ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 245, 2017-06-26 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ב' בתמוז התשע"ז, 26 ביוני 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 90) (מינוי מומחה מטעם בית המשפט), התשע"ז–2017.

נאזם בדר: לדיון מוקדם, החל בהצעת חוק פ/4335/20 וכלה בהצעת חוק פ/4356/20: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – קליטה בטלפון נייד בכל חלקי הארץ), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, מיקי לוי, חיים ילין, יעקב פרי, ענת ברקו, קסניה סבטלובה, יואל רזבוזוב, זוהיר בהלול, אורי מקלב, מכלוף מיקי זוהר, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, רוברט אילטוב, יהודה גליק, נאוה בוקר, מיקי רוזנטל, איציק שמולי, אילן גילאון, רועי פולקמן, דוד ביטן, יצחק וקנין ושרן השכל; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עסקים בתחום ההסעדה והבילוי), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – החזר הוצאות למאבטח), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת יגאל גואטה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים לסטודנטים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה מחמת משקל גוף), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מרב מיכאלי, זוהיר בהלול, מיקי לוי, איילת נחמיאס ורבין, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, יעקב פרי, אילן גילאון, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי, יצחק וקנין, דוד ביטן, שרן השכל, עאידה תומא סלימאן, איציק שמולי, יואל חסון, יהודה גליק ואיתן כבל; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – הפחתת שיעור המס שחל על תגמולים למשרתי מילואים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) (תיקון – התאמות נדרשות לעניין הגדרת מחלה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי ועמיר פרץ; הצעת חוק פרסום הודעות בעיתונים בשפות שאינן עברית, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה, אברהם נגוסה, אורן אסף חזן, איתן ברושי, מיקי לוי, איל בן ראובן,

נאזם בדר: יוסי יונה, נחמן שי, אילן גילאון, מאיר כהן, דב חנין ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – ביטול הוראות הנומרטור לעניין איסור על תמיכת הממשלה בחקיקה פרטית תקציבית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יואב קיש, משה גפני, יצחק וקנין, דוד אמסלם, רוברט אילטוב, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, מנחם אליעזר מוזס, עודד פורר, יהודה גליק, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, שולי מועלם-רפאלי, נורית קורן, אבי דיכטר, נאוה בוקר, מכלוף מיקי זוהר, יעקב אשר, יגאל גואטה, ישראל אייכלר, יוליה מלינובסקי, מיקי לוי, אלעזר שטרן, איילת נחמיאס ורבין, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, מרב מיכאלי, שרן השכל ונחמן שי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – נכה שהגיע לגיל פרישה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת רויטל סויד, חיים ילין, יואל חסון, תמר זנדברג, מיכל רוזין, זוהיר בהלול ואיתן ברושי; הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון – רוב מיוחס), מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, רועי פולקמן, יואב בן צור, מנחם אליעזר מוזס, רוברט אילטוב, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, ניסן סלומינסקי, דוד אמסלם, מכלוף מיקי זוהר, מירב בן ארי, יעקב מרגי, מיכאל מלכיאלי, יגאל גואטה, אורן אסף חזן, יהודה גליק, אמיר אוחנה, אכרם חסון, אברהם נגוסה, יפעת שאשא ביטון, נאוה בוקר, טלי פלוסקוב ונורית קורן; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – שלילת השתתפות בתקציב עקב הפליה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק טוס כחול לבן, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, נורית קורן ויוסי יונה; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (שלילת ביקורים מאסירים ביטחוניים המשתייכים לארגון טרור המחזיק בשבויים ישראלים), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (הנגשת מידע על מוסדות לימוד לסטודנטים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מירב בן ארי, יעקב מרגי, איציק שמולי ורועי פולקמן; הצעת חוק הסנגוריה הציבורית (תיקון – ליווי משפטי בשפת חשוד שהוא קטין),

נאזם בדר: התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק העונשין (תיקון – חלופת מאסר לנשים הרות ולאימהות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק המועצה לענף הלול (תיקון – ויסות הייצור והשיווק של תוצרת הלול), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יצחק וקנין, דוד ביטן, איתן ברושי, חיים ילין, איל בן ראובן, עודד פורר, אכרם חסון, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי ויעקב אשר; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – עובד חינוך שהורשע בעבירת מין או אלימות חמורה או שהוא חשוד בה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, אכרם חסון, עודד פורר, עליזה לביא, יהודה גליק, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, מסעוד גנאים, אילן גילאון, עבד אל חכים חאג' יחיא, יעל גרמן, מאיר כהן, מרב מיכאלי, איציק שמולי, זוהיר בהלול, יואל חסון, יעל כהן-פארן, איל בן ראובן, מיקי לוי, איימן עודה, ג'מעה אזברגה, אלי אלאלוף, אברהם נגוסה, ענת ברקו, רועי פולקמן ומיכאל מלכיאלי; הצעת חוק קיום הבטחות שלטוניות, התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית בשבת, התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

נאזם בדר: עוד הונח על שולחן הכנסת הדוח ה-43 של מבקר המדינה על פעילותה של נציבות תלונות הציבור לשנת 2016.

נאזם בדר: כמו כן, אבקש להודיעכם כי ביום רביעי, כ"ז בסיוון התשע"ז, 21 ביוני 2017, הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון מס' 2), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: עוד אודיע

נאזם בדר: כם כי חברת הכנסת מיכל רוזין ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – כשירות לכהונה כדירקטור בחברה ממשלתית), התשע"ו–2016, מס' פ/3158/20.

נאזם בדר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה כדי שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, תפתח בבקשה את הנאומים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כממלא מקום יושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה קיימתי היום דיון בדוח מבקר המדינה על האלימות והגזענות בספורט.

איתן ברושי: בדיון השתתפו נציגים רבים מכל הגורמים, כולל משרדי ממשלה, המשטרה, וכמובן משרד התרבות והספורט, וחברי כנסת נוספים.

איתן ברושי: בדיון הזה עלתה טענה נגד המציאות שלמרות אין-סוף ועדות ואין-סוף דוחות, עדיין אנחנו עדים לאלימות וגזענות בהיקפים גדולים, בכלל ובכדורגל בפרט.

איתן ברושי: בסיכום הדיון אני עמדתי על כך שתפורק הוועדה המיוחדת למניעת אלימות, ועדה ציבורית שכנראה לא הביאה תועלת, וקראתי לשרת התרבות והספורט ולשר החינוך, יחד עם גורמים נוספים, להוביל, בתיאום עם ראש הממשלה, החלטת ממשלה שמטילה את האחריות על ועדת שרים או ועדת מנכ"לים בראשות משרד התרבות והספורט והמשרדים הרלוונטיים, כדי למגר את התופעה אחת ולתמיד ולהיות יותר נחושים ויותר חזקים.

איתן ברושי: ומשפט אחד, אדוני היושב-ראש, כמי שנמצא כאן, בכנסת – בכנסת הזאת, אני רואה פעם נוספת שהממשלה כמעט שאיננה יכולה להראות עבודה מתואמת של משרדיה; לא פעם בוועדות הכנסת מתבצע תיאום של הכנת הישיבה על ידי גורמי הממשלה השונים, וגם כאן ראינו, פעם נוספת, שכשמגיעים לעבודה בין-משרדית רב-תחומית, הממשלה ממש קורסת, וזה לא דבר סביר בעידן הזה, שבו אין שום דבר שהוא חד-ממדי ואין שום בעיה שהיא רק בתחום אחד.

איתן ברושי: הממשלה כנראה צריכה לגלות יכולת וללמוד איך עושים עבודה בין-משרדית ורב-תחומית.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת יעל גרמן.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על מה שקורה היום מטעם הרשות הפלסטינית – אבו מאזן כלפי רצועת עזה – ושתיקה רועמת; החברים מהרשימה המשותפת לא נמצאים כאן, אבל אנחנו מתבשרים שטיפול רפואי בישראל – אבו מאזן לא מאפשר לאנשים לצאת מעזה, לא מאפשר להם לקבל חשמל, לא מעביר את המימון הראוי, כפי שעשה עד כה, ושקט באגף של הרשימה המשותפת.

ענת ברקו: אני שמחה שחברתי חברת הכנסת תומא סלימאן – –

עאידה תומא סלימאן: חוגגים, חוגגים – – –

ענת ברקו: – – הגיעה.

ענת ברקו: לא, אני לא שמעתי את הקונסיליירי של אבו מאזן, חבר הכנסת סעדי, מדבר.

ענת ברקו: בשבוע שעבר הוא לא הסכים לגנות את רצח הלוחמת הדס מלכא, והשבוע הוא לא מגנה את אבו מאזן על כך שיש בעיה, שהוא בעצם מפקיר את זכויות האדם של הפלסטינים ברצועה.

ענת ברקו: אז תארו לעצמכם שזה היה קורה מצדה של ישראל – איך כולם היו קמים.

ענת ברקו: כל ארגוני זכויות האדם שקטים, שתיקה רועמת.

ענת ברקו: אף אחד לא מדבר, כי מדובר בסכסוך פנים-פלסטיני.

ענת ברקו: אותו סכסוך שהתחיל בזריקת אנשים מהגגות, אנשי "חמאס" שזרקו את אנשי ה"פתח" מהגגות והם באו לבקש הגנה במדינת ישראל.

ענת ברקו: אז תסמונת עזרא נאווי ממשיכה – יש שתיקה כשמדובר בפלסטינים, וחבל מאוד שגם אנשי הרשימה המשותפת לא פוצים פה ולא מצפצפים כשמדובר בפגיעה בזכויות אדם – במקרה של בני עמם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, נכבדי, היום בבוקר, בשעות הבוקר, אני ביקרתי שוב במאהל של השובתים מהדסה.

יעל גרמן: יושבים שם ההורים, יושבים שם קרובי משפחה, יושבים שם גם חלק מהרופאים, והלב פשוט לא רוצה להאמין, איך הממשלה עדיין לא מעורבת בזה, איך ראש הממשלה לא שם את כובד משקלו ולא בא ואומר: די, אי-אפשר יותר לראות את הסבל הזה; את הסבל של הילדים, של ההורים, גם של הרופאים.

יעל גרמן: אני עומדת כאן ובאמת מבקשת לקרוא לעזרה, לעזרת ראש הממשלה, לעזרת הנשיא, לבקש מהם להתערב.

יעל גרמן: נכון, מחר בג"ץ יבוא, מחר בג"ץ אולי ימצא פתרון, אבל אני מאמינה שמה שהוא יאמר זה ללכת ולמצוא איזושהי פשרה, כזו או אחרת.

יעל גרמן: אבל אם באמת יהיה מי שיתערב, מי שיהיה אכפת לו, שיאמר: אני, לא מעניין אותי לא האגו של זה ולא האגו של זה, לא אינטרסים מפה ולא אינטרסים מפה, מה שמעניין אותי זה מערכת הבריאות של מדינת ישראל, ירושלים – והילדים.

יעל גרמן: אם באמת למישהו אכפת ממדינת ישראל, ממערכת הבריאות, מירושלים ומהילדים – חובה לפתוח מחלקה בשערי צדק.

יעל גרמן: לומר את זה בגלוי, ולעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לחברת הכנסת גרמן – היא הגיעה היום למאהל, וזה מאוד מאוד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני העברתי את הלשכה שלי, בשבוע שעבר, אדוני היושב-ראש, למאהל, ומאז אני נמצאת שם הרבה מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת כבר נואשת.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת כבר לא יודעת איך פותרים את הבעיה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאם לא תהיה התגייסות רבתי – גם של הבית הזה, צריך להגיד; זה לא רק ראש הממשלה, הנשיא ושר הבריאות – התגייסות רבתי של הבית הזה.

איילת נחמיאס ורבין: יש הורים ששובתים רעב, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: שבעה הורים שובתים רעב.

איילת נחמיאס ורבין: שני אזרחים הצטרפו אליהם.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה היום לזעוק לא רק את זעקת ההורים של המחלקה ההמטו-אונקולוגית, כמו שאני עושה פה, צריך להגיד, כבר חצי שנה, אדוני היושב-ראש, וזה מאוד מכאיב לי, אני רוצה היום לצעוק את זעקת הצפון.

איילת נחמיאס ורבין: אנשים בצפון חיים פחות זמן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: ראשי הרשויות יצאו למאבק משום שצריך שם 2 מיליארד שקלים כדי שפחות אנשים ימותו שם.

איילת נחמיאס ורבין: איך אנחנו הגענו למצב הזה, אני שואלת את עצמי את השאלה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: איך הגענו למצב הזה שבצפון אין טיפול?

איילת נחמיאס ורבין: 300 מיליון שקלים – אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: ישראל חושבת, ובצדק, שחשוב לטפל בפליטים מסוריה, לטפל בהם במערכת הבריאות שלנו, אבל 300 מיליון שקל גירעון בבית-החולים בנהריה, ואף אחד לא מושיע, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: משרד ראש הממשלה התערב, משרד הבריאות התערב, ואף אחד לא עוזר.

איילת נחמיאס ורבין: וראשי הרשויות כבר לא יודעים מה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו, קצרה ידנו מלהושיע.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים להתגייס לטובת חיזוק מערכת הבריאות בכלל.

איילת נחמיאס ורבין: זה אחד הדברים הכי חשובים שיש לנו פה בבית, משימה קריטית.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים לשמוע את זעקת ההורים פה במאהל, ואת זעקת ראשי הרשויות בצפון.

איילת נחמיאס ורבין: זה חשוב ושייך לכולנו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אכרם חסון.

קסניה סבטלובה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את ציבור המוסלמים במדינת ישראל בחג עיד אל-פיטר.

קסניה סבטלובה: כול עאם ואנתום טייבין.

קסניה סבטלובה: כול עאם ואנתום בח'יר.

קסניה סבטלובה: ומכאן אני רוצה גם להפנות לראש הממשלה בנימין נתניהו ולכל חברי ממשלתו קריאה נואשת: יש לכם עוד זמן להתחרט על מה שאתם עשיתם אתמול.

קסניה סבטלובה: יש לכם עוד זמן ואפשרות לבטל את ההחלטה הנוראית, ההחלטה שמפלגת את העם שלנו, החלטה ששוחקת את האחדות עד דק, החלטה שגם מונעת את האפשרות שמדינת ישראל תמשיך להתקיים גם בעתיד כמדינה יהודית ודמוקרטית.

קסניה סבטלובה: זו החלטה שמפלגת את העם שלנו; זו החלטה שגם הורגת את ההגדרה של מדינת ישראל כמדינה שהיא הבית הלאומי של העם היהודי, העם היהודי באשר הוא – חילונים, אורתודוקסים, רפורמים, קונסרבטיבים, וגם כאלה שלא מצאו את ההגדרה שלהם, שהם עוד לא רוצים להשתבץ באף אחת מהמשבצות הקיימות.

קסניה סבטלובה: פשוט יהודים.

קסניה סבטלובה: זה היה מספיק בשביל הצוררים שלנו כדי לרצוח בנו, כדי להשמיד אותנו, כדי להיאבק בנו, כדי להלום בנו, כדי לחבוט בנו בגולה.

קסניה סבטלובה: אז מדוע כאן, במקום לחשוב עכשיו על כיצד אנחנו נתמודד עם האיומים הגדולים מאוד, שהם באמת כבדים, וגם מדרום וגם מצפון עכשיו הרעה יכולה לבוא ולדפוק בשערינו, מחר מחרתיים – אנחנו עוקבים אחרי הזליגה ממלחמת האזרחים בסוריה, אנחנו יודעים על המשבר בעזה – אז במקום להיערך למלחמות האלה, ראש הממשלה שלנו עוסק היום במלחמות היהודים המיותרות, כאשר הוא בעצם עוסק בעניין של מי יהודי מספיק כדי לעלות לכותל, ומי לא מספיק יהודי כדי להתפלל בכותל, ונכנע, נכנע לידי מיעוט בעם שלנו.

קסניה סבטלובה: במקום לדבר על האחדות, הוא מדבר על הפילוג; במקום לדבר על איך אנחנו מחברים את החלקים בעם שלנו, הוא מדבר ובעצם אומר בהחלטתו: לא אכפת לי מכם, אתם לא חלק ממדינת ישראל, אתם לא חלק מהבית הלאומי כאן, במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אנחנו חייבים להתאחד ולומר די ומספיק.

קסניה סבטלובה: אנחנו, העם היהודי, פילגו אותנו מספיק, ואין מקום בלבנו למלחמות היהודים הנוספות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אברהם נגוסה.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום שישי בלילה, בשעה 22:30, התארחתי בכפר הבדואי ביר אל-מכסור.

אכרם חסון: זה כפר בדואי גדול שנמצא ליד שפרעם.

אכרם חסון: הוזמנתי כנציג הכנסת להיות אורח בטורניר מיוחד לרגל חג אל-פיטר, הרמדאן.

אכרם חסון: במשך חודש ימים כל צעירי הכפר, באמצעות המועצה המקומית ואגף הספורט והנוער, ארגנו טורניר קט-רגל לילדים, לנוער ולבוגרים.

אכרם חסון: מאות ילדים השתתפו.

אכרם חסון: מטרת הטורניר הייתה להביא לאחווה, לסלחנות, לסובלנות בין כולם.

אכרם חסון: לעניות דעתי, זה פרויקט שצריך להביא אותו לכל הכפרים.

אכרם חסון: הייתי שם עד השעה 1:00, לפנות בוקר.

אכרם חסון: זו גאווה לראות את כל ילדי הכפר, את כל הנערים, את כל הבוגרים כמשפחה אחת, מתחרים בצורה ספורטיבית ואחראית.

אכרם חסון: תאמין לי, זו פעם ראשונה שאני רואה כזה דבר.

אכרם חסון: לפנות בוקר אתה רואה מאות אנשים שבאים, ונשארתי עד השעה 1:00 שם, ואני יכול להגיד לך שהיה כבוד לייצג את הכנסת בכפר כזה, שיש בו הרבה חיילים, אנשים שמאמינים במדינת ישראל, משרתים את המדינה, ולכן חשבתי היום להעלות את זה ולהגיד להם: כל הכבוד וחג שמח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית נבקש לציין כי האזרח אברה מנגיסטו נמצא כבר 1,023 ימים בשבי ה"חמאס".

אברהם נגוסה: שנית, היום התקיימה הפגנה של העולים תושבי מרכז הקליטה מבשרת ציון.

אברהם נגוסה: העולים דרשו למנוע את הפינוי חסר האחריות ללא מציאת פתרון דיור קבע לדיירים.

אברהם נגוסה: אני קורא למשרד העלייה והקליטה ולסוכנות היהודית לזנוח לאלתר את תוכניתם לפנות את דיירי מרכז הקליטה מבשרת ציון בספטמבר 2017.

אברהם נגוסה: אני קורא למשרדי השיכון, הקליטה והאוצר למציאת פתרון, להשארת העולים במרכז הקליטה מבשרת ציון עד למציאת פתרון קבע.

אברהם נגוסה: אני קורא שוב ושוב למשרדים הללו לקבל את המתווה שהצענו בוועדה בקשר ליחידים הנמצאים כיום במרכזי הקליטה בכל הארץ.

אברהם נגוסה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת נגוסה, גם אני השתתפתי היום בהפגנה של יוצאי אתיופיה שהייתה מול הכנסת, וזאת הייתה הפגנה מאוד מאוד מרגשת.

דב חנין: אנשים באמת נאבקים היום מול תוכנית להעיף אותם ממרכז הקליטה שבו הם נמצאים בלי פתרונות.

דב חנין: אבל הם גם מעלים שאלה נוספת: עד מתי אנשים צריכים לחיות במרכז קליטה?

דב חנין: למה מרכז קליטה?

דב חנין: שייתנו להם פתרונות, דירות, משכנתאות, פתרונות חינוך, מקומות תעסוקה הוגנים, הם ישמחו להשתלב, להיכנס לתוך החברה.

דב חנין: אי-אפשר להמשיך ולהתייחס ליוצאי אתיופיה בישראל כאילו הם בקטגוריה של קליטה אין-סופית.

דב חנין: ונקודה שנייה, בחצי הדקה שנותרה לי: אדוני היושב-ראש, אני, יחד עם חברי כנסת נוספים, מזועזעים מהמהלך של פיטורי עובדות סוציאליות, 250 עובדות סוציאליות שעובדות ברשויות המקומיות, שעובדות יחד עם קשישים.

דב חנין: בגלל ויכוח בין משרד הרווחה לבין הרשויות המקומיות מפטרים עובדות סוציאליות, בזמן שצריך הרבה עובדות סוציאליות כדי לעשות את מה שצריך לעשות בעבודה עם קשישים בישראל.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, קודם כול ארצה לברך גם את הקולגות שלי, חברי הכנסת החוגגים את עיד אל-פיטר מאתמול, וכמובן את כלל המוסלמים והערבים המוסלמים שחוגגים את החג הזה, ומקווה שבשנה הבאה כולם יחגגו לא רק את החג, אלא גם כן את השלום, את השוויון.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה.

עאידה תומא סלימאן: 250 עו"סיות הולכות להיות מפוטרות מטיפול בקשישים.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר הרבה, ומגיע שנדבר גם כן על אנשים שמאבדים את מקומות העבודה שלהם, על נשים שעושות את המלאכה שלהן – ואני אומרת "נשים", כי בדרך כלל, 80% או קצת יותר מהעו"סים בארץ הם נשים – עושות את העבודה שלהן, ובכל זאת הן הולכות להיות מפוטרות ויתחילו לחפש מקומות עבודה חדשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל בנוסף לעובדה שהנשים, 250, יצטרכו לחפש מקומות עבודה, יש קשישים שיאבדו את הביקור הזה של עובד סוציאלי לבית שלהם, שיבדוק מה מצבם, מה צורכיהם.

עאידה תומא סלימאן: כולנו מדברים שעות ארוכות על הטיפול בקשישים במדינת ישראל, על עצם העובדה שאפילו חלק גדול מהם גם סיעודיים וגם צריכים את הטיפולים האלה.

עאידה תומא סלימאן: העו"סים מעכשיו לא יוכלו לבצע את מלאכתם דרך המינוי הזה של הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן שהממשלה תתעורר ותיקח על עצמה לטפל גם בנושא הזה, לפתור את הבעיה הזאת, וגם כן, כמו שדיברנו בשבוע שעבר, לפתור את בעיית המחלקה האונקולוגית של הילדים חולי הסרטן.

עאידה תומא סלימאן: לא מתקבל על הדעת שהורה שמטפל בילד חולה סרטן צריך עכשיו לשבות רעב כדי שמישהו יסתכל וינסה לפתור את הבעיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן שהממשלה תבין ש"ביטחון" זה אומר גם כן ביטחון בריאותי, ביטחון תזונתי, ולא רק הביטחון הלאומי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מברכים ביציע את חברי הפרלמנט מברזיל, אורחים שלנו בכנסת, אורחים של חברת הכנסת שרן השכל.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1135; "דברי הכנסת", חוב' ל', עמ' 22511; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: נשמע את הנימוקים אחרי דבריו.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית).

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית, ומטרתה להאריך את תוקפו של החוק להארכת תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון) וכו', 1967, בחמש שנים נוספות.

ניסן סלומינסקי: דהיינו, עד ליום 30 ביוני 2022, א' בתמוז התשפ"ב.

ניסן סלומינסקי: רק כדי להסביר, הצעת החוק הזאת למעשה באה להסדיר את המצב לגבי יהודים או אזרחי ישראל שגרים באזורי יהודה ושומרון, ומה שקורה היום זה שמצד אחד אנחנו רוצים לאפשר סמכויות שיפוט שוות לבתי-המשפט בישראל לגבי עבירות שנעשות על ידי ישראלים בשטחי יהודה ושומרון, ומצד שני אנחנו רוצים להחיל על הישראלים שגרים באותם מקומות את הדינים הישראליים, כגון חוק שירות ביטחון, פקודת מס הכנסה, חוק ביטוח לאומי וכו'.

ניסן סלומינסקי: במילים פשוטות, אם נניח למישהו במעלה אדומים פורצים את הבית, אז אם החוק הזה לא יהיה, הוא יצטרך ללכת לממשל האזרחי, ובמצב רגיל אנחנו רוצים שהוא יפנה למשטרה והמשטרה תטפל בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: זה הצד האחד.

ניסן סלומינסקי: הצד השני זה שאנחנו רוצים שעל כל הישראלים שגרים שם יחולו כל אותם דינים כמו חוק שירות ביטחון, פקודת מס הכנסה, ביטוח לאומי וכל הדברים האלו, וזה נעשה באמצעות ההחלה הזו של חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: זה התחיל פעם כשעת חירום לשלושה חודשים, אבל מהר מאוד זה עבר לחמש שנים.

ניסן סלומינסקי: אני פונה לחברי, מאחר שזה דבר שקיים ואנחנו רוצים שזה מה שיקרה, אנחנו לא רוצים להעמיס על הצבא דברים ואנחנו לא רוצים שיגורו שם ישראלים שהחוקים הבסיסיים כמו מס הכנסה וביטוח לאומי ושירות חובה – כל אלה לא יחולו עליהם, אז אני פונה לחברי ומבקש מהם שנאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות לחוק הזה, וכפי שאמרתי, אני מבקש שנאשר אותו.

ניסן סלומינסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אין הסתייגויות, אבל יש בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בברכה לעמיתינו המוסלמים, לאזרחים המוסלמים, הערבים המוסלמים של מדינת ישראל, למוסלמים הפלסטינים בשטחים הכבושים ומחוצה להם ולכל הציבור המוסלמי הגדול בעולם, שמציין היום את עיד אל-פיטר.

דב חנין: כול עאם ואנתום בח'יר.

דב חנין: שיהיה לכם באמת חג שמח, מאושר ואופטימי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק שבפנינו מגלמת בקליפת אגוז את האבסורד הפוליטי והמשפטי שאנחנו חיים בו כל כך הרבה שנים.

דב חנין: ההסדר הקיים היום הוא הסדר שנמצא בתקנות שעת חירום, ומכוחו בעצם מוסדרים יחסי הגומלין המשפטיים בין ישראל לבין הגדה המערבית.

דב חנין: ההסדר הזה הוא הסדר עקום, והוא הסדר עקום שאין לו שום הצדקה, לא מדינית, לא חברתית, לא כלכלית וגם לא משפטית.

דב חנין: מה שנוצר אחרי המלחמה ב-1967 כהסדר זמני, מוארך בכל פעם מחדש במנגנון משפטי, שבעצם מונע מאתנו כאן בכנסת לקיים דיון רציני ומעמיק על השאלה יחסי ישראל והגדה המערבית לאן.

דב חנין: לנו, עמיתי חברי הכנסת, יש תשובה ברורה על השאלה הזו: אנחנו רוצים לראות יחסים בין ישראל למדינה פלסטינית עצמאית שתהיה בגדה המערבית ובירושלים המזרחית, ותחיה בשלום לצדה של ישראל במסגרת הסכם שיבטיח עתיד, ביטחון, צדק ועצמאות לשני העמים.

דב חנין: לימין הקיצוני גם כן יש תשובה; הימין הקיצוני מציע לספח את השטחים בצורה כזאת או אחרת, להשאיר את הפלסטינים שם נטולי מעמד ונטולי זכויות, והוא משוכנע שהסדר אפרטהייד כזה יוכל להמשיך ולהתקיים לאורך שנים, כשמדי פעם אנחנו ושכנינו ניכנס לעוד עימות צבאי, וממלחמה למלחמה נמשיך להתקיים במציאות של שלטון צבאי על עם שאיננו רוצה בו ועושה את הכול כדי להשתחרר ממנו.

דב חנין: הממשלה הנוכחית היא ממשלה של ימין קיצוני.

דב חנין: היא הייתה מעוניינת להגיע למצב האפרטהייד הזה, שבו ישראל שולטת ומספחת את השטחים בלי לספח את התושבים ובלי לתת לתושבים זכויות אזרחיות מלאות, אבל היא לא מוכנה להגיד את זה בגלוי.

דב חנין: היא לא מוכנה להגיד את זה בגלוי, מכיוון שגם ראש הממשלה נתניהו יודע שאם את הדברים האלה הוא יאמר בגלוי, הוא יאבד את שאריות התמיכה הבין-לאומית שיש לו היום.

דב חנין: ולכן נתניהו ממשיך בהתנהלות של ללכת עם ולהרגיש בלי.

דב חנין: הוא ממשיך בהתנהלות שמשמעותה המעשית בפועל היא סיפוח של השטחים, היא התייחסות למתנחלים כאל חלק בלתי נפרד מאזרחי ישראל – למרות שבעצם בפועל הם מתגוררים מחוץ לגבולותיה הבין-לאומיים המוכרים – אבל מבלי להגיד את זה בגלוי, מבלי לספר בגלוי לאזרחי ישראל שזה מה שישראל עושה, מבלי להצהיר בגלוי בקהילה הבין-לאומית שזה מה שישראל עושה, בפועל להשיג את אותן תוצאות בלי להגיד את זה בגלוי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, החוק שבפנינו הוא חלק מהמנגנון העקום הזה, ואני מציע לכנסת להתנגד לו כחלק מהאמירה של הכנסת שהגיע הזמן לעשות שינוי.

דב חנין: הגיע הזמן לעשות שינוי במשטר העקום הזה, הגיע הזמן להגיע ליחסים אחרים לגמרי בין ישראל לבין השטחים.

דב חנין: יחסים שבהם תהיינה שתי מדינות שתחיינה בשלום זו בצד זו ותאפשרנה עתיד לשני העמים.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש עוד חברי כנסת שמעוניינים לממש את בקשת הדיבור שלהם?

יולי יואל אדלשטיין: אין.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נשמע את עמדת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר דוד אזולאי ביקש להביא לנו את עמדת הממשלה בחוק הזה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ז–2017, מוצע להאריך את תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשכ"ז–1967, כפי שהוארך תוקפן ותוקן נוסחן בחוק מעת לעת, בעוד חמש שנים, עד ליום א' בתמוז התשפ"ב, 30 ביוני 2022.

דוד אזולאי: ההסדרים הכלולים בתקנות נוגעים בעיקרם בסמכויות השיפוט של בתי-המשפט בישראל כלפי ישראלים שעברו עבירות באזור או בשטחי הרשות הפלסטינית, בסמכויות הרשויות בישראל לבצע בישראל עונשים ומעצרים שהוטלו על ידי השלטונות הצבאיים באזור, וכן באפשרות לבצע באזור צווים ועונשים שהוטלו בישראל על תושב האזור.

דוד אזולאי: כמו כן, התקנות מחילות באופן פרסונלי חוקים ישראליים שונים על ישראלים המתגוררים ביהודה ושומרון.

דוד אזולאי: תוקפן של התקנות הקיימות עומד לפוג ביום ג', ו' בתמוז התשע"ז, 30 ביוני 2017.

דוד אזולאי: לפיכך מוצע להאריך את תוקף התקנות בחמש שנים נוספות.

דוד אזולאי: אדגיש כי במסגרת ההארכה לא נעשה כל שינוי בנוסח התקנות, וכל תכליתה שימור המצב הקיים.

דוד אזולאי: נוכח האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

דוד אזולאי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סלומינסקי, ביקשת לדבר?

ניסן סלומינסקי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אז אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה – אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 23 נגד – 3 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה שנייה, 23 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 21 נגד – 4 נמנעים – אין חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ז–2017, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 21 בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחוק הבא.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק לעניין הרכב ועדות בכנסת (הוראות מיוחדות לכנסת העשרים), התשע"ז–2017, מטעם ועדת הכנסת; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 19) (ליווי, ייעוץ וסיוע לנפגעי עבירות מין בהליך הפלילי), התשע"ז–2017, של חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מרב מיכאלי ואורלי לוי אבקסיס.

נאזם בדר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/694; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 21187; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 20), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלי אלאלוף, בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק ביוזמתה המאוד-מאוד מיוחדת של חברת הכנסת מיכל רוזין, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אלי אלאלוף: בהצעת החוק שלפני

אלי אלאלוף: כם מוצעים כמה תיקונים בחוק עובדים זרים; ראשית, מוצע בהצעת החוק להסמיך את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, בהתייעצות עם שר הפנים ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לקבוע בתוך שנה בתקנות דרכים מסוימות לתשלום שכרו של עובד זר.

אלי אלאלוף: כפי שאתם יודעים, היום רוב התשלומים לעובדים זרים, במיוחד בתחום החקלאות, כששירותי הבנקאות לא נמצאים בקרבה, הם במזומן.

אלי אלאלוף: דרכים אלה יכולות להיות דרכים מסוימות מאלה הקיימות היום ודרכים נוספות עליהן או דרכים שיבואו במקומן.

אלי אלאלוף: המטרה היא למצוא דרך שתבטיח את תשלום השכר לעובדים הזרים מצד אחד, ותגן על מעסיקים בפני תלונות שווא מצד שני, דבר שגם קורה, לצערנו, לעתים קרובות.

אלי אלאלוף: כיום מחייבים ההיתרים הפקדה באמצעות חשבון בנק בישראל, שלגביה נשמעו טענות שונות בוועדה, ולכן, בלי לגרוע מתוקף התנאים שבהיתר, מוצע כי הקביעה תהיה בתקנות, כדי לאפשר לשר לבחון פתרונות שונים.

אלי אלאלוף: שנית, מוצע בהצעת החוק כי אי-תשלום עיצום כספי חלוט שהוטל על מעסיק בכל הקשור להעסקת עובד זר יהיה עילה לסרב לבקשת היתר להעסקת עובד זר, כפי שקבוע היום לעניין קנסות במישור הפלילי.

אלי אלאלוף: שלישית, הצעת החוק מבהירה את הסמכות הקיימת לקבוע תנאים וסייגים בהיתר ואת הסמכות לחלט ערובה שניתנה לפי החוק או במסגרת ההיתר.

אלי אלאלוף: אדגיש כי מדובר בהבהרה בלבד של סמכויות קיימות.

אלי אלאלוף: רביעית, הצעת החוק מחדדת את הסמכויות לעניין עבירות בנסיבות מסוימות – אני מתנצל על העיכוב בקריאה, זה נובע מזה שקיבלתי את זה שנייה לפני העלייה.

אלי אלאלוף: במסגרת זו מוצע בהצעת החוק כי ממונה יוכל לסרב לתת היתר או לחדשו, ואף לבטל היתר, כאשר מעסיק, כולל מי שמבקש היתר להעסקה, הורשע או הואשם בעבירה של החזקה בתנאי עבדות, עבודת כפייה או סחר בבני אדם, או בעבירה אחרת כלפי עובד זר שגם היא נחשבת עבירה חמורה ומצדיקה הפעלת סמכות זו.

אלי אלאלוף: יתרה מכך, גם אם עבירה חמורה כאמור נעברה בידי מי שהיה בעל עניין במעסיק או בעל תפקיד בכיר בו, ומידת הזיקה שבינו ובין המעסיק מצדיקה זאת, יהיה אפשר להביא בחשבון הרשעה או הגשת כתב אישום נגד בעל העניין או בעל התפקיד לעניין ביטול היתר או סירוב לתת היתר או לחדש אותו.

אלי אלאלוף: חמישית, בהצעת החוק מוצע שכאשר נפתחת חקירה בגלל עבירות חמורות כאמור נגד מעסיק או נגד בעל עניין או בעל תפקיד בכיר שיש לו זיקה מספקת למעסיק, יוכל הממונה לדחות את ההחלטה בבקשת המעסיק להיתר או לחידוש היתר, אם קיים חשש לפגיעה בעבוד זר בשל חומרת העבירה ויש חשש לפגיעה בהליכי החקירה.

אלי אלאלוף: הדחייה תהיה עד לקבלת ההחלטה לעניין הגשת כתב אישום, אך לא יותר מ-18 חודש.

אלי אלאלוף: לאחר מכן יהיה צורך לקבל החלטה בבקשה להיתר.

אלי אלאלוף: יצוין כי הסמכויות של הממונה שהזכרתי כאן לא גורעות מכל סמכות אחרת שיש לממונה.

אלי אלאלוף: אדגיש כי הצעת החוק מבקשת להגן על שני הצדדים: מצד אחד על המעסיק, אבל לא פחות, ובמיוחד, גם על העובד הזר.

אלי אלאלוף: כמובן, הצעת החוק – זה דבר ברור – מביאה לידי ביטוי ערכים של שמירת כבוד האדם, לרבות העובד הזר, כמאמר הכתוב: "כאזרח מכם יהיה לכם הגר הגר אתכם, ואהבת לו כמוך".

אלי אלאלוף: להצעת החוק לא הוגשו שום הסתייגויות, והיא עברה בקריאה ראשונה בוועדה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות במיוחד, שוב, אני חוזר, לחברת הכנסת מיכל רוזין, על העקשנות שלה ועל התמיכה והליווי של עבודת הוועדה.

אלי אלאלוף: ובמיוחד לצוות הוועדה, ליועצים המשפטיים והנהלת הוועדה.

אלי אלאלוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלאלוף.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 20), התשע"ז–2017, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה, כי לא הוגשו הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–5 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 24 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלנו את החוק בקריאה שנייה ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק עובדים זרים (תיקון מס' 20), התשע"ז–2017, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה שלישית, 25 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אישרנו את החוק כנדרש בשלוש קריאות, ואני מתכבד להזמין את יוזמת החוק, חברת הכנסת מיכל רוזין, לברך את אלה שעסקו במלאכה.

מיכל רוזין: אלי, אל תלך, שאני אוכל לברך אותך.

מיכל רוזין: טוב, כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת, תודה על ההצבעה פה אחד על הצעת החוק החשובה הזאת.

מיכל רוזין: תודה שכינית אותי עקשנית, אין ספק שלפעמים פה בכנסת צריכה להיות עקשנות ונחישות כדי להצליח באמת לחוקק חוקים שהם חשובים ונכונים.

מיכל רוזין: הרבה פעמים צריך להוריד חלק מההתנגדויות, ופעלנו רבות להוריד את ההתנגדויות, וזה לא היה פשוט.

מיכל רוזין: הקשבנו לכל הצדדים, וניסינו לייצר איזון בין דרישות המעסיקים, שחלקם גם מעסיקים סיעודיים, לבין הזכויות והרצון להגן על העובדים, וביחד להגן על שני הצדדים.

מיכל רוזין: בסוף אנחנו ביחד באותו עניין, העובדים הזרים שמגיעים לכאן, לצד המעסיקים, בחקלאות, בבניין וכמובן בסיעוד.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים לייצר את המקום שבו לכולם בסופו של דבר – תהיה הוגנות לשני הצדדים, וכולם יעבדו לפי החוק וכולם בעצם יהיו מרוצים.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד תודה ענקית גדולה – סופה, את מפריעה לי להגיד תודה ענקית גדולה לחבר הכנסת אלי אלאלוף, שבזכותו, באמת בזכותו, הצעת החוק הזאת עברה ועוברת עכשיו, היום, בקריאה שנייה ושלישית.

מיכל רוזין: לעורכת הדין נעה בן שבת – באמת, היכולת שלך לשמוע את כל הצדדים, לקחת ברוגע שלך את המחלוקות הקשות ולהביא בסופו של דבר את התוצאה המדויקת היא פשוט ראויה להערצה; עורכת הדין שושנה שטראוס ממשרד הפנים, שעשתה עבודה באמת מדהימה ויזמה אתי יחד את החוק הזה; שקד מורג, היועצת שלי, שהיום כבר אינה אתי, שיזמה ביחד אתי את הצעת החוק, הובילה, קידמה, עבדה עליה ובאמת חיברה את כל הצדדים; עורכות הדין נועה שאואר, עידית ליבוביץ ומיכל תג'ר מקו לעובד.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד תודה לנציג החקלאים, לאבשלום וילן, אבו, שהוא חבר, ואכן הוא השכיל להבין את הצורך לייצר הצעת חוק מאוזנת ושנותנת מקום לכל הצדדים; ליפתח בן דוד, נציג חקלאי הערבה, והקשבנו היטב לקול שלהם, לקושי של חקלאי הערבה באמת לעמוד בכללים שקיימים היום.

מיכל רוזין: ובעיקר אני רוצה להגיד תודה ליעל קריגר, שי הבט ומאיה גלסמן, היועצים הפוליטיים, שבלעדיהם אף הצעת חוק לא הייתה עוברת כאן בכנסת.

מיכל רוזין: תודה רבה לכולם ויישר כוח לכולנו.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: [מס' כ/708; "דברי הכנסת", חוב' כ"ט, עמ' 22430; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון מס' 2), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת אלי אלאלוף, בבקשה.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, ידידי מאיר כהן.

אלי אלאלוף: הצעת החוק הזאת היא לא רק הצעת חוק פשוטה – היא פשוטה, אבל היא אמורה לפתור בעיות מאוד קשות, שיושב-ראש הכנסת עכשיו, מאיר, ואני מכירים טוב, כי הנושא הזה של נשים במקלטים לנשים מוכות – זה שם גרוע, אני מציע שאלה שיודעים לנסח, שישנו את הכותרת של המקלטים האלה, כי זה נורא.

אלי אלאלוף: ברגע שנכנסים – יש סטיגמה עליהם, בצורה קשה.

אלי אלאלוף: לצערנו, אני חייב להתחיל בהודעה שקיבלתי אתמול בלילה מכלת פרס ישראל רות רזניק, שמודיעה שסוגרים – בהנהלה שלהם נתנו לה הוראה לסגור שני מקלטים לנשים מוכות, בגלל מצבם הכלכלי.

אלי אלאלוף: אין פה נציג משרד – שר לא נמצא.

אלי אלאלוף: אני מקווה שיעבירו לו, שידע שלא קיבלו אפילו את הכסף השוטף למקלטים לנשים מוכות.

אלי אלאלוף: זה פשוט בלתי נסבל.

אלי אלאלוף: זו עמותה – – –

שלי יחימוביץ': שר האוצר – – –

אלי אלאלוף: שר האוצר לא פה, זה לא התפקיד שלו.

אלי אלאלוף: הכסף נמצא במשרד – – –

שלי יחימוביץ': – – –

אלי אלאלוף: לא, לא, לא, הפעם אני אגן על שר האוצר, כי מגיע לו שיגנו עליו בנושא הזה הספציפי.

אלי אלאלוף: קודם כול, התקציב נמצא ואושר והתקציב קיים והכסף קיים, וזה לא מועבר בגלל רשלנות של החשבות של המשרד הרלוונטי.

אלי אלאלוף: בואו לא נחפש – בערבית המרוקאית שלי אומרים: שר האוצר זה לא הקיר הנמוך שכל אחד יכול לטפס עליו.

אלי אלאלוף: שיטפסו על מי שמגיע לו שיטפסו עליו.

שלי יחימוביץ': אבל אדוני יו"ר הוועדה, זה לא הגיוני שיש כסף והמקלט נסגר, זה לא סביר.

מאיר כהן: תמשיך, אדוני.

אלי אלאלוף: לא, לא, לא, שיהיה ברור, שיהיה ברור, במקרה זה כל האשמה, חד-משמעית, היא על משרד הרווחה, שלא ממלא את תפקידו במעקב אחרי נותני השירות שלו כדי שלא ייפלו בגלל אי-תשלום.

שלי יחימוביץ': זה לא נראה סביר.

אלי אלאלוף: כרגע אנחנו מדברים על הצעת חוק שהיא יוזמתן של חברות הכנסת זהבה גלאון, שלי יחימוביץ ומירב בן ארי.

אלי אלאלוף: איפה מירב?

אלי אלאלוף: לא פה.

אלי אלאלוף: הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון מס' 2), התשע"ז–2017, שיזמו חברות הכנסת זהבה גלאון, מירב בן ארי ושלי יחימוביץ, ואליהן הצטרפו עוד כמה חברות כנסת.

אלי אלאלוף: חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ג–2012, נועד לסייע לנשים ששהו במקלטים בתקופת מעבר, אחרי שהן אמורות לצאת משם ולפני שהצליחו להסתגל, או לא, בביתן המקורי, ליד אותו איש שפגע בהן בצורה כל כך קשה.

אלי אלאלוף: הסיוע ניתן על מנת לצמצם את הקשיים לנשים, שכפי שאמרתי, חזרו לבתיהן.

אלי אלאלוף: מענק ההסתגלות שניתן כיום על פי חוק הוא מענק חלקי בלבד, לצורכי האישה לקראת מעבר לחיים עצמאיים.

אלי אלאלוף: מוצע להעניק לאישה ששהתה במקלט לנשים מוכות – אני מבין שבצד שמאל שם אין אף אחד לא מוכה ולא מוכית.

אלי אלאלוף: בבקשה, תאפשרו דיון שקט.

אלי אלאלוף: מוצע להעניק לאישה ששהתה במקלט לנשים מוכות או בדירת מעבר סל של שירותים, שיהיה לה יותר קל להסתגל, שירותים בליווי של עובדת סוציאלית.

אלי אלאלוף: השירותים שייכללו בסל ייקבעו בנהלים שעליהם יורה שר הרווחה והשירותים החברתיים, וייכללו בהם בין היתר ליווי של האישה על ידי עובדת סוציאלית או עובד סוציאלי, סיוע במיצוי זכויות וליווי במציאת מקום עבודה ותחומים נוספים.

אלי אלאלוף: מוצע שאישה ששהתה במקלט לנשים מוכות מוכרת תהיה זכאית לטיפול ולשיקום במסגרת חוץ-ביתית, ובכלל זה מגורים בדירת מעבר.

אלי אלאלוף: בתקופת המגורים בדירת המעבר יוענקו לה ולילדיה סיוע, ליווי, תמיכה וטיפול בתחומים שונים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לעשות פה הפסקה ולהגיד: במקלט לנשים מוכות לא מתוקצבים הצרכים של הילדים, וזאת נקודה מאוד מאוד מרכזית; אני מקווה שהשר ידע והמשרד ידע לתכנן את זה כפי שצריך, וגם לתקצב אותם, מפני שלצערנו היום התקצוב במקלט לנשים מוכות הוא עד שני ילדים, ואנחנו יודעים שכבר מגיעות נשים עם יותר ילדים.

אלי אלאלוף: זכאות לפי החוק תינתן לאישה ששהתה במקלט לנשים מוכות 60 ימים לפחות ולאישה ששהתה בדירת מעבר לאחר יציאתה ממקלט שישה חודשים לפחות, ובמועד יציאתה מהמקלט או מדירת המעבר היא לא שבה להתגורר עם המשפחה הפוגעת.

אלי אלאלוף: כספי מענק ההסתגלות יהיו מוגנים מפני כל תביעה משפטית – עבירות שנעשו על ידי האישה, כדי לשמור על כל המענק באופן עצמאי לטובת האישה ומשפחתה.

אלי אלאלוף: מוצע שהתחלת החוק תהיה בתוך שישה חודשים מיום פרסום החוק, עם אפשרות של דחייה – דבר שמראש היינו רוצים לפסול.

אלי אלאלוף: מדובר בהצעת חוק חשובה ביותר, שמוצע בה סיוע לנשים שמצויות בתקופה קשה ונאלצות להתמודד עם קשיים רבים.

אלי אלאלוף: הסיוע יוכל לשפר את סיכוייהן לבנות לעצמן חיים עצמאיים ולא לחזור לבן המשפחה שפגע בהן.

אלי אלאלוף: הצעת החוק עברה ללא הסתייגויות על ידי כל הוועדה, ואני רוצה להודות פה כמובן ליוזמות, ובמיוחד לחברת הכנסת זהבה גלאון, לצוות המשפטי שליווה ולצוות הוועדה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני מציע להעביר בקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אין הסתייגויות, אך יש בקשות דיבור.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

מאיר כהן: את רשאית לחמש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אחריה – חברות הכנסת בן ארי ויחימוביץ.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: חמש דקות לכל אחת.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: אני נרגשת לעמוד כאן.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך את חברותי חברות הכנסת מירב בן ארי ושלי יחימוביץ, השותפות שלי להצעת החוק הזאת.

זהבה גלאון: אני רוצה לייחד את הדברים שלי לתודות, חברי וחברותי חברי הכנסת – קודם כול לשר האוצר משה כחלון, שהקצה להצעת החוק הזו 10 מיליון שקלים.

זהבה גלאון: זה לא דבר מובן מאליו.

זהבה גלאון: נלחמנו על החוק הזה קרוב לשנתיים, וזו הזדמנות להגיד תודה לעלוה קולן, היועצת הפרלמנטרית שלי, על התפירה הסלונית, הייתי אומרת, מול גורמי משרד האוצר והרווחה גם יחד.

זהבה גלאון: תודה מיוחדת למי שניסח את החוק הזה, לעמותת אישה לאישה שמנהלת את המקלט לנשים מוכות בירושלים ורואה מקרוב מהם הצרכים של נשים מוכות שמגיעות למקלטים – ועמד על זה נכון חברי יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה: מה קורה לילדים, מי מתקצב את הילדים, איך מסייעים לנשים שאחרי שהן כבר יוצאות מהמקלט לנשים מוכות, שלא תחזורנה למעגל הגבר המוכה, שתוכלנה להתחיל בחיים חדשים.

זהבה גלאון: ולכן, ההצעה הזאת נכתבה בידי אישה לאישה ועמותת רוח נשית, במטרה להגיש סל שיקום, מעין מעטפת כוללת תומכת שמתאימה לכל אישה באופן פרטני, לצרכים שלה, כדי שהיא לא תחזור למעגל הגבר המכה.

זהבה גלאון: ואני רוצה להודות לשר הרווחה, ולביטוח הלאומי, שעשו מאמץ, אבל תודה מיוחדת, באמת מקרב לב – זה לא מובן מאליו – לאדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

זהבה גלאון: אני יודעת שגם הודיתי לך בפורום אחר, אבל אני רוצה לומר, זו הצעת חוק מאוד מאוד מורכבת, כי יש בה הרבה נדבכים – דיור ושיקום פסיכולוגי וסיוע לילדים, ובסוף בסוף, אחרי שהגענו לכל ההסכמות, הגיעו המשרדים לוועדה, ואמרו: החוק הזה נהדר, ממתינים לו 10 מיליון שקלים קרוב לשנתיים, אבל התחולה שלו תהיה רק בעוד שנתיים, עד שיצאו למכרזים, ועד – אתם מכירים את הביורוקרטיה.

זהבה גלאון: כך עשה, יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת חברי אלי אלאלוף ואמר להם: לא יקום, לא יהיה, תתאימו את עצמכם בתוך חצי שנה – וגם זה הרבה זמן – תתאימו את עצמכם.

זהבה גלאון: וכך הגענו עד הרגע הזה, ואנחנו כאן היום, אני מודה – בהתרגשות גדולה, בהתרגשות גדולה – עם הצעה שתסייע לנשים.

זהבה גלאון: אבל אני לא יכולה לסיים את הדברים שלי, למרות ההתרגשות שלי, ובנימה חגיגית משהו, בלי להתייחס גם לדברים שהעלה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

זהבה גלאון: גם אני דיברתי אתמול.

זהבה גלאון: צלצלה אלי חברתי הטובה כלת פרס ישראל רות רזניק, ואנחנו עומדים חסרי אונים, גם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן טיפלה בזה וגם חבר הכנסת אלאלוף, וייחד לזה ישיבה שלמה: שני מקלטים של עמותת "לא" נסגרים – המקלטים לא עומדים בעומס.

זהבה גלאון: יש תקציב, ומה קורה, מה צריך לקרות כדי שהכסף הזה יעבור?

זהבה גלאון: זה לא יכול להיות.

זהבה גלאון: למה הנשים האלה נידונות?

זהבה גלאון: יש כבר כסף, זה לא שיש שרירות לב ולא רוצים לתת את הכסף; כולם כבר מבינים שהדבר הזה צריך לצאת לפועל.

זהבה גלאון: ומה הם יגידו לאותן נשים?

מאיר כהן: יש הסבר אחד למה?

זהבה גלאון: חבר הכנסת אלאלוף, מה היה ההסבר הרשמי, אפילו?

זהבה גלאון: אני לא סגורה שאני זוכרת את זה.

מאיר כהן: מה היה ההסבר לכזה דבר?

אלי אלאלוף: לא, הוא אומר שזה בתהליך.

זהבה גלאון: תהליך – נכון, נכון.

זהבה גלאון: אה, לא לא, אני זוכרת בדיוק: זה בתהליך של גיבוש קריטריונים, זו הייתה – – –

אלי אלאלוף: – – – זה כבר עבר.

זהבה גלאון: זה כבר עבר את הדבר הזה?

אלי אלאלוף: – – – זה כבר עבר – – – זה לא – – –

זהבה גלאון: אפילו הקריטריונים גובשו, הם אמרו בוועדה.

זהבה גלאון: הקריטריונים גובשו, ואיכשהו זה תקוע.

זהבה גלאון: אני פונה אליכם – – –

מירב בן ארי: – – – שייקח להם זמן ליישם – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: זה לא החוק, חברת הכנסת.

זהבה גלאון: לא קשור.

זהבה גלאון: לא, לא קשור לחוק.

אלי אלאלוף: – – –

זהבה גלאון: נכון, זה לא קשור לחוק שלי לחלוטין, לחלוטין זה לא – – –

מאיר כהן: – – – שהקריאה תישמע.

זהבה גלאון: אני חושבת שחשוב שהקריאה תישמע.

זהבה גלאון: חברי בקואליציה, יש לכם קשרים, אתם מכירים את האנשים – אני לא יכולה לחשוב על זה שאישה נזקקת להגיע למקלט והיא מוצאת את עצמה בפני דלת חסומה.

זהבה גלאון: אז שוב, תודה רבה לכולם, אני מודה לכם.

זהבה גלאון: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת, ראשית, זהבה, אני רוצה לומר לך שלחזור מחופשת לידה ישר לחוק כזה, את יודעת, אין דבר יותר טוב מזה.

מירב בן ארי: אז לפני הכול, אני מאוד מתרגשת להיות כאן, כי לא דיברתי כבר הרבה זמן.

מירב בן ארי: ואם כבר לפתוח, אז לפתוח ולהגיד לך תודה.

מירב בן ארי: ואני חייבת לומר שביום שהיינו בוועדה, את זוכרת, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, אז התחיל כל הסיפור.

מירב בן ארי: זה היה יום שלישי, אם אני לא טועה, והיה נאומים בני דקה.

מירב בן ארי: ורצתי לפה כדי להגיד בנאום בן דקה – לברך אותך – כדי להגיד: אין קואליציה ואין אופוזיציה.

מירב בן ארי: ואז אריאל התחילה לבכות בלשכה, אז לא הספקתי.

מירב בן ארי: אז עכשיו אני רוצה לברך אותך ולהגיד לך תודה רבה.

אלי אלאלוף: – – –

מיקי רוזנטל: איזה שם יפה.

מירב בן ארי: כן, שם מקסים.

מירב בן ארי: גם ירושלים וגם בת הים הקטנה – שני עולמות.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה להגיד לך, באמת, בדברים האלה של נשים מוכות אין קואליציה ואין אופוזיציה.

מירב בן ארי: אני חייבת כמובן לומר לכחלון, באמת, גם את באת אלי ואמרת – 10 מיליון שקל לטובת תוכנית כל כך חשובה.

מירב בן ארי: סיירנו במקלטים – אני גם חייבת לומר מילה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שגם מטפלת בנושא הזה לאורך כל הדרך, במקלטים לנשים מוכות.

מירב בן ארי: אני אישית הייתי בסיור, ואת יודעת מה אמרתי בוועדה, אני בטוחה שאתה זוכר, אלי, אליך אני תכף אדבר.

מירב בן ארי: אמרתי, אדוני היושב-ראש, שמה שהכי כאב לי כשנכנסתי למקלט, זה שישבה שם בחורה צעירה – יש לי צמרמורת כשאני מדברת על זה – ואמרה לי: אני הייתי פה כילדה עם אימא שלי.

מירב בן ארי: תשמעי, יש לי צמרמורת בכל הגוף כשאני מדברת על זה.

מירב בן ארי: מה עשינו, מה עשינו שהבת – תבין, אדוני היושב-ראש, אתה זוכר, אלי, שאמרתי את זה?

מירב בן ארי: היא הגיעה לאותו מקלט כשאימא שלה הייתה, כשהיא הייתה בת קטנה.

מירב בן ארי: עכשיו כשגם אני אימא, הכול כל כך מתחבר לי ומצטמרר לי.

מירב בן ארי: אני כל כך כל כך שמחה שהחוק הזה באמת עוד מעט יעבור, ונשים צעירות תצאנה מהמקלט ולא תחזורנה אליו אף פעם.

מירב בן ארי: הן פשוט לא תחזורנה.

מירב בן ארי: בעיני זה הדבר הכי חשוב שרציתי לציין.

מירב בן ארי: תשמעי, אני של אלי אלאלוף, את יודעת, אני חיילת.

מירב בן ארי: כל מה שהוא אומר – הוא אמר לי: רציתי שאת תבואי ותגידי על החוק לפני; אני דווקא אוהבת להגיד אחרי, כי ככה אני מברכת אותך.

מירב בן ארי: עוד מילה אחת, התקשרה אלי כתבת, אז, ואמרה לי: מה, אבל בעיתון כתוב שנתיים, איך אתן אומרות את זה, את וחברת הכנסת יחימוביץ?

מירב בן ארי: אמרתי: נו, אז מה אם כתוב?

מירב בן ארי: יש יושב-ראש.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך תודה, כי – אתה יודע שאני תמיד אומרת לך תודה.

מירב בן ארי: אבל תודה שהתעקשת.

מירב בן ארי: ישבנו שם, זהבה ואני, והתלחשנו, והגענו – ונתעקש על זה שזה יגיע.

מירב בן ארי: הקריטריונים ייושמו, והכול יקרה.

מירב בן ארי: מילה אחת אחרונה לצוות של הוועדה, הצוות המקסים והנאמן, תודה רבה על כל מה שאתן עושות לטובת העניין.

מירב בן ארי: כמובן גם לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, החתומה אתנו ונושאת את הדגל הזה לכל מקום.

מירב בן ארי: תראי, אני אעשה הכול כדי שעוד חצי שנה נשב בוועדה ונוודא שהחוק מיושם, ואם לא, נעשה כל מה שאפשר כדי שהנשים האלה יקבלו את מה שמגיע להן.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם, ותודה במיוחד לך, חברת הכנסת גלאון.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

מאיר כהן: כן, יש לך חמש דקות לדבר.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: היא יכולה בדקה, שתיים, אבל עד חמש דקות, בשמחה.

מאיר כהן: חיים, הכול בסדר?

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

שלי יחימוביץ': אני אומנם חתומה על החוק הזה, ואני מודה בראש ובראשונה לחברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, וגם לחברת הכנסת מירב בן ארי, על כך שצירפו אותי לחוק הזה, אבל האמת צריכה להיאמר: זהבה, את היית המנוע מאחורי החוק הזה, ולא הרפית ממנו ולו לרגע.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להודות לך, וגם ליושב-ראש הוועדה, אלי אלאלוף, על הנכונות שלך.

שלי יחימוביץ': מדובר בשמחה קטנה, שמחת עניות, אפשר לומר, על רקע גל הרציחות שאנחנו עדות לו שוב ושוב.

שלי יחימוביץ': את יודעת, אני אספר חוויה אישית שלי.

שלי יחימוביץ': כשהגשתי לראשונה, לפני המון המון שנים, יותר מ-20 שנה, את התוכנית הכול דיבורים בקול ישראל, הקדשתי תוכנית שלמה לבחורה צעירה שנשרפה למוות על ידי החבר שלה בירושלים.

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט.

שלי יחימוביץ': זה היה נורא נורא חריג ונורא ביזארי להקדיש לזה תוכנית שלמה, והיו כאלה שחשבו שזו הייתה טעות לתת לי תוכנית אקטואליה מרכזית כשאני מתעסקת בשטויות כאלה.

שלי יחימוביץ': אני אלך עוד כמה שנים אחורה, הרבה שנים אחורה, לפני שכולנו חשבנו להיות חברות כנסת, ואספר על חברת הכנסת שולמית אלוני, שעמדה כאן ונאמה על נשים מוכות, והכנסת כולה לעגה לה וצחקה לה, ואמרה שהיא מחרבת את שמחת הפיוס בין בני הזוג.

שלי יחימוביץ': אז כשאנחנו מסתכלים על ההיסטוריה הרחוקה הזאת – כשרצח של אישה בידי בעלה, אחרי, כמובן, שהיא חטפה ממנו מכות רצח לאורך השנים, זכה במקרה הטוב לכותרת "רצח על רקע רומנטי" בעמודים האחוריים – לעומת המודעות היום, באמת עשינו כברת דרך עצומה.

שלי יחימוביץ': עצומה.

שלי יחימוביץ': אבל אין לנו מה לשמוח, אפילו לא בשמחת המעט של החוק הכל-כך כל כך חשוב ואנושי הזה, כי הרציחות עודן נמשכות, ונשים עודן נופלות קורבן, בכמויות שלא פוחתות, לצערי, עם השנים, לאלימות מתמשכת.

שלי יחימוביץ': צריך לזכור, יש כ-200,000 נשים מוכות בישראל.

שלי יחימוביץ': הן נתונות לטרור, וכשהן נרצחות – לא באים להלוויה שלהן, וראש הממשלה לא נושא נאום חמור סבר, והשר לביטחון פנים לא מכנס ישיבה מיוחדת של צמרת המשטרה, והמוות שלהן עובר כאילו הוא חסר משמעות.

שלי יחימוביץ': הן קורבן, עדיין, לפטריארכיה, שבה יש גברים הסבורים שנשים הן הרכוש שלהן.

שלי יחימוביץ': המאבק למיגור התופעה הזאת הוא ארוך מאוד, אבל החוק הזה הוא בשורה מאוד חשובה, ושוב, אני רוצה להודות לך, זהבה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת, אנחנו רוצים להצביע בקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: דוד ביטן, אתה לא מצביע?

דוד ביטן: בעד, בעד.

מאיר כהן: אם בעד אז תגיע להצביע.

מאיר כהן: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–11 – 30 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–11 נתקבלו.

מאיר כהן: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה, בקריאה שלישית – מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 36 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון מס' 2), התשע"ז–2017, נתקבל.

מאיר כהן: 36 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, החוק התקבל גם בקריאה שנייה, גם בקריאה שלישית.

מאיר כהן: ברכות לכל היוזמים והמצביעים.

מאיר כהן: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 4 – הוראת שעה), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [מס' כ/709; "דברי הכנסת", חוב' כ"ח, עמ' 22408; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אכרם חסון, בשם יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת חסון.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ידידי חבר הכנסת דודי אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אכרם חסון: סעיף 6 לחוק הדרכונים, התשי"ב–1952, מעניק לשר הפנים שיקול דעת רחב – – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: בבקשה.

אכרם חסון: סעיף 6 לחוק הדרכונים, התשי"ב–1952, מעניק לשר הפנים שיקול דעת רחב לסרב לתת דרכון או תעודת מעבר או להאריך את תוקפם.

אכרם חסון: מכוח סמכות זו, ובניגוד למצב הנהוג במדינות רבות בעולם, אזרחים עולים בישראל אינם מקבלים דרכון בעת קבלת האזרחות הישראלית משום שטרם השתקעו בישראל, ובדרך כלל בשנה הראשונה לעלייתם ארצה הם מקבלים תעודת מעבר בלבד.

אכרם חסון: תעודת מעבר, להבדיל מדרכון, כרוכה במגבלות רבות עבור המחזיק בה; למשל, בעוד בעל דרכון ישראלי יכול להיכנס לכל מדינה בעולם אשר עמה יש לישראל הסכמי אשרות ללא אשרה, המחזיק בתעודת מעבר צריך להצטייד באשרה עם כניסתו לכל מדינה בעולם, ללא תלות בהסכמי אשרות – שירות אשר עולה כסף וגוזל זמן רב.

אכרם חסון: כמו כן, ברוב המקרים, תוקף תעודת המעבר הוא לזמן קצר יותר מאשר דרכון, והדבר מחייב את מחזיקי תעודת המעבר לחדש מסמך זה שוב ושוב.

אכרם חסון: מצב זה מקשה מאוד על עולים המבקשים לשמור על קשר עם בני משפחותיהם אשר נשארו בחוץ-לארץ.

אכרם חסון: לפיכך, בהצעת חוק זו, שיזמו חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי, מוצע לקבוע כי שר הפנים לא יוכל לסרב לבקשתו של עולה לקבל דרכון ראשון רק בשל כך שטרם השתקע בישראל.

אכרם חסון: לעניין זה יובהר כי אין בתיקון המוצע כדי לגרוע מסמכותו של השר לסרב לתת דרכון לעולה מטעמים אחרים, כגון חשש לשימוש לרעה בדרכון.

אכרם חסון: כמו כן, מוצע לקבוע כי תיקון זה יחול גם על עולים חדשים שקיבלו את אזרחותם הישראלית לפני כניסתו של חוק זה לתוקף.

אכרם חסון: הצעת חוק זו מוגשת ללא הסתייגויות, לכן אבקש כי הכנסת תתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על ידי הוועדה.

אכרם חסון: כמו כן, ברצוני להודות ליושב-ראש הוועדה, ידידי דודו אמסלם, למנהלת הוועדה הנפלאה לאה, לעורכי הדין ולכל הצוות הנפלא שמלווה אותנו במסירות ובנאמנות כל הזמן.

אכרם חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה לאדוני.

מאיר כהן: אין הסתייגויות, אין בקשות דיבור.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: נצביע עכשיו בקריאה שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–3 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

מאיר כהן: 28 בעד, אין מתנגדים, החוק אושר בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד? ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – אין חוק הדרכונים (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, נתקבל.

מאיר כהן: 26 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, החוק אושר גם בקריאה השלישית.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת עודד פורר, אחד מיוזמי החוק, לברך.

מאיר כהן: בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשיצאנו לדרך הזאת, לפני חצי שנה, היו הרבה שהרימו גבה ואמרו: בסדר, כבר ניסו את העניין הזה הרבה פעמים, לא תצליחו.

עודד פורר: אז אני חושב שישראל ביתנו – הצלחנו להוכיח שוב פעם שעם הרבה נחישות ואמונה בצדקת הדרך, אנחנו מצליחים לשנות הרבה מאוד דברים, גם מהספסלים שבהם אנחנו נמצאים היום.

עודד פורר: אני חייב להודות, לנצל את ההזדמנות, כמובן, להודות לכל חברי לסיעה על הסיוע והתמיכה בהעברת החוק הזה.

עודד פורר: חשוב להודות גם ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דודי אמסלם, שניווט בתבונה את החקיקה הזאת, גם בין הקריאה הראשונה לשנייה וגם בין הטרומית לראשונה, כולל התיקונים שנדרשו שם בדרך.

עודד פורר: כמובן, לייעוץ המשפטי של הוועדה וכל צוות הוועדה – הרבה מאוד תודה.

עודד פורר: אני חושב שהצלחנו לעשות פה תיקון עוול אמיתי, שמקורו באיזושהי חקיקה ארכאית של לפני עשרות שנים, והצלחנו שוב להשוות עוד משהו בין התנאים של העולים החדשים לאלה של מי שנולדו בארץ.

עודד פורר: אני מקווה שעוד נידרש לחקיקה טובה כזו גם בעתיד.

עודד פורר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 117) (קווי שירות למוניות), התשע"ז–2016.

מאיר כהן: יציג את החלטת הוועדה יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

מאיר כהן: אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי חברי הכנסת, אנחנו ניתן לסיעת הבית היהודי – לישראל ביתנו – להתרגש יחד עם – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: טעות חמורה.

איתן כבל: סליחה, אתה צודק, אני מתנצל, אני צריך ללכת למקווה עכשיו אחרי שעשיתי את הבלבול הזה.

איתן כבל: זה כמו שהייתי קורא לך ליצמן.

מאיר כהן: שים לב איך שחבר הכנסת גפני מופתע.

קריאות: – – –

איתן כבל: חס וחלילה, כל אחד הוא עולם ומלואו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, אדוני השר, מדובר בהחלטה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 117) (קווי שירות למוניות), התשע"ז–2016, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

איתן כבל: הצעת החוק שבנדון, שעניינה רפורמה בענף מוניות השירות, נדונה בכנסת בקריאה הראשונה ביום כ' בחשוון התשע"ז, 21 בנובמבר 2016, והועברה לדיון בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: סעיף 14טו(א) לפקודת התעבורה קובע כי רישיונות קו שירות למונית ולנסיעת שירות במונית יינתנו לגבי התקופה המסתיימת ביום ו' בתמוז התשע"ז, 30 ביוני 2017.

איתן כבל: המועד האמור נקבע בתיקון לפקודת התעבורה, שהתקבל בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בכ"ז בכסלו התשע"ז, 27 בדצמבר 2016, בעקבות פיצול סעיף 7(1) להצעת החוק, שכן תוקפם של הרישיונות לפי הוראות הפקודה היה אמור לפקוע ביום ב' בטבת התשע"ז, 31 בדצמבר 2016.

איתן כבל: בדיונים שקיימה מאז ועדת הכלכלה להכנת הצעת החוק לקריאות השנייה והשלישית הועלו הצעות שונות לתיקונים בהצעת החוק, הן על ידי חברי הוועדה והן על ידי שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

איתן כבל: מאחר שהצעות אלה נתונות במחלוקת בין משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, ולא ניתן לסיים את הדיונים בהצעת החוק ולהביאה לקריאות השנייה והשלישית בטרם יפקע תוקף הרישיונות ביום ו' בתמוז התשע"ז, 30 ביוני 2017, החליטה ועדת הכלכלה ביום י"ח בסיוון התשע"ז, 12 ביוני 2017, על פיצול סעיף 7(3) להצעת החוק.

איתן כבל: סעיף זה מבטל את סעיף 14טו(ג) לפקודת התעבורה, שעניינו בסמכות שר התחבורה והבטיחות בדרכים, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה, להאריך את התקופה למתן הרישיונות בתקופות שלא יעלו במצטבר על שלוש שנים.

איתן כבל: מאחר שתקופה זו כבר הוארכה במצטבר בשלוש שנים, לא ניתן עוד לעשות שימוש בסמכות זו.

איתן כבל: בהתאם להחלטת ועדת הכלכלה, לסעיף 7(3), שיפוצל כאמור, יתווסף תיקון לסעיף 14טו(א) לפקודת התעבורה, כך שהתקופה למתן הרישיונות תוארך עד ליום ט"ו בשבט התשע"ח, 31 בינואר 2018.

איתן כבל: תיקונים אלה יובאו לקריאה השנייה ולקריאה השלישית בנפרד מיתר הוראות הצעת החוק.

איתן כבל: הכנסת מתבקשת לאשר החלטה זו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה גם להודות, בהזדמנות הזאת, ליושב-ראש הקואליציה, שסייע לי בהובלה של הפיצול הזה.

איתן כבל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: נרשם חבר הכנסת דב חנין לדיבור – שלוש דקות.

מאיר כהן: הרשימה סגורה.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני תומך בבקשתו של יושב-ראש ועדת הכלכלה לפצל את הצעת החוק, ומקווה שהפיצול הזה יאפשר לנו להגיע בוועדת הכלכלה סוף-סוף לפתרון טוב, רציני, מעמיק ומקיף של סוגיית מוניות השירות בישראל.

דב חנין: צריך להבין, עמיתי חברי הכנסת, מוניות שירות הן חלק מרכזי מפתרון משבר התחבורה הציבורית שאנחנו מתמודדים אתו.

דב חנין: למוניות שירות יש יתרונות רבים: זה אמצעי גמיש, זה אמצעי זמין, וזה גם אמצעי מאוד פופולרי.

דב חנין: מוניות שירות יכולות להיות שירות משלים מצוין לרכבות ולאוטובוסים: הן יכולות להיות שירות מקדים, אותו אמצעי תחבורה שמגיע למקומות שבהם עדיין אין כמות גדולה של ביקושים, ובאמצעות מונית השירות אנחנו יכולים להתחיל לפתח ביקושים כאלה.

דב חנין: מוניות שירות הן כלי נהדר לפתח שירותים טובים של תחבורה ציבורית בפריפריה.

דב חנין: מוניות השירות משלימות את שירותי התחבורה הציבורית בערי המרכז, ובערים הגדולות.

דב חנין: מוניות שירות הן חלק מרכזי מהפתרון הדרוש והחיוני של תחבורה ציבורית בסופי-שבוע בשבתות ובחגים.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני משוכנע שאנחנו צריכים לעשות את הכול כדי לחזק, לפתח ולהרחיב את מערכת מוניות השירות בישראל.

דב חנין: למרבה הצער, לאורך שנים הממשלה הלכה בכיוון ההפוך.

דב חנין: הממשלה התייחסה למוניות השירות כאילו זה שריד שעבר זמנו ובטל קורבנו, שצריכים להיפרד ממנו, ולכן הממשלה עשתה הכול כדי לייבש את הענף הזה.

דב חנין: גם המהלכים הגדולים שאנחנו עשינו בכנסת בשנתיים האחרונות, כמו הרפורמה הגדולה, החשובה והחיובית במחירי התחבורה הציבורית, לא הוחלו גם על מוניות השירות.

דב חנין: התוצאה היא שמוניות השירות מתקשות יותר ויותר להתמודד עם אוטובוסים.

דב חנין: בעוד המחירים באוטובוסים, ברכבות – בתחבורה ציבורית – ירדו, מחירי מוניות השירות נשארו גבוהים.

דב חנין: מוניות השירות לא צורפו להסדרי הרב-קו, ולכן אנשים לא יכולים לשלב בצורה טובה בין מוניות שירות לבין אמצעי תחבורה ציבורית אחרים.

דב חנין: הגישה הזאת, עמיתי חברי הכנסת, שבה הלכה הממשלה לאורך שנים, היא גישה בעייתית, היא גישה קטסטרופלית, היא גישה שפוגעת בתחבורה הציבורית, פוגעת באזרחים, וגם פוגעת בענף מוניות השירות ובנהגים שמנסים להתפרנס בענף הזה.

דב חנין: לכן, חייבים לשנות את הגישה באופן חד; להכליל בהסדרי הרב-קו את מוניות שירות, כך שאנשים יוכלו להשתמש ברב-קו גם במוניות השירות, ולהרחיב ולהחיל את המערכת הזאת בכל הארץ, בכל ימי השבוע, בפריפריה ובמרכז.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 117) (קווי שירות למוניות), התשע"ז–2016.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה – 23 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 117) (קווי שירות למוניות), התשע"ז–2016, נתקבלה.

מאיר כהן: 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, אושרה החלטת ועדת הכלכלה.

מאיר כהן: הסעיף הבא – הצעת חוק עבודת נשים – נדחה למחר.

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, לסעיף 9.

מאיר כהן: סליחה?

עאידה תומא סלימאן: אפשר להוסיף אותי?

מאיר כהן: כן, בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לרשום לפרוטוקול, בסעיף 7, תומכת בהחלטת ועדת הכלכלה.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1136); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, לסעיף 9 – הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 119), התשע"ז–2017, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק, בשם שר התחבורה, השר אזולאי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

מאיר כהן: אני מבקש שקט, כרגיל.

דוד אזולאי: – – בהצעת החוק מוצע לקבוע עיגון סטטוטורי שמטרתו לאפשר לרשויות המקומיות לספק שירותי רישוי רכב ונהיגה מסוימים באמצעות עובדיהן, לאחר הכשרה והסמכה פרטנית מאת רשות הרישוי, כדי לשפר ולהנגיש את השירות לציבור בנושא זה, בניצול תשתיות קיימות של רשויות מקומיות, בדומה להסדר הקיים לאספקת שירותי מרשם אוכלוסין בסעיף 38 לחוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה–1965.

דוד אזולאי: מוצע להסמיך את שר התחבורה והבטיחות בדרכים, לפי בקשת רשות מקומית ובהסכמת שר הפנים, להסמיך רשות מקומית לבצע תפקידים הנתונים לרשות הרישוי.

דוד אזולאי: עוד מוצע לקבוע תקופת מעבר של שנה, שבמהלכה רשויות מקומיות שביצעו תפקידי רישוי עובר לתחילת התיקון ימשיכו לפעול באותה מתכונת.

דוד אזולאי: בדיון שנערך בוועדת השרים לחקיקה החליטה הממשלה לאשר את הצעת החוק.

דוד אזולאי: אשר על כן, אבקש לאשר את הצעת החוק, ולהעבירה לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אזולאי: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: עמר בר-לב – אינו נוכח; מסעוד גנאים; עבד אל חכים חאג' יחיא; אמיר אוחנה – מוותר; אורלי לוי אבקסיס – מוותרת; ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; מיכל רוזין – מוותרת – – –

קריאה: אני מבקש לדבר.

מאיר כהן: זהו, סגור.

מאיר כהן: עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת סלימאן – מוותרת; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – עכשיו אתה יכול.

מאיר כהן: אתה צריך להמתין בסבלנות, וזמנך ודאי יגיע.

מאיר כהן: כבודו, שלוש דקות.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולדבר על נושא שהוא קרוב ללבך וקרוב ללבי, ולכן חשוב שנקשיב קשב רב לנושא הזה.

יוסי יונה: אני אקרא – – –

מאיר כהן: אני מבקש, רבותי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, מהממצאים שמשרד החינוך נאלץ לחשוף לפני ימים ספורים עולה כי רוב בתי-הספר שעורכים מיונים לתלמידים וגובים שכר לימוד גבוה במיוחד, נמצאים בשני העשירונים העליונים.

יוסי יונה: מנגד, בתי-הספר שאינם עושים זאת נמצאים בעשירונים התחתונים.

יוסי יונה: אף אחד לא נפל מהכיסא ואף אחד לא הוכה בהלם או בהפתעה כאשר הנתונים האלה הועלו, חברות וחברי הכנסת.

יוסי יונה: מערכת החינוך שלנו מאופיינת בפערים עמוקים, המשפיעים על השתלבותם העתידית של תלמידי ישראל במדרג החברתי-כלכלי שלה, מי למטה ומי למעלה.

יוסי יונה: אמור לי מהי נקודת ההתחלה שלך, מהו מקום המגורים שלך ובאיזה בית-ספר אתה לומד, ואומר לך מה סיכויי ההצלחה שלך בחיים.

יוסי יונה: זה לא מדע מדויק, תמיד יש יוצאים מן הכלל, אבל החיזוי אמין ומצמרר, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: נכון?

יוסי יונה: אנחנו יודעים שזה אכן די מדויק.

יוסי יונה: לפני שבוע נפלה הצעת חוק שלי, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: בהצעת החוק שלי הוצע שמשרד החינוך יציג נתונים על כלל מקורות ההכנסה של בתי-ספר, וזאת למה?

יוסי יונה: כי קודם כול, עקרון השקיפות מחייב שהציבור ידע מה המדינה או הממשלה עושה בכסף שלו.

יוסי יונה: ודבר שני, לאחר שיש לנו המידע הזה, והיה ואכן ממשלת ישראל מחויבת לעיקרון של שוויון הזדמנויות, הרי היא צריכה לקדם מדיניות של העדפה מתקנת.

יוסי יונה: ומה אנחנו למדים מהעובדה שממשלת ישראל אינה רוצה לספק את הנתונים האלה?

יוסי יונה: שהיא לא רוצה לקדם שוויון הזדמנויות.

יוסי יונה: אז מצד אחד יש איזושהי מחויבות, שהיא, הייתי אומר, חלולה, שאומרת שלא יעמוד שום מחסום כלכלי בפני כל ילדה וילד בדרכם לפתח את המיומנויות ואת היכולות הגלומות בהם, אך מצד שני קיימת מדיניות, אדוני היושב-ראש, שלמעשה משלימה, ומחזקת ומעודדת סגרגציה מעמדית בחברה הישראלית, סגרגציה בתוך מערכת החינוך, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: והנה, מול עינינו המתקוממות – ואני מסיים, אדוני היושב-ראש – מול עינינו המתקוממות הולכות ומתבססות להן שתי מערכות חינוך נפרדות – אחת של העולם הראשון, שמכשירה את תלמידיה לשוק עבודה מוטה השכלה גבוהה ומוטה הכנסה גבוהה, ואחרת, שמכשירה או גוזרת על ילדים להיכנס לשוק עבודה מוטה השכלה נמוכה ומשכורות נמוכות, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: בוא נאמר כך: מציאות כזאת היא-היא לבד עילה להחליף את השלטון.

יוסי יונה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים.

מאיר כהן: חברת הכנסת לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת גליק – אינו נוכח, וכולנו מתפללים לבריאות רעייתו; חבר הכנסת פריג' – אינו נוכח; זוהיר בהלול – אינו נוכח; יעל כהן-פארן – מוותרת; מנחם מוזס – אינו נוכח.

מאיר כהן: איתן ברושי, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השבוע הזה מסיימים קורס טיס, קורס מס' 174.

איתן ברושי: ביום רביעי וחמישי יהיו שלבי הסיום והטקסים, ועוד פעם נראה את כל הצמרת המדינית-ביטחונית, וההורים, כמובן, עומדים על מגרש המסדרים.

איתן ברושי: אבל אני רוצה לומר מה ההרכב של בוגרי הקורס.

איתן ברושי: ובכן, 52 מבוגרי הקורס שיקבלו את הכנפיים בשבוע זה הם בוגרי החינוך ההתיישבותי והמרחב הכפרי.

איתן ברושי: פעם נוספת, 8%–9% מהאוכלוסייה מעמידים על מגרש המסדרים 52 ממי שהולכים לעמוד בראש החץ של הצבא והביטחון, של חיל האוויר.

איתן ברושי: 48% מהם עשו שנת שירות או מכינה צבאית לפני הגיוס.

איתן ברושי: כלומר, 48% מבוגרי קורס הטיס, שהוא כידוע קורס שמחייב שנים רבות, עשו שנה נוספת בהסכמה, בהתנדבות – שלהם וגם של המשפחות שלהם.

איתן ברושי: 71% מבוגרי הקורס הם פעילים בתנועות הנוער.

איתן ברושי: מה זה אומר?

איתן ברושי: זה אומר שיש בהחלט ביטוי להשקעה בחינוך, שיש ביטוי להשקעה בפעילות של חינוך בלתי פורמלי – בנכונות לתרום לקהילה, בנכונות לעשות קצת יותר למען הכלל – וחשיבותו של החינוך ההתיישבותי.

איתן ברושי: 100,000 תלמידים בסך הכול בחינוך ההתיישבותי, 25% זה פנימיות וכפרי נוער, אבל המדינה לא פעם מאיימת בפגיעה בחינוך ההתיישבותי.

איתן ברושי: ואני הבאתי לכאן הצעת חוק לקבע את החינוך ההתיישבותי.

איתן ברושי: לאחרונה גם הצעתי לפתוח אותו לציבור רחב יותר, אבל דווקא לחזק אותו, ואם הוא יהיה חזק, הוא גם יהיה יותר פתוח לציבור הרחב.

איתן ברושי: והנה, אנחנו רואים שבימים האלה בערוץ 10 מצאו עוד פעם הזדמנות להכפיש את התנועה הקיבוצית, עוד פעם להכפיש את המושבים.

איתן ברושי: עושים תוכניות בנייה – לא כוללים אותם.

איתן ברושי: ולכן, צריך לזכור, ביום הזה ש-52% ממסיימי קורס טיס באים מ-8%–9% מהאוכלוסייה – הנה סגן שר האוצר, שאחראי למינהל מקרקעי ישראל – כדאי לכנסת, כדאי לציבור, להצדיע לציבור שנותן יותר מכולם.

איתן ברושי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים ברשימת הדוברים: שרן השכל; תמר זנדברג; קסניה סבטלובה – מוותרת; חיליק בר – מוותר.

מאיר כהן: איילת ורבין.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: חברי חברי הכנסת, מאז 14 בינואר אני מעורבת במשבר של הורי הדסה, הורי המחלקה ההמטו-אונקולוגית.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם על ילדה קטנה בשם עדי יקיר, שעכשיו במקום להיות מטופלת בהדסה היא מטופלת בשניידר.

איילת נחמיאס ורבין: עדי יקיר היא קטנטונת, ממש קטנטונת.

איילת נחמיאס ורבין: היא שברה את הרגל שלה בשבוע שעבר, והיא נוסעת עכשיו לשניידר במקום לנסוע להדסה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת סמוטריץ, אני מבינה שזה לא מעניין אותך, אבל אני אודה לך אם לא תפריע לי כשאני מדברת על הדסה, בסדר?

מאיר כהן: שנייה, חברת הכנסת ורבין.

בצלאל סמוטריץ': – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת ממך פשוט לא להפריע לי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת עכשיו על ילדה שצריכה לנסוע לשניידר במקום לנסוע להדסה, כשהיא עם רגל שבורה ומטופלת בסטרואידים.

איילת נחמיאס ורבין: ועדי יקיר היא לא הילדה היחידה שכרגע נמצאת בסכנת חיים של ממש בגלל שבמקום להיות מטופלת במרחק חצי שעה או 20 דקות מהבית, היא מטופלת במרחק שעה, שעה וחצי – תלוי בפקקים – כי המנהרות, מה לעשות, עדיין לא הביאו אותנו ל-35 דקות מירושלים למרכז.

איילת נחמיאס ורבין: אני מלווה את ההורים האלה יום-יום מאז 14 בינואר.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול, למגינת לבי – ולמרות שביקשתי מהם בצורה מאוד, מאוד, מאוד חזקה, וגם הרופאים ביקשו מהם – הם החליטו לשבות רעב.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו עכשיו שבעה הורים ששובתים רעב ושני אזרחים שהצטרפו אליהם.

מאיר כהן: פעם אחרונה אני מבקש שקט.

מאיר כהן: אני אתחיל להוציא החוצה את כל החבר'ה שעומדים בצד ומדברים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה שלא את כולם הדסה מעניינת.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: זה לא קשור רק להדסה.

מאיר כהן: תכבדו את מי שעומד כאן ומדבר.

מאיר כהן: אני מבקש מהסדרנים: אל תבקשו את רשותי.

מאיר כהן: מדברים – תוציאו אותם החוצה.

מאיר כהן: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: מי שפגש את ההורים האלה ומבין על מה הם נאבקים – באמצע המאבק על החיים של הילדים שלהם הם צריכים לנהל מאבק ציבורי.

איילת נחמיאס ורבין: דיברתי עם השר אין-ספור פעמים, דיברתי עם מנכ"ל משרד הבריאות, דיברתי עם אנשים נוספים, עם גורמים נוספים במערכת הפוליטית.

איילת נחמיאס ורבין: כל מה שאני רוצה לבקש עכשיו – אני לא מחפשת יותר אשמים.

איילת נחמיאס ורבין: מחר הבג"ץ, ב-11:30 בבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה, וברור לי, ואני מרגישה את זה, שבג"ץ לא רוצה להידרש לשאלה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה בסופו של דבר היא שצריכה להידרש למשימה הזאת, אדוני היושב-ראש, כי בסופו של דבר חייבות להיות כנראה שתי מחלקות בירושלים בנסיבות העניין כפי שנוצרו.

איילת נחמיאס ורבין: לא אני יצרתי את המצב הזה, אדוני היושב-ראש, לא ההורים יצרו את המצב הזה ובטח לא הילדים המסכנים שלהם יצרו את המצב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו, במקום להידרש לבעיה, עסוקים פה בכל מיני מאבקים.

איילת נחמיאס ורבין: יש מנהל בית-חולים שעסוק בלשים רגל לכל פתרון שמביאים, אפילו נשיא המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: איך יכול להיות שאנחנו מוצאים את עצמנו שלושה שבועות אחרי שהרופאים כבר לא נמצאים במחלקה?

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, שלושה שבועות אחרי שההורים הקימו פה מאהל, אנחנו עדיין מוצאים את עצמנו כשלילדים האלה אין פתרון.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם: אני מתביישת, אני עצובה, ואם יהיה צורך, גם אני אצטרף לשביתת הרעב.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: מיכל בירן – לא נמצאת; חבר הכנסת לוין – מוותר; איציק שמולי.

מאיר כהן: איציק, מדבר?

איציק שמולי: מוותר.

מאיר כהן: יואל חסון – מוותר.

מאיר כהן: מיכאל מלכיאלי.

מאיר כהן: אני אבקש מכולם להקפיד על שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הבוקר השתתפתי בישיבת ועדת החינוך כאן בנושא האפליה של המוסדות החרדיים בעיר מעלה אדומים.

מיכאל מלכיאלי: הגיע לשם מנהל אגף החינוך מטעם העירייה, והוא מספר לנו, יחד עם עוד חבר מועצה, שהם שליחים של ראש העיר.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, מגיע נציג מטעם ראש עיר לוועדת החינוך של הכנסת – ניהל אותה הרב מרגי – ואומר באופן רשמי: אתם, המוסדות החרדיים הקטנים, תתאחדו, ביחד.

מיכאל מלכיאלי: כל מי שהיה שותף בשנים האחרונות לשיח של ראש עיריית מעלה אדומים נגד הציבור החרדי – זה פשוט לא יעלה על הדעת: ראש עיר במדינת ישראל שמדבר במחשכים ובגלוי נגד ציבור שלם, שלא ייתן להם לגור אצלו; אפליה מזעזעת בכל נושא תקצוב תרבות תורנית, כאילו לנו אין תרבות, כאילו אנחנו לא משלמים ארנונה אצלו; הקצאות בתי-כנסת, אם זה מגזר מסוים – כן, ואם זה ציבור חרדי – לא; תלמודי תורה, אם זה ממ"ד – כן, ואם זה חרדים – לא, ושיהיו בקרוואנים, ושיהיו במקומות שלא ראוי ללמוד בהם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שזו בושה שראש עיר במדינת ישראל מרשה לעצמו להתנגד בבוטות כזאת לציבור שלם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שבשום מקום אחר זה לא היה מתקבל.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות משהו עם הסתה שכזאת דווקא מצד ראש עיר.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים.

מאיר כהן: חברת הכנסת גלאון – אינה נמצאת; חבר הכנסת שטרן; חבר הכנסת אכרם חסון – לא נמצא.

מאיר כהן: אם כן, חברים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה הראשונה.

מאיר כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 119), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 119), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מאיר כהן: 30 בעד, תשעה מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, לפרוטוקול – הצביעה נגד.

מאיר כהן: מי עוד?

מאיר כהן: חברת הכנסת ורבין.

מאיר כהן: חברת הכנסת ורבין, את לא אמרת מה את מצביעה.

מרב מיכאלי: נגד.

מאיר כהן: נגד.

מאיר כהן: חברת הכנסת ורבין – נגד.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: עוד מישהו?

מיכל בירן: לפרוטוקול – נגד.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל בירן – נגד.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: ההצבעה הסתיימה.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1138); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 64) התשע"ז–2017.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: – – –

מאיר כהן: לא, אדוני, כשאני קורא לך אתה אמור לעלות.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 64), לקריאה ראשונה.

יצחק כהן: הצעת החוק המונחת לפניכם, רבותי, גובשה ברשות לניירות ערך בתיאום עם משרד האוצר ומשרד המשפטים.

יצחק כהן: מטרת הצעת החוק היא לאסור על זירות סוחר הפועלות מישראל להציע ללקוחות מסחר באופציות בינאריות, בין אם הלקוחות הם בישראל ובין אם הם מחוץ לישראל.

יצחק כהן: הצעת חוק חשובה וחברתית – איציק, אל תלך.

קריאות: – – –

יצחק כהן: זירות סוחר הן מערכות ממוחשבות שבאמצעותן סוחר אדם במכשירים פיננסיים שונים אל מול לקוחותיו.

יצחק כהן: פעילותן של זירות הסוחר מוסדרת בחוק ניירות ערך ומפוקחת על ידי רשות ניירות ערך.

יצחק כהן: בחודש מרס 2016 החליטה רשות ניירות ערך כי לא יינתן רישיון זירת סוחר לחברות המציעות ללקוחותיהן מסחר באופציות בינאריות – – רבותי, זו הצעת חוק חשובה.

יצחק כהן: מרב, את חיכית להצעה הרבה זמן.

מיקי לוי: אנחנו בעד.

יצחק כהן: אהלן, מיקי.

יצחק כהן: – – וזאת לנוכח אופי המכשיר והסיכונים הכרוכים במסחר בו.

יצחק כהן: מכיוון שאין דרך לנתח באופן רציונלי או כלכלי את תוחלת הרווח ברכישת אופציה בינארית, למעשה המסחר באופציות בינאריות דומה למשחק הימורים.

יצחק כהן: לפיכך, מדובר בפעילות שאין בה כל ערך מוסף לשוק ההון, וכדרכו של משחק הימורים הוא גם גורם לנפגעים רבים ומאמלל משפחות.

יצחק כהן: ואולם, על פי המצב המשפטי הקיים, זירות סוחר הפועלות מישראל רק כלפי לקוחות זרים אינן מוסדרות בחוק ניירות ערך, ולכן עדיין יכולות לסחור באופציות בינאריות, ללא כל הסדרה או פיקוח של רשות ניירות ערך.

יצחק כהן: כתוצאה מכך, החלו להגיע לרשות ניירות ערך, למשטרה ולרשויות נוספות בישראל תלונות רבות וקשות מצד רשויות מחוץ לישראל ואזרחים של מדינות זרות בנוגע לפעילותן של חברות מישראל כלפי לקוחות במדינות שונות בפעילות באופציות בינאריות.

יצחק כהן: התברר כי חברות ישראליות רבות עוסקות בפעילות זו, ובחלק מהמקרים המסחר המוצע בזירות הסוחר מהווה אף כסות לפעילות עבריינית, כגון פעילות המהווה מרמה והונאה.

יצחק כהן: תופעה זו של פעילות חברות ישראליות במדינות שונות הגיעה כיום לממדים היוצרים הדים שליליים נרחבים בעולם, תוך גרימת נזק תדמיתי משמעותי, לישראל בכלל ולשוק ההון בישראל בפרט.

יצחק כהן: לאור האמור לעיל, מוצע לתקן במסגרת הצעת החוק את חוק ניירות ערך ולקבוע בו איסור מפורש על מסחר באופציות בינאריות בזירת סוחר, בין אם הזירה פונה ללקוחות בישראל ובין אם היא פונה ללקוחות מחוץ לישראל.

יצחק כהן: האיסור המוצע על זירות הסוחר להציע מכשירים פיננסיים מסוג אופציות בינאריות הוא גורף, גם בפעילות כלפי מדינות שבהן מכשירים אלה מותרים וגם כלפי מדינות שבהן אין איסור או חובת רישוי לגבי פעילות זו.

יצחק כהן: בנוסף, מוצע להעניק לרשות ניירות ערך סמכויות אכיפה בנוגע לפעילותן של זירות הסוחר המנוהלות בישראל אך פונות ללקוחות מחוץ לישראל בהצעה לסחור באופציות בינאריות.

יצחק כהן: כמו כן מוצע לקבוע, אדוני היושב-ראש, כי הצעת מכשיר פיננסי מסוג אופציה בינארית או סוג אחר שיקבע שר האוצר תהווה עבירת מקור לפי חוק איסור הלבנת הון, וזאת נוכח המאפיינים העברייניים העשויים להתלוות לתעשייה זו.

יצחק כהן: חשוב לציין בהקשר זה כי קיימת מגמה עולמית נרחבת של הטלת מגבלות שונות על מסחר באופציות בינאריות או במכשירים פיננסיים שונים בסיכון גבוה, למשל בקנדה, גרמניה, הולנד, צרפת, בלגיה ואירלנד.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק היא הצעת חוק חברתית, מתבקשת.

יצחק כהן: משפחות אומללו בגלל המסחר באופציות בינאריות.

יצחק כהן: אני רוצה להודות לשר האוצר מר משה כחלון שהביא את הצעת החוק לכאן להצבעה בקריאה ראשונה ואני מקווה שהיא תעבור לוועדת – משה – הכספים – –

משה גפני: כן, כן – – –

יצחק כהן: – – ותחוקק במהירות.

יצחק כהן: כל יום שעובר – אם תחוקקו במהירות אתם תצילו הרבה משפחות בישראל.

יצחק כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים, היות שהצעת החוק היא לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: חברת הכנסת גלאון – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

משה גפני: אם אתה יכול להגיד לו כבר כאן לגבי מתווה הכותל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: זה החלק הראשון של הנאום.

אלעזר שטרן: אבינו שבשמים, צור ישראל וגואלו, ברך את מדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו.

אלעזר שטרן: הגן עליה באברת חסדך ופרש עליה סוכת שלומך, ושלח אורך ואמיתך לראשיה, שריה ויועציה, ותקנם בעצה טובה מלפניך.

אלעזר שטרן: עוד פעם תפילתנו לא נענתה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

אלעזר שטרן: אני יודע שאתם לא אומרים את התפילה הזאת, אל תתערבו.

אלעזר שטרן: אתם לא אומרים את זה, וזכותכם לא לומר את זה, לצערי הרב.

ענת ברקו: למה הם לא אומרים?

אלעזר שטרן: אבל אנחנו אומרים את זה – –

ענת ברקו: למה?

אלעזר שטרן: – – ואנחנו גם אומרים: ואת אחינו כל בית ישראל פקוד נא בכל מקום שהם.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אז אדוני ראש הממשלה – ואתם יודעים מה – אדוני שר התפוצות, נכון, אתה של הבית החרד"לי, אבל אני אגיד לך משהו באמת.

אלעזר שטרן: אתה הרבה פעמים, בצדק, מציין את העבר הצבאי שלך.

אלעזר שטרן: אתה צודק, הוא באמת ראוי להתפאר בו, ואני לפחות מסיר את הכובע.

אלעזר שטרן: אבל אני אגיד לך על מה פעם אני הדחתי מ"פ.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: אתה מצחצח שיניים?

אלעזר שטרן: הוא אמר לי: כן.

אלעזר שטרן: אמרתי: בחדר השירותים שלך יש מראה?

אלעזר שטרן: הוא אמר לי: כן.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: אז הסתכלת במראה בלילה וראית שאתה מזניח את החיילים שלך והלכת לישון?

אלעזר שטרן: אדוני שר התפוצות, איך ישנת הלילה?

אלעזר שטרן: הרי אתה הסתכלת לי בעיניים, כשאני ויתרתי על חוק הגיור התחננת לפני.

אלעזר שטרן: אמרתי לך: נפתלי, הרי אתה יודע שבקדנציה הבאה ישבו החרדים ואתה בשנייה תוותר על חוק הגיור.

אלעזר שטרן: אמרת לי: נראה לך שאני אוותר על הגיור?

אלעזר שטרן: קיבלתם כספים קואליציוניים ואת תיק המשפטים והבאתם את ההתבוללות לפה.

אלעזר שטרן: בשביל זה לא צריך בית חרד"לי, בשביל זה יש סיעות אחרות.

אלעזר שטרן: הכותל?

אלעזר שטרן: מה זו הפשרה על בית-כנסת?

אלעזר שטרן: הרי אתה יודע שחברי חבר הכנסת גפני, כמו החברים, מעולם לא התפללו במקום הזה.

אלעזר שטרן: זה רחבה של רשות העתיקות, איפה שאישרתם להתפלל שם.

משה גפני: אנחנו מוותרים על – – – בג"צים – – –

אלעזר שטרן: הדיון הוא לא על בית-כנסת, הוא לא על מקום תפילה.

אלעזר שטרן: הדיון הוא אם מדינת ישראל – –

משה גפני: צבועים – – –

אלעזר שטרן: – – מכירה בכך שיש יהודים – –

משה גפני: מה קשור הכותל לרפורמים – – –

אלעזר שטרן: – – שמממשים את דתם בצורה אחרת מחבר הכנסת גפני, וגם ממני.

אלעזר שטרן: גם ממני.

אלעזר שטרן: יש להם יהדות שונה, אבל זו זכותם – –

משה גפני: הם מחקו מהסידור – – –

אלעזר שטרן: – – וחובתנו לעשות הכול כדי שימשיכו להיות חלק מאתנו.

משה גפני: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גפני.

מאיר כהן: נו, אז?

אלעזר שטרן: ואני אומר, בעניין הזה, בעניין הזה, האם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו שיהדות התפוצות – נגיד להם – – –

משה גפני: רק אתה ובנט?

אלעזר שטרן: הרי גפני, אנחנו יודעים מה הבעיה שלך.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: זה לא הכותל.

אלעזר שטרן: הבעיה שלך היא שמוזכרים המושגים רפורמים וקונסרבטיבים – –

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא מזכיר אותם – – –

אלעזר שטרן: – – כחלק מהעם היהודי.

אלעזר שטרן: זאת הבעיה.

משה גפני: – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אלעזר שטרן: למה הם טובים?

אלעזר שטרן: לכסף?

אלעזר שטרן: לתמיכה באו"ם?

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: אני רק רציתי להציע לשר התפוצות: באמת אולי זה לא מתאים לך.

אלעזר שטרן: בבית החרד"לי אין תפוצות, יש רק חרד"לים.

מאיר כהן: תודה רבה.

אלעזר שטרן: אז תתפטר.

אלעזר שטרן: יש לך תיק חינוך, אתה עושה את זה דרך אגב לא רע.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אלעזר שטרן: תעזוב את התפוצות – למישהו עם יותר אחריות.

אלעזר שטרן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת זנדברג – לא נמצאת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא נמצא; חברת הכנסת רוזין – לא נמצאת; חבר הכנסת גנאים – לא נמצא; חבר הכנסת עמר בר-לב – לא נמצא; חבר הכנסת נחמן שי – לא נמצא; חבר הכנסת – – –

משה גפני: – – –

מאיר כהן: גפני, גם עכשיו אתה מתעצבן?

מאיר כהן: זהו, הוא גמר.

מאיר כהן: חבר הכנסת יהודה גליק – לא נמצא; חברת הכנסת אבקסיס – לא נמצאת; חברת הכנסת ורבין – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תראה, חבר הכנסת גפני, אני לא מומחה גדול – לא כמוך ובוודאי ובוודאי לא כמו חבר הכנסת אלעזר שטרן – אבל אני הייתי אתמול בראשון לציון כשהגיע ראש הממשלה לנאום בפני "תגלית", אותם צעירים יהודים, 3,500 צעירים יהודים שהגיעו מתפוצות העולם, מתפוצות יהדות העולם.

מיקי לוי: ומה אמר להם ראש הממשלה?

מיקי לוי: זו הארץ שלנו, של כל העם היהודי.

מיקי לוי: הוא רק שכח להגיד להם שכמה שעות לפני כן הוא קיבל החלטה שמוציאה אותם מכלל ישראל.

מיקי לוי: אתם מוותרים כאן על שישה מיליון יהודים בקלות יתרה.

מיקי לוי: זה מה שאמר ראש הממשלה.

מיקי לוי: ועשו טוב נשיאי יהדות התפוצות שהיום ביטלו את ארוחת הערב אתו.

מיקי לוי: וכשנפגשתי היום עם חלק מהם, שאלתי: מה יקרה כראש הממשלה יגיע עוד הפעם לארצות הברית?

מיקי לוי: הרי עם האנגלית הטובה ועוד בדיחה אחת, כולכם תטפחו על כתפו.

מיקי לוי: וככה זה מתנהל.

מיקי לוי: שישה מיליון יהודים – זה מה שאתם מוציאים מכלל ישראל.

מיקי לוי: לא יכולתם להגיע לפשרה, בכותל הדרומי, שם למטה?

מיקי לוי: הרי אני מכיר את האזור היטב.

מיקי לוי: למי זה היה מפריע?

מיקי לוי: גם אם לא הייתם ממהרים לבטל את המתווה והייתם משאירים אותו עמום כזה, אז המשבר לא היה נוצר.

מיקי לוי: מה קרה שאצה רצה לכם הדרך לבטל את המתווה הזה, שלא היה חתום אפילו?

מיקי לוי: והרי לא יבואו הנה, ולא יהיו פה, ולא יתמכו, ויפגעו בכלכלה.

מיקי לוי: ומה יעשו חלק מכם כשיתהווה חוק כלשהו עוד הפעם כדי לעשות מתווה בכותל?

מיקי לוי: מה תעשה חברת הכנסת רחל עזריה, שהוציאו את הקהל הגדול שהיא תומכת בו מקהל ישראל?

מיקי לוי: מה היא תעשה – תצביע נגד?

מיקי לוי: שישה מיליון יהודים אתם הוצאתם מכלל ישראל, אחינו בני ישראל.

מיקי לוי: חצופים.

מאיר כהן: תודה רבה לאדוני.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים לחברת הכנסת יעל כהן-פארן – לא נמצאת; חבר הכנסת אכרם חסון – לא נמצא; חברת הכנסת סויד – לא נמצאת; חברת הכנסת השכל – לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותי, חברי חברי הכנסת, בשבת, ביום ראשון, אמרנו אחד לשני שבוע טוב, ראש חודש טוב, ראש חודש תמוז – חודש תמוז, שבו אנחנו נציין עוד מעט את י"ז בתמוז, שממנו נתחיל ימי אבל עד תשעה באב, שלושת השבועות.

עליזה לביא: על מה ולמה?

עליזה לביא: תשעה באב, חורבן הבית, שנאת חינם.

עליזה לביא: וממשלת ישראל, בחסות ראש ממשלת ישראל, החליטה באותה תקופה ממש, באותה תקופת זמן ממש, לומר חד-משמעית ולנקוט קו של שנאה ושל חוסר הבנה – ובכייה לדורות.

עליזה לביא: יום שחור היה לנו אתמול.

עליזה לביא: יום שחור היה לנו אתמול.

עליזה לביא: ודווקא אתם, חברי היקרים – –

יגאל גואטה: – – –

עליזה לביא: – – חברי היקרים, שאתם יודעים גם יד מחבקת וגם יד תומכת.

עליזה לביא: כמו שגדלתם בבתים שמקבלים את הגם-וגם, ולא את האו–או המחמיר, החרדי המחמיר – –

יגאל גואטה: – – –

עליזה לביא: – – יקירי, באמת, חבר הכנסת גואטה, למה?

עליזה לביא: יש פה קו שזור בגיור, ובמקוואות, ובכותל.

עליזה לביא: למה לנעול את הדלת בפני האחים שלנו?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: בשביל מה זה טוב?

עליזה לביא: למה זה טוב?

יגאל גואטה: כי הם לא פה בכלל.

יגאל גואטה: לא פה.

יגאל גואטה: לא פה.

עליזה לביא: יושב סטודנט בבוסטון ואומר לעצמו: האחים שלי בישראל לא נותנים לי, לא נותנים לי מקום בכותל.

יגאל גואטה: הם לא באים לפה בכלל.

עליזה לביא: לא, זה לא – – –

יגאל גואטה: הילדים שלהם לא מתגייסים פה.

עליזה לביא: אתה יודע, יש חבר'ה שכל מה שהם זוכרים ויודעים זה שיש להם את הכותל המערבי, שריד בית-מקדשנו.

עליזה לביא: הם רוצים לבוא ולהתפלל.

עליזה לביא: הם מורגלים אחרת.

יגאל גואטה: אבל הם לא באים להתפלל.

עליזה לביא: והיה פה מתווה – מה?

יגאל גואטה: הם לא באים להתפלל בכלל.

עליזה לביא: מי אמר לך?

עליזה לביא: מי אמר שהם לא מתפללים?

מאיר כהן: לא, חבר הכנסת גואטה.

מאיר כהן: זה שלוש דקות.

מאיר כהן: תשמעו אותה עתה בניחותא.

עליזה לביא: זו תפילה אישית אל בורא העולם.

יגאל גואטה: זה מועדון חברים.

עליזה לביא: אתה יודע מה?

עליזה לביא: תגדיר את זה אתה איך שאתה רוצה להגדיר את זה, אבל מי כמוך יודע – –

יגאל גואטה: ניתן להם את הרצליה.

עליזה לביא: – – מי כמוך יודע שתפילה אישית ביהדות היא הרבה יותר משמעותית – הרי תפילת חנה, תפילת חנה, שעל בסיסה כל התפילות בעם ישראל.

עליזה לביא: אז אתה תבוא ותגיד – ואתה יודע כמה אני מעריכה אותך – אתה תבוא ותגיד שזה מועדון חברים, ואלה תפילות, ואלה לא תפילות?

עליזה לביא: וישב מזכיר ממשלה, שהיום הוא היועץ המשפטי, והתווה באמת תוואי של רחבה שתיתן מענה, שתהיה קשובה, שתהיה רגישה, שיהיו בה נציגים גם מאלה וגם מאלה.

עליזה לביא: הרי זה לא מפריע לאף אחד.

יגאל גואטה: – – –

עליזה לביא: רגע, חברים.

עליזה לביא: תשמע, כשסבתא שלי הגיעה מאפגניסטן לפני 100 שנים, כן?

עליזה לביא: לפני 100 שנים כשהיא הגיעה מאפגניסטן – וסבתא שלי הלכה כמעט כל יום לכותל משכונת הבוכרים – לא הייתה מחיצה.

עליזה לביא: ואתה יודע שהלכו משפחות-משפחות להתפלל בכותל המערבי, וכל מי שדיבר דיבר בשפתו, ואנשים שלא ידעו עברית – –

מאיר כהן: תודה רבה.

עליזה לביא: – – התפללו בשפת הגעגוע.

עליזה לביא: אז אנחנו נבוא ונגיד: מועדון חברים או מועדון חברות?

עליזה לביא: חברים, יש לנו אחריות.

עליזה לביא: אנחנו כאן, במשמרת שלנו, צריכים לבוא ולראות איך ממשיכים הלאה.

עליזה לביא: תעזבו את הפוליטיקה העלובה בצד ובואו נקרא כולנו – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

עליזה לביא: – – אחינו אתם, ולכולם צריך להיות מקום בכותל.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חיליק בר, בבקשה, אדוני – לא נמצא; אליעזר מוזס, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה דווקא כמובן לחזק את ראש הממשלה בהחלטתו לבטל ולהקפיא את מתווה הכותל – אי-אפשר ככה לדבר.

מאיר כהן: אני מבקש, יוסי יונה.

מאיר כהן: כן, אדוני התלמיד, שתקת, זה מישהו אחר.

מאיר כהן: בבקשה.

יוסי יונה: המורה, זה לא אני.

מאיר כהן: אני מבקש.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כעשרה מיליון איש, או למעלה מעשרה מיליון איש, מבקרים כל שנה בכותל המערבי.

מנחם אליעזר מוזס: גברת לביא, תאזיני לי.

מנחם אליעזר מוזס: למעלה מעשרה מיליון איש מבקרים בכותל המערבי, ומתנהגים בהתנהגות נורמטיבית, ומכבדים את המקום, ומכבדים את התנהלות המקום, כפי שמקובל עוד מימי המשנה, מלפני אלפיים שנה.

מנחם אליעזר מוזס: ואל תספרו לי על אפגניסטן וכל הדברים המעניינים האלה, כי במשנה כבר כתוב, לפני אלפיים שנה, שעשו תיקון גדול בשמחת בית-השואבה כשהפרידו בין גברים לנשים.

מנחם אליעזר מוזס: הכותל המערבי הוא בית-הכנסת המרכזי של העם היהודי, כמו שישעיהו הנביא אומר בחזונו: "כי ביתי בית תפִלה יקרא לכל העמים".

מנחם אליעזר מוזס: יכולים כולם לבוא לבקר, יכולים לבוא רפורמים, קונסרבטיבים, אבל תכבדו את המקום, כמו שמכבדים, להבדיל, במסגד או במנזר, במקומות אחרים.

מנחם אליעזר מוזס: למה לא מבינים את הדבר הזה?

מנחם אליעזר מוזס: למה מגיעות לשם 50 או 20 או 40 נשים בראש חודש, פעם בחודש, ובאות להפוך את הקערה על פיה, כאשר ישנם יהודים שמאז ימי מלחמת ששת הימים עוד לא החסירו חצות לילה אחד בתיקון חצות על יד הכותל המערבי?

מנחם אליעזר מוזס: ואני מכיר אנשים – תבואו במנייני נץ החמה, לפנות בוקר, ב-03:00–04:00.

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה לנו כאן?

מנחם אליעזר מוזס: באים פשוט להפריע למנהגים aל המקום.

מנחם אליעזר מוזס: האם חסר מקום להתפלל, אם הם רוצים, כרצונם?

מנחם אליעזר מוזס: למה בדיוק בכותל המערבי?

מנחם אליעזר מוזס: למה במקום שהתגעגענו והתפללנו אליו אלפי שנים?

מנחם אליעזר מוזס: למה לנו הדבר הזה?

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו מבקשים: כל היהודים רצויים, אבל תכבדו אותנו כפי המנהגים.

מנחם אליעזר מוזס: ואנחנו גם היינו רוצים שהפלגנות, אדוני היושב-ראש, שיש בארצות הברית – רפורמים, קונסרבטיבים, אורתודוקסים ועוד כמה וכמה – אל תעבירו לנו את החלוקה הזאת, את הפלגנות הזאת, לארץ ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: כן.

מנחם אליעזר מוזס: אלא אם כן תצא רשימה רפורמית לבחירות ויקבלו מנדטים לפחות כמו יהדות התורה, או כמו יש עתיד או כמו ש"ס, ואז הם ישנו אולי מלכות שמים; אז – מה, תהיה לנו ברירה?

מנחם אליעזר מוזס: אבל בינתיים הם יושבים על סיר הבשר בחוץ-לארץ, כל ארגוני הרפורמים האלה, ולא מעזים אפילו כאן לצאת לבחירות, שלא לדבר על ההמשכיות של הנוער שלהם, שמתבוללים, לצערי הרב, ולא לחינם, 6,000 מתבוללים בשנה.

מנחם אליעזר מוזס: איפה אנחנו חיים?

מנחם אליעזר מוזס: איפה אנחנו קיימים, אדוני היושב-ראש?

מאיר כהן: תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: תן לי משפט מסכם.

מאיר כהן: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: בכל אופן, אני מבקש: בואו, כולם מכובדים, כולם מקובלים עלינו, אבל אל תשנו את מנהגי המקום, ותכבדו את המקום הקדוש לכל עם ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: מה הבעיה?

מאיר כהן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת; חברת הכנסת סבטלובה – מוותרת; חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חבר הכנסת ברושי – מוותר?

מאיר כהן: לא, סליחה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אני מבין שאתה רוצה לדבר על קורס המג"דים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, היום התקיים דיון על מצב הבריאות בגליל המערבי.

איתן ברושי: פגשתי פה את רעיה שטראוס, שהיא מהפטרונים הגדולים של הגליל, לצערי היא "זכתה" לפני שנה להתקפה חסרת רסן משר האוצר.

איתן ברושי: פגשתי פה את ראש העיר מעלות ואת ראש מועצת מטה אשר, וראינו בכנס הרצליה, וגם בתקשורת, שמדברים על היערכות מיוחדת בגבול הלבנון, יישובים שהם ממש יישובי הגדר וקו העימות, וצה"ל מודיע – הוא לא יכול להסתיר – על כוונתו להציב חומות וגדרות.

איתן ברושי: והנה, בתקופה כזאת, כשצריך לחזק את ההתיישבות, לחזק את הביטחון של מי שבגופו הוא חומת המגן ויושב על הגדרות, בתקופה הזאת מוצאת ממשלת ישראל לנכון לייבש את בית-החולים בנהריה, לתקוע מקלות בגלגלי הרפואה בצפת, פוריה, עפולה, וגם נצרת, ומקומות נוספים בצפון.

איתן ברושי: אבל בית-החולים בנהריה – אדוני היושב-ראש, אתה היית שותף אתנו לדיון שלא הסתיים, יחד עם חברים נוספים, בגירעון העצום שנוצר עקב טיפול בפצועים הסורים, ואין עוררין על החשיבות של זה אבל מעולם לא הייתה כוונה שזה יהיה על חשבון מאות אלפי תושבי הגליל והצפון.

איתן ברושי: והנה, תראו איזו ממשלה ימנית עם שתי ידיים שמאליות – אני חוזר, ממשלה ימנית עם שתי ידיים שמאליות – שלא מסוגלת לבצע תיאום בין משרד הביטחון, משרד האוצר, משרד הבריאות וגורמים נוספים, לכסות את ההוצאות בפועל של טיפול בפצועים קשה שמובאים על ידי כוחות הביטחון מהגדר שנבנתה לבית-החולים בנהריה.

איתן ברושי: מנהל בית-החולים, ד"ר ברהום, כשביקרתי אתו את הפצועים הסורים – כמובן הוא מדבר ערבית, אני לא, אבל ראית מצד אחד פצועים קשה מאוד, ומצד שני טיפול מסור מאוד, ועכשיו ממנים לו חשב מלווה.

איתן ברושי: על זה אתה בא לברך, ומישהו מקלל, אתה בא לטפל – ומישהו לא משלם.

איתן ברושי: איזה שלומיאליות.

איתן ברושי: אבל מה המחיר שמשלמים התושבים – בין היתר, על פי דוחות מוסמכים של הממשלה, בצפון אנשים חיים פחות, כלומר המשאבים והרופאים הם קודם כול במרכז.

איתן ברושי: וממשלה שאומרת שצריך לשבת בקצוות, בנגב ובגליל, מחזקת את המרכז.

איתן ברושי: איזה שלומיאליות יכולה להיות יותר מזה, שעושים הפוך?

איתן ברושי: כאשר קלטו את העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר, אריק שרון, זיכרונו לברכה, ידע שזאת הזדמנות לממש חזון ביעדים לאומיים של פיזור האוכלוסייה וחיזוק הפריפריה.

איתן ברושי: והנה, הממשלה, בראשות כחלון, מפקיעה שטחים חקלאיים במרכז, יוצרת בנייה באזורים של כאילו ביקוש, בניגוד לציונות ולהתיישבות, ועוד מחלישה את השירות הרפואי.

איתן ברושי: בלי שירות רפואי, בלי ביטחון רפואי, לא יהיה שום פיזור אוכלוסייה.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לכולם, השליחות היא לא לכל החיים.

איתן ברושי: כדי לשבת במקומות הקשים צריך לפחות לקבל ביטחון ותעסוקה.

איתן ברושי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את הזמן שלי לדבר דווקא על הצעת החוק הזאת, כי הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה.

דב חנין: אני רוצה לברך את משרד האוצר על המהלך הזה.

דב חנין: אני חושב שאכן צריך לאסור מסחר באופציות בינאריות.

דב חנין: אני חושב שזאת בהחלט דוגמה למכשיר פיננסי רעיל ומסוכן.

דב חנין: אבל אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת – זה לא המכשיר הפיננסי הרעיל היחיד.

דב חנין: אמר פה סגן שר האוצר, ובצדק, שקשה לקבל החלטות רציונליות לגבי אופציות בינאריות, והוא צודק.

דב חנין: האם לגבי כל המכשירים הפיננסיים האחרים שמותרים היום אפשר לקבל החלטות רציונליות?

דב חנין: אמר סגן שר האוצר כאן, ובצדק: אנחנו בעצם צריכים להבין שהשקעה באופציה בינארית כמוה כהגרלה.

דב חנין: האם הדברים האלה אינם נכונים לגבי מכשירים אחרים שהיום כן מוצעים בשוק שלנו?

דב חנין: הגישה חייבת להיות גישה של הגנת הציבור.

דב חנין: הבורסה היא מקום מאוד מאוד מסוכן, ואנחנו יודעים מהניסיון ההיסטורי ב-2008, שמכשירים פיננסיים חסרי רגולציה חזקה עלולים להוביל לא רק לפגיעה בהשקעות של הציבור, לא רק לפגיעה בחסכונות של הציבור, לא רק אפילו למצב שאנשים יכולים להפוך לעניים, אלא לחורבן כלכלי ופיננסי גדול מאוד.

דב חנין: המשבר של 2008 נגרם, כזכור לנו, בגלל אותה אידאולוגיה ותפיסה כלכלית שאמרה: בואו נמציא ונייצר מכשירים פיננסיים חדשים, שאין להם שום קשר לערך אמיתי, אין מאחוריהם שום ערך ממשי בעולם המציאות, הם כולם בעצם פיקציה פיננסית.

דב חנין: ואני אומר, אדוני היושב-ראש, למשרד האוצר ולממשלה, שצריך להמשיך בכיוון הזה; יש מכשירים פיננסיים נוספים שמוצעים היום לציבור והם מכשירים ספקולטיביים ורעילים, והמדינה צריכה להתגייס כדי להגן על הציבור מפני המכשירים האלה.

דב חנין: אני תומך בהצעת החוק הזאת, ואני מקווה שבמהלך ההכנה שלה לקריאה שנייה ושלישית, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אנחנו נוכל להרחיב את ההגנה על הציבור גם להגנה מפני מכשירים ספקולטיביים ורעילים נוספים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת גפני, אני שמח שאתה פה.

יואל חסון: שר הדתות אזולאי – אני שמח שאתם פה; אני לא כועס עליכם, אתם חיים בעולם של פעם – אתם עדיין חיים בעולם של פעם.

יואל חסון: אתם עדיין חושבים שהעולם הוא כמו שהרבנים של הרבנים של הרבנים שלכם מלמדים אתכם.

יואל חסון: אני רוצה להזכיר לך משהו, חבר הכנסת גפני, פעם, בכנסת השמונה-עשרה, כשדחית את ההסדר שהיה עם קדימה לגבי הגיוס, אני אמרתי לך מעל הדוכן הזה, פה – הסתכלתי לך בעיניים כמו עכשיו, ובאהבה, כי אני באמת אוהב ומעריך אותך – הסתכלתי לך בעיניים ואמרתי לך: אתה תתגעגע אלינו, אתה תתגעגע אלינו.

יואל חסון: וראית מה קרה כמה חודשים אחרי, מה קיבלת ואיזה עונש קיבלת, אתה והציבור שלך, עונש שלא חשבתי שאתם צריכים לקבל.

יואל חסון: עכשיו אני אומר לך, אני גדלתי בבית סופר-יהודי, מסורתי, רוב חברי פה גדלו בבתים כאלה.

יואל חסון: כולנו יהודים, אני לא חושב שאתה יהודי יותר ממני ואני יהודי פחות ממך.

יואל חסון: כולנו יהודים, ואתה צריך להבין שאי-אפשר להתעלם מהיהודים שנמצאים בעיקר בארצות הברית, ואתה יודע ואתה מכיר כמה קשה להיות יהודי בגולה; כשאתה רוצה ללכת לבית-כנסת, אתה בסך הכול חוצה את הכביש, אין לך בעיה – יש לך מספיק בתי-כנסת במרחב.

יואל חסון: כשיהודי בארצות הברית רוצה ללכת לבית-כנסת, אם הוא לא ייכנס לאוטו – –

רחל עזריה: – – –

יואל חסון: – – וייסע לבית-הכנסת, הוא לא ילך לבית-כנסת.

עודד פורר: – – –

יואל חסון: הוא לא ילך לבית-כנסת.

יואל חסון: והוא לא עושה את זה כי הוא רוצה – זה לא נוצר כי הם רצו.

יואל חסון: זה נוצר כי אין ברירה.

יואל חסון: אז מה, הם פחות יהודים מאתנו?

יואל חסון: אז כשאנחנו אומרים להם שהאור הגדול והבית של כל העם היהודי נמצא כאן, אנחנו סוגרים בפניהם את השערים של הכותל – הכותל המערבי – של המקום הזה?

יואל חסון: אתה יודע, אני אומר, איזה אומץ אתה צריך, חבר הכנסת גפני, כדי לעשות את זה, איזה אומץ – אני אומר לך ואני פונה אליך באהבה גדולה, לכולכם: לדבר הזה חייב להימצא פתרון.

יואל חסון: הקרע הוא קרע גדול.

יואל חסון: הפגיעה היא פגיעה גדולה.

יואל חסון: אנחנו, העם היהודי, אנחנו מעטים; אין לנו היכולת להרשות לעצמנו להחליט מי יותר ומי פחות.

יואל חסון: אני מסיים, אדוני.

יואל חסון: תן לי עוד שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

יואל חסון: אין לנו.

יואל חסון: ואני אומר את זה בדם לבי.

יואל חסון: אתה יודע מה?

יואל חסון: אני חושב שהחלטת הממשלה האחרונה – השנתיים האלה באמת מילאו אותנו בהחלטות ממשלה נוראיות.

יואל חסון: וגם חוקים.

יואל חסון: זה הדבר הראשון, באמת, שמדיר שינה מכל מי שחרד לעתיד העם היהודי, חבר הכנסת גפני.

יואל חסון: תאמין לי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת גפני, אחרון הדוברים, לפני שאנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

קריאה: ניירות ערך בדקת – – –

מאיר כהן: הוא בוודאי יתייחס רק להצעת החוק, כולו.

קריאה: – – –

מאיר כהן: כן, כן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש.

משה גפני: א.

משה גפני: אני מודה לך על שאפשרת לי לעלות לדבר.

משה גפני: הצעת החוק שהעלה חבר הכנסת סגן השר יצחק כהן על האופציות הבינאריות היא הצעת חוק מצוינת, אני משבח את משרד האוצר על כך.

משה גפני: אני באמת מתכוון לקיים דיונים אינטנסיביים כדי לקדם את העניין הזה.

משה גפני: אני רוצה להיות כן אתך, אדוני היושב-ראש:

משה גפני: אני עליתי לכאן לדבר בעקבות כמה דברים שנאמרו כאן – –

קריאה: – – –

משה גפני: – – אני לא רוצה להזכיר שם של מישהו מוגדר, כי אז אולי אני אקדם אותו בפריימריז, אבל כמה – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: כן, כן, כן.

משה גפני: – – אבל כמה, כמה נאומים.

משה גפני: אני – – –

אלעזר שטרן: – – –

יואב קיש: גפני, אין לו פריימריז.

משה גפני: אני מתחייב – –

יואב קיש: גפני, אין לו פריימריז.

משה גפני: – – רבותי חברי הכנסת – אין לי הרבה זמן – –

מאיר כהן: – – –

משה גפני: – – אני מתחייב בשם הסיעות הדתיות – – –

מאיר כהן: כמדומני, הוא התכוון לחברת הכנסת עליזה לביא.

יואב קיש: אין להם פריימריז.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

משה גפני: אני מתחייב בשם הסיעות הדתיות והחרדיות – אנחנו לא מבקשים את חוק הגיור.

אלעזר שטרן: זה אותו דבר.

אלעזר שטרן: מה זה – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: חברים, חברים, חברים – –

קריאות: – – –

משה גפני: – – –

מאיר כהן: – – אני יודע.

מאיר כהן: חבריא, אני יודע שזה טעון.

אלעזר שטרן: – – – בממשלה כולם חרדים – – –

משה גפני: אני מתחייב בשמי, בסדר?

קריאה: – – –

משה גפני: תירגע.

קריאה: – – –

משה גפני: אני מתחייב שאנחנו מוותרים על החקיקה בנושא של הגיור – – –

אלעזר שטרן: היא לא עוברת, אין לכם סיכוי גם ככה.

רחל עזריה: – – –

מאיר כהן: א

מאיר כהן: לעזר – – –

משה גפני: ניפגש – – –

אלעזר שטרן: – – –

מאיר כהן: א

מאיר כהן: לעזר – – –

אלעזר שטרן: ניפגש.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מתווה הכותל – כל מה שעומד על סדר-היום, אנחנו מוותרים על זה.

משה גפני: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, שהעם בישראל ידע: הכול נעשה – דיבר קודם חבר הכנסת חסון – בצדק, נדבר, נראה.

משה גפני: הרי אם תהיה שם, בכותל, הצורה הזאת שרוצים, אנחנו לא נוכל לבוא.

משה גפני: אף אחד לא מעוניין בזה.

משה גפני: רוצים להידבר.

משה גפני: מה שעושים זה לא באים לדבר עם מישהו, או עם הממשלה או עם הכנסת – הולכים לבג"ץ, אחד אחרי השני.

משה גפני: הכול בג"צים.

אלעזר שטרן: – – –

משה גפני: אני לא יכול לדבר עם – – –

קריאה: – – –

משה גפני: הכול בג"צים.

קריאה: גפני, בג"ץ – – –

קריאות: – – –

משה גפני: החוק – – –

אלעזר שטרן: זה לא נכון – – –

קריאה: אתה מוכן להידברות?

משה גפני: אני – – –

קריאה: אתה מוכן להידברות?

רחל עזריה: גם מה הקשר – – –

משה גפני: לא יודע, זו – –

נחמן שי: מחר הם בכנסת.

משה גפני: – – זו כנסת – –

נחמן שי: מחר הם בכנסת, אתה מוכן לבוא?

משה גפני: – – זו כנסת שאי-אפשר להביע בה דעה שונה.

נחמן שי: מחר הם בכנסת – – –

מיכל בירן: – – –

משה גפני: אי-אפשר להביע דעה שונה.

מאיר כהן: אני – – –

קסניה סבטלובה: – – –

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – – –

מאיר כהן: חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת גפני – – –

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – –

מאיר כהן: בבקשה.

נחמן שי: – – –

משה גפני: – – אני מבקש לומר: כל הנושאים שעלו כאן בשנתיים האחרונות, כל הנושאים שנוגעים בדת ומדינה, באו בעקבות בג"ץ.

משה גפני: עכשיו, מעולם – מעולם, מאז קום המדינה, בג"ץ לא פסק לטובת הנושאים היהודיים.

משה גפני: הוא מעולם לא פסק לטובת הציבור הדתי והחרדי.

משה גפני: מעולם.

משה גפני: לא הייתה פסיקה אחת שנוגעת ביחסי דת ומדינה שבה בית-המשפט פסק לטובתנו.

אלעזר שטרן: זה לא נכון – – –

משה גפני: אז לא נכון.

אלעזר שטרן: – – –

משה גפני: אתה מדבר נכון.

אלעזר שטרן: זה לא נכון.

משה גפני: אתה מדבר נכון.

אלעזר שטרן: – – –

משה גפני: אפילו את התפילה לשלום המדינה לא אמרת נכון.

אלעזר שטרן: – – –

משה גפני: אני מבקש לומר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני אומר לחברי הכנסת הרציניים, לא אלה שצועקים, אלה שמדברים לעניין – לא כמוני, אלה שמדברים לעניין – –

נחמן שי: נו, באמת, גפני.

משה גפני: – – אני אומר עכשיו, מעל הדוכן המכובד הזה – –

נחמן שי: – – – מחר.

משה גפני: – – תסירו את הבג"צים – –

נחמן שי: אה – – –

משה גפני: – – אנחנו נסיר את החוקים.

משה גפני: נשב אנחנו ונדבר – אנחנו, כאן, לא הרפורמים שיושבים בארצות הברית ושולחים לנו הוראות.

נחמן שי: אה – – –

משה גפני: אתם – אתם נבחרתם על ידי הציבור, אתם מייצגים עמדות בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו נשב ונדבר אתכם.

משה גפני: כמו שאנחנו מדברים על הרבה מאוד דברים, נדבר גם על זה.

משה גפני: ובתנאי שלא תכפו עלינו החלטות בג"ץ, שהן חד-משמעית בעד הרפורמים, נגד הנושאים היהודיים של מדינת ישראל.

קריאה: – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

משה גפני: ולכן, אם אתם רציניים, וכנים דבריכם – ובזה אני מסיים – משל למה הדבר דומה?

משה גפני: למי שרצח את אביו והוא בא אחרי זה לבית-המשפט ומבקש: תרחם עלי, כי אני יתום.

קריאה: – – –

משה גפני: אתם הולכים לבג"צים ובאים אלינו בטענות.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

משה גפני: אני בעד החוק.

מאיר כהן: כן, בוודאי.

מאיר כהן: אם כן, שב, אדוני, ואנחנו נעבור להצבעה.

מאיר כהן: להזכירכם, אנחנו מצביעים על הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 64), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: אני אבקש מכולם לשבת במקומותיהם, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 64), התשע"ז–2017, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: 31 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר – חבר הכנסת גפני – –

יעל כהן-פארן: אפשר – – –

רחל עזריה: – – –

מאיר כהן: – – ותועבר לוועדת הכספים להכנה לשאר הקריאות.

מאיר כהן: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה.

רחל עזריה: – – – רפורמות, רפורמות.

מאיר כהן: סליחה?

רחל עזריה: רפורמות.

מאיר כהן: לא שמעתי – רפורמות.

מאיר כהן: אוקיי, אם כך, זה יועבר לוועדת הכנסת, ושם תתקבל החלטה.

יעל כהן-פארן: – – –

רחל עזריה: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – –

מיקי לוי: – – –

נאזם בדר: – – הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (מס' 10), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: כמו כן, אודיע

נאזם בדר: כם כי חבר הכנסת איציק שמולי ביקש להסיר את שמו – –

משה גפני: – – – רפורמות – – –

נאזם בדר: – – מהצעת חוק מגבלות על השעיית עובדים בטרם הגשת כתב אישום, התשע"ז–2017 – –

רחל עזריה: – – –

נאזם בדר: – – מס' פ/4034/20.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, חברי, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להחלטת ועדת הכנסת בדבר הארכת תוקף – הארכת תוקף כהונה של הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, המזרח והבלקן.

מאיר כהן: אנחנו נצביע לאחר הודעתו של חבר הכנסת, יושב-ראש הוועדה, יואב קיש.

מאיר כהן: בבקשה.

): תודה, כבוד היושב-ראש, יש לי הודעה.

): את ההצבעה נעשה – באמת כמו שאמרת – על הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, המזרח והבלקן, ויש עוד הודעה שדורשת הצבעה.

): אז אני מתחיל בהודעה שלא דורשת הצבעה, ברשותך.

מאיר כהן: רגע, זה לא בסדר-היום.

): כן – – –

מאיר כהן: אתה, יש אישור של – – –

): מוסיפים, מוסיפים, נוסיף.

): אתה רוצה – אני, יש לי קודם כול הודעה שלא קשורה להצבעה, אני יכול להתחיל בה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: כן.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזה על חילופי אישים בוועדות שלהלן: מטעם הרשימה המשותפת:

): בוועדת הכלכלה – במקום חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יכהן חבר הכנסת ג'מעה אזברגה; בוועדת הכספים – במקום חבר הכנסת באסל גטאס, שהתפטר מהכנסת, יכהן חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

): עכשיו אני עובר להודעה על הצעת ועדת הכנסת להארכת תקופת הכהונה של הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן.

): ביום י"ב בשבט התשע"ז, 7 בפברואר 2017, החליטה הכנסת להקים ועדה מיוחדת בנושא פרשת היעלמותם של ילדי תימן, המזרח והבלקן, לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

): הכנסת קבעה כי הוועדה תכהן עד ליום ט"ז בחשון התשע"ח, 6 בנובמבר 2017.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת להאריך את כהונתה של הוועדה המיוחדת עד סוף כנס החורף הקרוב, שיפתח ביום ב' בחשון התשע"ח, 22 באוקטובר 2017 – כתוב לי פה בטעות 2018 – ועד לסיומו, שזה בסביבות חודש מרס 2018; מועדי הכנסים הבאים טרם נקבעו פשוט.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו בהצבעה – וברשותך, אני אשאר פה ולא אצביע.

מאיר כהן: לא, יש דובר אחד.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, לפני שאנחנו עוברים – בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ביום רביעי שעבר הייתה לי הזכות להשתתף בהפגנה מאוד מרגשת במרכז ירושלים בעניין של המאבק להכרה, לתיקון, לצדק ולריפוי הפצע הזה שנקרא פרשת ילדי תימן, המזרח והבלקן.

דב חנין: זו הייתה הפגנה מרגשת, כי התכנסו בה המוני אנשים שבאו בעצם לספר סיפור כואב ואישי, סיפור שרבים מאתנו לא הכירו.

דב חנין: אני חייב להודות שגם אני לא הכרתי את כל הסיפורים האלה.

דב חנין: שמענו שם, ברחבת המשביר בירושלים, אישה ואיש ועוד אישה ועוד איש, אחד אחרי השני והשנייה, עולים ומספרים מדם לבם את הסיפורים הקשים על ילד קטן שנעלם; על ילדה קטנה שנעלמה; על האימא שתמיד הייתה אומרת להם: הייתה לכם אחות, היה לכם אח.

דב חנין: והסיפורים האלה, אדוני היושב-ראש, לאורך שנים נאמרו בשקט, ומי שרצה לומר אותם בקול רם הושתק או התייחסו אליו כאל פרובוקטור, שקרן, משוגע, עושה צרות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הפצעים האלה, שנגרמו ב-1948, ב-1949 ואחר כך בשנות ה-50 הם פצעים קשים.

דב חנין: אני מכיר את הדעה שאומרת: העבר עבר, מה שעבר נגמר ומאחורינו – אִלי פאת מאת' מה שהיה נגמר.

דב חנין: זו גישה לא נכונה.

דב חנין: הדרך לטפל בפצע היא לא לטייח אותו; הדרך לרפא פצע עוברת בדיוק דרך החוליות האלה של הכרה, של צדק ושל ריפוי.

דב חנין: ולכן, העבר הזה הוא עבר שמחייב טיפול.

דב חנין: אבל, אדוני היושב-ראש, אנחנו איננו עוסקים רק בעבר, אנחנו עוסקים כאן גם בהווה – אנחנו עוסקים באותם אנשים שמגיעים לוועדה בראשות חברת הכנסת קורן.

דב חנין: ואני מגיע לוועדה הזאת ורואה את האנשים שחיים עד עצם היום הזה עם הכאב, עם הכאב על מה שהיה בעבר הרחוק מאוד, ועם מה שהיה בעבר הפחות-רחוק כאשר לא רצו לשמוע, ולא רצו להקשיב, ולא רצו לקבל, ולא רצו להתייחס.

דב חנין: ולכן, אנחנו לא עוסקים כאן רק בריפוי פצעי עבר – אנחנו עוסקים כאן גם בריפוי פצעי הווה.

דב חנין: ואנחנו עוסקים כאן גם בלקחים שהחברה הישראלית חייבת ללמוד מהפרשה הזאת לעתיד – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

דב חנין: – – לא רק מהפרשה אלא גם מההשתקה שלה.

דב חנין: אני רוצה רק לסיים ולהביע הערכה לפעילות ולפעילים של עמותת עמרם ושל אחים וקיימים, אותם אנשים שלאורך שנים נאבקים בנושא הזה, וכמובן להביע תמיכה בהארכת המנדט של הוועדה הזאת, להביע הערכה לחברת הכנסת קורן – –

מאיר כהן: תודה רבה.

דב חנין: – – שעושה עבודה חשובה בעניין הזה, ולאחל לכולנו שאנחנו אכן נתקדם בדרך הזאת של הכרה, צדק וריפוי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו ניגשים להצבעה לאשר את החלטת ועדת הכנסת בדבר הארכת משך הכהונה של הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, נא לשבת במקומות.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה – 26 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להאריך את משך כהונת הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן נתקבלה.

מאיר כהן: אם כן, החלטת הוועדה אושרה.

מאיר כהן: בעד – 26, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/713); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק שבסעיף 13: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 195) (הרחבת ההגדרה "ילד" לעניין ביטוח נפגעי עבודה), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, אדוני.

משה גפני: חבר הכנסת חיים ילין, העברנו את החוק שלך בוועדת השרים אתמול ולא אחייך?

חיים ילין: – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפני הכנסת הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 195) (הרחבת ההגדרה "ילד" לעניין ביטוח נפגעי עבודה), התשע"ז–2017.

משה גפני: היוזמים של החוק הזה מלבדי: חבר הכנסת אורי מקלב, יעקב אשר, אלי אלאלוף, עודד פורר, איציק שמולי, אילן גילאון, מאיר כהן, בצלאל סמוטריץ, יגאל גואטה, אחמד טיבי ודוד ביטן.

משה גפני: הצעת החוק הזאת באה לתקן חוק שהעברנו בעבר: יתום עד גיל 20 שלומד במוסד על-תיכוני יהיה זכאי לקצבה שמקבל יתום.

משה גפני: החוק הזה עבר, נדמה לי, בכנסת השמונה-עשרה, או בכנסת הנוכחית, אני כבר לא זוכר.

משה גפני: התגלתה טעות, ואם האבא או האימא נפטרו בתאונת עבודה – נפגעי עבודה לא כלולים בחוק הזה.

משה גפני: אנחנו ביקשנו לתקן את זה, אין סיבה שזה לא יהיה בפנים.

משה גפני: ובמהלך הדיון בוועדת העבודה והרווחה התברר שגם דמי מחיה הוא איננו מקבל.

משה גפני: על כן, בחוק הזה אנחנו מבקשים לתקן את שתי הטעויות הללו: האחת – שיתום זה לא רק שהאבא נהרג בתאונה או שקרה לו משהו אחר, אלא גם אם נפגעו בתאונת עבודה, נהרגו בתאונת עבודה האבא או האימא, הבן יחשב כיתום לעניין מתן הקצבה הזאת של יתום; וגם להוסיף את הנושא של דמי מחיה, שזה דמי קיום, שיהיה בתוך החוק הזה.

משה גפני: זה עבר בוועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: אני משבח את אלי אלאלוף, יושב-ראש הוועדה, שניהל את הדיונים בעניין הזה, ואני מבקש, אדוני היושב-ראש, את תמיכת מליאת הכנסת בהצעת החוק.

משה גפני: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים על הצעת החוק לקריאה ראשונה: חברת הכנסת גלאון – לא נמצאת; חבר הכנסת שטרן – לא נמצא; חברת הכנסת זנדברג – לא נמצאת; חבר הכנסת אוחנה – לא נמצא; חברת הכנסת רוזין – לא נמצאת; חבר הכנסת גנאים – לא נמצא; חבר הכנסת בר-לב – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להרים את הכפפה, ידידי חבר הכנסת משה גפני, ואני רוצה להזמין אותך להידבר עם אותם יהודים שפנו לבג"ץ.

נחמן שי: נכון, הם לא אזרחים ישראלים, בחלקם; חלקם אזרחים ישראלים, חלקם לא.

נחמן שי: למה הם פסולים לשיח אתכם?

נחמן שי: הלוא כל מה שאני מוצא, ולא בפעם הראשונה, זה שמגדפים אותם, אומרים עליהם דברים איומים.

נחמן שי: איומים.

נחמן שי: אני לא רוצה לחזור – – –

משה גפני: – – –

נחמן שי: לא, לא, אני אומר – אני רוצה להחליף את השיח הזה, כי אני מאמין שאפשר למצוא שותפים.

נחמן שי: ולכן אני אומר: בואו לדבר.

משה גפני: – – –

נחמן שי: למה לא אִתם?

נחמן שי: א.

נחמן שי: לדבר אתי אתה תמיד מוזמן ואני אשמח לדבר אתך, אבל אני חושב שגם הם חלק מהשיח היהודי, ואי-אפשר לבטל אותם.

נחמן שי: אני יודע שדרכם שונה, אני יודע את זה, אבל אני חושב שאנחנו, ביהדות – אני לא אלמד אותך ביהדות שום דבר – – –

משה גפני: – – –

נחמן שי: אתם העברתם אליהם – – –

משה גפני: הם לא מדברים על עצמם, הם הגישו בג"ץ נגד הילדים שלנו.

נחמן שי: א.

נחמן שי: הם זה לא רק הם.

נחמן שי: גם אזרחים ישראלים שגרים בארץ הזאת הם שותפים לעניין.

משה גפני: הם פונים לעיתונאים.

נחמן שי: ב.

נחמן שי: אני חושב שהם יהודים והם חלק מהעם היהודי.

משה גפני: לא אמרתי שהם לא יהודים.

משה גפני: ישראל, אף על פי שחטא, ישראל הוא.

נחמן שי: ידידי גפני, אני אומר שאין לנו את הלוקסוס לנתק אותם מאתנו.

נחמן שי: אין לנו אותו.

משה גפני: שיעלו לארץ.

נחמן שי: חלקם עולים, חלקם לא עולים, מרביתם לא עולים.

נחמן שי: אבל עדיין, אתה לא היית רוצה לתת להם גט כריתות.

נחמן שי: לא היית רוצה לומר: הם לא אנחנו ואנחנו לא הם.

משה גפני: אני לא נותן להם גט.

משה גפני: הם יכולים לבוא לכותל, אין בעיה, כמו שאני בא.

נחמן שי: אבל הם רוצים להתפלל בדרכם.

נחמן שי: הם רוצים להתפלל בדרכם.

נחמן שי: אגב, כבר היינו שם, הפתרון כבר היה מונח, כבר הוסכם.

נחמן שי: יכול להיות שהם הגזימו בחגיגות, ויכול להיות שאחרים הגזימו.

נחמן שי: אבל אפשר היה לסיים את הוויכוח הזה.

נחמן שי: לא היה צריך להדליק אותו מחדש, זו הייתה טעות גם טקטית וגם אסטרטגית גדולה מאוד.

נחמן שי: אני לא מחפש ריב.

נחמן שי: באמת ובתמים לא.

נחמן שי: אני יושב אתם הרבה, משקיע בהם כמה שאני יכול, מתוך אמונה שהעם היהודי כולו עבר טראומה איומה במאה ה-20, ואנחנו לא יודעים מה מחכה לנו בעתיד.

נחמן שי: וכל יהודי שמתרחק מאתנו – תאמין לי שהכאב שלי הוא כמו הכאב שלך.

נחמן שי: כל נישואים, כל זוג שאני יודע שמתחתן יהודי עם לא יהודי, טרגדיה.

נחמן שי: אני מסכים אתך, והייתי שמח אם כולם היו מתחתנים עם יהודים.

נחמן שי: אבל אנחנו יודעים שגם התופעה הזאת קיימת, ואנחנו צריכים לחפש דרך לחיות גם אתה.

נחמן שי: אנחנו לא יכולים להרחיק אותם, כי אין לנו מספיק, אין לנו.

נחמן שי: ולכן אני אומר, אם אתם מוכנים לשיח הזה, ואני לא אהיה הראשון שאציע אותו, ולא אהיה הראשון שאדָחה, אפשר לקיים אותו.

נחמן שי: אפשר לקיים אותו אתם, אפשר לקיים אותו בתחומי הבית הזה, צריך לקיים אותו.

נחמן שי: אני חוזר ואומר, אין לנו שני עם יהודי, יש לנו רק עם יהודי אחד.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

נחמן שי: הוא קטן וקטֵן.

נחמן שי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת גליק – לא נמצא; חברת הכנסת אבקסיס – לא נמצאת; נחמיאס ורבין, חברת הכנסת – לא נמצאת; חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא; חברת הכנסת פארן – לא נמצאת; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר, אדוני.

חיים ילין: היא נמצאת, אבל היא לא יכולה לדבר.

מאיר כהן: אה, סליחה.

מאיר כהן: מוותרת.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד – לא נמצאת; חברת הכנסת השכל – לא נמצאת; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת; חבר הכנסת חיליק בר – לא נמצא; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת.

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם כבר אנחנו מדברים פה על הביטוח הלאומי, אי-אפשר שלא לגעת בסוגיה כואבת ביותר, הסוגיה של מיצוי זכויות במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: מדינה שהיא קודם כול בית למאות אלפי עולים, עולים ותיקים, עולים חדשים, שלעתים קרובות, לעתים קרובות יותר מדי, אינם מודעים לזכויותיהם.

קסניה סבטלובה: כתבה מזעזעת התפרסמה בעיתון הארץ ביום שישי הזה.

קסניה סבטלובה: זוג עם ילדים רבים, זוג שהם מעוטי יכולת וגם אינם דוברי השפה העברית, מתגוררים בדירת חדר אחד, ועל פי הקריטריונים של משרד השיכון, וגם של משרד העלייה והקליטה, אינם זכאים לדיור ציבורי.

קסניה סבטלובה: מדוע כך?

קסניה סבטלובה: הסיבה טמונה בכך שהזוג הזה לא היו מודעים כלל לכך שהם זכאים להבטחת הכנסה ממדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: לא ידעו.

קסניה סבטלובה: לא פנו כדי לקבל את הקצבה.

קסניה סבטלובה: כשאנחנו מדברים על הזכויות שמגיעות לאזרחים שמתקיימים פה בקושי רב ובאמת נאלצים לבחור בין חימום הבית שלהם לבין תרופות לבין אוכל לבין ספרים לילדים שלהם, אז אנחנו נמצאים במצב שבו אזרח חייב לחפש את המדינה וחייב לדרוש ממנה את הזכויות הבסיסיות ביותר, זכות קיום.

קסניה סבטלובה: מה זו הבטחת הכנסה?

קסניה סבטלובה: זו זכות קיום בסיסית שמגיעה על פי החוק לכל אחד שבאמת זקוק לכך.

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת שאנחנו צריכים להפוך את פני הדברים; אנחנו חייבים לדאוג לכך שהמדינה תבוא לחפש את האזרח, ותשאל אותו: האם אתה זקוק למשהו?

קסניה סבטלובה: האם יש לך חימום לבית שלך?

קסניה סבטלובה: האם יש לך אוכל ופרנסה לילדים שלך?

קסניה סבטלובה: האם מגיע לך דיור ציבורי?

קסניה סבטלובה: רבים יותר מדי, כ-27,000 מהם, עכשיו מחכים וממתינים לדיור הציבורי.

קסניה סבטלובה: אבל הם לפחות רשומים בתור הזה.

קסניה סבטלובה: יש אנשים שיכול להיות שיש להם זכאות, והם בכלל לא מודעים.

קסניה סבטלובה: אז ההצעה שהעלה שר הפנים אריה דרעי לפני כמה שנים רלוונטית גם היום, ואני מתכוונת להעלות אותה בתקופה הקרובה ביותר: להקים מרכזים למיצוי זכויות, שיהיו בכל עיר ועיר וידברו באותן שפות של העולים הרלוונטיים.

קסניה סבטלובה: יש לנו ערים במדינת ישראל ששם בסניפים של הביטוח הלאומי אין עובדים ואין פעילים שיוכלו לתרגם את הדברים לשפה האמהרית, לשפה הרוסית, והדבר הזה לא ייתכן.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו קוראים לעצמנו בית לאומי לכל יהודי על פני האדמה, אנחנו גם חייבים ליצור את התנאים לאותם האנשים, ולא לקרוא להם, ואחרי זה, כאשר הם כבר פה – שיתרסקו על פני המציאות ויסבלו ממחסור ובאמת ירגישו שהם זרים בארצם.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא יכולים להרשות את המצב הזה, לא כשאנחנו מדברים על יהודי התפוצות שכרגע מסתכלים עלינו כאן במדינת ישראל, על ההחלטות הבזויות שהתקבלו על ידי הממשלה בעצם לא להכיר בגיורים הפרטיים ולהדיח אותם, להדיר אותם מהכותל, זה פן אחד; הפן השני הוא כמובן הפן הכלכלי: יש עולים רבים שזקוקים לסיוע, ואנחנו צריכים להושיט להם יד, אנחנו צריכים לבוא אליהם, לדפוק להם על דלת הבית הדל שלהם שבו הם מתגוררים, ולשאול: חברים יקרים, אזרחים יקרים, שכנים יקרים, ישראלים יקרים, האם אתם זקוקים למשהו?

מאיר כהן: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: האם אנחנו יכולים לעזור?

קסניה סבטלובה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

מאיר כהן: עד שהוא יגיע: יש מתורגמנים, לא מספיק, אבל יש במוסדות הביטוח הלאומי, חייבים לתקן את זה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת פורר.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת מקלב, אנחנו נמצאים בחודש יוני למניינם.

עודד פורר: לפני 69 שנה בחודש הזה, בימים האלה – – –

משה גפני: – – –

עודד פורר: יוני, למניינם.

עודד פורר: בימים האלה, מה שנקרא, ירה התותח הקדוש על אלטלנה.

עודד פורר: ואז קבע מנחם בגין, בנאום מאוד נרגש, כמובן, לאותם חיילי האצ"ל: לא להשיב אש.

עודד פורר: וכשהוא נשאל, לימים, אחרי שהוא עשה את הסכמי קמפ-דייוויד ואחרי שהוא עשה הרבה מאוד דברים גדולים בחייו, מה הייתה ההחלטה הגדולה ביותר שהוא קיבל, הוא אמר:

עודד פורר: העובדה שאני מנעתי מלחמת אחים.

עודד פורר: העובדה שאני קבעתי שמלחמת אחים – לעולם לא, ולא השבנו אש באלטלנה, זאת ההחלטה הכי דרמטית שקיבלתי והכי חשובה.

עודד פורר: כי שלמות העם היהודי בסופו של דבר היא הדבר החשוב ביותר, והיכולת שלנו להישאר יחד, למרות כל המחלוקות ולמרות כל חילוקי הדעות.

עודד פורר: אני לא מצליח להבין איך דווקא כשכל נציגות יהדות התפוצות נמצאת כאן, בדיוק בזמנים האלה, בימים האלה, מחליטים להוביל החלטות לתקוע להם, מה שנקרא, לשים את האצבע בעין.

עודד פורר: להוביל דווקא לתהליך הזה, כאילו בשם איזושהי אחדות או קדושה של העם היהודי.

עודד פורר: אני רוצה להגיד לגבי הפך הטהור, פך השמן הטהור.

עודד פורר: אתם יודעים, שושלת המלוכה שלנו, מלכות בית דוד, התחילה מצד אחד מיהודה ותמר, ממעשה שלא היה אמור להיעשות, בעצם מה שעשתה תמר באותו מעשה, שלקחה תשלום עבור מה שעשתה, וממנה יצא פרץ ונולד בסופו של דבר הנצר לבית דוד, שגם התחתן בדרך, חבר הכנסת גפני, עם רות המואבייה.

עודד פורר: ללמדנו שגם שושלת המלוכה שלנו, גם היא יש בה כל מיני מכל מיני.

עודד פורר: אבל בסוף יש איזשהו משהו שמאחד ומלכד אותנו.

עודד פורר: ודווקא בתקופה הזו, ודווקא בעניין הזה, כשהעם היהודי חוזר לארצו אחרי אלפיים שנות גלות, אנחנו עושים – ממשלת ישראל, בחוק הזה, אם יעבור הנושא של חוק הגיור – כל דרך להרחיק במקום לקרב.

עודד פורר: ואני אומר לכם, ואני קורא לכם במובן הזה, החשיבות הזו היא חשיבות לאומית ודתית כאחד, למצוא את הדרך לקרב ולאפשר לאותם אלה שצריכים לעבור את הגיור, לעבור את הגיור הזה כהלכה.

עודד פורר: אבל כהלכה – בשום מקום בהלכה לא כתוב: הרבנות הראשית זו ההלכה.

עודד פורר: בשום מקום זה לא נכתב.

עודד פורר: גם בתי-הדין החרדיים שמגיירים בעדה החרדית הם אלה שאתם מקבלים את הגיורים שלהם יותר מאשר תקבלו את הגיורים של הרבנות הראשית.

עודד פורר: ולכן אני אומר – אני שב וקורא את הקריאה הזאת גם בנושא מתווה הכותל וגם בנושא הזה: צריך לשבת ולהידבר, ולא לקבוע מה שנקרא מסמרות בתוך התהליך הזה, כאשר אנחנו מפלגים את העם היהודי ומובילים חס וחלילה לאיזשהו פיצול.

עודד פורר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חברת הכנסת רחל עזריה – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין – מוותר.

דב חנין: – – –

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: סליחה.

יעל כהן-פארן: אין דבר כזה – – –

מאיר כהן: כן, כן, כן.

מאיר כהן: תודה שאתם מעמידים אותי על טעותי.

מאיר כהן: בבקשה.

חיים ילין: שאלה לי על הלבוש שלך.

חיים ילין: אפשר?

דב חנין: בהחלט, בהחלט.

חיים ילין: מאוד ייצוגי.

קריאה: – – –

מאיר כהן: יש עוד סעיף אחד, חוק אחד.

מאיר כהן: יש עוד חוק אחד, אם זאת שאלתך.

קריאה: – – –

מאיר כהן: לא לא, זה הדובר האחרון.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אדוני חבר הכנסת המציע, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני מברך על הצעת החוק הזאת כי העיקרון שמתחת להצעת החוק הזאת הוא עיקרון נכון.

דב חנין: והעיקרון אומר: ילד הוא ילד ונער הוא נער, ואם הוא יתום, חס וחלילה – הוא יתום.

דב חנין: ולא משנה אם אותו ילד לומד במוסד השכלה, או נמצא בצבא או נמצא במכינה קדם-צבאית – היחס שלנו צריך להיות לזה שהוא ילד, ועברה עליו טרגדיה, ואנחנו כחברה רוצים להתגייס ולעזור ולסייע ולתת כתף.

דב חנין: הייתה גם לי הזכות בכנסת הקודמת לקדם הצעת חוק בכיוון הזה, והיא נמצאת היום בספר החוקים.

דב חנין: אני חושב שאנחנו צריכים בהחלט ליישר קו – לעבור על החקיקה שלנו בכל הנושאים ולראות את כל אותם מקומות שבהם ההסדרים שנבנו מבחינה היסטורית הם הסדרים חלקיים, נותנים פתרון לקבוצה מסוימת, אבל לא נותנים פתרון לקבוצה אחרת.

דב חנין: במקרה שאני טיפלתי בו אז זה היה כתוצאה מפנייה של בחור חרדי דווקא, שהופלה לרעה מכיוון שהקטגוריה המסוימת שלו לא נכללה, משום מה.

דב חנין: ואתה בא ושואל: למה?

דב חנין: למה הוא לא?

דב חנין: למה הוא לא נמצא?

דב חנין: ואתה רואה שלפעמים אף אחד לא חושב את החשיבה הרוחבית, הנכונה והעקרונית.

דב חנין: לכן, אני מאוד מאוד מברך על הצעת החוק הזאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, סגל, באחד הימים הוא נוקש על דלתי בדימונה.

מאיר כהן: בחור נחוש בצורה מעוררת התפעלות.

דב חנין: נכון, נכון, סגל.

דב חנין: כן, כן, אדוני היושב-ראש, באמת אני אומר, הבחור הזה מבחינתי הוא דוגמה לאיך צריכה להיות מעורבות אזרחית.

דב חנין: אדם שנתקל בקושי, נתקל בבעיה, ולא מרים ידיים ואומר: כך נראה העולם.

דב חנין: הוא אומר: זה לא נכון, זה לא צודק.

דב חנין: ואגב, צריך לומר, הוא עשה את זה לא בשביל עצמו – הוא כבר לא נהנה מזה; הוא עשה את זה כדי לקדם הסדר צודק, נכון וראוי.

דב חנין: ואני אומר לכל האזרחים שצופים בנו עכשיו: אתם נתקלים בעוול?

דב חנין: אתם נתקלים במשהו לא נכון?

דב חנין: קומו ועשו מעשה.

דב חנין: אפשר לתקן.

דב חנין: אנחנו רוצים לתקן ונתקן.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן – אחרון הדוברים.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים לקריאה ראשונה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 195).

קריאה: – – –

מאיר כהן: אני מבקש לגשת לעמדה של חבר הכנסת גואטה.

מאיר כהן: בבקשה, אנשי המחשבים, לגשת לעמדה.

מאיר כהן: זה בסדר, חבר הכנסת גואטה?

מאיר כהן: בסדר?

קריאה: – – –

מאיר כהן: אני חוזר: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 195) (הרחבת ההגדרה "ילד" לעניין ביטוח נפגעי עבודה), התשע"ז–2017, להזכירכם – בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: אנחנו מתחילים את ההצבעה, בבקשה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אנחנו נוסיף, אדוני.

מיכל בירן: – – – הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 195) (הרחבת ההגדרה "ילד" לעניין ביטוח נפגעי עבודה), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 29 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: החוק אושר בקריאה ראשונה ויעבור לוועדת הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: אני מוסיף, לא לפרוטוקול, היות שזה לא עבד – 30 בעד.

מאיר כהן: אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת גואטה.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/714); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצעה האחרונה בסדר-היום.

מאיר כהן: רשימת הדוברים להצעה הזאת סגורה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אדוני, אני אמרתי שהיא סגורה.

מאיר כהן: הצעת חוק הסיוע המשפטי – – –

דב חנין: אמרת סגורה ולא פתחת אותה.

מאיר כהן: אוקיי, אתה שם לב לדקויות הקטנות.

מאיר כהן: בסדר, אתה צודק, אדוני.

מאיר כהן: אתה רוצה לדבר?

קריאה: – – –

מאיר כהן: אוקיי, בבקשה.

מרב מיכאלי: גם אני מבקשת לדבר.

מאיר כהן: בבקשה, מרב.

מאיר כהן: סגרתי את רשימת הדוברים.

מאיר כהן: הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 19) (ליווי, ייעוץ וסיוע לנפגעי עבירות מין בהליך הפלילי), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה, של חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מרב מיכאלי ואורלי לוי אבקסיס.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת מועלם-רפאלי, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: חברי, חבר הכנסת סגן יושב-ראש הכנסת, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מבקשת להציג בפניכם פריצת דרך היסטורית ולקבל את התמיכה שלכם במהלך שבו מדינת ישראל מושיטה יד לנפגעי עבירות מין חמורות ומסייעת להם לממש את זכויותיהם בהליך הפלילי.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק שאני מבקשת להציג בפניכם, שאני מובילה יחד עם חברת הכנסת מרב מיכאלי וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, קובעת זכות לסיוע, ליווי וייצוג משפטי ללא מבחן הכנסה לנפגעי עבירות מין חמורות של אינוס, מעשה סדום ועבירות מין במשפחה או בידי מי שאחראי לחסר ישע.

שולי מועלם-רפאלי: הזכויות שמעוגנות בחוק זכויות נפגעי עבירה הן בעלות חשיבות מעשית רק כשנפגע העבירה מודע לקיומן ויש לו יכולת לממש אותן בתהליך, ולכן נקבעו בחוק ובתקנות הוראות לעניין חובות היידוע של הרשויות את נפגעי העבירה בדבר זכויותיהם.

שולי מועלם-רפאלי: עם זאת, במקרים רבים יידוע הנפגע בדבר זכויותיו אינו מספיק לצורך מימושן, לנוכח מורכבות מיוחדת שעשוי הנפגע לחוות במהלך ההליך – מורכבות הקיימת באופן מובהק בעבירות מין חמורות.

שולי מועלם-רפאלי: נפגעי עבירות מין הם קבוצה מיוחדת של נפגעים.

שולי מועלם-רפאלי: היא הוכרה ככזאת באופן טבעי על ידי כולנו, והיא הוכרה ככזאת גם בפסיקות של בית-המשפט העליון.

שולי מועלם-רפאלי: נפגעים אלה מתמודדים עם קשיים משמעותיים ביותר בעת ניהול ההליך הפלילי.

שולי מועלם-רפאלי: עבור נפגעי עבירות מין ההליך הפלילי יוצר טראומה משנית וחוזרת של האירוע הפוגעני שחוו.

שולי מועלם-רפאלי: עניין זה נובע מהעובדה שהאירוע הפוגע הוא מעשה חודרני; הוא חילל את פרטיותם, את כבודם, את חייהם במובנים עמוקים וקשים.

שולי מועלם-רפאלי: במהלך ההליך הפלילי הנפגע עומד במפגש תדיר עם הפוגע, בד בבד עם הצורך הקשה לחשוף בפני אנשים זרים את הטראומה לפרטי פרטים.

שולי מועלם-רפאלי: נפגע העבירה מתמודד לעתים גם עם שאלות קשות המבקשות לערער את אמינות דבריו ולהטיל דופי באורחות חייו או חייה, או באישיותו.

שולי מועלם-רפאלי: בנסיבות אלה חווים לא פעם נפגעי ונפגעות עבירות מין קשיים נפשיים הנובעים מעצם ההליך הפלילי.

שולי מועלם-רפאלי: ליוויתי מקרוב בשנתיים האחרונות אירוע קשה של תקיפה מינית בתוך המשפחה, וראיתי את הקושי האדיר במציאות שבה למשפחת הנפגע אין קול, אין פנים בהליך.

שולי מועלם-רפאלי: לפיכך, אנחנו רואים חשיבות מיוחדת בייצוג, בליווי ובסיוע צמוד של נפגעי העבירה בהליך הפלילי ובמתן מקסימום אפשרות להבעת קול ומימוש הזכויות מכוח החוק שכבר קיים – חוק זכויות נפגעי עבירה.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק שלנו מבקשת להעניק סיוע, ליווי וייצוג משפטי בהליך הפלילי לנפגע העבירה לאחר שרשויות אכיפת החוק החליטו על הגשת כתב אישום כנגד הפוגע.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להוריד את המתח מכל מיני כאלה שחוששים מאיזה שגשוג של תלונות שווא, חלילה.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו כבר יודעים שאף אחד לא מגיש בנושאים האלה תלונות שווא.

שולי מועלם-רפאלי: הזכויות המרכזיות שהייצוג יאפשר לנפגע העבירה לממשן הן הזכות להביע עמדה בהסדר טיעון עם הפוגע, היערכות לטיעונים לעונש, עמידה על קבלת תסקירי נפגע, שמירה על פרטיותו של נפגע העבירה, קבלת מידע על שלבי ההליך והתפתחותו, הזכות להגנה מפני הנאשם ועוד ועוד.

שולי מועלם-רפאלי: נפגעי העבירה הם-הם האינטרס הציבורי שבשמו פועלות רשויות אכיפת החוק.

שולי מועלם-רפאלי: מן הראוי שמדינת ישראל תעגן בחקיקה את זכותם של נפגעי עבירות מין קשות לייצוג, ליווי וסיוע משפטי, ובכך יצומצם מספר הנפגעים אשר נאלצים להתמודד לבדם עם ההליך הפלילי הכה-מורכב, ונקדם, בעזרת השם, את השיקום ואת החזרה שלהם למעגל החיים.

שולי מועלם-רפאלי: המשמעות האדירה של החוק הזה היא שהמדינה לוקחת אחריות על נפגעי עבירות המין ופועלת להמעיט ככל הניתן את חוסר האונים של הקורבנות אל מול המערכת המשפטית.

שולי מועלם-רפאלי: זאת הפעם הראשונה, אדוני, שיש הכרה בסיוע המשפטי בחוק ללא מבחן כלכלי, וזו פעם ראשונה שמוקם בחוק המימון של הסיוע המשפטי בהליך הפלילי בנפגעי עבירות מין, שהוא ליבת ההליך.

שולי מועלם-רפאלי: בשנים האחרונות, צריך להגיד, ישנה מגמה הולכת וגוברת של מעורבות המדינה בסיוע המשפטי.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מכירים את זה בכך שהמדינה מעמידה סיוע לנפגעי עבירות המתה ורצח; מכירים את זה בייצוג של משפחות קורבנות טרור ומשפחות שכולות.

שולי מועלם-רפאלי: התחום של נפגעי עבירה מתפתח בעולם, וזו אחת ההצעות הדרמטיות.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתרגשת להגיד שכל מי שדיבר בדיון בוועדה, שאותו ניהלה בחוכמה ובלב פתוח חברת הכנסת יעל גרמן, דיבר על הפריצה ההיסטורית שבחקיקה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: המגמה באה לידי ביטוי בכך שהסיוע המשפטי במשרד המשפטים הוא גוף שהולך ומרכז את תחומי האחריות הללו.

שולי מועלם-רפאלי: ממש לאחרונה הועברה הסמכות לטיפול בנפגעי טרור אל הגוף הזה.

שולי מועלם-רפאלי: וכאן, בעזרת השם, בסוף הדברים של כולנו, נאשר בקריאה הראשונה חוק המחייב את המדינה ומאפשר להעניק סיוע משפטי לנפגעי עבירות מין חמורות בהליכים הפליליים והאזרחיים.

שולי מועלם-רפאלי: הסיוע המשפטי במשרד המשפטים יצמצם את מספר הנפגעים הנאלצים להתמודד לבדם עם הליך פלילי מורכב, ואף יקדם, כמו שאמרתי, את שיקומם, ואולי הדבר החשוב ביותר – את חזרתם למעגל החיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה מאוד מאוד לחברתי שרת המשפטים איילת שקד על התמיכה והסיוע בקידום של הצעת החוק הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: העלות השנתית המוערכת של הצעת החוק הזאת היא 1.2 מיליון שקלים, ששרת המשפטים, יחד עם מנכ"לית המשרד, בחרו כבר עכשיו להתחיל אותם, מתוך התקצוב הקיים במשרד.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה מאוד לחברי בסיוע המשפטי ולכל האנשים הטובים – כבר היום, לפני שהעברנו את הצעת החוק, גופים מתוך ארגוני המגזר השלישי עושים את זה בעצמם: מרכז נגה, המועצה לשלום הילד ועוד ועוד.

שולי מועלם-רפאלי: ישנם שני נושאים שאנחנו לא מרפים מהם, והם יובאו, בעזרת השם, לדיון פנימי בתוכנו, ואחר כך לדיון בוועדה לקראת השנייה והשלישית, במגמה להוסיף אותם, בעזרת השם, להצעת החוק הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: הראשון הוא הליווי, הסיוע והייצוג המשפטי גם בתקופת החקירות, שהיא תקופה מורכבת, אנחנו ערים למורכבות של תקופת החקירות ולמציאות של חקירות רבות, והשאלה היא איך אנחנו מתמודדים אתן.

שולי מועלם-רפאלי: והדבר הנוסף שאנחנו מתכוונות בעזרת השם להוסיף הוא ליווי, סיוע וייצוג בהליך של התביעות האזרחיות.

שולי מועלם-רפאלי: כל התהליך כולו, בעזרת השם, יהיה מתוך ליווי, סיוע וייצוג על ידי המדינה לנפגעי עבירות המין הקשות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: שוב, כי זאת האחריות שלנו לאנשים, זאת האחריות שלנו למשפחות, כדי להביא את כולנו להיות מקום טוב יותר.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל בירן, גברתי, בבקשה.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה לדבר היום על ההתנערות ממתווה הכותל.

מיכל בירן: אני מודה שזה מטריד אותי ברמה מאוד מאוד עמוקה, גם מהחשש של ההשלכות של זה על יחסי החוץ של מדינת ישראל; לא רק על הקשר עם התפוצות, אלא גם על היכולת של מדינת ישראל לעמוד בפני איומים אסטרטגיים כשבפעם הבאה יגיע הסכם גרעין חדש או כל דבר אחר, ואנחנו נזדקק שוב, כמו שאנחנו תמיד נזקקים, לעזרתם של יהודי ארצות הברית.

מיכל בירן: אבל אני רוצה לדבר על זה ברמה היותר-עמוקה.

מיכל בירן: אני רואה בכולנו משפחה אחת.

מיכל בירן: בסוף אנחנו, רובנו, שיושבים כאן בציון, יכולים לדמיין את ילדינו מחליטים בשלב מסוים בחייהם לעבור לגור במדינה אחרת.

מיכל בירן: ומי שמתגורר בארצות הברית או באוסטרליה או בכל מקום, יכול לדמיין את ילדיו עושים עלייה ועוברים לחיות בישראל.

מיכל בירן: באותה מידה, גם במשפחות הכי הכי חילוניות יש ילדים שמחליטים לחזור בתשובה ולהתקרב אל הדת ולקיים אורח חיים שאולי לא קיימו במשפחתם, וגם במשפחות החרדיות הכי אדוקות יש ילדים שמחליטים לצאת בשאלה ולחיות את חייהם אחרת.

מיכל בירן: זו אותה משפחה, זה פשוט רצף.

מיכל בירן: הפחד שלי הוא כשמחליטים לקטוע את הרצף, אומרים: אנחנו לא חלק מאותה משפחה.

מיכל בירן: הדבר הזה הוא בעיני מסוכן.

מיכל בירן: לראות את חברי חברי הכנסת החרדים, שאני מעריכה מאוד ברמה האישית, יוצאים מהחדר כשהרפורמים מדברים בדיוני הכנסת, זה נראה לי דבר לא סביר.

מיכל בירן: שוב, אל תסכימו, אף אחד לא אומר.

מיכל בירן: לא רוצים להתחתן ככה?

מיכל בירן: אל תתחתן ככה.

מיכל בירן: חנך את ילדיך לא להתחתן ככה.

מיכל בירן: אבל לא להקשיב?

מיכל בירן: להתייחס כאילו מדובר בשיקוץ שבשיקוצים?

מיכל בירן: הדבר הזה בעיני הוא ממש לא מכבד אנשים ברמה הכי בסיסית.

מיכל בירן: עכשיו, שוב, בסופו של דבר, כשמסתכלים על החברה הישראלית, מה שהרפורמים עושים – ככה רוב האנשים מתנהגים.

מיכל בירן: הם מאמינים באלוהים, חשוב להם מאוד הקשר לדת, למסורת, אבל הם בסוף רואים את משחק הכדורגל בשבת, נוסעים ברכב לבית-הכנסת.

מיכל בירן: מה ההבדל?

מיכל בירן: למה הרפורמים מדליקים אתכם כל כך?

מיכל בירן: כי איכשהו בישראל, כשהרבה אנשים עושים את זה, הם לא תופסים את עצמם כקוראים תיגר על הממסד האורתודוקסי אלא כמעגלי פינות.

מיכל בירן: ואתכם, אני חושבת, קריאת התיגר היא הדבר שהכי מלחיץ.

מיכל בירן: גם שמעתי כל מיני שמועות על זה – שמועות; טיעונים: למה אנשים שלא הולכים להתפלל בכותל, למה הם בכלל מביעים את דעתם.

מיכל בירן: זה גם רץ חזק ברשתות החברתיות.

מיכל בירן: זה שהכותל בשבילנו לא אומר שהוא אותו דבר בשבילכם, זה לא מערער על הלגיטימיות שלנו.

מיכל בירן: לכותל יש משמעויות סימבוליות, רגשיות, דתיות, ברמה כזו או אחרת לרבים מהאנשים.

מיכל בירן: ואמר הרב גפני קודם: אז מה הבעיה, אף אחד לא אומר להם שאסור להם לבוא להתפלל.

מיכל בירן: אני חושבת שההתעלמות הזאת – בשבילנו השוויוניות בין נשים לגברים היא חלק בלתי נפרד ואנחנו לא מוכנים לקבל את זה שבדבר הזה – –

מאיר כהן: תודה לך.

מיכל בירן: – – ייאסר על משפחות להתפלל ביחד.

מיכל בירן: ומילה אחרונה.

מיכל בירן: אני חושבת שזאת טעות אסטרטגית.

מיכל בירן: אני מבינה שהקהל והציבור שלכם דחק בכם לא לקבל את המתווה.

מיכל בירן: הדבר היחיד, התוצאה היחידה שתהיה בסופו של דבר – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מיכל בירן: – – היא שבג"ץ יצטרך להכריע.

מיכל בירן: ואני חושבת שעדיף שנפתור את זה כולנו בהסכמה.

מיכל בירן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, ואחריו – אחרונת הדוברים, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתותי חברות הכנסת ועמיתי חברי הכנסת – יש גם כאלה היום.

דב חנין: אני תומך בהתלהבות בהצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני חושב שהגיע הזמן שהמדינה תבין שנפגעות עבירות מין זקוקות לליווי ולסיוע בהליך הפלילי.

דב חנין: כמי שמגיע בעצמו מהעולם המשפטי – לאורך הרבה שנים הייתי עורך דין – ההליך הפלילי הוא הליך מסובך וקשה.

דב חנין: והוא מסובך וקשה במיוחד לאנשים שמגיעים אל ההליך הזה עם פצע, עם פצע מאוד כואב.

דב חנין: אנחנו בעצם דורשים מהם להיכנס לזירת התמודדות כאילו שאין פצע.

דב חנין: אבל הפצע הוא הסיבה של ההליך.

דב חנין: ולכן יש איזושהי אבסורדיות בגישה שעל פיה המדינה התנהלה לאורך שנים עם נפגעות ונפגעי עבירות מין.

דב חנין: ולכן העיקרון הזה של הסיוע, הליווי והגיבוי שהמדינה צריכה לתת לנפגעות במצבים כאלה הוא עיקרון מאוד מאוד ראוי.

דב חנין: חברת הכנסת מועלם, אני מברך אותך על הצעת החוק.

דב חנין: יש לי, אגב, כמה הערות נקודתיות, אבל אני בטוח שבמסגרת הדיון בוועדה אנחנו נוכל להגיע להסכמות ולהבנות, ואני מאוד מאחל לכולנו שאנחנו נצליח עוד במושב הקיץ הזה לסיים את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מאיר כהן: אחרונת הדוברים.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני רוצה לספר לכן ולכם שלפני שבועיים באו אלי ללשכתי לפגישה ארבע אימהות, אימהות לבנות שעברו פגיעה מינית – מכל הגילים, אגב, מילדה שהייתה בת שלוש כשהאימא גילתה שהיא נפגעת עד חיילת שנפגעה בצבא.

מרב מיכאלי: הן באו – הן בסיפור הזה, חלקן שנתיים במאבק וחלקן כבר שבע שנים במאבק הזה, והסיפורים הקשים והדמעות שראיתי אצלי במשרד לא היו אפילו על הסיפור של האונס עצמו אלא על התלאות והקשיים והמרורים שהן אוכלות בהתנהלות מאז הפגיעה ועד עצם היום הזה, שזה נמשך עדיין – ההתנהלות בהליך הפלילי, הקושי לקבל טיפול נפשי, סיוע נפשי, הקושי להתמודד כלכלית עם כל מה שבא אחרי פגיעה כזאת.

מרב מיכאלי: ואני מספרת את הסיפור הזה בשביל להסביר כמה דרמטי החוק הזה, שיש לי הזכות להיות חתומה עליו עם חברתי שולי מועלם, שיזמה ומקדמת את החוק הזה, ועם חברת הכנסת אורלי אבקסיס.

מרב מיכאלי: אנחנו עוד נצטרך להרחיב את זה, קודם כול לשלב החקירה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: חלק דרמטי מהסיוע שנדרש לנפגעות הוא בשלב החקירה, כשבאמת זה גם הכי טרי, ואת הכי אובדת עצות.

מרב מיכאלי: אנחנו גם נצטרך להרחיב את זה לסיוע בהליך האזרחי, שגם זה דבר חשוב.

מרב מיכאלי: היום ממש מתי-מעט מהנפגעות והנפגעים מעזות בכלל להעלות בדעתן לקחת את הפוגע לבית-המשפט לפיצוי.

מרב מיכאלי: אנחנו נעבוד על הדברים האלה, אבל הסיוע בהליך הפלילי הוא דרמטי ביותר.

מרב מיכאלי: הוא ממש – הוא גם דרמטי לתוצאה, באמת, ליכולת להשיג צדק, אבל בעיקר הוא כל כך משמעותי לנפגעת ולנפגע, שמוצאים את עצמם מול מערכת שנדמה כאילו זה לא שוויוני.

מרב מיכאלי: אומנם הגענו למצב, באנושות, שהמדינה והחברה הן אלה שתובעות בשם הנפגעת על העוול הנורא שנגרם לה.

מרב מיכאלי: אבל מצד שני, זכויות הנאשמים הן עדיין כאלה שהנאשם, למשל, יכול לראות את כל הפרטים בתיק, בעוד הנפגעת לא יכולה, ולפחות מבחינת התחושה שלה היא נמצאת באיזה עמדת נחיתות, שגם מחייבת אותה שוב ושוב לספר את הדברים, לספר אותם לפני אנשים זרים, להצטרך כל הזמן לתת דין וחשבון על דברים שבכלל לא בטוח שהיו בשליטתה, או בשליטתה היום.

מרב מיכאלי: ולכן, אין לי אלא באמת לחזור ולהודות לחברתי שולי מועלם, וגם לשרת המשפטים ולמנכ"לית אמי פלמור, לקוות שנגמור את זה במהרה בימינו, ונתקדם, באמת, לתועלת הרבה, עוד, שאנחנו צריכות לעשות, אפילו רק בתחום הצר הזה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 19) (ליווי, ייעוץ וסיוע לנפגעי עבירות מין בהליך הפלילי), קריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

קריאה: – – –

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 19) (ליווי, ייעוץ וסיוע לנפגעי עבירות מין בהליך הפלילי), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק מוחזרת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, אם ירצה השם, יום שלישי, ג' בתמוז התשע"ז, 27 ביוני 2017, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.