ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 247, 2017-06-28 00:00

יצחק וקנין: צהריים טובים.

יצחק וקנין: היום יום רביעי, ד' בתמוז התשע"ז, 28 ביוני 2017.

יצחק וקנין: אנחנו פותחים את מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: כהרגלנו ביום רביעי – מתחילים בשאילתות דחופות.

יצחק וקנין: לפני שנתחיל בשאילתות, אני מקדם בברכה – נמצאת אתנו ביציע האורחים קבוצה מיוחדת של דיירים מהמעונות לניצולי שואה.

יצחק וקנין: ברצוני לברך אתכם.

יצחק וקנין: אני חושב שאתמול היה אירוע מיוחד בכנסת, יום שהקדשנו בתודה גדולה לוועידת התביעות, שמסייעת הרבה מאוד לניצולי השואה בכל התחומים – בבתי-חולים, במחלקות בבתי-חולים, בסיוע אישי לכל ניצול.

יצחק וקנין: אני חושב שפעילות זו ראויה לברכה גדולה, ובשם הכנסת כולה אני מברך אתכם.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים למליאת הכנסת.

יצחק וקנין: אנחנו פותחים.

יצחק וקנין: אני מזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כץ להשיב על שאילתה דחופה מס' 366, של חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: תמתין רק שנייה שהשר יגיע לדוכן.

יצחק וקנין: שאלה נוספת – דב חנין, אני מבין.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, מכובדי היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, פורסם שמבדיקת המשרד עלה שעד 30% מנסיעות קווי אגד בירושלים אינן מבוצעות או יוצאות באיחור.

אורי מקלב: לפי סעיף 3.2.3 להסכם, קווים שאינם עומדים ברמת שירות מינימלית יימסרו למפעילים חדשים.

אורי מקלב: ברצוני לשאול, אדוני השר: 1.

אורי מקלב: האם נכונה הידיעה?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: אם כן, מה נעשה למתן שירות תחבורה ציבורית הולם לתושבי הבירה כמתבקש?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: מה ייעשה להעברת קווים אלו לחברה אחרת?

אורי מקלב: תודה.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב על השאילתה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעקבות הירידה ברמת השירות באשכול ירושלים נערך לאגד שימוע לפני חודשים אחדים על ידי הרשות הארצית לתחבורה ציבורית.

ישראל כץ: הרשות הנחתה את אגד לעמוד בתנאי הרישיון, קרי בלוחות הזמנים ובביצוע מלוא הנסיעות, כפי שנקבע לאגד ברישיונות הקווים.

ישראל כץ: נוסף על האמור לעיל הונחתה אגד לבצע תוספות שירות.

ישראל כץ: הבקרה על שיפור רמת השירות הייתה אמורה להיערך בחודש יוני.

ישראל כץ: עם זאת, מאחר שבחודש יוני חל חודש הרמדאן, חודש שבו נהגים רבים מנצלים את ימי החופש העומדים לרשותם, ובמקביל המשרד מאשר צמצום מבוקר של השירות בהתאם לכל אופי אשכול, לא היה אפשר בתקופה זו לקבל את הנתונים האמיתיים על רמת השירות.

ישראל כץ: בשל כך, בקרת רמת השירות בירושלים תיערך בקרוב.

ישראל כץ: ככל שיימצא כי אגד לא עמדה ביעדים שנקבעו יפעל המשרד באמצעות כלי האכיפה העומדים לרשותו.

ישראל כץ: אני יכול להוסיף ולומר שכרגע, במסגרת המשא ומתן שמתקיים בין המדינה לבין אגד, בהחלט גם נושא ירושלים עומד על הפרק.

ישראל כץ: הצפי הוא שחלק מהקווים – בדיוק בדומה לשאילתה – המדיניות היא גם כזאת שחלק מהקווים יוצאו מאגד לידי חברות אחרות כדי שבקווים האלה תתקיים תחרות ותהיה רמת שירות גבוהה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב, שאלה נוספת לך.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן – חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: אני באמת מתחבר למה שאתה אומר, שתחרות, כולל העמדת חברות מתחרות, בעצם מגבירה את מתן השירות הטוב.

אורי מקלב: מאז הדוח הזה ששאלתי עליו שאלה יש עוד דוחות – אומנם לא דוחות מקצועיים, דוחות של ארגונים שעשו דוחות – והתברר שהדבר הזה קורה בעוד מקומות בארץ.

ישראל כץ: יש ארגון אחד שקשור לציבור החרדי שעשה איזשהו דוח?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: דווקא לא ארגון של הציבור החרדי.

ישראל כץ: הציבור החרדי משתמש בירושלים בתחבורה ציבורית?

אורי מקלב: אם אתה שואל אותי, אין ספק.

אורי מקלב: אני מגיע גם בגלל שתחבורה ציבורית – – –

ישראל כץ: אז כנראה חלק ממחברי הדוחות לא כל כך משתמשים בתחבורה ציבורית ויש להם כוונות אחרות, בלי קשר לתוצאה שאנחנו מדברים עליה.

אורי מקלב: אני דווקא מדבר – אני יכול להגיד את שם הארגון.

אורי מקלב: "15 דקות" הוא לא ארגון – – –

יצחק וקנין: אדוני השר, ברכבת הקלה משתמשים מעל 160,000.

ישראל כץ: – – – כל מיני ארגונים שתפקידם לנגח סטטוס קוו ועקרונות כאלה ואחרים גם.

אורי מקלב: אני מדבר על ארגון כמו "15 דקות", שאני לא חושב שהוא קשור.

ישראל כץ: ממש נתת את הדוגמה שהתכוונתי אליה, לא לחיוב.

אורי מקלב: אני לא חושב.

אורי מקלב: אני לא חושב.

אורי מקלב: אנחנו רואים ארגונים שמשתפים את הציבור בעניין הזה.

ישראל כץ: לא הייתי מסתמך על דוחות מטעם בעלי השקפת עולם אנטי-ממשלתית, אנטי-חרדית, אנטי וכו'.

אורי מקלב: אני מפריד בחלק הזה בין השקפת העולם של כל אחד ואחד יחיד לבין הצד המקצועי שלהם, שהם משתפים לשיפור התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אני לא רואה שזה מנגח.

ישראל כץ: לא הייתי מציע להסתמך על הנתונים שלהם.

אורי מקלב: אני לא.

ישראל כץ: אנחנו מודעים לבעיה.

יצחק וקנין: אני הייתי מציע, חבר הכנסת מקלב, שתסיים את השאלה על מנת שנמשיך, שהשר ישיב לך על הכול, ככה שלא יהיה איזה דו-שיח מיותר.

אורי מקלב: אני רק רוצה לחזק דבר אחד, אדוני השר – את הנושא של הפיקוח.

אורי מקלב: ככל שמשרד התחבורה מפקח על חברות תחבורה ציבורית באופן ממשי גם בשטח, ולא רק על פי הדוחות שלהם, במיוחד על זמני יציאה ועל דילוגים על מקומות, אז אנחנו רואים שיפור, באמת שיפור מהותי מאוד, בשירות שחברת התחבורה הציבורית נותנת.

אורי מקלב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אני רק מבקש, ביציע האורחים, אם אפשר לשמור טיפה על השקט.

יצחק וקנין: זה מפריע למהלך הדיון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, בהמשך לשאלה של חבר הכנסת מקלב, יש אזורים בארץ שבהם אפשר לראות באופן מוחשי שיפור בתחבורה הציבורית, ואנחנו רואים את זה.

דב חנין: לעומת זאת, בירושלים אנחנו מקבלים מכל הכיוונים – לא רק מארגונים, גם מאזרחים – תלונות וטענות על שיבושים, על קווים שמבוטלים, שלא מגיעים במועד וכדומה.

דב חנין: מבירור שעשינו עם חברת אגד עולה שהם טוענים שיש להם מחסור מאוד מאוד גדול בנהגים, והמחסור הזה ניתן לפתרון רק בדרך של שיפור תנאי הנהגים, כדי שאנשים שיש להם רישיונות נהיגה ירצו וישמחו לעבוד כנהגים בתחבורה הציבורית.

דב חנין: אז נוכל להתמודד גם עם הבעיה של המחסור בנהגים, אבל גם עם המצוקות של הציבור, למשל בירושלים.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

ישראל כץ: כמו שכבר אמרתי, חלק מהדברים, אני אומר לחבר הכנסת מקלב.

ישראל כץ: יש לך ציבור גדול שאתה מייצג שהוא צרכן התחבורה הציבורית הגדול במדינה.

ישראל כץ: צרכן למופת; הלוואי שכל הציבור היה משתמש בתחבורה הציבורית כמו הציבור החרדי.

ישראל כץ: למה אתם לא מקימים עמותות שם שיבדקו ויביאו את הצרכים האלה?

ישראל כץ: אני כל פעם שואל את השאלה הזאת.

ישראל כץ: מסתמכים על כל מיני גורמים שלצערי פועלים גם לפי השקפת עולם שהיא לא בדיוק ההשקפה שאתה לפחות אמור להחזיק.

ישראל כץ: לצערי, הנתונים הם מוטי השקפת עולם.

ישראל כץ: אנחנו במשרד התחבורה עובדים באופן ישיר מול הציבור, מול נציגי ציבור, מול ועדים ומול ראשי רשויות כדי למפות את הצרכים.

ישראל כץ: ועכשיו, זה קשור גם לשאלה ששאל חבר הכנסת דב חנין.

ישראל כץ: מאחר שירושלים היא עיר שיש בה ציבור ערבי גדול, ומטבע הדברים יש גם בין הנהגים ציבור גדול, יש מאפיינים מיוחדים לציבור הזה.

ישראל כץ: קודם כול, נגיד שיש חגים ודברים אחרים – ודאי שכל אחד רשאי לקיים את אמונתו – וגם יש תופעות אחרות שקיימות, שיוצרות קושי מיוחד.

ישראל כץ: אין מי ששיפר תנאים של עובדים, עובדים שכירים, יותר מאשר אני עשיתי בתחבורה הציבורית: אני הקדמתי בהרבה את ההסתדרות ואת כל הארגונים, משום שכשנכנסתי לתפקידי שכר הנהגים היה כ-24 שקלים לשעה; באופן יזום פעלתי להעלות אותו ל-32 שקלים כבר לפני שנים, וכשזיהינו שחיקה העלינו ל-39 שקלים.

ישראל כץ: חייבנו את החברות, והמדינה אפילו מממנת, מאחר שזה תחום מסובסד.

ישראל כץ: ולא רק שזה 39 שקלים, אלא כעת, לקראת ההסכמים החדשים עם אגד ודן, שהם בערך חצי מהענף, כרגע כבר מתגבשת הסכמה על הטבות, על התחשבות בוותק, על מעבר בין חברות ודברים אחרים.

ישראל כץ: אני רואה בנהג – כל עוד לא נעבור לעידן האוטונומי – את הגורם המרכזי בחשיבותו ברמת התחבורה הציבורית וביכולת לתת תחבורה ציבורית טובה.

ישראל כץ: על הנהג מתווספים האוטובוסים המשוכללים, שהולכים ומשתכללים הודות לתחרות שעשינו גם בנושא הזה בין יבוא ותוצרת מקומית, שמקבלת עדיפות וכו'.

ישראל כץ: המחירים הורדו והתוצרת משתבחת.

ישראל כץ: הכבישים, הנת"צים, מערכות האכיפה שהעברנו לעיריות וכל הדברים האחרים – נוצר כאן מערך שמשתפר.

ישראל כץ: לפני שנה הייתה עלייה של כ-10% בשימוש בתחבורה הציבורית, אחרי שנים רבות של מגמה הפוכה.

ישראל כץ: כל 1% הוא כ-400 מיליון שקל תועלת למשק לפי ועדת טרכטנברג, שהוקמה בזמנו, אחרי המחאה החברתית, כך שאנחנו פועלים.

ישראל כץ: בירושלים יש הרכבת הקלה.

ישראל כץ: יש צורך להאריך את שלוחות הרכבת הקלה.

ישראל כץ: משרד האוצר מוביל את המגע מול החברות הקיימות, לראות אם יינתן להן לעשות את זה או שיצטרכו להוציא את זה למסגרת אחרת.

ישראל כץ: ובתווך, בהסכם החדש עם אגד – בהחלט נושא ירושלים, וקווים בירושלים יימסרו לעוד מפעילים כדי להשביח את התחרות.

יצחק וקנין: אדוני סיים את התשובה?

ישראל כץ: כן.

יצחק וקנין: אני מודה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר ישראל כץ.

יצחק וקנין: אני מבקש משר האנרגיה יובל שטייניץ שיעלה להשיב על שאילתה דחופה מס' 363, של חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: דב חנין, יש לך שאילתה בנושא: חשש מזיהום עקב הקמת תחנת דלק על שפת הכינרת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: יעל כהן-פארן – שאלה נוספת.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, פורסם, כי רשות המים אישרה הקמת תחנת דלק על שפת הכינרת, על אף החשש לזיהום.

דב חנין: רצוני לשאול: 1.

דב חנין: האם נכון הדבר?

דב חנין: 2.

דב חנין: אם כן, מדוע?

דב חנין: 3.

דב חנין: מהם הסיכונים? 4.

דב חנין: מהי התוכנית לטיפול בתקלות?

דב חנין: 5.

דב חנין: מדוע לא נבחרו חלופות?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אדוני השר יובל שטייניץ, שר האנרגיה, ישיב.

יובל שטייניץ: תודה.

יובל שטייניץ: קודם כול, אני רוצה לברך את חבר הכנסת ד"ר דב חנין, חבר כנסת בעל ערנות יוצאת דופן לאיכות הסביבה ולנושאים של בריאות הציבור.

יובל שטייניץ: אני רוצה לשבח אותך על כך, ואני רוצה לומר לך שבשנתיים האחרונות הערכים הבסיסיים של משרד האנרגיה שונו מן היסוד.

יובל שטייניץ: עד לפני שנתיים, במשך 68 שנים, משרד האנרגיה ראה את עצמו כאחראי לאספקת אנרגיה, לביטחון אנרגטי, אבל נושאים של בריאות הציבור ואיכות הסביבה הושארו – בריאות הציבור למשרד הבריאות, ואיכות הסביבה למשרד להגנת הסביבה.

יובל שטייניץ: בתקופה האחרונה יש שינוי משמעותי: הגדרתי מחדש את המטרות הבסיסיות והערכים הבסיסיים של משרד האנרגיה כאספקת אנרגיה וביטחון אנרגטי תוך שמירה על בריאות הציבור.

יובל שטייניץ: ולכן אני שמח על השאלה, כי אני חושב שבריאות הציבור וגם איכות הסביבה והשמירה על מעט הטבע שעוד נותר לנו במדינתנו הצפופה, ההולכת ומתפתחת, הן דבר חשוב מאוד.

יובל שטייניץ: כמובן, צריך לעשות את זה בשכל – לא להתנגד לכל דבר, כי בסוף צריכים תשתיות, ויש פה בני אדם, וצריכים ביטחון אנרגטי.

יובל שטייניץ: אבל לעשות את הדברים בשכל ובהיגיון.

יובל שטייניץ: עכשיו לגוף העניין.

יובל שטייניץ: אני אסביר קודם כול בשפה רגילה, ואחר כך אני אקרא את הפרטים.

יובל שטייניץ: קודם כול, לא מדובר בתחנת דלק אלא באתר תדלוק של משטרת ישראל שמיועד רק לספינות של משטרת ישראל.

יובל שטייניץ: מה שקרה הוא פשוט שבעקבות הצורך לסגור את סכר דגניה וירידת המפלס המשמעותית והחמורה במי הכינרת לא היה אפשר לתדלק את ספינות המשטרה.

יובל שטייניץ: יש בכינרת שתי תחנות דלק לספינות, אבל אלו תחנות שלא מתדלקות באותו הדלק, ולכן היה צריך לסדר למשטרה תחנת תדלוק משלה שתספק את הדלק לספינות השיטור של המשטרה.

יובל שטייניץ: זה לא שאין תחנות תדלוק; יש תחנות תדלוק של ספינות וסירות אזרחיות בכינרת, שהן כמובן הרוב המכריע, וכאן מדובר בתחנת תדלוק יבילה, קטנה, שנועדה לפתור בעיה ספציפית לכמה סירות משטרה.

יובל שטייניץ: ברגע שמפלס הכינרת יעלה, התחנה הזאת תתבטל.

יובל שטייניץ: עכשיו אני מקריא, כי בכל זאת, התשובה מסודרת יותר: בעקבות רצף השנים השחונות בצפון ומצב מפלס הכינרת הנמוך היה צורך בסגירת סכר עפר בין הכינרת ובין מוצא הירדן, כפי שנעשה גם בשנות בצורות קודמות, למשל בשנים 2001 ו-2008.

יובל שטייניץ: הדבר חיוני גם כדי שנוכל להמשיך באספקת מים, ולו מצומצמת, לחקלאי האזור, וגם כדי שנוכל לספק את המים שהתחייבנו לספק בהסכם השלום לממלכת ירדן.

יובל שטייניץ: המשמעות של סגירת אותו סכר, סכר עפר, הייתה שהיה צריך להוציא את סירות השיטור הימי מתעלת הירדן אל מעבר לסכר, לכיוון הכינרת.

יובל שטייניץ: עד היום הסירות הללו תודלקו בתחנת תדלוק בבסיס השיטור הימי, מאחר שאין בכינרת תחנות תדלוק לבנזין.

יובל שטייניץ: יש תחנות תדלוק סטטוטוריות בטבריה ובעין גב, אבל התחנות הללו מתדלקות בסולר, ולא בבנזין של ספינות המשטרה.

יובל שטייניץ: עם הוצאת הסירות התחילו רשות המים, מקורות, רט"ג והשיטור הימי בחיפוש אלטרנטיבה זמנית לתדלוק.

יובל שטייניץ: נבדקו כאלטרנטיבה חלופות בעין גב, בטבריה, במעגן הדייג בטבריה, אך מסיבות שונות – סטטוטוריקה, טווחי בטיחות, אפשרות לכניסת מכלית למילוי התחנה היבילה וכו' – לא התאפשרה אף אחת מהאלטרנטיבות.

יובל שטייניץ: לכן, כברירת מחדל, מוקמה התחנה היבילה בדגניה ליד מקום עגינת הסירה, וגם אז הדבר נעשה רק לאחר שווידאנו שהצבת תחנת התדלוק תתבצע באופן המבטיח שלא תהיה דליפת בנזין למים.

יובל שטייניץ: לכן, לאחר חוות דעת של המשרד להגנת הסביבה בנושא, הונחתה חברת מקורות להניח מאצרת בטון שתמנע דליפה מהתחנה היבילה אל האגם.

יובל שטייניץ: הנושא מוסדר במקביל בהליכי התכנון.

יובל שטייניץ: יש להדגיש שלא שמדובר בתחנת דלק.

יובל שטייניץ: התחנה הזאת לא מספקת דלק לכל מי שרוצה לרכוש דלק, לכל פונה.

יובל שטייניץ: מדובר על מכל שמיועד לאספקת הדלק לסירות המשטרה בלבד.

יובל שטייניץ: ברגע שהכינרת תחזור למפלס סביר, באזור 212 מטר מתחת לפני הים, יפורק סכר העפר, סירות המשטרה תוכלנה לחזור לעגון בבסיס השיטור הימי, ואז תפורק תחנת התדלוק היבילה.

יובל שטייניץ: לסיכום, רשות המים לא תיתן יד לפעולה שתביא לזיהום הכינרת או לפגיעה במים.

יובל שטייניץ: פעילויותיה של הרשות בעניין זה, כפי שפירטנו, נעשו בשום שכל ובמחשבה תחילה, לאחר בדיקת האלטרנטיבות ובאיזון של מכלול האילוצים והשיקולים הרלוונטיים לעניין, ותוך תיאום והתייעצות עם כל הגורמים הרלוונטיים.

יובל שטייניץ: אכן, הכינרת יקרה לכולנו.

יובל שטייניץ: אני מודה על השאילתה.

יובל שטייניץ: אנחנו מתפללים כולנו שהשנים הקרובות יהיו שנים שחונות פחות וגשומות יותר בכל הארץ, אבל בעיקר בצפון ובאגן ההיקוות של הכינרת, ואז בעיה כזאת לא תחזור בשנים הקרובות.

יצחק וקנין: דב, שאלה נוספת.

יצחק וקנין: אחריך – חברת הכנסת יעל פארן.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה לך, אדוני השר, על תשובתך המפורטת.

דב חנין: אתמול ציינו בכנסת את יום הסביבה.

דב חנין: כפי שאדוני השר יודע, בשנה שעברה הייתה לארגוני הסביבה ביקורת רבה על משרד האנרגיה.

דב חנין: ההגינות מחייבת אותי לומר לך שדווקא אתמול בדיונים נשמעה הערכה גדולה להחלטה שלך, גם באופן אישי, בעניין תחנות הכוח הפחמיות בחדרה – מהלך מאוד מאוד חשוב וראוי לציון.

דב חנין: אני חושב שנכון לומר את זה כאן, כי כאשר מבקרים ראוי גם להביע הערכה, כי כך הדיון נעשה ענייני יותר ובאמת דיון שתורם לעניין בצורה נכונה יותר.

דב חנין: בעניין אותה נקודת תדלוק שאדוני ענה עליה, מסתבר שהנקודה הזאת אפילו הוקמה ללא היתר בנייה – כך מפרסם הבוקר אמיר בן-דוד בידיעות אחרונות.

דב חנין: לפי חוק התכנון והבנייה, אין שום ספק שהקמת מתקן כזה מחייבת היתר בנייה, אז איך קורה שדבר כזה מוקם בלי היתר בנייה?

דב חנין: זו שאלה מאוד מאוד רצינית.

דב חנין: בהיבט היותר-רחב, אדוני השר, אני מברך מאוד על האמירה שלך שמשרד האנרגיה והתשתיות רואה את עצמו כמשרד עם ראייה סביבתית רחבה, ואין ספק שראייה כזאת נדרשת ביחס לכינרת, שהיא אגם רגיש במיוחד ומקור מים מרכזי של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: שאלה, אדוני.

יצחק וקנין: שאלה.

דב חנין: אבל כמו שקורה בהרבה מאוד מקומות בעולם, באגמים כאלה ישנן הוראות שאומרות שבכלל אסור להפעיל שם סירות של בנזין, ומפעילים שם סירות עם מנוע חשמלי.

דב חנין: למה לא נעשה את זה גם בארץ ובכינרת?

דב חנין: בעניין רשות המים, שמופקדת על הכינרת, אולי הגיע הזמן שברשות המים, שיש בהנהלתה היום שמונה נציגים, יהיה גם נציג של ארגוני סביבה, כדי שאת אותן תובנות יוכל להכניס לתוך הדיונים של רשות המים ולא נצטרך להעלות אותן בכנסת.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה רב לדב חנין.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יובל שטייניץ: רגע.

יובל שטייניץ: אני רוצה לענות לו קודם, אחרת אני אשכח.

יצחק וקנין: תרשום.

יצחק וקנין: הסדר הוא סדר.

יצחק וקנין: אין אפשרות כזאת.

יובל שטייניץ: טוב.

יובל שטייניץ: אוקיי.

יובל שטייניץ: לא ידעתי.

יצחק וקנין: התקנון הוא – – –

יובל שטייניץ: אני מכבד את הנחיותיך.

יצחק וקנין: כן, ודאי.

יצחק וקנין: יעל כהן-פארן תשאל, ואדוני ישיב גם לדב חנין וגם לה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ואדוני השר, שלום.

יעל כהן-פארן: גם אני מצטרפת לדברים שאמר חברי חבר הכנסת דב חנין אתמול ביום הסביבה.

יעל כהן-פארן: גם אני באופן אישי הרעפתי עליך תשבחות – אתה יכול לשאול את הארגונים – על ההחלטה שלך להפחית את שרפת הפחם בישראל ולסגור את תחנות 1–4.

יעל כהן-פארן: אני מקווה שהיא באמת תעוגן בקרוב מאוד בהחלטת ממשלה.

יעל כהן-פארן: אבל לא על זה אני רוצה לשאול.

יעל כהן-פארן: במסגרת הדיון על הכינרת שהיה כאן אתמול, וגם ביום הסביבה, היה דיון על הבצורת, והכינרת ואזור הכינרת היו במרכז הדיון.

יעל כהן-פארן: המצב שם רע מאוד.

יעל כהן-פארן: כולנו מקווים שיהיה יותר גשם, אבל אין לדעת.

יעל כהן-פארן: אנחנו במצב של התחממות גלובלית ומשבר אקלים שפוגע בנו בנקודה ההיא, הרגישה ביותר שלנו.

יעל כהן-פארן: השאלה היא: מה נעשה בעניין?

יעל כהן-פארן: אני רוצה להעלות בפניך – אני לא יודע כמה אתה מודע לוויכוח בין מומחים, הידרולוגים – – –

יצחק וקנין: יעל, נא שאלי את השאלה.

יעל כהן-פארן: אסיים בשאלה.

יעל כהן-פארן: קיים ויכוח בין הידרולוגים, של רשויות המדינה אפילו, בין מומחים, וכרגע, בשל מחלוקת עניינית ומקצועית, בכל זאת רשות המים לא נוקטת את עקרון הזהירות המונעת, לטעמי, ושואבת מים בקידוחים עמוקים בצפון עמק החולה – מצב שלהערכת מומחים, שאולי היא לא מסכימה אתם, הוא בעייתי למצב המים והנחלים בכל האזור.

יעל כהן-פארן: אני פונה אליך שלא לחכות לגשם.

יעל כהן-פארן: האם אפשר לקדם החלטות תוך מחשבה על עקרון הזהירות המונעת של רשות המים ולא לקדוח בצפון הכינרת?

יעל כהן-פארן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: אדוני ישיב כפי רצונו.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות לחברי הכנסת דב חנין ויעל פארן.

יובל שטייניץ: לא כל יום שר מקבל במליאה מחמאות מהאופוזיציה.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לך – אתמול אמרתי את זה פה, כאשר ניהלתי את הדיון בנושא הזה – שאני חושב: דב חנין כבר ותיק פה, ויעל כהן-פארן היא בקדנציה הראשונה, ואני יכול להגיד לך שהיא פעילה בנושא החברתי הסביבתי ברמה שאני ממש יכול – זה מכבד את הכנסת.

יובל שטייניץ: אני מסכים, והמחמאות שנתתי קודם לדב חנין – אני באותו אופן מתפעל לעתים גם מכמה רעיונות שהביאה בנושאים האלה חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואני מודה לשניכם על הפרגון ועל המחמאות.

יובל שטייניץ: מאחר ששניכם הזכרתם את נושא הפחתת הפחם, ואני לא בטוח שכל הציבור ער עד הסוף למהפכה הדרמטית בתחום הזה, אני רק אציין את הנתונים הבסיסיים.

יובל שטייניץ: עד לפני שנה ההחלטה הייתה לבנות עוד תחנות בפחם, תחנות כוח פחמיות, שיפיקו חשמל על ידי שרפת פחם.

יובל שטייניץ: הייתה החלטה ספציפית על תחנה שלישית, שנקראה תחנה D.

יובל שטייניץ: הכיוון היה שבעתיד אולי נצטרך תחנות נוספות.

יובל שטייניץ: מה שקרה בשנה-שנתיים האחרונות הוא זה: קודם כול, ביטלתי את ההחלטה לבנות תחנות פחמיות נוספות; שנית, הודעתי על סגירת יחידות 1–4, שזה רוב התחנה הפחמית בחדרה, בתוך חמש שנים – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, אנא מכם.

יצחק וקנין: זה ממש מפריע.

יובל שטייניץ: – – והחלפת התחנה הפחמית המיושנת הזאת בתחנה שתפעל ותפיק חשמל מגז טבעי באותו אזור; שלישית, כבר נתתי הנחיה השנה, אחרי ההפחתות שכבר היו קודם, להעביר עוד 20%, שזה בעצם עוד שליש, משרפת פחם לגז טבעי.

יובל שטייניץ: כך שאם אנחנו משווים את כמויות הפחם שנשרפו בתחנות הכוח בישראל בשנת 2014 להיום, יש לנו ירידה שכבר מתקרבת ל-50%, לחצי מהפחם.

יובל שטייניץ: כלומר, היום, 2017, זו השנה הראשונה שרוב החשמל – כולל כמובן החשמל כאן בכנסת – לא מיוצר בפחם אלא מעל 60%–62% בגז טבעי, ורק באזור ה-30% בפחם, והמגמה היא להוריד את הפחם ל-10%, ואולי, בעזרת השם, גם לפחות מזה תוך כמה שנים.

יובל שטייניץ: הסיבה מאוד ברורה: הפחם, המזוט והסולר הם דלקים מזהמים, והגז הטבעי הוא הדלק הנקי ביותר בעולם.

יעל כהן-פארן: חוץ מהשמש.

יובל שטייניץ: לכן, יש לנו אינטרס עליון כמה שיותר מהר להחליף פחם, מזוט, סולר ונפט בגז טבעי, וכמובן, תוך המשך ההתפתחות של האנרגיות המתחדשות.

יובל שטייניץ: עכשיו לגבי השאלות הספציפיות.

יובל שטייניץ: בעצם, ההערות שלכם הולכות לאותו כיוון, אז אומר כך: קודם כול, היום, מלפני שבוע, בראש רשות המים עומד המהנדס גיורא שחם, שהתמחה במיוחד באזור הכינרת ואגן ההיקוות של הכינרת.

יובל שטייניץ: בזמנו הוא היה המתכנן והמוציא לפועל של פרויקט הצלת החולה ויצירה מחדש של אגמון החולה, פרויקט קריטי לאיכות הסביבה, שתרם המון לשימור הטבע, או לחידוש הטבע בישראל.

יובל שטייניץ: כל מי שמבקר באגמון החולה, בשמורת הטבע הנהדרת הזאת, ורואה את הג'מוסים ואת עשרות אלפי העגורים והחסידות ואת כל הציפורים הנודדות והשפמנונים והצמחייה לא יכול שלא להתפעל מכך.

יובל שטייניץ: הוא מומחה לתחום הזה.

יובל שטייניץ: לכן, אני מאמין שמאחר שעכשיו בראש רשות המים עומד אדם שבאמת התמחה – והוא גם גר באזור, במושבה כינרת – בכינרת ובאגן ההיקוות שלה ובעמק החולה, יימצאו הפתרונות הנכונים ויישקלו השיקולים המתאימים, כשאנחנו תמיד, יעל, בדילמה שצריך לתת מים גם לחקלאות בשנים הקשות, ואז הדילמה של כמה לשאוב – – –

יעל כהן-פארן: או להכריז בצורת – – –

יצחק וקנין: יעל.

יובל שטייניץ: רגע, שנייה.

יצחק וקנין: יעל, זה לא יסתיים.

יצחק וקנין: את צריכה להבין.

יובל שטייניץ: שנית, אנחנו שוקלים פתרונות ארוכי טווח, כמו התפלה לטובת האזור הזה מהים התיכון.

יובל שטייניץ: אפילו את הדבר הזה התחלנו לשקול.

יובל שטייניץ: לגבי מה שאמר חברי דב חנין, אינני יודע על רישיון הבנייה.

יובל שטייניץ: לדעתי, אם זו תחנה יבילה, יכול להיות שלא צריך אישור.

יובל שטייניץ: בכל מקרה זו תחנה של המשטרה.

יובל שטייניץ: אני מציע להפנות אל המשטרה.

יובל שטייניץ: אני בטוח שהיא פועלת על פי חוק.

יובל שטייניץ: רשות המים רק אישרה לשים שם, ואני חושב שאם זה מתקן זמני ויביל, לא בטוח שצריך אישור בנייה.

יובל שטייניץ: אבל אמרת עוד דבר, נתת לי רעיון, ואני מבטיח לך לבדוק את הרעיון בחודשים הקרובים.

יובל שטייניץ: אולי באמת, מאחר שהכינרת היא האגם הלאומי שלנו, אנחנו צריכים – אולי בהדרגה, בתוך כמה זמן – לקבוע כלל שסירות בכינרת יהיו סירות שיונעו בחשמל, או מצדי בגז טבעי, ב-CNG, שגם ממנו אין סכנת זיהום, ולא בסולר או בנזין.

יובל שטייניץ: זה רעיון שעל פניו נראה לי מצוין, רציני, אטרקטיבי; ייבדק במהלך החודשים הקרובים.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר יובל שטייניץ, שר האנרגיה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני חוזר על מה שאמרתי.

יצחק וקנין: מאחר שהצטרפה אלינו קבוצה גדולה נוספת של ניצולי שואה, שנמצאים אתנו ביציע האורחים, אני מברך גם את אלה שהצטרפו בדקות האחרונות.

יצחק וקנין: אני מברך אתכם, כל דיירי המעונות, הקבוצה המיוחדת הזאת.

יצחק וקנין: ידידי אלי אלאלוף, אתמול אמרתי וציינתי, לפני שנכנסת, את היום המיוחד שכבודו ארגן כהוקרה לוועידת התביעות.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לך שארגנת יום נפלא וראוי לוועידת התביעות, על כל הפעילות שהיא עושה, ועל כך תבוא על הברכה.

יצחק וקנין: אני שוב מברך אתכם: יהי רצון שתאריכו ימים, מתוך בריאות איתנה ונהורא מעליא, אמן ואמן.

יצחק וקנין: אני מזמין את השר לביטחון הפנים, השר גלעד ארדן, שישיב על שאילתה דחופה מס' 362, בנושא:

יצחק וקנין: תנאי אסירים ביטחוניים בשעה שחיילים מצויים בשבי, של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי זוהר, רשות הדיבור שלך.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני השר, כידוע, ה"חמאס" מחזיק בהדר גולדין ואורון שאול, שנשבו בהפסקת אש במבצע צוק איתן.

מכלוף מיקי זוהר: הקבינט קבע ב-1 בינואר 2017 הפסקת הטבות למחבלים.

מכלוף מיקי זוהר: ברצוני לשאול את אדוני: 1.

מכלוף מיקי זוהר: מדוע ניתנות למחבלים הטבות במקום מענה לצרכים בסיסיים בלבד? 2.

מכלוף מיקי זוהר: האם החוק הבין-לאומי מחייב אותנו בזאת?

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לח"כ.

יצחק וקנין: ישיב על השאילתה השר לביטחון הפנים.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: אינני יודע אם משפחת גולדין נמצאת כאן ביציע.

גלעד ארדן: בכל מקרה, אני קודם כול רוצה להביע את הערכתי על הפעילות של המשפחה ועל העמדות שלה.

גלעד ארדן: נפגשתי אתמול עם משפחת גולדין ועדכנתי אותם בצעדים שאני נוקט, ואני אפרט חלק ממה שאני יכול לפרט כאן מעל בימת הכנסת.

גלעד ארדן: לפני הכול חשוב לי להדגיש שלמדינת ישראל, ולי כמובן באופן אישי, כחבר בממשלה ובכנסת, יש חובה מוסרית עליונה להחזיר הביתה את החיילים ואת האזרחים שמוחזקים בידי ארגון הטרור הרצחני "חמאס" ברצועת עזה – כמובן את חיילינו הדר גולדין ואורון שאול, את אזרחינו אברה מנגיסטו והישאם א-סייד.

גלעד ארדן: נעשים מאמצים מאוד רחבים כדי שהמטרה הזאת תושג, אבל לצערנו, כידוע עדיין לא עמדנו במשימה.

גלעד ארדן: נקודת המוצא בהתייחס לשאילתה היא שתנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים, מחבלים, הם בהתאם למינימום שהוראות המשפט הישראלי והוראות המשפט הבין-לאומי מחייבות.

גלעד ארדן: בניגוד למדינת ישראל, ארגון הטרור הרצחני "חמאס" מפר כל אמנה בין-לאומית, מפר את הדין ההומניטרי הבין-לאומי, ולתפיסתי ולאמונתי ה"חמאס" חייב להבין שלא נשלים עם ההתנהגות המפלצתית והלא-אנושית שלו, ואנחנו חייבים לגרום לכך שה"חמאס" ישלם מחיר כבד על התנהגותו.

גלעד ארדן: לפיכך, יזמתי בקבינט את אותה החלטה – היא לא מדויקת, כי זו לא ההחלטה שהתקבלה בקבינט, אני פשוט לא יכול לפרט את ההחלטה, אבל אני שיזמתי את הדיון בקבינט הביטחוני שעוסק בתנאי ההחזקה של המחבלים בבתי-הכלא, ואני רואה זאת כחובתי כשר לביטחון הפנים לעשות כל מה שניתן כדי שהתנאים של המחבלים בבתי-הכלא, מחבלי ה"חמאס", יוכבדו.

גלעד ארדן: אף שמטעמים מובנים אני לא יכול להרחיב כאן יתר על המידה בנוגע לכל הפעולות שאנחנו מבצעים, חשוב לי להוסיף ולהדגיש שהממשלה והקבינט, ואני, כמובן, עוסקים בסוגיה הזאת באופן רציף, ונמשיך לעשות כך, כי זאת חובתנו עד להחזרת חיילינו ואזרחינו.

גלעד ארדן: ככלל, שירות בתי-הסוהר לא מעניק לאסירים ביטחוניים הטבות, כפי שנכתב בשאילתה, ואם כבר צריך לתאר זאת באופן כללי, המצב של האסירים הביטחוניים, המחבלים, גרוע בהרבה ממצבם של אסירים פליליים, כפי שאכן צריך להיות.

גלעד ארדן: אסירים ביטחוניים, מחבלים, בשונה מאסירים פליליים, אינם זכאים לשום קשר טלפוני עם החוץ – לא טלפון ציבורי, בטח לא טלפון סלולרי, לא קשר טלפוני עם משפחתם; הם לא זכאים – בניגוד לשמועות ולשקרים – הם לא זכאים לרכוש השכלה גבוהה בשום מסגרת: לא אוניברסיטה, לא אוניברסיטה פתוחה, וגם אם איזה ארגון או אוניברסיטה פלסטינית מודיעה שהיא מעניקה תואר מיוזמתה לאיזה מחבל, זה בוודאי לא נעשה באמצעות שירות בתי-הסוהר אלא זה סוג של פיקציה שמערכת ההשכלה הפלסטינית מחליטה לומר או לפרסם, וכמובן אסירים ביטחוניים, מחבלים, לא זכאים לשום חופשות מהכלא.

גלעד ארדן: המחבלים, בשונה מאסירים פליליים, לא מתאפשרים להם ביקורים מדרגת קרבה שנייה, ויש עליהם הרבה מאוד הגבלות נוספות.

גלעד ארדן: ולכן, לסיכום, תנאי הכליאה והמחיה שלהם, כפי שאמרתי, לא נכנסים להגדרה של הטבות אלא הם תנאי מחיה בסיסיים בהתאם למה שהדין והחוק מחייבים.

גלעד ארדן: אני רוצה גם להזכיר שלפני חודש בלבד הסתיימה שביתת רעב של אסירים ביטחוניים, מחבלים, שבמקרה הזה קשורים בעיקר ל"פתח" – חלקם הקטן היה מ"חמאס" – שבמסגרתה נמנעו מאות אסירים מלאכול במשך 40 ימים רצופים.

גלעד ארדן: והם לא שבתו, אדוני היושב-ראש, בגלל הטבות או תנאים טובים או איזה חיים טובים בכלא; הם שבתו בגלל המדיניות הישראלית הנוקשה, שמקפידה לספק למחבלים הארורים את המינימום המתחייב לפי החוק הישראלי והדין הבין-לאומי ולא מעבר לכך.

גלעד ארדן: ואני גם מזכיר שהשביתה הזאת הסתיימה עם אפס הישגים – שוב, לא כי מישהו פה נותן להם הטבות, אלא כי החלטנו שאנחנו לא מנהלים עם מחבלים שום משא ומתן לגבי תנאי הכליאה שלהם.

גלעד ארדן: הכנסת הזאת, אדוני היושב-ראש, קבעה לא מזמן כמה בעלי תפקידים בעקבות יוזמה שלי להפסיק את תעשיית הביקורים של חברי כנסת אצל אסירים ביטחוניים – הכנסת קבעה כמה בעלי תפקידים שיש להם סמכות לבקר ולפקח על תנאי הכליאה של אסירים, כולל אסירים ביטחוניים.

גלעד ארדן: זה כולל למשל את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, יושב-ראש ועדת הפנים ועוד ארבעה חברי כנסת שקיבלו מעמד של מבקרים רשמיים.

גלעד ארדן: וכמובן, בהמשך לתשובה שלי, אותם חברי כנסת יכולים לבוא ולפקח לא רק אם התנאים מספיק טובים אלא בדיוק על הצד השני – הם יכולים לבוא ולפקח ולדעת אחת ולתמיד, בניגוד לכל האמירות על לוקסוס או על איזשהם תנאים טובים ועוד שקרים מופרכים כלפי מצבם של המחבלים, האסירים הביטחוניים – חברי הכנסת האלה יכולים בכל רגע נתון לבקר ולעמוד מקרוב על המצב ועל תנאי הכליאה שלהם.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מיקי זוהר, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני השר, שאלה נוספת לי: האם אנחנו יכולים להחיל את עקרון ההדדיות בהחזקת אסירים על מנת שאותם מחבלים שנמצאים היום בכלא הישראלי לא יקבלו כל הטבה?

מכלוף מיקי זוהר: הרי ידוע – – –

אוסאמה סעדי: – – – אמר לך השר.

מכלוף מיקי זוהר: הרי ידוע שאויבינו לא מאפשרים לנו לבקר את השבויים – – –

יצחק וקנין: אדוני השר כץ וחבר הכנסת מוזס, אנא מכם, זה מפריע לדיון.

יצחק וקנין: אתם מדברים בקול רם.

מנחם אליעזר מוזס: חשבתי שאתה מזמין אותי לבמה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי ידוע, אדוני השר, שלא מאפשרים לנו לבקר את השבויים; לא מאפשרים אפילו ביקור של הצלב האדום כדי לראות מה מצבם של השבויים.

מכלוף מיקי זוהר: האם לא הגיעה העת שעקרון ההדדיות הוא שינחה אותנו ונפסיק גם את הביקורים של קרובים מדרגה ראשונה?

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי זוהר.

יצחק וקנין: יעלה דב חנין, ואחריו – יואב קיש.

יצחק וקנין: רק להפעיל את המיקרופון לדב חנין.

יצחק וקנין: כן, אדוני.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בשבוע שעבר ועדת השרים למאבק באלימות בראשותך אימצה את ההצעה שגיבש הצוות הבין-משרדי לתוכנית לאומית למניעת רצח נשים ואלימות במשפחה.

דב חנין: זה צוות שהתחיל את עבודתו עוד בשנת 2014.

דב חנין: ראשית, אני מברך על אימוץ התוכנית הזאת, תוכנית החומש בנושא הזה.

דב חנין: העלות של התוכנית הזאת מוערכת ב-50 מיליון שקלים לשנה.

דב חנין: הבעיה היא, אדוני השר, שלפחות לפי הפרסומים, התקציב הזה עדיין לא הוקצה.

דב חנין: משרד האוצר לא מקצה כרגע כסף לתוכנית הזאת, לפחות לפי הפרסומים, ומה שיש זה תקציבים מעטים יחסית של משרד הרווחה: שבעה מיליון שקלים השנה, 12 מיליון בשנה הבאה – פערים מאוד מאוד גדולים מול הצרכים התקציביים שהתוכנית החשובה הזאת מעלה.

דב חנין: מה בכוונתך לעשות כדי לגרום לכך שהמהלך החשוב הזה באמת ימומש במציאות?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יואב קיש, גם הוא שאלה נוספת.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני מאוד שמח לשמוע מהשר שהוא גם נפגש עם משפחת גולדין, ואני בטוח שהוא מגויס למהלך הזה בכל הכוח ועושה ככל שניתן.

יואב קיש: יש לי שאלת הבהרה שלצערי לא הצלחתי להבין את התשובה עליה, והשאלה מאוד פשוטה: האם יש ביקורים של משפחות מעזה שמבקרים טרוריסטים בישראל?

יואב קיש: האם יש?

יואב קיש: ובהמשך לזה, אם יש – האם החוק הבין-לאומי מונע מאתנו להפסיק את זה או שיש איזו סיבה אחרת שאנחנו מחליטים להמשיך את זה?

יואב קיש: אם התשובה היא לא, אין ביקורים, אז מבחינתי כמובן השאלה השנייה לא רלוונטית, אבל אם יש ביקורים, ואני מבין שאתה שותף למהלך הזה – האם יש משהו שמגביל אותנו מלבטל אותם?

יואב קיש: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב לכל השואלים.

גלעד ארדן: תחילה אני אענה במשולב על שאלות ההמשך של חבר הכנסת זוהר וחבר הכנסת קיש.

גלעד ארדן: אני, כפי שתיארתי קודם, פועל כבר זמן רב, כולל זה שיזמתי את הישיבה בקבינט, ואם תחפשו בחקיקה מהעבר אז תגלו גם שהגשתי הצעת חוק בנושא הזה לפני כמה שנים בגלל קשיים שמשרד המשפטים הערים בעבר בנושא הזה של השוואת התנאים.

גלעד ארדן: צריך לזכור שארגון ה"חמאס" הוא ארגון טרור מוכרז, וככזה, כפי שתיארתי, הוא מפר באופן בוטה ושיטתי והוא לא רואה את עצמו מחויב לדין הבין-לאומי.

גלעד ארדן: לצורך העניין הוא יורה טילים ורקטות על אזרחי ישראל ואנחנו לא יורים טילים ורקטות על תושבי עזה, ואתה גם לא דורש את זה בשלב זה, אני מניח.

גלעד ארדן: ולכן, ההשוואה היא לא בדיוק אמירה נכונה, כי אנחנו יכולים לשאוף לדרדר את התנאים של אסירי "חמאס" – ובעיני, פה אני בהחלט רואה עין בעין אתכם שזה הערך המוסרי שאנחנו צריכים לשאוף אליו – אבל עדיין אנחנו מוגבלים בהתאם למשפט הבין-לאומי, ומה שמשרד המשפטים אומר, או היועץ המשפטי לממשלה, שהוא מוכן או לא מוכן להגן, וכידוע לנו תמיד יוגשו עתירות לבג"ץ על כל החלטה.

גלעד ארדן: אז זה מאבק שאני כבר כמה שנים עוסק בו.

גלעד ארדן: אני יכול לומר שלאחרונה יש בו התקדמות מסוימת, ואני עדכנתי לגביה את משפחת גולדין.

גלעד ארדן: אני לא חושב – זה לא רק אני, גם בהתייעצות עם מי שמוביל את כל הנושא הזה של השבת חיילינו ואזרחינו למדינת ישראל; עדיף כך לנהל את הדברים, ולכן לצערי אני לא יכול לפרט מעבר למה שאמרתי עד כה, אם כי לגבי הערך, המדיניות ולאן שאתם מכוונים אני בהחלט שותף לראייה שלכם את פני הדברים ולאן אנחנו צריכים לקדם אותם.

גלעד ארדן: אשר לשאלת ההמשך של חבר הכנסת חנין, בהחלט יש כאן בעיה שעדיין לא נפתרה.

גלעד ארדן: כמובן, אנחנו רואים את הטרגדיות האדירות של רצח נשים, שאנחנו מחויבים לעשות הרבה יותר כדי להגן על שלומן וביטחונן, ובהקשר הזה ועדת השרים בראשותי אישרה תוכנית רב-שנתית שתחזק הרבה יותר את הפעילות הממשלתית בנושא הזה.

גלעד ארדן: הפעילות רלוונטית כמובן למשטרה, אבל גם למשרד הרווחה ולמשרדים נוספים.

גלעד ארדן: ופה, לצערי, משרד האוצר עדיין לא אמר את דברו, אם כי אני חייב לומר שסגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, השתתף בישיבה, נחשף לכל פרטי התוכנית והתחייב שיקוים עכשיו משא ומתן עם האוצר.

גלעד ארדן: אני מניח כרגיל שחלק האוצר ידרוש שהמשרדים יעשו מתוך תקציבם, אולי אפילו בצדק.

גלעד ארדן: בכל מקרה, ההנחיה שלי למשטרה, וגם הנחיית המפכ"ל, היא להקים מחלקי משפחה שיתמכו בתחום הזה.

גלעד ארדן: התהליך הזה כבר התחיל ב-15 התחנות המרכזיות, ואנחנו מקדמים תיקוני חקיקה בנושא הזה, ואני מניח שגם משרד הרווחה.

גלעד ארדן: אבל בוודאי שכשנחשפים להיקף של הבעיה אי-אפשר בלי שמשרד האוצר יסייע גם הוא בנושא כל כך חשוב.

גלעד ארדן: כלומר, כשאומרים "נטו משפחה" – גם מניעת מעשי רצח ואלימות במשפחה זה סוג של "נטו משפחה", חשיבות השמירה על קיומו של התא המשפחתי ועל שלומם וביטחונם של הנמנים עמו.

גלעד ארדן: אז אני מקווה ומצפה שמשרד האוצר ישתתף גם הוא בתקצוב התוכנית.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים, השר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: תודה לשואלים.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4317/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: איפה יואב קיש?

יצחק וקנין: טוב, אני עובר לחקיקה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הטבות במס וייעוץ במס (תיקוני חקיקה) (תיקון – הארכת הוראות מעבר), התשע"ז–2017, של יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: הצעה זו קיבלה פטור מחובת הנחה והיא בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים יציג את הצעת החוק.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, הטבות במס וייעוץ במס (תיקוני חקיקה) (הארכת הוראות מעבר), היא הצעת חוק שחתומה על ידי כל חברי ועדת הכספים, נדמה לי – כמעט כולם.

משה גפני: על כל פנים, כולם ביקשו את הצעת החוק הזאת.

משה גפני: אסביר בקצרה על מה אנחנו מדברים.

משה גפני: בהצעת חוק הטבות המס ביישובים קבענו שלושה פרמטרים שעל פיהם נקבעות הטבות המס בכל היישובים המדוברים, שהם נמצאים באותה מפה של הטבות המס, שיש לה גבולות; על פי החלטות הממשלה הקודמות, יש גבולות למפה הזאת.

משה גפני: יש שלושה פרמטרים שעל פיהם קובעים את הטבות המס, את שיעור המענק ואת המחיר שעליו זה חל: האחד הוא מדד ביטחוני, השני הוא מדד חברתי-כלכלי והשלישי הוא מדד פריפריאלי.

משה גפני: שלושת המדדים האלה קובעים את גובה המענק בהטבות המס שמקבל מי שגר באותו יישוב שעליו מדובר.

משה גפני: יש כמה נושאים שעשינו לגביהם הוראות מעבר.

משה גפני: אחד הדברים המרכזיים שאפשר להגיד שהיה עליהם הוראת מעבר והיא עדיין לא הסתיימה ולכן אנחנו מבקשים את הארכת הוראת המעבר הוא המדד הפריפריאלי.

משה גפני: אתן לכם דוגמה: המועצה האזורית מטה אשר – היישוב הצפוני שנמצא במטה אשר הוא יישוב גבול, הוא צמוד-גדר ממש; אדוני היושב-ראש מכיר את זה, ואיל בן ראובן, חבר הכנסת, שהעלה את זה לפני כמה פעמים.

יצחק וקנין: חניתה, ראש הנקרה, אדמית.

משה גפני: נכון, נכון.

יצחק וקנין: ממש על הגבול, על הגדר.

משה גפני: הם על הגבול, צמודי גדר, שהמדד הזה הוא מדד שצריך להיות מדד מאוד משמעותי.

משה גפני: אלא מה?

משה גפני: מכיוון שאנחנו לוקחים את מטה אשר כמטה אשר, אז המקום הדרומי הוא בכלל עמק יזרעאל, הם מתקרבים למרכז הארץ, והמשמעות של העניין היא משמעות אבסורדית.

משה גפני: קבענו הוראת שעה, הוספנו כסף – לא מספיק; נצטרך לדון על זה בוועדה אם החוק עובר, אבל בחוק נקבע שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה תבודד את היישובים הללו ותקבע לכל יישוב מה המדד הפריפריאלי שלו.

משה גפני: לגבי המדד הסוציו-אקונומי – הם קבעו את זה בדצמבר 2016, נדמה לי.

משה גפני: לגבי המדד הפריפריאלי, שעל פי החוק הם היו צריכים לסיים אותו בינואר השנה, בינואר 2017 – הם לא סיימו.

משה גפני: הם היו בוועדה והם אמרו שהם דורשים – הם לא דורשים אלא הם מבקשים, הם לא יכולים להספיק.

משה גפני: הם אומרים שאולי באוגוסט ואולי אפילו מאוחר יותר.

משה גפני: כלומר, אנחנו נמצאים במצב שבו המדד הפריפריאלי לא חל על יישובי הגבול שהם צמודי גדר, ולכן גם התשלום שהם מקבלים, ההטבה שהם מקבלים היא פחותה.

משה גפני: אנחנו חייבים את המדד הפריפריאלי המדויק כדי שנקבל החלטה אם זה פותר את הבעיה או לא פותר את הבעיה.

משה גפני: לא פותר את הבעיה – נצטרך לשבור את הראש, לראות מה עושים, אף שברור שהמדד הפריפריאלי מקל באופן משמעותי ונותן הטבות מס יותר משמעותיות.

משה גפני: יש נושא נוסף, שאני לא יודע כמה הוא פופולרי ואני לא יודע כמה – כפר ורדים.

משה גפני: כפר ורדים לא נמצא בתוך תשעת הקילומטרים, הוא קילומטר אחד נוסף.

משה גפני: סיכמנו שהוא לא נכנס בתוך מפת היישובים, אבל – – –

יפעת שאשא ביטון: במפה של – – – הוא כן מופיע.

משה גפני: כן.

משה גפני: אבל קבענו שיש שנתיים שהוא יוכל לקבל את הטבות המס כמו שהוא קיבל כל הזמן.

משה גפני: ראש מועצת כפר ורדים סיון יחיאלי היה בוועדה, והוא אמר שהוא עכשיו בבנייה, והוא צריך את פרק הזמן הזה כדי לתת הטבות מס כדי שאנשים יבואו.

משה גפני: עכשיו, אני רוצה להגיד, מעבר לזה שכולם יגידו: כפר ורדים, אנשים עשירים וכו' – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

משה גפני: אני מסכים אתך.

יפעת שאשא ביטון: צריך לחזק את הצפון גם – – –

משה גפני: אני מסכים אתך, לכן עשינו את זה.

משה גפני: העלית את זה בוועדה, ואני הולך להגיד את זה עכשיו.

משה גפני: כדי לחזק את האזור, יש עניין שיבואו אנשים שהם חזקים מבחינה כלכלית.

משה גפני: יש עניין.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לבוא ולהגיד: נכון, אלה אנשים עשירים, אז לא צריך לתת לעולם ועד הטבות מס.

משה גפני: ועשינו את זה.

משה גפני: אמרנו: יש שנתיים הטבות מס.

משה גפני: מה שקרה בדרך – שהגיעו אנשים, במהלך השנתיים האלה הגיעו, ורשות המסים לא נתנה להם את הטבות המס, מכיוון שהיא אמרה שעל פי החוק צריך להתגורר שנה.

משה גפני: טענו בפניהם שזה נכון שצריך להתגורר שנה, אבל על כפר ורדים זה לא חל – אמרנו את זה בוועדה – בגלל שעשינו הוראת שעה, וקבענו שאנחנו רוצים שאנשים יבואו, אז אם אנחנו רוצים שאנשים יבואו אנחנו לא יכולים להחיל את הכלל הזה.

משה גפני: בחוק הזה שאנחנו מציעים עכשיו אנחנו מבקשים להאריך את הוראת השעה גם לכפר ורדים; לכל מי שאנחנו מדברים בחוק הוראת שעה – להאריך לכולם.

משה גפני: ואנחנו, בדיון בוועדה – שאם זה יעבור היום אז בעזרת השם ביום שני נקיים את הדיון – יהיה דיון ארוך על כל הפרמטרים שעליהם אנחנו מדברים.

משה גפני: לחזור על הדברים, אני אומר: אני לא מתכוון לפרוץ את החוק, אני לא מתכוון לשנות את החוק עצמו, מכיוון שאז הוא לא יעמוד בבג"ץ.

משה גפני: אגב, מאוד נעלבתי מוועדת שרים לחקיקה, בגלל שבין יתר הדברים התקשרו אלי ואמרו לי שהם חוששים שאם אעשה שינוי זה ייפול בבג"ץ.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: כל מה שהיה אמור ליפול בבג"ץ זה בגלל שהממשלה לא קיבלה החלטה למעלה מעשר שנים.

יצחק וקנין: עשר שנים.

משה גפני: אז זה היה נופל בבג"ץ.

משה גפני: כל מה שעשינו בוועדת הכספים – שזה לא ייפול בבג"ץ, בגלל שיש קריטריונים ברורים.

משה גפני: אז הם באים להתנות אתי.

משה גפני: אני לא רוצה לתת השוואות, אבל קצת צניעות.

יצחק וקנין: דרך אגב, היה ערעור של אותם יישובים לבג"ץ.

יצחק וקנין: בג"ץ – מה אמר להם?

יצחק וקנין: רבותי, יש קריטריונים היום.

משה גפני: נכון.

משה גפני: נכון.

יצחק וקנין: ענה להם כך.

יצחק וקנין: והוא לא קיבל את – – –

משה גפני: הייתי מציע לוועדת שרים לחקיקה, היות שיש לי הכרת הטוב כלפיהם, בגלל שהם אישרו השבוע שני חוקים – גם את החוק הזה וגם את החוק שיעלה חיים ילין, על הנושא של עוטף עזה – אז אני לא יכול לדבר נגדם.

משה גפני: אבל תאמין לי, אדוני היושב-ראש, קצת צניעות לא הייתה מפריעה להם.

משה גפני: להגיד לי שלא אעשה שינויים בחוק בגלל שאז זה לא יעמוד בבג"ץ?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני ממש מודה להם.

משה גפני: עשר שנים ממשלות ישראל לא קיבלו החלטה על הטבות מס וזה הלך ליפול.

משה גפני: בסוף החודש, כשכבר חוקקנו, זה היה נופל בבג"ץ.

משה גפני: בג"ץ אמר: אני פוסל את החוק.

משה גפני: אנחנו, ועדת הכספים, הצלנו את העניין מבג"ץ.

אוסאמה סעדי: גפני, מסכימים, חלאס, נו.

משה גפני: מה?

אוסאמה סעדי: מסכימים.

משה גפני: אה, מסכימים?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לתמוך בחוק.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: יעלה סגן שר האוצר, ישיב בשם הממשלה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – חבר הכנסת חיים ילין, אתה לא עולה להציג משהו?

חיים ילין: ארבע פעמים אני עולה היום, לא תרצה לראות אותי יותר.

יצחק כהן: הצעת חוק הטבות במס (תיקוני חקיקה) (הארכת הוראות מעבר), התשע"ז–2017.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, מוצע להאריך את הוראות המעבר בחוק הטבות במס (תיקוני חקיקה), המעניקות זיכוי במס ליישובים הנמצאים בפריפריה הדמוגרפית, החברתית והכלכלית, בשנה נוספת – חיימון – עד שנת 2018.

יצחק כהן: מה תעשה ב-2018?

יצחק כהן: כמו כן, מוצע להבהיר את הוראת המעבר שלפיה ההטבה במס תחול גם על תושבים חדשים ביישובים שאינם יישובים מוטבים לפי החוק ולהאריכה בשנה נוספת.

יצחק כהן: עוד מוצע לתקן את פקודת מס הכנסה ולקבוע כהוראת שעה את הגדלת תקרת ההכנסה החייבת במס מ-6,000 שקל ל-24,000 שקלים – שאשא.

יצחק כהן: היא לא שומעת, חבל.

יצחק כהן: אני מדבר אלייך.

יצחק כהן: רוצים לחזק את הצפון, גם היושב-ראש וגם את וגם חיים וגם גפני.

יפעת שאשא ביטון: – – –

יצחק כהן: אז תקשיבו.

יצחק כהן: וגם ד"ר ז'קי, ז'קי לוי, סגן שר השיכון.

יצחק כהן: אז לקבוע כהוראת שעה את הגדלת תקרת ההכנסה החייבת במס מ-6,000 שקלים ל-24,000 שקלים חדשים לתושבי יישובים מוטבים צמודי גבול עימות בצפון לשנים 2017 ו-2018.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, בכפוף להסכמה עם משרד האוצר, ולכן היא תוחזר לוועדת השרים לחקיקה לפני הקריאה הראשונה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אני מקווה שיצביעו פה אחד.

יצחק כהן: והוועדה המוסמכת היא ועדת הכספים, חשוב לציין.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצעת חוק הטבות במס וייעוץ במס (תיקוני חקיקה) (תיקון – הארכת הוראות מעבר), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הטבות במס וייעוץ במס (תיקוני חקיקה) (תיקון – הארכת הוראות מעבר), התשע"ז–2017, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 39 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה ראשונה.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, יש בעיה בהצבעה במקומו של חבר הכנסת איוב קרא, שלא יצא שיאשימו אותו בהצבעה כפולה.

יצחק וקנין: אדוני צודק לחלוטין.

יצחק וקנין: נבדוק את העניין.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש למסור הודעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש לי שתי הודעות, שתיהן קצרות, ברשותך.

): אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות מטעם סיעת הבית היהודי: בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – במקום חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי יכהן חבר הכנסת מוטי יוגב; בוועדה המיוחדת לזכויות הילד – במקום חבר הכנסת מוטי יוגב תכהן חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

): אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת קבעה כי הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – שינוי חזקת הגיל הרך), התשע"ז–2017, פ/4212/20, תידון בוועדה משותפת לוועדת החינוך, התרבות והספורט ולוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

): הוועדה תהיה בת 12 חברים, שישה חברים מכל ועדה, בהרכב הזה: מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט: חבר הכנסת יעקב מרגי – יושב-ראש הוועדה, מיקי מכלוף זוהר, חנין זועבי, חיים ילין, עודד פורר ועמנואל טרכטנברג.

): מטעם הוועדה המיוחדת לזכויות הילד: יפעת שאשא ביטון, אורי מקלב, שולי מועלם-רפאלי, קארין אלהרר ואיילת נחמיאס ורבין.

): תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות היושב-ראש, הישיבה הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה) (תיקון), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4115/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – אגרה בעד בדיקות משנה), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: ישיב לו שר הבריאות יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: אני מקווה שהוא יגיע.

אלי אלאלוף: אם לא יגיע?

יצחק וקנין: אם לא יגיע אנחנו נצביע כנהוג.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת אלי אלאלוף, לרשותך עשר דקות.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה טרומית את הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – אגרה בעד בדיקות משנה), התשע"ז–2017.

אלי אלאלוף: בעקבות דיוני מעקב בוועדת הבריאות בנוגע ליישום רפורמת המזון ובעקבות פניות של – –

יצחק וקנין: אני מבין שהממשלה הולכת ליפול, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני, אני מבין שהממשלה הולכת ליפול עכשיו.

יצחק וקנין: מה זה?

מיקי רוזנטל: סוף-סוף.

מיקי רוזנטל: אחרי הנאום שלי.

מיקי רוזנטל: – – ובעקבות פניות של הגורמים המעורבים עלו שאלות פרשניות בנושא גביית האגרות על בדיקת משנה לבשר עוף בתקופת המעבר.

מיקי רוזנטל: התברר כי יש מחלוקות פרשניות לגבי חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון), התשע"ז–2015, בין משרדי הממשלה ובין מרכז השלטון המקומי.

מיקי רוזנטל: לפי המוצע בהצעת חוק זו, במקום חיוב באגרות לפי חוקי העזר בעד בדיקת המשנה לבשר עוף, אשר גורם כיום לייקור האגרות לעומת המצב שלפני הרפורמה ומעלה כך גם את יוקר המחיה, ההצעה היא שתיגבה מבתי-השחיטה אגרה אחידה על בשר עוף שחוט היוצא מהמפעל.

מיקי רוזנטל: מוצע כי חיוב זה לא יחול על בשר עוף המיועד ליצוא.

מיקי רוזנטל: מוצע גם להבהיר כי בשר עוף שאינו עובר לאחר צאתו מבית-השחיטה – פעולה שנחשבת ייצור – לא יהיה חייב גם בבדיקת משנה נוספת, וזאת גם אם בדרכו לשיווק הוא מגיע למרכז לוגיסטי או לבית-הקירור.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק הזאת קיבלה את תמיכתה של ועדת השרים לחקיקה, בכפוף להמשך ההסכמות עם המשרדים הרלוונטיים.

מיקי רוזנטל: בהזדמנות זאת אני רוצה להודות גם ליועצת המשפטית שלנו, עורכת דין נועה בן שבת, אשר לבקשתי הכינה את הצעת החוק יחד עם נציגי המשרדים הרלוונטיים – בריאות, חקלאות ומשפטים.

מיקי רוזנטל: אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה טרומית ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: אני מבין שאין תשובת ממשלה – או שאת משיבה במקום השר?

יצחק וקנין: רק נא להודיע לנו.

יצחק וקנין: תשיב במקום שר הבריאות – או בשם שר הבריאות – השרה סופה לנדבר, שרת הקליטה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת אלאלוף נועדה לקבוע את המצבים השונים שבהם תתקיים בדיקת משנה של בשר העוף הגולמי לאחר שחיטתו במהלך תקופת המעבר.

סופה לנדבר: לפי המוצע, במקום חיוב באגרה לפי חוקי העזר בעד בדיקות המשנה, תיגבה מבתי-השחיטה אגרה אחידה לגבי בשר עוף שחוט.

סופה לנדבר: כבר עתה, במהלך החודשים האחרונים, התקיימו ישיבות רבות בהשתתפות הנציגים הרלוונטיים, מקצועיים ומשפטיים כאחד, משרד החקלאות, משרד האוצר, שלטון המקומי ומשרד המשפטים, ובמהלכן נדונו הסוגיות שבמחלוקת.

סופה לנדבר: כתוצאה מכך הושגו הסכמות בין משרדי הממשלה הרלוונטיים לגבי נוסח התיקון.

סופה לנדבר: השר תומך בקידום ההצעה, בכפוף לעדכון הנוסח בהתאם להסכמות בין המשרדים, שאף תואמו מול הלשכה המשפטית של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

סופה לנדבר: השר תומך בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשרה סופה לנדבר.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הוועדה, יש הסכמות שאתם עשיתם בין המשרד לבינכם.

יצחק וקנין: מקובל עליכם?

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – אגרה בעד בדיקות משנה), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – אגרה בעד בדיקות משנה), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: כן, אדוני.

יצחק וקנין: יעקב אשר – אני מוסיף את ההצבעה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4075/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי צהרונים ציבוריים), התשע"ז–2017 – גם היא בתמיכת הממשלה – של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: ישיב, בשם הממשלה, סגן שר הפנים, משולם נהרי.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, שוב אנחנו נפגשים.

יצחק וקנין: אמרתי, עם האימונים בא הגובה.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי הכנסת, שרים, אני, כשנבחרתי – נכנסתי לכנסת לפני שנה, קצת יותר – שמתי לעצמי כמה מטרות, ואחת המטרות הייתה להקל על ההורים במדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: אני, כאימא לשני ילדים, מבינה היטב שהנושא של החינוך הבלתי-פורמלי זה נושא מאוד יקר.

יוליה מלינובסקי: לגדל ילדים במדינת ישראל זה עסק מאוד מאוד יקר, וזה נטל מאוד כבד בהוצאות המשפחה.

יוליה מלינובסקי: הנושא של קייטנות, של צהרונים, של חוגים בלתי פורמליים, חוגים בערב לילדים זה נושא חיוני לחיי המשפחה במדינת ישראל, ואנחנו גם רוצים לעודד אנשים לצאת לעבוד, ובלי חינוך בלתי פורמלי בשעות אחר הצהריים אי-אפשר שאישה או גבר יעבדו במשרה מלאה ויפרנסו את עצמם בצורה מיטבית.

יוליה מלינובסקי: הגשתי בזמני הצעת חוק שכללה את שלושת המרכיבים האלה – גם נושא הקייטנות, גם נושא הצהרונים וגם נושא החוגים, וועדת השרים לחקיקה אמרה לי אז שזה יותר מדי – שזה יותר מדי בשביל הצעת חוק אחת, זה יותר מדי כבד, ונאלצתי לפצל את הצעת החוק לשלוש.

יוליה מלינובסקי: תוך כדי, חבר הכנסת דודו אמסלם, יו"ר ועדת הפנים של הכנסת, הצליח לקדם – הייתי אומרת לדחוף – את הנושא של הקייטנות.

יוליה מלינובסקי: אני, זה לא היה לשביעות רצוני יותר מדי, כי הייתי סבורה שנושא הקייטנות צריך להיות באחריות ובפיקוח משרד החינוך, שמשרד החינוך הוא שצריך לקבוע את התכנים, וכמובן, כתוצאה מכך גם את המחירים.

יוליה מלינובסקי: שר החינוך לא היה מוכן לקחת את זה לאחריותו, ובסוף זה נפל על משרד הפנים.

יוליה מלינובסקי: משרד הפנים, מטבע הדברים, לא מומחה בקייטנות, והם ביקשו הארכה של שנה כדי להיערך לנושא, לצערי הרב, כי אם לא, כבר השנה היינו מרגישים קייטנות הרבה יותר מוזלות, במחירים סבירים.

יוליה מלינובסקי: למשל: רק עכשיו עשיתי חשבון שהקיץ הזה, לשני הילדים שלי, יעלה לי, עד 15 באוגוסט, 6,000 שקל.

יוליה מלינובסקי: האם זה סביר?

יוליה מלינובסקי: סביר להניח שלא, אבל זה כבר עבר, ואנחנו בכל זאת מברכים שיש כבר התקדמות מסוימת בנושא.

יוליה מלינובסקי: כשהתחלתי בנושא הצהרונים, ועשיתי סדרת פגישות עם השלטון המקומי ועם הגורמים הרלוונטיים, אמרו לי: אל תיגעי בזה, אל תיגעי בזה, זה הקדושה של השלטון המקומי, אף אחד לא – משם אנחנו מרוויחים כסף.

יוליה מלינובסקי: כולם ידעו שהצהרונים לא צריכים לעלות 1,000–1,500 שקל בחודש לשלוש שעות ביום – זה מה שקורה היום; מ-14:00 עד 17:00, יש רשויות שזה עד 16:00, יש רשויות שזה – הנושא כל כך לא מסודר, כל כך לא – הכללים לא ברורים, כל אחד עשה ועושה כל מה שבא לו וגובה מחיר, מה שבא לו.

יוליה מלינובסקי: אין שום הסבר למה זה, כי אתה מקבל את התשובה: ככה זה.

יוליה מלינובסקי: הייתה התנגדות יוצאת מן הכלל של השלטון המקומי.

יוליה מלינובסקי: מודה ומתוודה: לא הצלחתי לקדם את זה, אפילו שיחד עם חברי כנסת רבים פה עשינו כנס גדול בנושא החינוך הבלתי-פורמלי – כולל קייטנות – עם אורי מקלב, יו"ר ועדת החינוך, מרגי, טרכטנברג, שאשא ביטון, חברים וחברות מכל סיעות הבית, אבל כנראה שאני עוד לא מספיק – אין לי עדיין הכוח הזה, וחבר הכנסת מרגי הצליח, הצליח להגיע להסכמות, ויש לו הכוח הזה כיו"ר ועדת החינוך.

יוליה מלינובסקי: כנראה הוא לחץ על הנקודות המתאימות, ואנחנו היום נמצאים במצב שכבר יש – החוק שלו יחד, משותף, עם חברת הכנסת שאשא ביטון, וגם החוק שלי, ואנחנו באמת מתכוונים ורוצים ונעשה הכול כדי להגיע לאיזשהו פתרון מסודר עד סוף כנס הקיץ הזה, כך שמתחילת השנה, שנת הלימודים הבאה, הילדים שלנו ילכו לצהרונים כשאנחנו נדע מה זה צהרון, מה כלול בזה, מה צריך להיות בפנים, מה השעות, מה החוגים, מה האוכל, וכתוצאה מכך נדע גם את המחיר.

יוליה מלינובסקי: כי ברגע ששום דבר לא מסודר, אי-אפשר לקבוע מחיר, כי זה משהו שהוא באוויר.

יוליה מלינובסקי: אני סבורה שהצהרון זה המשך של הפעילות בגן או בבית-הספר.

יוליה מלינובסקי: עקב כך, מקומו של הפיקוח זה במשרד החינוך, ומי שצריך לדון בכל הנושא זה ועדת החינוך של הכנסת, שתדע לתת מענה, גם פדגוגי, כי צהרון זה לא בייביסיטר.

יוליה מלינובסקי: פעם הייתה תפיסה שצהרון זה רק לשמור על הילדים שיהיו בריאים ושלמים בסוף היום, וזה מספיק.

יוליה מלינובסקי: זה לא מספיק; אנחנו רוצים שגם כאן הילדים יתפתחו לדברים אחרים, יראו דברים אחרים.

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שלמשפחות רבות החוגים שיהיו בצהרונים הם החוגים היחידים, היחידים שהמשפחה יכולה להרשות לעצמה, ולא יהיה משהו נוסף.

יוליה מלינובסקי: עקב כך, אני מבקשת מהכנסת, וכמובן אני יכולה עוד להרחיב בנושא החוגים.

יוליה מלינובסקי: חינוך בלתי פורמלי זה גם חוגים רבים, ואנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מנגישים את זה לילדי ישראל כך שלכל ילד – אבל לכל ילד – תהיה אפשרות ללכת לחוג; יכול להיות שהוא פברוטי אבל אף אחד לא יודע על זה, כי אף אחד לא שמע אותו, ויכול להיות שהוא פיקאסו ולא גילו גם את זה – אבל זה כבר בסיבוב הבא, ואני מבקשת מהכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת.

יוליה מלינובסקי: אני כבר אומרת מבמת הכנסת שאני מבקשת להעביר את זה לוועדת החינוך של הכנסת, ואני מצטרפת להצעת החוק של חברי הכנסת מרגי ושאשא ביטון, והחוק שלי ייכנס כחלק אינטגרלי לחוק של יו"ר ועדת החינוך, שהבנתי שהוא הגיע להסכמות רחבות עם כל הגורמים הרלוונטיים.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יצחק וקנין: ישיב, בשם הממשלה, סגן שר הפנים משולם נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, מחירי הצהרונים בישראל והתכנים הלימודיים בהם שונים בתכלית בין רשות לרשות.

משולם נהרי: בהצעת החוק מוצע לקבוע כי תחול חובה על רשות מקומית לקיים בתחומה צהרון לגילאי שלוש עד עשר, וכן לקבוע בצהרונים מחיר מרבי שייגבה, לצד תכנים אחידים.

משולם נהרי: בשבוע שעבר, כפי שציינת, חברת הכנסת יוליה, עברו שתי הצעות בקריאה טרומית, של חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון ומרגי, והן בעצם הצעות כמעט זהות, וגם שתיהן עסקו בנושא של צהרונים.

משולם נהרי: הצעת החוק הנוכחית צורפה להצעות החוק האלה, אשר אושרו בקריאה טרומית, וועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך גם בהצעה זו, כפוף לאותם תנאים של ההצעות הקודמות: הליכי החקיקה יתבצעו בהסכמה עם משרד האוצר, משרד המשפטים, משרד החינוך, משרד הפנים, משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים ומשרד הבריאות, ועל בסיס הנוסח המעודכן והמוסכם עם משרד החינוך.

משולם נהרי: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק.

משולם נהרי: תודה.

יוליה מלינובסקי: – – –

יצחק וקנין: תודה לסגן השר משולם נהרי.

משולם נהרי: כן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – – –

יוליה מלינובסקי: אני מסכימה לכול.

יצחק וקנין: מסכימה.

יצחק וקנין: תודה.

יוליה מלינובסקי: אני מסכימה לכול.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי צהרונים ציבוריים), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי צהרונים ציבוריים), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 37 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף – מה, לא נקלטה ההצבעה?

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולו של סגן שר האוצר יצחק כהן, שישב במקום והצביע אבל ההצבעה לא נקלטה.

יצחק כהן: – – –

יצחק וקנין: להוסיף אותו.

יצחק וקנין: אני מוסיף אותו לפרוטוקול.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4139/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה בהרשאה לחיוב חשבון בהוראת קבע), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת אורי מקלב וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב, הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: ישיב השר אלי כהן.

יצחק וקנין: השר אלי כהן, תהיה קשוב, אתה אמור להשיב על הצעת החוק.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים את אישור הכנסת להצעת חוק איסור גביית עמלה על הוראת קבע על ידי חברות מסחריות, על ידי נותני שירותים, על ידי ספקים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, האם מישהו שלא מנפיק לעצמו כרטיס אשראי עושה משהו לא בסדר?

אורי מקלב: האם מיליון איש שהם מסורבי כרטיס אשראי, יש להם התנהגות קלוקלת ואנחנו צריכים לקנוס אותם?

אורי מקלב: המצב כיום, כשאחד שמבקש לקנות שירותים, לקבל שירותים על ידי חברת סלולר, אם הוא מחויב על ידי כרטיס האשראי הוא לא מחויב בעמלה, אבל אם אין לו כרטיס אשראי – הוא אדם מבוגר, הוא ילד, הוא אחד שמסורב לקבל כרטיס אשראי, ויש רבים כאלה – מחייבים אותם עבור הוראת הקבע מחשבון הבנק שלהם עמלה בגבוהה מאוד שמסתכמת ב-50 שקלים בפעם הראשונה, ואחרי זה ב-10 שקלים כל חודש.

אורי מקלב: כל העסקה ביני לבין חברת הסלולר היא 30 שקל לחודש, חבילה של 25 שקלים לחודש; עמלה של 10 שקלים – על מה?

אורי מקלב: אז אם הבנקים היו גובים את העמלה הזאת, גם את זה היינו צריכים לסדר, אבל הנקודה היא שראו עוד לקחת מאותם אנשים מוחלשים, שעל פי רוב להם אין כרטיס אשראי, עמלה נוספת, כדי להעצים ולהגדיל את הרווחיות של אותם ספקים.

אורי מקלב: האם יעלה על הדעת שאותן חברות – אני לא מדבר על ספקי המים ועל ספקי החשמל ועל ספקי הגז ועל קופות החולים, שאולי הן לא מתנהלות ככה, אבל החברות הפרטיות מצאו נוהג ואימצו לעצמן נוהג של גביית עמלה גבוהה עבור הוראת קבע בחיוב בהוראת קבע.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, את איסור גביית עמלה על הוראת קבע, את זה אנחנו מבקשים לקבוע בהצעת החוק הזאת, ואני מאוד אודה על תמיכתכם בהצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה שר הכלכלה והתעשייה.

יצחק וקנין: השר אלי כהן יעלה לדוכן וישיב בשם הממשלה.

אלי כהן: תודה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מקלב, אנחנו נתחיל מהסוף – שאנחנו תומכים בהצעת החוק שאתה מעלה, כפוף לכך שבהליכי החקיקה בהמשך היא תהיה בהסכמת משרדי הכלכלה, התקשורת, האוצר והמשפטים.

אלי כהן: כאמור, הצעת החוק שלך מבקשת לאסור על עוסקים לגבות תשלום נוסף במקרים שבהם הלקוח נדרש לשלם באמצעות הוראת קבע.

אלי כהן: הרציונל בהצעת החוק שלך הוא בהחלט להקל על צרכנים, בעיקר על מסורבי אשראי, שלא יכולים לבוא ולשלם באמצעות כרטיסי אשראי ובוחרים בחלופה של ההרשאה הבנקאית.

אלי כהן: בפרקטיקה שנהוגה היום יוצא שדווקא צרכנים שנקלעו לקשיים פיננסיים נאלצים לשלם סכום נוסף בגין אותו תשלום.

אלי כהן: אנחנו חושבים שנכון יהיה לתת אפשרות לתשלום באמצעות ערוץ נוסף לאותו דבר.

אלי כהן: מבדיקה ראשונית שביצעה הרשות להגנת הצרכן עולה שיש הוראה, ואנחנו רוצים לפעול, חבר הכנסת מקלב, באופן שבו תהיה העלות הזאת, אבל שהתשלום בגינו לא יהיה יותר מהעלות שלו.

אלי כהן: לכן, אם העלות היא אפסית אז שזה יהיה אפס, ואם העלות היא מינימלית – שתהיה אותה עלות.

אלי כהן: כלומר, שזה לא יהיה מקור לרווח, אלא באמת אפשרות לתת שירות נוסף, חבר הכנסת מקלב, עבור אותה אוכלוסייה שאתה מציין.

אלי כהן: לכן, אדוני, כפי שציינתי, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק, כפוף לכך, אדוני, שהליכי החקיקה בהמשך יהיו בהסכמת משרדי הכלכלה, התקשורת, האוצר והמשפטים.

אלי כהן: האם אדוני מסכים לכך?

אורי מקלב: כן.

אלי כהן: תודה.

יצחק וקנין: מסכים.

אלי כהן: אם כך, אנחנו נתמוך.

אלי כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר הכלכלה והתעשייה אלי כהן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה בהרשאה לחיוב חשבון בהוראת קבע), התשע"ז–2017, בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה בהרשאה לחיוב חשבון בהוראת קבע), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה לא נקלט.

יצחק וקנין: 39 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולו של יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני לפרוטוקול.

יצחק כהן: – – –

יצחק וקנין: ההצעה התקבלה בקריאה טרומית.

משה גפני: ואת של חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: ושל סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן – גם אותו אני מוסיף לפרוטוקול.

יצחק וקנין: ההצעה תועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3291/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – דחיית מועד פירעון של הלוואה לדיור ללקוח מובטל), התשע"ו–2016, גם היא בתמיכת ממשלה, של חבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמו שאנחנו אומרים הרבה, כל עבודה מכבדת את בעליה, גם אם אתה עובד בעבודה שמשלמת שכר מינימום וגם אם אתה הייטקיסט שמקבל משכורת גבוהה.

רועי פולקמן: אבל מה שמשותף לכל אדם עובד זה הרגע הזה שיכול להגיע אליך בלי הכנה מוקדמת, שבו אתה מאבד את מקום העבודה שלך ומוצא את עצמך מובטל.

רועי פולקמן: גם אלה שמרוויחים הרבה, גם אלה שמרוויחים מעט, מוצאים את עצמם לעתים בחיים במציאות שבה הם מובטלים, ללא עבודה.

רועי פולקמן: ואם אותם אנשים היו בני מזל מספיק ורכשו דירה ולקחו משכנתה, הם מוצאים את עצמם לא רק בפני הקשיים הרבים שיש עם המצב הזה של היעדר העבודה, אלא גם עם הפחד הזה של אלפי השקלים של התשלום החודשי של המשכנתה שאין לך מאיפה לשלם, ומה יהיה עם הכסף הזה.

רועי פולקמן: ואז מתחילה הסאגה הזאת שבה אתה צריך או למצוא פתרונות וחסכונות איך לשלם או להגיע לבנק ולהתחיל לנהל את מסע התחנונים כדי שיגיעו אתך להבנות.

רועי פולקמן: ותכף אני אגיד מה נהוג.

רועי פולקמן: אבל זה הזכיר לי, האירוע הזה, שיר של אתי אנקרי שנקרא "מיליונים", ואני רק אקריא את השורה האחת הזאת שהיא אמרה: "אתה זוכר את סוזן הבכירה מהבנק / נתנה לי הרבה אהבה / בעיקר הפשטות הקסימה אותה, / נגעתי ללבה.

רועי פולקמן: // זה לקח לה קצת זמן לתפוס את העניין / לשנות את הגישה שלה אלי / היא הבינה שאין לי מזומן / והפשיטה את כבודי מעלי.

רועי פולקמן: " ואני אומר – ושוחחתי במהלך הדיונים על החוק הזה תקופה ארוכה גם עם אנשי מקצוע, ולאחרונה גם עם מנהל של סניף בנק, שאמר:

רועי פולקמן: אנחנו מגיעים לא פעם להבנות עם אנשים שאיבדו את מקום עבודתם ויש להם חובות למשכנתה.

רועי פולקמן: אבל קודם כול זה אירוע, כי אתה צריך להתחיל לנהל את הדיונים האלה ולהסביר ולהצטדק ולהגיד: תנאים כאלה, ואולי נפרוס ככה ונפרוס אחרת.

רועי פולקמן: ואז, כל מה שאמרנו – כמה פשוט: אתה מובטל?

רועי פולקמן: הבנק, בלי ויכוחים, שלושה חודשים – במצטבר על תקופת המשכנתה שנה – ידחה לך את התשלומים.

רועי פולקמן: לא ייגרע שקל ממה שאתה חייב, אבל בלי להפחיד אותך מה יקרה אם לא תשלם ועם ריביות פיגורים.

רועי פולקמן: אתה לוקח ל-20 שנה משכנתה, אז לשלושה חודשים, ארבעה חודשים, יגידו לך: תדחה, כי אתה מובטל.

רועי פולקמן: תמצא עבודה – ועוד פעם, אחרי שהוכחת שאתה מובטל.

רועי פולקמן: אין כאן איזה אירוע.

רועי פולקמן: ואז שתי התגובות שאתה שומע מהמומחים ומהמערכת הבנקאית: האחת – מה זאת אומרת?

רועי פולקמן: אנחנו עושים את זה ממילא.

רועי פולקמן: אם אתם עושים את זה ממילא, אז שזה יהיה קבוע בנהלים, שבן אדם לא יצטרך שיפשיטו את כבודו מעליו, להצטדק, להסביר.

רועי פולקמן: פשוט תנו לו את זה.

רועי פולקמן: תנו לשיקול דעתו – איבדת את מקום העבודה, אתה מביא אישור לבנק, והבנק יכול לדחות לך בכמה חודשים את תשלום המשכנתה.

רועי פולקמן: ואז מתחילות ההפחדות הבלתי-נגמרות של המערכת הבנקאית, ולצערי הצטרפו לזה גם הפיקוח על הבנקים: שומו שמים מה יקרה אם כמה מובטלים יצטרכו לבקש דחייה, ואם תהיה קטסטרופה במשק.

רועי פולקמן: חברים יקרים, כמו בהרבה דברים שאנחנו מגלים עכשיו בתחום המשכנתאות בישראל – וזה לא הסוף:

רועי פולקמן: למה רק 12 יום נותנים לך לקבל הצעת מחיר?

רועי פולקמן: ומה קרה עם יועצי המשכנתאות?

רועי פולקמן: ומה קרה לריביות הזכאים למשכנתאות מסובסדות?

רועי פולקמן: הכול נורא נחמד ומפוקח, ואתה מגלה שכאילו הכול בסדר; כולם אומרים לך: השוק הפרטי עובד, למה אתה מתערב בו?

רועי פולקמן: ואתה מגלה שגם השוק הפרטי מוצא דרכים להקשות על הלקוחות, וגם, לצערי, לא פעם הפיקוח מעלים עין.

רועי פולקמן: לכן רציתי להסדיר את זה.

רועי פולקמן: הבנקים יכלו לעשות את זה בנהלים; הפיקוח היה יכול לעשות את זה בנהלים.

רועי פולקמן: כמו בהרבה דברים אנחנו מגלים שצריך לעשות את זה בהסדרה, ואנחנו נעשה את זה בהסדרה.

רועי פולקמן: אל תפשיטו את כבודם של לקוחות.

רועי פולקמן: כל ההפחדות הדרמטיות – זה לא מייקר משכנתאות, וזה לא יגרום לקטסטרופה, אם יקרה, במשק.

רועי פולקמן: תנו את הדבר הפשוט הזה, שאמרו ליועצי משכנתאות ומנהלי בנקים שהוא מקובל – – –

יצחק וקנין: רק רגע, פולקמן.

יצחק וקנין: אני חייב לעשות סוף למה שהולך אצל מזכירי הסיעות.

יצחק וקנין: חברים, אי-אפשר להמשיך ככה.

יצחק וקנין: אני אוציא את כולכם.

יצחק וקנין: פעם אחרונה אני מזהיר.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך.

רועי פולקמן: וכשאומרת אתי אנקרי: "אני יודעת שאתה יודע שאני יודעת / שאני לא יודעת כלום / ממרומי מעלתה / לא יכולתי לקום" – כי אותם לווים לא יודעים; הם באים לבנק, וכתוב להם שאם לא ישלמו אז ייקחו להם את הדירה.

רועי פולקמן: אז נכון, אדם שלא משלם שלושה חודשים את חובות התשלומים החודשיים שלו – לא מפנים כל כך מהר מהבתים.

רועי פולקמן: זה נכון.

רועי פולקמן: אבל לא לישון בלילה – אדם מובטל גם ככה לא ישן בלילה, כשהוא מאבד את מקום עבודתו, אז הוא יישן עוד פחות בלילה כשהוא יחשוב מה יקרה אם הבנק ירצה לממש כי הוא לא שילם כמה חודשים.

רועי פולקמן: אז כל מה שאמרנו: תסדירו את זה, צרו איזושהי ודאות, נוהל.

רועי פולקמן: מה קרה?

רועי פולקמן: בן אדם שילם חמש ועשר שנים תשלומים, ועכשיו הוא איבד את מקום עבודתו.

רועי פולקמן: הוא יודע שכל מה שהוא צריך זה להגיד: אני מובטל, ולהביא אישור מלשכת העבודה – אתה מובטל – והוא יכול לבקש דחייה של שלושה, ארבעה חודשים, בלי הסברים, בלי משא ומתן עם פקידי הבנק, בלי אף אחד.

רועי פולקמן: אין כאן דרמות, זה לא מייקר ולא עושה שום דבר.

רועי פולקמן: רק ההיסטריה שאני מקבל מאז יום ראשון – של בנקאים, ומנהלי בנקים, ומנהלי סניפים, ועיתונאים, ולחצים שמגיעים עד שר האוצר, שאמר לי: רועי, גם אני התעסקתי בדברים האלה בעבר, והנושא של סיוע בסיסי לאנשים שלא יכולים במצבי משבר, להתחשב בהם, ככה זה צריך להיות.

רועי פולקמן: הלחצים שהוא מקבל מבנק ישראל וממערכת הבנקאות – אתה אומר, אם זה כזה פשוט וכזה מובן, מה הלחץ?

רועי פולקמן: אז אני אגיד לכם מה הלחץ.

רועי פולקמן: מעבר לאירוע הקטן הזה, שהוא הגיוני, ואין בו אולי דרמה כל כך גדולה, והוא פשוט ונכון, כל דבר שאתה מתערב במערכת הבנקאות, אומרים לך: אבל מה זאת אומרת?

רועי פולקמן: אנחנו כבר ממילא עושים את זה, ממילא זה קורה.

רועי פולקמן: כשאתה שואל אותם למה 12 יום אתה מקבל הצעה למשכנתה ולא שבועיים, כדי שיהיה יותר זמן ללקוח להשוות, אומרים לך: לא, אנחנו יכולים להגיע להבנות, אנחנו נגיע לנהלים.

רועי פולקמן: בסוף אנחנו לא יודעים, והלקוח לא יודע, והוא נשאר מבוהל, והוא משלם את המחיר.

רועי פולקמן: אז, חברים, מספיק עם ההפחדות, אתם לא עושים את זה בעצמכם, המערכת הבנקאית לא עושה את זה בעצמה – אנחנו נסדיר דברים בחקיקה.

רועי פולקמן: ואם אתם רוצים שהיחס ללקוחות במערכת הבנקאות הישראלית יהיה הוגן, אז תדאגו לזה בעצמכם.

רועי פולקמן: רק לא מזמן הראיתי לחברי בסיעה את הדוח של שר האוצר משנת 2007, בדיקה של ריביות הבנקים – הוא הקים כאן ועדת חקירה, בכנסת, והדוח הזה מונח על שולחני במשרד.

רועי פולקמן: גם אז היו אומרים: מה הבעיה עם עמלות הבנקים?

רועי פולקמן: הרי אנחנו יכולים לסדר את זה.

רועי פולקמן: אז עובדה שאם אנחנו לא נשב על הראש של המערכת הבנקאית – הדברים לא קורים מעצמם.

רועי פולקמן: אנחנו נדאג שיהיה יחס הוגן גם למי שיש לו וגם למי שאין לו, במשכנתאות ובכל דבר אחר, וזה רק קצה הקרחון של מה שאנחנו נעשה במערכת הבנקאות הישראלית.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

מירב בן ארי: – – – שיר.

יצחק כהן: תביאו הצעות חוק טובות – –

מירב בן ארי: – – –

יצחק כהן: – – נעביר אותן, למה לא? הנה, קח לדוגמה את חיים ילין.

יצחק כהן: חיים ילין מביא הצעות חוק טובות – אנחנו מעבירים לו אותן.

יצחק כהן: על כל פנים, מה שמציע חברי חבר הכנסת רועי פולקמן היא הצעת חוק חברתית מצוינת, וכמובן, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק הזאת ולהעבירה בקריאה טרומית, כפוף להסכמת משרד האוצר, משרד המשפטים ובנק ישראל.

יצחק כהן: רועי, בסדר?

מיקי רוזנטל: למה בנק ישראל?

יצחק כהן: ותוחזר לוועדת השרים לענייני חקיקה לפני קריאה ראשונה.

רועי פולקמן: – – –

יצחק וקנין: אני לא חושב שמקובל שצריך הסכמה של בנק ישראל.

יצחק וקנין: הממשלה ומשרד האוצר – – – עוד נדבך.

רועי פולקמן: אני מסכים – – – משרד המשפטים ומשרד האוצר.

יצחק כהן: זאת החלטת ועדת השרים.

יצחק כהן: הם צריכים להיות בתהליך.

יצחק כהן: הצעה מצוינת.

רועי פולקמן: משרד האוצר הגיע להסכמות, אבל בנק ישראל – – –

יצחק כהן: אוקיי, בסדר.

יצחק כהן: משרד האוצר ומשרד המשפטים.

יצחק כהן: חבר הכנסת רועי פולקמן, אתה מציע לאפשר ללקוח בנק שהוא מובטל לדחות את חובת הפירעון החודשי של הלוואה לדיור, באופן מלא או חלקי, עד לתקופה של שלושה חודשים רצופים כל פעם, ובלבד שסך הדחיות לא יעלה על שנה אחת, וכן לקבוע כי בתקופה זו לא תוטל ריבית פיגורים או ריבית השונה מהריבית הקבועה בהסכם ההלוואה בשל דחיית מועד הפירעון כאמור.

יצחק כהן: תשלומי ההלוואה שמועד פירעונם נדחה ישולמו בתשלומים חודשיים בתום תקופת פירעון ההלוואה.

יצחק כהן: נוסף על כך, מוצע לקבוע כי דחיית מועד הפירעון לא תפגע בזכויותיו של לקוח לפנות בבקשה להקלה בפירעון תשלומי ההלוואה שנטל לפי חוק הלוואות לדיור, התשנ"ב–1992.

יצחק כהן: הצעת חוק מצוינת.

יצחק כהן: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע, ולהעבירה לוועדת – –

יצחק וקנין: הכלכלה.

יצחק כהן: – – הכלכלה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – דחיית מועד פירעון של הלוואה לדיור ללקוח מובטל), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – דחיית מועד פירעון של הלוואה לדיור ללקוח מובטל), התשע"ו–2016, לדיון בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 36, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

מיקי רוזנטל: אדוני, תוסיף אותי להצבעה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: כן?

יצחק וקנין: ועדת רפורמות?

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: אם יש דרישה, זה ילך לוועדת הכנסת, ושם יוחלט גורלה של הצעה זו.

יצחק וקנין: כן, אדוני?

מיקי רוזנטל: ביקשתי להוסיף אותי להצבעה הקודמת.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל להצבעה הקודמת, בנושא הבנקאות – לפרוטוקול.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3893/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (תיקון – הארכת ההטבות במס לאזור קו עימות דרומי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חיים ילין, אתה מנמק?

חיים ילין: כן.

יצחק וקנין: חיים ילין.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר.

יצחק וקנין: אני הייתי מציע שסגן שר האוצר יישאר קבוע על הדוכן, רק צריך עוד דוכן אחד.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו לא שמים לב, אבל אנחנו כבר שלוש שנים מצוק איתן.

חיים ילין: אני לא סתם אומר את הדברים האלה, כי בדיוק לפני שנה – שנתיים מצוק איתן – באתי עם הצעת חוק לתת הטבות מס למשך ארבע שנים.

חיים ילין: אני רוצה להסביר ולספר פה לא על החוק, אלא דווקא להחזיר את האמון בכנסת ובחברי הכנסת, כי באותו יום סגן השר איציק כהן מגיע ואומר לי: חיים, תקשיב, הרי צריכה להיות החלטת ממשלה – תהיה החלטת ממשלה.

חיים ילין: נכון שהיא לא לארבע שנים, אבל בוא תהפוך את הצעת החוק שלך להצעה לסדר-היום, ואנחנו נטפל בזה בוועדת הכספים.

חיים ילין: חבר הכנסת גפני, שתמיד טרוד פה – הרי יש לו קשב לכל מה שקורה פה – עשה ככה, הוא לא הבין עד הסוף, אבל עשה ככה עם הראש, ואכן, היה דיון אצלו.

חיים ילין: מתווסף לזה – ואני חייב לציין את זה – שאני כל הזמן אומר:

חיים ילין: אותי לא מעניין להעביר חוק, אני אומר לכם דוגרי, אותי מעניין שכנסת ישראל תעשה טוב.

חיים ילין: מי לוקח את הקרדיט, על שם מי יהיה כתוב החוק בספר – תאמינו לי, ממש לא מעניין אותי.

חיים ילין: לא מעניין אותי.

חיים ילין: מעניין שאנחנו נשרת את הציבור, ולכן אמרתי לגפני, אמרתי לו: גפני, יאללה, קח את החוק הזה, אתה יודע לעשות את הדברים, יש לך הרבה יותר ניסיון – וגפני לקח את החוק הזה, והיום אנחנו עומדים פה.

חיים ילין: זאת אומרת, כשבאמת רוצים, מאחדים כוחות קואליציה ואופוזיציה.

חיים ילין: יש פה שלוש מפלגות, ושלא יגידו עכשיו – יש עתיד, והחרדים.

חיים ילין: עזבו אותי, צריך לעשות הפרדות, איך אנחנו משרתים את הכלל, ולמצוא את המכנה המשותף, ופה מצאנו אותו – בקלות, וקנין היושב-ראש, בקלות, בלי להסתבך, בלי שום דבר.

חיים ילין: קצת על החוק, ואני אומר לכם דוגרי, עכשיו אני זז הצדה, אני אומר לכם: החזרתם לי את האמון.

חיים ילין: באמת, אני אומר לכם דוגרי, חד-משמעית: לא מרחו, עשו את העבודה, ואני ממש מודה לכם, בשם כל תושבי שדרות ועוטף עזה.

חיים ילין: למה החוק מגיע?

חיים ילין: החוק מגיע מסיבה אחת; כל שנה מחדש באים לוועדת הכספים, באים לממשלה, ומדברים על הטבות מס.

חיים ילין: מדברים בכלל על הטבות.

חיים ילין: לא צריך לדבר במושגים כאלה.

חיים ילין: אני מודיע פה לכל חברי הכנסת: אם יהיה הסכם שלום – אני מעדיף שכל מיגונית שיש בשטחים פתוחים, בכל גן ילדים, תהפוך להיות מגרש משחקים, ובכל מקום שיש בטונים זה יהפוך להיות גינה, וכל ההטבות האלה – שילכו למי שזקוק להן יותר מאשר בעוטף עזה.

חיים ילין: אני אומר את זה פה, ואני אמשיך להגיד את זה.

חיים ילין: רק דבר אחד צריך: תביאו הסכם שלום, תעשו שהצד השני יבין שהוא גם מקבע 2 מיליון פלסטינים בתוך רצועת עזה בעוני מחפיר, והם נמצאים לידינו על הגבול.

חיים ילין: החוק הזה נותן אופק כלכלי למשפחות שלא מרוויחות הרבה, אבל יכולות לקבל זיכוי של 500, 600, 700 שקל לחודש, שנותן להם אוויר, להביא אותם, לשלם להם את המשכנתה שהם נטלו עליהם כדי לבנות את ביתם, נותן להם את האפשרות לממן את מעונות היום, כי אנחנו רוצים משפחות צעירות, כי על כל משפחה צעירה שמגיעה תמיד יש איזה יזם שיוכל לפתח עסק.

חיים ילין: מי שיבוא היום לעוטף עזה יראה שאין מגרש אחד ריק.

חיים ילין: זה לא רק בגלל השקט, אלא זה נובע מהחלטת הממשלה שהתקבלה בספטמבר 2014.

חיים ילין: כבוד השרה, היית שם – היית שם והצבעת בעד החלטת הממשלה, החלטת הממשלה לארבע שנים, עד סוף 2018, שמצליחה להביא מיידית 600 יחידות דיור ומשפחות לקליטה.

חיים ילין: החוסן שלנו הוא בַּיחד, הוא בקהילתיות.

חיים ילין: ההבנה הזאת, שלא הייתה קשה לממשלת ישראל, מבוססת על זה שאנחנו יודעים שכל עוטף עזה עומד על שלושה קודקודים: על החוסן הנפשי של האזרחים והתושבים, שקיים בשפע, ועל מרכזי החוסן שמטפלים באותם תושבים שזקוקים להם; על הערבות ההדדית שקיימת באותו אזור; על המיגון, שממשלת ישראל השקיעה שם מעל מיליארד דולר, שהיו יכולים להיות מופנים למקומות אחרים.

חיים ילין: ומעל לכל, מעל לכל – האמון, שהתושבים מבינים שממשלת ישראל, קואליציה ואופוזיציה, 120 חברי כנסת, תומכים בהם, כי הם מבינים שהם נמצאים בחוד החנית, והם, כל מה שהם רוצים זה שקט ואופק, ואת זה אנחנו עושים.

חיים ילין: את זה, על ידי החקיקה הזאת, אנחנו עושים.

חיים ילין: החוק של הטבות מס יהיה עד שנת 2021, במקום לחדש אותו כל שנה.

חיים ילין: אנחנו נאפשר לכל התושבים את האופק הזה.

חיים ילין: יותר מכך – זה יאפשר לחזק את הצמיחה הדמוגרפית ואת החוסן החברתי, וייתן בסיס לכל המשפחות.

חיים ילין: חיזוק עוטף עזה צריך להיות אינטרס לאומי, וחוק זה הוא חלק בלתי נפרד מכך.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולהודות באמת מכל הלב לשר האוצר ולסגן שר האוצר, שעמדו במילתם לאורך כל הדרך, לחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, שהוביל את המהלך של החקיקה, ואני מאוד מקווה שאנחנו נסיים אותו במהרה, ואני עוד פעם חוזר ואומר: ביום שהשלום יגיע, והשקט ישרור על מדינת ישראל, קחו את כל ההטבות.

חיים ילין: זה שווה לנו הרבה יותר מכל דבר אחר.

חיים ילין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: אדוני סגן האוצר ישיב בשם הממשלה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת חיים ילין, עוד דוגמה שהצעת חוק שהיא לטובת אזרחי ישראל, במיוחד אלה שנמצאים בגבולות, תקבל תמיכה, גם של הקואליציה וגם של האופוזיציה.

נחמן שי: איזה יופי.

יצחק כהן: המשפט הזה מכוון אליך, נחמן שי, מכיוון שאתה – תביא הצעות חוק כמו של חיים ילין, תקבל תמיכה.

נחמן שי: אני אביא, יש לי אחת כזאת.

יצחק כהן: על כל פנים, מה שחברי חיים ילין הציע, וקיבלנו את ההצעה שלו, ותמכנו בהצעת חוק הזאת, זה להאריך את הוראת השעה בחוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה), התשע"ז–2017, שלפיה תושב קו עימות דרומי יהיה זכאי לזיכוי ממס בשווי 20% מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, עד לתקרה – שימו לב, רבותי – של 241,080 ש"ח בשנה, עד סוף שנת 2021-2020.

יצחק כהן: הסכום הזה, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, הוא סכום מכובד, שגם ימשוך אוכלוסייה חזקה לאזורים האלה.

יצחק כהן: כפי שאמרתי בתחילת דברי, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, כפוף להסכמה עם משרד האוצר ומשרד המשפטים, וכן שהיא תוחזר לוועדת השרים לענייני חקיקה לפני קריאה ראשונה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ילין מסכים להתניות שהקריא לפניו סגן שר האוצר.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה טרומית – הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (תיקון – הארכת ההטבות במס לאזור קו עימות דרומי), התשע"ז–2017.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (תיקון – הארכת ההטבות במס לאזור קו עימות דרומי), התשע"ז–2017, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה התקבלה בקריאה טרומית ותובא לוועדת הכספים להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3158/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – כשירות לכהונה כדירקטור בחברה ממשלתית), התשע"ו–2016, בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: מה אני אומר "מי בעד, מי נגד"?

יצחק וקנין: התרגלתי כבר.

יצחק וקנין: דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, יעלה.

יצחק וקנין: הצעה של חבר הכנסת דוד ביטן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: כנראה אני רץ מהר מדי.

דוד ביטן: לא צריך לרוץ מהר מדי.

קריאה: – – –

דוד ביטן: לפני ההצבעה.

דוד ביטן: לא היה תקדים לזה, אה?

דוד ביטן: הכי טוב זה להצביע בסוף – לדבר לכל האורך ואז לבוא להצבעה אחת על הכול.

דוד ביטן: גם ככה ההצבעות דומות – או שאתם נגד או שאתם בעד.

יחיאל חיליק בר: – – –

דוד ביטן: טוב, קודם כול, הצעת החוק הזאת באה לתקן עיוות בכל מה שקשור למינוי דירקטורים לשרים ולראשי רשויות גדולות.

דוד ביטן: המצב היום הוא שבעצם צריך לעבור איזושהי ועדה, וכשמדובר באדם שהוא פוליטי אז צריך להראות כישורים עודפים.

דוד ביטן: יותר מזה, הוועדה עצמה בוחנת עוד דבר: כשמגיע איש פוליטי שהוא שר או ראש רשות, היא גם לא מכירה לשר ולראש הרשות בשנים שהוא כיהן בתפקיד כשנות ניסיון על פי החוק.

דוד ביטן: זאת אומרת שאם שר התחבורה – שבמקרה הוא לא פה עכשיו – הוא שר תחבורה קרוב לשמונה שנים, נכון?

דוד ביטן: וכשהוא יגיש בקשה להתמנות לדירקטור אז לא יכירו לו בשמונה השנים האלה כשנות ניסיון, הוא יצטרך להראות שנות ניסיון במקומות אחרים, כאילו שאדם שהוא פוליטי, שכל עיסוקו הוא בתחום הציבור והוא או שר או חבר כנסת או ראש עיר, אז הוא צריך להראות שלפני זה הוא היה איזשהו מנכ"ל של חברה רצינית על מנת שאולי יתמנה לדירקטור.

דוד ביטן: זה עיוות אחד.

דוד ביטן: עיוות שני זה הנושא של כישורים מיוחדים לאנשים האלה.

דוד ביטן: צריך להבין דבר אחד: השרים וראשי הרשויות הם השדרה הניהולית הציבורית של מדינת ישראל.

דוד ביטן: כשהם נמצאים בתפקיד הם מנהלים את המדינה, כולל חברי הכנסת – לא משנה שהסכמתי בשלב הטרומי להוריד את נושא חברי הכנסת מהלקסיקון של החוק.

דוד ביטן: התוצאה היא שהם מנהלים את המדינה בכל מיני דברים, בכל מיני זוויות, אבל כשהם רוצים להתמנות לדירקטור הם לא שווים כקליפת השום; הם צריכים להראות לא רק כישורים, הם צריכים להראות כישורים מיוחדים מיוחדים מיוחדים, עד כדי כך שזה הגיע למצב שגם אם יש לך כישורים מיוחדים, אז הוועדה אומרת: כן, יש כישורים מיוחדים, אבל לא לחברה הספציפית הזאת.

דוד ביטן: זאת אומרת, צריך להראות כישורים מיוחדים אפילו לחברה הספציפית.

דוד ביטן: רק אלוהים יכול אולי להראות כישורים מיוחדים ברמה הזאת.

דוד ביטן: התוצאה היא שהם לא יכולים להתמנות כמעט.

דוד ביטן: ומי יכול להתמנות במקומם?

דוד ביטן: אנשים צעירים, בני 28, שעבדו באגף התקציבים כעוזרים של ראש אגף התקציבים, כסגנים של הסגנים, כעוזרים של הסגנים – הם כן יכולים להתמנות.

דוד ביטן: הם מסוגלים מבחינה ציבורית להיות דירקטורים ולייצג את הציבור בצורה הטובה ביותר, יותר מאשר אלה שעשו את זה כנבחרים בתמיכת הציבור ועשו את זה כל ימי חייהם במסגרת תפקידם.

דוד ביטן: את שני הדברים האלה אני מבקש לתקן בהצעת החוק הזאת.

דוד ביטן: אני חושב שהצעת החוק הזאת ראויה.

דוד ביטן: היא לא פוגעת – – –

יואב קיש: עליזה, עליזה.

דוד ביטן: מי מדבר?

דוד ביטן: היא לא פוגעת בדבר החשוב ביותר שהוועדה מתייחסת אליו.

דוד ביטן: ולמה היא מתייחסת?

דוד ביטן: אני אתייחס לזה.

דוד ביטן: זה שאתה – שמעתי את הטענות האלה, גם של מנכ"ל רשות החברות, שאז אפשר למנות אדם בלי כישורים.

דוד ביטן: זו טענה שטותית, הייתי אומר, אפילו.

דוד ביטן: מדוע הטענה שטותית?

דוד ביטן: מכיוון שזה לא אומר שלא צריכים להיות לו כישורים, כבוד היו"ר.

דוד ביטן: זה אומר שהוא לא צריך כישורים עודפים.

דוד ביטן: זאת אומרת, אם על מנת שהוועדה תחליט שבכל זאת אתה תהיה דירקטור – סתם לדוגמה, אני אציג את המועמדות שלי לדירקטוריון חברת החשמל, בסדר?

דוד ביטן: אז אם יש לי כישורים להיות דירקטור בחברת החשמל, עברתי.

דוד ביטן: אבל אז אני צריך כישורים עודפים.

דוד ביטן: אז את הכישורים העודפים אני לא צריך, אבל כישורים בטח ובטח אני צריך להוכיח בוועדה שיש לי.

דוד ביטן: לכן, אין מצב שימונו אנשים שהם לא כישרוניים מספיק להיות דירקטורים באותה חברה, ולכן הטענה הזאת היא טענה שטותית אפילו, אני אומר.

דוד ביטן: לא רק שהיא לא במקום והיא לא עניינית, היא גם שטותית.

דוד ביטן: דבר שני, התהליך שבו השרים צריכים לחתום על הבקשה למינוי דירקטור, זה אומר שהשרים יצטרכו לעשות – וזה ייבדק.

דוד ביטן: הרי בסופו של דבר השרים לא יכולים לחתום סתם.

דוד ביטן: זה יעבור גם את מבקר המדינה, גם בדיקות כאלה ואחרות.

דוד ביטן: הם לא יכולים למנות אדם שאין לו כישורים, למנות אותו לתפקיד רק בגלל שהחוק אומר ששנות הניסיון יקבעו ושהוא לא צריך כישורים עודפים.

דוד ביטן: לכן מדובר פה בשתי בחינות: בחינה ראשונה שהשר חותם, ואז הוא בודק למי הוא חותם ועל מה הוא חותם ועושה את המסננת הראשונה; המסננת השנייה תהיה בוועדה לבדיקת הכישורים.

דוד ביטן: והמצב הזה, שבעצם מי שיכול להתמנות זה רק מי ששייך לנבחרת – – –

עיסאווי פריג': יש – – – על שיוך מפלגתי – – –

יצחק וקנין: זה לא פלאפל.

עיסאווי פריג': – – –

דוד ביטן: לא, אני אסביר לך.

דוד ביטן: אם עכשיו יש לך ראש עיר ערבי שתמך במרצ, בסדר?

דוד ביטן: והוא – ראש עיריית נצרת.

דוד ביטן: אתה יודע מה?

דוד ביטן: בוא ניקח – – –

יצחק וקנין: עיסאווי פריג', עיסאווי, זה לא הפלאפל שאכל – – –

עיסאווי פריג': יש תנאים מוקדמים – – –

דוד ביטן: אז בוא, אני אומר לך, בוא ניקח לדוגמה את ראש עיריית נצרת, בסדר?

דוד ביטן: אני לא יודע במי הוא תמך, אבל לצורך ההצגה הוא תמך במרצ, בסדר?

אילן גילאון: – – –

דוד ביטן: הוא רוצה להתמנות לדירקטור.

דוד ביטן: הרי ברור שראש עיר, חבר כנסת ושר, יש להם שיוך מפלגתי.

דוד ביטן: אני לא ראיתי אף אחד שיגיד: אין לי שיוך מפלגתי.

דוד ביטן: ולכן הוא צריך לעבור את הנושא של הכישורים המיוחדים, ואז הוא לא יכול להתמנות, כמו שהסברתי.

דוד ביטן: ולכן – – –

אילן גילאון: דוד, תביא דוגמאות לאנשים – – –

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: לא, עם עודף?

דוד ביטן: אני לא – – –

אילן גילאון: שמות.

אילן גילאון: תביא שמות.

דוד ביטן: לא, אני מסביר לך.

דוד ביטן: מה זה שמות?

דוד ביטן: אני אתן לך דוגמה דווקא ממפלגת העבודה.

דוד ביטן: יעלה על הדעת שראש עיריית תל אביב לא יכול להתמנות לדירקטור?

דוד ביטן: ראש עיריית ראשון לא יכול להתמנות?

דוד ביטן: ראש עיריית חולון?

דוד ביטן: כולם ממפלגת העבודה – לא יוכלו להתמנות לדירקטור?

דוד ביטן: ראש עיריית תל אביב הוא ראש עיר קרוב ל-20 שנה, אני חושב; ניהל את תל אביב בתקציבי עתק, בצורה טובה אפילו, הייתי אומר, אפילו שהוא במפלגת העבודה, נכון?

דוד ביטן: אז עכשיו מה קורה?

דוד ביטן: הוא רוצה להתמנות לדירקטור, אומרים לו: סטופ, קודם כול, 20 השנה הראשונות לא מוכרות לך כשנות ניסיון, תביא שנות ניסיון שהיית איזה מנכ"ל של איזו חברה פרטית.

דוד ביטן: אבל ריבונו של עולם, כל חייו הוא היה בעירייה, אז איך הוא יביא?

דוד ביטן: זה דבר ראשון.

דוד ביטן: דבר שני, אומרים לו: בסדר, אתה באמת מוכשר מאוד, יש לך כישורים, אבל אתה לא יכול להיות, כי אין לך כישורים עודפים יחסית לזה שעבד באגף התקציבים במשך חמש שנים והוא היה עוזר של הסגן של ראש אגף התקציבים.

דוד ביטן: אז זה נראה לכם סביר מבחינה ציבורית או מבחינה חוקית?

דוד ביטן: לכן זה דבר שחייב תיקון מיידי.

דוד ביטן: דבר נוסף שאני רוצה להגיד לכם – שמעתי את הביקורת של הטלוויזיה ואז ראיתי שחלק מהחברים פרשו לאור הביקורת הזאת מהחוק הזה.

דוד ביטן: אני אומר לכם חד וחלק שזה לא ג'וב.

דוד ביטן: שמעתי שזה חוק הג'ובים.

דוד ביטן: איזה ג'וב יש פה, ריבונו של עולם?

דוד ביטן: מה, אדם – – –

עליזה לביא: אז מה זה?

דוד ביטן: זו עבדות, מכיוון שאדם שנכנס להיות חבר דירקטוריון – זה לא ג'וב.

דוד ביטן: לא מסדרים לו תפקיד, הוא לא מקבל משכורת, לא שום דבר.

דוד ביטן: הוא רק בא לישיבות.

דוד ביטן: אז הוא מקבל 1,000 שקל על הישיבה.

דוד ביטן: הוא צריך ללמוד את החומר, יש אחריות דירקטורים היום על הכול.

דוד ביטן: איזה ג'וב יש פה?

דוד ביטן: הרצון להציג את זה כחוק הג'ובים זה כדי להמאיס את החוק הזה על הציבור.

דוד ביטן: אבל זה חוק טוב מאוד מבחינה ציבורית, והוא נותן קודם כול – כשמכינים נבחרת לדירקטורים היא כוללת שני דברים: היא כוללת אנשי ציבור, בתחום הציבורי, והיא כוללת אנשים מהתחום הפרטי.

דוד ביטן: בתחום הפרטי היא לא פוגעת; בתחום הציבורי היא מעלה את המגוון של האנשים שאפשר למנות, ובטח אי-אפשר לומר על שרים או על ראשי ערים בערים גדולות שהם לא ראויים להיות דירקטורים בחברות ממשלתיות.

דוד ביטן: אין דבר כזה; אף אחד לא ישכנע אותי בדבר הזה.

דוד ביטן: לכן, אני אומר שכל הביקורת היא דמגוגית, היא רצון להנציח את השלטון של הפקידות, גם במינוי של הדירקטורים, גם בשלב שהולכים להיות דירקטורים.

דוד ביטן: ולכן, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בקריאה טרומית.

דוד ביטן: הסכמתי כפשרה עם שר האוצר שזה לא יחול על חברי הכנסת בשלב הזה, וכשנגיע לדיון בוועדות ננסה להגיע להבנה עם האוצר שזה יחול גם על ח"כים, לפחות עם ניסיון, ראשי ועדות ודברים מהסוג הזה, ולא חבר כנסת שאולי רק נכנס להיות חבר כנסת.

דוד ביטן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: אם כן, ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: יעלה לדוכן להשיב בשם הממשלה.

יצחק וקנין: אם אדוני יזדרז זה יהיה טוב.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, אדוני.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, מאז המקרה של בנק צפון אמריקה והפסיקה המפורסמת, המשפטית, שהטילה אחריות דירקטורים – אתה שומע, מיקי?

יצחק כהן: אני לא יודע, אדוני היושב-ראש, אם מבינים את המשמעות מה זה להיות דירקטור.

יצחק כהן: לדירקטור יש גם אחריות.

יצחק כהן: אם חלילה יש איזה כשל – ולאחרונה אנחנו עדים למתחולל במשק, ואנחנו עדים לכשלים לא קטנים – אותם דירקטורים, יש עליהם אחריות כבדה, וזה לא דולצ'ה ויטה להיות דירקטור.

יצחק כהן: מאז הפסיקה המפורסמת שהטילה אחריות על דירקטורים, אני חושב, חברי חברי הכנסת, שכדאי לחשוב פעמיים לפני שהולכים על דבר כזה גורף.

יצחק כהן: אם כי אני שמח שהצעת החוק של חברי חבר הכנסת דוד ביטן שונתה ושופצה, ואני מניח שבוועדה – בוועדת החוקה, חוק ומשפט, נכון, דוד?

יצחק כהן: – בוועדת החוקה, חוק ומשפט אני מקווה, ואני סמוך ובטוח שזה יקרה – – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: מה?

דוד ביטן: – – –

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני אומר, אנחנו נעביר את זה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק כהן: מכיוון שהצעת החוק הזאת היא מהפכנית היא צריכה עוד לעבור שיפוץ לא קטן, כדי להתאים אותה לפסיקה, בהתאם למה שאמרתי בתחילת דברי לגבי האחריות המוטלת על דירקטורים, וזה לא דבר פשוט.

יצחק כהן: על כל פנים, מה שמציע חברי יושב-ראש הקואליציה – מיקי, לא תמיד נוח לעמוד ולענות – – –

מיקי רוזנטל: אני מוכן לעמוד פה ולדבר עד שהקואליציה תביא את כל האנשים שלה.

מיקי רוזנטל: לא נצביע לפני – – –

יצחק כהן: שתבין, יש מצבים – – –

מיקי רוזנטל: שייתנו לי לדבר.

מיקי רוזנטל: חבל על הזמן.

מיקי רוזנטל: אתה, אין לך מה להגיד.

מיקי רוזנטל: תן לי לדבר.

יצחק כהן: לא זה העניין, לא את זה אמרתי, אמרתי שלא תמיד – – –

מיקי רוזנטל: לא, אני אומר לך.

יצחק כהן: על כל פנים, מיקי, מה מבקשים חברנו חבר הכנסת דוד ביטן וקבוצת חברי הכנסת בהצעת החוק – הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – כשירות לכהונה כדירקטור בחברה ממשלתית), התשע"ו–2016?

יצחק כהן: לפי החוק הקיים תנאי הכשירות לתפקיד דירקטור מטעם המדינה כוללים ניסיון בתפקיד בכיר בתחום הניהול העסקי או כהונה ציבורית בכירה.

יצחק כהן: בנוסף, נדרשים כישורים מיוחדים.

יצחק כהן: סתיו, מה זה כישורים מיוחדים?

יצחק כהן: שפיר, מה זה כישורים מיוחדים לדעתך?

סתיו שפיר: כישורים מיוחדים למה?

יצחק כהן: לכהונת דירקטור.

סתיו שפיר: בטח לא רק עצם העובדה שהוא היה פה בכנסת.

יצחק כהן: זה ודאי שלא.

קריאה: או חבר מרכז ליכוד.

סתיו שפיר: או שהוא חבר מרכז ליכוד.

יצחק כהן: זה ודאי שלא.

יצחק כהן: אני שאלתי: מה זה כישורים מיוחדים?

סתיו שפיר: – – – אז אולי כדאי שנדון מחדש בהצעה במקום שנצביע עליה?

אילן גילאון: – – –

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: אני לא שומע.

אילן גילאון: של – – –

יצחק כהן: אל תזלזל.

אילן גילאון: למה לא?

יצחק כהן: אוקיי, אז כפי שאמרנו, במקרה של זיקה פוליטית לשר משרי הממשלה – והכישורים המיוחדים – מוצע לקבוע הסדר חדש, וכו'.

יצחק כהן: אנחנו נעביר את זה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ושם אני בטוח, בטוח, בטוח, שההצעה תעבור.

קריאה: ועדת הכנסת.

יצחק כהן: על כל פנים, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק, כפוף לכך שהצעת החוק תחול על שרים שכיהנו שלוש שנים ומעלה, וכן על ראשי ערים שבהן מעל 50,000 תושבים שכיהנו מעל חמש שנים ברציפות, ולא תחול על חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

דוד ביטן: – – –

יצחק כהן: מעל חמש שנים.

יצחק כהן: חמש שנים צפונה.

דוד ביטן: תגיד חמש שנים.

יצחק כהן: אבל חשובה השורה שאני חוזר עליה: ולא תחול על חברי הכנסת, במיוחד אלה שמבלים בוועדה שלך הרבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת – – –

קריאה: בעד.

יצחק וקנין: רק דקה, דקה.

יצחק וקנין: יש מתנגדים לחוק.

יצחק וקנין: מכיוון שהממשלה תומכת בחוק, יש מתנגדים לחוק.

יצחק וקנין: אני מקריא אותם על פי סדר בקשתם.

קריאה: גם עיסאווי – – –

יצחק וקנין: גם עיסאווי.

יצחק וקנין: יעל גרמן, מיקי רוזנטל היה השני, שלי יחימוביץ – שלישית, ציפי לבני – רביעית, ועיסאווי פריג' – חמישי.

יצחק וקנין: אני מחליט שיעל גרמן תנמק.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: נכבדי, חברי וחברותי, מה שלא תנסו לעשות ומה שלא תאמרו, ובאיזה ציפוי מתוק ויפה שתשתדלו לעטוף את החוק הזה, זה חוק ג'ובים, שפוגע במינהל התקין, שפוגע באושיות של ניהול תקין.

יעל גרמן: מה מבקש החוק הזה לעשות?

יעל גרמן: דבר מאוד מאוד פשוט.

יעל גרמן: הוא מבקש לבטל את סעיף 18ג.

יעל גרמן: אז אולי כדאי שכולנו נשמע ונבין מה אומר אותו סעיף.

יעל גרמן: הוא אומר כך – אדוני היושב-ראש, אתה ממילא היחיד שמקשיב: "מצאה הוועדה לבדיקת מינויים כי למועמד לכהונת דירקטור, יושב-ראש דירקטוריון או מנהל כללי – – – יש זיקה אישית, עסקית או פוליטית לשר משרי הממשלה, לא תמליץ על מועמדותו" – זולת אם יש לו כישורים מיוחדים.

יעל גרמן: זאת אומרת שעל פי החוק שאנחנו מתבקשים להצביע עליו, ושאתם, חברי הקואליציה, עומדים להצביע עליו, ניתן יהיה למנות דירקטורים בעלי גישה וזיקה אישית, עסקית ופוליטית – למה?

יעל גרמן: לחברות ממשלתיות.

יעל גרמן: מה תפקידן של חברות ממשלתיות?

יעל גרמן: לנהל, לנהל מאות מיליונים ומיליארדים.

יעל גרמן: אז מה אתם רוצים, שאנשים פוליטיים שיש להם זיקה עסקית לשרי הממשלה ינהלו את הדירקטורים?

יעל גרמן: זוהי שחיתות, זהו חוק ג'ובים.

יעל גרמן: ומי קובע את זה?

יעל גרמן: אתם, השרים.

יעל גרמן: אתם השרים קובעים שהשרים יוכלו לכהן.

יעל גרמן: הנשמע כדבר הזה?

יעל גרמן: ממש כפי שאנחנו חברי הכנסת, לדאבוני הרב, קובעים לעצמנו את המשכורות; ממש כפי אתם ביקשתם לתקן את יחידת המימון כדי לכסות על הפסדים שנגרמו בפריימריז.

יעל גרמן: לא יכול להיות שכנסת ישראל ושרי ממשלת ישראל יקבעו לעצמם הטבות, לעצמם ולאלה שיבואו אחריהם.

יעל גרמן: זוהי שחיתות, זוהי פגיעה במינהל התקין, וזוהי בעיקר פגיעה בניהול התקין של החברות הממשלתיות.

יעל גרמן: עד שהצלחנו, כשהיינו בממשלה, להקים את נבחרת הדירקטורים, הצלחנו לשנות את מצב החברות הממשלתיות מהפסד של 600 מיליון לרווח של 2 מיליארד – החברות האלה תהיינה לא יעילות, תהיינה מושחתות, תעבודנה בשירות הפוליטיקה, ואולי אנשי עסקים.

יעל גרמן: אני מבקשת ממך, אדוני, להוריד את זה מסדר-היום.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

דוד ביטן: גם אני רוצה להשיב.

יצחק וקנין: יש לך שלוש דקות, אדוני, להשיב.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן תתקיים הצבעה.

עיסאווי פריג': – – – מה יש לך להגיד?

דוד ביטן: אני אוהב את גרמן.

דוד ביטן: גרמן – כל מילה שנייה שלה, לא משנה באיזה חוק, היא "שחיתות".

דוד ביטן: אז בואו אני אגיד לכם מה השחיתות האמיתית.

דוד ביטן: כשלפיד היה שר אוצר והלך על נבחרת הדירקטורים, אז ניתן היה למנות אנשי יש עתיד.

דוד ביטן: מדוע?

דוד ביטן: אתם יודעים למה?

דוד ביטן: הרי זה פגע רק בליכוד ורק במפלגת העבודה, כי יש לנו מרכז.

דוד ביטן: אז אפשר היה לבוא ולכוון.

מיקי לוי: איזה מין שטויות אלה?

מיקי לוי: איזה מין שטויות אלה?

דוד ביטן: תן לי רגע, תן לי רגע.

דוד ביטן: אל תפריע לי.

יעל גרמן: – – –

דוד ביטן: אפשר היה לכוון איפה, ולהצביע על האנשים שלנו.

דוד ביטן: אבל לגבי יש עתיד – אין להם מרכז, אין להם שום דבר.

דוד ביטן: הדבר היחיד שהיה להם זה חברי מועצת עיר, ולכן ניתן היה למנות אנשי יש עתיד במסגרת נבחרת הדירקטורים – מטעם יש עתיד.

דוד ביטן: זאת השחיתות האמיתית, זה התרגיל שעשיתם.

מיקי לוי: שקר.

מיקי לוי: שקר וכזב, שקר וכזב.

מיקי לוי: לא תמצא – – –

דוד ביטן: ולכן, אני אומר לכם, אין שחיתות בעובדה ששר מתמנה לדירקטוריון.

דוד ביטן: מה הסיפור ששר – – – לא נותנים לו להתמנות?

דוד ביטן: – – – יושבת פה ציפי.

דוד ביטן: מה, היא לא יכולה להיות חברה בדירקטוריון?

דוד ביטן: מה, רק את יכולה להיות?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: לאפשר – – –

דוד ביטן: אז אני אומר לכם, העובדה שאנחנו מכניסים שרים וראשי ערים לדירקטוריון רק נותנת נקודות זכות לדירקטוריון.

קריאות: – – –

דוד ביטן: השחיתות היא בזה שלא נותנים להם להיכנס.

דוד ביטן: זה השחיתות.

דוד ביטן: ואתם דאגתם לנבחרת של כמה שיותר אנשי יש עתיד בלי אפשרות לבדוק שהם אנשי יש עתיד, כי אין לכם מרכז מפלגה, אין לכם שום דבר, הכול מתמנה על ידי היושב-ראש.

דוד ביטן: אז הח"כים לא יכולים להתמנות וחברי מועצת עיר לא יכולים להתמנות, אבל כל אדם אחר שהוא מיש עתיד – הוא יכול להתמנות, רק בגלל שאין סימון שהוא מיש עתיד.

דוד ביטן: אז לאט-לאט.

יעל גרמן: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא שבו במקומכם, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – כשירות לכהונה כדירקטור בחברה ממשלתית), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דוד ביטן וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 25 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – כשירות לכהונה כדירקטור בחברה ממשלתית), התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 41 בעד, 25 מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: ועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה תועבר הצעת החוק להכנה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: זה יועבר לוועדת הכנסת, והיא תחליט.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4126/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (פטור מבחינות לרופאים במדינות מסוימות בחוץ-לארץ בעלי ניסיון של חמש שנים לפחות), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השרים שנמצאים, אפשר להסביר הרבה זמן למה אני מביא את הצעת החוק הזאת, שלדעתי הייתה אמורה להיות בכנסת לפני הרבה זמן, אחרי שחוקק חוק לשינוי פקודת הרופאים משנת 1988.

עבדאללה אבו מערוף: אחת המטרות שלו – אנחנו יודעים טוב, אני ליוויתי את החוק הזה מתחילתו, אני כאן אדבר בכל הרצינות והכנות.

עבדאללה אבו מערוף: אחת המטרות העיקריות של החוק הזה הייתה מה שנקרא בערבית: (אומר בערבית: לצורך בנפש יעקב.

עבדאללה אבו מערוף: )

יצחק וקנין: הסבר, הסבר.

עבדאללה אבו מערוף: זאת אומרת, לא רק לשמור על רמת הרפואה והמקצועיות – אכן, זה מה שצריך, ואני בעד.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, מלכתחילה אני אומר, שלא יובן מהמילים שלי כרופא וכמחוקק שאני רוצה להוריד את רמת המקצועיות והידע של הרפואה כאן.

עבדאללה אבו מערוף: זה, איך שאומרים, קו אדום בשבילי.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אנחנו עדים בשנים האחרונות לכך שהרופאים, התלמידים שלומדים בחו"ל, חוזרים, ורובם עכשיו עוברים את הבחינה אחרי שהם עוברים דרך קשה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו עדים שבשנות ה-90 המצב היה קשה מאוד – אני לא אדבר על זה עכשיו באופן מפורט, כמה תלמידים שלמדו בארצות שרמת הרפואה בהן היא לא פחותה מבישראל נכשלו, והם עכשיו עובדים אפילו כמנהלי מחלקות, אבל היה להם קשה מאוד לעבור את הבחינה מכל מיני סיבות לא אובייקטיביות.

עבדאללה אבו מערוף: אני בעצמי ראיתי את המבחן הזה כמה פעמים, והוא לא אובייקטיבי.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו מנהלי מחלקות נכשלו במבחן הזה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים מה היה אז בשנות ה-90 – היו קורסים מיוחדים לתלמידים מיוחדים או לבוגרים מיוחדים.

עבדאללה אבו מערוף: כל זה מאחורינו.

עבדאללה אבו מערוף: לא זו המטרה של החוק הזה עכשיו – שאני רוצה לתקן אותו, את פקודת הרופאים.

עבדאללה אבו מערוף: המטרה של החוק הזה היא אכן להפסיק את מהלך הייסורים הביורוקרטי שישנו להרבה רופאים שלומדים בחו"ל.

עבדאללה אבו מערוף: עכשיו יש שבע מדינות שבהן לומדים ומשרד הבריאות מכיר שאפשר שלא לעשות בחינה לרישוי לפני הסטאז'.

עבדאללה אבו מערוף: השאלה הנשאלת: למה רק שבע המדינות האלה?

עבדאללה אבו מערוף: מה מבדיל את שבע המדינות האלה משאר המדינות שאני דורש?

עבדאללה אבו מערוף: אני לא חושב שיש הבדל.

עבדאללה אבו מערוף: אני דורש שאיפה שלומדים ברמת רפואה שאכן ידוע וברור לנו, וגם למשרד החינוך, גם למועצה להשכלה גבוהה וגם למשרד הבריאות, שרמת הרפואה שם לא פחותה מהרמה שבישראל, מכל הבחינות.

עבדאללה אבו מערוף: המדינות האלה הן רק שבע מדינות, והן ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, צרפת, בריטניה ודרום אפריקה.

עבדאללה אבו מערוף: עד עכשיו אין הסבר במשרד הבריאות למה דווקא שבע המדינות האלה אפשר שמי שלמד בהן יהיה פטור מבחינה, ושאר המדינות – למשל ה-OECD, האיחוד האירופי, רוסיה, ירדן, אוקראינה, קייב – לא נותנים להן פטור.

עבדאללה אבו מערוף: הבקשה היא להוסיף למדינות האלה עוד מדינות שרמת הרפואה בהן טובה מאוד ומעולה מאוד, שלמדו שם ועבדו שם.

עבדאללה אבו מערוף: רופא שעבד שם חמש שנים והוכיח שאכן עבד ברמה טובה, במקצועיות, בהתאם יהיה פטור ממבחן, ומי שעבד פחות מחמש שנים יהיה פטור ממבחן אבל יהיה חייב לעשות סטאז'.

עבדאללה אבו מערוף: למה?

עבדאללה אבו מערוף: כי אני בכל מקרה לא מוותר על הסטאז', כי אני יודע מה זה סטאז' ויודע כמה זה תורם לרופא בהתחלת העבודה שלו.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה בא להסדיר את המצב המעוות, שהרבה רופאים שלמדו בחו"ל עוברים כאן מסכת קשה מאוד של ביורוקרטיה לפני שהם מתחילים לעבוד ברפואה, במקצוע שלהם, שלמדו ואהבו.

עבדאללה אבו מערוף: מה עוד שאנחנו עדים – לא עניין של משבר ברפואה – למחסור ברופאים.

עבדאללה אבו מערוף: כל שנה או חצי שנה אומרים שיש מחסור ברופאים.

עבדאללה אבו מערוף: משרד הבריאות מצהיר שהוא מייבא רופאים מחו"ל.

עבדאללה אבו מערוף: מאיפה הוא מייבא רופאים?

עבדאללה אבו מערוף: ממדינות שעם כל הכבוד, יכול להיות שלמדת שם רפואה – בספק גדול לעומת מה שאני מבקש שהחוק יתקן.

עבדאללה אבו מערוף: לא אזכיר.

עבדאללה אבו מערוף: היו הרבה איומים, אפילו בשביתת הרופאים, שאנחנו נייבא מחו"ל רופאים לעבוד, ואולי כבר יש, ממקומות שרמת הרפואה בהם היא בספק גדול, בעירבון מוגבל, ואני בטוח שהיא פחות מרמת הרפואה בישראל ופחות מרמת הרפואה במדינות שאני מבקש להוסיף לפקודת הרופאים ולשנות ולתת לרופאים שאכן יעבדו ויחזרו.

עבדאללה אבו מערוף: זה יעודד הרבה רופאים שנמצאים בחו"ל לחזור לארץ ולעבוד ולהיכנס לעבודה ברפואה כמקובל.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק בגלל שיש חוסר ברופאים – זה ישפר את המצב הפגום הנוכחי.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, ההצעה הזאת באה אחרי חשיבה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: אני התייעצתי עם הרבה חברי כנסת; חתומים עליה עם הרבה חברי כנסת מכל הסיעות, כולל חבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה ובריאות, כולל החברה יעל גרמן, שיש לה יותר מקצועיות ממני כשרת בריאות לשעבר.

עבדאללה אבו מערוף: הגיע הזמן, אני חושב, שנתקן את העיוות הזה של הבחינות וניתן לרופאים לחזור לעבוד.

עבדאללה אבו מערוף: זה יעזור הרבה, לא רק לפתור את בעיות הרפואה – לעזור לרופאים לחזור ושישתכנו בארץ.

עבדאללה אבו מערוף: הצעת החוק הזאת היא גם הצעת חוק של חברי כנסת אחרים שמצורפת אליה.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע למה ועדת השרים החליטה, אפילו בלי לדעת שיש עוד שתי הצעות חוק כאלה, של חברת הכנסת שרן השכל ושל חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו החלטנו, אני החלטתי, בינתיים רק להעלות את ההצעה, ותשובה והצבעה – במועד אחר.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נמשיך עם שלוש ההצעות האלה בדיונים עם משרד הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, ההסתדרות הרפואית, על ההצעה שלי היא בגדול מסכימה.

עבדאללה אבו מערוף: אני גם התייעצתי אתם.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר לקבוע מדינות ולהוסיף מדינות על שבע המדינות, שאכן אין ספק ששם רמת הרפואה היא טובה ביותר, טובה כמו שבישראל.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אנחנו נמשיך בדיונים.

עבדאללה אבו מערוף: לא מתווכחים – דיונים, אני אומר, דיונים אובייקטיביים עם משרד הבריאות, ואני מקווה שתגובש הצעת חוק אחידה, שתבוא ותהיה הסכמה, וניתן אפשרות לרופאים לחזור ולעבוד.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יצחק וקנין: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3670/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שטח ציבורי פתוח בתוכנית מגורים), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת יעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תציג את ההצעה חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: תודה רבה, לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: כבוד השר, חברי וחברותי, יש לנו מטרה לאומית באמת, היום, לצמצם את הפער של אלה שאין להם דיור, ולהביא לידי כך שגם נוריד את מחירי הדיור.

יעל גרמן: לשם כך יוצאות למכרזים עשרות אלפי יחידות דיור, אבל תוך כדי כך שיוצאים המכרזים האלה, אנחנו בדרך שוכחים שיש עוד כמה ערכים שהם חשובים, ובין השאר איכות הסביבה, אוויר נקי, והאפשרות של כל אחד ואחת מאתנו ליהנות משטח ציבורי מצומצם ביותר ליד ביתו.

יעל גרמן: מדוע בכלל שטח ציבורי זה דבר חשוב?

יעל גרמן: כל המחקרים מוכיחים שריאות ירוקות, גם אם הן מצומצמות ביותר, הן סופחות את ה-co2 – את הזיהום באוויר.

יעל גרמן: הן למעשה מוציאות חמצן ועל ידי כך הן מזקקות את האוויר, הן נותנות לנו רוגע ושלווה, הן מאפשרות למי הגשם להגיע למי התהום, והן נותנות איכות חיים.

יעל גרמן: אלא מאי, שלא לכל אחד התמזל מזלו ויש לו באמת ליד הבית או בבית שלו עצמו גינה ציבורית קטנה או גינה פרטית.

יעל גרמן: יש היום מיליוני אנשים ומאות אלפי ילדים שחיים בשכונות צפופות שבהן גם במרחק של קילומטר, שניים או שלושה, אין פיסת ריאה ירוקה, אין אפילו עשרה מטרים מרובעים של שטח ציבורי.

יעל גרמן: לכן, הצעת החוק שלי היא לא רק הצעה שנועדה לשפר את איכות החיים ואת איכות הסביבה, אדוני היושב-ראש, אלא היא גם הצעה חברתית; היא אומרת שבכל תוכנית בניין עיר שמגישים לאחת מהוועדות של התכנון והבנייה יראו שאכן יש שטח ציבורי, לפחות שבעה מטרים מרובעים לאדם, במרחק של 500 מטר מרובע, שזה מרחק של בערך עשר דקות הליכה.

יעל גרמן: אם יש, ואם על פי סקר באמת נמצא שיש פארק שכונתי, או גינה ציבורית, ודאי שלא צריך לעשות, ומה טוב.

יעל גרמן: גם במקרה שמנמקים ואומרים שאי-אפשר, יש סעיף בהצעת החוק שאומר שאם הוכח להנחת דעתו ולפי חוות דעת של מהנדס מוסד התכנון כי הוראות הסעיף האמור אינן ניתנות לביצוע, הרי גם אז אין צורך באמת להקפיד על שבעה מטרים מרובעים.

יעל גרמן: יש עוד דבר: על החלטת מוסד התכנון רשאי לערור כל מי שרשאי לערור או להגיש בקשת ערעור.

יעל גרמן: כלומר אין כאן איזושהי הצעת חוק של כזה ראה וקדש, הצעת חוק דווקנית או קשה; יש פה הצעת חוק מתחשבת, מידתית, שיוצאת מהנחת יסוד שלכל אחד, לכל ילד, מגיע שתהיה גינה ציבורית ליד ביתו, שלכל אדם, קשיש וצעיר, מגיע שיוכל לצאת – אם באמת יש לו דירה קטנה וצפופה, שיוכל לצאת עם ספר, או סתם לשבת על ספסל, לנשום אוויר, לשמוע ציוץ של ציפורים, ליהנות מן האוויר הצח, להירגע מתלאות היום ולחזור לעבודותיו ולבית הקטן.

יעל גרמן: לפני כמה שנים היו הנחיות של רשויות התכנון, וגם הייתה איזושהי מגמה, והייתה איזושהי מדיניות, שצריך להראות בכל תוכנית בניין עיר היכן באמת נמצאים השטחים הציבוריים – בסביבה, או בתוכנית.

יעל גרמן: זו הייתה מגמה שכאשר יזם היה מגיע לוועדת תכנון, הוא היה צריך להוכיח והוא היה צריך להראות שאכן יש שטח ציבורי שמאפשר את כל אותם יתרונות איכות החיים ואיכות הסביבה שדיברתי עליהם.

יעל גרמן: אבל לדאבוני הרב, בשנים האחרונות – ביטן, אתה מפריע לי.

יעל גרמן: לדאבוני הרב, בשנים האחרונות אנחנו מוצאים מגמה שאני מאוד מאוד מודאגת ממנה, שאומרת ששטחים ציבוריים פתוחים הם לא דבר חשוב; מה שחשוב זה בנייה ובנייה ובנייה, וכמה שיותר דירות לדיור וכמה שיותר לצופף.

יעל גרמן: לא רק זה, אלא שהיום גם רוצים לקחת את השטחים הפתוחים שיש על חוף הים, ורק אתמול קראנו שמתכוונים להשתלט על 40,000 דונם על חוף הים ולהפוך אותם לשטחים בנויים.

יעל גרמן: אבל כל המגמה הזאת, המגמה של זלזול בשטחים ציבוריים פתוחים ובאיכות הסביבה, וגם לדעתי בצדק חברתי ובשוויון חברתי, כל המגמה הזאת שאנו רואים, הביאה לכך שאדם טבע ודין ניסחו יחד אתנו ועזרו לנו לנסח ויזמו את ההצעה הזאת.

יעל גרמן: כאמור, זו לא רק הצעה שמדברת על איכות הסביבה, על הגנת הסביבה, על מניעת זיהום האוויר, על רוגע; זו הצעה שגם נועדה לצמצם את הפערים החברתיים האדירים שקיימים במדינה שלנו, כי אם נמשיך – ואני בעד כל אותן תוכניות בניין שיוצאות עכשיו לפועל, בין שזה במכרזים ובין שזה בדרך אחרת, בכל הצורות; אני בעד, כי אני חושבת שצריך להוריד את מחירי הדיור.

יעל גרמן: אבל אסור לנו בדרך לשכוח שאנו עלולים למצוא את עצמנו בשכונות של שלמת בטון ומלט, בשכונות שבהן הילדים שיגדלו לא ישמעו ציוץ ציפורים, לא יראו גינות, לא יראו פרחים, ועל ידי כך אנחנו בסוף נעמיק את הפערים החברתיים.

יעל גרמן: לדאבוני הרב, הממשלה, כרגיל בהצעות של האופוזיציה, דחתה את הצעת החוק הזאת.

יעל גרמן: אני פונה אליכם לתמוך בהצעה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת על גרמן.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה, בשם הממשלה, השר צחי הנגבי.

בצלאל סמוטריץ': השר הנגבי?

בצלאל סמוטריץ': אדוני משיב בשם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

דוד ביטן: דבר על הפיתוח האזורי.

קריאה: דבר על מוסד התכנון.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

צחי הנגבי: שלום ליושב-ראש הישיבה, סגן יושב-ראש הכנסת, ולחברת הכנסת המציעה.

צחי הנגבי: אני כבר מתנצל בפני חברת הכנסת גרמן שאאריך בדברים; לא כי נדרש להרחיב, לא בגלל התוכן, אבל – כולם מבינים את הסיבות.

דב חנין: במקום להצביע – – –

צחי הנגבי: אם הייתי צריך להצביע על פי מצפוני כשר לשעבר – יש לי שמונה משרדי ממשלה שניהלתי – לא הייתי יכול למצוא נושא אחד שהייתי יכול להזדהות בו עם הממשלה.

צחי הנגבי: צריך לנטרל את העבר ולהתייחס להווה.

צחי הנגבי: אבל בכל מקרה, בסך הכול בהצעת החוק של חברת הכנסת גרמן, אפילו שהממשלה מתנגדת לה, ודאי שהכוונות הן טובות, והחזון שנמצא ביסוד ההשקפה שלך לא עומד בסתירה למה שחושבת הממשלה.

צחי הנגבי: אבל אסביר לך, לפי הנימוקים שביקשתי להקריא כאן, מדוע הממשלה סבורה שלא מן הראוי לתמוך כרגע בהצעה.

צחי הנגבי: בהצעה מוצע, כפי שהוסבר כאן, להטיל חובה לכלול בכל תוכנית מגורים שמוגשת שטח ציבורי פתוח שיכיל לכל הפחות יכיל שבעה מטרים רבועים לנפש ויהיה במרחק שלא יעלה על 500 מטרים מכל יחידת דיור שמפורטת בתוכנית המגורים.

צחי הנגבי: כמו כן, בהצעה הזאת מוצע לאסור על מוסד תכנון לאשר הוראה בתוכנית שמשנה את הייעוד של שטח ציבורי פתוח, אלא אם כן התנאים שכרגע פירטנו מתקיימים.

צחי הנגבי: מוסדות התכנון, כידוע, פועלים בהתאם למה שקרוי מדריך הקצאות שטח לצורכי ציבור.

צחי הנגבי: המדריך הזה קיבל בשנה שעברה, שנת 2016, תוקף של החלטת ממשלה.

צחי הנגבי: המדריך הזה כולל הנחיות בנוגע לשירותי ציבור במגוון רחב של תחומים: חינוך, בריאות, רווחה, תרבות, קהילה.

צחי הנגבי: חברת הכנסת גרמן מכירה את המדריך הזה, אני מניח.

צחי הנגבי: יצא לך לקרוא בו ולעיין בו.

יעל גרמן: – – –

צחי הנגבי: בגלל התוכן שלו.

יעל גרמן: – – – זה מחריג – – – את ההחלטות – – – שהיה בעבר.

יעל גרמן: בעבר – – –

צחי הנגבי: המדריך הזה גם, כמובן, מתייחס למרחב הציבורי הפתוח, ויש לו מטרה – המטרה מקובלת, אני בטוח, גם על המציעה וגם על רוב חברי הבית, אם לא כולם: יש קרקע, צריך לנצל אותה באופן מיטבי הן לצורכי הציבור בהקשר של שטח ציבורי פתוח.

צחי הנגבי: אבל לציבור יש גם אינטרסים נוספים: מגורים, תעשייה, עבודה, תעסוקה.

צחי הנגבי: כל הדברים האלה גם יחד מייצרים איזה פסיפס של עניין ציבורי, צורכי ציבור, ומה שנדרש זה לאתר את נקודות האיזון שמאפשרות לכל הערכים האלה לחיות ביחד.

צחי הנגבי: מה שהצעת החוק למעשה מבקשת, ועכשיו הבנתי גם מחברת הכנסת גרמן את המניע שהוביל אותה להציע את ההצעה, זה לבטל חלק מאותן הנחיות ומאותם עקרונות שנקבעו ואושרו, כאמור, על ידי הממשלה בשנת 2016, ולעגן באמצעות חקיקה עקרונות שנכללו במדריך הקודם – אותם עקרונות ששונו, כאמור, לאור האיזונים שהממשלה מצאה לנכון לאתר בשנת 2016.

צחי הנגבי: האיזונים האלה מעודכנים.

צחי הנגבי: אפשר לא להסכים עם הזווית המיוחדת שלהם, עם הנקודה הספציפית שנבחרה, אבל בסך הכול קשה מאוד לבוא ולומר שהממשלה לא חשבה לשמור על איזונים.

צחי הנגבי: היא לא ביטלה מכול וכול את הצרכים של שטח ציבורי.

צחי הנגבי: לדעת הממשלה היא גם לא פגעה בהם באופן שמסכן את טובת הציבור, פוגע בהגנת הסביבה, מייצר איזושהי העדפה מוקצנת, מוגזמת, בין האיזונים.

צחי הנגבי: היא בחרה נקודה מסוימת.

צחי הנגבי: הצעת החוק, למעשה, גם יוצרת הליכים נוספים בדמות חובת עריכת סקר לכל תוכנית למגורים.

צחי הנגבי: הדרישה הזאת, לדעתה של הממשלה, עומדת בסתירה מובהקת לצורך לייעל את הליכי התכנון.

צחי הנגבי: היא למעשה עלולה להוביל לעיכוב משמעותי בהליכי התכנון.

צחי הנגבי: זה נושא שבאמת חשוב, חברת הכנסת גרמן, לתת עליו את הדעת.

צחי הנגבי: אני חושב שכאשת ציבור כבר הרבה מאוד שנים – עוד לפני שהגעת לכאן, עוד לפני שהיית שרה היית ראש עיר בעיר משמעותית, חשובה וגדולה; אני מניח, ואין לי על זה ידיעה ותאשרי אם אני צודק או תתקני אם אני טועה, שאחד מן הנושאים המרכזיים שבהם הציבור הפנה כלפייך כראש עיר בקשות, או כלפי הצוות המקצועי שלך, היה בהקשר של ביורוקרטיה – ביורוקרטיה מוניציפלית, עירונית, אבל גם ביורוקרטיה ממשלתית.

צחי הנגבי: יש הטוענים – אני פחות מומחה לענייני הליכי תכנון ובנייה, ויש פה בבית הזה, גם ברגע הזה ודאי יש פה אנשים שהידע שלהם בתחום הזה גדול משלי, רחב משלי, כי הם באו מהשלטון המקומי והם באו מהובלה של ראשי ערים.

צחי הנגבי: אבל אני, לפחות כמי שנמצא בבית הזה כבר הרבה מאוד שנים, זוכה באופן די סדיר לפניות ציבור שתכליתן להסתייע בי מול משרדי ממשלה כדי להקל על ביורוקרטיה אין-סופית.

צחי הנגבי: אז דווקא כאשר אנחנו כרגע מנסים ללכת לכיוון של פישוט התהליכים, ייעול התהליכים, בניסיון לאפשר לציבור כמה שפחות תחנות מרגע שתוכנית יוצאת אל הדרך ועד שהיא מאושרת – וממילא יש שפע של תחנות בדרך – אנחנו חושבים שמן הראוי שלא להוסיף עליהן עוד תחנה.

צחי הנגבי: מכל הסיבות האלה הממשלה מבקשת מן הכנסת להסיר את ההצעה מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': האם המציעה מבקשת לנסות לשכנע אותנו בכל זאת להצביע בעד הצעת החוק?

דוד ביטן: עוד פעם היא עולה?

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות יש לך לנסות.

בצלאל סמוטריץ': משוכנע שתצליחי.

יעל גרמן: אל תגזים.

יעל גרמן: לא להגזים, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: אין לי אשליות שאני אצליח לשכנע, אבל אני בכל זאת רוצה להשיב.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: תשתמשי במילה "שחיתות".

יעל גרמן: מה אתה אומר?

יעל גרמן: אני בכל זאת רוצה להשיב לחברי חבר הכנסת ולשר צחי הנגבי.

יעל גרמן: אתה יודע שבוודאי, איזו שאלה, יש ביורוקרטיה, אבל האם הביורוקרטיה באמת עומדת מול המטרה, שאני חושבת שהיא של כולנו, של צמצום פערים?

יעל גרמן: אחת הסיבות שאני, כראש עיר, השקעתי למעלה מ-80 מיליון שקל בהקמת פארק הייתה בדיוק הסיבה הזאת של צמצום פערים, כי כשהסתובבתי בשכונות של הרצליה ראיתי מצד אחד את הרצליה פיתוח ואת הרצליה הצעירה והרצליה הירוקה, כאשר לכל אחד יש את הגינה הפרטית שלו, צמודה לבית, ומצד שני את שביט ונווה עמל ונווה ישראל וגן רשל ונחלת עדה ושיכון דרום ושיכון ויצמן, וכל אותם שיכונים שבהם לא הייתה פיסה ולא היה מקום לילדים לצאת ולשחק.

יעל גרמן: וזו הסיבה שהשקעתי בגינות ציבוריות והשקעתי בפארק.

יעל גרמן: אבל הרצליה היא עיר עשירה ואני יכולתי לעשות זאת; אנחנו יכולנו לעשות זאת.

יעל גרמן: ברמלה, בבני ברק, ביישובים ערביים ודרוזיים, אי-אפשר לעשות זאת.

יעל גרמן: ובמקרה כזה, השר צחי הנגבי, במקרה כזה זו חובתה של המדינה לאפשר לכל ילד ולכל אחד ואחת – שתהיה לו אפשרות לצאת לגינה הציבורית הקטנה שלו, ושום ביורוקרטיה לא עומדת מול הערך הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת גרמן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, להצבעה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שטח ציבורי פתוח בתוכנית למגורים), התשע"ז–2017.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 35 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שטח ציבורי פתוח בתוכנית למגורים), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 19 תומכים, 35 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בר, ביקשת להצביע בעד או נגד?

בצלאל סמוטריץ': אז אני מצרף את הצבעתך לתוצאות.

בצלאל סמוטריץ': אז יש לנו 20 תומכים, 35 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': האם מערכת המחשוב תוכל בבקשה לבדוק?

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אנשי מערכת המחשוב, האם אפשר לבדוק, בבקשה, במקומו של חבר הכנסת בר, מדוע מערכת ההצבעה לא עובדת?

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2539/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פגיעה נפשית כתוצאה מפגיעות איבה רבות ותכופות), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת חיים ילין וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, אדוני יציג את הצעת החוק שלו.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תשובה והצבעה במועד אחר?

חיים ילין: לא לפי התשובה של ביטן.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מאוד שמח שאתה היושב-ראש.

חיים ילין: לא, עכשיו, כי אתה גם חתום על החוק.

חיים ילין: למה אני מעלה את החוק ומה הסוגיה?

חיים ילין: בעצם, עד היום אנשים שנפגעו באופן עקיף מפעולות איבה לאורך שנים לא מוכרים על ידי ביטוח לאומי.

חיים ילין: החוק הזה עלה ב-24 במרס.

חיים ילין: ביקש ממני שר הרווחה, חבר הכנסת חיים כץ: תוריד את זה, בוא נעשה תקנה.

חיים ילין: אני אמרתי: אוקיי.

חיים ילין: הרי אמרנו מיליון פעם – חבר הכנסת ביטן, אני אומר לך את זה, ואני אומר לכל השרים שנמצאים פה – חצי מהחוקים שאנחנו מביאים זה מהיעדר תקנות, שהשרים לא מביאים לכנסת, נקודה.

חיים ילין: אם היו תקנות, לא היה צריך חקיקה כמעט.

חיים ילין: היינו מורידים את זה.

חיים ילין: התקנה הזאת היא תקנה של הביטוח הלאומי.

חיים ילין: ישבנו עם הביטוח הלאומי, עם נציגי משרד הרווחה, עם נציגי ציבור.

חיים ילין: קיימנו ישיבה כאילו שאנחנו ועדה.

חיים ילין: אמרו: חיים, אתה צודק, אנחנו פותרים את הבעיה בתוך שבועיים.

חיים ילין: שבועיים.

חיים ילין: חודש.

חיים ילין: חודשיים.

חיים ילין: שלושה חודשים.

חיים ילין: בינתיים המשפחות והילדים חייבים טיפול והם לא מוכרים.

חיים ילין: זה מה שמוציא אותי מהכלים.

חיים ילין: זה לא משנה מה אני אגיד על החוק, שהוא צודק, וכמה אני אדבר עליו.

חיים ילין: כל עוד ממשלת ישראל והשרים לא מביאים את התקנות ולא דואגים שיהיו תקנות, אנחנו נהיה פה על הבמה.

חיים ילין: זאת הדרך האפשרית, אין דרך אחרת.

חיים ילין: אני אומר לכם שבשנתיים האחרונות נלחמנו גם להקים מרכזי חוסן באיו"ש, בגלל ששנתיים הם עוברים טלטלה ביטחונית.

חיים ילין: ואותה טלטלה אנחנו עוברים כבר מ-2001 בעוטף עזה, ולאורך שנים אנשים נפגעים.

חיים ילין: ולא רק אותם אנשים נפגעים – בסוף זה פוגע גם במשפחה.

חיים ילין: פעולות האיבה הופכות להיות הרבה יותר תכופות, זאת אומרת, זה כבר כמעט מעשה יומיומי.

חיים ילין: רק לפני יומיים אני מדבר עם הבן שלי כשאני בירושלים, והוא אומר לי: אבא, היה בום.

חיים ילין: ליד הבית – "קסאם", בשטח פתוח אומנם.

חיים ילין: כל מה שאתם רוצים.

חיים ילין: מי שחושב שזה עובר ככה מעל הילדים בגלל שזה לא פגע בבית, הוא לא מבין מה זו פגיעה עקיפה ומה קורה עם הילדים שצריכים ללכת לבית-הספר למחרת.

חיים ילין: לא מבינים.

חיים ילין: אז כל מה שהיה צריך לעשות הביטוח הלאומי – ואנחנו ישבנו – זה לכתוב תקנה.

חיים ילין: אין תקנה – אני מעלה את החוק הזה.

חיים ילין: מעלה אותו עד הסוף.

חיים ילין: אני מאוד מקווה שתהיה פה תשובה הוגנת בשביל שלא תהיה הצבעה.

חיים ילין: צריך להבין דבר אחד, שכל – –

בצלאל סמוטריץ': ששש, המרפסות.

חיים ילין: – – פגיעה כזאת בילדים, במשפחות, כשבאים לתבוע את הביטוח הלאומי חייבים להגיד במדויק מתי היה האירוע, באיזו שעה, באיזו דקה.

חיים ילין: והם לא מצליחים להבין שאין דבר כזה בפגיעה עקיפה.

חיים ילין: אין חיה כזאת.

חיים ילין: בן אדם שנמצא בפוסט-טראומה יכול לראות טלוויזיה, יכול לראות פעולת טרור בצרפת, באנגליה, או באיו"ש או בעוטף עזה, ופתאום הכול מתעורר.

חיים ילין: עכשיו, מה העסק?

חיים ילין: הרופאים מכירים בזה.

חיים ילין: יש מה שנקרא פוסט-טראומה, וזה חייב להיות מטופל, ואם אנחנו לא עושים את זה כשהילדים הם ילדים, אנחנו סוחבים את התיק הזה – אנחנו, כמדינה – והעלויות הכספיות אדירות כשהבן אדם הופך להיות מבוגר, והבן אדם המבוגר לא טופל.

חיים ילין: מה אנחנו רוצים?

חיים ילין: חברים יקרים, בפוסט-טראומה, תדעו לכם: אם מטפלים מייד וזה מוכר מייד, אתם פותרים, כולנו, את הבעיות בטווח הארוך.

חיים ילין: זה חלק מהחוסן שלנו, גם כקהילה.

חיים ילין: לכן אני מעלה את החוק הזה.

חיים ילין: אני מקווה מאוד – אני אומר לך, ביטן, אני רק אקרא פה כמה נתונים.

חיים ילין: קצת נתונים אני רוצה.

חיים ילין: בשנים 2005–2014 שוגרו 12,150 רקטות ו-6,839 פצמ"רים, וגרמו למותם של 59 בני אדם ולפציעה ישירה של 1,495.

חיים ילין: כולם, כולם נמצאים בעוטף עזה.

חיים ילין: מעבר לזה, יש אנשים שנמצאים בפוסט-טראומה לאורך שנים והם לא מוכרים על ידי הביטוח הלאומי.

חיים ילין: החקיקה אומרת שאותה נישה של פצועים בפוסט-טראומה שהיום לא מוכרים – תוכר.

חיים ילין: בביטוח הלאומי צריכים להגדיר מהם הפרמטרים האלה, והם יודעים את זה.

חיים ילין: את זה החוק בא להגיד, מעבר לזה שגם התקנה צריכה להגיד את זה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אין שום צורך בחקיקה מיותרת, באמת אני אומר לכם את זה.

חיים ילין: אני מדבר עם יושב-ראש הקואליציה, עם שר הרווחה – כולם מעורבים, כבוד היושב-ראש, ובסופו של דבר, בחמש דקות של תקנה אפשר לפתור את הבעיה ולהציל נפשות של בני אדם שגרים בעוטף עזה, באיו"ש, בצפון.

חיים ילין: תראו, אני לא אוהב את המילים האלה – בעוטף עזה קוראים לזה "טפטוף"; איך קוראים לזה בצפון?

חיים ילין: "זליגה".

חיים ילין: המצאנו שפה חדשה בשביל שלא להתמודד עם הבעיה האמיתית.

חיים ילין: יש טרור שרוצה לפגוע בנו, ואנחנו צריכים לתת כלים לאוכלוסייה להתמודדות.

חיים ילין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת ילין.

בצלאל סמוטריץ': גם 15 דקות – – –

חיים ילין: היושב-ראש של הקואליציה – תשובה.

חיים ילין: תגיד לביטן שיענה, כי אם לא, תהיה הצבעה.

חיים ילין: ביטן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': הודעה של יושב-ראש הקואליציה.

דוד ביטן: דיבר אתי חבר הכנסת ילין.

דוד ביטן: התופעה הזאת שהממשלה לא מתקינה תקנות חוזרת ונשנית, מפעם לפעם.

דוד ביטן: הח"כים צריכים לחוקק חוקים בגלל שאין תקנות, ואחר כך הממשלה דוחה את החוקים כי היא צריכה להתקין תקנות.

דוד ביטן: מכיוון שהבטיחו לחבר הכנסת ילין שבתוך חצי שנה יחוקקו ולא עשו את זה, ביקשתי מילין שלא לקדם את זה היום.

דוד ביטן: אם בתוך שבועיים הממשלה לא תביא תקנות, או לא תוכיח לחבר הכנסת ילין שהיא התחילה בתהליך באופן אמיתי, אנחנו נעביר את זה בקריאה טרומית.

חיים ילין: מסכים.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשניכם.

בצלאל סמוטריץ': חוק חשוב.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3997/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק איסור סחר בשנהב, התשע"ז–2017, של חברת הכנסת יעל כהן-פארן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי חברות וחברי הכנסת, אני מניחה שכותרת הצעת החוק נשמעת כאילו נחתי ברגע זה מהמאדים או מהירח.

יעל כהן-פארן: אבל זה בסדר, מותר להביא גם הצעות חוק שהן לא בשגרה של סדר-היום של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': יש פילים במאדים?

יעל כהן-פארן: לא, לא, לא שגילו אותם עדיין.

יעל כהן-פארן: אבל ההצעה הזאת הוגשה השבוע לכבוד יום הסביבה, שחל אתמול וצוין אתמול בכנסת.

יעל כהן-פארן: ציפיתי שמתוך מחווה של רצון טוב, הזדהות עם הנושא, תהיה היענות ממשלתית ונוכל להביא אותה אתמול להצבעה בהסכמה.

יעל כהן-פארן: זה לא קרה, לדאבוני, אז אנחנו מעלים אותה כאן היום, כי אני חושבת שהנושא הוא חשוב וכנסת ישראל צריכה גם להביע את עמדתה.

יעל כהן-פארן: פילים לא חיים בישראל, אנחנו יודעים, אבל זו החיה היבשתית הגדולה והיא בדרך להכחדה, לצערנו.

יעל כהן-פארן: והסיבה שהיא בדרך להכחדה היא הסחר בשנהב.

יעל כהן-פארן: מאוכלוסייה של פילים שהוערכה בסביבות 5 מיליון בתחילת המאה ה-20, רק לפני 100 וקצת שנים, היום הגיע מספרם של הפילים האפריקניים לפחות מ-400,000.

יעל כהן-פארן: רק בשנים 2010–2012, שלוש שנים, 100,000 פילים אפריקניים נהרגו עבור השנהב שלהם.

יעל כהן-פארן: גם הפילים האסייתיים, המצב שלהם קשה ביותר.

יעל כהן-פארן: מאוכלוסייה קטנה יותר, של 100,000 לפני כ-100 שנה, מספרם ירד היום כמעט ל-35,000, או פחות מכך, פילים אסייתיים שנמצאים היום בחיים.

יעל כהן-פארן: ברור שבקצב הזה קצב ההרג של הפילים גובר על קצב הילודה, וזה מצב שיביא להכחדת הפיל האפריקני בטבע בתוך שנים לא רבות.

יעל כהן-פארן: הגורם העיקרי הוא הביקוש לשנהב.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר שמדינת ישראל, נכון, היא לא הצרכן הגדול ביותר של שנהב.

יעל כהן-פארן: סין עוקפת אותנו, וגם מדינות אחרות באסיה הן המקור העיקרי של צריכת השנהב.

יעל כהן-פארן: אבל אנחנו יודעים שגם במדינות אחרות, כולל סין, עשו את הצעד הזה.

יעל כהן-פארן: החליטו להפסיק לסחור בשנהב, ותכף אני אדבר על סין.

יעל כהן-פארן: ארגוני שימור הטבע מעריכים ש-100 פילים נרצחים על ידי ציידי השנהב ביום.

יעל כהן-פארן: 100 פילים ביום.

יעל כהן-פארן: זה בערך פיל בכל רבע שעה.

יעל כהן-פארן: זה בערך פיל בכל רבע שעה.

יעל כהן-פארן: היום, כן, היום, פיל בכל רבע שעה.

יעל כהן-פארן: זה 35,000 פילים בשנה, רק בשביל שנהב.

יעל כהן-פארן: זה מסמל לא רק את הזוועות של קטל הפילים, אלא גם צריך להבין שמדובר בזוועות שציידי השנהב מבצעים בבני אדם – קהילות באפריקה שחשופות לרשת של הפחדה ופשע.

יעל כהן-פארן: רשתות טרור בין-לאומיות פועלות מאחורי כל ההרג של הפילים כדי לממן את המעשים שלהן על ידי הסחר בשנהב.

יעל כהן-פארן: אותם טרוריסטים ופושעים מטילים את אימתם על הכפריים האפריקניים, והתושבים שלהם גם נופלים קורבן בידיהם, וגם פקחי שמורות שמנסים להגן על הפילים מפני הציידים מאבדים את חייהם בהגנה על הפילים.

יעל כהן-פארן: בגלל המשבר הקיומי הזה – ששוב, הוא נוגע במדינות אחרות בעולם, אבל יש לנו איזושהי יכולת להכריז שאנחנו רוצים לעמוד לצד שמירת הטבע ושמירת אוכלוסיית הפילים הנכחדת.

יעל כהן-פארן: הסחר בשנהב הגיע גם לכאן, והוא גם על סדר-היום הבין-לאומי.

יעל כהן-פארן: האמת היא שזה לא רק בגלל שוחרי טבע; המטרה המשותפת היא לעצור את הסחר בשנהב – מטרה בין-לאומית.

יעל כהן-פארן: מדובר לא רק בסחר בין-לאומי אלא גם בסחר מקומי.

יעל כהן-פארן: מדינות כמו צרפת, אנגליה וארצות הברית חוקקו חוקים שסוגרים כמעט לחלוטין כל סחר בשנהב.

יעל כהן-פארן: יש מדינות בארצות הברית שלקחו עוד צעד, כמו ניו ג'רסי וקליפורניה, ואסרו כל סחר בשנהב, כולל שנהב עתיק.

יעל כהן-פארן: אפילו סין, שהיא המובילה בעולם בצריכה של שנהב ובסחר בשנהב, הכריזה על הפסקת כל סחר בשנהב עד סוף השנה.

יעל כהן-פארן: אז בואו, רבותי, ניקח את היוזמה הזאת, ואפילו נהיה לפחות כמו סין.

יעל כהן-פארן: בחודש ספטמבר 2016 התקיים מפגש של המדינות שחתומות על האמנה שעוסקת בסחר בין-לאומי במינים של חיות בר.

יעל כהן-פארן: ישראל כמובן חתומה עליה, והיא קיבלה החלטה על סגירת שווקים מקומיים לשנהב מפילים, כי כל סחר בשנהב, כולל בשווקים מקומיים, עלול להגדיל את הסיכון לאוכלוסיות של פילים, מאחר שמשווקי שנהב מקומיים יוצרים הזדמנות להלבנת שנהב לא חוקי.

יעל כהן-פארן: עכשיו, פה אני רוצה לומר משהו: ישראל חתומה על האמנה הזאת.

יעל כהן-פארן: בישראל אסור הסחר בשנהב חדש, אבל אין שום דרך לאכוף את זה.

יעל כהן-פארן: למה?

יעל כהן-פארן: כי מותר שנהב עתיק.

יעל כהן-פארן: וזאת בדיוק הבעיה, כי כל שנהב חדש, כל פיל שנהרג ברבע השעה הקודמת – לוקחים את השנהב שלו, ובקלות רבה עושים לו השחרה קלה, ממציאים תעודות מזויפות, וסוחרי השנהב, כמו שאמרתי, הם פושעים, והם מנהיגים של כנופיות פשע בין-לאומיות, ובלי בעיה הם מייצרים תעודות מזויפות לשנהב עתיק, וכך אותו שנהב חדש, של פיל שניצוד לפני יומיים באפריקה, מקבל סטמפה של שנהב עתיק, וגם לישראל הוא יכול להיכנס.

יעל כהן-פארן: לכן – המאמצים של הקהילה הבין-לאומית מתחילים להשפיע, ואנחנו צריכים להביא את זה גם לכאן.

יעל כהן-פארן: אוקיי?

יעל כהן-פארן: המחיר של השנהב הולך ויורד בגלל צעדים כאלה.

יעל כהן-פארן: ההצעה שלי כאן נועדה להגיד: לעצור היום את הסחר בשנהב בישראל.

יעל כהן-פארן: יש סחר בשנהב.

יעל כהן-פארן: הוא קיים.

יעל כהן-פארן: אתם יכולים לחפש באינטרנט.

יעל כהן-פארן: יש ממכר של שנהב – אלפי פריטים בחנויות, במכירות פומביות ועל ידי בתי-מכירות פומביות ישראליים.

יעל כהן-פארן: רשות הטבע והגנים מאוד מעוניינת לעצור את הסחר ואת הייבוא, אבל שוב, היא עוצרת רק יבוא של שנהב חדש.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא מוכר שנהב חדש, לפי החוק.

יעל כהן-פארן: הכול נכנס לפה, אם רוצים ואם לא רוצים.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, אנחנו צריכים לאטום כל פרצה בשרשרת.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר לכם עוד משהו, עוד נקודה, שתפתיע אתכם, שמופיעה בחוק.

יעל כהן-פארן: החוק אוסר סחר בשנהב פילים, וגם בשנהב שמקורו בממותות.

יעל כהן-פארן: תשאלו: מה זה ממותה?

יעל כהן-פארן: אני מניחה שכולכם יודעים – זו חיה שנכחדה מן העולם לפני אלפי שנים, אבל מה שקורה היום הוא שבגלל משבר האקלים וההתחממות הגלובלית, אלפי גופות של ממותות שהיו חנוטות בקרח הסיבירי ברוסיה – הקרח נמס, הממותות יוצאות מקברן, והיום יש אלפי ממותות, ויש להן שנהב נפלא ונהדר בדיוק כמו שנהב פילים.

יעל כהן-פארן: עכשיו, הממותות, קודם כול, לא מוגנות בחוק חיות הבר בישראל, הן לא כלולות בו, כי הן לא חיה קיימת, ולכן השנהב שלהן לא כלול בחוק שמאפשר לאסור את צריכתו.

בצלאל סמוטריץ': מה הבעיה?

יעל כהן-פארן: אין בעיה.

יעל כהן-פארן: הממותות מתות.

יעל כהן-פארן: הבעיה היא שכל שנהב נראה אותו דבר.

יעל כהן-פארן: שנהב פיל או שנהב ממותה זה בדיוק אותו דבר.

יעל כהן-פארן: לכן, מי שצד עכשיו פיל באפריקה יכתוב על זה שזה שנהב ממותות, ואין שום בעיה – גם זה ייכנס לישראל.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר לכם שבעקבות הצעת החוק שלי גיליתי שרשות הטבע והגנים כן מתכוונת להקשיח את הוראותיה ולצמצם את ההיתרים גם ליבוא שנהב ישן, אבל עדיין לא באופן מוחלט; היא עדיין לא מעוניינת לגעת בסחר הפנימי בישראל, כי היא לא מסוגלת לטפל בזה.

יעל כהן-פארן: ופה העניין – אם יש סחר פנימי בישראל, ימשיך להיכנס שנהב חדש גם מחו"ל.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר: במקום לחכות לרצונם הטוב ולהצלחתם של הגורמים ברשות לקדם הקשחה בתקנות, אני קוראת לכולם, פשוט, להצטרף ולהצביע בעד החוק שמבקש לטפל בסוגיה הזאת באופן המלא ביותר כבר עכשיו.

יעל כהן-פארן: כל עוד לא תהיה אטימה מוחלטת של הנושא, ימשיך להיכנס שנהב חדש שנוצר מפילים שנהרגו – נרצחו – עכשיו, בימים אלה.

יעל כהן-פארן: מעבר לכול, הצעת החוק הזאת נותנת ביטוי לסלידה של הציבור הישראלי מהשמדת פילים.

יעל כהן-פארן: זה מה שאנחנו כאן בכנסת צריכים לומר.

יעל כהן-פארן: רק דרך איסור מוחלט של כלל הסחר בשנהב בישראל אנחנו נירתם ונתרום למאמץ הבין-לאומי למנוע את ההכחדה של הפיל בטבע, וכך נדגים את המנהיגות שלנו, של ישראל בכלל, ובסוגיה הזאת של הגנת חיות הבר, גם לפני כל העולם.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכם לתמוך בהצעת החוק.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': תשיב על הצעת החוק, בשם שר החקלאות ופיתוח הכפר, שרת העלייה והקליטה סופה לנדבר.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת פארן, אין ספק שקיבלנו כאן שיעור מאלף ומרחיב אופקים.

בצלאל סמוטריץ': היה שווה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': באמת?

בצלאל סמוטריץ': אין לי מנוי על נשיונל ג'יאוגרפיק, אז טוב שאני מקבל מדי פעם פה השלמות השכלה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי השרה.

סופה לנדבר: מה זה התלהבות?

סופה לנדבר: עד כמה אנחנו אוהבים פילים, הא?

בצלאל סמוטריץ': ממותות.

סופה לנדבר: גם ממותות.

סופה לנדבר: מטרת הצעת החוק היא למנוע אפשרות של סחר – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, בואו נקשיב, בבקשה, לתשובת השרה.

סופה לנדבר: מטרתה של הצעת החוק היא למנוע אפשרות של סחר מכר בשנהב פילים.

סופה לנדבר: הצעת החוק בנוסח הנוכחי אינה מוסיפה למצב המשפטי הקיים בחוק להגנת חיית הבר.

סופה לנדבר: מעבר למה שאמרתי, לא רצוי שיהיה כפל חקיקה, שעשוי להביא לחוסר בהירות בנושא.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שהשר ביקש ממני למסור לחברת הכנסת – הוא אומר שקיימת כבר חקיקה, ולא צריכים חוק נוסף.

סופה לנדבר: אומנם אנחנו מאוד דואגים לפילים ולשנהב, אבל השר ביקש – הממשלה מתנגדת, ומובן שהוא מתנגד.

סופה לנדבר: יש כבר חקיקה, ולא צריכים להוסיף לחוק.

סופה לנדבר: אבל יחד עם זה אני רוצה לשתף אתכם, רבותי חברי הכנסת, בחוויה שלי אתמול בנתב"ג, כאשר נחתו 300 עולים מאוקראינה, ואני צריכה בכלל להגיד שמה שקורה היום – בחודשיים האחרונים הגיעו למדינת ישראל בסביבות 6,000 עולים, וגם הלילה מגיעים עולים, מאתיופיה, ובימים האלה מצרפת, מארצות הברית ומעוד מדינות.

סופה לנדבר: אני צריכה להוסיף שזה עושה לי טוב על הלב, ואני חושבת שזה עושה טוב על הלב לכל מי שנמצא כאן בכנסת ולכל הצופים בבית.

סופה לנדבר: אבל יחד עם זה אני רוצה להתחלק בחוויה לא נעימה שהייתה לי בוועדת השרים לחקיקה לפני כמה ימים, ביום ראשון, כאשר עבר החוק על גיור, והייתי חייבת להגיש ערר, ואני רוצה להסביר למה.

סופה לנדבר: מגיעים לכאן עולים, ואנחנו כולנו יודעים שבעולם – אני לא רוצה להתווכח כרגע, מעל במת הכנסת, מפני שהחוק הזה עוד לא הגיע לכנסת, ואני מאמינה שהשרים שצריכים להצביע אחרי הערר יחשבו, פשוט, מה קורה היום בעולם – יהודים מפוזרים בעולם כולו.

סופה לנדבר: הרי אנחנו כולנו יודעים ש-60% מהיהודים שנמצאים בעולם מתחתנים בנישואי תערובת.

סופה לנדבר: זאת אומרת, הם מגיעים לכאן, למדינה, מי שמגיע, עם בן זוג שהוא לא יהודי, אבל רוצה להתקרב ליהדות, ורוצה לעבור גיור.

סופה לנדבר: אני חושבת שמדינת ישראל, במקרים האלה, צריכה פשוט לחבק את האנשים.

סופה לנדבר: אני זוכרת, בקדנציה שעברה, סיעת ישראל ביתנו, העברנו חוק שהגיור יעבור אצל רבנים של הרשויות – עם חיבוק, עם חיבה, עם דרך ומסלול יותר אנושי, יותר מחבק.

סופה לנדבר: אני חושבת שלא צריכים להביא עוד חוקים.

סופה לנדבר: הרי אנחנו עם אחד, ומה שקורה אחרי הגבולות של מדינת ישראל חשוב לכולנו.

סופה לנדבר: ואני, כשרת העלייה והקליטה, תמיד אומרת, כאשר אני עומדת על הבמות בירידים – אני אומרת: תבואו, מדינת ישראל מוכנה לעשות הכול ולקבל אתכם.

סופה לנדבר: עם זאת, בזמן שעולים מגיעים, צריכים לעשות הכול כדי לתת ולסלול להם את הדרך לגיור.

סופה לנדבר: ביטן – שיסת

סופה לנדבר: כל עלי – – –

דוד ביטן: תמשיכי.

יואל חסון: מה יש לכם עם השנהב?

יואל חסון: מה קשה לכם להצביע בעד?

סופה לנדבר: אני כבר אמרתי מה שיש לשר ולממשלה לומר על השנהב.

סופה לנדבר: רבותי, לפעמים כדי לשמור על הפילים לא צריכים להעביר עוד חוק ועוד חוק.

סופה לנדבר: יש חוקים שצריכים לשמור על הפילים, ואני מאמינה שישמרו על הפילים.

סופה לנדבר: בגלל זה אני אומרת שהשר – – –

יואל חסון: מי ישמור?

יואל חסון: אם לא נגיש את החוק, מי ישמור?

סופה לנדבר: אני בשם השר אלקין רוצה להודיע כאן שממשלת ישראל והשר מתנגדים לדבר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשרת העלייה והקליטה סופה לנדבר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת פארן מבקשת – טוב, אז אנחנו עוברים, אם כן, כעת – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אני לא יכול.

יואל חסון: עוברים להצבעה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק איסור סחר בשנהב, התשע"ז–2017.

בצלאל סמוטריץ': לבקשת הקואליציה, יושב-ראש הקואליציה – – –

יואל חסון: סליחה, אתה התחלת בהצבעה.

יואל חסון: התחלת בהצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא התחלתי בהצבעה.

יואל חסון: התחלת.

יואל חסון: אתה אמרת – – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא התחלתי בהצבעה, חברים.

יואל חסון: אמרת שניגשים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: צריך הצבעה אלקטרונית עכשיו.

יחיאל חיליק בר: אל תמשוך זמן.

יחיאל חיליק בר: מה זה משיכת הזמן הזאת?

בצלאל סמוטריץ': חברים, רגע, נו.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך לצעוק.

בצלאל סמוטריץ': אני שומע טוב.

יחיאל חיליק בר: – – –

בצלאל סמוטריץ': תן לי רגע לבדוק.

בצלאל סמוטריץ': חברים, נו.

יעל כהן-פארן: יש פיל בחדר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': תפסו נא את מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה אלקטרונית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 29 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק איסור סחר בשנהב, התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

יואל חסון: מי סוחר בשנהב?

יואל חסון: מי סוחר בשנהב?

איתן כבל: ביטן.

איתן כבל: ביטן.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, גנבו לנו את הפילים.

בצלאל סמוטריץ': 21 תומכים, 29 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3885/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': חברים, אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק מיגון יישוב מאוים ביטחונית, התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איל בן ראובן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו גם הצעה מוצמדת להצעה הזאת, של חבר הכנסת ילין, והוא יציג אותה אחר כך בקצרה.

בצלאל סמוטריץ': יהיו לנו תשובות והצבעות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני מעלה היום את הצעת חוק מיגון יישובים מאוימים ביטחונית, בדגש בצפון – יושב-ראש הקואליציה ביטן, אני לא שומע את עצמי.

איל בן ראובן: תודה רבה.

איל בן ראובן: אני מעלה היום את הצעת חוק מיגון יישובים מאוימים ביטחונית, בדגש בצפון.

איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד לכם שזה עניין רציני ביותר, ונדמה לי שאתה, כבוד היושב-ראש – אני בטוח שאתה יודע כמה.

איל בן ראובן: לצערי, הבנתי שהצעת החוק לא תעבור את ועדת השרים לחקיקה, לנוכח התנגדות האוצר והמחיר שצריך לשלם בעבור העניין.

איל בן ראובן: לכן, אני רוצה לפתוח את דברי ולומר בצורה בהירה, שלא יגיד אף אחד מהמצביעים היום נגד הצעת החוק הזאת: לא ידענו, לא שמענו, לא מהאיום ולא מהמענה הבלתי-מספק לאזרחי צפון מדינת ישראל.

איל בן ראובן: חברי חברי הכנסת, אם לא נמגן פיזית את התושבים בגבול העימות הצפוני, אנחנו נשלם על כך במחיר חיי אדם, שעלול להיות קשה ולהשפיע מאוד גם על הישג צבאי, ככל שיהיה.

איל בן ראובן: מערכה בזירה הצפונית, לצערי, היא כמעט בלתי נמנעת.

איל בן ראובן: את הסימנים לכך אנחנו יכולים לראות רק בשבוע האחרון, והלוואי שאני טועה.

איל בן ראובן: כך גם יחסה של מערכת הביטחון לעניין, וטוב שכך, כיוון שצה"ל נערך למערכה הזאת היטב.

איל בן ראובן: את המערכת האזרחית אני אחלק לשניים: רוחם של אנשי הצפון היא מדהימה; די להסתכל על תושבי רמת הגולן בימים אלו של מתח, זליגות וחילופי אש ולראות כיצד הם מוכנים לתת כל שנדרש לניצחון במערכה.

איל בן ראובן: עם זאת, המערכת האזרחית שאמונה ואמורה להכין את ההגנה הפיזית שתשמור עליהם, הממשלה, נמצאת בפיגור גדול מאוד.

איל בן ראובן: האם נעשית עבודה?

איל בן ראובן: התשובה היא כן; רח"ל, פיקוד העורף, גורמים במשרד הפנים עובדים קשה, אבל זה לא מספיק.

איל בן ראובן: גם הם אומרים את זה.

איל בן ראובן: גם שר הביטחון אמר בבירור שיש תוכנית של ועדת מנכ"לים למיגון הצפון, שהיא נכונה וחשובה, רק אין לו כסף לממש אותה.

איל בן ראובן: איום האש של עשרות אלפי רקטות וטילים הוא איום קשה שלא חווינו בעבר.

איל בן ראובן: מערכות ההגנה הקיימות והמתפתחות חשובות, אבל הן אינן מסוגלות להתמודד בצורה מספקת עם כמות הרקטות שעשויות להגיע לשטחה של ישראל בכלל, ולצפון בפרט.

איל בן ראובן: ואני מדגיש, עדיין הצפון ממשיך להיות המטרה לרוב-רובן של הרקטות והטילים שבידי "חיזבאללה".

איל בן ראובן: כבר למדנו מול איום מזערי לעומת זה הצפוני שאנחנו חייבים לתת לאזרח את היכולת להגיע למיגון פיזי בתוך 10 עד 15 שניות מרגע הישמע אזעקה.

איל בן ראובן: היום בצפון יש יכולת כזאת אצל פחות מ-50% מהתושבים, ואולי אני אפילו מגזים.

איל בן ראובן: שמעתי שיש כרגע השקעה במקלטים ציבוריים.

איל בן ראובן: זה טוב וחשוב, אבל רחוק, רחוק מלהספיק, ואולי המושג כסת"ח מתאים יותר לעניין.

איל בן ראובן: צריך לאשר בניית ממ"דים בבתים הרבים שנבנו לפני כניסתו של חוק הממ"דים לתוקף, בשנת 1992 – והם רבים; צריך במקומות מסוימים תוספת מקלטים.

איל בן ראובן: בשורה התחתונה, רוב-רובם של תושבי הצפון אינם ממוגנים כראוי, וגם לא יכולים להוציא מכיסם כ-100,000 ש"ח למיגון אישי, והאמת היא שגם אין כל סיבה שהם ישלמו זאת מכיסם.

איל בן ראובן: בדיוק את אותה ההגנה שנותנת המדינה לתושבי הדרום, ומימנה את זה אחרי צוק איתן, ראוי שהמדינה תעניק לתושבי הצפון, ורצוי ומומלץ – לפני המערכה הבאה.

איל בן ראובן: לכן מוצע בהצעת החוק שלי שהמדינה תשתתף במימון מרחבים מוגנים בדירות ובבתי מגורים שאין להם, במטרה להבטיח את שלום תושביה באזורי העימות.

איל בן ראובן: כבוד היו"ר וחברי הכנסת, החוק שמוצע כאן לפניכם נבנה על בסיס תוכנית שהוכנה על ידי ועדת מנכ"לים של הממשלה שעסקה ודנה בנושא המיגון, בראשותו של מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון.

איל בן ראובן: בוועדה זו השתתפו נציגי משרד הביטחון, המשרד להגנת הסביבה, משרד האוצר ונציגי פיקוד העורף.

איל בן ראובן: התוכנית אומרת כך: הממשלה תשתתף בעלויות בניית ממ"דים בבתים פרטיים הנמצאים בסמיכות של עד 20 קילומטרים מהגבולות המאוימים ביטחונית – גבולות לבנון, סוריה וגדר המערכת של רצועת עזה.

איל בן ראובן: סכומי ההשתתפות יגיעו בצורת מענק, וסכומו ייקבע על פי האשכול החברתי-כלכלי שבו מצוי היישוב המאוים.

איל בן ראובן: כך, למשל, יישובים באשכול חברתי 1–3 יקבלו מענק בשיעור של 100%, השווה ל-100,000 שקלים; אשכול 4–6 יקבלו 80% מהמענק; אשכול 7–8 יקבלו 50%; אשכולות 9–10 – 10%, ואולי צריך להעלות את זה במעט.

איל בן ראובן: בנוסף, בעלי מוגבלויות המוכרים על ידי הביטוח הלאומי ולהם אובדן כושר עבודה בגובה של 75% לפחות יהיו זכאים למענק מוגדל בשיעור של 120% מסכום המענק המרבי.

איל בן ראובן: מוצע גם כי המדינה תעניק הלוואה לבניית מרחב מוגן לתושבים הזקוקים לכך, עד לסכום של 100,000 שקלים.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, האיום שאני מדבר עליו איננו צועק אלא כאשר הוא קורה, וממשלה חייבת להסתכל אל מעבר לגבעה.

איל בן ראובן: האיום הזה לפתחנו.

איל בן ראובן: כאמור, הייתה ועדה חשובה, שעשתה עבודה טובה, ואתם, ממשלת ישראל, אינכם מיישמים את מסקנותיה.

איל בן ראובן: אם הייתם אומרים: איננו מקבלים את המסקנות – זה עניין אחר; אבל כאשר אומר שר ביטחון שהעבודה נכונה, ואני משוכנע שהוא איננו היחיד שחושב כך, חובה עלינו, עליכם, לעשות מעשה.

איל בן ראובן: סדר העדיפות להגנת חיי אדם במלחמה – אני מקווה שאין שאלה באשר למקומו.

איל בן ראובן: אינני צופה מערכה רחבת היקף בטווח הזמן הקרוב, ולכן זו הזדמנות ליצירת תוכנית רב-שנתית, שכל מה שצריך זה להתחיל בה.

איל בן ראובן: זה אכן כסף גדול, אבל חובה להשקיע אותו, וניתן, בסדר גודל של מאות מיליונים בשנה ועל פי סדר עדיפות.

איל בן ראובן: אומר בבירור מה שאמרתי לשר הביטחון: אם במערכה הבאה צה"ל יעשה את עבודתו בצורה הטובה ביותר אך חס וחלילה המחיר בפגיעה באזרחים יהיה גבוה כי לא מיגנו אותם כראוי, אני רואה את וינוגרד או מישהו אחר מתחיל בעבודתו, ובציניות גם אמרתי לו: כדאי שיצטרפו אליו לנגמ"ש.

איל בן ראובן: זה ציני, אבל עצוב יהיה אם כך נפעל.

איל בן ראובן: אני כמעט משוכנע שאין פה מישהו שחושב שהצעת החוק הזאת לא נכונה או לא חשובה.

איל בן ראובן: הסתכלתי גם על רשימת חברי הקואליציה שחתמו על החוק, ואני לא אנקוב כאן בשמות.

איל בן ראובן: אני מבין את הקושי, אבל זו שאלת חיים של אנשים.

איל בן ראובן: אני מבקש מכם להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

איל בן ראובן: חשיבות ביטחון אזרחי ישראל בגבולות העימות עומדת כאן לנגד עינינו, ומידת הצלחת המערכה הבאה תלויה בחוסנו של העורף שלנו.

איל בן ראובן: אל לנו לשכוח את הצפון ולהזניחו מאחור.

איל בן ראובן: עלינו למגן את התושבים טרם בואה של המערכה הבאה.

איל בן ראובן: אומר יותר מכך: אם יגיד משרד האוצר שהוא לוקח את הנושא ומחויב בתוך זמן קצר לתשובה עניינית של עשייה, אני גם הייתי מוכן לוותר על ההצבעה.

איל בן ראובן: אבל אני רוצה מחויבות לעשייה ולא גרירת רגליים, כי את גרירת הרגליים הזאת אני כבר שומע לאורך זמן.

איל בן ראובן: לא תפעלו בנושא הזה – אנחנו בצפון, אנשי הצפון ישלמו את המחיר, וזה מחיר קשה מאוד, וזה בלתי מתקבל על הדעת.

איל בן ראובן: לכן אני שוב מבקש: נא להסתכל טוב בעיני האנשים, וכל מי שמהקואליציה מתכוון היום להצביע נגד, שיחשוב טוב מה המשמעות של העניין הזה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/4233/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': כאמור, יש לנו הצעת חוק מוצמדת, של חבר הכנסת חיים ילין, הצעת חוק הלוואות למיגון דירות באזורי קו העימות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ינמק את הצעתו במשך שלוש דקות, ואחריה תהיה לנו תשובת שר.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה הפעם השלישית שאני קם ומדבר, כמעט הכול על אותם נושאים – על הדאגה שלי לאזרחי עוטף עזה וקו עימות צפון.

חיים ילין: אני חושב שאנחנו – כבוד היושב-ראש, יש לי רק שלוש דקות – – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

חיים ילין: כבוד השר, תאמין לי, אני מדבר על אותם חקלאים שיושבים על גבולות מדינת ישראל וצריכים מיגון.

אורי אריאל: – – – אנחנו נאמין לך.

חיים ילין: בסדר.

חיים ילין: בשנת 1992 הוכנס תיקון לחוק שלפיו כל דירה בישראל מחויבת להיבנות עם חדר ממוגן בתוכה, אבל עד אז יש הרבה מאוד אזרחים שנמצאים ללא מיגון.

חיים ילין: למדנו שכשיש מיגון והמשפחות יכולות להלין את הילדים בתוך המיגון, גם בעוטף עזה, גם במלחמה וגם בהפגזות, למרות שזה לא נעים, יש תחושת ביטחון.

חיים ילין: זה כמו כספת – נכנסים פנימה לתוך הכספת; נגמרת ההפגזה – יוצאים החוצה.

חיים ילין: נכון, לא נעים, אבל פיזית אנחנו שלמים.

חיים ילין: מה אנחנו באים ואומרים?

חיים ילין: שיש בתים שנבנו לפני 1992, שאין להם מיגון והם לא נמצאים בעוטף עזה, הם נמצאים קילומטר מעוטף עזה, או שהם בצפון, בשני הקילומטרים הראשונים לפחות, ואין להם מיגון.

חיים ילין: על זה אנחנו מדברים.

חיים ילין: על מה?

חיים ילין: אני אגיד לכם משפט שהאוצר אמר לי ב-2008: מה אנחנו נשפוך כסף על מיגון שלא מביא תועלת בשקל אחד למדינת ישראל?

חיים ילין: תגידו, עשר שנים לאחר שהתחילו את המיגון בעוטף עזה, האוצר וממשלת ישראל חושבים שעדיין זה משהו פסול?

חיים ילין: אתם לא מבינים שכל עוד יש ירי טילים וה"חיזבאללה" בצפון מאיים על האזרחים – אין כבר חיץ, אין את מדבר סיני ואין 40 קילומטרים כמו שאריק שרון רצה בצפון.

חיים ילין: אין.

חיים ילין: היום האזרחים הם החזית, וברגע שאתם תבינו – החזית זה האזרחים וחובתנו למגן אותם.

חיים ילין: כמה פעמים אנחנו צריכים להעלות את החוק?

חיים ילין: חבר הכנסת איל בן ראובן הצמיד את החוק שלו לחוק שלי לפני כמה חודשים.

חיים ילין: החוק שלי נפל.

חיים ילין: עכשיו הוא מעלה אותו ואני מצמיד.

חיים ילין: עד מתי אתם רוצים חתול ועכבר?

חיים ילין: על מה אנחנו מדברים בכלל?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, משפט סיכום.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מאוד מקווה שהקואליציה תפנים שאנחנו לא מדברים על ימין ושמאל, קואליציה–אופוזיציה.

חיים ילין: אנחנו דואגים לאזרחים שלנו.

חיים ילין: פעם שלישית שאני קם פה על הבמה – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, תודה.

חיים ילין: – – מדבר על הנפש של האדם שם, על המיגון של האדם ועל ההטבות של האדם.

חיים ילין: תודה לך וסליחה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש הקואליציה מבקש הודעה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן המזכירה, אפשר לפתוח את המיקרופון של יושב-ראש הקואליציה?

דוד ביטן: הצעת החוק הזאת – – –

קריאה: ביטן, לא שומעים אותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני רוצה תוך שבועיים 5 מיליארד שקלים – – –

דוד ביטן: רגע, לא, שנייה.

דוד ביטן: הצעת החוק הזאת מבחינתי היא טובה מאוד – שומעים או לא?

קריאה: – – –

דוד ביטן: הנה, מה אתה רוצה, אני במיקרופון.

דוד ביטן: הצעת החוק הזאת היא טובה מאוד.

דוד ביטן: אני מבין שהבעיה היא בעיקר תקציבית, וחבר הכנסת בן ראובן ישב עם סגן שר האוצר כמה פעמים על העניין הזה.

דוד ביטן: אני ביקשתי ממנו לדחות את התשובה וההצבעה היום ולהתנות את זה בכך שהממשלה תקים ועדת שרים שתתייחס לעניין הזה, כולל מקורות המימון – אם על ידי בנקים או על ידי הממשלה – וזאת תוך חודשיים ימים.

דוד ביטן: ואז, אם לא, נביא את זה מייד אחרי הפגרה להצבעה, אבל אנחנו נלחץ על הממשלה להקים את ועדת השרים הזאת.

אורי אריאל: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איל בן ראובן מסכים לסיכום?

איל בן ראובן: – – –

חיים ילין: כן.

חיים ילין: מקובל.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין מסכים.

בצלאל סמוטריץ': אז שני המציעים מסכימים, לכן אין לנו תשובת שר כרגע.

בצלאל סמוטריץ': תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/4189/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – מימון ההגנה על חיילים וקצינים שהוגש נגדם כתב אישום עקב פקודות שביצעו או שנתנו), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת מאיר כהן ודוד ביטן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן, אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים – תקשיב, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, הקשב נא.

בצלאל סמוטריץ': אני מקשיב בקשב רב.

בצלאל סמוטריץ': כידוע לך, אני גם מכיר ומוקיר את ההצעה.

מאיר כהן: לפני כשנתיים נעצר חייל מילואים ישראלי בנמל התעופה בבירה הבריטית לונדון.

מאיר כהן: הסיבה הייתה תלונה שהוגשה כנגדו על פשעי מלחמה במבצע צוק איתן.

מאיר כהן: מעצר זה חשף את חיילי צה"ל לאיום חדש, הרחק משדה הקרב, ובכל מקום בעולם.

מאיר כהן: כל המערכת הפוליטית והמדינית רעשה וגעשה נוכח האיום החדש והמפתיע.

מאיר כהן: שר הביטחון דאז האשים את העולם בצביעות, ויחד עם ראש הממשלה הבטיח שמדינת ישראל תגן על חייליה.

מאיר כהן: חייל המילואים אומנם שוחרר כעבור כמה שעות, אך אלפי קצינים וחיילים של צה"ל, וקצינות וחיילות של צה"ל, שהיו חלק מהלחימה בעזה, הפכו למטרות חיות של הנשק החדש: תביעת חיילי צה"ל בחו"ל בגין פשעי מלחמה.

מאיר כהן: עוצמתה וחוסנה של מדינה תלויים בהיותה מתפתחת.

מאיר כהן: הם תלויים בין היתר בעובדה שהיא יכולה להדביק את פיתוחי הנשק של האויב ואף מקדימה אותו.

מאיר כהן: עליונות, גם בתחום הזה, היא יעד אסטרטגי ראשון – כך השיב לי שר הביטחון כאן מעל בימת הכנסת רק לפני שלושה שבועות.

מאיר כהן: למרבה הצער, בעניין הזה נמצאת ישראל בנחיתות ברורה.

מאיר כהן: ארסנל הנשק של תביעות חיילים בחו"ל רק משתכלל והופך נגיש יותר מאי-פעם.

מאיר כהן: התוצאה היא שחיילים אינם יכולים לצאת למשימת ההגנה על המולדת בראש שקט, כי כבר אפשר לשמוע קצינים שאומרים: כשאני עומד מול פעילות ביהודה ושומרון או בעזה ומצלמים אותי כל רגע, אני מפחד מה יקרה אחר כך כשאסע לטיול הגדול בחו"ל.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת, אדוני ראש הממשלה, שר הביטחון, שרת המשפטים ושר החינוך, אתם היושבים סביב שולחן הקבינט יודעים כי השקט השורר היום הוא זמני.

מאיר כהן: זהו שקט מטעה, והשטח נפיץ בכל רגע ובכל נקודת זמן.

מאיר כהן: עם פתיחת המערכה הבאה בעזה, ישוב נשק התביעות כנגד חיילינו להיות פעיל ובעל יכולת פגיעה קשה בחיילים ובחיילות שלנו.

מאיר כהן: אני מזכיר: ברוב המקרים מדובר בקצינים וקצינות במילואים וחיילים של מערך המילואים שמייד בתום שירותם בחזית שבים לעיסוקים האזרחיים שלהם.

מאיר כהן: חלקם טסים במסגרת העבודה לחו"ל, חלקם לחופשה, בידיעה שכל טיסה לכל יעד בעולם עלולה להסתיים במעצר.

מאיר כהן: שימו לב, רק לפני כשנתיים נשלח מכתב עם מאות חתימות של קציני מילואים לשר הביטחון שבו הם ביקשו: תנו לנו גיבוי.

מאיר כהן: תנו לנו גיבוי, שנוכל לטייל ולהתפרנס ולצאת לעבודה בחו"ל בשקט.

מאיר כהן: כלום לא קרה מאז, וחיילינו עדיין מחוסרי שכפ"ץ שיעניק להם הטבה משפטית במהלך הלחימה ואחריה.

מאיר כהן: ברשותכם, אני רוצה להקריא מתוך הצעת החוק.

מאיר כהן: סעיף 539ב: (א) הוגש כתב אישום מחוץ לישראל נגד חייל – או חיילת – משוחררים, בשל פקודה חוקית שנתנו או ביצעו, יזכו אותם חיילים להגנה משפטית ולמימון מלא של הוצאות המשפט מאוצר המדינה, באישור ועדה שימנה שר הביטחון; לעניין סעיף זה, "פקודה חוקית" – פקודה בהתאם לחוק ולפקודות הצבא.

מאיר כהן: (ב) הוועדה, כאמור בסעיף קטן (א), תהיה בת ארבעה חברים – אנחנו לא אומרים שכל סכום וכל דבר; הצעת החוק אומרת שתהיה ועדה של ארבעה חברים: נציג הפרקליטות הצבאית, נציג משרד הביטחון, נציג משרד החוץ ונציג משרד המשפטים.

מאיר כהן: (ג) בהחלטת הוועדה יובאו בחשבון, בין השאר, מחיר ההגנה המשפטית ושיקולים נוספים שיקבעו שר הביטחון ושר המשפטים.

מאיר כהן: חברי כנסת וחברות כנסת, בעיקר אלה שנמצאים בקואליציה – יואב קיש, יקירי, תקשיב.

קריאה: – – –

מאיר כהן: תקשיבו.

מאיר כהן: לא מדובר בחברי מרכז, מדובר בחיילים, אז תקשיבו, בבקשה מכם.

בצלאל סמוטריץ': אל תהיה ציני.

בצלאל סמוטריץ': די.

יואב קיש: אין לך בושה, אה?

מאיר כהן: לא.

יואב קיש: רק אתמול שמחנו, העלינו למילואימניקים ב-25%.

מאיר כהן: לא.

יואב קיש: מה הקשר לחברי מרכז?

מאיר כהן: לא, תקשיב.

מאיר כהן: אם אתה תצביע נגד הצעת החוק הזאת, לך אין בושה.

יואב קיש: אתה יודע מה אמרו לי?

מאיר כהן: תפסיק – – – עם הקשקוש שלך, תגיד לי.

יואב קיש: אתה יודע מה אמרו לי על ההצעה הזאת?

יואב קיש: אמרו לי שהיום הממשלה משלמת יותר, וההצעה הזאת תפגע.

מאיר כהן: אתה – – –

יואב קיש: זה מה שלי אמרו.

מאיר כהן: בדקת את זה?

יואב קיש: אז בוא נבדוק.

מאיר כהן: היות שההבדל ביני לבינך – שאני הלכתי לבדוק ואתה לא – – –

יואב קיש: אז בוא נבדוק את זה.

יואב קיש: זה מה שאומר יושב-ראש – – –

מאיר כהן: אתה – אם אתה מצביע – – –

יואב קיש: מאיר, שמעת?

מאיר כהן: יואב קיש, אם אתה מצביע נגד הצעת החוק הזאת – – –

יואב קיש: אומר לך יושב-ראש הקואליציה שהיום הממשלה מטפלת יותר טוב, ואתה תפגע בהם.

מאיר כהן: אתה מקשקש.

מאיר כהן: אתה מקשקש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת קיש.

מאיר כהן: ותקשיב טוב, גם יושב-ראש הקואליציה מקשקש.

בצלאל סמוטריץ': יואב.

מאיר כהן: האורים והתומים.

דוד ביטן: היום המצב יותר טוב.

יואב קיש: הוא ישיב לך.

מאיר כהן: שישיב כמה שהוא רוצה.

דוד ביטן: לא, אגיד לך מה הטענה בוועדת שרים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני לא שר, הוא לא יכול להשיב.

מאיר כהן: מה זה, מה אתה – להתבייש כשמעלים?

מאיר כהן: תתבייש אתה שאתה מצביע נגד.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש תשובת שר.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך.

יואב קיש: תתבייש שאתה מכניס חברי מרכז.

יואב קיש: מה הקשר לחברי מרכז?

יואב קיש: בגלל שלליכוד יש – – –

מאיר כהן: אז אני חוזר ואומר, אני חוזר ואומר שהציניות שלכם עברה את כל גבולות הטעם הטוב.

דוד ביטן: יואב, מותר לך לענות – – –

מאיר כהן: הצעת החוק הזאת שקולה ומדודה.

מאיר כהן: היא מעניקה למשרדי המשפטים והביטחון אוטונומיה מלאה על ניהול הנושא.

מאיר כהן: עם זאת, היא מבקשת לעגן את חובתה המוסרית של המדינה להגן על החיילים שלה.

מאיר כהן: לתבוע את החיילים שלנו בחו"ל זו הפסגה של הדה-לגיטימציה כנגד החיילים האלה, ויש להתייחס לזה כאל איום ביטחוני, איום ביטחוני ואסטרטגי.

מאיר כהן: אסור לנו להסכים שיתבעו חיילים שלנו בחו"ל, והתשובה תהיה: לא, יש איזה תקנה בממשלה.

מאיר כהן: מה זה הדבר הזה?

מאיר כהן: מה זה הדבר הזה?

מאיר כהן: אני לא יכול לצאת לחו"ל עם תחושה שהמדינה עומדת מאחורי, ושזה יהיה בחוק?

מאיר כהן: אני רוצה שהכנסת תחוקק, שתגן על החיילים האלה.

מאיר כהן: לשלוח אותם אנחנו יודעים.

מאיר כהן: לשלוח אותם אנחנו יודעים, אבל ברגע שמדובר על להגן עליהם, אנחנו מדברים על תקנות ממשלה.

מאיר כהן: הלכתי לבדוק את תקנות הממשלה – הן לא מחייבות כלום, הן לא עושות שום הסדרה.

מאיר כהן: והצעת חוק כזאת צריכה להיות הדבר החשוב ביותר שהיום נחקק כאן.

מאיר כהן: לכן, אדוני היושב-ראש, חתום יושב-ראש הקואליציה, ואני חתום.

דוד ביטן: יש לי – – –

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: כל אחד מאתנו יסכים.

מאיר כהן: וכל מה שביקשתי, וגם דוד ביקש: תיקחו את זה, תביאו את זה לוועדת הביטחון, תשבו על זה.

מאיר כהן: אל תדחו את זה בעוד חודשיים, כי כבר דחיתם את זה בעוד חודשיים.

דוד ביטן: יש לי הצעה אחרת.

מאיר כהן: דבר.

דוד ביטן: מחבר המרכז שקוראים לו דוד ביטן.

מאיר כהן: תפסיק עם השטויות שלך.

דוד ביטן: לא, הבנתי שהזכרת.

דוד ביטן: מה שאנחנו מציעים – הממשלה, הטענה שלה, שהחלטת הממשלה – – –

אלי בן-דהן: אתה מדבר בשם הממשלה?

אלי בן-דהן: תן לי.

דוד ביטן: שנייה, רגע, אבל הסבירו לי שהממשלה אומרת שהחלטת הממשלה מקיפה יותר, טובה יותר מהצעת החוק.

מאיר כהן: היא לא.

דוד ביטן: שנייה.

דוד ביטן: מה שאני מציע, שניתן ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שהיה ראש השב"כ, שיבדוק את העניין הזה, ואם הוא יגיד שזה לא נכון מה שאומרים, נעביר לך את זה בטרומית.

מאיר כהן: לא בעוד חודשיים.

מאיר כהן: אני מוכן, אבי, היות שאני – – –

דוד ביטן: אם לא – אז נדחה בהסכמה.

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: אני מוכן גם לזה.

מאיר כהן: אבי – אדוני היושב-ראש, שנייה.

אבי דיכטר: אני מוכן בתוך שלושה שבועות לתת לך – – –

דוד ביטן: אם לא – אם הוא אומר שזה נכון, הטענה, שיוריד את ההצעה.

דוד ביטן: אם לא – נעביר לך את זה בטרומית.

דוד ביטן: מה אתה רוצה, יותר טוב מזה?

מאיר כהן: חבר הכנסת אבי דיכטר, היות שאני סומך עליך, אם תעלה לכאן בעוד שלושה שבועות, אחרי שבדקת את העניין, בהגינות – ואני סומך עליך – ותגיד לי שההצעה של הממשלה – –

דוד ביטן: החלטת הממשלה.

מאיר כהן: – – החלטת הממשלה מקיפה ומכסה את הצעת החוק – –

אלי בן-דהן: יותר – – –

מאיר כהן: – – אבקש ממך רק – לא, אתה טועה.

מאיר כהן: עוד פעם, חבריא, אני הלכתי לבדוק את זה.

מאיר כהן: אני סומך – – –

דוד ביטן: בסדר, תן לו שיבדוק.

אלי בן-דהן: אקריא לך.

מאיר כהן: אני סומך על ההגינות שלך, תבוא לכאן, ואני מבקש ממך לעלות ולתת תשובה שמסכמת את הבדיקה שלך.

מאיר כהן: כי אין בהצעה הזאת שום דבר שהוא פוליטי.

מאיר כהן: יש בהצעה הזאת דבר אחד: להגן על הילד שלי ושלך ושל כל אחד מאתנו.

מאיר כהן: זה הכול.

אבי דיכטר: כאחד שכבר נהנה מהשירותים האלה בעברו, אני מבין היטב את הבעיה.

אבי דיכטר: אני חושב שהעובדה שגם חבר הכנסת דוד ביטן חתום על ההצעה – זה אומר דרשני.

אבי דיכטר: ולכן, בתוך שלושה שבועות – – –

מאיר כהן: אתה עולה לכאן.

מאיר כהן: מקובל עלי.

מאיר כהן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אז אתה מבקש תשובה והצבעה במועד אחר?

דוד ביטן: כן, כן.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת קיש מבקש הודעה אישית?

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: אני מבקש לעלות אחריו.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת קיש מבקש הודעה אישית.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ונא לא לייצר כאן עכשיו קרבות אגרוף שיגררו הודעות אישיות מכל הצדדים.

יואב קיש: אני אבקש הודעה אישית פשוטה.

יואב קיש: מכיוון שנאמר כלפי שפה מה שמעניין זה חברי מרכז, אז בוא תשים לב.

מאיר כהן: לא נאמר כלפיך.

מאיר כהן: כלפיכם.

יואב קיש: יש פה מהלך שלא אופייני – אתה יודע מה?

יואב קיש: יש אולי כמה חברי כנסת, אבל לא אופייני לחלק מחברי הכנסת, ולא הייתי מצפה מהם לראות את מה שראיתי עכשיו.

יואב קיש: אני אקריא לך, היושב-ראש, נוהל הגנה משפטית והשתתפות בהוצאות משפטיות לבעלי תפקידים בשירות המדינה וברשויות הביטחון בגין הליכים משפטיים במדינות זרות, נוהל חק/70, ואני רוצה שתבינו למה מדובר בחקיקה נכונה מצד אחד אבל מיותרת, כי היא כבר קורית בפועל משנת 2005.

יואב קיש: החלטת מחליטים מ-2005 – זה חל על נושאי תפקידים ומשרתים במערכות השלטון ובמערכות הציבוריות בישראל, עובדי מדינה, משרתים ברשויות הביטחון השונות, גם מי שכבר פרש; מכיל גם את המוסד, גם את השב"כ, גם את צה"ל.

יואב קיש: מדובר במימון הוצאות משפטיות על ידי הממשלה.

יואב קיש: היא תישא בהוצאות העמדת שירותים משפטיים בחו"ל שתשכור המדינה עבור נושאי המשרה או העובד.

יואב קיש: החזר הוצאות משפטיות.

יואב קיש: אז נכון, חבר הכנסת אבי דיכטר, אתה תעשה את העבודה ונגיש את התשובה, אבל בצורה הכי פשוטה אני רוצה להגיד לך את התשובה שלי להערות שנשמעו כנגדי קודם: מספיק עם הציניות הזאת.

יואב קיש: אנחנו עושים פה עבודה חשובה.

יואב קיש: אל תבואו ותאשימו אותנו: חברי מרכז.

יואב קיש: אפשר לחשוב.

יואב קיש: אז זה נכון, אנחנו מפלגה דמוקרטית ויש לנו חברי מרכז, אתה צודק, בעניין הזה אני מסכים אתך, וטוב שכך, וטוב שיש פריימריז.

יואב קיש: ואנחנו דואגים לחיילי צה"ל.

יואב קיש: אתמול העברתי יחד עם חבר סיעתך עפר שלח תיקון למילואימניקים עצמאיים – העלאה של 25% בשכר המילואים שהם מקבלים.

יואב קיש: אנחנו נלחמים בשביל חיילי המילואים, נלחמים להגן על חיילי צה"ל גם בפני תביעות משפטיות בחוץ-לארץ.

יואב קיש: כל הדבר הזה נמצא וקיים, ואני חושב שגם אחרי שתקבל את תשובתו המפורטת של חבר הכנסת אבי דיכטר תבין מדוע – וזה לא בגלל שהם מתנגדים לעניין, זה בגלל שהם מתייחסים עניינית ולא עושים פוליטיקה קטנה.

מאיר כהן: תהפוך את זה לחוק.

מאיר כהן: אם יכולת להפוך לחוק – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן.

מאיר כהן: תגיד לי, למה הבאת חצי יום חופש לחברי מרכז?

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: למה זה לא היה תקנה?

מאיר כהן: למה מיהרת להעביר את זה לחוק?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן, מהיכרותי אתך אני סמוך ובטוח שלו התקנון היה מאפשר לך לעלות שוב היית חוזר בך מן הדברים, ולו כדי שהדיון כאן יהיה דיון ענייני ולא ילך למחוזות לא נכונים.

בצלאל סמוטריץ': הצעתך חשובה מכדי שהיא תלך למקומות – אני צודק, נכון?

בצלאל סמוטריץ': התקנון לא מאפשר, אבל אני צודק, נכון?

מאיר כהן: כן.

בצלאל סמוטריץ': יפה, תודה.

בצלאל סמוטריץ': [מס' מ/1092; "דברי הכנסת", חוב' זו, עמ' 22785; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת החוק האחרונה שיש לנו להיום, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 119), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה ושלישית – אה, זה דבר מיוחד ביום רביעי.

בצלאל סמוטריץ': מציג את ההצעה, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת יוסי יונה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

דוד ביטן: איך הוא מציג?

דוד ביטן: זו תשובה והצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יקשיב.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בסעיף האחרון של החקיקה, קריאה שנייה ושלישית על הצעת חוק שהובאה מוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ימשיך, בבקשה.

יוסי יונה: אני מתכבד להציג בפניכם, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה, את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 119), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יוסי יונה: הצעת החוק המונחת בפניכם היא חלק מהצעת חוק ממשלתית שאושרה בכנסת בקריאה ראשונה ב-21 בנובמבר 2016, ועניינה הסדרים חדשים בפקודת התעבורה לעניין ענף מוניות השירות, ובכלל זה לעניין מתן רישיונות לקו שירות במונית ולנסיעת שירות במונית.

יוסי יונה: הצעת החוק הממשלתית פוצלה זו הפעם השנייה, כדי להאריך את תוקפם של הרישיונות האמורים ולאפשר לענף מוניות השירות להמשיך ולפעול באופן חוקי, כפי שיפורט בהמשך, וזו מטרתה של הצעת החוק המונחת בפניכם היום.

יוסי יונה: בהתאם להוראות פקודת התעבורה, המפקח על התעבורה רשאי לתת רישיונות לקו שירות במונית ולנסיעת שירות במונית רק בתקופה קצובה שנקבעה בפקודה והוארכה מעת לעת, ולפיכך ניתן להאריך אותה רק בתיקון חקיקה ראשית.

יוסי יונה: בחודש דצמבר האחרון, זמן קצר לאחר שהצעת החוק הממשלתית הועברה לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, ומאחר שתוקפם של הרישיונות עמד לפקוע ב-31 בדצמבר 2016, פוצלה הצעת החוק הממשלתית כדי להאריך את תוקפם של הרישיונות הקיימים.

יוסי יונה: בהתאם לכך הובא אז לאישור מליאת הכנסת חלק מהצעת החוק הממשלתית הנוגע לתקופה שבה יינתנו הרישיונות, ונקבע כי תקופה זו תסתיים ב-30 ביוני 2017.

יוסי יונה: אדוני אלי אלאלוף מחייך, ואתה תגיד לי אחר כך למה.

אלי אלאלוף: אני נוטה להסכים אתך.

יוסי יונה: כלומר, תוקף הרישיונות הקיימים הוארך בשישה חודשים.

יוסי יונה: בשש הישיבות שקיימה ועדת הכלכלה בהצעת החוק עלו הצעות שונות לתיקון ההצעה, הן על ידי חברי הוועדה והן על ידי שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יוסי יונה: היושב-ראש קיווה בשעתו כי עד תום תקופת תוקפם של הרישיונות כפי שנקבעה כאמור, דהיינו עד לסוף החודש הנוכחי, ניתן יהיה להביא להשלמת הליכי החקיקה של הצעת החוק הממשלתית ולהסדיר באופן ראוי את ענף מוניות השירות, תוך מתן מענה לסוגיות שונות שעלו בדיונים שהתקיימו בוועדה.

יוסי יונה: אולם בחודשים שחלפו מאז הוארך תוקפם של הרישיונות לא ניתן מענה הולם לסוגיות שעלו בדיונים, והתברר גם כי ישנן מחלוקות בין משרדי הממשלה הנוגעים בדבר לגבי חלק מהסוגיות, ובפרט לגבי הצעת חברי הוועדה לשלב את מוניות השירות במערך רב-קו תוך מתן סבסוד לנוסעים – הצעה שכל חברי הוועדה תומכים בה – במטרה לעודד את הנסיעה במוניות השירות, לאפשר קישוריות בין אמצעי התחבורה הציבורית על סוגיהם וליצור תמריצים כלכליים לפעילות בענף.

יוסי יונה: לפיכך, ועדת הכלכלה החליטה להביא לאישור הכנסת החלטה על פיצול נוסף בהצעת החוק הממשלתית – החלטה שאישרה הכנסת ב-26 ביוני – ובהתאם לכך מובאת היום הצעת חוק זו לאישור מליאת הכנסת.

יוסי יונה: לפי המוצע, תוארך פעם נוספת התקופה שבה יינתנו רישיונות לקו שירות במונית ולנסיעת שירות במונית, כך שהרישיונות הקיימים יעמדו בתוקפם עד ל-31 בינואר 2018.

דוד ביטן: לא חייב לקרוא הכול.

יוסי יונה: אני מסיים עוד שני משפטים.

יוסי יונה: תשמע, אדוני, זה נכתב על ידי יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יוסי יונה: התבקשתי לקרוא אותה בשמו ואני עושה את עבודתי נאמנה, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

יוסי יונה: כמו כן, מוצע לבטל את הוראות סעיף 14טו(ג) לפקודת התעבורה, שהסמיך את שר התחבורה והבטיחות בדרכים, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה, להאריך בצו את תוקפם של הרישיונות האמורים, ובלבד שסך כל תקופות ההארכה לא יעלה על שלוש שנים.

יוסי יונה: מאחר שהשר עשה שימוש בסמכותו לפי אותו סעיף והתקופה הוארכה כבר במצטבר בשלוש שנים, אין צורך עוד בסעיף זה וניתן לבטלו.

יוסי יונה: חברי הכנסת, יש לקוות כי עד תום תוקפם של הרישיונות כאמור בהצעת החוק המונחת בפניכם תגבש הממשלה הצעה סדורה להסדרת ענף מוניות השירות, המבוססת על התפיסה הרואה במוניות השירות חלק אינטגרלי ממערך התחבורה הציבורית על כל המשתמע מכך.

יוסי יונה: יושב-ראש ועדת הכלכלה מבקש להודות לעורך דין איתי עצמון מהלשכה המשפטית של ועדת הכלכלה, שעמל על הכנת הצעת החוק.

יוסי יונה: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ולכן הבקשה מכם, חברות וחברי הכנסת, להצביע בעדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני, היה מרתק.

בצלאל סמוטריץ': אני לא זוכר מתי חברי הכנסת היו כל כך מרותקים להצגת הצעת החוק פה.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, אין להצעת החוק הזאת הסתייגויות ולא בקשות לרשות דיבור, ולכן אנחנו מצביעים על הצעת החוק כולה, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': אחרי הסבר משכנע כזה, תראה מה זה – קואליציה, אופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': יוסי, אין עליך.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 10 בעד סעיף 1 – 38 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 38 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, ולכן אנחנו עוברים להצביע עליה בקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 11 בעד החוק – 39 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 119), התשע"ז–2017, נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 39 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ונכנסת אחר כבוד לספר החוקים של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תם.

בצלאל סמוטריץ': תמה החקיקה להיום.

בצלאל סמוטריץ': משבר מורות הקבלן

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצעות לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הצעה ראשונה, הצעה לסדר-היום בנושא משבר מורות הקבלן, מס' 7215, של חבר הכנסת איציק שמולי – הצעה רגילה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': לרשות אדוני יעמדו – מה, משבר מורות הקבלן זו הצעה דחופה?

בצלאל סמוטריץ': מחילה.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל, זאת הצעה דחופה, ולרשותך עומדות שלוש דקות כדי לנמקה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני מתכבד להגיש, להעלות במליאת הכנסת את הנושא הזה, שהוא נושא דחוף וחשוב, ובכל פעם אנחנו חושבים שאנחנו הולכים צעד אחד קדימה, אבל בא עוד מאבק ועוד מאבק, ומתברר שיש לנו עוד דרך ארוכה לעשות.

איציק שמולי: בשבוע שעבר רציתי להעלות כאן את ההצעה הזאת בעקבות שני משברים דחופים, גם בפרויקט היל"ה וגם בפרויקט שלבים – שתי תוכניות מופרטות שמופעלות על ידי משרד החינוך, על ידי קבלני משנה.

איציק שמולי: ובעצם יש בשני המקומות האלו מאבק מתמשך: ב-200 מרכזי היל"ה, שמופעלים עבור נוער נושר, בשל אי-הסכמה וגרירת רגליים בכל מה שקשור לרצון של אותם 1,300 מורים וסייעים ועובדים פארה-רפואיים לחתום על הסכם חדש, ואותה התופעה כמובן גם בתוכנית שלבים, לילדים חולים שנמצאים בביתם ולא יכולים להגיע לבתי-הספר.

איציק שמולי: התופעה הזאת היא תופעה, כמובן, ידועה וכואבת, כפי שאמרתי.

איציק שמולי: העבדות הקבלנית – עובדי הקבלן זה בעצם העבדות המודרנית, ואני מאוד מקווה שבסופו של דבר אנחנו נוכל לתת פתרון מלא ומושלם לתופעה הזאת, בצורה אחת ויחידה: העסקה ישירה על ידי משרד החינוך.

איציק שמולי: עד אז, כמובן, חייבים לעשות הכול כדי לפתור במהרה את הסכסוכים האלה שהתגלעו ואת גרירת הרגליים של אותם מפעילים, שמסרבים בתוקף לשפר את תנאי העסקתם של אותם עובדים.

איציק שמולי: אני רוצה לבשר לכנסת שבתוכנית היל"ה אנחנו מדברים על כ-1,200–1,300 מורים, ובתוכנית שלבים על עוד כ-600, ובסך הכול כ-2,000 מורים.

איציק שמולי: אנחנו מדברים על דרישות שהן טריוויאליות: מתן זכויות סוציאליות בסיסיות, גמולי השתלמות, העלאה מסוימת בשכר – דברים שקורים בתוך משרד החינוך עבור מורים "רגילים", במירכאות, אבל כאשר מדובר על מורי קבלן אפשר בעצם לנהוג בהם כחפצים ולעשות בהם ככל העולה על רוחם.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד שבשתי התוכניות האלה מדובר באוכלוסיות שזקוקות להם באמת כמו חמצן, כמו אוויר לנשימה.

איציק שמולי: תוכנית שלבים מיועדת כאמור לילדים חולים שמרותקים לביתם, והמטרה של התוכנית הזאת היא להבטיח להם רצף חינוכי כדי שיוכלו בעתיד לחזור למסגרות החינוכיות.

איציק שמולי: פרויקט היל"ה המפורסם נותן מענה ל-7,000 ילדים ונוער בסיכון שנמצאים אפילו בבתי-מעצר ובתי-כלא, במוסדות חסות הנוער.

איציק שמולי: בלי התוכנית הזאת, בלי אותם עובדי הוראה מסורים שעושים את כל מה שהם יכולים כדי לתת לחבר'ה האלה הזדמנות שנייה, החבר'ה האלה פשוט ילכו לאיבוד, ומדינת ישראל תצטרך להשקיע הרבה יותר כדי להחזיר אותם לתלם.

איציק שמולי: מה שאנחנו דורשים כאן, אדוני היושב-ראש – ובזה אסיים – זה בעצם להשתמש בכוחה של הכנסת, של ועדת החינוך של הכנסת, כדי לסייע לארגון היציג – במקרה הזה כוח לעובדים – לכפות, אם צריך; לכפות על אותם מפעילים להביא לחתימה מול אותם עובדים, כך שהם יעבדו בתנאים נורמליים, ישתכרו שכר הוגן, עד שנצליח, חברי דב חנין, להביא להעסקה ישירה בכל התוכניות ובכל המקרים: גם במשרד החינוך, גם במשרד הרווחה וגם במשרד הבריאות, בהעסקה ישירה.

איציק שמולי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת שמולי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה סגן שר החינוך, חבר הכנסת הרב מאיר פרוש.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע איציק שמולי, אבקש לחלק את תשובתי לשני חלקים: החלק הראשון יעסוק במורי תוכנית היל"ה, שמופעלת על ידי רשת עתיד, והשני – במורים בתוכנית שלבים, המופעלת על ידי קדימה מדע.

מאיר פרוש: תכנית היל"ה: משרד החינוך עושה מאמצים גדולים לאפשר לבני נוער מנותקים, שנשרו מכל מערכות החינוך של המדינה, ומכל קבוצות האוכלוסייה – דתיים, חרדים, ערבים, בדואים, עולים וכדומה – לממש את זכותם להשכלה במסגרת חוק לימוד חובה.

מאיר פרוש: לצורך זה הקים המשרד את תוכנית היל"ה, שפועלת ביחידות לקידום נוער ברשויות המקומיות.

מאיר פרוש: התוכנית מיושמת במסגרת מכרז שבו זכתה רשת עתיד, והיא המפעילה את התוכנית.

מאיר פרוש: במסגרת תוכנית היל"ה נבנית לכל נער או נערה מנותקים תוכנית לימודים אישית.

מאיר פרוש: אותה תוכנית – מדובר במסלול לרכישת תעודה.

מאיר פרוש: תוכנית הלימודים האישית גמישה ומותאמת, כפי שאמרתי, לכל נער או נערה, מבחינת מקום הלימודים, שעות הלימוד, החומר הנלמד ומשך הלימודים.

מאיר פרוש: חשוב להבין שמדובר בלימודים ללא מסגרת בית-ספרית או כיתה, ועיקרה למידה פרטנית או בקבוצה קטנה, במקומות שונים בקהילה, במוסדות חסות הנוער – משרד הרווחה – וגם בבתי-מעצר וכלא.

מאיר פרוש: במסגרת התוכנית לומדים כ-6,000 תלמידים בכל יחידות קידום הנוער ברחבי הארץ, וכ-1,400 מורים מועסקים בתוכנית הזאת.

מאיר פרוש: בשל המורכבות והגמישות הנדרשים בהענקת שירותי החינוך וההשכלה בתוכנית היל"ה, ניתח המשרד את הצרכים והאפשרויות והגיע לנוסחה שמאפשרת הפעלה של מערך ההוראה בהיקפים של עד 70% משעות ההוראה בתוכנית, בהעסקה על בסיס משרתי-חודשי.

מאיר פרוש: שאר השעות מופעלות בשעות הוראה אפקטיביות לטובת חיזוק מערך ההוראה הגמיש.

מאיר פרוש: כפועל יוצא – יוצא שאני לא יכול לדבר.

מאיר פרוש: כפועל יוצא מכך, למעלה מ־65% מהמורים בתוכנית מועסקים בהעסקה משרתית, שמבטיחה להם שכר קבוע ויציב במשך 12 חודשים בשנה, וכן תוספת שכר על שכרם החודשי הקבוע בגין הוראה בתקופת חופשות מערכת החינוך, תגבורים והוראה פרטנית, ככל שהם בוחרים לעסוק בכך.

מאיר פרוש: בשכר החודשי של מורי היל"ה מובאת בחשבון הוראה מיטבית לתלמידי הקצה, והוא כולל תנאים, זכויות סוציאליות מלאות ושמירה על יציבות עבור המורים באופן שמאפשר הן ללומדים והן למורים לקיים רצף חינוכי מיטבי.

מאיר פרוש: ברם, נדרשת בתוכנית היל"ה גם העסקה בשעות אפקטיביות, שהיא הכרחית לשם מתן מענה גמיש ומשתנה בתכיפות גבוהה, כמענה לצורכיהם של בני הנוער המנותקים.

מאיר פרוש: ללא הגמישות האמורה, שהנה חיונית, כאמור, ייפגעו בני הנוער הנזקקים לתוכנית.

מאיר פרוש: הגמישות המינימלית הזאת באופן הפעלת שעות ההוראה בתוכנית מאפשרת להצעיד את בני הנוער המנותקים ללמידה אפקטיבית ולקבלת תעודות משמעותיות.

מאיר פרוש: יש לזכור שהתגמול לשעה אפקטיבית כזאת גבוה יותר מלשעת הוראה משרתית, כתשלום בגין חופשת הקיץ.

מאיר פרוש: במקרה של ביטול שעת לימוד באופן בלתי מתוכנן מקבל המורה תגמול בגין השעה שבוטלה.

מאיר פרוש: עובדי תכנית היל"ה מועסקים על ידי רשת עתיד, שהיא רשת פדגוגית שמעסיקה אלפי מורים בארץ.

מאיר פרוש: במסגרת המכרז שבו זכתה רשת עתיד נקבעו תנאי העסקה שבהחלט אינם מקפחים.

מאיר פרוש: למורים יש הסכם קיבוצי עם המעסיק, ובמסגרתו מעוגנים גם תנאי העסקתם.

מאיר פרוש: מהמידע אשר נמסר למשרד עולה כי רשת עתיד מקיימת משא ומתן ממושך עם נציגות המורים כדי להגיע לחידוש או להארכה של ההסכם הקיבוצי, משא ומתן שלעת הזאת טרם נשא פרי.

מאיר פרוש: המורים בוחרים לנקוט צעדי השבתה, ואני אומר – תוך פגיעה ברציפות הלמידה במהלך בחינות הבגרות, תוך כדי המשא ומתן המתקיים עמם.

מאיר פרוש: המשרד ממשיך להפעיל מערך בקרה ופיקוח על רשת עתיד, שמפעילה את התוכנית, כדי לוודא כי רמת השירות הניתנת לנערים המנותקים היא מיטבית, כמובן בעמידה בדרישות המכרז ושמירה על כל דין.

מאיר פרוש: כפי שאמרתי, יש חלק שני לתשובה – יש גם הפעלת שירותי חינוך לילדים חולים בביתם, במסגרת תוכנית שלבים, במשרד החינוך.

מאיר פרוש: תוכנית שלבים מופעלת על ידי קדימה מדע, ונועדה לתת מענה לתלמידים חולים השוהים בביתם עד להחלמתם וחזרתם למסגרות החינוך שאליהן הם משתייכים.

מאיר פרוש: שירות זה ניתן על ידי ספק חיצוני שעמו התקשר המשרד מאז תחילת הפעלתו.

מאיר פרוש: קדימה מדע נבחרה במכרז האחרון שפורסם על ידי המשרד.

מאיר פרוש: מדובר בשירות ייחודי, הדורש דיוק במענה הניתן לתלמידים החולים על ידי מורים ומטפלים המתמחים בתחומי הדעת והטיפול השונים, בהתאמה לגיל התלמיד, למצבו הבריאותי, לרמת תפקודו ולמשך הזמן שהתלמיד שוהה בביתו.

מאיר פרוש: לפיכך, ובהתאם לתנאי המכרז, על הספק, שזה קדימה מדע, להתאים את ההוראה לצורכי התלמידים החולים ולאורך הזמן הנדרש למתן השירות, עד לחזרת התלמיד למסגרת הלימודים הקבועה שלו.

מאיר פרוש: קדימה מדע עושה מאמץ לאפשר למורים להמשיך לעבוד בתוכנית לאורך זמן, אולם מדובר בשירות שמלכתחילה מטיבו וטבעו אינו קבוע, שכן יש להתאימו לילד הספציפי שחולה ולצרכיו.

מאיר פרוש: עת מבריא ילד ויש ילד אחר שחולה ונדרש לקבל את השירות, ייתכן שהוא בגיל אחר ונדרש לתחומי דעת אחרים.

מאיר פרוש: ככל שכישוריהם של מורים שעבדו עם ילדים חולים בתוכנית מותאמים לצורכי התלמידים החולים הספציפיים הנזקקים לשירות זה, אפשר להמשיך להעסיק אותם, אולם ככל שמדובר בילדים חולים שצורכיהם אחרים, והמורים המועסקים אינם יכולים לתת להם מענה, נדרש למצוא מורים מתאימים.

מאיר פרוש: לאור האמור לעיל, ברור שלא מדובר במורים המלמדים במערכת החינוך אלא בתוכנית שונה לחלוטין, הדורשת גמישות במתן השירותים הניתנים לתלמידים, שכן יש להתאים את ההוראה בכל פעם לילד הספציפי ולצרכיו המשתנים.

מאיר פרוש: ככל שמתקיים משא ומתן להסכמי שכר עם מורי התוכנית, אזי הוא, מן הסתם, כולל את הגורמים הרלוונטיים – קדימה מדע ועובדיה.

מאיר פרוש: המשרד אינו צד להסכמי שכר עם מורי התוכנית, שכן הם אינם עובדי המשרד אלא עובדי קדימה מדע.

מאיר פרוש: עם זאת, יצוין כי במכרז נקבעו תנאי שכר הולמים שהספק מחויב לשלם לעובדיו.

מאיר פרוש: לסיכום, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת שמולי, לאור מה שאמרתי – וגם במשרד זו העמדה המקצועית – שאין כל הצדקה לשביתה, כאשר אופי התוכניות ידוע ומוכר למורים המלמדים במסגרתן.

מאיר פרוש: מדובר בתוכניות חינוכיות גמישות, המותאמות לאוכלוסיית התלמידים הנדרשת לקבלת השירות הייחודי הנ"ל, ובהתאם לזה גם נקבע אופי ההעסקה.

מאיר פרוש: לכן, אם חבר הכנסת שמולי לא מסתפק בתשובה הזאת, והוא רוצה דווקא שזה יעבור לוועדת החינוך, שם הוא ישמע יותר בהרחבה והוא יראה פנים אל פנים – איך קוראים לזה – את הפקידים, ולא את הפוליטיקאים, ושהם יגידו לו את מה שאני אמרתי עכשיו – זכותו, ואני לא אתנגד לכך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני מציע להעביר את זה לוועדת החינוך של הכנסת?

מאיר פרוש: אני חוזר ואומר לאדוני – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, לא – – –

מאיר פרוש: אני חוזר ואומר לאדוני המלומד – – –

בצלאל סמוטריץ': כיוון שיש לי ניסיון עם אדוני – – –

מאיר פרוש: מה?

בצלאל סמוטריץ': כיוון שיש לי ניסיון עם אדוני, אז – פה אנחנו לא בישיבה, אין רש"י, אין תוספות ואין אגודל.

בצלאל סמוטריץ': התקנון אומר שאדוני, המשיב בשם הממשלה, צריך לומר מה הוא מציע לעשות עם ההודעה.

מאיר פרוש: לא, ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': כן.

מאיר פרוש: אדוני המלומד, ברגע שחבר כנסת הגיע למליאה והציע את מה שהוא הציע, הוא ביקש שהנושא יידון במליאה.

בצלאל סמוטריץ': במליאה.

מאיר פרוש: אתה לכאורה צריך לגרום לכך שיהיה דיון במליאה.

מאיר פרוש: יכול חבר הכנסת לומר: תשמע, נראה לי שאם הממשלה תסכים, עדיף לי שזה יהיה בוועדת החינוך.

מאיר פרוש: אז אני אומר – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, דווקא המציע לא יכול לבקש.

מאיר פרוש: המציע יכול לבקש.

בצלאל סמוטריץ': המציע יכול או להעביר לכנסת או להוריד מסדר-היום.

מאיר פרוש: אז הוא כבר הציע שזה יהיה במליאה.

איציק שמולי: אני מבקש להעביר לוועדה.

מאיר פרוש: אני כבר מודיע לך, מאחר שדב חנין דיבר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר כנסת אחר יכול להציע.

מאיר פרוש: מאחר שחבר הכנסת דב חנין קיבל אזכור בנאומו של חבר הכנסת שמולי – – –

מיקי לוי: להעביר את זה לכספים.

איציק שמולי: למה כספים?

מאיר פרוש: אני לא אתנגד לכך.

מיקי לוי: איציק, אתה רוצה ועדה, לא? איזה?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, אדוני ביקש הבעת דעה.

מיקי לוי: ועדת החינוך של הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, מערכת החינוך צריכה להיות דוגמה.

דב חנין: היא צריכה להיות המקום שנותן לכולנו מראה איך החברה צריכה להתנהל, והעסקה קבלנית במערכת החינוך היא פשוט בושה.

דב חנין: חבר הכנסת שמולי הביא פה – וכל הכבוד לו – את קולם של מורות ומורים גם בתוכנית היל"ה וגם בתוכנית שלבים שנאבקים על המינימום.

דב חנין: גם עובדי קבלן וגם לא מקבלים את תנאי המינימום.

דב חנין: הם נפגעים מזה, מערכת החינוך נפגעת מזה, החניכים שלהם נפגעים מזה, כולנו נפגעים מזה.

דב חנין: ולכן, אני חושב שצריך מכאן להביע קודם כול תמיכה בדרישות הבסיסיות של מורי היל"ה – מורי ומורות היל"ה ומורי ומורות שלבים – –

מאיר פרוש: אתה מציע – – –

דב חנין: – – כמו שאמר חבר הכנסת שמולי.

דב חנין: ואני, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת שמולי, מציע להעביר את הנושא לוועדת החינוך של הכנסת, כדי שוועדת החינוך של הכנסת תוכל גם היא להביע תמיכה במאבק הצודק הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': עמדת גם בזמנים בול.

בצלאל סמוטריץ': אין עליך, חבר הכנסת חנין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע, אם כן, על הצעתו של חבר הכנסת דב חנין להעביר את הנושא לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חשש מסגירת מפעל מחזור בקבוקי הפלסטיק היחיד בארץ ופיטורי עשרות עובדים בנגב עקב כך

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעות דחופות לסדר-היום בנושא:

בצלאל סמוטריץ': חשש מסגירת מפעל מחזור בקבוקי הפלסטיק היחיד בארץ ופיטורי עשרות עובדים בנגב עקב כך, מס' 7296, 7301, 7319 ו-7372.

בצלאל סמוטריץ': ראשון המציעים – חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: מי ישיב לנו?

בצלאל סמוטריץ': סגן שר החינוך.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אדוני השר – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, אני בטעות לחצתי פה על הצבעה.

מיקי לוי: אני אמתין.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה יכול להתחיל, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': זה – – –

דב חנין: – – –

בצלאל סמוטריץ': אל תצביעו, בטעות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יתחיל, ואנחנו ניקח זמן.

מיקי לוי: תודה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני השר, חשש ממשי מסגירת מפעלי מחזור בקבוקי הפלסטיק היחיד בארץ ופיטורי עשרות עובדים עקב כך.

מיקי לוי: עוד פעם אנחנו מדברים על הנגב, ושוב ושוב אני מוצא את עצמי בשנה האחרונה, מעל הדוכן במליאת הכנסת ובוועדת הכספים, מביא את מצוקתה של התעשייה הישראלית ואת קריסתם האפשרית או סגירתם של מפעלים שונים בכל תחום: תמרוקים, נחושת, מתכת, כבלים לחשמל, ועכשיו מצטרף לרשימה הלא-מכובדת הזאת גם המפעל היחיד למחזור בקבוקים מפלסטיק, שיושב בנגב.

מיקי לוי: המשותף לכל אותם מפעלים שנמצאים על סף קריסה, סגירה, הפסקת פעילות, פיטורי עובדים, הוא שהם פועלים מהפריפריה, בנגב או בגבולה הצפוני של מדינת ישראל, אותה פריפריה שהממשלה הזאת מזכירה את הדאגה לה חדשות לבקרים, רק שדיבורים לחוד ומעשים לחוד.

מיקי לוי: הפעם ענייני במפעל אביב תעשיות, הפועל באזור התעשייה רמת חובב שבנגב, שהוא המפעל היחיד בישראל למחזור בקבוקי פלסטיק.

מיקי לוי: גם מפעל זה נמצא בימים אלו בסכנת סגירה, לאחר שלהבנתי משרד הכלכלה והגנת הסביבה לא נענו לבקשות הסיוע שהועברו אליהם מצד המפעל.

מיקי לוי: ונכון, המפעל הוא פרטי, ונכון, הוא נקלע לקשיים.

מיקי לוי: בעל המפעל התריע לפני כמה חודשים על קשיים תפעוליים ועל צמצום פעולות המפעל לשלושה ימים בשבוע, וכעת המפעל צפוי לסגור את שעריו, להפסיק פעילות ולשלוח יותר מ-70 עובדים הביתה.

מיקי לוי: לצד פיטורי עשרות העובדים והרצון למנוע זאת, למפעל יש גם ערך סביבתי חשוב מאוד; סגירתו של המפעל משמעותה כי הבקבוקים יישלחו למחזור על ידי תאגידי המחזור לחו"ל, והמחיר הסביבתי הוא גדול וכפול – שינוע הבקבוקים לחו"ל הוא תהליך מזהם של שרפת דלקים, והנזק השני הוא שהפסולת המקומית לא תהפוך לחומר גלם זול בעבור התעשייה המקומית.

מיקי לוי: כולנו זוכרים כיצד בחוק ההסדרים האחרון ניסו באגף התקציבים במשרד האוצר להשתמש בקרן הניקיון, שמצויים בה כיום יותר ממיליארד שקלים לשמירה על הסביבה ועל הניקיון, לטובת מימון הוצאות ממשלה שונות אחרות.

מיקי לוי: מהלך זה, לשמחתי, לא צלח.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת ואני יחד הצלחנו לסכל אותו.

מיקי לוי: אך מצער שהכסף שמצוי בקופת הקרן לא משמש כיום לסיוע להמשך פעילותו של מפעל חשוב זה.

מיקי לוי: לסיום דברי אני מבקש לציין בכל זאת נקודת אור של התקופה האחרונה – שר הכלכלה חבר הכנסת אלי כהן.

מיקי לוי: אני יודע שהוא עושה מאמץ גדול במשרדו בזמן הקצר שהוא נמצא שם.

מיקי לוי: אני מקווה שהוא יוכל להתערב גם הפעם ולסייע למפעל הזה להמשיך לפעול.

מיקי לוי: חבל שלבסוף הכסף הממשלתי יצא על דמי אבטלה במקום שיסייע למפעל, כל עוד אפשר.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: בבקשה, סיכום, אדוני.

מיקי לוי: כדי שנוכל להמשיך לעקוב אחר הנושא, אני מבקש בתום הדיון להצביע על העברת הנושא להמשך דיון בוועדת הכספים של הכנסת.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': הצעתך איננה בפרוטוקול מכיוון שאינך מוסמך להציע אותה, על פי התקנון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לדובר הבא, חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: הרצף הזה הוא מדאיג, ידידי חבר הכנסת מיקי לוי.

דב חנין: שבוע אחרי שבוע ועוד שבוע ועוד שבוע אנחנו מתייצבים כאן על במת הכנסת ומדברים על עוד מפעל בפריפריה ועוד מפעל בפריפריה ועוד מפעל בפריפריה שנמצאים בסכנת סגירה.

דב חנין: יש כבר הצטברות מדאיגה כאן, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: ומאחורי כל עמידה שלנו כאן על הדוכן עומדים עשרות עובדים שמאבדים את מקומות העבודה שלהם.

דב חנין: לעתים אנשים מבוגרים שלא ימצאו בקלות עבודה אחרת; לעתים אנשים שמתפרנסים במקום שבו אין הרבה מקומות תעסוקה אחרים.

דב חנין: והממשלה עדיין מתנהלת כאילו הכול בסדר.

דב חנין: דובר כאן על מצוקת התעשייה, ומצוקה כזאת מתחילה להיות מורגשת בתעשייה הישראלית.

דב חנין: צריך לחדד את מצוקת העובדים, אלה שמפוטרים ואלה שנמצאים בסכנה של פיטורים – שהחרב הזאת מתנופפת מעל ראשיהם והם כבר לא ישנים בלילה, כי אוי ואבוי, עוד מעט יפטרו אותנו.

דב חנין: כן, עמיתי חברי הכנסת, הסיפור האחרון הוא מרגיז במיוחד.

דב חנין: אנחנו עוסקים במפעל בפריפריה שעוסק במחזור בקבוקים.

דב חנין: שמעתי את התשובה – אפשר תמיד לייצא בקבוקים לחוץ-לארץ.

דב חנין: אני עוד זוכר את הטענה של סאמרס, שהיה יועצו הכלכלי הבכיר של אובמה, שטען שהדבר הכי נכון מבחינה כלכלית, אדוני היושב-ראש, זה להעביר את כל הפסולת המסוכנת לאפריקה, כי באפריקה, הוא אמר, אנשים לא יכולים להעסיק עורכי דין טובים, והעלות הכלכלית לעולם תהיה יותר נמוכה.

דב חנין: אז כן, לפי אותו היגיון משונה אפשר גם להעביר לחוץ-לארץ בקבוקי הפלסטיק למחזור.

דב חנין: אבל זה היגיון משונה.

דב חנין: זה עולה יותר כלכלית, וזה גם מזיק סביבתית.

דב חנין: מה זה להעביר לחו"ל?

דב חנין: מה עם כל עלויות המעבר, הדלק, ההתנעה וההעברה?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בפרשה הזאת אנחנו פשוט עוסקים באבסורד.

דב חנין: לכן, הפנייה שלנו לממשלה היא למצוא פתרון למפעל, ולהרחיב את תעשיית המחזור בישראל לתחומים נוספים.

דב חנין: הציבור בישראל, אדוני היושב-ראש, הצביע ברגליו ובידיו, ואנשים מוכנים וממחזרים ושמים בקבוקים בפחים המיועדים לכך.

דב חנין: בואו לא ניתן להם את המסר שכל המאמץ הגדול הזה וכל ההתגייסות הזאת נעשים לחינם.

דב חנין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואחריה – חבר הכנסת אורי מקלב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי חברות וחברי הכנסת, אז באמת אנחנו חוששים מסגירה של מפעל נוסף שבעיני הוא חשוב.

יעל כהן-פארן: עצם קיומו הוא חשוב.

יעל כהן-פארן: זה שלא יהיה לנו מפעל למחזור פלסטיק בישראל – בואו נאמר ככה: זה די יסתום את הגולל על עתיד מחזור הפלסטיק בישראל.

יעל כהן-פארן: אם המפעל היחיד שכבר קיים עשרות שנים ומצליח והצליח, וקם כשרק התחיל חוק הפיקדון – ובינתיים אנחנו מדברים גם על כך שצריך להרחיב את חוק הפיקדון לכל הבקבוקים הגדולים – אם אותו מפעל לא ישרוד, אז לייצא את הפלסטיק כדי שימחזרו אותו בחו"ל זה פתרון רע מאוד סביבתית.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לתת פה הקשר קצת יותר רחב.

יעל כהן-פארן: העניין שמביא לכך שהמפעל לא שורד הוא לא חוסר ניהול לא נכון או כשלים בניהול.

יעל כהן-פארן: יש כאן בעיה של מחירי הנפט העולמיים, שמשפיעים על הכלכליות של המוצר שנקרא פלסטיק ממוחזר, כי כשהפלסטיק הרגיל מיוצר מנפט, והוא כל כך זול, אז כבר פחות ופחות כלכלי לייצר פלסטיק ממוחזר.

יעל כהן-פארן: זה עניין זמני, יחסית.

יעל כהן-פארן: אני לא חושבת שזה לטווח ארוך.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת, אני לא רוצה להיות נביאה, אבל יש פה משהו – המדינה כמדינה, שרוצה לומר: אני רוצה מחזור, אני רוצה תעשייה שתתמוך במחזור בישראל, ולשם כך יש קרן ענקית של 2.5–3 מיליארד שקל שנועדה לייצר את המקומות שאליהם תגיע הפסולת ותעבור את המחזור – אותה מדינה מצד אחד רוצה לעודד את המחזור ורוצה לתת לכך כספים, ומצד שני, כשדרושה איזושהי עזרה – בגלל המצב הגלובלי של השוק הזה, ואנחנו יודעים שזה כנראה עניין של תקופת מעבר, ובסוף זה גם יחזור להיות כלכלי, כי כל העולם מבין שאנחנו צריכים למחזר וזה הולך לכיוון ההוא – אז אנחנו צריכים לסייע לכך שלא רק המפעל לא ייסגר ו-70 איש ילכו לביתם ויחתמו דמי אבטלה, אלא שתישאר כאן תעשיית מחזור, ותעבור תקופה קשה שעוברת כל תעשיית המחזור העולמית.

יעל כהן-פארן: כנראה עוד קיימת תעשיית מחזור פלסטיק בעולם, בגלל שעוזרים לה להמשיך להתקיים.

יעל כהן-פארן: פה העניין המרכזי לכך שלא נמחזר: יש לזה עלויות חיצוניות.

יעל כהן-פארן: לשימוש בפלסטיק לא ממוחזר יש עלויות חיצוניות שהיום לא מופנמות במחיר האמיתי של הפלסטיק, לא מופנמות במחיר האמיתי של הנפט.

יעל כהן-פארן: כדי להביא לכך שכן נמחזר, שכן תהיה תעשיית מחזור בארץ, אנחנו, כנראה לתקופה מסוימת, צריכים לעזור למפעל שלא יקרוס ושימשיך להתקיים ושגם עובדיו ימשיכו לקבל שכר ותהיה להם פרנסה.

יעל כהן-פארן: בתחילת השנה פנה אלי בעלים של מפעל למחזור זכוכית שלצערו סגר את המפעל.

יעל כהן-פארן: אנשים הלכו הביתה בגלל שאפשרו לייצא את הזכוכית ולא להשאיר אותה בישראל.

יעל כהן-פארן: יש חשיבות אדירה לכך שהמחזור יישאר בארץ ויעבור את המחזור בארץ, ולא לתמוך במפעלים שיעשו כן זה טעות ענקית.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אני חושב שכל מפעל שנסגר זה דבר כואב.

אורי מקלב: מפעל בפריפריה שנסגר זה דבר עוד יותר מכאיב.

אורי מקלב: מפעל שגורם בסגירתו לפיטורים של 70 עובדים – של עשרות עובדים – מכאיב מאוד, עצוב מאוד, במיוחד כשאנחנו יודעים שזה לא המפעל היחיד שנסגר בפריפריה.

אורי מקלב: העובדים רובם מהפריפריה, אם לא כולם; הם יתקשו למצוא עבודה.

אורי מקלב: צריך להסתכל על האנשים האלה, מה העלויות שלנו אם ישלמו להם דמי אבטלה או לא ישלמו להם דמי אבטלה.

אורי מקלב: אבל יש עוד השלכות מסביב למשפחות כאלה שלא עובדות וראשיהם לא יכולים לפרנס את משפחותיהם.

אורי מקלב: לאחר מכן אנחנו צריכים להתמקד, במקרה הזה, בערך של המפעל.

אורי מקלב: וכאן אנחנו מדברים על מפעל שהוא ייחודי והוא יחיד, והוא בסך הכול הוקם בגלל מסר – בגלל שאנחנו רצינו למחזר, רצינו לעשות משהו עם סביבה ירוקה.

אורי מקלב: הוא קם עם ערך, בשונה מהרבה הרבה מפעלים, שקמו לא בגלל איזה ערך: צריך לחם אז אנחנו מקימים מאפייה, צריך מנעולים אז נקים מפעל למנעולים, וכן הלאה.

אורי מקלב: המפעל, כשהוא קם, הוא קם לצורך מחזור, הוא קם לסביבה ירוקה.

אורי מקלב: אנחנו גם שילבנו בזה מסר לציבור.

אורי מקלב: המסר – כמה השקענו כדי להחדיר לציבור שאנחנו רוצים למחזר, כמה דברים ערכיים יש בזה, כמה הדברים חשובים לסביבה, כמה חשובים לאדם.

אורי מקלב: אנחנו הפנמנו את זה ואנחנו מפנימים את זה.

אורי מקלב: סגירת המפעל מראה זלזול של הממשלה, של המדינה, של מישהו שמפקח על דברים, שסוגר דברים ומנהל דברים, מה החשיבות שהוא רואה בהם.

אורי מקלב: לכמה דברים אנחנו נותנים הגנות?

אורי מקלב: הרי כפי שאמרה גם חברת הכנסת יעל כהן-פארן, זה לא נוצר בגלל ניהול אלא בגלל מצב עולמי כזה ואחר.

אורי מקלב: כמה הגנות אנחנו נותנים היום ביבוא של מוצרים בחקלאות?

אורי מקלב: אנחנו לא נותנים לייבא, אפילו שיש דברים יותר זולים, כי אנחנו צריכים לשמור על ענפים מסוימים, ואנחנו צריכים לשמר כאן גם כלכלה כדי שיהיו עובדים.

אורי מקלב: יש דברים שאנחנו משקיעים ונותנים הטבות כאלה ואחרות כדי להשאיר את המפעלים האלה בארץ.

אורי מקלב: גם כאן צריך לבקש בקשה – לא של סכומי עתק.

אורי מקלב: אני לא מדבר כאן על דבר שעד עכשיו לא מובן, איך הקרן לניקיון, שיש בה הרבה הרבה כסף, 1.5 מיליארד שקל, ושיש לזה קשר לנושא הזה של המחזור, כשזה בא מהכספים – העזרה טבעית מאוד בדבר הזה.

אורי מקלב: אני בטוח שגם אם נעשה חישוב כלכלי אמיתי של עובדים שמפוטרים, אם המחירים ישתנו, שלא יהיה לנו קשה – ההשלכות של ההסברה, ההשלכות של ההפנמה, המסר לציבור – אם את כל זה ניקח ונתכלל את הכול, נמצא שזה גם לא כדאי, והרבה יותר זול להשקיע את הכסף הזה היום ולתת מרווח נשימה ועוד קצת.

אורי מקלב: ולא מדובר בסכומים גדולים כאלה כדי שהמפעל יוכל להמשיך, מאשר שאנחנו היום נגרום לכך שהוא ייסגר.

אורי מקלב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הציבור החרדי – התברר שהוא מאוד מאוד מקפיד ויש לו אחוזים גדולים מאוד של מחזור בקבוקים.

אורי מקלב: הוא עשה מאמץ.

אורי מקלב: הפוך – אם יש בעיה, הבעיה היא שאין מספיק מתקנים, אין מספיק כלובים של מחזור.

אורי מקלב: המתקנים מלאים, יש מודעות לדבר הזה.

אורי מקלב: הרי מי שממחזר לא עושה את זה בגלל שהוא מקבל 30 אגורות, אלא הוא ממחזר בגלל שהוא חושב שזה שומר על הסביבה.

אורי מקלב: וכשיש מסר של הרשות של זלזול, של אי-אכפתיות – וסגירת מפעל זה אי-אכפתיות – זה מחלחל.

אורי מקלב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן השר להגנת הסביבה, חבר הכנסת ירון מזוז.

ירון מזוז: אדוני היושב-ראש, כנסת, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, עמדת המשרד היא לעודד את תעשיית המחזור בארץ ולקדם את המחזור.

ירון מזוז: אנחנו מעוניינים בתעשייה ישראלית מקומית, על אחת כמה וכמה באזור הדרום.

ירון מזוז: בקשות הסיוע שהועברו למשרד נדונו בקרן הניקיון בחודש פברואר 2017.

ירון מזוז: הצענו גישור באמצעות קול קורא למשך שנתיים, מתוך מטרה להעביר את הכספים.

ירון מזוז: בדיון זה נציגי האוצר והשלטון המקומי התנגדו להעברת כספי התמיכה.

ירון מזוז: אני מציע שמשרד האוצר ומרכז השלטון המקומי ישיבו על שאלה מדוע הם התנגדו, שכן באין רוב מוסכם, לא ניתן להעביר את התמיכה המבוקשת.

ירון מזוז: אנחנו כמשרד מוכנים לקיים דיון חירום בכל שעה, בכל יום, בבקשת התמיכה במפעל בכל מנגנון שיהיה מוסכם על חברי הנהלת הקרן.

ירון מזוז: נוסף על כך אנו בוחנים אפשרויות למנגנוני תמיכה במפעלי מחזור נוספים.

ירון מזוז: תודה.

חמד עמאר: מה אתה מציע?

ירון מזוז: שישאלו את משרד האוצר ואת השלטון המקומי.

חמד עמאר: להעביר את זה לוועדה או לדיון?

מיקי לוי: ועדת כספים, אנחנו מבקשים.

ירון מזוז: אז להעביר לוועדה.

ירון מזוז: אין בעיה.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, ועדת הכספים.

חמד עמאר: בסדר.

חמד עמאר: אז נצביע על ועדה?

ירון מזוז: תצביעו לוועדת הכספים.

חמד עמאר: אני אחכה עד שסגן השר יגיע למקומו ואנחנו נצביע.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: ההצעה עוברת לוועדת הכספים.

חמד עמאר: השפעת ביטול מתווה הכותל על יחסי ישראל ויהדות התפוצות

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה – השפעת ביטול מתווה הכותל על יחסי ישראל ויהדות התפוצות, הצעות לסדר-היום מס' 7340, 7349, 7358, 7371, 7383 ו-7385.

חמד עמאר: ינמק חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

נחמן שי: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חברי חברי הכנסת, בניגוד למראה העצוב של האולם הזה עכשיו, שרק ידידי מיקי לוי שהולך לדבר בנושא הזה מכבד אותנו, השר, אתמול אולם ירושלים היה מלא.

נחמן שי: באו 150 חברי חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, באו 25 חברי כנסת, כמעט מכל הסיעות של הבית הזה, וכולנו היינו מאוחדים בדעה שנעשה פה מעשה טיפשי, לא אחראי, מיותר, פזיז, שצריך לחזור ממנו.

נחמן שי: יחסי ישראל והתפוצות הם אולי הציר הכי חשוב שעליו מתקיימת מדינת ישראל, כי כאן מונחים היסודות של העם היהודי וההיסטוריה שלו והערכים שלו.

נחמן שי: העם היהודי לכל דורותיו אכן שאף להקמת המדינה, אבל הקמת המדינה לא חיסלה את העם היהודי; הוא ממשיך להתקיים כמעט בכל מקום בעולם, והתפוצה היהודית שונה באופן מהותי מכל תפוצה אחרת.

נחמן שי: היחס שיהודי או יהודייה, אדם או אישה, חשים כלפי מדינת ישראל והארץ הזאת שלנו והמקומות הקדושים שונה משל כל תפוצה לאומית אחרת, ויש רבות כאלה.

נחמן שי: ולכן, מדינת ישראל, בשיח שלה עם העם היהודי, לא יכולה לקחת אותו כאיזה מין סרח עודף, מובן מאליו, בכיס שלנו.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: העם היהודי הוא שותף מלא לחייה של מדינת ישראל – לא בכל הסוגיות; נגיד, אם נחליט מחר על שלום ומלחמה, מי שיושב בחו"ל הוא לא אחראי; הוא שותף, אבל הוא לא אחראי.

נחמן שי: לעומת זאת, כשמדובר על אותם ערכים יהודיים, על אותה היסטוריה משותפת, האם הם לא שותפים שלנו?

נחמן שי: האם לא צריך לדבר אתם?

נחמן שי: האם לא צריך לשמוע מה דעתם על הכותל או על מיהו יהודי או הליך הגיור?

נחמן שי: ברור שצריך.

נחמן שי: וכאן מה שקרה זה שפשוט מחקו אותם וירקו להם – רע, קשה לי להגיד את זה, ממש – ירקו להם בפרצוף ואמרו להם: למרות שאתם עכשיו מתכנסים פה בירושלים, חבר הנאמנים של הסוכנות, אנחנו נקבל החלטות – שרובן הפוכות לדעותיכם, אבל נקבל אותן.

נחמן שי: לממשלת ישראל יש הזדמנות לשנות את זה, גם את החוק או הצעת החוק וגם לחזור למתווה הכותל, שהיה מוסכם כבר על העולם היהודי.

נחמן שי: צריך לעשות את זה, אפשר לעשות את זה, חשוב לעשות את זה ועדיין אפשר לעשות את זה.

נחמן שי: ואם זה לא ייעשה, אני חושש מאוד למה שיקרה ביחסי ישראל והתפוצות, כי זה לא יהיה שבר אחד – זאת תהיה התפוררות, זה יהיה תהליך.

נחמן שי: אני חוזר ואומר: אין מדינת ישראל בלי העם היהודי, ואין עם יהודי בלי מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: איפה טום קרוז?

מיכל רוזין: אתמול השר צחי הנגבי, בשדולה של נחמן שי, אמר שהוא לא טום קרוז והוא לא יכול לנצח ב-Mission Impossible.

מיכל רוזין: אז הצעתי לו קודם כול להיות וונדר וומן ואז אולי הוא יצליח.

מיכל רוזין: אבל באמת, אני לא חושבת שזה Mission Impossible.

מיכל רוזין: אני חושבת שה-Mission Impossible זה ניסיון של החרדים לנצח את כולם כל הזמן.

מיכל רוזין: אי-אפשר לנצח את כולם כל הזמן, ואם אנחנו לא רוצים לאבד את היהדות – ואנחנו לא רוצים לאבד את היהודים ואת העם היהודי – אז אי-אפשר לחשוב שאנחנו יכולים לנצח את כולם כל הזמן.

מיכל רוזין: ואם אתם חושבים שאתם תדחקו אותנו לפינה ותביאו למצב שבו נתנתק, נתנתק מיהדות ארצות הברית, שהיא לא תהיה חלק מהעם היהודי; אם אתם חושבים שאתם תנתקו אותנו בסופו של דבר, הציבור החופשי במדינת ישראל, מהיהדות, אתם גורמים לנו לייצר ניכור ליהדות במקום לקרב אותנו ליהדות.

מיכל רוזין: אם אתם תמשיכו להתעקש על אותם דברים, אנחנו נאבד את העם היהודי ונאבד את מה שמחבר בין כולנו.

מיכל רוזין: אמרתי אתמול בכינוס, השר הנגבי, ואני עומדת על כך – אני חושבת שאחרי 69 שנים הגיע הזמן שנפסיק להתנהג כמו ילדים שחושבים שלא משנה איך הם יתנהגו, הצד השני, ההורים, יקבלו, יבינו, יסלחו.

מיכל רוזין: הגיע הזמן שנראה ביהדות ארצות הברית שותפים.

מיכל רוזין: אנחנו לא רואים בהם שותפים; אנחנו רואים בהם נכס אסטרטגי, אנחנו רואים בהם כוח פוליטי בארצות הברית.

מיכל רוזין: אז מה קרה?

מיכל רוזין: אין אובמה – יש טראמפ?

מיכל רוזין: אז פתאום נתניהו, צחי, פתאום נתניהו, לא חשובים לו עם היחסים עם יהדות ארצות הברית?

מיכל רוזין: עכשיו ארבע שנים הוא מוגן אז הוא לא מפחד?

מיכל רוזין: הוא מפחד מהחרדים שיפילו לו את הממשלה, אבל מהאמריקנים יש לו שקט בצד הזה?

מיכל רוזין: זה לא צריך להיות יחסים של אינטרסים; זה צריך להיות יחסים של אמון, זה צריך להיות יחסים של שותפות, ואנחנו חייבים להפסיק לחשוב שאנחנו יכולים להסתדר לבד בעולם, שאנחנו גיבורים, אבו עלי, הכול אנחנו יכולים, אנחנו לא צריכים אף אחד, אנחנו לא צריכים שותפים, אנחנו לא צריכים תומכים, ואנחנו לא צריכים גם להיות הוגנים.

מיכל רוזין: ומה שאתם שכחתם במפלגות החרדיות זה להיות הוגנים.

מיכל רוזין: וכשמיעוט חושב שהוא יכול לכפות על הרוב את העמדות שלו ואת החוקים שלו – ככה אתם תאבדו את רוב הציבור, ככה אתם תרחיקו את רוב הישראלים והיהודים מהיהדות.

מיכל רוזין: זהו הניכור שאתם מייצרים.

מיכל רוזין: אני לפחות לא אתן לכם לעשות את זה.

מיכל רוזין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב אשר.

יואב בן צור: אוי ואבוי, לא תיתני לנו, מה נעשה?

מיכל רוזין: אתם פוגעים ביהדות יותר מכולם, זה מה שאתם עושים היום.

מיכל רוזין: אתם פוגעים ביהדות.

מיקי לוי: אדוני השר, חוץ וביטחון?

צחי הנגבי: לדעתי מעמד האישה.

מיקי לוי: אדוני, יש בזה גם ביטחון וגם יחסי חוץ.

צחי הנגבי: מה שאתם תחליטו ביניכם.

מיקי, אתה סיימת לדבר, אז – – –

מיקי לוי: לא, אני מדבר עם השר.

נחמן שי: אנחנו בודקים את עמדתו.

חברת הכנסת מיכל רוזין, הייתי רוצה לשאול אותך: תסבירי לי את ההתנגדות שלך שהייתה לחוק המואזין, שגם אנחנו לא אהבנו אותו.

אולי תיקחי את מה שאמרת בנושא הזה ותנסי לחשוב הפוך על הפוך.

מיכל רוזין: זה בדיוק אותו דבר, זה בדיוק אותו דבר.

מיכל רוזין: כפייה בנושאי דת – היא לא עובדת.

אדוני היושב-ראש – – –

מיכל רוזין: זה בדיוק אותו הדבר.

תבדקי מה אמרת בנושא הזה.

מיכל רוזין: – – – אתה הבעת את עצמך – – –

תבדקי מה אמרת בנושא הזה.

מיכל רוזין: – – – את עצמך במובן – – –

אוקיי.

אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, ההתגרות בכותל החלה כבר לפני עשרות שנים.

זה לא דבר חדש, השר הנגבי, אתה יכול להרגיע את ראש הממשלה.

היו פה ראשי ממשלה משמאל ומימין, היו ניסיונות כבר אז.

כבר ב-1968 חבר הכנסת אורי אבנרי התלונן על ועדת הפנים, שדחתה את בקשת התנועה ליהדות מתקדמת, מה שנקרא פעם, לתפילה מעורבת בכותל.

הוועדה אמרה אז כי זה גורם לריבוי מחלוקת והתגרות, ויש לשמור על מסורת ההפרדה הנהוגה במקום.

הממשלה התנגדה לזה, השר זרח ורהפטיג – – –

מיכל רוזין: ממתי המסורת הזאת – – –

השר זרח ורהפטיג – – –

מיכל רוזין: ממתי המסורת – – –

אני לא הפרעתי לך, לא הפרעתי לך.

מיכל רוזין: ממתי המסורת?

לא הפרעתי לך.

אדוני היושב-ראש, אני מבקש גם לשמור לי את הזמן.

השר ורהפטיג נימק אותה, הוא הביא דברים בשם הרב יצחק אייזיק הרצוג, סבו של יושב-ראש האופוזיציה, שאמר שבעוד שבחוץ-לארץ – הוא אמר את זה – ניתן לטעון אולי את הטענה שלהם – אני לא מסכים עם זה – של הרפורמים, שתפילה מעורבת מצילה מהתבוללות, הרי בארץ ישראל ודאי אין כזאת סכנה.

חברי הכנסת מכל המפלגות אז דיברו על כך שזה בכלל, הסוגיה הזאת היא מעבר להיבטים דתיים, וטענו כי צעירים מוסלמים שאינם נוהגים ללכת למסגד, בבואם למסגד, אם הם יבואו, הם יחלצו את נעליהם, הם יכבדו את מסורת המקום, לא ינסו להפוך אותה למתקדמת.

אדוני ראש הממשלה, מסע ההפחדות שמנסים לעשות עליך לא חדש.

היו ראשי ממשלות, כמו שאמרתי, משמאל ומימין, שלא נכנעו ללחצים הללו.

אתה לא הראשון וכנראה גם לא האחרון.

שמירת מנהג ומסורת במקום שהוא הקונסנזוס הגדול ביותר שיש לעם היהודי – זה תפקידו של ראש ממשלה.

אל תירא ואל תפחד, וכמו שלא פחדת ולא נכנעת לסנקציות כלכליות על רקע מדיני או ביטחוני, אני בטוח שגם לא תיכנע לאנשים האלה שמהלכים אימים עלינו, אלה שמתגרים ומהלכים אימים – –

מיכל רוזין: אתם אלה שמתגרים ואתם היחידים – – –

– – ומנסים לעורר ריב ומדון במקום המקודש ביותר לעם היהודי.

תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל רוזין: רק לפני יום החרדים – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

מיכל רוזין: הוא ראשון הנכנעים.

מיכל רוזין: אומר משהו אחד ועושה משהו הופך.

מיקי לוי: אלינו הוא פחדן גדול.

אתם חושבים – – –

מיכל רוזין: – – – הוא פחדן, הוא יכול היה להחליט שהוא לא מתקפל – – –

– – – תשימי על משהו אחר, לא על – – –

מיקי לוי: הוא פחדן.

מיקי לוי: לא רק שהוא מתקפל, הוא פחדן.

מיכל רוזין: הוא שולח את צחי להגן עליו.

חמד עמאר: בבקשה, שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני, ברשותכם, לא רוצה לעסוק כאן בוויכוח מה צריך להיות אופי התפילה וההתנהגות, מה צריך להיות מנהג המקום בכותל, מכיוון שזה ויכוח לגיטימי כאן, בתוך מדינת ישראל, בין ימין לשמאל, בין דתיים לאלה שעדיין אינם.

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': מה שמקומם אותי זה הניסיון הציני וחסר האחריות של גורמים אינטרסנטיים קטנים מאוד, כאן בתוך מדינת ישראל, לגרור בחוסר אחריות פנימה את יהדות העולם, לסכסך ולהפוך את הסיפור הזה למשבר בין מדינת ישראל לבין יהדות התפוצות, כאשר זה לא היה אמור, אדוני השר, בכלל להיות issue.

בצלאל סמוטריץ': ואני אסביר את זה.

בצלאל סמוטריץ': עצם העובדה שצריך להיות מנהג המקום בבית-תפילה או במקום דתי זה דבר נורמלי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שמישהו מעלה בדעתו, להבדיל – כן, המבדיל בין ישראל לעמים; אומנם הרפורמים מחקו את החלק הזה מן ההבדלה, אבל להבדיל, אדם ייכנס לכנסייה – הוא מכבד את המקום; אחד ייכנס למסגד עם נעליים?

בצלאל סמוטריץ': יש מנהג המקום.

בצלאל סמוטריץ': אז זה צריך להיות ברור שיש מושג שנקרא מנהג המקום.

בצלאל סמוטריץ': מכבדים מקום שיש לו כמובן אלמנטים דתיים.

בצלאל סמוטריץ': השאלה שצריכה להישאל היא למה מנהג המקום, הכותל המערבי, הוא מנהג של היהדות האורתודוקסית הנאמנה.

מיכל רוזין: ממתי?

בצלאל סמוטריץ': ועל כך התשובה היא פשוטה מאוד: מכיוון שאנחנו מדינה דמוקרטית, ו-99.

בצלאל סמוטריץ': 999999% – ואפשר עוד להמשיך הרבה – מאזרחי מדינת ישראל הם אורתודוקסים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, גם החילונים הם לא רפורמים; הם לא דתיים, הם לא רפורמים.

בצלאל סמוטריץ': יש במדינת ישראל פחות מ-3,000 אזרחים שמגדירים את עצמם רפורמים.

בצלאל סמוטריץ': אז אני, בשביל 3,000 איש צריך לתת עכשיו כותל רפורמי?

בצלאל סמוטריץ': הייתי בסן פרנסיסקו במסגרת משלחת חשובה מאוד של חברי כנסת עם הסוכנות היהודית והפדרציות של צפון אמריקה, ונפגשנו עם הנהגות של קהילות – סן פרנסיסקו, באמת, הקהילה הפרוגרסיבית ביותר, אני חושב – ואמרתי להם: חברים, תעלו לארץ.

בצלאל סמוטריץ': אם יהיו כאן 3 מיליון רפורמים בארץ ישראל, סביר להניח שיהיה מה לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אומרים, בצדק, שרוב יהדות ארצות הברית רפורמית.

בצלאל סמוטריץ': אז הם גם נוסעים בשבת.

בצלאל סמוטריץ': האם יעלה על הדעת שיהדות ארצות הברית תתיימר לקבוע אם כאן תהיה תחבורה ציבורית בשבת או לא, ואם אנחנו לא נסכים שתהיה תחבורה היא תגיד שזה קרע בינה לבין מדינת ישראל?

בצלאל סמוטריץ': אולי היא גם תרצה לקבוע כמה גופי כשרות צריכים להיות בארץ, והאם צריך להפריט את זה או לתת לרבנות הראשית?

נחמן שי: לא ביקשנו – – –

בצלאל סמוטריץ': זה עניין ישראלי פנימי.

בצלאל סמוטריץ': כל יהודי באשר הוא ראוי ורצוי בארץ ישראל, בכל מקום, וראוי ורצוי בכותל ויכול להתפלל – על פי מנהג המקום.

בצלאל סמוטריץ': שוב, מדוע מנהג המקום הוא אורתודוקסי?

בצלאל סמוטריץ': כי מה לעשות – –

מיכל רוזין: בצלאל, גם – – –

בצלאל סמוטריץ': – – חלקיק של מאית של פרומיל אחוז.

בצלאל סמוטריץ': אגב, לא בכדי אלה שעולים לארץ הם לא רפורמים, כי אין דבר כזה להיות רפורמי בארץ.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך את זה, אין שום בעיה להיות יהודי בארץ ישראל.

נחמן שי: לא נכון.

נחמן שי: יש 350,000 – – –

בצלאל סמוטריץ': אז יש בודדים בודדים בודדים – אמרתי, זה קמצוץ של חלקיק של פרומיל אחוז – רפורמים.

בצלאל סמוטריץ': מחר יבוא איזה – – –

צחי הנגבי: – – –

בצלאל סמוטריץ': בארץ, צחי, ודאי שכן.

בצלאל סמוטריץ': צחי, מתוך 11,000 בתי-כנסיות במדינת ישראל יש 30 בתי-כנסת רפורמיים, אין אחד יותר.

בצלאל סמוטריץ': אין 3,000 רפורמים במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תבדוק אותי.

בצלאל סמוטריץ': באחריות אני אומר לך את זה, ובדקתי את זה.

בצלאל סמוטריץ': וזה קומץ קטן.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הוא לא נאבק על "זכותו", כן, הזכות לחופש הפולחן.

בצלאל סמוטריץ': הוא נאבק על הכרה.

בצלאל סמוטריץ': יש לו מאבק מול האורתודוקסיה, והוא רותם בחוסר אחריות – עכשיו, הוא הלך ליהדות העולם, אמר להם: תראו, לא נותנים לנו את הכותל שלנו.

בצלאל סמוטריץ': תראו, מדינת ישראל לא רוצה אתכם.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר כאן:

בצלאל סמוטריץ': מדינת ישראל רוצה כל יהודי ויהודי.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו אחריות לכל יהודי ויהודי.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, אני מעריך מאוד את התמיכה של יהדות ארצות הברית במדינת ישראל, והיא חשובה ונכונה, אבל אני חושב שהם צריכים אותה יותר מאשר אנחנו צריכים.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אחת התובנות הכי חזקות שלי מהסיור, היא שאין שום דרך אחרת – והם יודעים את זה מצוין – לשמר את הזהות היהודית של הדור הצעיר בארצות הברית היום, אלא הקשר שלו עם מדינת ישראל, וחלילה, חלילה, אם יינתק הקשר הזה.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר את זה לכם, חברי החרדים – אני כבר מסיים: זאת אחריות שלנו – לבל יידח ממנו נידח.

בצלאל סמוטריץ': אין – המציל נפש אחת מישראל הציל עולם מלא, זה גם רוחנית; הדרך היחידה היום לשמר את הזהות היהודית שלהם זה הקשר עם מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, צריך לחבק, אבל בשום פנים ואופן לא לתת דריסת רגל, לא לתת לגיטימציה.

בצלאל סמוטריץ': וגם, אני אומר לך, נחמן – דיברנו על זה ביננו גם בנסיעה, שם – כשאני רואה איזה חללים מפילה הרפורמה בארצות הברית אני רק מתחזק בהבנה שלי למה אסור לתת להם דריסת רגל קטנטנה בארץ.

בצלאל סמוטריץ': אבל היום גם, באמת, באמת, אין לזה הצדקה.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני אומר לך, אדוני השר, בשם הממשלה, המשימה עכשיו, בה"א הידיעה – אחרי שמשוגע אחד שזורק אבן לבאר, 20 חכמים לא יכולים להוציא אותה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא היה צריך להיות issue בכלל.

בצלאל סמוטריץ': צריך היה להסביר להם: חבר'ה, זה עניין ישראלי פנימי.

בצלאל סמוטריץ': תבואו לארץ.

בצלאל סמוטריץ': אם תהיה הצדקה לדון בכותל רפורמי כי יהיו הרבה רפורמים, יהיה אפשר לדון בזה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מתחיל היום בכלל.

חמד עמאר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, המטרה היום היא לשקם את היחסים האלה כדי שלא יהיה קרע, והדרך לעשות את זה היא לא לחפש פשרות וכניעות; פשוט להסביר להם: חברים, תתנתקו מחיבוק הדוב הזה.

בצלאל סמוטריץ': אל תהיו כלי משחק בידיים של אותם 3,000, באמת קומץ קטן של פרובוקטורים רפורמים כאן בארץ שגורר אתכם בכוח, בניגוד לאינטרסים שלכם, בניגוד מוחלט לאינטרסים שלכם – לשמר את הקשר עם מדינת ישראל עם ובלי קשר לכותל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת טלי פלוסקוב – אינה נוכחת.

חמד עמאר: חברת הכנסת עליזה לביא.

מיכל רוזין: – – – זה פשוט לא ייאמן – – – כמו שאמרת, משוגע אחד זורק אבן – – –

– – – מימין לשמאל, לא משמאל לימין.

מיקי לוי: רק נשאלת השאלה – – –

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותי, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקשת ממך, באמת, בכל לשון של בקשה, להיות שליח של רצון טוב.

עליזה לביא: אנחנו בנקודת שבר.

עליזה לביא: זה לא היה צריך להיות כך, בטח ובטח אחרי האהבה הגדולה שיש בינינו לבין אחינו האמריקנים, ובטח ובטח ערב תחילת שלושת השבועות שבהמשכם יהיה תשעה באב.

עליזה לביא: שנאת חינם – זה מה שאנחנו צריכים?

עליזה לביא: מה הבאנו עלינו ביום ראשון האחרון?

עליזה לביא: ובאיזו דרך?

עליזה לביא: ולמה?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: הגיור, החוק של הגיור – מאיפה הוא צומח?

עליזה לביא: בואו נחשוב כולנו מאיפה הוא צומח.

עליזה לביא: 20 שנים אנחנו דורכים במקום: דיינים לא קשובים ולא רגישים, ועוד ועוד זוגות שפוסלים אותם, ועוד בירורי יהדות, ועוד חבר'ה שמסיימים לשרת בצבא, ומשקיעים, והם יודעים שהם יהודים, והם גדלו בבתים יהודיים, והקבר של הסבא ושל הסבתא הוא עם גושפנקה יהודית, אבל אין להם תעודות, אין להם תעודות.

עליזה לביא: אז במקום לראות איך מסייעים ואיך מקילים – ותאמין לי, אדוני השר, אני, עשר גרות העברתי; המצוקה של הגרים – זה גרוֹת.

עליזה לביא: 97% מהמקרים של המבקשים להתגייר הוא נשים צעירות, מוחלשות, שעומדות בפני מערכת לא אוהדת במיוחד.

עליזה לביא: הבאנו אותם לארץ, הבנו שאלו האחים והאחיות שלנו – זרע ישראל קורא להם, הרב אמסלם, ובצדק.

עליזה לביא: לכו לספרות השו"ת, תקראו מה במאה ה-15, ה-16, ה-17 – ידעו לפתור מצוקה של אנשים עם גיור.

עליזה לביא: ידעו, היה אומץ הלכתי.

עליזה לביא: מה קרה בדור שלנו?

עליזה לביא: אז באה פה קבוצה של רבנים מרשימה למדי, שאומרת: די עם ההתעמרות בגיורים הללו ובגרים הללו, ודי לביורוקרטיה האכזרית.

עליזה לביא: זו לא יהדות.

עליזה לביא: בואו נעשה מה שתמיד היה בעם ישראל – ניתן לרבנים, לרבני הערים, לרבני הקהילה, לרבנים המקומיים, לגייר.

עליזה לביא: אז מה קרה?

עליזה לביא: על מה אתם נזעקים?

עליזה לביא: ממה אתם מפחדים?

עליזה לביא: זה לא שלא היו ואין תקדימים.

עליזה לביא: חברים, בואו באמת נבין מה זה להיות בדור שחוזר הביתה, שחוזר הביתה אחרי אלפיים שנות גלות.

עליזה לביא: לא לכולם הייתה הפריבילגיה להגיע לכאן לפני 70 שנה, וגם בתקופת השואה, כשלא היו תעודות, הייתה רגישות הלכתית, וידעו למצוא את הפתרונות.

עליזה לביא: אז שיהיה יותר קשב, ויותר רגישות, ויותר אנשים ציונים במערכת שמבינים מה המשמעות של דור קיבוץ גלויות, ולא ההתעמרות החוזרת הזאת.

עליזה לביא: אז החוק הזה מבקש לתת לרבני הערים.

עליזה לביא: מה, זה לא היה בהיסטוריה היהודית?

עליזה לביא: זה לא היה?

עליזה לביא: תגידו לי אתם, תסתכלו בלבן שבעיניים: מה תגידו לבורא עולם בסוף היום?

עליזה לביא: מה תגידו לו?

עליזה לביא: למה לא עזרתם לאחיכם שצריכים את העזרה הזאת?

עליזה לביא: אז את המשבר הזה אנחנו צריכים, עם יהדות העולם?

עליזה לביא: באמת.

– – – לעשות גיור?

עליזה לביא: די עם הבדיחות העלובות שלך.

עליזה לביא: די עם הבדיחות העלובות שלך.

תעני בכנות, תעני בכנות – – – או לא?

עליזה לביא: אני רוצה גיור כהלכה.

עליזה לביא: אתה יודע שאני עומדת על ההלכה, ואתה, תפסיק להשמיץ.

עליזה לביא: אני מחויבת להלכה היהודית – –

תעני בכנות.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

חמד עמאר: דיברת עכשיו.

עליזה לביא: – – וכשהרב רבינוביץ – הרב רבינוביץ אומר:

עליזה לביא: די להתעמרות, שיש פה אנשים לא ציונים שלא מבינים את גודל השעה.

עליזה לביא: תתביישו לכם.

– – – בילדים – – –

עליזה לביא: אתה הגעת קודם, ויש לך אילן יוחסין רשום, אבל עם מה אלה שלא נתנו להם להיות בקשר עם ההורים היהודים שלהם?

עליזה לביא: אז לקחת את האפשרות הזאת בשם ביורוקרטיה אכזרית?

עליזה לביא: אין לזה שום דבר – זה לא יהודי וזה לא מוסרי.

עליזה לביא: ובסוגיית הכותל – אי-אפשר בהינף יד.

עליזה לביא: ואני לא אומרת; החלטנו כאן שהייתה פה הבנה – יושב מזכיר הממשלה, אחרי השנים של ריב, מדון, בית-משפט עליון, מה לא, ולא מדברים אחד עם השני, ויושבים יחד, ויש מתווה מוסכם, יש מתווה מוסכם: לא נוגעים ברחבה, אף אחד לא מגיע לרחבת הכותל, הרחבה מופרדת.

עליזה לביא: גם כאן, סבתא שלי, שעלתה מאפגניסטן לפני 100 שנה, כשהיא מגיעה לכותל שבת-שבת במשך 90 שנה, הם באים משפחות-משפחות – רק מ-67', מ-67', יש מחיצה.

– – – תגידי לי.

חמד עמאר: תודה רבה.

עליזה לביא: אז בואו רגע נבין על מה אנחנו מדברים – על מה אנחנו מדברים?

עליזה לביא: על הרחבה הישראלית, שסוכם עליה, על זה מדברים.

עליזה לביא: אף אחד לא נוגע ברחבה הכללית.

עליזה לביא: אז מספיק כבר עם – – –

– – – הכיפה – – –

עליזה לביא: תשתוק.

עליזה לביא: תפסיק כבר להעליב אנשים.

עליזה לביא: תתבייש לך.

אני?

תהיי כנה – – –

חמד עמאר: תודה, תודה, תודה, תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב בן צור, יש לך עשר דקות.

חמד עמאר: הצעה רגילה.

עליזה לביא: לא מצביעים לאן הולך?

קריאה: – – –

נחמן שי: השר עוד לא השיב.

עליזה לביא: אה.

יואב בן צור: כולם דיברו כל כך הרבה, ואני צריך לענות, מה לעשות?

חמד עמאר: בבקשה, עשר דקות.

חמד עמאר: הצעה רגילה, יש לו הצעה רגילה בנושא.

יואב בן צור: אני לא עונה, אני לא עונה.

יואב בן צור: תירגעו.

יואב בן צור: אני אגיד את מה שיש לי לומר.

יואב בן צור: אני מתכוון לומר שאני אענה על דברים שנאמרו פה.

– – –

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אני חושב שעשו בחירה טובה במי שצריך לתת תשובה.

עליזה לביא: האם אפשר להבין מה קרה כאן?

יואב בן צור: מה קרה?

חמד עמאר: יש לו הצעה רגילה.

חמד עמאר: הצעה רגילה בנושא זה עשר דקות.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי מכיר את זה כסגן יושב-ראש הכנסת לשעבר.

יואב בן צור: על אותו נושא.

עליזה לביא: אבל התשובה בנושא שלנו, אדוני.

יואב בן צור: אז – זה אותו נושא, אותו נושא.

יואב בן צור: אני – – –

חמד עמאר: לא, הוא לא נותן לכם תשובה.

חמד עמאר: מי שנותן תשובה זה השר – סליחה, חבר הכנסת – – –

יואב בן צור: תסביר, בבקשה.

חמד עמאר: מי שנותן את התשובה זה השר צחי הנגבי.

חמד עמאר: הוא, עכשיו, יש לו הצעה רגילה, של עשר דקות, וזה התקנון של הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה.

יואב בן צור: אני שמח שבחרו בשר צחי הנגבי לתת תשובה.

יואב בן צור: אני חושב שאתה תיתן תשובה שאנחנו כולנו נסמוך את ידנו עליה.

יואב בן צור: אני ככה מקווה.

יואב בן צור: ואם לא – – –

צחי הנגבי: אין שום סיכוי.

יואב בן צור: אין שום סיכוי.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, האם מישהו מיושבי הבית יכול אולי להסביר לי כיצד הקִדמה – הרי הרפורמה והרפורמים זה יהדות מתקדמת, ככה הם מכריזים בכל מקום – האם מישהו יכול להסביר לי כיצד הקדמה והנאורות הרפורמית, שהתאימה את היהדות לשנות האלפיים, וערכה עדכוני מסלול לתרבות בת אלפי שנים של העם היהודי, נעצרה דווקא בכותל המערבי, במקום הכי עתיק, ארכאי, מיושן?

יואב בן צור: להיכן נעלמה פתאום הקדמה, הנאורות?

יואב בן צור: הכיצד קבוצה שלפני עשרות שנים מחקה מסידורי התפילה שלה את תפילת הדורות: "ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים", נזכרה לפתע בכותל המערבי?

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, הם לא רוצים להתפלל, הם רוצים הכרה.

יואב בן צור: הכותל המערבי משמש את הרפורמים ככלי משחק במלחמת ההכרה.

יואב בן צור: ואם לשם כך הם צריכים לרמוס את כבודו של הכותל המערבי, לחולל מהומות ופרובוקציות חודשיות, לקרוע ולפלג את החברה הישראלית, הם לא יבחלו בכך, ובלבד שיזכו להכרה במדינת ישראל.

יואב בן צור: הרפורמים עתירי הממון, שנחלו מפלה בדעת הקהל הישראלי, הנאמן למורשתו, שנואשו מהובלת תהליכים בדרך דמוקרטית מקובלת, מנסים לפלס את דרכם בדרך משפטית כוחנית, באצטלה של ערכי שוויון, והכותל לדידם הוא כלי משחק בלבד ולא יותר.

יואב בן צור: כי מי שבאמת רוצה להתפלל בכותל יכול לעשות זאת.

יואב בן צור: מדי יום מאות ואלפי סינים, היספנים, אריתריאים וסודנים מתפללים בכותל באין מפריע.

יואב בן צור: הנשים הולכות לעזרת נשים, הגברים הולכים לעזרת גברים, ואף אחד לא מפריע להם להתפלל, אף אחד לא מפריע להם בפולחן שהם מבצעים.

יואב בן צור: אבל הם לא מסתפקים בתפילה; הם רוצים הכרה.

יואב בן צור: הכותל הוא רק אמצעי, שחקן בלוח השחמט שלהם, כדי להשיג את אותה הכרה.

יואב בן צור: וכשהם לא מקבלים את אותה הכרה, יש להם העוז והחוצפה לאיים שהם ישקלו מחדש את תמיכתם במדינת ישראל.

יואב בן צור: חברים, תשקלו מחדש מה שאתם רוצים.

יואב בן צור: מחקתם את ציון מסידורי התפילה.

יואב בן צור: אתם מוזמנים גם למחוק את ישראל מסידורי התפילה, רק אל תשכחו להודיע על כך לבג"ץ – אולי תשובת המדינה לבית-המשפט העליון תתייתר.

יואב בן צור: ועל מה המלחמה בדיוק?

יואב בן צור: על מה בדיוק הם נלחמים?

יואב בן צור: רבותי, דעו לכם שבארץ, כמו שאמרו פה, אם היו בחירות, אפילו 1,000 קולות לא היו מקבלים הרפורמים.

יואב בן צור: אם הם היו מתמודדים, אני לא חושב שהיו מקבלים קולות פה במדינת ישראל.

יואב בן צור: אולי חלק ממה שנשאר ממפלגת העבודה היו מצביעים לרפורמים.

יואב בן צור: אבל אנחנו פה נבחרנו ואנחנו צריכים להוביל את התהליכים.

יואב בן צור: גם בארצות הברית, הדור הצעיר של הרפורמים – ואני אומר לכם את זה משיחות שניהלתי עם אנשים מרכזיים שם – הדור הצעיר, או שהוא פונה במיעוטו, לצערי, לאורתודוקסיה, או שהוא נהיה אתיאיסט, מתבולל וחי עם הגויים ולא אתנו.

יואב בן צור: לצערי, הם מנסים למצוא פה כר להתהדר בו.

יואב בן צור: אנחנו יודעים שהסידור הזה עם הרחבה הימנית שנמצאת שם בכותל המערבי – זה עמד שומם שנים רבות, לעתים רחוקות היו מגיעים לעשות שם אירועים.

יואב בן צור: אני לא רוצה להגיד, יש קיצונים בכל הצדדים, אבל היום ראיתי סרטון שעושים בר-מצווה לכלב.

יואב בן צור: אני לא יודע אם ראיתם את הסרטון הזה.

יואב בן צור: ראינו את הסרטון הזה.

יואב בן צור: אז מה אנחנו רוצים, שיבואו לעשות את זה עכשיו?

יואב בן צור: למה?

מיקי לוי: זה לא מכובד.

יואב בן צור: למה?

יואב בן צור: מה זה מכובד?

מיקי לוי: זאת פרובוקציה.

יואב בן צור: אתה ראית את זה?

נחמן שי: לא ראינו וזה לא חשוב.

יואב בן צור: למה לא חשוב?

נחמן שי: כי יכול להיות שהיה אידיוט אחד שם, אבל אתה לא יכול להחרים מיליוני יהודים בגלל אידיוט אחד.

יואב בן צור: אני לא מחרים.

נחמן שי: יש כאלה שמספרים את הכלבים שלהם – – –

יואב בן צור: חבר הכנסת נחמן שי, יקירי.

נחמן שי: הם מאמינים באמונתם.

נחמן שי: אדם יחיה באמונתו, שמעת את זה פעם?

יואב בן צור: דקה, דקה.

יואב בן צור: הרפורמים אחינו הם, הם חלק מהעם היהודי.

יואב בן צור: אנחנו לא נגדם, אנחנו נגד הדרך שלהם.

יואב בן צור: אנחנו חושבים שמדינת ישראל היא מדינה יהודית, ומדינה יהודית נבנית על היסודות היהודיים, והיסודות היהודיים הם לפי ההלכה.

יואב בן צור: אם מישהו רוצה לעשות גיורים אינסטנט ולהכניס כמה שיותר אנשים לעם היהודי בלי בדיקה, בלי לראות אם הם באמת מקיימים את ההלכה כפי שצריכים לקיים גרים, אני חושב שזאת לא הדרך.

יואב בן צור: אבל אנשים גם מנסים להטעות.

יואב בן צור: חוק הגיור בסך הכול קובע ששום בית-דין לא יוכל לגייר במדינת ישראל – גם אם הוא בית-דין חרדי, גם אם הוא בית-דין חרדי – הוא לא יוכל לגייר אלא גיור ממלכתי.

יואב בן צור: למה בדברים אחרים אנחנו אומרים מדינה, אומרים ממלכה, ובדיוק כשאנחנו מגיעים לנקודה הזאת של הגיורים – לא, תפתחו את זה, תנו את זה לעוד.

יואב בן צור: הרי מי שהתגייר בחוץ-לארץ, לא משנה איפה, כשהוא מגיע למדינת ישראל הוא נרשם כיהודי לפי חוק השבות.

יואב בן צור: אז מה הבעיה?

יואב בן צור: בשביל קומץ אנשים פה, שיפתחו בית-דין רפורמי ויכירו בגיורים הרפורמיים האלה פה?

עודד פורר: החוק שאתם הבאתם מדבר בכלל על גיורים.

עודד פורר: למה – – –

יואב בן צור: מדברים על גיור כהלכה בבתי-דין ממלכתיים.

עודד פורר: אז תנו לרבני עיר – – –

יואב בן צור: בבתי-דין ממלכתיים.

עודד פורר: אז תנו לרבני עיר – – –

יואב בן צור: אם יקימו, אם יקימו – – –

עליזה לביא: מי גייר את רות בלוי?

עליזה לביא: מי גייר את רות בלוי?

עליזה לביא: רצו לגייר תוך שלושה ימים.

עליזה לביא: מי גייר אותה?

עליזה לביא: מי גייר אותה?

יואב בן צור: אם היא הייתה היום, לא היו מכירים בגיור שלה.

יואב בן צור: בית-דין רגיל לא היה מכיר בגיור שלה.

עליזה לביא: אה, לא היו מכירים בגיור שלה.

עליזה לביא: מה קורה עם הרב קרליץ – – –

עודד פורר: בגיור של רות המואבייה לא היו מכירים.

עליזה לביא: מה קורה עם הרב קרליץ?

יואב בן צור: זה לא נכון.

יואב בן צור: הרב קרליץ – לא מכירים – – –

עליזה לביא: לא נותנים לו לגייר בחברה החרדית.

יואב בן צור: הרב קרליץ, היום לא מכירים בגיורים שלו.

יואב בן צור: גם לפי החוק הזה הגיורים שלו לא יוכרו.

עודד פורר: גם דוד המלך לא היה יהודי, כמו שרות המואבייה.

יואב בן צור: בית-הדין שלו – – –

צחי הנגבי: אדוני – – –

חמד עמאר: יש לו עוד זמן

צחי הנגבי: לא, תן לי לעלות – – – בצורה כל כך חדה ויפה – – –

יואב בן צור: אתה מזדהה?

צחי הנגבי: עם רוב הדברים.

יואב בן צור: עם רוב הדברים אתה מזדהה, אבל עודד לא.

יואב בן צור: אני אומר לכם שוב.

עודד פורר: חלק כן, אבל עשיתם טעות.

יואב בן צור: בסדר, אני מודה לך שחלק כן.

יואב בן צור: צחי ביקש, ואנחנו בני אותה עדה כמעט.

צחי הנגבי: חצי חצי.

יואב בן צור: טוב, אני רוצה לסיים את דברי ולומר שאנחנו מקווים שבעזרת השם, הדברים הללו יביאו לאיחוד ולא לפילוג.

יואב בן צור: אני חושב שאנשים יבינו שהשד הוא לא נורא כל כך.

יואב בן צור: אף אחד לא בא לפגוע לאף אחד בשום דבר.

יואב בן צור: בסך הכול מנסים ליצור מצב חדש, ואנחנו מנסים לשמר את המצב הקיים.

יואב בן צור: זה הרצון שלנו.

יואב בן צור: אנחנו משמרים את הסטטוס-קוו, אנחנו לא יוצרים מעשים חדשים.

יואב בן צור: אני חושב שהדבר הזה יביא בסופו של דבר לאחדותו של העם היהודי כולו בכל העולם.

יואב בן צור: אני חוזר ואומר: גם הרפורמים וגם הקונסרבטיבים אחינו הם.

יואב בן צור: הם חלק בלתי נפרד מהעם היהודי.

יואב בן צור: אנחנו לא נגדם אלא נגד הדרך שבה הם הולכים.

יואב בן צור: גם זה, בעזרת השם – שהקדוש-ברוך-הוא יחזיר אותם בתשובה שלמה, וגם את עודד.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר צחי הנגבי, בשם ראש הממשלה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת המציעים, חברי הכנסת, נהוג להביט בדובר, אבל אל תסתכלו עלי, אפילו לא על יושב-ראש הישיבה; תסתכלו מאחורינו, לחצי שנייה.

צחי הנגבי: תראו על מה אנחנו מדברים.

צחי הנגבי: מאחורינו יש יצירה של חתן פרס ישראל, הפסל דני קרוון, שדימה את הכותל – זה חלק מהניסיון שלו לשוות למליאת הכנסת את ההוד וההדר הייחודי שמאפיין את מעוז הדמוקרטיה בישראל.

צחי הנגבי: אתם, כמוני, כבר ביקרתם בהרבה פרלמנטים, ויש יפים יותר ויפים פחות, אבל אני לא חושב שיש דבר מדהים כזה באיזשהו פרלמנט, שלמעשה מרוכז בו, באיזה תמצית אמנותית, כל המיוחד בעם שלנו: התפילות לציון, הכמיהה לבירת ישראל ירושלים, אלפי שנות הגלות, התקומה והריבונות – כולם כאן מאחורינו במליאה.

צחי הנגבי: יש עוד שני סמלים, גם הם ייחודיים, כי הם לא פוליטיים ולא אידיאולוגיים אלא משקפים את האחדות: דגל ישראל, ששייך לכולנו, לכל אזרחי המדינה, והרצל.

צחי הנגבי: לא שמאל, לא ימין, לא אופוזיציה, לא קואליציה; חוזה הציונות, חוזה המדינה.

צחי הנגבי: מי שבחר בשעתו, לפני עשרות בשנים, לשים מאחורי הדוברים ולפני כלל חברי הכנסת את הסמלים האלה חשב באופן העמוק ביותר על הדברים שמבטאים את מה שמאחד אותנו ואת מה שמגבש אותנו ומלכד אותנו.

צחי הנגבי: בחרו בחירה נכונה.

צחי הנגבי: אבל בתוך הקיר הזה של הכותל אתם רואים גם משהו שאין בכותל.

צחי הנגבי: אני לא מתכוון לפתקים ולא לאזוב של הכותל, אלא יש גם מגוון של צורות גאומטריות.

צחי הנגבי: אני לא יודע למה התכוון הפסל כאשר הוא שילב בקיר הזה פתאום את המעגל ואת המרובע ואת המשולש.

צחי הנגבי: ניסיתי לקרוא על זה בשעתו.

צחי הנגבי: לא מצאתי הסבר מדויק, אבל אני מפרש את זה, כמי שיושב ומביט בקיר הזה כבר 29 שנה, כרצון להסביר לנו שיש גם שונה, יש גם מגוון בתוך המעוז המיוחד הזה של אהבת ישראל, אחדות ישראל וחיבור להיסטוריה ולמורשת ולשורשים.

צחי הנגבי: בבית הזה יש גם ויכוח בין המשולש לבין המרובע לבין המלבן, והכול מקובל והכול לגיטימי, כי זו התמצית של חיים בדמוקרטיה.

צחי הנגבי: בסופו של דבר הרוב קובע.

צחי הנגבי: לפעמים הוא מעניק את היתרון למשולש, ולפעמים לצורה הגאומטרית האחרת, אבל זה וזה גם יחד זה הפסיפס של החברה שלנו ושל העם שלנו.

צחי הנגבי: ולצערי, השבוע הזה הוא באמת בסימן של מחלוקת והוא לא בסימן של אחדות, וכמי שמונה כבר לפני כמה חודשים, ובמינוי מחודש השבוע הזה, כדי לנסות ולראות אם ניתן לקיים דיאלוג בין כלל הזרמים בוויכוחים האלה, אני מגיע הנה מצד אחד מאוד מרוגש מהדברים הקשים שאני שומע מחוץ לבית הזה, וגם בבית הזה – כי יש משבר ויש שבר מאוד מאוד עמוק ואמיתי בקהילה היהודית בארצות הברית, אני אומר לכם את זה כעובדה; כמובן, גם בתוך הקהילה שלנו, אבל פה באמת אפשר להתווכח על גודל המיעוט.

צחי הנגבי: יש ויכוח גם פה, אבל כיוון ש-80%, 85%, 90% מיהדות ארצות הברית אינה אורתודוקסית, וברובה המוחלט היא או חילונים לגמרי או דתיים רפורמים או דתיים קונסרבטיבים, זה, ידידי הטובים מהקואליציה שלי, זה לא דבר שאנחנו יכולים או רוצים או צריכים להתעלם ממנו.

צחי הנגבי: אנחנו רוצים להבין את המקור שלו ולראות אם יש דרך להביא את הצלקת הזאת לכלל הגלדה.

צחי הנגבי: צריך את הסיפור הזה לחלק, חברת הכנסת עליזה לביא, לשני חלקים: יש נושא הכותל ויש נושא הגיור.

צחי הנגבי: ידידי חבר הכנסת סמוטריץ דיבר פה על אבן שנזרקה לבאר ו-70 חכמים לא יוכלו לחלץ אותה, אבל מי שזרק את האבן – בואו נודה על האמת – זה אנחנו, זאת הממשלה.

צחי הנגבי: בינואר 2016 אנחנו, ממשלת ישראל – לא הייתי חבר בה, חברי היו חברים בה, אבל הסיעות המרכיבות את הממשלה קיבלו החלטה ברוב משמעותי, כולל ממפלגתו של סמוטריץ – –

עליזה לביא: השר בנט.

עליזה לביא: זאת החלטה שהוא מתהדר בה.

צחי הנגבי: – – קיבלו החלטה לאמץ את הפשרה שעליה עבדו במאמץ עילאי ובהרבה תבונה והרבה רגישות גם מי שאז כיהן כמזכיר הממשלה והיום היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, וגם יושב-ראש הסוכנות נתן שרנסקי.

צחי הנגבי: אני לא הייתי אז שר, אבל ליוויתי את המהלכים לקראת הפשרה הזאת בתוקף כהונתי כיושב-ראש הקואליציה, כי הנושא הזה עלה לא פעם במפגשי הקואליציה, במפגשי ראשי הקואליציה.

צחי הנגבי: אני יכול לומר שהייתה אנחת רווחה שאפיינה את כולם כשבסופו של דבר הוצעה ההצעה שאפשר היה לראות אותה כמורידה את הנושא מסדר-היום.

צחי הנגבי: היא לא שינתה, ידידי, כהוא זה את מעמד הכותל המערבי: החלק הצפוני, כמקום תפילה, שם מתפללים כמנהג המקום, ושם אין שינויים ולא צפויים שינויים וגם לא הייתה בסופו של דבר דרישה לשינויים.

צחי הנגבי: עיקר המאמץ היצירתי הופנה לגיבוש אפשרות לזרמים אחרים – שחושבים, או מחויבים לכותל – להתפלל באזור הכותל בדרכם, בשיטתם.

צחי הנגבי: הוקצה להם מקום בכותל הדרומי, ושם הייתה אמורה לקום רחבה מסודרת, איכותית, שלמעשה מורידה את המחלוקת הזו מסדר-היום לטובת כולם – לטובת כל מי שמאמין בכותל כמקום תפילה מקודש של העם היהודי, המקום הרגיש והעתיק ביותר, ששם אנחנו לא רוצים לראות שינויים כמלוא הנימה, מאין-ספור טעמים שחברי כאן פירטו.

צחי הנגבי: אבל כיוון שלחלק משמעותי בעם היהודי – ופה זה באמת לא ענייני רוב ומיעוט, כי אלה יהודים, אלה אחינו ואנחנו לא בודקים בציציותיהם בהקשר הזה של היהדות, כי כולם יהודים – ניתנה להם הרחבה שמאפשרת פתרון, והיא לא מקום קדוש, היא לא חלק מבית-כנסת במובן ההלכתי.

צחי הנגבי: ולכן, כולם יכלו לחיות בהשלמה; לא בהתלהבות אבל בהשלמה, כי כולם ויתרו: נשות הכותל, ש-29 שנים נאבקות להתפלל בדרכן בכותל המערבי, נסוגו מהדרישה העיקרית שאפיינה את המאבק שלהן עשרות בשנים, וגם מי שהתנגד כל הזמן לתת דריסת רגל כזאת או אחרת לחלקים אחרים במקום אחר בסופו של דבר יכול היה לחיות בשלום.

צחי הנגבי: אז אם זה כל כך טוב, למה זה לא הצליח?

צחי הנגבי: כי כנראה זה לא יכול היה, במתכונת שהדבר הזה גובש, ואולי גם הנסיבות שהיו.

צחי הנגבי: חלק התרברבו לאחר מכן שהם הכניעו את הצד האחר, חלק יצאו בצהלות שהנה יש בכך הכרה במה שהם רצו לכפות, למרות שזה לא מופיע לא בלשון ולא בפרשנות של ההחלטה, וחלק אחר נסוג בגלל שהייתה לו פתאום התמודדות עם סערת רוחות במחנה שלו שהוא לא צפה ולא העריך את עוצמתה מלכתחילה.

צחי הנגבי: בפועל התוצאה המעשית הייתה שהמתווה הזה, למרות המאפיינים הנבונים שלו, לא היה ניתן ליישמו.

צחי הנגבי: אנחנו הגענו למצב שהיינו צריכים לתת מענה לבית-המשפט העליון, כי באמת נשאלו השאלות: אם קיבלתם החלטה, מדוע היא אינה מיושמת?

צחי הנגבי: כדי שלא לעמוד במצב מביך ולהביך גם את בית-המשפט ולהכריח אותו להיכנס בעובי הסוגיה הכל-כך נפיצה הזאת, שכל כך הרבה שנים היא עומדת לפתחנו, התקבלה החלטה על השהיית ההחלטה הקודמת.

צחי הנגבי: במקביל ניתנה הנחיית ראש הממשלה, פומבית וברורה וגלויה, לבצע את המרכיבים הפיזיים של אותו מתווה – לא בחסות הממשלה, כדי לא לערב את מי שלא רוצים לתת חסות למהלך הזה, אבל בהנחיה של ראש הממשלה ובתוקף הסמכויות האקזקוטיביות שלו.

צחי הנגבי: הנושא הזה, אני מאמין, יבוצע וימומש כמה שיותר מהר.

צחי הנגבי: ועדיין, יש צורך לקיים דיאלוג על החלופות שאנחנו רוצים למצוא לאותו מתווה שנמצא כרגע בהשהיה, וזו המשימה שהוטלה על מזכיר הממשלה ועלי.

צחי הנגבי: אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו, בדיאלוג – – –

עליזה לביא: מה אתה יכול לשתף אותנו?

עליזה לביא: מה לא עשינו?

צחי הנגבי: נעשה זאת בדיאלוג ובשיח, שחייב להיות דיסקרטי, כי אחרת מייד הוא מתפוצץ, כדי לראות באמת איך מאתרים את נקודת האיזון, את המכנה המשותף.

צחי הנגבי: בנושא הזה אני יכול לומר לכם שיש נקודות איזון ויש מכנה משותף.

צחי הנגבי: כי בסך הכול ההיגיון של המתווה, גם אם לא ניתן היה ליישם אותו בפועל, מהטעמים שפירטתי, הוא עדיין לא פחות חכם ממה שהוא היה בינואר 2016.

צחי הנגבי: יש דברים שלפעמים אתה לא מצליח להתקדם בהם, ואתה יכול אחרי זה לעשות נסיגה טקטית לאחור, וזה מה שהממשלה עשתה, אבל לנסות לאתר חלופיות, לנסות להגיע בסופו של דבר ליעד.

צחי הנגבי: והיעד הוא פשוט – הוא קונסנזוס לגבי המקום הקדוש הזה, המיוחד הזה, המדהים הזה, שלא היינו רוצים שיאפיל עלינו במחלוקת בלתי פוסקת.

צחי הנגבי: הבעיה היותר-קשה, שגם נסקרה כאן בדברי הדוברים, היא נושא הגיור.

צחי הנגבי: ואכן, זה הנושא שבעיקרו מעורר תחושת חוסר צדק, תחושת נבגדות, תחושת תסכול, זעם בקרב הגדולים שבגדולים שבידידי ישראל – ואני אומר את זה לחברי, ליואב וליעקב אשר: אין מוקד עוצמה והתגייסות וסיוע לעם ישראל ולמדינת ישראל גדול יותר, ב-70 השנים האחרונות וגם לפני כן, מאשר יהדות ארצות הברית.

צחי הנגבי: וחברי נחמן ואחרים, מיקי, מיכל – יצא לנו לסייר יחד במחוזות ארצות הברית.

צחי הנגבי: אז אנחנו ראינו רפורמים וקונסרבטיבים שהם, חייהם, הונם – הלב שלהם מושקע בחיים שלנו, של הילדים שלנו ושל העתיד שלנו, וגם אם הם לא באים הנה, וגם אם הם לא עלו לארץ, הם מעורבים בחיים שלנו יותר מאשר חלק משמעותי מאוד מאזרחי ישראל.

צחי הנגבי: אז נכון שהם לא נותנים צבא, והם לא מסתכנים, וזה כשלעצמו כבר בהחלט עושה את ההבדל.

יואב בן צור: אדרבה, שיבואו לגור בארץ.

צחי הנגבי: יואב, זה לא או–או.

צחי הנגבי: אנחנו היינו זקוקים להם, וזקוקים להם, גם כשהם לא עלו לארץ.

צחי הנגבי: כשאנחנו צריכים לעשות מסע נגד ה-BDS, אז הם שם; וכשאנחנו נאבקים נגד הגרעין האיראני – הם שם; וכשצריכים רכבת אווירית להציל את חיילינו שלנו ב-1973 – הם שם.

צחי הנגבי: ואני יכול לתת לך עוד אלף דוגמאות, מכיפת ברזל, דרך המאבק במנהרות, דרך ה"חץ", "שרביט קסמים" ועוד אין-ספור דוגמאות שיהדות ארצות הברית פשוט רתומה לחיים של כל אזרח כאן באין-ספור דרכים.

צחי הנגבי: לכן, פשוט צריך להבין שהדיבור הזה, הנוקשה, לפעמים אפילו הגס, כלפיהם, מבייש אותנו, כי זה ממש כפיות טובה ואי-הכרת הטוב.

צחי הנגבי: זה לא אומר שצריך לאמץ – – –

זה לא כלפיהם.

יש ועדה – – –

צחי הנגבי: יעקב, שוב, אני מדבר כרגע על הטוב, אני מדבר על הרטוריקה.

מיכל רוזין: פחות בזלזול.

– – –

צחי הנגבי: אני שמעתי אתכם ולא התערבתי.

צחי הנגבי: אני לא מדבר על הוויכוח המהותי, כי בוויכוח המהותי, אמרתי, אני יכול להזדהות עם רוב הדברים שנאמרים כאן, ואני חושב שרוב הציבור בישראל מזדהה.

צחי הנגבי: אבל דווקא אתם, שחיים את חיי המאבק המדיני, הביטחוני, הכלכלי של מדינת ישראל, ויודעים שאנחנו די מבודדים בעולם – זה לא משנה שמגיע פעם זה ומגיע פעם ההוא, וזה בסדר.

צחי הנגבי: ואני מאמין שהתהליך ילך ויתקדם, אבל בעת צרה, מלבד הקדוש-ברוך-הוא עומדים לצדנו יהודי העולם, ובתוכם היהדות המרכזית ביותר היא יהדות ארצות הברית, ובתוכה הרוב המוחלט הוא היהודים שאינם אורתודוקסים.

צחי הנגבי: לכן, אין לנו עניין לנכר אותם.

צחי הנגבי: יש לנו עניין להיאבק על מה שנראה לנו נכון וצודק, ואת זה צריך לעשות, אבל אני חושב שהשפה שאני שומע מעת לעת, גם מחברי, שרים בתוך המפלגה שלי, היא לא ראויה, והיא גם לא מוצדקת.

צחי הנגבי: עכשיו, איך אנחנו פותרים את העניין של הגיור?

צחי הנגבי: העניין של הגיור – ככה מציגים בציבור החרדי, ואני חושב במידה רבה של צדק – זה שבסך הכול המוסדות החרדיים – הציבור החרדי מתגונן מפני העובדה שמאתגרים אותו כל הזמן באמצעות עתירות לבית-המשפט העליון.

צחי הנגבי: עכשיו, זאת עובדה.

צחי הנגבי: אלא מה?

צחי הנגבי: יש כאן עוד עובדה שאסור להתעלם ממנה: מאתגרים אותו לא פעם מכיוון שלצערנו, בממסד העוסק בגיור – ואני יודע להעיד על כך מאין-ספור חוויות אישיות שמובאות לידיעתי כנבחר ציבור הרבה מאוד שנים – לא פעם יש מקרים של חוסר רגישות, של חוסר – חוסר נשמה יהודית.

צחי הנגבי: אנשים, רבבות אנשים, שמשרתים בצבא, והם עולים למשל מברית המועצות, ומשליכים את נפשם מנגד במלחמות ישראל, עוברים חוויות בלתי נסבלות בכל נושא הגיור.

צחי הנגבי: הפתרונות שניתנים ומוצעים להם היו עד היום פתרונות של גיור על ידי הממסד הדתי.

צחי הנגבי: אני לא מדבר על רפורמים וקונסרבטיבים; אני מדבר על מגיירים ובתי-דין ורבנים יותר גמישים, פחות – אפילו לא הייתי אומר עומדים על קוצו של יו"ד, כי הם עומדים על קוצו של יו"ד, אבל יודעים לאתר את הפתרונות האנושיים ולהתאים אותם למקרים המובהקים.

צחי הנגבי: וכשזה לא קורה, וכשיש פה סיטואציות של החמרה יתרה, אנשים פונים לבית-המשפט.

צחי הנגבי: וזה מאוד מזכיר לי את היהדות, ששם נאמר:

צחי הנגבי: תפסת מרובה – לא תפסת, או כל המוסיף גורע.

צחי הנגבי: לא לחינם הדברים האלה נאמרים; זאת חוכמת הדורות של אלפי אלפי אלפי שנים.

צחי הנגבי: לעתים צריך להיות פחות נוקשים, והתוצאה היא שכולם מרוויחים.

צחי הנגבי: זה גם מזכיר את עניין הגיוס.

צחי הנגבי: עובדה שבעניין הגיוס בסופו של דבר נמצאו פתרונות שמאפשרים חיים שלווים לכולם, והלחץ ירד, והלהבות ירדו, והיום מתגייסים חרדים שלא הולכים לישיבות מאלף ואחד טעמים.

צחי הנגבי: זה לא פוגע בעולם התורה, ולא פוגע בציבור החרדי, אבל מאפשר – באמת אני אומר, כמי שעוקב אחרי זה המון שנים, כיו"ר ועדת החוץ והביטחון – מאפשר להקל את הנטל, מאפשר גם מבחינה חברתית לתת תחושה למילואימניקים שכשהם נקראים, הם נקראים בדין, וכשהם לא נקראים יש גם אחרים שלוקחים וסוחבים את העגלה.

צחי הנגבי: לכן, גם בעניין הזה אני חושב שיהיה אפשר למצוא דרכים, בדיאלוג, שמאפשרות לעולם הגיור להישאר עולם גיור על פי ההלכה ועל פי כלל הסמכויות הנתונות באופן אמיתי, מאז קום המדינה, לרבנות הראשית, אבל קצת לאפשר – לאפשר חיים משותפים של אחים יהודים.

צחי הנגבי: עד כאן תגובתי.

צחי הנגבי: אני בהחלט אשמח שהנושא הזה יעבור לדיון בכל ועדה שחברי הכנסת המציעים יסכימו עליה.

עליזה לביא: לוועדת החוץ והביטחון.

יואב בן צור: לוועדת הפנים.

מיקי לוי: לוועדת החוץ והביטחון.

חמד עמאר: לוועדת הכנסת זה יעבור, כי יש הצעה – לוועדת הפנים.

חמד עמאר: קודם כול, הבעת דעה.

מיקי לוי: לא מסכימים לוועדת הפנים.

מיקי לוי: לא מסכימים.

חמד עמאר: עובר לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: ועדת הפנים היא ועדה לעומתית.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, ביקשת הבעת דעה.

חמד עמאר: אתה רוצה?

עודד פורר: גם אני – – –

חמד עמאר: מיקי לוי ביקש הבעת דעה.

מיקי לוי: אחרי דברי השר אני מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: ראשית, אני חייב לומר לשר צחי הנגבי שדבריו בהחלט סיפקו.

עודד פורר: אני גם מוכן להסתפק בדברי השר.

עודד פורר: אני לא אחד המציעים, אבל אני חושב שהעמדה שאתה הצגת היא בהחלט העמדה הראויה.

עודד פורר: אני רק רוצה לומר לך, יואב, וליעקב, שיצא כבר, וגם לזה התייחס השר צחי הנגבי – יש גם עניין בהתייחסות, ויש גם עניין באיך אנחנו מקבלים את האחים שלנו שמגיעים לכאן מארצות הברית, גם כשהם באים להתגייר, חלקם, שהם מזרע ישראל – שהאבא יהודי, או שהסבא יהודי, בדיוק לפי חוק השבות.

עודד פורר: ואני חושב שמה שנעשה כאן בתחילת השבוע זה סטירת לחי מצלצלת, שגם היא, בעיני – גם היא, עצם קבלת הפנים הזאת, נוגדת את ההלכה.

עודד פורר: ואם אני אלך לפרשת יתרו, בתורה, כשיתרו יוצא אל המדבר כדי לפגוש את משה, הוא שולח לו שליח ואומר: "ויאמר אל משה אני חֹתנך יתרו בא אליך ואשתך ושני בניה עמה".

עודד פורר: אומר רש"י: "ויאמר", זאת אומרת הוא שולח אליו שליח ואומר לו: צא אלי.

עודד פורר: הוא מבקש ממשה: תצא אלי, אם לא בגללי, תצא בגין אשתך, ואם לא בגין אשתך, בגין שני בניה תצא אלי.

עודד פורר: ומשה לא יוצא אליו בגין אשתו, או בגין שני בניה.

עודד פורר: כתוב: "ויצא משה לקראת חתנו וישתחו וישק לו וישאלו איש לרעהו לשלום ויבואו האהלה" – "וייצא משה" – אומר רש"י: "כבוד גדול נתכבד יתרו באותה שעה, כיוון שיצא משה, יצא אהרן, נדב ואביהו, ומישהו ראה את אלו יוצאין ולא יצא".

עודד פורר: אנחנו צריכים להבין את המעמד שבו אנחנו נמצאים: משה יושב למרגלות הר סיני, נמצא במעמד הקדושה, עוסק בשיא הקדושה, ובאמצע הקדושה הוא עוזב את הכול – את כל הדברים הוא עוזב.

עודד פורר: למה?

עודד פורר: כי הגיע החותן שלו, השווער שלו, הלא-יהודי, הגיע.

עודד פורר: יוצא משה אליו, ויוצא כל עם ישראל אחריו, כי יוצא משה – הוא עכשיו נמצא בשלב הזה – יוצא משה, יוצא אהרן, כל בני ישראל יוצאים החוצה רק כדי לקבל את יתרו כשהוא מגיע.

עודד פורר: אני חושב שזו קבלת הפנים שבה אנחנו צריכים לנהוג עם הקרובים שלנו, גם אלה שזקוקים אולי לגיור כדי לבוא בסופו של דבר בקהל ישראל, בוודאי אחרי תקופה של אלפיים שנות גלות.

עודד פורר: אנחנו נמצאים בתקופה מיוחדת.

עודד פורר: אנחנו באמת נמצאים בתקופה שאנחנו רואים את ראשית הגאולה לנגד עינינו.

עודד פורר: מי שלא מבין את זה ב-100 השנים האחרונות, את מה שהוא רואה כאן, יש לו בעיה.

עודד פורר: אבל מי שמבין את זה צריך להבין גם שבראשית הגאולה אנחנו צריכים התייחסות מיוחדת, ומה שנעשה כאן בתחילת השבוע הוא לא ראוי – הוא לא ראוי גם ביחס וגם בעיתוי.

עודד פורר: ומעבר לזה, חשוב לי לומר מה שאמרתי לך גם קודם:

עודד פורר: אם אנחנו מדברים באמת על אותו חוק גיור, כדי לפתור את הבעיה לאותם אלה שבאו לכאן, אני לא אומר לך לא גיור בהתאם לכל ההלכות, כפי שצריך להיעשות גיור.

עודד פורר: אבל יש רבנים שעושים גיור שלא דרך הרבנות, וגם זה בסדר, ועשו את זה הרב דרוקמן ואחרים, ורבני צהר, ואין שום סיבה לעצור את העניין הזה.

עודד פורר: יש סיבה לפתוח את הזרועות כדי לחבק את אלה שבאים וחוזרים למולדת.

עודד פורר: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא להצביע.

עודד פורר: על מה אנחנו מצביעים – – –

חמד עמאר: אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת, כי היו שתי הצעות – לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת הפנים.

חמד עמאר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

חמד עמאר: בעד –7, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת הכנסת על מנת להכריע לאן להעביר את הנושא.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לאישור הדרג המדיני למסירת 2,200 דונם לבניית 14,000 יחידות דיור לעיר קלקיליה בשטחים באחריות ישראלית מלאה, ללא כל הסדר.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן – איננו נוכח; חברת הכנסת קסניה – איננה נוכחת; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – גם הוא איננו נוכח; הנושא יורד מסדר-היום.

חמד עמאר: זלזול משרדי הממשלה בעבודת הכנסת

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא.

חמד עמאר: הצעות לסדר-היום: זלזול משרדי הממשלה בעבודת הכנסת, מס' 7296, 7301, 7319 ו-7372.

חמד עמאר: חבר הכנסת אברהם נגוסה, שלוש דקות, בבקשה.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לציין כי האזרח אברה מנגיסטו נמצא כבר 1,025 ימים בשבי ה"חמאס".

אברהם נגוסה: נושא ההצעה לסדר-היום שהגשתי: זלזול משרדי הממשלה בעבודת הכנסת.

אברהם נגוסה: במדינה דמוקרטית קיימת חלוקה ברורה בין הרשות המחוקקת ובין הרשות המבצעת.

אברהם נגוסה: אחד מתפקידיה של הרשות המחוקקת הוא לפקח על עבודתה של הרשות המבצעת ולהפנות אליה בקשות, שאלות והצעות.

אברהם נגוסה: כידוע, הרשות המחוקקת נבחרה על ידי הציבור.

אברהם נגוסה: אנחנו, חברי הכנסת, נבחרי הציבור, מקבלים יום-יום פניות מהציבור, ואנחנו מקיימים בכנסת ישיבות ועדה המטפלות בנושאים שאותם הציבור מעלה בפנינו, וגם בנושאים העולים ביוזמת חברי הכנסת, בהתאם למצב.

אברהם נגוסה: במסגרת דיוני הוועדות עורכות הוועדות ביקורת על פעילויות משרדי הממשלה וקוראות לשרים לפעול לפתרון הבעיות שעולות במהלך הדיונים.

אברהם נגוסה: חברי הכנסת מפנים את פניות הציבור הדורשת טיפול למשרדי הממשלה הרלוונטיים, וכן את סיכומי דיוני הוועדות והחלטות על המשך טיפול בהתאם.

אברהם נגוסה: לצערי הרב, פניות רבות שאני מעביר לחלק ממשרדי הממשלה אינן מקבלות מענה, ובמקרים רבים, לצערי הרב, אינני מקבל התייחסות או תשובה כלל.

אברהם נגוסה: אני רואה באי-מתן תשובות מצד חלק ממשרדי הממשלה לפניות חברי הכנסת ולפניות הוועדה זלזול מצד משרדי הממשלה בעבודת הכנסת ובכבודה.

אברהם נגוסה: אין ספק כי זלזול מתמשך בעבודת הכנסת פוגע בדמוקרטיה הישראלית וביכולת למשול.

אברהם נגוסה: אני קורא מכאן למשרדי הממשלה השונים לענות על הפניות המתקבלות אצלם מצד חברי הכנסת, הוועדות והציבור באחריות, ברצינות ובזמן סביר.

אברהם נגוסה: זוהי חובתכם.

אברהם נגוסה: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: תודה, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: כנסת נכבדה – האמת היא שזו בדיחה להגיד "כנסת נכבדה" כשיושבים פה שני אנשים.

סתיו שפיר: יש יותר אנשים בציבור שהגיעו להאזין עכשיו לכנסת, בגלריה, מאלה שיושבים בתוך המשכן.

סתיו שפיר: אבל האמת היא שהציבור לא חושב שהכנסת היא נכבדה כל כך.

סתיו שפיר: הוא מרגיש שהכנסת מנותקת ממנו.

סתיו שפיר: וגם הממשלה לא רוצה שהכנסת תהיה מקום מכובד כל כך, כי היא מעדיפה להתנתק מהציבור.

סתיו שפיר: הממשלה מתייחסת לכנסת כאל איזשהו עניין זניח, מעכב; גורם שמתיישב פה לעשות דיונים פיקטיביים בלי באמת להקשיב אחד לשני, בלי באמת לנסות ולהגיע באמצעות הדיון הזה לפתרונות שהם טובים יותר לחברה הישראלית.

סתיו שפיר: מעין משחק מכור.

סתיו שפיר: ואת הדוגמה לזה ראינו בימים האחרונים במלוא הבושה – ראינו את זה עם הצעת החוק להשוואת קצבאות הנכים לשכר המינימום.

סתיו שפיר: ראינו את זה שלוש פעמים: ראינו את זה פעם אחת כשבדצמבר האחרון הצעת חוק חשובה ביותר של חבר הכנסת אילן גילאון עברה פה במליאה בקריאה טרומית – הצלחה אדירה לאופוזיציה, וזה קרה בגלל שבממשלה לא הצליחו להביא מספיק חברי קואליציה להצביע נגד ההצעה הזאת.

סתיו שפיר: אבל אחרי שהיא עברה בטרומית ועמדה לעשות שינוי מתבקש כל כך, ש-15 שנה אף אחד לא עשה, עיכבו אותה ולא הביאו אותה להצבעה בקריאה ראשונה, הממשלה, כי הכנסת לא חשובה.

סתיו שפיר: אם עברה פה הצעת חוק, אפשר פשוט להעיף את זה מהדרך.

סתיו שפיר: פעם שנייה זה קרה כשלפני שבועיים קיימתי בוועדת השקיפות דיון על מה שקרה בתוך הוועדות שהתכנסו כדי לדון בהעלאת קצבת הנכים: בהתחלה ועדת זליכה, שמינה שר האוצר, ואז איזושהי ועדה שלא הבנו בכלל למה היא מונתה, של ראש הממשלה, בראשות אבי שמחון.

סתיו שפיר: ביקשתי מאבי שמחון להגיע לוועדה ולדווח לה, לוועדת השקיפות, מה קורה בדיונים שהוא ערך: האם הוא דיבר עם ארגוני הנכים?

סתיו שפיר: מי חברים בוועדה הזאת?

סתיו שפיר: איזו עבודה מקצועית הם עשו?

סתיו שפיר: אבל אבי שמחון לא טרח להגיע לוועדת השקיפות לדווח.

סתיו שפיר: כי מה זה הכנסת?

סתיו שפיר: מה זה הציבור?

סתיו שפיר: גורם מעכב.

סתיו שפיר: לא הגיע, לא דיווח, לא הסביר לנו מה קורה שם.

סתיו שפיר: והנה, אז הגיעה הפעם השלישית של הזלזול הכל-כך מכוער הזה של הממשלה – לא בכנסת, הזלזול שלה בציבור הישראלי.

סתיו שפיר: אחרי שחברי הכנסת כבר גיבשו מתווה מוסכם להעלאת קצבת הנכים – לא מספיק, רק ל-4,000 שקלים, אבל התחלה – בא ראש הממשלה וגם את זה הוא נפנף ועכשיו הוא רוצה להעלות את הקצבה רק לאנשים שהם עם 90% נכות ולעשות הפרד ומשול בין נכים כאלה לנכים אחרים.

סתיו שפיר: ושוב באה הממשלה וצחקה לכנסת בפנים, ובכך התנתקה מהציבור עוד צעד אחד.

סתיו שפיר: אני לא יודעת מי מחברי הממשלה חושב שאזרח בישראל יכול לחיות מקצבה דלה של 2,342 בחודש.

סתיו שפיר: אני לא יודעת אם מישהו מחברי הממשלה אי-פעם ניסה להתקיים מסכום כזה, בוודאי כשהוא סובל מנכות, שגם עולה עוד ועוד כספים נוסף על הכספים הרגילים שנדרש אדם ממוצע להוציא.

סתיו שפיר: אני בטוחה שאף אחד מחברי הממשלה לא נאלץ לחיות בתנאים כאלה.

סתיו שפיר: זה עוד לפני שנגענו בציבור הקשישים, שהקצבה שלהם מבישה, ובעוד ועוד אזרחים ישראלים שנמצאים כאן מחוץ למשכן אבל קולם לא נשמע, כי הממשלה חושבת שהמקום הזה הוא בדיחה.

סתיו שפיר: היא חושבת ומנסה להפוך כל החלטה פה למשחק מכור.

סתיו שפיר: אם אין לך קומבינה בתוך המפלגה, בתוך הממשלה, אתה לא תקבל כלום.

סתיו שפיר: שום דבר.

סתיו שפיר: ואת הדבר הזה, חברי הנכבדים, את הדבר הזה אנחנו מוכרחים לשנות.

סתיו שפיר: הכנסת יכולה לעמוד על כוחה ולשנות את המצב הזה, בהחלטה אמיתית של חברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה, שיחליטו ביחד שאנחנו לא מוכנים יותר למשחק המכור הזה, שהמקום הזה חייב לשרת את הציבור, וביחד לא ניתן לממשלה אפילו לא עוד רגע אחד לרמוס כך את הציבור הישראלי.

סתיו שפיר: אנחנו יכולים לעשות את זה.

סתיו שפיר: זה תלוי בכך שישבו פה עוד כמה אנשים, אולי, ויצליחו פעם אחת לקיים דיון שבו אנחנו מקשיבים ובאמת חושבים איך המשכן הזה ישרת את עתידה של מדינת ישראל.

סתיו שפיר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת רחל עזריה – לא נמצאת כאן.

חמד עמאר: אדוני השר, אתה רוצה להציע?

חמד עמאר: אין תשובת שר.

חמד עמאר: אתה רוצה להציע?

חמד עמאר: אין.

חמד עמאר: אתה רוצה להציע להעביר לוועדה?

סתיו שפיר: לוועדת השקיפות, בבקשה.

אברהם נגוסה: לוועדת הכנסת.

אברהם נגוסה: סליחה, לוועדת הכנסת.

אורי אריאל: – – – ועדה.

סתיו שפיר: – – –

חמד עמאר: אין לנו אישור מיושב-ראש הכנסת.

אורי אריאל: – – –

אברהם נגוסה: יש פה – – –

סתיו שפיר: למה?

אברהם נגוסה: לוועדת הכנסת.

חמד עמאר: כי שר אחר – – –

אברהם נגוסה: – – – ואנחנו נהיה – – –

חמד עמאר: היה צריך להביא את זה לאישור יושב-ראש הכנסת.

אברהם נגוסה: ועדת הכנסת תקבל החלטה להעביר – – –

סתיו שפיר: חבל.

אברהם נגוסה: – – –

חמד עמאר: אתה רוצה להעביר לוועדה, אדוני?

חמד עמאר: לאיזו ועדה אתם רוצים?

אברהם נגוסה: ועדת הכנסת.

חמד עמאר: לוועדת הכנסת.

חמד עמאר: אנחנו נצביע על העברת הנושא לוועדת הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת נתקבלה.

אורי אריאל: תם סדר-היום?

חמד עמאר: כן.

חמד עמאר: בעד – 4, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת הכנסת.

חמד עמאר: תם סדר-היום.

חמד עמאר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ט' בתמוז התשע"ז, 3 ביולי 2017, בשעה 16:00.

חמד עמאר: ישיבה זו נעולה.