה שנבנה לפני 1964 לא צריך תב"ע ולא צריך היתר.

חיים ילין: מסדירים אותם, אז ההסדר הזה הוא חוק ההסדרה?

חיים ילין: כל ההתיישבות במדינת ישראל סודרה ככה, מה לעשות?

חיים ילין: אני לא מוכן לקבל את האמירות האלה.

חיים ילין: אני באתי ליישב את הנגב, באתי להיות חלק מהציונות וההתיישבות.

חיים ילין: ותרשו לי דקה אחת, חברים יקרים.

חיים ילין: אי לכך שאנחנו לא יודעים איך הלילה הזה יעבור – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, אני באמת מבקש קצת שקט, לתת לחבר הכנסת ילין לסיים את דבריו.

חיים ילין: אי לכך שאנחנו לא יודעים איך הלילה הזה יעבור – ואני אומר את המסר הזה חד-משמעית, אני אומר את זה לחמאס ולג'יהאד ולכל הטרור שנמצא בעזה: אתם בחרתם בחושך של המנהרות.

חיים ילין: בידכם לבחור באור של התעשייה ולטפל בשני מיליון פלסטינים שנמצאים בעזה ברמת חיים הכי נמוכה שיש אולי בעולם.

חיים ילין: אתם בחרתם ש-60% מהתקציב שלכם ילך על טרור.

חיים ילין: והיום אתם חטפתם, בצדק, מצה"ל, שלקח את המנהרה הזאת, ולא ייתן לשום מנהרה לחדור לתוך מדינת ישראל ולפגוע בביטחונם של תושבי עוטף עזה.

חיים ילין: לכן, אני מברך את צה"ל.

חיים ילין: אבל אני עוד פעם אומר – ואני אומר את זה בקול רם – לחמאס, לג'יהאד ולכולם, גם לפיוס: אם אתם תעזבו את הטרור אתם תמצאו בתוך מדינת ישראל אנשים שיעזרו לכם לשקם את רצועת עזה.

חיים ילין: אבל לא בטוח שהאינטרס שלכם הוא השיקום, כי ככל שיש יותר עוני, ככה החמאס מתחזק.

חיים ילין: זאת נוסחת הפלא של הטרור ברצועת עזה.

חיים ילין: לכן, כבוד היושב-ראש – אני מסיים – צריך פה, קואליציה ואופוזיציה, כולם ביחד, להתגייס לזה שבסופו של דבר נצא עם אמירה לעולם: אנחנו חפצים בזה ששני מיליון פלסטינים ברצועת עזה יחיו ברמת חיים יותר גבוהה.

חיים ילין: אנחנו מוכנים לעזור, בתנאי אחד: שהחמאס והג'יהאד יעזבו את הטרור, יפסיקו עם המנהרות ועם מפעל הטילים.

חיים ילין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת כבל, חבר הכנסת כבל, אדוני יושב-ראש הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כבל, אדוני יעלה לסכם בבקשה את הדיון?

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, כפי שאמרתי גם בהצגת הצעת החוק, אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעה, שהיא חשובה מאוד והיא נכונה.

איתן כבל: יש את הטענות שהעלו חברי הכנסת הערבים.

איתן כבל: גם אם חלקן לא מופרכות, הן לא מתכתבות עם הצעת החוק הזאת.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, שאני מעריך ומוקיר מאוד מאוד, אתה יודע, בעיית הבדואים בנגב צריכה להיפתר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא מצליח – – –

איתן כבל: אבל אני לא – – –

קריאות: – – –

איתן כבל: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני חוזר ואומר לך – – –

קריאות: – – –

איתן כבל: אני חוזר ואומר – לא שמעתי אותך, אני רק שמעתי סמוטריץ.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אזברגה – – –

איתן כבל: אני חוזר ואומר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אזברגה, דבריך לא נשמעים בדרך הזאת.

בצלאל סמוטריץ': זה רק צעקות שלא מצליחים להבין אותן.

איתן כבל: תתקרב, לא שמעתי אותך.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לך – גם אם אדוני צודק – –

ג'מעה אזברגה: – – –

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: – – זה לא צריך להיות בפגיעה בנושאים האלה.

איתן כבל: גם אם אדוני צודק – ואני לא מתווכח איתך, ובעניינים של הבדואים אני לא מבקש להתחרות באף אחד ושלא יתחרו בי בניסיון לסייע.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני אומר שבנקודה הזאת החוק הזה הוא חוק נכון.

טלב אבו עראר: זה לא חוק – – –

איתן כבל: ולכן, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

איתן כבל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, חברים, עוברים להצבעות, אז אנא תפסו בבקשה את מקומותיכם.

דוד ביטן: רגע, תן לאנשים – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הקואליציה, אנחנו מתחילים בהצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה עומד מולי בעניין ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כרגע מצביעים על ההסתייגויות של חברי הכנסת איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף וג'מעה אזברגה – להלן: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת.

בצלאל סמוטריץ': יש פה הסתייגויות ללפני סעיף 1.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים על הסתייגות 1?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

בצלאל סמוטריץ': אז הסתייגות מס' 1, מההסתייגויות שלפני סעיף 1 – מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 44 נמנעים – אין ההסתייגות לפני סעיף 1 של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 16 תומכים, 44 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': ההסתייגות לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים על לחלופין א'.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין (א) לפני סעיף 1 של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 46 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': גם ההסתייגות הזאת לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': לחלופין ב' – אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': לחלופין ב' – מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 14 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין (ב) לפני סעיף 1 של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 14 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים על לחלופין ג'?

בצלאל סמוטריץ': לא מצביעים על לחלופין ג'.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצביע על ההסתייגות לסעיף 1, הסתייגות מס' 2.

בצלאל סמוטריץ': מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 14 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 14 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': ההסתייגות לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': לחלופין?

עבד אל חכים חאג' יחיא: א' מורידים, ב' מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': על לחלופין א' לא מצביעים, על לחלופין ב' מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (2) לחלופין (ב) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 47 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': גם הסתייגות לחלופין ב' לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 3?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לא אמרת של מי ההסתייגות, ויש לומר זאת.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מתנצל.

בצלאל סמוטריץ': זאת הסתייגות של הרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 3, לסעיף 1?

בצלאל סמוטריץ': מצביעים על הסתייגות מס' 3, לסעיף 1.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 3 לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': על לחלופין מצביעים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: על א'.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 3, לסעיף 1, לחלופין א' – מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (3) לחלופין (א) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 46 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': גם ההסתייגות הזאת לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מדלגים על הלחלופין, מדלגים גם על הסתייגות מס' 4, לסעיף 1, ומצביעים כעת על הסתייגות מס' 5, לסעיף 1.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (5) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 5 לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 6?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 6 ו-7 מורידים – – –

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות 6 ו-7 מורידים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': שימו לב, חברים, אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 8, לחלופין ג'.

בצלאל סמוטריץ': כל השאר הוסרו.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, אנחנו על הסתייגות מס' 8, לחלופין ג', לסעיף 1.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (8) לחלופין (ג) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': גם ההסתייגות הזאת לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': על הסתייגות מס' 9 מצביעים?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 9, לסעיף 1.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 21 בעד – 15 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (9) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': גם הסתייגות מס' 9 לא התקבלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – להסיר.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': אז ההסתייגויות 10, 11, 12, 13, 14 מוסרות.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 15?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 15, לסעיף 1.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 22 בעד – 15 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (15) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 49 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': גם הסתייגות מס' 15 לסעיף 1 לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצביע על מספר הסתייגויות של הרשימה המשותפת וחברת הכנסת כהן-פארן, שאיננה כאן.

יואל חסון: יעל לא נמצאת כאן, ולכן כל – – –

בצלאל סמוטריץ': אז כל הסתייגויותיה – – – אז אנחנו ממשיכים לעבוד מול חבר הכנסת חאג' יחיא.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, מצביעים על הסתייגות מס' 16, לסעיף 1?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 16 – – –

בצלאל סמוטריץ': את 16 אנחנו מסירים.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 17, לסעיף 1 – אנחנו מצביעים כעת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 23 בעד – 15 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (17) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': אתם מסירים את כל הלחלופין של סעיף 17?

בצלאל סמוטריץ': בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, הסתייגות מס' 17 לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת פארן – אז גם על זה אנחנו מדלגים, מכיוון שהיא איננה.

בצלאל סמוטריץ': תמו ההסתייגויות לסעיף 1, ועל כן אנחנו נצביע כעת על סעיף 1 בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 24 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 48 נגד – 16 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 48 תומכים, 16 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצביע על ההסתייגויות לסעיף 2 של קבוצת הרשימה המשותפת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא, להסיר או להצביע?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על הסתייגות מס' 27, לסעיף 2.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 25 בעד – 14 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (27) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 14 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 27 לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 28?

בצלאל סמוטריץ': מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על הסתייגות מס' 28, לסעיף 2.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 26 בעד – 15 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (28) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 48 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 28 לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': לחלופין?

בצלאל סמוטריץ': מסירים?

בצלאל סמוטריץ': מסירים.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, תמו ההסתייגויות לסעיף 2.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע כעת על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': סעיף 2 כנוסח הוועדה – מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 27 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 49 נגד – 16 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 49 תומכים, 16 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': סעיף 2 התקבל בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו כרגע עוד הסתייגות אחת, של קבוצת הרשימה המשותפת, לאחר סעיף 2.

בצלאל סמוטריץ': מצביעים?

בצלאל סמוטריץ': מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על הסתייגות מס' 29.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 28 בעד – 15 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (29) אחרי סעיף 2 של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, 49 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הסתייגות מס' 29 לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על הסתייגות מס' 29 לחלופין.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 29 בעד – 14 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (29) לחלופין אחרי סעיף 2 של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': גם ההסתייגות (29) לחלופין לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 14 תומכים, 49 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': תמו ההסתייגויות, ועל כן, אנחנו עוברים כעת להצביע על החוק כולו בקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 30 בעד החוק – 49 נגד – 15 נמנעים – אין חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון), התשע"ז–2017, נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 49 תומכים, 15 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ונכנסת אחר כבוד, ברוך השם, לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: אני מזמין את בצלאל סמוטריץ לברך, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני רק בסדרת תודות קצרה על החוק הבאמת-חשוב מאוד הזה.

בצלאל סמוטריץ': בראש ובראשונה תודה רבה לבעלי החוות בדרום: חקלאים, חלוצים, ציונים, שמראים לנו מה זה אהבת הארץ, מה זה חיבור לרגבי אדמתה, שבמשך עשרות שנים מיישבים את הארץ, שומרים על הקרקע, מתמודדים עם קשיים אובייקטיביים וסובייקטיביים, וחלקם – מדינת ישראל, כפי שהיא יודעת להערים, עשתה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, ברוך השם, משתדלים מאוד.

בצלאל סמוטריץ': בחוק הזה, עכשיו, אני מקווה שפתרנו את הבעיות האלה ונוכל לעזור להם.

בצלאל סמוטריץ': אז קודם כל לכם, חברים, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': בהמשך – ואני עובר עכשיו על התודות לפי סדר כרונולוגי.

בצלאל סמוטריץ': ראשית, לשני שותפיי, חבר הכנסת יצחק וקנין וחבר הכנסת רוברט אילטוב, שמראשית הדרך, עוד בקדנציה הקודמת – וזכינו להמשיך את זה ביחד בקדנציה הזאת וכרגע לברך על המוגמר; ליושב-ראש קבינט הדיור אביגדור יצחקי, שהיה האיש של שר האוצר משה כחלון בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני לשניהם מודה מאוד מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהם הפעילו כאן שיקול דעת נכון ותמכו בחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': כמובן, חברתי, יושבת-ראש ועדת שרים לחקיקה שרת המשפטים איילת שקד, ומרכז הוועדה עו"ד גיל ברינגר, גם הם עשו עבודה נהדרת בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת כבל, למדתי ממך הרבה.

בצלאל סמוטריץ': הרבה הרבה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה אחד החוקים שהיו חוקים מורכבים, ובשיקול דעת ובשום שכל להגיע להבנות, לנווט נכון, לנטרל מוקשים, לייצר מצב שבסוף כולם כולם תומכים – וראינו כאן תמיכה של קואליציה-אופוזיציה, והצלחת גם את אנשי המקצוע – שוב, מוריד את הכובע.

בצלאל סמוטריץ': למדתי ממך עבודה פרלמנטרית.

בצלאל סמוטריץ': תודה לך, אדוני, וכמובן, לכל הצוות אשר עוזר על ידך: היועצים המשפטיים, מנהלת הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': באמת תודה רבה לכולם.

בצלאל סמוטריץ': ואחרונים חביבים, לחבריי כאן בכנסת, קואליציה ואופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': הוכחתם – הוכחנו – היום, שלא הכול פוליטיקה.

בצלאל סמוטריץ': יש החלטות ענייניות, טובות, נכונות, ציוניות, שאפשר להגיע איתם לקונסנזוס.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לכולם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעת חוק, חוב' מ/1163; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (שירותי עבודה חיוניים בוועדה לאנרגיה אטומית), התשע"ח–2017, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: אני קורא לחבר הכנסת השר צחי הנגבי, בשם ראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר?

בצלאל סמוטריץ': אדוני, כולנו ממתינים בדריכות למוצא פיך.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, ביום 13 באוגוסט 2017 החליטה הממשלה, מכוח סמכותה לפי סעיף 39(א) לחוק-יסוד: הממשלה, להתקין תקנות שעת חירום שהסמיכו את ראש הוועדה לאנרגיה אטומית ואת מנהל קמ"ג להוציא צווי ריתוק לעובדי מחקר בוועדה לאנרגיה אטומית, בהיקף של עד 50 צווים בו בזמן.

צחי הנגבי: התקנות נכנסו לתוקפן ביום 14 באוגוסט 2017.

צחי הנגבי: התקנות הותקנו בעקבות סכסוך עבודה שבמסגרתו נוקטים עובדי המחקר בוועדה לאנרגיה אטומית שביתות ועיצומים המסבים נזק כבד ופוגעים באופן ממשי ובלתי הפיך בפעילות הוועדה וביכולתה לממש את יעדיה.

צחי הנגבי: מאז הותקנו התקנות הן הופעלו באופן מרוסן ומידתי, והוצאו מכוחן רק מספר מצומצם של צווי ריתוק.

צחי הנגבי: בהתאם לסעיף 39(1) לחוק-יסוד: הממשלה, תוקפן של התקנות יפקע כעבור שלושה חודשים מיום התקנתן, כלומר בעוד קצת יותר משבועיים, ביום 14 בנובמבר 2017.

צחי הנגבי: רק באמצעות חוק אפשר להאריך את תוקפן.

צחי הנגבי: בהצעת החוק שמונחת לפני הכנסת מוצע להאריך את תוקף התקנות בשלושה חודשים נוספים.

צחי הנגבי: כדי לאפשר את ביטול התקנות באופן מיידי עם סיום סכסוך העבודה, מוצע גם להסמיך את ראש הממשלה לבטלן בצו או להגביל את הסמכויות על פיהן.

צחי הנגבי: נבקש, אדוני, שהדיון בהצעת החוק לקראת קריאה שנייה ושלישית יתקיים בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

צחי הנגבי: היא תתבקש גם להקדים את הדיונים בהצעה, כדי שהיא תוכל להביא את החוק להצבעה עד יום 14 בנובמבר 2017 – כאמור, יום פקיעת התקנות.

צחי הנגבי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': נעבור כעת לרשימת הדוברים בחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו דובר אחד בלבד, חבר הכנסת איל בן ראובן.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני, לי רשום רק אחד.

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה להירשם עכשיו – זה בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': רשימת הדוברים נסגרה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איל בן ראובן, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את צה"ל על תוצאה מאוד מרשימה היום בפיצוץ מנהרה בעזה.

איל בן ראובן: בהחלט יכולת מאוד מרשימה – כל מי שעסק בנושא.

איל בן ראובן: אתמוך בחוק שעולה כאן

איל בן ראובן: מתוך אחריות ביטחונית לנושא החשוב הזה שהחוק עוסק בו.

איל בן ראובן: עד כאן הבשורות הטובות.

איל בן ראובן: כאן אני רוצה להתייחס בדבריי לנושא אחר, מאוד מאוד חשוב, והוא גל החקיקה הלא-ראוי שמובילה הקואליציה בימים אלו נגד שלטון החוק ושומרי הסף של הדמוקרטיה הישראלית.

איל בן ראובן: בעיניי זו פגיעה בחברה הישראלית ובביטחון הלאומי שלנו.

איל בן ראובן: הבית הזה שבו אנו נמצאים היום ידע ימים מפוארים של דיונים וויכוחים בדבר הערכים שאליהם אנו כחברה שואפים להגיע.

איל בן ראובן: בימים אלו מובילות הממשלה והקואליציה הנוכחית שיח שבמקום ערכים התחלף בשיח עכור ולא ראוי.

איל בן ראובן: אני שואל את חבריי חברי הכנסת: מהן ציפיותינו מהמנהיגות שלנו?

איל בן ראובן: מהן צפיותינו ממנהיג?

איל בן ראובן: האם טוהר מידות, יושר כפיים ודוגמה אישית אינן תכונות שאנו מצפים לראות בנבחרינו ובעצמנו כנבחרי ציבור?

איל בן ראובן: היעלמותם של הערכים מהשיח הציבורי והשארתם לוויכוח טכני בין חברי הקואליציה מורידים את רף הציפיות של הציבור מנבחרי העם לתחתית הסולם.

איל בן ראובן: רעיון הצעת החוק המגדירה כי ראש הממשלה ייחקר רק על עבירות מין, אלימות או סמים קובעת למעשה על אילו עבירות לא ייחקר ראש ממשלה, כמו קבלת שוחד, מרמה והפרת אמונים.

איל בן ראובן: ואני שואל אתכם, חברי הכנסת: האם נוכח הרשימה ההולכת ומתארכת של נבחרי ציבור שמצאו את עצמם מורשעים בעבירות מסוג זה לא נכון להגביה את הרף הערכי?

איל בן ראובן: האם נכון דווקא להנמיכו עוד יותר?

איל בן ראובן: האם לנוכח הכישלון לא נכון יותר להחמיר את הדרישות כדי לתקן את המצב הקיים?

איל בן ראובן: אני שואל את חברי מסיעת הליכוד: האם חוקים מסוג זה יכלו לעלות בימי כהונתו של ראש הממשלה מנחם בגין?

איל בן ראובן: של יצחק שמיר?

איל בן ראובן: של יצחק רבין, שמחר נעלה לקברו ושוב נעשה כל אחד לעצמו את חשבון הנפש איך קרה לנו, לחברה הישראלית, רצח נתעב שכזה של ראש ממשלה נערץ?

איל בן ראובן: אני קורא לכם, חברי בקואליציה: התנערו מחוקים שיש בהם כדי לפגוע בשלטון החוק, שיש בהם מתן לגיטימציה לעבירות של נבחרי ציבור באשר הם.

איל בן ראובן: אנחנו, חברי הבית הזה, כבוד היושב-ראש, חייבים להיות דוגמה, הן בדרכנו, הן בשיח שבינינו, הן בלחימה נגד כל סממן של שחיתות והן בחיזוק שומרי הסף – בית המשפט העליון, המשטרה, צה"ל, מבקר המדינה ואחרים – ובתמיכה בהם.

איל בן ראובן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת איל בן ראובן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אנחנו נתנגד לחוק הזה, משתי סיבות: הסיבה הראשונה היא שאנחנו מתנגדים לשימוש בתקנות שעת חירום נגד עובדים.

דב חנין: אנחנו מתנגדים להוצאת צווי ריתוק שמחייבים עובדים שנמצאים בסכסוך עבודה, נמצאים בשביתה או נמצאים בעיצומים להתייצב בכוח לעבודתם.

דב חנין: זכותם של עובדים לשבות היא זכות מרכזית, היא זכות חיונית, היא זכות בסיסית, ואנחנו מתנגדים לחלוטין להגבלה שלה באמצעות צווי ריתוק.

דב חנין: זו סיבה אחת מדוע אנחנו נתנגד לחוק הזה.

דב חנין: הסיבה השנייה שבעטייה עליתי לדוכן הזה היא הנושא שהחוק הזה מדבר עליו.

דב חנין: החוק הזה מדבר על ועדה לאנרגיה אטומית, אבל כולנו יודעים שלא מדובר באנרגיה אטומית.

דב חנין: האם מייצרים אנרגיה אטומית בישראל?

דב חנין: אנחנו מדברים על כורים אטומיים, שקיימים בארץ הזאת, והגיע הזמן לקיים לגביהם דיון.

דב חנין: הכור האטומי שנמצא בדימונה, למשל, הוא כור אטומי ישן מאוד, וכור כזה – בעולם מוצא כבר משימוש מכיוון שהוא לא בטוח, מכיוון שהוא מסכן את האנשים שחיים מסביב, מכיוון שהוא מסכן בריאות וסביבה.

דב חנין: אצלנו כל הנושא הזה, עמיתיי חברי הכנסת, נמצא תחת מסך ערפל כבד של עמימות, אבל מאחורי המסך הזה נמצאים גם סיכונים אמיתיים לחיים ולבריאות של בני אדם.

דב חנין: ולכן, עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו חושבים שראוי, נכון וחשוב לקיים דיון אמיתי על השאלה האטומית, על הנושא האטומי, בכנסת ישראל.

דב חנין: ראוי וחשוב לקיים דיון אמיתי גם על מצבם של הכורים, על מצבו של הכור בדימונה.

דב חנין: האם השאלות הקשות שמתעוררות מסביב לכור הזה לא מחייבות שינוי אמיתי?

דב חנין: לא מחייבות סגירה של הכור והפסקת הפעילות שלו?

דב חנין: אלה שאלות, עמיתיי חברי הכנסת, שעלולות לעלות לנו בחיי אדם, לכן אסור לדחוק את השאלות האלה אל מתחת לשטיח.

דב חנין: אסור לעמעם את השאלות האלה מאחורי מסך של עמימות.

דב חנין: אזרחי ישראל זכאים לקבל תשובות.

דב חנין: אנחנו צריכים להעלות את השאלות ולנהל את הדיון.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, ואחריו – חברת הכנסת נאוה בוקר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: אחד הדברים שנאמר עליהם כי די להושיב את ישראל על אדמתם זה מינוי השופטים: "כי די מינוי השופטים הכשירים כדי להושיב את ישראל על אדמתם".

ישראל אייכלר: אני רוצה לגעת בנקודה הזאת של מינוי הדיינים.

ישראל אייכלר: במשך שנים רבות לא מתמנים דיינים.

ישראל אייכלר: אנשים סובלים, יש הרבה טענות, יש הרבה חילול השם, משפחות מסכנות שסובלות בגלל הסחבת ועינוי הדין בבתי הדין הרבניים.

ישראל אייכלר: תמיד הייתה הבעיה הפשוטה: כאשר קמה המדינה היו 100 שופטים ו-100 דיינים בבתי הדין הרבניים; היום יש 600 שופטים ועדיין יש פחות מ-100 דיינים בבתי הדין הרבניים.

ישראל אייכלר: גם כאשר יש תקנים, במשך שנים לא מונו דיינים בגלל שאלות וויכוחים פוליטיים.

ישראל אייכלר: גם בשנתיים האחרונות, רבותיי, כששרת המשפטים אילת שקד הצליחה למנות בין 100 ל-200 שופטים, באה ועדה למינוי שופטים – היא יושבת גם בוועדה למינוי דיינים – ושם רק לפני שנתיים, בחודש אלול, יותר משנתיים, הצלחנו למנות 22 דיינים כשירים.

ישראל אייכלר: מאז ועד היום לא מונה אפילו דיין אחד.

ישראל אייכלר: מנהל בתי הדין הרבניים זועק שאנשים מחכים בתורים.

ישראל אייכלר: למה אנשים בשיא המשבר המשפחתי צריכים לסבול?

ישראל אייכלר: אפשר למנות 27.

ישראל אייכלר: כבר עכשיו חסרים 15 דיינים.

ישראל אייכלר: מכל מיני סיבות שאני לא יכול למנות אותן פה, כי אני פשוט לא מבין אותן, אז מבחינת "גם לי גם לך לא יהיה", לא ממנים דיינים.

ישראל אייכלר: אני קורא מכאן, מהכנסת, למען אותם אנשים שסובלים ועומדים בתורים, למען הדיינים שכורעים תחת המשא, קודם כול למנות את הדיינים באופן מיידי.

ישראל אייכלר: כבר כמה חודשים שהשר, יושב-ראש הוועדה למינוי דיינים, השר שטייניץ, מתבקש על ידי הרבניים הראשיים ועל ידי ועל ידינו, חברי הוועדה למינוי דיינים, שיקבע תאריך, שיפרסם ברשומות את כל הדיינים שנבחנו ועברו ועדות והם ראויים, כדי שנוכל למנות אותם.

ישראל אייכלר: עד היום הזה לא התקבלה שום תשובה.

ישראל אייכלר: אני מנצל את הדקות והשניות האלו שנותרו לקרוא לשר יובל שטייניץ, לקרוא לראש הממשלה, לקרוא לחברי הוועדה למינוי דיינים: הבה נתאחד ונמנה דיינים כבר עכשיו, אם לא 27 אז לפחות את 15 החסרים, ובעזרת השם רק אז נוכל לרומם את קרנה של התורה, את קרנה של ההלכה, ותהיה לנו את התשובה להעיז פנים, להרים את הפנים נגד כל המבקרים את מערכות בתי הדין הרבניים.

ישראל אייכלר: אני מקווה שהקריאה שלי תישמע ובתוך חודש ימונו לפחות 15 דיינים, ובא לציון דיין.

ישראל אייכלר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אמן ואמן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת הרב ישראל אייכלר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נאוה בוקר – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': מי שמעוניין להצביע יתפוס נא את מקומו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות לשעת חירום (שירותי עבודה חיוניים בוועדה לאנרגיה אטומית), התשע"ח–2017, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות לשעת חירום (שירותי עבודה חיוניים בוועדה לאנרגיה אטומית), התשע"ח–2017, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 28 תומכים, תשעה מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא עוברת – – –

חנין זועבי: תרשום אותנו נגד.

בצלאל סמוטריץ': אתם מבקשים לפרוטוקול, אני לא משנה את ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת חנין זועבי, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה וחבר הכנסת סעיד אלחרומי מצרפים את התנגדותם לחוק – לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': 28 תומכים, תשעה מתנגדים – – –

לאה פדידה: תוסיף אותי בעד.

בצלאל סמוטריץ': אני מוסיף, בסדר, זה רק לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לדיון והכנה לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעת חוק, חוב' מ/1158); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – חוזרים אחורה: הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון מס' 2) (הכרזה על ארגון טרור או פעיל טרור בשל הכרזה מחוץ לישראל), התשע"ח–2017, לקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק השר צחי הנגבי, בשם שרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון מס' 2) (הכרזה על ארגון טרור או פעיל טרור בשל הכרזה מחוץ לישראל), התשע"ח–2017, מבקשת לתקן את חוק המאבק בטרור, התשע"ו–2016, ולהסדיר מחדש את ההליך לאימוץ ההכרזה על ארגוני טרור זרים ועל פעילי טרור זרים בישראל.

צחי הנגבי: חוק המאבק בטרור מסמיך את שר הביטחון להכריז על ארגוני טרור, לפי המלצת ראש רשות ביטחון, בהליך הקבוע לכך בחוק.

צחי הנגבי: כמו כן נקבע בחוק המנגנון שמאפשר אימוץ בישראל של הכרזות זרות של מועצת הביטחון ושל גופים אחרים על ארגוני טרור זרים ועל פעילי טרור זרים שאין לגביהם הכרזה ישראלית.

צחי הנגבי: הסמכות הזאת נתונה לפי חוק לוועדת השרים לענייני ביטחון לאומי, בדומה להסדר שקדם לחקיקתו של חוק המאבק בטרור.

צחי הנגבי: הממשלה מציעה בהצעת החוק הנוכחית שני שינויים מרכזיים: הראשון – העברת הסמכות לאימוץ ההכרזות הזרות לידי שר הביטחון, בדומה להכרזות הפנימיות.

צחי הנגבי: כך יופקדו כלל הסמכויות הנוגעות להכרזה על ארגוני טרור ופעילי טרור בידי גורם יחיד, הנושא באחריות להיבטים אלה של ביטחון המדינה, ואשר בידיו מרוכזים הידע והמומחיות – כל אלה שהם חיוניים לקבלת ההחלטה.

צחי הנגבי: השני הוא שינוי הליך ההכרזה עצמו וקביעת מנגנון לאימוץ אוטומטי של הכרזות מועצת הביטחון של האו"ם למשך תקופה מוגבלת.

צחי הנגבי: במהלך התקופה הזאת תיבחן ההכרזה ויוחלט אם לאמצה בישראל דרך קבע – כל עוד הכרזת מועצת הביטחון עומדת בתוקפה.

צחי הנגבי: עוד יוחלט מהו המסלול המתאים ביותר לאימוצה של ההכרזה כאמור, בהתאם למסלולים שונים שקיימים בחוק בהקשר זה.

צחי הנגבי: שינוי מנגנון ההכרזה הוא צעד הכרחי שנדרש כדי להבטיח את עמידתה של מדינת ישראל בסטנדרטים הבין-לאומיים המחייבים בעניין זה בכל הנוגע למהירות אימוץ הכרזות האו"ם במדינות השונות.

צחי הנגבי: בחודשים הקרובים צפויה להתקיים בישראל ביקורת של ארגון F.A.T.F – financial action task force – המוביל את המאבק הבין-לאומי בתחום מימון טרור והלבנת הון, ותיקון החוק נדרש כחלק מהיערכותה של מדינת ישראל לביקורת זו.

צחי הנגבי: נוכח האמור, הממשלה מבקשת, אדוני היושב-ראש, לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת לרשימת הדוברים על פי הסדר.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים, חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת הרב אייכלר, אדוני מבקש לדבר?

בצלאל סמוטריץ': אדוני רשום.

ישראל אייכלר: מוותר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

יהודה גליק: כבוד השרים, אדוני סגן היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, יהודים ושאינם יהודים.

יהודה גליק: חבריי, ראשית, אני רוצה בנושא המאבק בטרור לברך את צבא ההגנה לישראל, את ראש הממשלה ואת שר הביטחון על המבצע המוצלח היום בעזה, שבו חוסלו גורמי טרור שכל מטרתם להפר את החיים של חפים מפשע בישראל.

יהודה גליק: ביקשתי את רשות הדיבור כיוון שאני רוצה לדבר על נושא אחר לחלוטין.

יהודה גליק: שלחתי היום מכתב לכל חברי הכנסת.

יהודה גליק: השבוע אנחנו נציין את יום הזיכרון להירצחו של יצחק רבין.

יהודה גליק: זה יצוין בכנסת ביום רביעי.

יהודה גליק: בשנה שעברה האירוע היה בושה למדינת ישראל, בושה לכנסת ישראל, בושה למשפחת רבין, בושה לדוברים, בושה לנשיא המדינה, מכיוון שאנשים לא ידעו לכבד את זכרו של יצחק רבין, לא ידעו לכבד את המקום הזה, את המושב החשוב הזה – שעסק בזיכרון הרצח – ורצו לנצל עוד איזו אמירה פוליטית, עוד איזו עקיצה פוליטית, עוד איזו קריאת ביניים פוליטית, וחיללו את האירוע הזה.

יהודה גליק: אני רוצה מכאן לבקש מהדוברים שידברו ביום רביעי להקפיד על דברים ממלכתיים לכבודו של היום, לכבודו של יצחק רבין.

יהודה גליק: אבקש מכל החברים פה להתאפק, להבליג, ולדעת לשמוע גם דברים שלא מסכימים איתם, אבל לדעת לכבד, וזה יביא הרבה כבוד לכנסת.

יהודה גליק: מלבד זה, במוצאי שבת תתקיים עצרת לזכרו של יצחק רבין בכיכר רבין בתל אביב.

יהודה גליק: במשך שנים, חלק גדול מהציבור לא יכול היה להגיע לעצרת, מכיוון שהעצרת עסקה בהסתה נגד אוכלוסיית מחנה אחד בישראל, מחנה הימין, ובעצם, מחנה הימין הודר מהאירוע הזה.

יהודה גליק: השנה, אף שהמארגנים ושני גופי שמאל – דרכנו ומפקדים למען ביטחון ישראל – התעלו על עצמם וקיבלו על עצמם, בהתחייבות, שכל הנאומים יעסקו בשיח תרבותי, יעסקו באיך מכבדים אחד את השני, יעסקו באחדות ישראל, כולנו עם אחד – אני קורא: זאת הזדמנות, השנה, שכולנו נוכל להגיע לשם.

יהודה גליק: אני קורא לימין ולשמאל – אגב, הם חוטפים המון ביקורת על ההחלטה שלהם, אבל הם מתאפקים.

יהודה גליק: לא ידברו שם פוליטיקאים, אבל כל חברי הכנסת שידברו, יעלו בסוף, ישירו יחד התקווה.

יהודה גליק: הדוברים כולם התחייבו שלא לעסוק בפן הפוליטי והמפלג אלא בפן המאחד.

יהודה גליק: לכן אני פונה אל כולנו:

יהודה גליק: בואו נכבד את היום הזה ונראה שאנחנו כעם מסוגלים להתאחד סביב מסר יחיד – נגד אלימות, וסביב היכולת לקיים פה שיח תרבותי.

יהודה גליק: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – מוותר; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חברת הכנסת סתיו שפיר – מוותרת; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל בירן – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

חיים ילין: זו באמת בעיה עם אלה שנשארים לישון בירושלים.

חיים ילין: הם קלב"ניקים.

חיים ילין: היום הייתה שיחה – זה ב-small talk של הסיעה – הייתה ישיבה של יאיר לפיד עם נציגות הפרלמנט האירופי.

חיים ילין: מסתבר – אתם יודעים, אני אגיד לכם את זה הכי פשוט שיש: חיזבאללה הם לא ארגון טרור.

חיים ילין: ידעתם את זה?

חיים ילין: מישהו ידע את זה?

שולי מועלם-רפאלי: אוהבי ישראל – – –

חיים ילין: כן, הם שומרים על הגבול הצפוני של מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: ציונים.

חיים ילין: בטח איפה אנחנו חיים – אני לא מצליח להבין את זה.

ענת ברקו: איפה הם חיים?

ענת ברקו: אנחנו יודעים איפה אנחנו חיים.

חיים ילין: לא, אני גם אגיד לכם את זה.

חיים ילין: איך בכלל הגיע החוק הזה עכשיו?

חיים ילין: זאת אומרת, אנחנו לא יכולים להיות מודעים לכל מה שקורה, אבל אם גוף חיצוני אומר: חיזבאללה, אז אנחנו לא מכירים בזה?

חיים ילין: מה, לוקח לנו פה פרוצדורה של שנים?

חיים ילין: חבר'ה, תקשיבו טוב.

חיים ילין: אני רוצה לשים את הדברים מאוד בבירור.

חיים ילין: טרור זה לא גזרה משמיים; זה אנשים שלא רוצים אותנו ומשתמשים בטרור באופן – אני אגיד לכם פה, בפרלמנט – הכי לא דמוקרטי שיש.

חיים ילין: כי מה הם עושים?

חיים ילין: הם קובעים על ידי מיעוט שהם הולכים לתקוף.

חיים ילין: ההשלכות עלינו הן השלכות, אבל ההשלכות על האוכלוסייה שלהם – בכלל לא מתחשבים.

חיים ילין: אם עכשיו עוברים לרצועת עזה – ואין מה לעשות, אני אומר את זה פה, עכשיו, כשאני בירושלים, בכנסת ישראל.

חיים ילין: עכשיו דנים כולם, כל הפלגים ברצועת עזה, איך להגיב.

חיים ילין: אני אגיד את זה הכי פשוט שיש: 1,000 משאיות ביום נכנסות דרך מעבר כרם שלום לשקם את רצועת עזה.

חיים ילין: אתם יודעים שאני לא שייך לקואליציה, ואין לי דיבור סגור עם שר הביטחון ועם ראש הממשלה, הם לא חברים שאני שותה איתם תה, ובטח לא אוכל איתם ארוחת בוקר, אבל אני מודיע לכם: בפעם הבאה שאתם תנסו לעשות משהו דרך רצועת עזה, לא רק ש-1,000 משאיות לא יספיקו – לא יהיה איך לשקם את רצועת עזה.

חיים ילין: ואת העוול שאתם תעשו ל-2 מיליון אזרחים שחיים שם, שבחרו בכם באופן דמוקרטי, ועכשיו הם חוטפים את הדיקטטורה הזאת, אף אחד לא יוכל לשקם.

חיים ילין: מי שלקח אחריות לשלטון ברצועת עזה לא יכול לתת 2 מיליון אזרחים לרשות או לאחריות של מדינת ישראל.

חיים ילין: זה לא עובד, הנוסחה הזאת לא עובדת – אני אומר את זה פה.

חיים ילין: עכשיו, כנסת נכבדה, יכול להיות שיש פה הרבה חילוקי דעות, בסדר?

חיים ילין: אבל על זה צריך להתאחד, על הדבר הזה שנקרא טרור.

חיים ילין: אם אנחנו לא מאוחדים, אנחנו לא נוכל לנצח אותם.

חיים ילין: אנחנו חייבים – 1.

חיים ילין: להיות מאוחדים; 2.

חיים ילין: להיות ערכיים.

חיים ילין: ואני אומר לכם את זה עכשיו, כאשר ראיינתי חבר באחת התוכניות ושאלתי אותו איך הוא מרגיש, כשהבן שלו טייס, ובקו הקדמי.

חיים ילין: הוא אמר שהדבר הכי חשוב לו זה לנסות שלא לפגוע באוכלוסייה האזרחית.

חיים ילין: חברים יקרים, כל עוד אנחנו כצבא נשמור על ערכים, על המוסר, ואנחנו יחד נוכל להילחם נגד הטרור, תמיד ננצח אותו.

חיים ילין: ברגע שנהיה ברמה הנמוכה שלהם לא נוכל לנצח אותם.

חיים ילין: לא נהיה מאוחדים – ואנחנו נפסיד.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, זה היה לי חשוב, כי כנראה הולך להיות לילה ארוך מאוד, ואני אומר לכל תושבי עוטף עזה: לילה טוב.

חיים ילין: תלכו לישון, ותקומו מחר ליום שצריך להיות יום רגיל בשבילכם.

בצלאל סמוטריץ': אני מרשה לעצמי בשם כולנו להצטרף לתקווה ולברכה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איל בן ראובן – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נאוה בוקר, בבקשה, גברתי.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר הפעם על אלה שנותנים גיבוי לטרור ומעודדים אותו.

נאוה בוקר: חברים, בחודשים האחרונים, מאז הפיגוע הרצחני נגד בני משפחת סלומון בחלמיש, חלק מחברי הכנסת הערבים הסיתו, עודדו לאלימות והתירו את דמם של חיילי צה"ל ואזרחי ישראל.

נאוה בוקר: איימן עודה, האיש הכי רחוק מהודנה: נתת ברכה לפעילות טרור נגד חיילי צה"ל ונגד תושבי יהודה ושומרון.

נאוה בוקר: כן.

איימן עודה: מתי זה?

נאוה בוקר: מתי זה?

נאוה בוקר: מחבל מתורבת שמכהן כראש הרשימה המשותפת – המסוכנת, סליחה – הצהרת בעמוד הפייסבוק שלך שיצרת קשר עם אסמאעיל הנייה.

נאוה בוקר: תגיד שלא.

נאוה בוקר: בירכת אותו על הפיוס?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרת מחבל?

נאוה בוקר: עם הפתח.

נאוה בוקר: כן.

נאוה בוקר: חברים, לא יעלה על הדעת שחבר כנסת יקיים קשר עם ארגון טרור.

נאוה בוקר: לא יעלה על הדעת.

נאוה בוקר: גם אתה, אדוני חאג' יחיא, אותו דבר.

נאוה בוקר: לפני כמה שבועות חגגת את השחרור של מחבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את משקרת.

נאוה בוקר: למה?

נאוה בוקר: הוא ריצה 12 שנים בגין אספקת חומר נפץ לחמאס, נכון או לא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה את משקרת?

נאוה בוקר: היית שם או לא היית שם?

נאוה בוקר: זו רק תשובה אחת פשוטה.

חנין זועבי: למה – – –

נאוה בוקר: חברי כנסת שמתפרנסים וחיים מכספי הציבור של אזרחי ישראל מעודדים מחבלים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כבר שלוש דקות – – –

נאוה בוקר: ואת הבוגדת, חנין זועבי, שהובלת משט טרור לחופי ישראל, בשיא הגזענות שלך טענת שליהודים אין זכות להגדרה עצמית בכנס בארצות הברית.

נאוה בוקר: אתם מבינים?

נאוה בוקר: חברה בבית המחוקקים הישראלי שוללת את קיומה של מדינת ישראל.

חנין זועבי: אין זכות למדינה גזענית.

נאוה בוקר: אנטישמית כפוית טובה.

חנין זועבי: אין זכות למדינה גזענית.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה לאפשר לדוברת לדבר.

נאוה בוקר: אני מתנצלת מראש שלא ציינתי עוד כמה כאלה מאותה סיעה.

יואל חסון: איך את יכולה לומר על מדינת ישראל מדינה גזענית?

נאוה בוקר: חבל.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון.

חנין זועבי: גזענים.

נאוה בוקר: אנחנו הגזענים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת בוקר.

נאוה בוקר: חבל שזה נאום בן שלוש דקות בלבד, כי גם שלוש שעות היו צרות מלהכיל את הפעולות שלכם, פלג החמאס ששוכן בכנסת ישראל.

יואל חסון: מספיק עם השטויות האלה.

נאוה בוקר: חברים, עד מתי נמשיך לממן את הגיבוי לטרור מתוך בית הנבחרים?

נאוה בוקר: עד מתי?

נאוה בוקר: ואני רוצה לומר לכם משהו: אתם, חברי הבית הזה – בדיוק למקרים האלה שציינתי קיים חוק ההדחה, ובשבועות הקרובים כולנו יחד צריכים לפעול להדחתם של אותם חברי כנסת מסיתים; בעצם אפשר לקרוא להם אויבי הכנסת, לא חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

נאוה בוקר: אז איימן, זועבי וטיבי, יש לי חדשות בשבילכם: מחבלים מקומם בעזה.

נאוה בוקר: פה זה ישראל.

נאוה בוקר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור כעת להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון מס' 2) (הכרזה על ארגון טרור או על פעיל טרור בשל הכרזה מחוץ לישראל), התשע"ח–2017 – כאמור, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 32 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון מס' 2) (הכרזה על ארגון טרור או על פעיל טרור בשל הכרזה מחוץ לישראל), התשע"ח–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 40 תומכים, שמונה מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לדיון ולהכנה בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1162); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא והאחרון שעל סדר יומנו היום: הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 81) (הקמת מחלקה כלכלית בבית המשפט המחוזי בחיפה), התשע"ח–2017, לקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מציג את הצעת החוק הזאת השר אלי כהן, בשמה של שרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, זכית.

בצלאל סמוטריץ': איך אתה מוותר על זכות גדולה כזאת, צחי?

בצלאל סמוטריץ': איך?

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

אלי כהן: מוותר ומקפיד.

אלי כהן: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה.

בצלאל סמוטריץ': רק אל תסבך אותי עם חבר הכנסת אדלשטיין – אני לא יושב-ראש הכנסת; אולי יושב-ראש הישיבה.

בצלאל סמוטריץ': אומנם אני בקונסנזוס בערך כמוהו, ממלכתי כמוהו, אבל עוד לא.

אלי כהן: צופה לך גדולות.

אלי כהן: אז אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשנת 2010 מערכת בתי המשפט בישראל קפצה מדרגה.

אלי כהן: במטרה לייעל ולשכלל את האכיפה הפלילית, המינהלית והאזרחית בעניינים כלכליים, תוקן בשנת 2010 חוק בתי המשפט, ונקבע כי עניינים כלכליים יהיו בסמכותם העניינית של בתי המשפט המחוזיים.

אלי כהן: כמו כן, הוקמה במסגרת התיקון מחלקה כלכלית בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו, המורכבת מהרכב קבוע של שופטים מקצועיים, ובפניה נדונים הליכים פליליים, מינהליים ואזרחיים בעניינים כלכליים.

אלי כהן: לאור הניסיון המוצלח בפעילותה של המחלקה הכלכלית בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו, בכוונת משרד המשפטים לתקן במסגרת חוק בתי המשפט ולקבוע כי תוקם מחלקה כלכלית נוספת בבית המשפט המחוזי בחיפה, שבה יכהנו שופטים בעלי המקצועיות והמומחיות הנדרשות להכרעה בעניינים כלכליים.

אלי כהן: הקמת מחלקה כלכלית גם בבית המשפט המחוזי בחיפה תייצר תשתית קבועה של מערכת שיפוט יעילה ומקצועית שבה יידונו עניינים כלכליים בתחום האזרחי ובתחום הפלילי.

אלי כהן: מציינת השרה שקד שההתמקצעות הכלכלית, ויחד איתה היעילות שתיווצר מכך, ישרתו את הציבור, ובכללו את המגזר העסקי, בחיפה ובאזור הצפון כולו.

אלי כהן: בהחלט אני חושב שיש פה בשורה חשובה לצפון.

אלי כהן: לא בכדי השר הנגבי ביקש ממני לבוא ולהציג את הצעת החוק הזאת, שמתייחסת לבית משפט כלכלי – זה לא רק יד המקרה, רק הזמנים – ולכן הממשלה מבקשת מכם לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אלי כהן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לאדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': נעבור כעת לרשימת הדוברים.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים, חבר הכנסת ישראל אייכלר – מוותר; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אדוני מוותר; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – אדוני מוותר; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אדוני מוותר; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – אדוני מוותר; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוסי רז – מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': אחריה נעבור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אדוני היושב בראש, השר צחי הנגבי, חבריי חברי הכנסת, היום היה יום מיוחד בבית הנשיא, אחרי שבוע גדוש – בשבוע שעבר, ביום חמישי, מונתה נשיאה חדשה לבית המשפט העליון, הנשיאה חיות, והיום מונו עוד שני שופטים לבית משפט העליון: יוסף אלרון ווילנר.

נורית קורן: כשהייתי בהשבעה היום הבנתי שעשינו את הדבר הנכון, ובעצם באנו, הוועדה לבחירת שופטים ראתה לנכון למנות דווקא את אלרון – למרות ששופטי בית המשפט העליון אמרו עליו שהוא לא קורץ מהחומר המתאים לבית המשפט העליון – גם לשנות קצת את ההרכב בתוך בית המשפט העליון.

נורית קורן: אומנם בית המשפט העליון בתקופה האחרונה נתן פסיקות שהיו מאוד מתריסות ופוליטיות.

נורית קורן: אני מאוד מקווה שקצת תשתנה האווירה ושישתנו האנשים שנמצאים בתוך בית משפט עליון, וכך יעלה האמון של הציבור בבית משפט עליון ובמערכת בתי המשפט בכלל.

נורית קורן: ההצעה להביא בתי משפט כלכליים זו הצעה מצוינת וחשובה, כי הכול הפך להיות היום יותר – כל נושא ונושא שפיט.

נורית קורן: לכן, חשוב שיהיו שופטים שמבינים בנושא הכלכלי, כדי שהציבור שמגיע להידיין בבתי המשפט יקבל את השופטים הטובים ביותר, המקצועיים ביותר, וגם שנצמצם את זמן ההמתנה לכל משפט; שלא ייקח כמה שנים טובות אלא לקצר את התהליך.

נורית קורן: השר אלי כהן, שר הכלכלה, אני חושבת שזה שאתה הצגת את החוק זה מצוין, כי זה מראה את החשיבות שאנחנו מייחסים לבתי משפט כלכליים.

נורית קורן: אני מאוד מקווה שלא תהיה להם עבודה.

נורית קורן: אני מאוד מקווה.

אלי כהן: יישר כוח על – – – האתיופיים ובעוד דברים.

נורית קורן: תודה רבה, אדוני השר.

נורית קורן: אמשיך לעשות.

נורית קורן: אני שואבת מכל חבריי כאן את הכוחות לריב עם שופטי בית משפט עליון, וגם עם הלשכה כשצריך, ולמנות שופטים מקצועיים, איכותיים ואנושיים על מנת שלציבור שלנו, אלה שמגיעים לבית משפט, יהיה הטוב ביותר.

נורית קורן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר עולה לסכם או מצביעים?

בצלאל סמוטריץ': מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': חברים, אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 81) (הקמת מחלקה כלכלית בבית המשפט המחוזי בחיפה), התשע"ח–2017.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 33 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 81) (הקמת מחלקה כלכלית בבית המשפט המחוזי בחיפה), התשע"ח–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 36 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לדיון ולהכנה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברים, תם סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הישיבה הבאה תתקיים, ברצות השם, מחר, יום שלישי, י"א בחשוון התשע"ח, 31 באוקטובר 2017 למניינם, בשעה 16:00.

בצלאל סמוטריץ': ישיבה זו נעולה.