ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 241, 2017-06-14 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ' בסיוון תשע"ז, 14 ביוני 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נפתח בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאני לא מזהה כאן אף אחד שנראה כמו השר לביטחון פנים, אז אנחנו אולי נתחיל עם סגן שר הפנים משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יעלה לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה שמספרה 355, מאת חבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: עומס חריג בפעילות סניף רשות ההגירה בדרום תל אביב מהווה מטרד לתושבים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת חסון, אתה תיגש למיקרופון ותשאל את השר את מה ששאלת בשאילתה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, בוקר טוב.

יואל חסון: השאלה שלי היא בנושא העומס החריג בפעילות סניף רשות ההגירה בדרום תל אביב, המהווה מטרד לתושבים.

יואל חסון: בלשכתי התקבלה פנייה מתושבת דרום תל אביב הקובלת על מטרד מתמשך – רעש, לכלוך, חסימת גישה – עקב עומסים חריגים בתור לסניף הרשות, שלא טופל חרף פניות רבות של התושבים ושלה.

יואל חסון: רצוני לשאול: 1.

יואל חסון: האם הבעיה מוכרת?

יואל חסון: 2.

יואל חסון: אם כן – מה ייעשה לפתרונה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ישראל חתמה עם כמה מדינות, ובהן אוקראינה וגיאורגיה – ועל כן נוצרו עומסים רבים ביחידת מבקשי המקלט ברחוב סלמה בתל אביב – שזה נשוא השאילתה, הבעיה – אשר נובעים מנתינים זרים רבים ממדינות אלה אשר עם הגעתם לארץ מגיעים למשרדי היחידה ומבקשים הכרה כפליטים.

משולם נהרי: מאחר שיש קושי לטפל במספרים כה רבים של מבקשי מקלט בו-זמנית, ובעיקר בתקופת החגים, פעלה ופועלת הרשות בחודשים האחרונים במישורים שונים הן לטיפול בתופעה עצמה והן לצמצום ההשלכות הסביבתיות והמטרד הנגרם לתושבים המתגוררים בסמיכות למשרדים.

משולם נהרי: למשל, הרשות תקצבה שכירת מבנים חדשים הממוקמים מחוץ לתל אביב ולמרכזי הערים, ובחודשים הקרובים מתוכננת העתקת יחידת מבקשי המקלט מרחוב סלמה בתל אביב למשרדים אלה; הרשות נתנה מענה תקציבי להעתקת היחידה, למרות שהתקציב אשר נקבע לשנים הקרובות לא כלל התייחסות לנושא, מתוך התחשבות במצוקתם של תושבי השכונות ומתוך שיתוף פעולה עם ועדי השכונות.

משולם נהרי: הרשות ביצעה שינויים בתהליכי העבודה, ובמקביל היא קולטת בימים אלה עובדים נוספים ליחידה, על מנת לקצר את הליך הטיפול בבקשות המקלט ולצמצם את עומס הממתינים ברחוב להגשת הבקשה.

משולם נהרי: הרשות נערכה להפעלת נוהל דחייה על הסף של בקשות מקלט של נתיני מדינות מסוימות אשר לגביהן נקבע כי לא נשקפת סכנה לחיי נתיניהן.

משולם נהרי: כמו כן, הרשות מבצעת פעולות שונות בשיתוף משרד החוץ לבלימת התופעה בארצות המוצא, יחד עם המדינות הרלוונטיות.

משולם נהרי: לסיכום, הרשות מודעת לקשיים הנגרמים לתושבי השכונות ועושה את מרב המאמצים, בשיתוף פעולה מלא עם תושבי השכונות וגורמי אכיפה נוספים, על מנת למצוא את הפתרונות המיטביים, המאזנים בין צמצום הפגיעה בתושבי השכונות מחד גיסא ובין מחויבותה של המדינה לאפשר הגשת בקשות למקלט על פי האמנות הבין-לאומיות מאידך גיסא.

משולם נהרי: אני משער שבחודשים הקרובים תעבור הלשכה למקומה החדש, שהוא מחוץ לעיר ומרכזי הערים, ולא יהווה מטרד לתושבים.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יואל חסון, וגם לחבר הכנסת מסעוד גנאים יש שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אני רק רוצה להבין, לפני שיואל חסון ישאל את שאלתו הנוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אמרת שהמוני אנשים שהגיעו בעקבות ההסכמים עם אוקראינה וגיאורגיה מנסים לקבל סטטוס של פליטים כאן בארץ.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: כולם מנצלים.

משולם נהרי: אגב, הם מודרכים, והם באים, וגם ישר מנצלים את החוק.

משולם נהרי: יכול להיות שצריכים לחשוב גם על זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני.

יואל חסון: טוב, אדוני היושב-ראש, אתה שאלת את השאלה שרציתי להבין.

יולי יואל אדלשטיין: אה, אז מצטער, אני באמת לא התכוונתי.

יואל חסון: לא, לא, מצוין.

יואל חסון: טוב ששאלת, זה אומר שקלעתי לדעת גדולים.

יואל חסון: באמת רציתי להבין את הסוגיה הזאת, זו הפעם הראשונה שאני שומע את זה – –

יולי יואל אדלשטיין: גם אני.

יואל חסון: – – שיש באמת, כחלק מההסכמים האלה, אנשים שמנצלים את זה כדי להישאר בישראל.

יואל חסון: כשאני, לפחות, הייתי בדיונים, באוקראינה ובמקומות אחרים דובר על זה שהיתרון של העובדים האלה הוא שלא יהיה להם רצון להישאר ולהיכנס לכאן לתמיד, אז מעניין אותי לדעת איך אתם מתמודדים עם הסוגיה הזאת ואיך זה הולך להשפיע על ההסכמים ועל כוח האדם הזה שנדרש.

יואל חסון: חתמנו על הסכמים כי צריכים את כוח האדם הזה לכלכלה הישראלית.

יואל חסון: והאם אתה יודע להגיד לי בדיוק מתי המשרדים יעברו?

יואל חסון: אתה אומר: חודשים.

יואל חסון: יש לך תאריך?

יואל חסון: אתה יודע אם שכרו כבר את המשרדים, אם זה קורה?

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אנחנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני בעצמי, ככה, הפרתי קצת את הסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואז אדוני ישיב על כל השאלות הנוספות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, הצפיפות היא גם בלשכות של משרד הפנים, במיוחד בצפון ובעכו.

מסעוד גנאים: הרבה אנשים סובלים, במיוחד בתקופת הטיולים, מצפיפות איומה – ילדים, נשים, מבוגרים – במיוחד אלה הזקוקים לדרכונים.

מסעוד גנאים: הם סובלים מצפיפות שהיא מאוד איומה, וכולם באים אלינו ושואלים מה יעשה משרד הפנים כדי באמת להפחית ולהקל על האנשים את הסבל הזה.

מסעוד גנאים: אז מה יעשה משרד הפנים, באמת, כדי שהסבל הזה, הצפיפות הזאת – יתגברו עליה ולא ייגרם לאנשים סבל?

מסעוד גנאים: השאלה השנייה היא בקשר לוועדות החקירה, כבוד סגן השר.

מסעוד גנאים: הרי משרד הפנים רוצה להקים שבע ועדות חקירה.

מסעוד גנאים: עד היום יש רק ועדה אחת, שהיא בחיפה, וכבר חודשיים או שלושה אנחנו שומעים שאו-טו-טו שאר הוועדות יוקמו ויורכבו, ועד היום אנחנו לא שמענו שהוקמו שאר הוועדות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הפנים.

משולם נהרי: בקשר לשאלה הראשונה של אדוני היושב-ראש והשואל, אז זה נכון, יש לחץ, זה יצר לחץ, ההסכמים האלה יוצרים לחץ אדיר, ולצערי אנשים באים עם מוכנות לפנות ולנצל את המצב הזה.

משולם נהרי: אני יכול להגיד לך משהו אישי.

משולם נהרי: היושב-ראש, עוד כשישבנו יחד בממשלה ודובר על הסכמים, הנושא הזה עלה – ההצפה הזאת שתהיה, ושאנחנו לא ערוכים לה.

משולם נהרי: זה עלה כמה פעמים ובכל זאת הממשלה קיבלה החלטה.

משולם נהרי: אנחנו מנסים להתגבר, לפחות כמשרד, וליצור אלטרנטיבה – לפחות להוציא אותם ממרכזי הערים, מהמקומות שבהם זה יכול לגרום למצב בלתי נסבל לתושבים.

משולם נהרי: לשאלה הנוספת של מסעוד גנאים, במה שקשור לוועדות הגאוגרפיות – מדובר בשש ועדות גאוגרפיות.

משולם נהרי: נכון, הוקמה אז ועדה בחיפה, זו הייתה התשובה, אבל בינתיים קמו עוד ועדות.

משולם נהרי: אם תרצה אני אתן לך את הרשימה, כולל ראשי הוועדות הגאוגרפיות בכל מקום.

מסעוד גנאים: הן הוקמו?

משולם נהרי: לא כולן.

משולם נהרי: כולן בתהליכים של הקמה, חלק כבר הוקמו.

משולם נהרי: אתה רוצה לדעת בדיוק מי ומי עומד בראש כל ועדה – אני מוכן לתת לך את זה.

משולם נהרי: מה שקשור לשאלה של הצפיפות ברשות האוכלוסין, אני חושב שזה קשור לשאלה של השואל הבא, אז כשאני אענה אני כבר ארחיב גם בנושא הזה.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: תישאר אתנו על הדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 354, מאת חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גש למיקרופון, חבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: קשיים משמעותיים בהנפקת תעודות ביומטריות.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי סגן השר – ותרשה לי, אדוני היושב-ראש, רק להביע את תנחומי לסגן השר משולם נהרי, מכיוון שחזותו מוכיחה עליו שהוא עדיין באבל, אז ניחומים על פטירתו של אביך.

אורי מקלב: בנחמת ציון וירושלים תנוחמו.

משולם נהרי: אמן.

אורי מקלב: אדוני סגן השר, ב-1 ביוני השנה החל משרד הפנים בהנפקת תעודות זהות ודרכונים ביומטריים, כחוק.

אורי מקלב: בפועל, הלשכות נוקטות "שביתה איטלקית" – אני כותב את זה במירכאות – והתפוקה הנה חלקית, מה שיוצר סבל רב עבור אזרחים רבים, הנזקקים לשירותים אלו בהקדם.

אורי מקלב: ברצוני לשאול, אדוני סגן השר: 1.

אורי מקלב: האם נכון הדבר?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: אם כן – מה ייעשה לפתרון המצב הקיים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הפנים.

משולם נהרי: קודם כול, הבהרה: הלשכות לא נוקטות מה שנקרא שביתה איטלקית.

משולם נהרי: מה שקרה הוא כזה: בימים הראשונים לתחילת יישום חוק הביומטרי נוצר עומס רב בלשכות, בשל גידול משמעותי בדרישה לתעודות זהות ולדרכונים ביומטריים.

משולם נהרי: הפתרון היה לווסת, במעבר מיידי להליך של מתן השירות בנושא תיעוד ביומטרי בזימון ותיאום תור מראש בלשכה באמצעות אתר האינטרנט.

משולם נהרי: התאפשר לכולם להזמין תור.

משולם נהרי: לא חייבים לבוא ב-8:00 כשנכנסים ב-12:00.

משולם נהרי: הוא יכול לבוא – לקבוע מראש, לבוא בתורו, ולא יצטרך להמתין הרבה זמן.

משולם נהרי: בהמשך יש כוונה – גם באמצעות הסמארטפון, מהלך שיקטין את העומסים, יקצר את זמן המתנה וישפר את השירות באופן משמעותי.

משולם נהרי: כמו כן, הדבר החשוב ביותר: אנשים צריכים להבין שלא כולם חייבים היום.

משולם נהרי: מי שיש לו דרכון בתוקף לא צריך לבוא היום; ב-1 ביוני לא היה צריך לבוא ולהחליף לדרכון ביומטרי או לתעודת זהות ביומטרית.

משולם נהרי: רק אלה שפג התוקף והם צריכים לחדש, הם אלה שצריכים לבוא.

משולם נהרי: אבל אנשים כנראה לא הבינו את זה כמו שצריך, ורצו כולם כדי להחליף את הדרכונים, וזה יצר עומס אדיר.

משולם נהרי: המשרד יצא בהבהרה באינטרנט ובמדיה כדי לומר לאנשים: מי שיש לו דרכון בתוקף, אין צורך שיבוא – כדי להוריד את העומסים.

משולם נהרי: אבל העומסים שנוצרו – טבעי שכשעוברים לביומטרי ייווצר עומס כזה.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: האם שאלה נוספת לאדוני?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז חבר הכנסת אורי מקלב רוצה לשאול שאלה נוספת, וגם חברי הכנסת אוסאמה סעדי ומיכל רוזין.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני סגן השר.

אורי מקלב: מכיוון שאני ליוויתי את הצעת החוק של הביומטרי, ואנחנו חששנו, וגם ידענו שבאופן מובנה הנפקה של תעודת זהות ביומטרית או דרכון ביומטרי לוקחת הרבה יותר זמן, ציפינו – וגם נאמר לנו – שהלשכות ייערכו בהתאם.

אורי מקלב: מה שבפועל קורה, אם לא שביתה איטלקית – יש מכסות של כך וכך הנפקות שהעובדים קיבלו על עצמם: אלה המכסות להנפקה ביום.

אורי מקלב: דהיינו, לצורך הדוגמה: 200 תעודות זהות או 200 דרכונים; ברגע שמגיעים ל-200, דלתות הלשכות – זה יכול להיות בשעה 10:00 או ב-11:00 או ב-11:30 – ננעלות.

אורי מקלב: דהיינו, אנשים שטרחו, הפסיקו יום עבודה ובאו כדי לקבל את השירות לא מקבלים את השירות.

אורי מקלב: גם בנושא של הזמנות במייל הם עובדים לפי מכסות, וברגע שהם ממלאים את המכסות – כשממלאים מכסות של יום, יוצא שאדם מקבל, גם בהזמנה במייל, לימים אחרים, וככה הוא לא מקבל את השירות בזמן.

אורי מקלב: מובן שזה לא בא בהפתעה, ומה שאנשים ציפו – בהנחת העבודה, עם החלת החוק הביומטרי, היו שני דברים עקרוניים, או שתי מטרות: מטרה אחת הייתה שהמסמך יהיה אמין ולא ניתן לזיוף; המטרה השנייה היא שיפור השירות.

אורי מקלב: בחלק השני אנחנו נמצאים רחוק מהעניין הזה, ובציר הזמן של קיץ, כשלאנשים חשוב ודחוף נושא תעודות הזהות והדרכונים.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, בהמשך לשאלה של חברי אורי מקלב וגם השאילתה הקודמת של חברי מסעוד גנאים: מאז שהתחיל היישום של החוק הביומטרי ב-1 ביוני, אנחנו מוצפים – כל חברי הכנסת, אבל גם אנחנו, חברי הכנסת מהרשימה המשותפת – בכך שיש תורים ארוכים ועומסים בלתי סבירים בכל הלשכות כמעט.

אוסאמה סעדי: זה לא רק בלשכה מסוימת.

אוסאמה סעדי: חברי מסעוד דיבר על הלשכה בעכו; אתמול היה לנו דיון בוועדת הכספים בעניין תקנות הדרכונים, וחברי עבד אל חכים חאג' יחיא דיבר על המצב הנוראי בלשכה בנתניה, שבשעה מסוימת הוציאו את האנשים, למרות שהיה להם תור מס' 400 ו-500, וסגרו את הלשכות, כמו שאמר חבר הכנסת אורי מקלב.

אוסאמה סעדי: לכן השאלה נשאלת: אם באמת משרד הפנים לא היה ערוך ליישום החוק הזה – וכמובן אנחנו, מבחינה עקרונית, התנגדנו לו – למה לא דחיתם את היישום של החוק הזה וחסכתם את הסבל הנורא מהאנשים האלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, ואז נשמע את התשובה של סגן שר הפנים.

מיכל רוזין: תודה רבה, כבוד יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: סגן שר הפנים, אני מצטרפת לתנחומים, כמובן.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר שביום ראשון האחרון הגעתי לפנות בוקר ללשכת רישום האוכלוסין וההגירה בדרום תל אביב על מנת לראות בעיניים מה נעשה שם, פגשתי גם את מנהל הסניף.

מיכל רוזין: בשנה האחרונה הגיעו כ-16,000 אוקראינים, בשל מדיניות השמים הפתוחים וכי אין עוד צורך בוויזה.

מיכל רוזין: הגיעו לכאן.

מיכל רוזין: דרך אגב, 10,000 נוספים שהגיעו, נדחו והוחזרו לארצם; 16,000 נכנסו למדינת ישראל.

מיכל רוזין: ברור לחלוטין שהתופעה היא לא תופעה תמימה.

מיכל רוזין: ברור לחלוטין, ואנחנו יודעים שיש מודעות של דרושים שבהן קוראים להם, על ידי מתווכים, מאכערים, סוחרי אדם – איך שאתם רוצים לקרוא לזה.

מיכל רוזין: זו עבירה חמורה היום בספר החוקים הישראלי, סחר בבני אדם.

מיכל רוזין: מביאים אותם, קוראים להם לבוא לפה לעבוד.

מיכל רוזין: אני ראיתי במו עיני כיצד הם מביאים אותם משדה התעופה, עם המזוודות, לעמוד בתור בדרום תל אביב.

מיכל רוזין: הם מארגנים אותם, הם מדריכים אותם, האנשים עצמם נמצאים שם.

מיכל רוזין: נמצא פה גם השר לביטחון פנים – המשטרה יכולה לעלות על זה בקלות, גם על מודעות הדרושים, שזה בניגוד לחוק, גם על העובדה שהמאכערים האלה מביאים אותם משדה התעופה.

מיכל רוזין: דיברתי עם מנהל הסניף.

מיכל רוזין: יש שם עומסים מטורפים, נמצאים באולם – שליש מהמקום הזה – למעלה מ-400 אנשים – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, כנראה פשוט – – –

מיכל רוזין: אני מסיימת.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא לא, פשוט פספסת.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר התייחס בפרוטרוט לשאלה הזאת.

מיכל רוזין: אני הקשבתי.

מיכל רוזין: אבל יש פה באמת תופעה שניתן לעצור אותה בעודה באִבּה.

מיכל רוזין: כלומר, משרד הפנים, לא צריך עכשיו להגדיל מקומות וכדומה, אלא קודם כול צריך לעצור את התופעה בעודה באבה – שלא יהיו אותם מתווכי אדם שמביאים את האנשים האלה להיות פה מהגרי עבודה – ואז כל הסיטואציה תימנע מאתנו.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם המשרד לביטחון פנים וגם משרד הפנים חייבים לשתף פה פעולה ולעצור את התופעה הזאת.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הפנים.

משולם נהרי: אתחיל מהסוף: אומנם עניתי את התשובה הזו, אבל הרשות עושה כמה צעדים.

משולם נהרי: קודם כול למנוע את המצב הזה, שאנשים ינצלו את זה, ולהחזיר אותם כמה שאפשר; חלק מהפעולות הן בתוך המדינות שלהם, למנוע מהם לבוא.

משולם נהרי: יש כמה פעולות, אבל הדבר החשוב כרגע הוא להוציא את המשרדים משם ולהעביר אותם מחוץ לעיר, מחוץ למרכזי הערים.

משולם נהרי: אמרתי שההערכה שלי היא של כשלושה חודשים, זה מה שאני שמעתי, עד שיוכלו לעבור.

משולם נהרי: כן, יוכלו לעבור.

משולם נהרי: חוץ מזה, אני לא יודע על משהו שאפשר כן לעשות ולא עושים.

מיכל רוזין: לתפוס את אותם מאכערים שעומדים שם.

מיכל רוזין: ראיתי אותם בעיניים שלי.

מיכל רוזין: הם עומדים שם, הם מארגנים.

מיכל רוזין: זו עבירה על החוק, איפה המשטרה?

מיכל רוזין: המאבטחים קוראים למשטרה, יש מכות, נמצאים שם כל הלילה.

מיכל רוזין: הדברים ידועים, צריך פשוט לטפל בהם.

משולם נהרי: בקשר לעומסים לגבי דרכונים, זה היה צפוי, חבר הכנסת הרב מקלב.

משולם נהרי: אתה אומר שלקחתם את זה בחשבון, וזה דבר הגיוני שכשאתה עובר ממצב למצב יהיה לחץ.

משולם נהרי: לא התכוונת שבכל עיר ועיר תהיה לשכה, יפתחו לשכות, ואחרי שירד הלחץ יסגרו אותן.

משולם נהרי: גם, לזה לא התכוונו.

משולם נהרי: אבל בכל זאת, הציבור עדיין טעה ובא בהמוניו, מתוך מחשבה שהוא צריך להחליף את הדרכון הקיים – ואת תעודת הזהות הקיימת – לביומטרי, ולא כך הדברים, כי אם הוא בר-תוקף עדיין, הוא יכול להמשיך להשתמש בו, ואז זה יוריד את הלחץ.

משולם נהרי: והדבר הנוסף שעושים זה הפרסום במדיה, להביא לתודעה של האנשים שלא צריך לבוא ולהמתין בתור, אפשר לקבוע תור מראש.

משולם נהרי: אם זה לא נחוץ, אם זה לא דחוף – לא לבוא, ואם אין ברירה, לקבוע תור.

מיכל רוזין: כששר הפנים שולח הודעה פרטית לכולנו, לפלאפון האישי שלנו, זה קצת מבלבל.

משולם נהרי: ומה מודיעים לך, לקבוע תור?

מיכל רוזין: אני מקבלת, מופיע: בואו לקחת תעודת זהות ביומטרית.

מיקי רוזנטל: לכל אזרחי ישראל.

מיקי רוזנטל: גם אני קיבלתי.

מיכל רוזין: אז כשהוא שולח לי כזאת הודעה, איך אני צריכה להבין שזה שונה – – –

משולם נהרי: אז תקבלי הודעה שאת יכולה לבוא עם תור.

מיכל רוזין: לא תודה, מעדיפה לא לקבל הודעות.

משולם נהרי: אוה, זה משהו אחר.

משולם נהרי: אבל אפשר לקבל עוד הודעה.

מיכל רוזין: עדיף שלא.

משולם נהרי: וזה מה שהולכים לעשות גם כן.

עאידה תומא סלימאן: – – –

משולם נהרי: עכשיו, לגבי לשכות, לא נשאלה השאלה הזו, אבל המגמה של משרד הפנים היא לפתוח יותר ויותר לשכות.

משולם נהרי: אלא מה?

משולם נהרי: זה קשור לרשויות המקומיות.

משולם נהרי: כל רשות שתעמיד מבנה ותסכים, משרד החינוך – סליחה, אני עדיין חי במשרד החינוך – משרד הפנים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא המשרד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה הרשות צריכה להעמיד?

משולם נהרי: אין מבנים.

משולם נהרי: הוא לא יכול לצבוא על מבנים או – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לשכור.

משולם נהרי: לשכור מבנים?

משולם נהרי: אי-אפשר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרשות אמורה – – –

משולם נהרי: אם הרשות המקומית לא משתתפת – זה צריך להיות בשיתוף הרשות המקומית.

משולם נהרי: משרד הפנים יתקנן, אבל הרשות המקומית היא זו שצריכה להפעיל.

משולם נהרי: עכשיו חנכתי לשכה במבשרת ירושלים, וזה יוריד גם את הלחץ מירושלים.

משולם נהרי: וזה לא מיועד רק לתושבים.

משולם נהרי: לא רק – – –

מיקי רוזנטל: כן, אבל הרשות משלמת על זה.

משולם נהרי: סליחה, תן לי לסיים.

משולם נהרי: תן לי לסיים.

מיקי רוזנטל: ראש עיריית יקנעם – השבוע דיברתי אתו.

משולם נהרי: סליחה, רגע, רגע.

מיקי רוזנטל: הוא רוצה לתת שירות לתושבים שלו, אתם משיתים עליו את המשרד, את החשמל, את הארנונה.

מיקי רוזנטל: כאילו, סליחה, אין גבול?

משולם נהרי: אתה יודע איך שהוא שמח כשפתחו את הלשכה?

מיקי רוזנטל: הוא שמח כי הוא רוצה לתת שירות, אבל זה על חשבונו, לא על חשבונכם.

משולם נהרי: בוא, בוא, בוא, בוא.

יולי יואל אדלשטיין: השאלות נשאלו, תנו לסגן השר להשיב.

משולם נהרי: מיקי, מיקי, אני רוצה להגיד לך שהוא שמח יותר מאתנו, והוא בירך על כך שהלשכה תהיה בקניון, כי מנהל הקניון גם עוזר בנושא הזה, וזה הפך את המקום למקום פורח.

משולם נהרי: אז בוא, תאמין לי שאני לא סתם זורק דברים באוויר.

משולם נהרי: הוא שמח, כולם שמחו, גם מנהל הקניון היה שם.

משולם נהרי: אבל ההפך, זה נותן שירות גם לאלה שבירושלים, שלא יכולים שם להמתין, ויש שם מאות ואלפים שלא מגיעים – הם יכולים לבוא גם לשם ולקצר את – – –

מיקי רוזנטל: זה מבורך.

מיקי רוזנטל: זה מבורך.

מיקי רוזנטל: אבל על חשבון מי?

מיקי רוזנטל: זאת השאלה.

מיקי רוזנטל: זה שיש יותר סניפים – תבורכו.

משולם נהרי: אנחנו עם אחד, אחי, יש רק חשבון אחד.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן לעלות לדוכן, להשיב ברצף על שלוש שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה, שמספרה 351, היא של חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: אזרחים שומרים על שוטרים.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לאחרונה נודע כי המשטרה שוכרת מאבטחים להגן על מתקניה.

נחמן שי: אזרחים שומרים על שוטרים.

נחמן שי: רצוני לשאול: 1.

נחמן שי: האם נכון הדבר?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: אם כן – מדוע מפריטה המשטרה אבטחת התחנות לחברות שמירה פרטיות?

נחמן שי: 3.

נחמן שי: מה עלות המהלך? 4.

נחמן שי: האם נבחנה המשמעות הציבורית של היפוך התפקידים והשפעתו על הציבור?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר לביטחון הפנים.

גלעד ארדן: תודה לחבר הכנסת נחמן שי על השאילתה, למרות שהכותרת שהוא בחר לה היא כותרת קצת מטעה.

גלעד ארדן: העובדה שמאבטחים שומרים על מתקנים של משטרת ישראל – דרך אגב, נראה לי שתוכל למצוא תופעה כזו גם במתקנים של משרד הביטחון ובמתקנים מאוד סודיים של הרבה ארגונים ביטחוניים, ותכף אסביר את זה, זה קשור גם לחשיבה כלכלית – היא לא תופעה חדשה, היא תופעה שקיימת כבר שנים רבות.

גלעד ארדן: וזה בהתאם לתפיסת אבטחה שאושרה על ידי פיקוד המשטרה – שוב, כפי שאמרתי, לפני שנים – וההיקף התקציבי של המשימה הזאת נאמד ב-80 מיליון שקל בשנה.

גלעד ארדן: המשמעות הציבורית, כפי שאמרתי, נבחנה על ידי המשטרה, ואבטחה באמצעות מאבטחים אזרחיים, המחזיקים בסמכויות מצומצמות, מאפשרת למשטרה לפנות שוטרים למשימות מבצעיות.

גלעד ארדן: צריך גם להדגיש שאם קורה אירוע במתקן משטרתי, אז כמובן שוטרי המתקן, מצופה מהם להיכנס מייד לטיפול באירוע, והמאבטח אמור לתת רק את המענה הראשוני.

גלעד ארדן: ופה אני רוצה להסביר את הנקודה המרכזית, אולי: העלות של הכשרת שוטר, כשבסוף – לפי מה שאני מבין ההצעה שמסתתרת בשאילתה שלך היא בסוף להשתמש בו רק למשימת אבטחה סטטית על מתקן, זה דבר פשוט לא נכון ולא הגיוני.

גלעד ארדן: כדי לגייס שוטר מתבצעות פעולות איתור רבות.

גלעד ארדן: יש דרישות, בין אם זה בחוק ובין אם זה דרישות של המשטרה, לגבי העבר של אותו שוטר, סביבתו וכו'.

גלעד ארדן: לאחר מכן הוא נכנס לחודשים ארוכים של הכשרה במכללה הלאומית בבית שמש.

גלעד ארדן: ולכן, כשמדובר על תהליך כזה, של פלוס-מינוס שנה לגייס ולהכשיר שוטר, זה פשוט לא נכון להציב אדם כזה במשימת אבטחה סטטית.

גלעד ארדן: ולכן, לא רק למתקנים של המשטרה אלא גם למתקנים ממשלתיים רבים אחרים מעדיפים בעצם לגייס מאבטחים אזרחיים ולהציב אותם באותה משימת אבטחה סטטית, כשלמעשה הם אמורים לתת את המענה הראשוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: האם שאלה נוספת לחבר הכנסת נחמן שי?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: ויש גם כמה חברי הכנסת שנרשמו.

יולי יואל אדלשטיין: בשאילתה הזאת ישאלו מיקי רוזנטל ודב חנין.

נחמן שי: תודה לך, אדוני.

נחמן שי: אני עדיין חלוק עליך, אני חושב שמשטרה שונה מכל ארגון אחר שהזכרת.

נחמן שי: משרד הביטחון הוא גוף אזרחי.

נחמן שי: שב"כ, אולי אחרים – אני לא יודע מי שומר על שב"כ, אני חושב שזה כן – יש משהו לא נכון בעובדה ששוטר, שמטבעו נועד למלא תפקידים של אבטחה, שמירה – – –

גלעד ארדן: מי קבע שהוא נועד למלא תפקידים של אבטחה?

נחמן שי: אבטחה.

נחמן שי: במרחב הציבורי השוטרים הם סוג של ביטחון, של אבטחה.

נחמן שי: מה הם, אם לא אבטחה במרחב הציבורי?

גלעד ארדן: לא.

נחמן שי: אני חושב שזה לא נכון.

נחמן שי: אני מבין את השיקול הכלכלי, כסף זה דבר חשוב.

נחמן שי: לדעתי, האלטרנטיבה היותר טובה הייתה אם שוטרים היו מגינים על התחנות שלהם, על המתקנים שלהם.

נחמן שי: כך היה נכון.

גלעד ארדן: אפשר גם להציב בכניסה לבתי-קפה, בכניסה לבתי-חולים, במשחקי כדורגל, איפה שיש רמת אלימות.

גלעד ארדן: אפשר שהכול יהיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בוא נשמע את השאלות, ואז תהיה לך אפשרות להתייחס.

נחמן שי: כן, שם יש שוטרים בכל מקרה.

נחמן שי: שמעתי את ההסבר, שווה לדון בו בצורה יותר רחבה.

נחמן שי: ודווקא ממך אני מצפה – אתה בודק דברים, ככה, מראש באופן יסודי, אז תיתן גם את דעתך על האספקטים הציבוריים של זה, לא רק על הכלכליים.

נחמן שי: יכול להיות שאת הכסף הזה תוכל להשקיע בהכשרת שוטרים נוספים.

נחמן שי: השאלה השנייה שנובעת: האם על אירוע עצמו כבר יש לכם תובנות – באותו אירוע שהיו מעורבים המאבטחים, בכפר קאסם, האם יש לכם תובנות לגבי מה שהתרחש שם?

נחמן שי: האם כבר הפקתם לקחים?

נחמן שי: האם אתם מעריכים שהשימוש בנשק היה נכון?

נחמן שי: ולאן מתגלגלת הפרשה הזאת, שהיא פרשה קשה מאוד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עם שאלות נוספות של מיקי רוזנטל ודב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: אדוני השר, החוק מחייב תעודת יושר למועסקים במוסדות ובארגונים שבהם יש ילדים, כדי למנוע שפדופיל מורשע יועסק בקרבת הקורבנות הפוטנציאליים שלו, כידוע לך.

מיקי רוזנטל: אנחנו מגלים עכשיו לקונות בחוק הנוכחי.

מיקי רוזנטל: במערכת החינוך זה התגלה לנו – אבל מערכת החינוך היא עוד המסודרת מכל המערכות.

מיקי רוזנטל: יש אלפי מוסדות כאלה, אלפים, שחלקם אפילו פרטיים, כמו קייטנות, כמו הסעות ילדים, כמו ברכות שחייה וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: מי שאחראי על אכיפת החוק הוא כמובן המשרד לביטחון הפנים.

מיקי רוזנטל: והשאלה היא אם הוא רק פסיבי – באים אליו אנשים והוא מספק להם תעודות – או שהוא גם בודק, כמו שאני בדקתי באחרונה, עשרות מוסדות; התקשרתי: האם אתם מבקשים אישור מהמשטרה?

מיקי רוזנטל: אמרו לי: לא שמענו על החוק הזה בכלל.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני חושב שלאור הדברים שהתגלו, נדרשת פה אכיפה אקטיבית של המשרד לביטחון הפנים ופעולה ישירה שלך בעניין הזה, כי בסוף מישהו צריך להגן על ילדי ישראל.

מיקי רוזנטל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, הנרייט קרא נרצחה בגיל 18; דליה ברוך נרצחה בגיל 60; מיה גורן נרצחה בגיל 41; אודליה בכר נרצחה בגיל 24; חנאן אלבחירי נרצחה בגיל 19; ורד קרמסקוי נרצחה בגיל 19; אלמונית נרצחה בגיל 30; לינא אחמד איסמאעיל נרצחה בגיל 35; אדל קלמן נרצחה בגיל 33; סיהאם זבארגה נרצחה בגיל 29; פז בר-יוסף נרצחה בגיל 35; בראה אלשורבג'י נרצחה בגיל 19; דור כרסנטי נרצחה בגיל 23; אלמונית נרצחה בגיל 66.

דב חנין: כל הנשים האלה, אדוני השר, נרצחו על רקע מגדרי בחודשים האחרונים.

דב חנין: בכל שבועיים נרצחת אישה.

דב חנין: זו מציאות בלתי אפשרית.

דב חנין: בתור השר הממונה על המשטרה ועל ביטחון הפנים, מה בדעתך לעשות כדי להפסיק את המציאות הבלתי-אפשרית הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע לך, שאלות שלא קשורות ישירות לנושא של השאילתה המקורית, אתה לא חייב לתת עליהן תשובה במקום.

גלעד ארדן: טוב, קודם כול לשאלתו של חבר הכנסת נחמן שי – זה לא עניין של הערכה או אי-הערכה שלי.

גלעד ארדן: מרגע שנהרג אזרח, זה עניין לחקירה משטרתית-משפטית, ולמיטב ידיעתי היא נמצאת בשלבים מתקדמים אבל עדיין לא הסתיימה.

גלעד ארדן: מכיוון שהיא לא הסתיימה אז אין לי עדיין יכולת למסור שום פרטים לגביה.

גלעד ארדן: אבל היא מתקיימת, והיא מתקיימת בצורה יסודית ומעמיקה, כי כפי שאמרתי, בהחלט היו אירועים קשים באותו לילה, והשאיפה של כולנו היא גם להסיק מסקנות ממה שהיה שם וגם לנסות לייצר רגיעה במצב להמשך.

גלעד ארדן: כפי שראית, מפכ"ל המשטרה קיים פגישה עם ראש הרשות, בתיווכו ובסיועו של נשיא המדינה.

גלעד ארדן: אני מקווה שהדברים יימשכו בכיוון הזה.

גלעד ארדן: אשר לשאלתו של חבר הכנסת רוזנטל, אני חושב שאתה צודק במאה אחוז.

גלעד ארדן: יש בעיה שמצריכה התערבות, קודם כול של משרד המשפטים – ואני אסביר תכף למה – וגם של הכנסת.

גלעד ארדן: כשהייתי עוד חבר כנסת, לפני שהתמניתי לשר, גם טיפלתי בסוגיה הזאת.

גלעד ארדן: צריך לדעת שהיום התחום של הגנת הפרטיות יצא מכל פרופורציה, לצערי בחסות משרד המשפטים.

גלעד ארדן: ההגנה שמשרד המשפטים נותן לאנשים פרטיים, לפרטיותם, לצערי בסוף משמשת גם אנשים שעוברים על החוק כדי להסתתר.

גלעד ארדן: אני מזכיר את זה לפעמים גם בכך שמשרד המשפטים מקשה מאוד גם על המשטרה לקבל נתונים או להוריד הסתה מהרשתות החברתיות, אבל לעומת זאת הוא לא בדיוק מחייב את פייסבוק והחברות האחרות לחשוף, או גילוי נאות מולך במה פייסבוק עוקבת אחריך ופותחת מיקרופון ועושה הרבה דברים שאתה לא מודע להם בכלל; באותה צורה נחסמת גם הרחבה של מתן מידע על אנשים מהמרשם הפלילי.

גלעד ארדן: המשטרה יכולה לתת מידע על עברם של אנשים רק בהתאם למה שמשרד המשפטים מאפשר לה, כי חוק הגנת הפרטיות הוא תחת משרד המשפטים, וזה בדיוק מה שהיא עושה היום.

גלעד ארדן: תשאל אותי אם לדעתי צריך להרחיב את המקצועות ואת האנשים ואת המוסדות – ברור.

גלעד ארדן: משרד המשפטים לא יכול להגיד: אנחנו רואים שיש כאן תופעה של הפרטה, משיקולים כלכליים או איכות השירות, כבר שנים רבות, ומצד שני רק גורמי מדינה יקבלו את המידע.

גלעד ארדן: זה שם את המשטרה במצב בלתי אפשרי שהיא לא יכולה למסור מידע גם אם הוא קיים ברשותה.

מיקי רוזנטל: אדוני צודק לגמרי.

מיקי רוזנטל: אני הגשתי הצעת חוק שתשנה את המצב, אבל לא זו הייתה השאלה.

גלעד ארדן: אז אנחנו נתמוך בה.

מיקי רוזנטל: נהדר.

מיקי רוזנטל: אגב, יחד עם חבר הכנסת ביטן, אז אני בטוח – – –

גלעד ארדן: אז אתה מסודר, בקיצור.

מיקי רוזנטל: לא, אבל לא זו הסוגיה.

מיקי רוזנטל: שאלתי אותך, יש אלפי מוסדות – – –

יולי יואל אדלשטיין: שים לב שהשר אמר שהוא יתמוך לפני שהוא שמע על מי שהציע יחד אתך.

גלעד ארדן: ברור.

גלעד ארדן: הוא אמר ביטן, אז זה "נעשה ונשמע".

מיקי רוזנטל: ברוב העניינים הוא ענייני.

גלעד ארדן: קודם נתמוך – – –

מיקי רוזנטל: ואחר כך נשמע.

גלעד ארדן: כן, פרטים.

מיקי רוזנטל: השאלה שלי נגעה לדבר הבא: יש אלפי מוסדות שהם מוסדות פרטיים – מסיע בטיולים, קייטנה פרטית – שלא עומדים בתנאי החוק, תאמין לי.

מיקי רוזנטל: ואני אומר לך: עזוב את המגבלות שיש לכם, קודם כול תאכפו את החוק הנוכחי.

מיקי רוזנטל: תבדקו משהו מדגמי, ואם לא – תענישו וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: לא מבצעים את החוק הקיים.

מיקי רוזנטל: לא מבצעים את החוק הקיים בהרבה מקומות.

גלעד ארדן: אבל החוק הקיים, להזכירך – – –

מיקי רוזנטל: הם לא מבקשים תעודת יושר מהמשטרה.

מיקי רוזנטל: הם מעסיקים נהג שמסיע ילדים – – –

גלעד ארדן: אבל החוק מחייב את משרד החינוך לבדוק את אותה תעודה ושאין למועמד לעבודה רקע של עבר פלילי או עבר בתחום עבירות מין.

מיקי רוזנטל: קייטנה פרטית, לא שייכת למשרד החינוך.

מיקי רוזנטל: היא הנותנת, זו בדיוק הבעיה.

גלעד ארדן: אבל הגוף האוכף – זה צריך להיות משרד החינוך שאוכף על המנהלים אצלו את דרך קבלת המורים לעבודה.

מיקי רוזנטל: אדוני, הגוף האוכף הוא המשרד לביטחון הפנים.

מיקי רוזנטל: לכן אני אומר לך שנוצר פה מצב – – –

גלעד ארדן: אתה מתכוון למשטרה, לא המשרד.

מיקי רוזנטל: המשטרה.

מיקי רוזנטל: נוצר מצב – במה שמשרד החינוך, אתה צודק, אבל יש עשרות ואלפי גופים פרטיים שהעובדים שלהם באים במגע עם ילדים והם בכלל לא עומדים בתנאי החוק הנוכחי.

גלעד ארדן: אבל באותם גופים פרטיים בדרך כלל המעסיק לא מוסמך לדעת על הרקע של האדם שעובד אצלו.

מיקי רוזנטל: החוק מחייב כל אדם ברשימה שמשרד החינוך פרסם, כל אדם שמועסק במגע עם ילדים, בין אם זה מציל, בין אם זו קייטנה פרטית – – –

גלעד ארדן: משרד החינוך מפרסם כמה רשימות שהוא רוצה, אבל המשטרה – – –

מיקי רוזנטל: אבל אף אחד לא אוכף.

גלעד ארדן: אבל המשטרה לא יכולה למסור מידע על עברו של אדם אלא אם החוק מאפשר לה למסור את זה.

מיקי רוזנטל: לא, החוק דורש ממי שרוצה לעבוד בקייטנה – – –

גלעד ארדן: אז אני אומר לך שהחוק לא דורש.

מיקי רוזנטל: החוק דורש – – –

גלעד ארדן: אז תראה לי אחר כך, ואם אני טועה – אני אבדוק למה המשטרה לא בודקת.

יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שתבדקו את הסוגיה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל השר, עם השאילתה הזאת, אם אתה רוצה נסיים, כי יש עוד שתיים.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: באשר לשאלתו של דב חנין – ודאי שרצח נשים הוא סוגיה קשה וכואבת.

גלעד ארדן: אני רואה את התפקיד של המשרד לביטחון הפנים ושל משטרת ישראל כתפקיד מרכזי בסוגיה הזאת, אבל צריך לזכור שהוא לא תפקיד בלעדי.

גלעד ארדן: הממשלה צריכה לפעול יחד עם משרד הרווחה, יחד עם הרשויות המקומיות, יחד עם משרד החינוך, במקרים מסוימים, כדי לנסות ולאתר מראש ולספק הגנה לאותן נשים.

גלעד ארדן: אנחנו עושים הרבה מאוד פעילויות כדי להגביר את הסיכוי שזה יקרה, בין אם זה על ידי הוספת עובדות סוציאליות, כפי שעשינו לאחרונה בתחנות המשטרה; בין אם זה על ידי אמצעים שיאפשרו לנו לפקח על גברים שאותרו כבעלי פוטנציאל לאלימות כלפי נשותיהם – הצעת חוק של חברת הכנסת עליזה לביא, שגם אני מקדם במסגרת ממשלתית ותעלה ביום ראשון הקרוב לוועדת שרים לחקיקה; הקמת מחלקי משפחה, הם מוקמים עכשיו בחלק ממרחבי המשטרה.

גלעד ארדן: יש הרבה מאוד פעולות שנועדו להגביר את היכולת של המשטרה להגיע בזמן ולמנוע את הרצח הבא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל השואלים והשואלים הנוספים בשאילתה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 352, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הפעם: רשלנות בפרשת האונס הקבוצתי בהרצליה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: כבר רשומים לי עוד שני שואלים.

עאידה תומא סלימאן: השבוע איים החשוד המרכזי בפרשת האונס הקבוצתי בהרצליה על הנפגעת ומשפחתה.

עאידה תומא סלימאן: הוא נעצר, נחקר שוב, ושוחרר.

עאידה תומא סלימאן: רצוני לשאול: 1.

עאידה תומא סלימאן: מהם התנאים המגבילים שהוטלו על הצעיר אחרי שתי החקירות, גם של האונס וגם של האיומים?

עאידה תומא סלימאן: 2.

עאידה תומא סלימאן: מדוע הצעיר שוחרר שוב?

עאידה תומא סלימאן: 3.

עאידה תומא סלימאן: האם ישנה התרשלות?

עאידה תומא סלימאן: מה נעשה בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: נשאלתי על ידי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן בנוגע למעצר וחקירה של אחד החשודים באונס הקבוצתי בהרצליה בגין חשד לאיומים ולתקיפה.

גלעד ארדן: אז קודם כול, אני רוצה להדגיש בפתח הדברים שכמו כולנו גם אני מאוד הזדעזעתי מפרטי המקרה שהתפרסמו באמצעי התקשורת, ואני מקווה שהחקירה תמוצה עד תומה ותסתיים בקרוב.

גלעד ארדן: בדקתי ונמסר לי על ידי משטרת ישראל שכך אכן הם פועלים, והחקירה פה היא בעדיפות גבוהה ביותר.

גלעד ארדן: אבל כמובן, הכול כפוף לאישורים מהפרקליטות ומהפרקליט המלווה שמונה לתיק, שהוא בעל הסמכות העליונה שם לקבל החלטות.

גלעד ארדן: לצערי, אני לא יכול להרחיב לגבי כל פעולות החקירה שנעשות בימים אלה, אבל שוב, המטרה היא כמובן למצות אותה ולהביא את האשמים לדין.

גלעד ארדן: בנוגע למקרי האיומים לכאורה שהציגה חברת הכנסת סלימאן, נמסר לי כי מוקדם יותר החודש הגיעה אמה של המתלוננת לתחנת גלילות והגישה תלונה בנוגע לאחד החשודים במעשה וחבריו על כך שבאותו ערב הגיע לקרבת ביתם ואיים עליה שיתנקם בהם.

גלעד ארדן: עוד באותו יום שהוגשה התלונה של אמה של המתלוננת, החשוד נחקר על ידי המשטרה, הוא טען שלמעשה בני משפחת המתלוננת הם אלה שאיימו עליו, ולכן כדי לקדם את החקירה כל השלושה נחקרו באזהרה בגין איומים הדדיים.

גלעד ארדן: לאחר החקירות שוחררו השלושה בערבות עצמית ובתנאי של אי-יצירת קשר, בהתאם לחומרי הראיות.

גלעד ארדן: ושוב, כל ההחלטות האלה התקבלו בליווי ובהתייעצות עם פרקליטות המדינה.

גלעד ארדן: שוב, לסיום אני אומר שאני מצפה מהמשטרה להתייחס לתיק הזה במלוא החומרה והחשיבות, מתוך כוונה לסיים את החקירה, למצות אותה בהקדם, וגם, אני מקווה, להגיש כתבי אישום נגד האשמים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, וגם לחברי הכנסת טלב אבו עראר ועבד אל חכים חאג' יחיא.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר, הרשימה שהקריא חברי חבר הכנסת דב חנין, לצערי הרב היא לא שלמה.

עאידה תומא סלימאן: מתחילת השנה נרצחו 16 נשים במדינת ישראל, תשע מהן נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: אתמול נרצחה הנרייט קרא, בת 18, יום אחרי טקס סיום הלימודים שלה בתיכון.

עאידה תומא סלימאן: הצעירה נרצחה לאחר שהיא כבר התלוננה, גם במשטרה וגם ברווחה, על איומים ועל אלימות שהיא סובלת ממנה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, כבוד השר – ואני מבינה שהמאבק באלימות נגד נשים ורצח נשים הוא לא כולו נחלת משטרת ישראל ולא כולו מוטל רק על הכתפיים שלכם; הוא אמור להיות מאמץ משותף, ולכן הוקמה ועדה בין-משרדית, שהכינה תוכנית מאוד כוללת, שכבר שישה חודשים מחכים לאישורה בוועדת שרים.

עאידה תומא סלימאן: בתגובה למקרי הרצח האחרונים, האם אדוני מוכן לכנס ישיבת חירום או לקרוא לישיבת חירום של ועדת השרים כדי שהיא תאשר את התוכנית ותוציא אותה מייד לפועל?

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, האם השר יואיל לכבד ישיבת חירום שאני מקיימת בשבוע הבא בוועדה לקידום מעמד האישה כדי לדון בדרכים למאבק בתופעה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, אתמול פרצו מרזל וחבריו הגזענים למשרדי אל-ג'זירה בירושלים, כשהם מחזיקים שלט שכתוב עליו: צו סגירה למשרדי אל-ג'זירה.

טלב אבו עראר: יתרה מזו, החבורה הקיצונית הזאת התחילה לפגוע מילולית בצוות אל-ג'זירה.

טלב אבו עראר: נראה שהם עושים מדינה בתוך מדינה, הם לא עושים חשבון לאף אחד.

טלב אבו עראר: חשוב לציין שזו לא הפעם הראשונה שהם מתפרצים לשם, ולכן אני פונה בשאלה למכובדי השר: מה יעשה משרדך כנגד ההתפרצות של מרזל ואנשיו למשרדי אל-ג'זירה?

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, יש הרבה מקרי רצח ביישובים הערביים, ואני לא אכנס לעניין של תפקוד המשטרה, אבל אתייחס לנקודה ספציפית אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול פורסם שנעצרו שלושה חשודים ברצח הכפול בכפר קאסם, ופורסמו השמות שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה היה עוד לפני שהביאו אותם להארכת מעצר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו עוד לא בטוחים שיש תשתית מוצקה שהאנשים האלה הם אלה שרצחו, ולכן העניין של החיפזון בפרסום השמות, מה שזה אומר – כי היו גם מקרים גם שהמשטרה אמרה: אנחנו ידענו, אבל אין לנו הוכחות שזה מפנה לרצח בהמשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה שומע, כבוד השר?

גלעד ארדן: אני שומע, אני פשוט מזועזע כל פעם מהשיטה שלכם לצעוק שאין משטרה, ואז לבוא ולהודיע כאן מה מותר לה ואת מי היא יכולה לעצור ואת מי לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, אז לא שמעת את השאלה.

גלעד ארדן: זה לא נראה לכם כי אולי אתה מכיר את החשודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא הבנת את השאלה, אני אחזור עליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בעד ואני רוצה שיעצרו – –

גלעד ארדן: ברור, ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ולא רק זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לפני שיש לך תשתית אתה מפרסם את השמות.

גלעד ארדן: מי יקבע את התשתית?

גלעד ארדן: אתה תקבע את התשתית שיש למשטרה לעצור חשוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד לא הארכת את מעצרם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך כתב אישום?

גלעד ארדן: איזו חוצפה יש לכם, זה פשוט לא יאומן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוצפה היא שלך, שאין לך כתב אישום, אין לך הצהרת תובע, אתה מבקש להאריך את מעצרם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה רוצה לשמוע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היה מקרה – מהמשפחה שלי נרצח סייף חאג' יחיא לפני שלוש שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אשתו, עם כל הפרסומים שלכם, ישבה בכלא שנה וחצי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסוף החליטו לא להגיש כתב אישום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה עשיתם למשפחה הזו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה עשיתם לבנים שלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו כתב אישום לא הוגש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה שאני מבקש – תבססו, תעשו את העבודה, תגישו את האנשים לבתי-המשפט, ואז תפרסמו את השמות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה שאתם תתחילו עם השמות כדי שיצאו החוצה ואחר כך יהיו בסכנה, אם תהיה נקמת דם או לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להבין שאתם לא צריכים להיחפז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה, אתם תמיד הולכים על צווי איסור פרסום גורפים, וכל כך מהר אתם מפרסמים את השמות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר ישיב.

גלעד ארדן: אשר לשאלתה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – נקבעה ישיבה של ועדת השרים למאבק באלימות ל-3 ביולי, וזה נעשה כדי לתאם את המועדים של כל השרים שהיו רלוונטיים לדוח כדי לאשר אותו.

גלעד ארדן: אני ביקשתי היום ממזכירות הממשלה להקדים את המועד, כי אני בהחלט מסכים אתך שיש פה עניין דחוף וצריך להאיץ את יישום המסקנות של הדוח.

גלעד ארדן: אבל כדי לא להשלות אף אחד אני רק אומר ביושר, כיוון שהמסקנות הללו בכל מקרה יוגשו בתקופה שבה תקציב המדינה כבר אושר, צריך יהיה לעשות פה איזשהו מאבק משותף כדי להשיג תוספות תקציביות, בין היתר לנושאים חשובים כמו הוסטלים לגברים אלימים ועוד החלטות או המלצות שיש בתוך הדוח החשוב שהצוות כתב.

גלעד ארדן: לגבי ישיבת החירום שגברתי מקיימת בוועדה שלה, זה בכפוף לכך שאני יכול להגיע.

גלעד ארדן: ביקשתי מהצוות לבדוק אם יש אפשרות כזאת, אבל שוב, אני חושב ששיתוף הפעולה בין הכנסת לבין הממשלה – – –

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להתאים את זה לפי הלו"ז שלך.

גלעד ארדן: בסדר, אנחנו לא נעשה את התיאום עכשיו מעל הבמה, אבל אני בהחלט מוכן להגיע ולעבוד יחד עם הוועדה כדי לשפר את היכולת של הממשלה למנוע רצח נשים.

גלעד ארדן: לגבי השאלה של חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני לא מכיר את המקרה שתיארת, כאילו הייתה תקיפה של משרדי אל-ג'זירה בארץ.

גלעד ארדן: אם הייתה כזאת, אז הדרך היא להגיש תלונה במשטרה; ואם הוגשה תלונה, אני מוכן לבדוק אם היא נחקרת.

גלעד ארדן: כי אם היה אירוע כזה ואם הוגשה תלונה, ודאי שהיא צריכה להיחקר.

גלעד ארדן: בלי קשר, הייתי מצפה שאדוני גם יאמר משהו על כך שאל-ג'זירה מעודדת טרור ומסיתה לאלימות.

טלב אבו עראר: זו הקדמה – – –

גלעד ארדן: בלי קשר, כמובן שצריך להגן גם על אנשיה מפני כל אלימות, אם היא קיימת.

טלב אבו עראר: – – –

גלעד ארדן: אבל מצופה מחבר כנסת להזכיר גם את זה, בטח לאחר שמדינות סוניות ערביות מדברות על התרומה של אל-ג'זירה לעידוד טרור והסתה.

גלעד ארדן: ותשובה אחרונה לחבר הכנסת חאג' יחיא – אני לא מתכוון לעסוק בפרטי חקירה, וגם אין לי סמכות לנתח את השיקולים של המשטרה מול בית-המשפט, מתי יש צו איסור פרסום ומתי לא, כי, כידוע לחבר הכנסת חאג' יחיא, יש מצד אחד את זכות הציבור לדעת, ומצד שני – את חובתה של המשטרה להגדיל את הסיכוי שהחקירה תצליח ותביא לתפיסת האשמים ברצח.

גלעד ארדן: באיזון הזה בין שני האינטרסים היא תמיד פועלת מול בית-המשפט, ומצופה מבית-המשפט לבחון מתי יש להטיל צו איסור פרסום ומתי האינטרס של זכות הציבור לדעת גובר.

גלעד ארדן: אבל אני גם מצפה לשמוע מחברי כנסת שמדברים על הרצון להיאבק בפשיעה ובמניעת מעשי רצח ביישובים הערביים, גם אולי, פעם במאה שנה, איזושהי מילת גיבוי למשטרה כשהיא מבצעת מעצרים.

גלעד ארדן: גם לגבי מקרה הרצח האחרון וגם לגבי הרצח שהיה ברחבה של המסגד יש כבר עצורים, לגבי שני המקרים הללו.

גלעד ארדן: אז כמי שכל הזמן מבקרים את המשטרה, הייתי מצפה גם לשמוע מדי פעם מילת גיבוי למשטרה על הפעילות שלה בנושא הזה.

גלעד ארדן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר, תודה לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה האחרונה – שאילתה דחופה מס' 353, מאת חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: הצתת מועדון חד"ש בעיר עראבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: ושאלות נוספות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: לפני יומיים הוצת מועדון חד"ש ומק"י בעיר שלי, עראבה, ונגרם לו נזק גדול במקום.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול את כבוד השר: 1.

אוסאמה סעדי: האם ידוע לכם על המקרה?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: אם כן – מה נעשה בעניין?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: נשאלתי על ידי חבר הכנסת אוסאמה סעדי על – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מה זו המוזיקה הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

גלעד ארדן: נשאלתי על ידי חבר הכנסת אוסאמה סעדי על המקרה של הדלקה, ההצתה, במועדון חד"ש בעיר עראבה, שהתרחשה מוקדם יותר השבוע.

גלעד ארדן: על פי הנמסר לי על ידי המשטרה, כשהגיעו השוטרים למקום, לאחר שהתקבלה תלונה, הם מצאו במקום סימני פריצה וכן הצתה וכן ממצאים נוספים, שמטבע הדברים אני לא יכול להרחיב לגביהם.

גלעד ארדן: החקירה הוטלה על יחידת פשיעה מרחב גליל, אשר חוקרת בימים אלו ממש את ההצתה ומפעילה את כל האמצעים הנדרשים כדי להגיע אל המציתים.

גלעד ארדן: לצערי, שוב, מעבר לכך, אני לא יכול להרחיב בשלב זה.

גלעד ארדן: אבל כפי שאמרתי, כל האמצעים שבידי המשטרה יופעלו כדי לנסות ולהגיע אל המציתים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אוסאמה סעדי וגם לחברי הכנסת יוסף ג'בארין ויעל כהן-פארן.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: כפי שאמרתי, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, מדובר במועדון של מפלגת חד"ש ומק"י, וזהו למעשה המועדון הראשון שהיה בכפר מאז קום המדינה, ואלפים יצאו מהמועדון הזה: רופאים, אקדמאים, פועלים.

אוסאמה סעדי: אני בצעירותי הייתי אחד מהחברים שם.

אוסאמה סעדי: ולכן הכוונה של לשרוף את המועדון, אדוני השר, היא באמת לשרוף את היחסים הטובים ואת יחסי השכנות הטובים בעיר עראבה ולהכניס ריב ומדון.

אוסאמה סעדי: אני כמובן מודה לך על התשובה בשלב הזה, וכמובן שלא ציפיתי, אולי הייתה לי אופטימיות יתר שתבואו ותגידו: עצרנו את החשודים.

אוסאמה סעדי: כמובן, גם מה שאמרת זה מעודד.

אוסאמה סעדי: אבל כל הכוונה שלי הייתה לעורר את החשיבות הציבורית בנושא הזה של תפיסת האחראים והעמדתם לדין.

אוסאמה סעדי: ואני בטוח שאם כבוד השר יטיל את כובד משקלו ויפקח ויעקוב אחרי החקירה הזאת והיא תמוצה, אז כן, האנשים האחראים, הפושעים האלה, שרצו לשרוף את כל העיר בכללותה, ייעצרו ויובאו לדין ויקבלו את מה שמגיע להם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, אני רוצה להדגיש עד כמה אנחנו רואים בחומרה רבה את אשר אירע בעראבה.

יוסף ג'בארין: מדובר פשוט בשרפה של סניף מפלגה שלנו, חד"ש, של המפלגה הקומוניסטית.

יוסף ג'בארין: אומנם זה לא זכה לכותרות בתקשורת העברית, אבל אני מניח שאם משהו דומה היה קורה, חס וחלילה, במפלגות אחרות, בתוך החברה היהודית, זה היה בטח מעורר הרבה הדים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מבקשים שהשר באופן אישי יתערב בחקירה הזו כדי למצות את החקירה.

יוסף ג'בארין: אני ביקרתי במקום ביום האירוע – זה פשוט היה מחריד, מה שראינו שם.

יוסף ג'בארין: זהו סניף שאנחנו מתגאים בו, זה סניף שהוא גולת הכותרת של הפעילות המפלגתית שלנו.

יוסף ג'בארין: לא ייתכן שדבר כזה יקרה מבלי שהמשטרה תצליח למצוא את המבצעים ואת הפושעים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואז נשמע את התייחסות השר.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: כבוד השר, בארבעת השבועות האחרונים אירעו שש פעולות של תג מחיר.

יעל כהן-פארן: בתאריך ה-9 במאי רוססו כלי רכב ונוקבו צמיגים בשועפאט; באותה יממה נוקבו צמיגים ורוססו כתובות נאצה בכפר נאעורה; בתאריך ה-19 במאי הוצת טרקטור וכתובת נאצה רוססה על קיר סמוך בכפר בורין; בתאריך ה-24 במאי הוצתו כלי רכב ורוססו על קירות כתובות נאצה בכפר עארה; בתאריך 5 ו-6 ביוני הושחתו כלי רכב ורוססו כתובות נאצה בגבעה הצרפתית ובכביש בר-לב בירושלים; בתאריך 9 ביוני, השבוע, בבית צפאפה, הושחתו תשע מכוניות.

יעל כהן-פארן: זה היה האירוע השישי בחודש האחרון.

יעל כהן-פארן: באף אחד מהמקרים לא נמצאו החשודים ואף אחד לא הועמד לדין.

יעל כהן-פארן: לאור האמור לעיל, איך אתה מתכוון, כשר לביטחון הפנים, למגר את התופעה הזאת ולטפל באירועים, שלא יישנו?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: אז אני אענה במשולב: קודם כול, לשאלות של אוסאמה סעדי ויוסף ג'בארין.

גלעד ארדן: כמובן, כל הצתה היא חמורה, מאוד.

גלעד ארדן: הצתה של מתקן פוליטי, מפלגתי, חמורה שבעתיים.

גלעד ארדן: ובהחלט, אני מתחייב שאני אבדוק, ואלווה אישית, שהמשטרה פועלת ומפעילה את כל האמצעים שברשותה.

גלעד ארדן: אבל מבלי – אני לא רוצה להיות עוקצני, אני רק אומר אמירה כללית, כיוון שהרי לפעמים מאשימים אותי שאם לא תופסים את המציתים, אז סימן שאולי השרפה פרצה בלי שהייתה הצתה.

גלעד ארדן: אז זה לא מה שאני אומר כאן.

גלעד ארדן: אני חושב שכאן, כפי שהיה ברור למשטרה ולרשות הכבאות בעוד מקרים, גם כאן ברור שהייתה הצתה.

גלעד ארדן: רק שלצערי, כשאתה בודק את אחוזי הפענוח והגשת כתבי האישום בעבר של המשטרה באירועי הצתה, אז אתה רואה שמדובר באחוז נמוך מאוד – 5% מכלל ההצתות בישראל מגיעות בסוף לכתבי אישום.

גלעד ארדן: כי זירת שרפה היא בדרך כלל זירה שמאוד קשה לאסוף בה ראיות ולגבש אותן לכלל כתב אישום.

גלעד ארדן: לכן, בהקשר הזה, אני עכשיו מקים צוות במשרד לביטחון הפנים, כדי לשפר את איכות החקירות ולהעלאת אחוז כתבי האישום.

גלעד ארדן: זה לא אומר שום דבר על המקרה הזה, כמובן, אבל אני, כפי שאמרתי, מתכוון להעלות את אחוז כתבי האישום בנוגע לפשעי הצתה.

גלעד ארדן: ובמקרה הזה בנפרד אני מתכוון ללוות אישית ולראות שזה נחקר, כי מדובר בהחלט באירוע חמור.

גלעד ארדן: באשר לשאלה לגבי אירועי תג מחיר או פשעי שנאה על רקע לאומני:

גלעד ארדן: אני בהחלט רואה בחומרה רבה אירועים כאלה, משני הצדדים.

גלעד ארדן: אנחנו פעלנו בעבר.

גלעד ארדן: כמובן, הקמנו את היחידה, ימ"ר ש"י, כדי לטפל בנושא הזה.

גלעד ארדן: קיבלנו החלטות מאוד חמורות כלפי חשודים, כולל מעצרים מינהליים, עד עצם הימים האלה.

גלעד ארדן: העובדה שהאירועים האלה עכשיו קרו או חזרו מחדש בהחלט מחייבת את המשטרה ואת השב"כ לעשות הכול ולהעלות את רמת האכיפה ולנקוט פעולות, כפי שאכן כבר ננקטו בימים האחרונים.

גלעד ארדן: הרי פורסם שכבר בוצעו, נדמה לי תשעה מעצרים רק בימים האחרונים, ואני בהחלט גם מתכוון לכנס דיון בנושא הזה כדי לראות ולהתרשם מכל הפעולות שנעשות.

גלעד ארדן: כי אנחנו צריכים להילחם בכל האמצעים שבידנו בפשעי שנאה ובאירועי תג מחיר.

גלעד ארדן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר, תודה לכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/20/3790; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: רק הודעה קצרה: הצעת החוק הראשונה בחקיקה בקריאה טרומית תהיה של חבר הכנסת דוד אמסלם, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק של מרב מיכאלי בנושא של השיפוט הצבאי פשוט עברה למקום חמישי או שישי בסדר היום.

יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי מן המזכירות לא להשחית כמה קילו של נייר על השינוי הזה, ולכן לא הדפסנו סדר-יום חדש לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דוד אמסלם יציג הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשע"ז–2017.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להביא לפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי המועצה).

דוד אמסלם: נכון להיום, חברי מועצת עיר – לא משפים אותם בשום נושא, לא בהחזר הוצאות ולא בגמול.

דוד אמסלם: צריך להבין: השלטון המקומי מתנהל בדיוק כמו הכנסת ברוב המובנים.

דוד אמסלם: יש שם ועדות, ועדות סטטוטוריות, ובחלק מהוועדות אפילו, בשונה מהכנסת, יש קוורום מחייב לפתיחת הוועדה; אם ועדה לא מתכנסת, בעצם אי-אפשר לנהל את העירייה.

דוד אמסלם: אתן דוגמה: ועדת כספים בעירייה, אם היא לא מתכנסת בקוורום שמצוין בחוק, אז היא לא מתכנסת, ואז אין תקציב.

דוד אמסלם: ועדת ביקורת, ועדת לתכנון ובנייה וכו' וכו', וודאי המליאה עצמה.

דוד אמסלם: אז מה קורה בפועל בחלק גדול מאוד מהערים?

דוד אמסלם: מתקשרים לחבר המועצה – חלק גדול מאוד מהישיבות מתנהלות במהלך היום, יום העבודה; לא כולן בלילה.

דוד אמסלם: ועדה לתכנון ובנייה בעיריית ירושלים, למשל, מתכנסת ב-10:00.

דוד אמסלם: עכשיו, מה לעשות שלפעמים אין קוורום?

דוד אמסלם: אז מה עושים?

דוד אמסלם: מתקשרים למישהו, חבר מועצה, מתחננים, אומרים לו: תשמע, תעשה טובה, אנחנו חייבים אותך פה.

דוד אמסלם: הבחור, לא נעים לו, מחתים את הכרטיס במקום עבודתו, לוקח את הרכב שלו, נוסע לעירייה, לפעמים, אם אין לו חניה – גם משלם חניה, ועולה לפעמים לכמה שעות, ולפעמים לימים שלמים, כשמדובר באישור תקציב עירוני, וכל זה על חשבונו הפרטי.

דוד אמסלם: אני, דרך אגב, לא מאמין בעבודה חינם, ואני חושב שגם לא צריך.

דוד אמסלם: יש מספיק מוסדות במדינת ישראל, ומי שרוצה – שיבוא ויתנדב; שילך להדסה, שילך לשערי צדק להתנדב, ליד שרה.

דוד אמסלם: לא חסר איפה.

דוד אמסלם: אבל אני חושב שבצד הערכי אין מצב שמישהו עובד ולא מקבל כסף, לא משלמים לו עבור זה.

דוד אמסלם: אחרי זה שיחליט מה הוא רוצה לעשות עם הכסף הזה.

דוד אמסלם: יש לזה השלכות פסיכולוגיות אחרות, לטעמי, למי שעובד חינם, ולכן אני חושב שבעניין הזה, כאן, הצעת החוק שלי באה להסדיר את הנושא.

דוד אמסלם: אני בדקתי את זה, וגם קיבלתי מסמך של הכנסת – מה קורה בעולם.

דוד אמסלם: בחלק גדול מאוד מהפרלמנטים בעולם בוודאי משפים אותם.

דוד אמסלם: חלק מהמקומות גם נותנים להם שכר מלא, כולל הוצאות סוציאליות או הפרשות סוציאליות – –

נחמן שי: בצדק.

דוד אמסלם: – – ובחלק מהמקומות – בוודאי – וברובם נותנים להם החזר הוצאות וגמול עבור ההשתתפות.

דוד אמסלם: היום, בחברות הממשלתיות, דירקטורים – שהם ממונים, הם לא נבחרים, הם ממונים להיות נציגי ציבור בדירקטורים – מקבלים שיפוי בגין הישיבות שהם משתתפים בהן.

דוד אמסלם: זה ברוב הדירקטורים – בוודאי, כשלא מדובר בעובדי מדינה שמקבלים משכורת.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שבכל רמה שאנחנו לא נבחן את העניין הזה, העסק הזה צריך להסתדר.

דוד אמסלם: אנחנו צריכים לתת שיפוי לחברי המועצה.

דוד אמסלם: עכשיו, צריך להבין: מדובר בכמה מאות שקלים.

דוד אמסלם: זה לא יעשה את חבר המועצה עשיר, זה לא הסיפור, אבל זה סוג של הוקרה.

דוד אמסלם: לאחר שמקבלים את התעודה, אז זה סוג ההוקרה השני במדינת ישראל, והיום בעולם שלנו, כשאתה רוצה להוקיר משהו, אם זה לא עולה אז בדרך כלל אין לזה ערך.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שזה סוג של הוקרה על הפעילות שלהם.

דוד אמסלם: אנחנו הצענו לשפות אותם בגין שתי ישיבות בחודש.

דוד אמסלם: מובן שהם משתתפים בהרבה יותר ישיבות.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על שתי ישיבות.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים גם על שיפוי דיפרנציאלי.

דוד אמסלם: זה אומר שבעניין הזה, מעבר להשתתפות – אני התעקשתי שהאוצר יהיה חלק מהעניין – אני רואה את זה כחיזוק של הדמוקרטיה; ככה אני רואה את זה.

דוד אמסלם: אני רואה את זה בצד הערכי.

דוד אמסלם: לא יעלה על הדעת שאנחנו רוצים לחזק את הדמוקרטיה בשלטון המקומי – ורוב האנשים אולי לא יודעים אבל כל פעולות הממשלה – כמעט, אני אומר, כל פעולות הממשלה, מתבצעות דרך השלטון המקומי: חינוך – דרך השלטון המקומי; תחבורה בתוך הערים – דרך השלטון המקומי; תרבות – דרך השלטון המקומי.

דוד אמסלם: צריך להבין, למשרדי הממשלה אין אמרגנים לתרבות שעושים תרבות בערים.

דוד אמסלם: המדינה הזאת מתנהלת באמצעות השלטון המקומי.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, גם למדינה יש אמירה בעניין הזה, ולכן המדינה צריכה להיות שותפה בסיפור.

דוד אמסלם: לכן סגרנו עם האוצר באופן עקרוני שהמדינה תשתתף ב-50% מהעלות הכוללת של כל הנושא הזה.

דוד אמסלם: העקרונות שאנחנו מסוכמים עליהם כרגע: 1.

דוד אמסלם: המדינה משתתפת ב-50% בסכום הכולל; 2.

דוד אמסלם: השיפוי יהיה דיפרנציאלי, במובן זה שערים שהן חזקות לא צריכות לקבל שיפוי גבוה, ובערים שהן חלשות בוודאי השיפוי צריך להיות יותר גדול.

דוד אמסלם: כנ"ל לגבי רמת השיפוי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לא כל חבר מועצה מקבל את אותו סכום, בגלל שיש ערים קטנות.

דוד אמסלם: זה בדיוק כמו ההיגיון של החברות הממשלתיות: ישנו דירוג מ-1 עד 10 בחברות הממשלתיות, ואם אני אתן דוגמה, אז בוודאי דירקטור בחברת חשמל – לא משפים אותו כמו דירקטור בחברת המדליות.

דוד אמסלם: זה גם עניין של אחריות וגם עניין של שעות העבודה.

דוד אמסלם: אז אלה העקרונות.

דוד אמסלם: כרגע אנחנו עוד לא סגורים לגבי הסכומים וכו'.

דוד אמסלם: לכן אנחנו ביקשנו, בעצם, בהצעה עצמה, ששר הפנים – וזה לא מדויק, מה שנתנו לי כאן – אנחנו סיכמנו בוועדת שרים שזה יהיה בתיאום ובהסכמה של שר האוצר.

דוד אמסלם: בסך הכול, לנו יש עניין ששר האוצר יהיה בלופ הזה, בגלל שהם אמורים להשתתף, כפי שאמרתי, ב-50% בנושא הכספי.

דוד אמסלם: הם בעצם יקבעו את התקנות.

דוד אמסלם: אנחנו גם נגדיר זמנים לתקנות תוך כדי החקיקה, ואנחנו תוך כדי החקיקה גם נשנה את זה, ונאמר ונתייחס למצב שהם לא מתקינים תקנות, בגלל שמהניסיון הקצר שלי כאן – אני מספר לכם אולי סוד שאתם כולכם מכירים – חלק גדול מאוד מהתקנות שהשרים אמורים להתקין הם גם לא מתקינים.

דוד אמסלם: אז בנושא הזה אני לא מתכוון לתת לזה לזלוג לצדדים.

דוד אמסלם: אנחנו ניתן להם פרק זמן, ולא – אנחנו נראה איך אנחנו עוקפים את המכשול הזה.

דוד אמסלם: אז, א.

דוד אמסלם: אני מבקש מכל חברי כנסת לתמוך בהצעה.

דוד אמסלם: כשקראתי את דברי ההסבר, ראיתי לקראת הסוף שבזמנו – בכנסת העשרים – הצעה דומה לה או כמוה הונחה על ידי תמר זנדברג ודב חנין.

דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, אני קורא כאן.

דוד אמסלם: אז קודם כול שאפו לעצמי על זה שכיוונתי לדעת גדולים, ובאמת, אני חושב שבסך הכול – גם, אני רוצה לשבח כאן את אוסאמה.

דוד אמסלם: הוא עזר לי פה הרבה מאוד בכל ההצעה הזאת, הוא הוביל אותה אתי, ובאמת שאפו, אוסאמה, גם על שעות העבודה, על כל הטרחה וכל מה שעשינו ביחד, כי זה לא היה פשוט להגיע להסכמה עם האוצר.

דוד אמסלם: כידוע לכם, כשזה עולה כמה שקלים אז יש לנו כבר מתנגד אוטומטי, ולפצח אותו זה סיפור לא פשוט, אז באמת, אוסאמה וגם עבדאללה – שהיו שותפים בכל הדיונים, וכבר שנה שלמה אנחנו בעסק הזה – באמת, אני רוצה להודות לכם מקרה לב.

דוד אמסלם: כמובן, אני מבקש את התמיכה של כל חברי הכנסת וגם, כפי שאמרתי, זו רק קריאה טרומית כרגע.

דוד אמסלם: אנחנו נשפצר את החוק בהמשך בוועדה ונכניס בו שינויים כאלה ואחרים.

דוד אמסלם: אני מודה לכולם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2311/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: יש הצעת חוק מוצמדת, של חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי ינמק.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להניח ולהגיש למליאת הכנסת את הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), שלי ושל חברי חבר הכנסת אחמד טיבי.

אוסאמה סעדי: זו אחת מהצעות החוק הראשונות שהגשתי לאחר שנבחרתי לפני שנתיים, ואני שמח על כך שהיום הגענו עד הלום, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: הצעת החוק הזאת מוגשת גם ביחד עם הצעת החוק של חברי דוד אמסלם, יו"ר ועדת הפנים, ובאמת, כמו שאמרת, אנחנו עבדנו על הצעת החוק הזאת, ובמיוחד אתה, שהובלת את הנושא הזה מול משרד הפנים, מול משרד האוצר.

אוסאמה סעדי: ובאמת, כל הכבוד, מגיע לך רב תודות על שבאמת אנחנו מגיעים לכך היום.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לדבר על העבודה המשותפת שעשינו בנושא הזה, והגענו באמת למצב שהיום הצעת החוק הזאת מוגשת בתמיכת הממשלה.

אוסאמה סעדי: מדובר בהצעת חוק, אדוני היושב-ראש, חשובה מאוד – ביטן, ביטן.

דוד ביטן: מה?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, הוא מפריע לנו.

אוסאמה סעדי: אתה חוזר בך?

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש – ביטן, ביטן, גם עד שאני אומר לך תודה.

דוד ביטן: למה אתה לא אומר לי תודה?

אוסאמה סעדי: הנה, אני – אתה – – –

ז'קי לוי: אז תגיד תודה.

דוד ביטן: רגע, רגע, תן לי לשבת.

ז'קי לוי: רגע, תן לו לשבת.

אוסאמה סעדי: יאללה, תשב.

אוסאמה סעדי: גם מגיעה תודה מיוחדת בשמי ובשם דוד אמסלם, תשמע, בשמי ובשם דוד אמסלם, ליו"ר הקואליציה, שבאמת גם עזר ותמך, נכון?

דוד אמסלם: הוא אמר לך שבמקום תודה תביא לו לאבנה.

אוסאמה סעדי: אה, בסדר.

אוסאמה סעדי: ובאמת מגיעה לך תודה על שפעלת ועזרת לקידום הצעת החוק הזאת, שהיא חשובה לשלטון המקומי ומחזקת את השלטון המקומי.

אוסאמה סעדי: ואני קורא מפה, זו לא הצעת חוק נגד ראשי הרשויות, זו לא הצעת חוק נגד ראשי הרשויות, אלא אנחנו רוצים לחזק את כל חברי המועצות והעיריות, הן אלה שבקואליציה והן אלה שבאופוזיציה.

אוסאמה סעדי: כולם צריכים להירתם ולפעול.

אוסאמה סעדי: נכון, בניגוד אליך, דוד, אני חושב שכן צריך ממד של התנדבות, אבל חבר מועצה, חבר עירייה שצריך להשקיע מזמנו, מעבודתו, ממרצו, להתכונן לישיבות, לקרוא מסמכים – אז המינימום שאנחנו נותנים לו פה זו ההשתתפות.

אוסאמה סעדי: כמו שאמרת, זו לא הולכת להיות משכורת שמנה אלא השתתפות בהוצאות, גם החזר הוצאות, גם גמול על ההשתתפות של חברי המועצות.

אוסאמה סעדי: לכן, אני חושב, אדוני היושב-ראש, זו בשורה היום לשלטון המקומי, גם לעיריות, גם למועצות במגזר הערבי, במגזר היהודי.

אוסאמה סעדי: אני באמת קורא לכולם – כמו שאמרת, הצעת חוק דומה הוגשה בעבר גם על ידי חברי דב חנין, אז אנחנו גם מודים לך, דב חנין, וגם לשלטון המקומי.

אוסאמה סעדי: אנחנו אומרים שחשוב מאוד – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אדוני, משפט אחרון – חשוב מאוד מה שאמרת, דוד, בעניין הדיפרנציאלי, שרשויות חלשות ישלמו פחות ורשויות חזקות ישתתפו ביותר.

אוסאמה סעדי: זה צודק, זה הגיוני.

אוסאמה סעדי: ולכן, אני מברך על הצעת החוק הזאת, ותודה לכולם.

אוסאמה סעדי: אני קורא לכולכם להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב במשולב סגן שר הפנים משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לעגן את זכותו של חבר מועצה לקבל גמול מקופת הרשות המקומית עבור השתתפותו בישיבות המועצה וועדותיה, וכן החזר הוצאות שהוציא לצורך מילוי תפקידו.

משולם נהרי: הצעת החוק קובעת כי שר הפנים יקבע, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, את הסכומים שישולמו לחברי המועצה כגמול השתתפות בישיבות, את התנאים לתשלום סכומים אלה ולתשלום החזר הוצאות, ואת אופן התשלום.

משולם נהרי: כן נקבע בהצעת החוק כי שר הפנים רשאי לקבוע במסגרת תקנות, בין היתר, שיעורים שונים של גמול השתתפות בישיבות שישולמו לחברי מועצה, בהתאם למספר התושבים ברשות המקומית; שיעורים שונים של גמול השתתפות בישיבות שישולמו ליו"ר הועדה; מספר מרבי של כלל הישיבות בשנת הכספים שעבורן ניתן לקבל גמול השתתפות בישיבות, והסכום המרבי שישולם לחבר מועצה בכל חודש כהחזר הוצאות.

משולם נהרי: עוד נקבע בהצעת החוק כי תקנות ראשונות לעניין זה יובאו לאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בתוך שלושה חודשים מיום פרסומו של חוק זה.

משולם נהרי: נציין כי בשנת 1995 חוקק חוק שעיגן את זכותם של חברי המועצה לקבלת גמול אולם הוא בוטל סמוך לאחר חקיקתו.

משולם נהרי: לאורך השנים שבה ועלתה הסוגיה האמורה בפני השרים, אולם בסופו של יום, בין היתר בשל המשמעות התקציבית של קביעת חובה על תשלום כאמור והתנגדות השלטון המקומי באותה עת, לא קודם הנושא.

משולם נהרי: עתה הובא הנושא על ידך, חבר הכנסת אמסלם, לוועדת שרים לענייני חקיקה, והיא החליטה לתמוך, בתנאים האלה: א.

משולם נהרי: הליכי החקיקה ייעשו בהסכמת משרד האוצר ומשרד הפנים; ב.

משולם נהרי: בטרם תובא הצעת החוק לקריאה ראשונה היא תוחזר לדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה.

משולם נהרי: בכפוף לתנאים האלה, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

משולם נהרי: תודה.

חמד עמאר: אתם מסכימים לתנאים?

דוד אמסלם: כן.

משולם נהרי: הוא אמר את זה.

חמד עמאר: כן, אתם מסכימים?

חמד עמאר: יופי.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשע"ז–2017 – אנחנו מצביעים בנפרד – של חבר הכנסת דוד אמסלם.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 45, נגד – אחד, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותעבור להכנה לקריאה ראשונה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אוסאמה סעדי: – – –

חמד עמאר: לפרוטוקול.

חמד עמאר: לפרוטוקול, בבקשה.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים על הצעת חוק של אוסאמה סעדי ואחמד טיבי.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשע"ו–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 49, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותעבור להמשך הכנתה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/1608/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים, התשע"ה–2015, של חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפני הכנסת הצעת חוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים, התשע"ה–2017, של חבר הכנסת אורי מקלב ושלי.

משה גפני: אני מבקש רק להסב את תשומת לב חברי הכנסת:

משה גפני: הצעת חוק דומה הונחה על שולחן הכנסת על ידי חבר הכנסת איתן כבל; בכנסת ה-17 – על ידי חבר הכנסת לשעבר יורם מרציאנו; בכנסת ה-18 – גם על ידי חבר הכנסת מקלב ואני, והגענו לקריאה הראשונה, הכנסת התפזרה, ועכשיו אנחנו צריכים לחזור על כל התהליך מחדש; והיא הונחה גם על ידי חברת הכנסת נאוה בוקר.

משה גפני: קודם נאמר מה הבעיה.

משה גפני: הבעיה היא שכאשר יש מקרה חירום.

משה גפני: נניח, מקרה של משאית שמתהפכת בכביש הערבה, ויש בה חומרים כימיים או כל מיני דברים מהסוג הזה – הנהג לא יודע לאן להתקשר; הוא מתקשר למשטרה או למד"א.

משה גפני: יש מקומות שהוא צריך להתקשר אליהם שבהם מטפלים בעניין הזה, ולוקח זמן, והזמן הזה הוא יקר מאוד כאשר מדובר במקרה חירום.

משה גפני: בארצות הברית יש לעניין הזה פתרון כבר הרבה שנים; הפתרון הוא החיוג ל-911.

משה גפני: אם קורה מקרה חירום כלשהו, הוא מתקשר למוקד הזה, ומשם זה עובר לכל מוקדי החירום.

משה גפני: יש תהליך שחוסך בזמן, ולפעמים זה יכול לעלות בחיי אדם.

משה גפני: העובדה הזאת שבן אדם נמצא בתאונת דרכים או באיזשהו אירוע חמור, והוא מתחיל להתקשר למשטרה, למד"א ולמכבי אש וכל הדברים אלה – התופעה הזאת בארצות הברית כבר מזמן לא קיימת.

משה גפני: כבר כמה שנים אני סבור שהכנסת צריכה לחוקק חוק – זה דורש מאמץ, זה דורש עבודת מטה.

משה גפני: ועדת השרים לחקיקה, שאישרה את החוק הזה, אמרה שאכן אני צריך להסכים שתהיה עבודת מטה בעניין הזה.

משה גפני: אני מניח שכבר היו בעבר כמה פעמים שהוקמה ועדה כזאת והוקם צוות שמטפל בעניין הזה.

משה גפני: מכיוון שהחקיקה לא הסתיימה, אנחנו עומדים באותו מקום.

משה גפני: זה צריך להיות בכל מדינה, אבל אני סבור שבמדינה כמו שלנו, שבה אירועי חירום קורים, לצערנו הרב, חדשים לבקרים, והזמן הוא הגורם הכי חשוב כאשר יש אירוע כזה, הדרך שאנחנו כמחוקקים יכולים לעשות – אנחנו לא יכולים לנסוע לאירוע הזה אבל אנחנו יכולים לתת סיוע ולעזור לאותו מקרה חירום בכך שאנחנו מחוקקים חוק שקובע שיהיה מספר מקוצר של שלוש ספרות, שיהיה מוקד שיודע לנתב בין הגופים השונים.

משה גפני: יש 17 גופים, נדמה לי, שבמקרה חירום יש להם מה להגיד בעניין הזה, ויש מי שמנתב את האירוע, כפי שהוא מתקבל במוקד החירום, ואת הדבר הזה אפשר לבצע, ולעשות אותו באופן מיידי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את אישור המליאה להצעת החוק הזאת.

משה גפני: אני מקבל את התנאים של ועדת השרים לחקיקה, אני רק מבקש שהתהליך יהיה מהיר.

משה גפני: מה שקרה לנו, לחבר הכנסת מקלב ולי, שכשכבר הגענו לקראת הקריאה השנייה והשלישית הממשלה נפלה.

משה גפני: אז אני לא יודע מתי הממשלה הזאת תיפול – –

מיקי רוזנטל: במהרה בימינו, אמן.

משה גפני: – – אבל אני מבקש – התהליכים בעניין הזה הם מאוד ברורים – –

חמד עמאר: אתה תסבול אם תיפול הממשלה.

משה גפני: – – אין פה דברים שהם דרמטיים.

משה גפני: הם יכולים להציל חיי אדם, וראוי שמליאת הכנסת תאשר את זה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, התבקשתי להשיב להצעת החוק במקומו של השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

דוד אזולאי: בשם ממשלת ישראל, ברצוני לתמוך בהצעת החוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים, התשע"ה–2015.

דוד אזולאי: בהצעת החוק שבנדון מוצע לאחד את מוקדי החירום למוקד טלפוני אחד שאליו ניתן יהיה להתקשר בעת חירום.

דוד אזולאי: כידוע, שירותי החירום וההצלה השונים, כגון משטרת ישראל, מגן דוד אדום והרשות הארצית לכיבוי ולהצלה, מפעילים מוקדי חירום נפרדים שלכל אחד מהם מספר טלפון אחר.

דוד אזולאי: איחוד מוקדי החירום למוקד אחד יאפשר קבלת מענה מהיר תוך הפניה מיידית לגוף האמור לטפל באירוע, ובדרך זאת ייחסך זמן יקר, והדבר יסייע בהצלת חיים.

דוד אזולאי: כמובן, יש לתת את הדעת לחשש מהיווצרות עיכוב בטיפול כתוצאה מאיחוד המוקדים השונים הפועלים כיום, הצפת המוקד המאוחד בפניות רבות ופגיעה באיכות הטיפול.

דוד אזולאי: בנוסף, אין ספק שיישום הצעת החוק דורש שינויים לוגיסטיים, שזה אומר: מבנים למוקדים, הכשרות ייעודיות, שינויים מחשוביים וטכנולוגיים – דבר שכרוך בעלות תקציבית ניכרת שאינה מוערכת בשלב זה.

דוד אזולאי: באוגוסט 2011 הוחלט על ידי השר לביטחון הפנים דאז, חבר הכנסת אהרונוביץ, וסגן שר הבריאות דאז, חבר הכנסת ליצמן, שמאז החל לכהן כשר הבריאות, להקים צוות משותף למשרד לביטחון הפנים ולמשרד הבריאות, שמטרתו לבחון את איחוד מוקדי החירום.

דוד אזולאי: בראש הצוות עמדו המשנה למנכ"ל משרד הבריאות וסגן המפקח הכללי של המשטרה דאז.

דוד אזולאי: בסוף שנת 2011 הגיש הצוות את המלצותיו בעד איחוד מוקדי החירום.

דוד אזולאי: אתה שומע, הרב גפני?

דוד אזולאי: יש המלצות.

דוד אזולאי: אולם, לאור תהליכי בחינה ארגוניים של מוקדי החירום ברשות לכבאות ובמשטרה, הציע הצוות להשהות את בחינת איחוד המוקדים בשנה.

דוד אזולאי: הצוות לא בחן את המשמעויות התקציביות של המהלך.

דוד אזולאי: כיום, בחלוף למעלה מחמש שנים מעבודת הצוות, נדרשת בחינה פרטנית של המשמעויות הכרוכות במהלך כזה, לרבות היבטים תקציביים ומשאבים, גיבוש תפיסת הפעלה, תחומי אחריות ופיקוד ושליטה, היבטים טכנולוגיים ועוד.

דוד אזולאי: ועדת השרים לענייני חקיקה, בישיבתה ביום 5 ביולי 2015, החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, בלי לקדם את הליכי החקיקה עד להקמת צוות ממשלתי לבחינת הנושא על ידי המשרד לביטחון הפנים וגיבוש המלצותיו.

דוד אזולאי: על כן, אבקש לרשום את תמיכת הממשלה בהצעת החוק האמורה בקריאה טרומית, כפוף להחלטת ועדת השרים לחקיקה.

דוד אזולאי: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק הזאת.

דוד אזולאי: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת מקלב – – –

חמד עמאר: הוא אמר שהוא מסכים.

חמד עמאר: הוא אמר כאן.

דוד אזולאי: מסכימים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים, התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 54, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר להמשך הכנתה בוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הקלה באמצעי משמעת המוטלים על בעלי מקצועות מוסדרים, התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 7), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת ג'מעה אזברגה ובצלאל סמוטריץ בנושא: פגיעת ילדים מנפלי תחמושת בנגב.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/4198/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק שירותי תיירות (תיקון – היתר הדרכה למומחים), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת מיכל רוזין.

חמד עמאר: ינמק מהמקום חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שאנחנו מדברים עליה היא הצעת חוק שירותי תיירות.

עיסאווי פריג': בהצעת חוק זו מוצע לאפשר למומחים אשר חפצים להדריך בתחום התמחותם לקבל היתר מיוחד לכך, בהתאם לתקנות אשר יתקין שר התיירות, ללא צורך בקבלת רישיון מורה דרך.

עיסאווי פריג': היום כדי להדריך אתה צריך רישיון של מורה דרך.

עיסאווי פריג': יש מקרים של אנשים בעלי מומחיות שיש להם ידע ומומחיות בתחומים רבים.

עיסאווי פריג': הצעת החוק מאפשרת ואומרת – מוצע להציע למומחים האלה לתת הדרכה בהתמחותם ולהעביר את הידע, ללא שום צורך לקבל רישיון להעביר את הידע.

עיסאווי פריג': תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לברך את חברת הכנסת מיכל רוזין ואת המציעים הנוספים שחתומים על הצעת החוק על העלאת הנושא החשוב בסוגיית הוראת הדרך.

יריב לוין: אנחנו שוקדים כבר תקופה ארוכה על גיבוש תיקון נרחב ומקיף לחוק שירותי תיירות, כדי לייצר מנגנון נכון יותר בעניין הוראת הדרך; מנגנון שיבטיח גם את איכות ההדרכה, גם את ההגנה על הזכויות של מורי הדרך, וגם יתאם את המציאות כפי שהיא היום ויכלול מנגנוני אכיפה הרבה יותר טובים ומשופרים, שיאפשרו לנו להתמודד עם התופעה הקשה של הדרכה בלתי חוקית.

יריב לוין: במסגרת הזאת בהחלט יש גם מקום לעשות התאמות ולהחריג סוגים מסוימים של הדרכות, שנושאות אופי כזה שאין שום סיבה לחייב לגביהן רישיון הוראת דרך.

יריב לוין: ומכאן שהצעת החוק של חברת הכנסת רוזין, שמטפלת במקטע אחד מתוך כלל המרכיבים האלה, בהחלט ראויה להידון בתוך המכלול הזה.

יריב לוין: לאור העובדה הזו ובהסכמת המציעה – חבר הכנסת פריג', אני רק מבקש שתאשר לי בשם המציעה את ההסכמה שכמובן הגענו אליה – הממשלה תתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, והמשך קידום החוק ייעשה בהסכמת משרד התיירות.

יריב לוין: לאחר שתובא הצעת חוק ממשלתית או תובאנה הצעות חוק אחרות שהן רלוונטיות, מבחינתנו אפשר יהיה למזג אותן וללכת למהלך חקיקה אחד שיסדיר את כל הסוגיה.

יריב לוין: חבר הכנסת פריג' מאשר.

יריב לוין: אני מבקש שוב לחזור ולברך את חברת הכנסת רוזין על העלאת הנושא החשוב הזה, ואני מקווה מאוד שיעלה בידנו להסדיר את כל העניין באופן כולל ובמהרה.

יריב לוין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה, נא לשבת, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצעת חוק שירותי תיירות (תיקון – היתר הדרכה למומחים), התשע"ז–2017.

חמד עמאר: נא לשבת להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי תיירות (תיקון – היתר הדרכה למומחים), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 52, אחד מתנגד, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותעבור לוועדת הכלכלה להמשך הכנתה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/4079/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק קיזוז כספים לרשות הפלסטינית בגין תמיכה בטרור, התשע"ז–2017, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, עד עשר דקות.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, יש נושאים שמאחוריהם חייבים אנחנו להתאחד כולנו, אין קואליציה ואין אופוזיציה.

אלעזר שטרן: החוק, חוק קיזוז הכספים לרשות הפלסטינית בגין תמיכה בטרור, בא להילחם בטרור, שלא פוסח על אף אחד: הוא לא מבחין בין גברים לנשים, בין מבוגרים לצעירים, בין ילדים לזקנים, בין קואליציה לאופוזיציה; גם לא בין יהודים לערבים.

אלעזר שטרן: הייתי שמח, דרך אגב, אם גם הרשימה הערבית המאוחדת הייתה מצטרפת לחוק הזה.

אלעזר שטרן: בשנת 2016 העבירה הרשות הפלסטינית באמצעות קצבאות והטבות המעוגנות בחוק כ-300 מיליון דולר למחבלים דרך משפחותיהם, חלק באופן ישיר מהרשות, חלק באמצעות אש"ף.

אלעזר שטרן: לא מדובר בכסף שמטרתו לתמוך במשפחות שאיבדו את המפרנס שלהן, בדומה להבטחת הכנסה שקיימת גם במדינת ישראל באמצעות הביטוח הלאומי.

אלעזר שטרן: מדובר בכסף שמועבר דווקא למשפחות של מחבלים, דווקא כיוון שהם מחבלים, דווקא כיוון שהם פצעו והרגו אנשים חפים מפשע.

אלעזר שטרן: הסכום שאנחנו מדברים עליו – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת שטרן, זאת הצעת חוק פופוליסטית – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אלעזר שטרן: – – הוא סכום גדול.

עיסאווי פריג': לא מתאים לכם – – –

אלעזר שטרן: והסכום, דרך אגב, עולה.

עיסאווי פריג': פופוליסטים, פופוליסטים.

אלעזר שטרן: ככל שהפיגוע חמור יותר, ככל שנפגעו יותר אנשים, תקבל יותר.

אלעזר שטרן: ככל שנרצחו יותר ונשפטת ליותר שנים, תקבל יותר כסף.

אלעזר שטרן: זהו מצב בלתי נסבל.

אלעזר שטרן: אין ספק שהמציאות הזאת מציינת – –

אוסאמה סעדי: אלעזר, הבטחת הכנסה זה בסדר?

אוסאמה סעדי: זה בסדר?

אוסאמה סעדי: מה ההבדל?

אלעזר שטרן: – – לא רק חוק כלכלי.

אלעזר שטרן: זה לא רק חוק שיש לו משמעות כספית, זה חוק שיש לו משמעות חינוכית, זה חוק שיוצר הסתה, זה חוק שמה שהוא אומר לבתי-הספר, לצערי הרב, ברשות הפלסטינית – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אלעזר שטרן: – – זה תחנכו לטרור.

אלעזר שטרן: תחנכו לטרור, כיוון שטרור – –

עאידה תומא סלימאן: – – – תתבייש לך – – –

אוסאמה סעדי: – – – בושה – – –

אלעזר שטרן: – – מפצה את המשפחות שלכם בכסף.

עאידה תומא סלימאן: זה לא – – –

אלעזר שטרן: יש לנו עדויות ברורות לכך שהקצבאות המשולמות למשפחות המחבלים מעודדות אותם לצאת לפיגועים.

אלעזר שטרן: על פי מפקדת תיאום פעולות הממשלה, פלסטינים העידו בחקירותיהם כי הם המשיכו לעסוק בפעולות טרור כדי להיכנס שוב לכלא ובכך להשלים את מכסת המינימום של חמש שנים לקבלת משכורת קבועה כאסיר משוחרר.

אלעזר שטרן: הקצאת תקציבים היא הדרך המרכזית של מדינה או ארגון לקדם את המדיניות שלו.

אלעזר שטרן: בכל שנה או שנתיים אנחנו מתכנסים כאן במליאת הכנסת לאשר את תקציב המדינה.

אלעזר שטרן: בהצבעה על התקציב אנחנו מסמלים גם אילו ערכים יקבלו עדיפות וגם באמצעות אילו מערכות.

אלעזר שטרן: כשהרשות הפלסטינית מחליטה בתקציבה לשלם למשפחות טרוריסטים – וככל שתבצע פיגוע חמור יותר תקבל יותר – מה שהיא בעצם אומרת לנו זה: אלה הערכים שלנו.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: תקצוב הטרור הוא גם מעשה חינוכי והוא גם מעשה כלכלי וערכי.

אלעזר שטרן: המציאות הזאת, לצערי הרב, מונעת שלום.

עיסאווי פריג': פופוליסטים.

עיסאווי פריג': פופוליזם לא מתאים לכם – – –

אלעזר שטרן: החוק הזה שאנחנו מביאים היום הוא חוק שנועד לקדם את השלום.

אוסאמה סעדי: ממש.

עאידה תומא סלימאן: ככה מקדמים שלום?

אלעזר שטרן: הוא חוק שיקדם את השלום, הוא חוק שייצור אווירה שמקדמת.

אלעזר שטרן: אני מוכרח להדגיש: אנחנו לא מתכוונים שהחוק הזה או הקיזוז יהיה תנאי מוקדם לפתיחת משא ומתן.

אלעזר שטרן: אנחנו כן חושבים שצריך ליישם אותו מהר ככל האפשר.

אלעזר שטרן: אנחנו, דרך אגב, בעד שהכספים האלה שיקוזזו יישמרו בצד.

אלעזר שטרן: יום יבוא והרשות הפלסטינית אכן תפסיק לשלם לטרור – תקבל את כל הכסף הזה, והוא יהווה תמריץ גם להשגת שלום.

עאידה תומא סלימאן: – – –

עיסאווי פריג': – – – הצעת חוק של ליכודניק, לא שלך – – –

אלעזר שטרן: משפחות שכולות במדינת ישראל – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: עיסאווי, לא מתאים לך.

אלעזר שטרן: לא מתאים לך, עיסאווי, לא מתאים לך.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אוסאמה סעדי.

אלעזר שטרן: משפחות שכולות כתוצאה מפעולה של טרור – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: – – הם גורמים שמעכבים גם התקדמות לשלום.

מיקי לוי: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מפריע לחבר שלך.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מפריע לחבר שלך.

חמד עמאר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': מתחרה פה בסמוטריץ – – –

אלעזר שטרן: מי שחושב שהמהלך הזה ימוטט את הרשות הפלסטינית, אני מבקש להרגיע אותו.

אלעזר שטרן: התייעצתי עם גורמים רלוונטיים.

אלעזר שטרן: החוק לא ימוטט אותם.

אלעזר שטרן: במיוחד עכשיו, שדרך אגב, הרשות הפלסטינית, יש לה יותר כסף, מכיוון שכנראה בצדק היא קיזזה כספים שהיא העבירה ל"חמאס".

אלעזר שטרן: אז הנה, יש לה גם ממה לשלם את זה.

אלעזר שטרן: אני מודע לאתגר המשפטי, אני אומר לכם שהוא לא בעייתי במיוחד.

אלעזר שטרן: דרך אגב, נכון שהכסף הוא כתוצאה מהסכמים שנחתמו בפריז – –

עאידה תומא סלימאן: אלה כספים פלסטיניים, לא שלך – – –

עיסאווי פריג': תתבייש לך – – –

אלעזר שטרן: – – וישראל גובה את הכסף הזה מכספי המכס והמע"מ.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אבל אם כבר רוצים לדבוק בהסכמים, הרי גם יש הסכם בינינו לבין הרשות.

אוסאמה סעדי: – – –

אלעזר שטרן: אוסאמה, אתה משפטן, אבל יש משפטנים יותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, תודה רבה.

אלעזר שטרן: יש גם הסכם בינינו שקובע: שני הצדדים ינקטו את כל האמצעים הנחוצים כדי למנוע מעשי טרור, פשע ועוינות נגד כל אחד מהם.

אלעזר שטרן: נגד אנשים הנמצאים בסמכות הצד האחד ונגד רכושם, וינקטו באמצעים משפטיים נגד עבריינים.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, החוק הזה – אין לנו ברירה.

אלעזר שטרן: אנחנו חתמנו עם הפלסטינים על מניעת טרור, שני הצדדים מחויבים לעשות את החוק הזה, גם אנחנו וגם הפלסטינים.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: אני הייתי מצפה שהפלסטינים יעשו את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: הבטחת הכנסה מקבלים?

אלעזר שטרן: אנחנו הלילה שמענו על שר החוץ האמריקני טילרסון, שבשיחה עם מחמוד עבאס, מנהיג הרשות הפלסטינית, העלה בפניו את הנושא הזה כמכשול לשלום, ולדעתו – – –

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: גילה הבנה לקיצוץ הזה.

אוסאמה סעדי: למשפחות – – –

אלעזר שטרן: בארצות הברית זה נקרא: חוק טיילור פורס.

אלעזר שטרן: מיהו טיילור פורס?

אלעזר שטרן: טיילור פורס הוא בחור צעיר בן 28 מדרום קרוליינה, חייל משוחרר מצבא ארצות הברית, ששירת בעיראק ובאפגניסטן.

אלעזר שטרן: הוא שהה בארץ במסגרת טיול סטודנטים ונרצח בטיילת ביפו בפיגוע דקירה לפני שנה.

אלעזר שטרן: הדוקר לא ידע שהוא יהודי; לא יהודי, אמריקני, ישראלי, אנגלי, ירדני – הוא בא לבצע פעילות טרור.

אלעזר שטרן: בשאר מסאלחה, שדקר אותו, בן 22, נהרג בפיגוע ונחשב לשהיד.

אלעזר שטרן: המשפחה שלו, כתוצאה מזה שהוא הרג תייר אמריקני, מקבלת מאז כסף.

אלעזר שטרן: כשדיברתי עם האמריקנים, להבין מדוע החקיקה הזאת קצת מתקדמת, הם אמרו לי: קודם שמדינת ישראל תנקוט צעד מקביל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משפחת גולדין – – –

אלעזר שטרן: אז הנה באה מדינת ישראל ונוקטת צעד מקביל.

אלעזר שטרן: עיני העולם נשואות אלינו היום, להסתכל מה אנחנו מצפים מנורבגיה, משווייץ, מארצות הברית; לאיזו אחריות אנחנו מצפים מהם בטיפוח טרור, ומה אנחנו עושים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא הכסף שלו.

אלעזר שטרן: בהקשר הזה, אני נפגשתי לפני חודשים עם נציגים של כל המדינות באיחוד האירופי.

אלעזר שטרן: אני אומר לכם, יש שם הבנה לעניין הזה.

אלעזר שטרן: אם אתם רוצים יותר מזה, ממשלת נורבגיה לפני חודש החליטה להקפיא העברת כספים לגופים ברשות בעקבות החלטה של הרשות, הנהנית מכספים של האיחוד האירופי, לקרוא מוסד על שם המחבלת דלאל מוגרבי, שביצעה את הפיגוע באוטובוס הדמים בכביש החוף ב-1978, שבו נרצחו 35 ישראלים ובהם 12 ילדים.

עיסאווי פריג': מה זה קשור לקצבאות?

עיסאווי פריג': מה זה קשור לקצבאות?

אלעזר שטרן: אתמול הוחלט בבית העליון בשווייץ שגם הם מפסיקים, לבדוק – להפסיק מימון של כספים לגופים פלסטיניים ששותפים בטרור.

אלעזר שטרן: החלטה זאת מגיעה גם בעקבות החלטה של דנמרק, שגם היא מקפיאה כספים עד לסיום חקירה.

אלעזר שטרן: מדינות המערב ייתנו גיבוי למהלך הזה.

אלעזר שטרן: הם מסתכלים עלינו, הם זקוקים למדינת ישראל שתפזר את העמימות המוסרית הזאת ותנהיג מהלך מוסרי חד וברור: אנחנו לא מממנים טרור, לא במישרין ולא בעקיפין.

אלעזר שטרן: אנחנו לא תומכים בהסתה, לא במישרין ולא בעקיפין.

אלעזר שטרן: אני רואה בחוק הזה מילוי חובה שלנו למשפחות השכול.

אלעזר שטרן: אני חושב שכל חיי אדם שנחסוך כתוצאה מהחוק הזה – – –

חיים כץ: תן להצביע, אתה מדבר כבר רבע שעה.

אלעזר שטרן: יש בעניין הזה גם הנצחה.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, כששמעתי על זה שהממשלה החליטה על אישור החוק – ואני כמובן מברך אותה ואת השרים שלה על זה – הייתי בבית של משפחת שאול.

אלעזר שטרן: זהבה שאול שאלה אותי מתי נחיל מגבלות גם על אסירי ה"חמאס", כדי שגם הדר גולדין והבן שלה יוחזרו הכי מהר הביתה.

עיסאווי פריג': הצעת חוק גרועה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להודות לממשלת ישראל שתמכה בהצעת החוק הזאת.

אלעזר שטרן: כמו שאמרתי, הוא לא של הקואליציה ולא של האופוזיציה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להודות לראשון המצטרפים, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון של הכנסת חבר הכנסת אבי דיכטר.

אלעזר שטרן: על החוק הזה חתומים שני ראשי שב"כ שמשרתים בכנסת, חבר הכנסת יעקב פרי מיש עתיד וכמו שאמרתי, חבר הכנסת אבי דיכטר מהליכוד.

אלעזר שטרן: יש ניצב אחד, ניצב מיקי לוי, בדימוס, גם הוא חתום על החוק הזה.

אלעזר שטרן: יש פה עוד אלוף אחד, נוסף עלי, האלוף איל בן ראובן, גם הוא חתום, ומפקד סיירת מטכ"ל עמר בר-לב.

דוד ביטן: אני הייתי סמל ראשון.

אלעזר שטרן: אני רוצה להודות לנציגי המפלגות של הקואליציה שהם חתומים.

אלעזר שטרן: לחבר הכנסת דוד ביטן, לרועי פולקמן, לרוברט אילטוב, ליעקב מרגי, למשה גפני, לבצלאל סמוטריץ, לחברי הכנסת מכל המפלגות בקואליציה.

חמד עמאר: תודה, אני מבקש לסיים.

אלעזר שטרן: אני מסיים.

אלעזר שטרן: אני רוצה להודות כאן לסנטור לינדזי גראהם, שמוביל יוזמה מקבילה בסנאט האמריקני; למר סנדר גרבר, שהיה חבר הוועד המנהל של איפא"ק ומתייצב בצורה בלתי מתפשרת לאורך השנים; לתת אלוף יוסי קופרווסר, המנכ"ל לשעבר של המשרד לעניינים אסטרטגיים; לחברים שלי ביש עתיד שמתייצבים מאחורי החוק הזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

אלעזר שטרן: אני מסיים בזה.

אלעזר שטרן: אני שב ומביע את הביטחון שהכנסת כולה תאשר את זה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

חמד עמאר: בבקשה.

אלי בן-דהן: גם אני, רב-סרן אלי בן-דהן, מודה ותומך.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה החליטה לתמוך בקריאה טרומית בהצעת החוק של חבר הכנסת אלעזר שטרן וחברים רבים וטובים אחרים, בתנאי שהמשך הליכי החקיקה ונוסח החוק יתואמו באופן מלא עם משרד הביטחון והמשרדים הנוגעים בדבר.

אוסאמה סעדי: – – –

אלי בן-דהן: די, זה מה שאתה רוצה?

אלי בן-דהן: לתמוך בטרור?

אלי בן-דהן: תגיד: אני תומך בטרור, אין בעיה.

אלי בן-דהן: תגיד לכולם: אנחנו תומכים בטרור.

אלי בן-דהן: אז נדע בדיוק איפה אתם נמצאים.

אלי בן-דהן: על הצעת חוק זו נאמר "מוטב מאוחר מאשר לעולם לא".

אלי בן-דהן: ההצעה עומדת בבסיס מערכת היחסים בין ישראל לרשות הפלסטינית.

אלי בן-דהן: לא ייתכן שביד אחת תבקש הרשות הפלסטינית לעשות שלום עם ישראל, וביד השנייה היא תמשיך לממן את הרוצחים והטרוריסטים.

אלי בן-דהן: לא זאת אף זאת, ככל שהרצח גדול יותר, התשלום שמקבל הרוצח גדול יותר.

אלי בן-דהן: השלב הראשון של נרמול היחסים בינינו לבין הרשות הפלסטינית הוא הפסקת התמיכה והעידוד של הטרור.

אלי בן-דהן: הרוצחים הטרוריסטים חייבים לדעת שהם ובני משפחתם לא יקבלו כל סיוע שהוא מהרשות הפלסטינית ואם הם ייהרגו, משפחתם תישאר רעבה ללחם.

אלי בן-דהן: אולי, אם ידעו עובדה פשוטה זו, הם יחשבו שבע פעמים אם לבצע פעולת טרור נגד ישראלים.

אלי בן-דהן: בין הנושאים שיהיה על הוועדה המכינה את החוק ללבן ולדקדק לפני הקריאה הראשונה: הגדרת האסיר הביטחוני שכספי התמיכה בו ובמשפחתו יקוזזו מכספי הרשות הפלסטינית; הבהרה לגבי מנגנון הקיזוז של הכספים המיועדים לרשות הפלסטינית מכוח הסכמי פריז, שהזכרת, ומכוח יישום ההסכם בדבר רצועת עזה ויריחו, הסדרים כלכליים – המצוי בסמכותו של שר האוצר, ומנגנון גבייה שמנוהל במשרד האוצר: על שר הביטחון, מחד, מוטל בהצעת החוק לדווח על הקיזוז, ואילו מנגנון העברת הכספים מצוי במשרד האוצר.

אלי בן-דהן: שאלה נוספת: האם לנכות מהכספים הנגבים על ידי ישראל עבור הרשות הפלסטינית גם תשלומים סוציאליים הנגבים עבור הרשות, עבור תושבי הרשות הפלסטינית העובדים בישראל, מכוח חוקי עבודה שונים, או שמא קיזוז כזה עלול לעורר מתיחות יתרה.

אלי בן-דהן: בנוסף, הצעת החוק מבקשת לשאוב מידע מנתוני ביצוע התקציב של הרשות הפלסטינית, כפי שמתפרסמים על ידי הרשות הפלסטינית או בפרסומים אחרים.

אלי בן-דהן: כמובן, יש לבדוק אם יש היתכנות להשיג נתונים מדויקים ומספקים יותר לביצוע פעולת הקיזוז.

אלי בן-דהן: אשר על כן, אנחנו תומכים בחוק בקריאה טרומית ומבקשים לאשר אותו ולאחר מכן להעבירו לדיון בוועדת חוץ וביטחון כדי ללבן את פרטי החוק.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: מתנגד להצעת החוק חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

חמד עמאר: בבקשה, יש לך עד שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, מה עוד אפשר לומר על אופוזיציה שרק מתחרה עם הקואליציה בהצעות חוק דרקוניות כמו הצעת החוק הזו?

יוסף ג'בארין: עם אופוזיציה כזו מי צריך להחליף את השלטון.

יוסף ג'בארין: יש לנו קואליציה א' והנה קואליציה ב'.

יוסף ג'בארין: החוק הזה, לא רק שהוא פופוליסטי, הוא חוק שמשית עונש קולקטיבי על כלל האוכלוסייה הפלסטינית.

יוסף ג'בארין: אדוני – איפה חברי אלעזר, אדוני מציע החוק, האם אתה יודע שבקרב העם הפלסטיני אנחנו מדברים על 800,000 אסירים שבטרמינולוגיה הישראלית מוגדרים כאסירים ביטחוניים?

יוסף ג'בארין: 800,000.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת שכמעט שאין משפחה פלסטינית שאין בקרבה אסיר ביטחוני או אסיר פוליטי.

יוסף ג'בארין: כמעט שאין.

יוסף ג'בארין: ולכן אני אומר שזה בעצם להשית עונש קולקטיבי על כלל האוכלוסייה.

יוסף ג'בארין: ואתה עוד מתנשא בכך ואומר: מאיפה מביאים את הכסף הזה?

יוסף ג'בארין: זה כסף של הפלסטינים, של התושבים, של האוכלוסייה הפלסטינית.

יוסף ג'בארין: זה בכלל לא כסף של הרשות הפלסטינית.

יוסף ג'בארין: זה כסף שהאוכלוסייה הפלסטינית משלמת לישראל כדי שהיא תעביר את זה הלאה ממדינת ישראל אל התושבים הפלסטינים.

יוסף ג'בארין: זהו בדיוק חוק קולוניאלי, חוק של כובש, שמבקש להמשיך – –

אורן אסף חזן: אם היית נאמן למדינה היית מציע את החוק הזה אתה.

יוסף ג'בארין: – – ולהעניש את האוכלוסייה הפלסטינית.

אורן אסף חזן: אבל אתה תומך טרור, אתה תומך טרור, ובגלל זה אתה מדבר ככה.

יוסף ג'בארין: אבל אני לא אבקש, אני לא אבקש מכם – – –

אורן אסף חזן: בגלל זה אתה מדבר ככה.

אורן אסף חזן: רק תומכי טרור מתנגדים לחוק הזה.

יוסף ג'בארין: אני אומר לך, אתה מסכים להבטחת הכנסה למשפחות – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אורן אסף חזן.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: גם הבטחת ההכנסה – – –

יוסף ג'בארין: אלה תשלומים חברתיים.

קריאה: השלמת הכנסה – – –

קריאה: – – –

יוסף ג'בארין: התשלומים מיועדים למשפחות.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד – – –

יוסף ג'בארין: התשלומים מיועדים למשפחות כדי למנוע שהם יגיעו לפת לחם.

אורן אסף חזן: אתה צריך להתבייש.

יוסף ג'בארין: זה למשפחות של האסירים, זה למשפחות של אסירים.

אורן אסף חזן: אתה שותף להסתה.

אורן אסף חזן: אתה שותף להסתה.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: רק תומכי טרור ומחבלים מתנגדים לחוק הזה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן.

חמד עמאר: תודה, תודה.

יוסף ג'בארין: זה חוק מובהק של קולוניאליזם במיטבו.

אורן אסף חזן: צריך להעיף אותך מהכנסת.

אורן אסף חזן: להעיף אותך ואת כל החברים שלך מפה.

נורית קורן: כשלא יהיה טרור, אז יהיה כסף.

אורן אסף חזן: אתה והחברים שלך, אין לך מקום פה.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם: ככל שהכיבוש הזה יימשך, ככל שההתנגדות של העם הפלסטיני תימשך, לא יעזור.

יוסף ג'בארין: לא יעזור להמשיך בחקיקה שמבקשת – לא יעזור להמשיך בחקיקה שמבקשת בעצם להנציח את הכיבוש, ולהנציח את הקולוניאליזם – –

אורן אסף חזן: – – – אתה מדבר.

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

יוסף ג'בארין: – – ולהמשיך את הגזלה, את הגזלה של המשאבים של העם הפלסטיני.

אורן אסף חזן: חתיכת בן אדם שלא מסתכל על המציאות.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שבאופוזיציה יתעשתו ויתנגדו – –

אורן אסף חזן: תתבייש לך.

יוסף ג'בארין: – – לחוק הקולוניאלי הזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: תתבייש.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

אורן אסף חזן: ההתנגדות לחוק – – – טרור.

חמד עמאר: אלעזר, אתה רוצה להשיב?

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות יש לך להשיב.

אלעזר שטרן: חברי חברי הכנסת ג'בארין, אני חושב שאם יש 800 אנשים שישבו בכלא – –

חמד עמאר: 800,000.

יוסף ג'בארין: 800,000.

אלעזר שטרן: – – על דברים שקשורים לטרור, זה רק אומר שצריך את החוק הזה, כדי שהטרור יהיה הרבה פחות נפרץ בתוך הרשות הפלסטינית.

אלעזר שטרן: אני חושב שהכול ברור.

אלעזר שטרן: אני רק באמת רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת להודות, קודם כול, לראש הממשלה, שהביע תמיכה גם בישיבת הממשלה וגם בעל פה; גם אצלנו, ליושב-ראש הסיעה שלנו חבר הכנסת יאיר לפיד, שלאורך כל הדרך היה שותף לחוק הזה; אני רוצה להודות למי שלא אמרתי – נעשתה פה עבודת דוברות חשובה – לדוברוּת הסיעה, להדר אלוני ורועי קונקול; לצוות שמזיע יחד אתי: חזי, בת-שבע ואלעד.

אלעזר שטרן: אני עוד פעם מודה לכל המפלגות בקואליציה וגם באופוזיציה, למחנה הציוני וליש עתיד אתנו, שכולנו מיוצגים בחוק הזה.

אלעזר שטרן: אני בטוח – אמרתי: כל מפלגות הקואליציה, רוברט.

אלעזר שטרן: הקראתי קודם את השמות.

חמד עמאר: הוא גם הודה לך אישית, רוברט אילטוב.

חמד עמאר: הוא אמר והוא הודה לך אישית.

אלעזר שטרן: זהו.

אלעזר שטרן: אז אני, עוד פעם, חושב שהחוק הזה הוא של כולנו.

אלעזר שטרן: אני בטוח שנקדם אותו מהר.

אלעזר שטרן: צריך להציע כאן עכשיו לאן זה הולך?

חמד עמאר: לא, לוועדת החוץ והביטחון.

חמד עמאר: אתה לא מציע.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

חמד עמאר: אני מפעיל את ההצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע על הצעת החוק.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – 13 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קיזוז כספים לרשות הפלסטינית בגין תמיכתה בטרור, התשע"ז–2017, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 48, מתנגדים – 13, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת חוק קיזוז כספים לרשות הפלסטינית בגין תמיכה בטרור, התשע"ז–2017, עברה בקריאה הטרומית, ותעבור להמשך הכנתה בוועדת החוץ והביטחון.

איוב קרא: – – –

חמד עמאר: לפרוטוקול, חבר הכנסת איוב קרא, הצבעת ולא הופיע?

חמד עמאר: אני מבקש לבדוק.

חמד עמאר: סגן המזכירה, בבקשה, שיבדקו את זה.

חמד עמאר: אם ההצבעה לא פועלת, אז אני מוסיף אותך.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/3938/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – השוואת הענישה בעבירות מין לדין האזרחי), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת מרב מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, עד עשר דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני, חברות וחברים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מאוד מאוד מאוד מאוד מאוד שמחה לעמוד כאן להציג את הצעת החוק הזאת, שאני מקווה שתצביעו בעדה באמת.

מרב מיכאלי: טוב, אנחנו כולנו יודעות ויודעים, או לפחות אני מקווה שאתם יודעות ויודעים ומשננות את הנתונים העצובים, שאנחנו יודעות אותם הרבה מאוד שנים, שכל אישה שלישית עוברת פגיעה מינית – וכידוע, אין אישה שלא עוברת הטרדה מינית – ושילדות וילדים חשופים לפגיעה מינית באופן שהוא כואב.

מרב מיכאלי: רק היום שמענו על שוטר שפגע פגיעה מינית בילדה בת שש.

מרב מיכאלי: אתמול הוא נעצר על הפגיעה בילדה בת השש, אבל היום מסתבר שהוא כבר נחקר בעבר על פגיעה בשתי ילדות אבל חזר לעבודה כאילו כלום.

מרב מיכאלי: ככה שאפשר להבין, חברות וחברים, שהמאבק שלנו למיגור אונס על כל הרצף שלו, מהטרדה מינית דרך כל סוגי הפגיעה והתקיפה המינית, דרך אונס מלא, אם אפשר לקרוא לזה ככה, וגם על הרצף של הזנות אחר כך – את כל זה אנחנו עוד צריכות למגר.

מרב מיכאלי: כל פעם אנחנו משיגות עוד הישג, כל פעם אנחנו עושות עוד צעד.

מרב מיכאלי: אדוני, אולי אם תבקש מהציבור אם לא להקשיב לפחות לשתוק.

חמד עמאר: בסדר, זה סביר.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: יושב-ראש הקואליציה, אני שומע אותך עד כאן.

חמד עמאר: סגן השר, תודה.

מרב מיכאלי: אז היום אנחנו נעשה עוד צעד בדרך ליום אחד שבו נחיה בעולם בלי אונס ובלי פגיעה מינית.

מרב מיכאלי: והצעד הזה שאנחנו נעשה היום, חברות וחברים, זה שאנחנו נמחק בעצם את הפרק בעבירות מין שנמצא בתוך חוק השיפוט הצבאי, משום שאדוני היושב-ראש, הענישה וההסברים שיש בתוך חוק השיפוט הצבאי בעבירות מין הם שונים מאלה שיש בחוק האזרחי.

חמד עמאר: אדוני השר, אדוני השר, חבר הכנסת חזן, אני כאן שומע אתכם.

חמד עמאר: אנחנו לא שומעים את הדוברת.

חמד עמאר: אם אתם רוצים אתם יכולים לצאת החוצה ולנהל את השיח.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה.

מרב מיכאלי: לא קל.

מרב מיכאלי: ברשותך, אדוני, אני חושבת שאני פשוט אתחיל מהתחלה.

חמד עמאר: יש לך עוד שבע דקות וחצי.

חמד עמאר: את יכולה – – –

מרב מיכאלי: אני אתחיל מהתחלה.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי חברות הכנסת, אני נמצאת כאן היום בשביל לעשות עוד צעד בדרך לעולם בלי אונס ובלי פגיעה מינית.

מרב מיכאלי: אני בטוחה ששיננתם היטב את המספרים שאנחנו מכירות שנים ארוכות, שכל אישה שלישית עוברת תקיפה מינית, שאין אישה שלא עוברת הטרדה מינית, שילדות וילדים נפגעים פגיעה מינית באופן נורמטיבי ממש, בסדר גודל של כל בית שביעי במערב.

מרב מיכאלי: רק אתמול שמענו על שוטר שנעצר אחרי שהוא פגע בילדה בת שש, והיום התברר לנו שהשוטר הזה כבר נחקר בעבר על פגיעה בשתי ילדות אבל חזר לעבודה כאילו כלום.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, חברי וחברותי, המציאות של פגיעה מינית היא חלק מחיינו ברמה הכי נורמטיבית, הכי יומיומית, היא נמצאת בכל מקום, בכל מסגרת של חיינו, באזרחות וגם בצבא.

מרב מיכאלי: היום נעשה צעד חשוב בשביל למגר את האונס ואת הפגיעה המינית, עוד צעד אחד.

מרב מיכאלי: היום אנחנו נשנה את חוק השיפוט הצבאי ונשווה את הענישה על פגיעה מינית במסגרת הצבא – או של מי שפגע את הפגיעה המינית במסגרת אזרחית אבל הוא עצמו שייך לצבא – נשווה את הענישה ואת ההסדרים בעבירות מין בחוק השיפוט הצבאי למה שקורה בחוק האזרחי.

מרב מיכאלי: לא שהחוק האזרחי מושלם, אדוני היושב-ראש, למעשה כבר הנחתי על שולחן הכנסת – על שולחן הכנסת הקודמת, גם על שולחן הכנסת הזאת – את הצעת החוק למניעת כפייה מינית, שמשנה מהיסוד את התפיסה של אונס ושל פגיעה מינית, לא כפגיעה ברכוש של גבר אלא באמת כניצול לרעה של כוח עודף על ידי בעל כוח כלפי מישהו או מישהי בעלי כוח מופחת; ניצול הכוח הזה באמצעות מין, להשגת מין, וכך לייצר פגיעה מינית.

מרב מיכאלי: צריך להגיד, וכאן אני ממש חייבת לתת קרדיט גדול מאוד.

מרב מיכאלי: המאבק שלנו, המאבק הפמיניסטי נגד אונס, הוא בן מאות שנים.

מרב מיכאלי: המאבק הציבורי בישראל התחיל על ידי התנועה הפמיניסטית, שהקימה לפני כ-45 שנה את מרכז הסיוע הראשון לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית בתל אביב; המשיך בקבוצה שהייתה לי זכות להקים אותה, "עזרת נשים", בשנת 1995, במסע ציבורי אדיר לשינוי התודעה בקשר לפגיעה מינית, והוא מתנהל כל הזמן גם בחקיקה, גם ברחבי המשפט, בשינוי הנורמות והדפוסים בתוך בתי-המשפט.

מרב מיכאלי: מתנהל מאבק עיקש ורצוף על הלגיטימציה של נפגעות גם להבין וגם ליישם את העובדה שזאת לא אשמתן, לא אשמתנו, לא אשמת הנפגעות והנפגעים, אלא האחריות מוטלת גם על התוקף וודאי על הממסדים, שצריכים לדאוג שלא תהיה תקיפה, ושאם תהיה כזאת, הענישה עליה תהיה ראויה וההרתעה תהיה אפקטיבית.

מרב מיכאלי: צה"ל היה הרבה שנים קצת מאחור בעניין הזה.

מרב מיכאלי: לקח לנו הרבה מאוד זמן להחדיר את המודעות הזאת גם לצבא ההגנה לישראל.

מרב מיכאלי: אבל צריך להגיד שבשנים האחרונות יש שינוי מגמה מדהים בתוך הצבא.

מרב מיכאלי: ההתמודדות עם פגיעה מינית בצה"ל מרשימה במיוחד; נפסקה ההכחשה, נפסקה ההדחקה והתחילה התמודדות רצינית ואפקטיבית מאוד עם התופעה.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שהיום צה"ל נמצא בדברים מסוימים ממש חצי צעד לפני המערכת האזרחית, אדוני היושב-ראש, משום שהיום צה"ל מספק ליווי משפטי גם לנפגעות ולא רק לחשודים, שמתוקף היותם נשפטים לפי חוק השיפוט הצבאי מקבלים ליווי משפטי.

מרב מיכאלי: היום גם הנפגעות והנפגעים מקבלים ליווי כזה, דבר שהמדינה האזרחית עדיין לא מסוגלת לתת.

מרב מיכאלי: אבל בחוק, בחוק עצמו, חוק השיפוט הצבאי, עדיין כתובים עונשים קלים יותר לעבירות אינוס ופגיעה מינית; בחלק מהדברים הוא לא מכיר כפגיעה מינית, וההתיישנות על אונס בו היא רק שלוש שנים במקום עשר שנים, למשל, כשאנחנו בחוק האזרחי, במקרים של בני משפחה כבר הארכנו אותו גם ל-20 שנה.

מרב מיכאלי: נכון, וצריך להגיד את זה, המערכת הצבאית רשאית לתבוע לפי החוק האזרחי, ובאמת במקרים רבים זה מה שנעשה היום.

מרב מיכאלי: על עבירות מין הוגשו כתבי אישום לפי החוק האזרחי, חוק העונשין, ולא החוק הצבאי.

מרב מיכאלי: אבל, אדוני, אנחנו הרשות המחוקקת, אנחנו יודעות ויודעים איזה חשיבות יש לחוק כקובע נורמה, כמשדר מסר, כמשהו שמארגן את החברה ואת ההתנהלות האנושית לפיו, ולכן לעובדה שבאמת החוק הצבאי לא יפחית בחשיבותה או בחומרתה של עבירת מין יש חשיבות גדולה במיוחד.

מרב מיכאלי: מה שנעשה בחוק הזה, אחרי ההסכמות שהגענו אליהן, חשוב לי להגיד את זה כאן:

מרב מיכאלי: הפרק שעוסק בעבירות מין בחוק השיפוט הצבאי פשוט יימחק, מה שאומר שבאופן אוטומטי כל עבירת מין תפנה לחוק האזרחי, לחוק העונשין.

מרב מיכאלי: ויש פה סעיף נוסף, והוא הסעיף שיחיל את חוק זכויות נפגעות ונפגעי עבירה גם על הצבא, אדוני, משום שחייל או חיילת הם קודם כול אזרח או אזרחית, ולא יכול להיות שאם הם נפגעו בצבא הם ייהנו מזכויות מופחתות כנפגע או כנפגעת לעומת מה שיש להם באזרחות.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שהסעיף הזה תלוי בכך שיימצא תקציב בשביל להוציא אותו לפועל, אבל משום שגם משרד הביטחון וגם משרד המשפטים מבינים ומסכימים לחלוטין על ההכרח להוציא את הדבר הזה לפועל, אין לי אלא לקוות ולהאמין שנצליח להגיע להסכמה תקציבית.

מרב מיכאלי: לא מדובר בהמון כסף, במקסימום זה יהיה כמה מיליונים בודדים של שקלים, ואני מאוד מאוד מקווה שבהמשך מהלך החקיקה נוכל להעביר גם את הסעיף הזה.

מרב מיכאלי: אני אסיים ואגיד את הדבר הבא: בשנה שעברה היה לנו מקרה עצוב מאוד של תא"ל, אחד המוערכים ביותר בצה"ל, לוחם מהולל, איש בעל הישגים, שכאשר קוּדם לפתע פקודה שלו לשעבר התלוננה עליו על אונס והוגש נגדו כתב אישום על עבירות מין חמורות במיוחד.

מרב מיכאלי: הוא הודה לבסוף בעסקת טיעון בעבירות מין מופחתות, אבל מה שחשוב להגיד זה מה עשה הרמטכ"ל במקרה של תת-אלוף בוכריס.

מרב מיכאלי: הרמטכ"ל קודם כול הקפיא את הקידום ברגע שהוגשה התלונה; כשהתברר שבחקירה יש ממש הוא ביטל את הקידום, ובסופו של דבר תת-אלוף בוכריס משלם את המחיר על הפגיעה בפקודות לשעבר שלו בדבר הזה – שאנחנו עומדות למגר, גם אם ייקח לנו עוד הרבה מאוד זמן – הדבר הזה של ניצול לרעה של כוח באמצעות עבירות מין.

מרב מיכאלי: אני קוראת לחברי ולחברותי לתמוך בחוק.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת מרב מיכאלי מבקשת להשוות את הענישה בעבירות מין בדין הצבאי לענישה הנהוגה בדין האזרחי.

אלי בן-דהן: כך, מבקשת ההצעה, בין השאר, להגדיר בחוק השיפוט הצבאי מהי עבירת מין, להחיל עונשי מינימום על עבירות מין, לקבוע תקופת התיישנות של עשר שנים לגבי עבירת אינוס ולהחיל את הוראות חוק נפגעי עבירה על נפגעי עבירות מין בצבא.

אלי בן-דהן: הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית, בכפוף להמשך קידומה בהסכמת משרדי הביטחון, האוצר והמשפטים, והבאתה לדיון נוסף לפני קריאה ראשונה לפני ועדת השרים לחקיקה, כפי שיפורט להלן.

אלי בן-דהן: כיום העמדה לדין על עבירות מין בצבא בכלל ובעבירות אינוס בפרט נעשית ממילא לפי הדין האזרחי, קרי חוק העונשין.

אלי בן-דהן: מכאן שאין לכאורה רבותא בהחלת עונשי מינימום על עבירות מין לפי הדין הצבאי או בקביעת תקופת התיישנות על עבירות אינוס לפי הדין הצבאי, שכן כאמור ממילא העמדה לדין נעשית לפי הדין הפלילי האזרחי, שבו קיימים עונשי מינימום ותקופת התיישנות של עשר שנים.

אלי בן-דהן: יתרה מזו, לגבי חלק מעבירות המין המוגדרות בהצעת החוק אין כלל עונש מינימום בדין הפלילי האזרחי.

אלי בן-דהן: כלומר, הצעת החוק מבקשת להחמיר את הענישה לפי הדין הצבאי ביחס לדין הפלילי האזרחי ולא להשוות את הדינים.

אלי בן-דהן: לעניין החלת חוק נפגעי עבירה על נפגעי עבירות מין בצה"ל, מערכת הביטחון תומכת בהחלת החוק כאמור.

אלי בן-דהן: עם זאת, יש צורך בהעמדת תקציבים ותקנים לצורך יישומה של ההצעה.

אלי בן-דהן: בשלב זה עדיין אין עדיין סיכום לגבי המקורות התקציביים לכך.

אלי בן-דהן: עוד יצוין, לעניין עבירת האינוס בדין הצבאי, שכיוון שכיום הפרקליטות הצבאית איננה מעמידה לדין על עבירת אינוס לפי חוק השיפוט הצבאי, אלא, כפי שהזכרתי לעיל, לפי הדין הפלילי האזרחי, צה"ל ומערכת הביטחון בוחנים את האפשרות של ביטול עבירת האינוס לפי סעיף 75 לחוק השיפוט הצבאי הנוכחי.

אלי בן-דהן: אשר על כן, אני מבקש כי מליאת הכנסת תתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, כפוף להמשך קידומה בהסכמת הממשלה והבאתה לדיון בפני ועדת שרים לחקיקה לפני הבאתה לקריאה ראשונה.

אלי בן-דהן: מקובל?

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי?

חמד עמאר: מסכימה.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: הצעת חוק השיפוט הצבאי – נא לשבת.

חמד עמאר: אני מפעיל את ההצבעה, בבקשה.

חמד עמאר: נא להצביע.

אלי בן-דהן: אומנם אני שחקן כדורגל – – – הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – השוואת הענישה בעבירות מין לדין האזרחי), התשע"ז–2017, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

חמד עמאר: תרוץ, תרוץ.

חמד עמאר: יש לך כושר, תרוץ.

חמד עמאר: לא הספקת, אני אוסיף אותך.

חמד עמאר: בעד – 34, בתוספת סגן השר, אין מתנגדים ואין נמנעים, הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוץ והביטחון להמשך הכנתה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/1890/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – היעדרות חלקית במועדי צום ותפילה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת זוהיר בהלול.

חמד עמאר: בבקשה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, רק סמלי הוא הדבר שאני מעלה את הצעת החוק שלי דווקא החודש הזה.

זוהיר בהלול: העיתוי הוא בלתי רגיל, מכיוון שאנחנו נמצאים בעיצומו של חודש הרמדאן.

זוהיר בהלול: חודש הרמדאן מציין את אחת ממצוות האסלאם; לאסלאם יש חמש מצוות: השהאדתאן – כלומר, הנני נשבע שאין אל מלבדו ושמוחמד הוא נביאו ושליחו של האל; הצום – צום חודש הרמדאן; התפילה – חמש פעמים ביום; א-זכאה – שהיא הצדקה של המוסלמים, וכמובן אל-חאג' – העלייה לרגל למכה.

זוהיר בהלול: בישראל יש כמעט מיליון וחצי מוסלמים שמקיימים את המצווה הנשגבה הקדושה הזאת.

זוהיר בהלול: בחודש הזה נאלצים המוסלמים לקיים גם את המצווה של האסלאם, אבל גם את מצוות העבודה, מכיוון שהפרנסה היא בעצם מצווה קדושה.

זוהיר בהלול: אני צם, אף שאינני איש דתי מוצהר, אבל אמונתי בקרבי, ואני, בחודש הזה, מתקשה.

זוהיר בהלול: אם הייתם סופרים את מספר הפיהוקים שלי היום, תבינו שזה לא בשל צחיחות הנאומים, אלא בשל העובדה שהאנרגיה והאדרנלין שבקרבי יורדים פלאים.

זוהיר בהלול: ואני חס על אלה שאני פוגש אותם בדרכי מעכו לירושלים.

זוהיר בהלול: אני רואה לא מעט אנשים מיטלטלים בתוך הרכבים שלהם, חורפים, ישנוניים, ולא פעם ולא פעמיים אני שואל את עצמי אם אין כאן פצצה מתקתקת של תאונות דרכים.

זוהיר בהלול: ולכן, אני פונה לכנסת ישראל בבקשה לאשר את הצעת החוק שלי, שמדברת על מתן שעתיים הקלה בשעות העבודה, ביממה, בחודש הרמדאן.

זוהיר בהלול: כלומר כל מוסלמי שיצהיר בפני המעסיק שלו שהוא צם יזכה להנחה של שעתיים במהלך יום העבודה.

זוהיר בהלול: אני מבין שהדבר כפוף כמובן ללא מעט בעיות – המעסיקים, הצמיחה, המפעלים וכו', ובכל אופן, מן הדין לחשוב גם על מתן תחושה טובה למוסלמים כאן, בארץ, כדי שיבינו שגם הם, בהכוונתו של המחוקק, ואולי גם במדיניות הממשלתית, גם להם יש תפקיד חשוב, ויש אפשרות גם להבין את האילוצים שבהם הם חיים בחודש הרמדאן.

חמד עמאר: נאמר לי עכשיו על ידי סגן המזכירה שזה קיים בכנסת, לעובדי הכנסת שצמים.

זוהיר בהלול: אני רוצה להידרש לזה, אבל הנקודה שרציתי להביא בעניין הזה היא ששעתיים ההיעדרות מהעבודה לא יבואו על חשבונו, ולא על חשבון החופשה השנתית, וגם לא ינוכו משכרו של העובד, כלומר אלה יהיו שעתיים של הקלה.

זוהיר בהלול: משרד החינוך והתרבות, לפני שנדבר על הכנסת – סליחה, משרד החינוך, לא התרבות – דוד, דוד ביטן, במשרד החינוך – –

אוסאמה סעדי: אנחנו סוגרים עסקה.

זוהיר בהלול: – – יש הוראה והנחיה, שמתקיימות כהלכתן עשרות בשנים, שבבתי-הספר הערביים השיעור לא יהיה 45 דקות, אלא 35 דקות.

זוהיר בהלול: זו הקלה.

זוהיר בהלול: אם משרד החינוך ראה לנכון להקל על התלמידים המוסלמים, קל וחומר אנחנו המחוקקים – גם כאן, בכנסת ישראל, וכבוד היושב-ראש כבר הבליע את הפרטים האלה, גם כאן אין חקיקה במהלך האפטאר.

זוהיר בהלול: אין חקיקה מרצון.

זוהיר בהלול: יושב-ראש הכנסת החיל הנחיה – – –

אוסאמה סעדי: אין הצבעות.

זוהיר בהלול: אין הצבעות, אין חקיקה.

חמד עמאר: אני דיברתי על עובדי הכנסת שצמים, הם מקבלים שעתיים.

זוהיר בהלול: יפה מאוד.

זוהיר בהלול: אז אם הכנסת בעצם גם מבינה את צדקת תביעתם של המוסלמים שלא לעבוד יום שלם אלא לקבל הקלה של שעתיים ביום העבודה, אז אני מניח שמדובר בהצעת חוק שהלוגיקה איננה ממנה והלאה, אלא שהיא ממש בטבורו של העניין.

זוהיר בהלול: אבל, אדוני היושב-ראש, שים לב, גם – אתה כמובן שייך לעדה הדרוזית, והעדה הדרוזית גם כן אמורה ליהנות מן ההצעה הזאת, מכיוון שהדתיים אצלכם, אחי הדרוזים, משתתפים בתפילות אל-עושר, עשרת הימים האחרונים לפני עיד אל-אדחא, חג הקורבן, וגם אתם ראויים להקלה, מכיוון שהדתיים לא יכולים לעבוד יום עבודה שלם.

זוהיר בהלול: יתרה מכך, כבוד הרב מוזס, גם אתם, אחי היהודים, לא צמים רק ביום הכיפורים, כפי שהבריות חושבים.

זוהיר בהלול: גם לכם יש כמה ימים שבהם צריך להתחשב גם בכם.

זוהיר בהלול: ואני עשיתי עבודה וראיתי שיש ארבעה מועדים כאלה: תשעה באב – יום הצום העיקרי לזכר החורבן, הוא מציין את היום שבו נחרבה ירושלים ושני בתי-המקדש.

זוהיר בהלול: הלכתי ובדקתי וגם מצאתי – שבעה-עשר בתמוז מציין את היום שבו הובקעו חומות ירושלים בידי הצבא של טיטוס, לפני חורבן הבית השני.

זוהיר בהלול: אחי היהודים, אתם גם יכולים לצום את צום גדליה, שמציין את היום שבו נרצח גדליה בן אחיקם.

זוהיר בהלול: אגב, הרב מוזס, זה היה הרצח הפוליטי הראשון ביהדות, ללא ספק.

זוהיר בהלול: אנחנו מדברים גם על עשרה בטבת, שהוא יום תחילת המצור של נבוכדנצר על ירושלים, שבסופו נכבשה ירושלים ונחרבה.

זוהיר בהלול: אז הנה, עבדכם הנאמן לא בא כאן לבקש מכם, חברי וחברותי, להתחשב רק במוסלמים.

זוהיר בהלול: אני רוצה שתתחשבו גם באחי הדרוזים, אני גם רוצה שתתחשבו באחי היהודים הדתיים, שצמים בארבעה מועדים מעבר ליום הכיפורים.

זוהיר בהלול: אני כמעט מסיים, ואומר, אני מבין שכל דבר שקשור לכסף, באופן פבלובי נדחה על ידי הממשלה, ואני מבין שאולי מדובר כאן – לא אולי – מדובר בכסף.

זוהיר בהלול: ובכל אופן, בשעה שאנחנו מדברים על חברה שמאריכה את ה-weekend, חברה שרוצה שבוע עבודה של חמישה ימים, ואכן השיגה, חברה שרוצה להאריך את ה-weekend לשלושה ימים, וגם תשיג – אז אולי בנימוקים האלה, שאני מדבר עליהם, אפשר ללכת גם על העניין הזה, ולהבין שאנחנו רוצים בעצם להתחשב באוכלוסיות שונות בחברה פלורליסטית.

זוהיר בהלול: החברה הישראלית יכולה להתהדר ולהתפאר בעובדה שהיא מגוונת, שהיא פסיפס אתני מרתק ומעניין, אז צריך גם לתת דיבידנדים לעובדה שמדובר באוכלוסיות שיש להן צרכים מיוחדים.

זוהיר בהלול: אי לכך, אני באתי בשיג ושיח עם חברי יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, ואנחנו נמשיך להתדיין בסוגיה הזו ונביא אותה משופצת ומהודקת יותר להצבעה במועד מאוחר יותר.

זוהיר בהלול: לכן לא תהיה תשובת שר וגם לא תהיה הצבעה, אבל אני מודה על ההתחשבות וגם על הקשב.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: [מס' פ/1731/20; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ח, עמ' 13692.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק הדרכה שיקומית לאדם עם עיוורון או לקות ראייה, התשע"ה–2015.

חמד עמאר: תשובה והצבעה – אבקש מהשר תשובה.

דוד ביטן: – – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, בשם הקואליציה, אנחנו מבקשים לחכות עם תשובה והצבעה עד שבוע לפני סוף המושב הזה.

אורן אסף חזן: עד אז אנחנו נגיע להסכמות, בעזרת השם.

אורן אסף חזן: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי, מסכימה?

אורלי לוי אבקסיס: כמו שהובטח – הבנתי על ידי יושב-ראש הקואליציה והסגן שלו שבעצם עד שבוע לפני אנחנו נגיע להסכמות, כי בואו נזכור, זה באמת אינטרס של קואליציה ואופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר בעיוורים, בילדים, שלא יכולים לחצות כביש בלי הדרכה שיקומית; באימא עיוורת שיולדת וצריכה ללכת עם הילד הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: איך היא אמורה לעשות את זה?

אורלי לוי אבקסיס: איך להתנהל במטבח?

אורלי לוי אבקסיס: לכן, אני באמת מודה לכם שאתם מנסים, ואני סומכת עליך, דוד, וגם עליך, אורן, ש-2 מיליון השקלים הנותרים, שזה כל ההבדל, יימצאו עד עוד שלושה שבועות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעות חוק פ//202329; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק העונשין (תיקון – הוספת עילות לעבירות הסתה ופשע שנאה), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי כנסת.

חמד עמאר: יש הצעה מוצמדת של חברת הכנסת זהבה גלאון.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, לפני שנתיים בדיוק, במצעד הגאווה בירושלים, נרצחה בדקירות סכין נערה בת 16, שירה בנקי.

דב חנין: חמישה צועדים נוספים נפצעו.

דב חנין: האירוע המחריד הזה לא צמח בחלל ריק אלא הוא נבנה על הסתה ממושכת כלפי קהילות הלהט"ב בישראל.

דב חנין: במהלך השנים האחרונות, דוחות ומחקרים חשפו נתונים מדאיגים שמלמדים על ריבוי של פשעי שנאה נגד קהילות הלהט"ב, ובכלל זה גםמקרים של תקיפה פיזית.

דב חנין: מדוח שערך מרכז ניר כץ למאבק בהומופוביה עולה שרק בין 2015 ל-2016 היו 424 אירועים אלימים שונים.

דב חנין: זו עלייה של 66% בכמות הפניות שדווחו בשנה הקודמת.

דב חנין: על הרקע הזה, עמיתי חברי הכנסת, חברי ואני גיבשנו את הצעת החוק הזו, שמדברת על כך שצריך להוסיף עילות לעבירות הסתה ופשעי שנאה.

דב חנין: אני רוצה להסביר את כוונתי.

דב חנין: חוק העונשין היום קובע בסעיף 144 עבירות של הסתה ופשעי שנאה, והוא מתמקד בגזענות.

דב חנין: גזענות היא מחלה איומה, גזענות היא מחלה שמובילה לאלימות ולפגיעה בבני אדם, אבל היא איננה התופעה החברתית היחידה שגוררת פגיעה, אלימות ואפילו רצח.

דב חנין: יש קבוצות נוספות בחברה שאנחנו צריכים להגן עליהן מפני פגיעות אלימות ומפני האווירה האלימה שמייצרת את האלימות, את הפגיעות וגם את הרצח.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בשבוע האחרון נרצחו ארבע נשים: הנרייט קרא, בת 18 בהירצחה, נרצחה ביום 13 ביוני; דליה ברוך, בת 60 בהירצחה, נרצחה ביום 13 ביוני, באותו יום; מיה גורן, בת 41 בהירצחה, נרצחה ב-11 ביוני; אודליה בכר, נרצחה בת 24; חנאן אלבחירי, נרצחה ב-4 במאי, בת 19; ורד קרמסקוי, נרצחה ב-1 במאי, בת 19; אלמונית, נרצחה בחניקה ב-15 באפריל, בת 30; לינא אחמד איסמאעיל, נרצחה ב-3 באפריל, בת 35; אדל קלמן, נרצחה ביום 29 במרס, בת 33; סיהאם זבארגה, נרצחה ביום 28 במרס, בת 29; פז בר יוסף, נרצחה ביום 17 במרס, בת 35; בראה אלשורבג'י, נרצחה ביום 24 בפברואר, בת 19; דור כרסנטי, נרצחה ביום 28 בינואר, בת 23; אלמונית, נרצחה ביום 15 בינואר, בת 66.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הרשימה הנוראה הזו היא רשימה חלקית של נשים שנרצחו השנה.

דב חנין: בכל שבועיים נרצחת אישה בישראל על רקע מגדרי.

דב חנין: הרשימה הזו היא רשימה נוראה.

דב חנין: תעברו שוב בראשכם על רשימת השמות.

דב חנין: יש כאן נשים ערביות, יש נשים יהודיות, נשים מהפריפריה, נשים מהמרכז, נשים צעירות, נשים מבוגרות.

דב חנין: המכנה המשותף – נשים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, צריך לומר בצורה גלויה וברורה: רצח נשים הוא קצה קרחון איום, והקרחון הזה הוא קרחון של אלימות ושל אווירה אלימה כלפי נשים, אווירה אלימה כלפי נשים בחברה, ברחוב, ברשתות החברתיות.

דב חנין: נמצאים אצלי נתונים, עמיתי חברי הכנסת, על פוגענות נגד נשים והטרדות נגד נשים ברשת.

דב חנין: כל שלוש דקות נכתב פוסט שיש בו הטרדה מינית, 80,000 שיחות של הטרדות מיניות, מיזוגניה והחפצה ברשת בשנה האחרונה.

דב חנין: אגב, זו עלייה של פי שלושה מהשנה הקודמת.

דב חנין: 88,000 קללות מגדריות כנגד נשים; 75,000 התייחסויות פוגעניות לנשים באמצעות המראה או המיניות שלהן; 36,000 קריאות לביצוע הטרדות פיזיות בנשים – הייתי כך וכך עושה לך; 21,000 קללות אחרות נגד נשים שמתייחסות למגדר שלהן.

דב חנין: אני מדבר על מדידה שנעשתה על ידי קרן כצנלסון, ואני מביא לכם רק חלק מהנתונים שמגיעים אלינו, חייבים להטריד אותנו וחייבים להדליק בפנינו נורה אדומה.

דב חנין: כשאנחנו מדברים על האלימות כלפי הנשים, אנחנו צריכים להבין שהאלימות הזאת מתחילה בדיוק מהאווירה האלימה הזאת, ועם האווירה האלימה הזאת צריך להתמודד ואפשר להתמודד.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, המנגנון שאנחנו מציעים הוא מנגנון שמבטא נכונות של החברה להתייחס לאלימות ולאווירה האלימה כנגד קבוצות בחברה, מעבר להתייחסות שיש לנו היום, שהיא התייחסות נכונה, חשובה וראויה, שנמצאת בחוק כנגד פגיעות מטעמים גזעניים.

דב חנין: אנחנו חייבים להבין שכפי שהתייחסנו לגזענות על בסיס לאומי, על בסיס של מוצא, כאל מחלה חברתית ממארת שהחברה מתייצבת מולה, כך בדיוק אנחנו צריכים להתייצב כנגד אווירת האלימות, ההסתה והשנאה כלפי קבוצות חברתיות אחרות.

דב חנין: גזענות, עמיתי חברי הכנסת, המחלה האיומה הזאת, איננה המחלה היחידה המובילה לאלימות, ואפילו לרצח – ראו את הנתונים שהבאתי בפניכם עכשיו.

דב חנין: אנחנו צריכים את מגוון הכוחות שיש בחברה לגייס לדה-לגיטימציה ולפעולה נחרצת, גם באמצעים של החוק, נגד האווירה האלימה, נגד ההסתה כנגד קבוצות נוספות בחברה הישראלית.

דב חנין: ועל כן, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא לכל חברי הכנסת להצביע בעד ההצעה שאנחנו העלינו – להוסיף עילות לעבירות ההסתה ופשע השנאה; להוסיף לעילה של הגזענות את המטרה להסית לרדיפה, השפלה, ביזוי, גילוי איבה, עוינות או אלימות או גרימת מדנים כלפי ציבור או חלקים של האוכלוסייה מחמת דת, השתייכות לקבוצה דתית, מוצא עדתי, מגדר, נטייה מינית, זהות מגדרית או היותם של המטרות עובדים זרים.

דב חנין: אנחנו מציעים את התוספת הזאת לסעיף 144ב לחוק העונשין ולסעיף 144ג רבתי לחוק העונשין, ואנחנו חושבים שרק בדרך הזו אנחנו נעביר מסר לחברה שאנחנו לא מתכוונים לשתוק, אנחנו לא מתכוונים לעבור לסדר-היום, אנחנו לא מתכוונים להתייחס לפגיעות בבני אדם בשל הזהות האישית שלהם, בשל הזהות שלהם – אם זו זהות לאומית, דתית, מגדרית, נטייה מינית או כל זהות אחרת – כאל משהו שהוא לגיטימי או משהו שהוא נסבל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, לצערי הגדול, משרד המשפטים לא הצליח לגבש עד לרגע הזה עמדה של תמיכה בהצעת החוק הזו.

דב חנין: אנחנו, לכן, הסכמנו לדחייה קצרה בהצבעה, וגם חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון.

דב חנין: אבל אני אומר כאן:

דב חנין: אנחנו נביא את ההצעה הזו להצבעה במושב הזה של הכנסת, ואנחנו נדרוש מהממשלה לומר לנו האם הם מוכנים להתייצב נגד אלימות נגד נשים; האם הם מוכנים להתייצב נגד אלימות נגד קבוצות להט"ב; האם הם מוכנים לעשות מעשה, או רק מדי פעם לעלות כאן לדוכן הכנסת ולהגיד כמה מילים נימוסיות.

דב חנין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ//202160; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: יש הצעה מוצמדת של חברת הכנסת זהבה גלאון.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ארבע נשים נרצחו השבוע, כפי שאמר חברי דב חנין; 16 נשים בחצי שנה, מתחילת השנה.

זהבה גלאון: וכשרוצחים נשים, זה עוד יום רגיל בכנסת.

זהבה גלאון: המדינה לא עוצרת את נשמתה, ראש הממשלה לא מתייצב במליאה, גם לא השר גלעד ארדן, השר לביטחון פנים, וגם לא שר הרווחה.

זהבה גלאון: אין נאומים, אין גינויים, אין התכנסות דחופה – מה עושים?

זהבה גלאון: עוד אישה נרצחה.

זהבה גלאון: ארבע נשים מתחילת השבוע.

זהבה גלאון: ואני שואלת: איפה השר לביטחון פנים?

זהבה גלאון: איפה התוכנית למאבק באלימות?

זהבה גלאון: איפה הממשלה כשצריכים אותה?

זהבה גלאון: וכשצריכים אותה, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזו שותקת, כי דמן של נשים מותר, ונשים עדיין מוכות, נאנסות, מנוצלות לזנות ונרצחות בשל היותן נשים.

זהבה גלאון: עוד אישה נרצחה, עוד גופה נטולת פנים או שם.

זהבה גלאון: אנחנו שומעים על תיאורים גרפיים, על דקירות בפלג גופה התחתון, לעתים העליון, סימני אלימות קשים.

זהבה גלאון: עוד אישה נרצחה – עברנו על זה לסדר-היום.

זהבה גלאון: אני רוצה לספר לכם שלפני שהגעתי לכאן פגשתי כיתה מבית-ספר מירושלים, כיתה י', וכמחצית מחברי הכיתה לא ידעו שארבע נשים נרצחו השבוע.

זהבה גלאון: ארבע נשים, והממשלה לא התייצבה ולא קיימה קבינט חירום, כי כשנשים חיות בטרור יומיומי – 200,000 נשים או יותר במדינת ישראל מאוימות במרחב הביתי שלהן – אף אחד לא חושב שצריך לכנס קבינט.

זהבה גלאון: אז בטח בעוד כמה זמן נשמע אמירה רפה – ככה, לשם הגינוי – אבל שום דבר לא נעשה ושום דבר לא ייעשה, ואנחנו עוד פעם נהיה עדים לזה שמישהו יצקצק בשפתו.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר לעבור על זה יותר לסדר-היום.

זהבה גלאון: אתמול העברנו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק של חברותי חברות הכנסת שלי יחימוביץ ומירב בן ארי ושלי, למענק, לסל שיקום לנשים שיוצאות ממקלטים לנשים מוכות.

זהבה גלאון: זה עבר בקריאה שנייה ושלישית בוועדה, וזה יבוא לכאן.

זהבה גלאון: אבל זו טיפה בים, אדוני.

זהבה גלאון: כשאישה נרצחת שום דבר כבר לא משנה.

זהבה גלאון: ויש תוכניות שמונחות ושוכבות כבר שנה וחצי, ומה נעשה אתן, אדוני?

זהבה גלאון: אני שואלת; איפה השר לביטחון פנים ואיפה ראש הממשלה?

זהבה גלאון: ומה צריך לעשות?

זהבה גלאון: ואיך זה יכול להיות שאחיותי נרצחות וכולנו שותקות?

זהבה גלאון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/4105/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – איסור מכירת בית-קברות), התשע"ז–2017., של חבר הכנסת טָלֵב אבו עראר וקבוצת חברי כנסת.

טלב אבו עראר: טָלָב.

חמד עמאר: טלב אבו עראר.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עומד אני מולכם ומציע הצעת חוק, שמתוקפה נותנת כבוד לאדם גם כשהוא בעולם האמת, כלומר מת.

טלב אבו עראר: כבוד ומוסר הם אבני יסוד לקיום ומחיה בכלל.

טלב אבו עראר: המונים מהיושבים כאן יכולים לכאורה לספר לנו על קדושת הזיקה לקברים וחשיבותה.

טלב אבו עראר: "אדם לאדם זאב", ככה אמר פלאוטוס, אך בטח במדינה שבה חיים יהודים ליד מוסלמים, שרואים בקדושת המת כקדושת החי, אין אני ואין אתם רואים בה הכרח, בקיום התאוריה הזו.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, אינני מסכים שתושבי יפו המוסלמים, ולא האחרים, יהיו יעד פרובוקטיבי לעושק נדל"ן ואדמות בתחום גוש דן, היוקרתיות והיקרות; לפוליטיקאים כאלה ואחרים שמסיתים ומלבים את להבת השנאה; ובטח לא לעמותות קיצוניות שפועלות לרכישת קניין – כמה שיותר נכסי נפקדים בידי ערבים.

טלב אבו עראר: ראינו את יהודי רומניה בעיר רמניקו-סרט ברחוב ג'יטיה ובעיר פוקשאן מתקוממים על כך שהשכנים של בית-העלמין מעוניינים לשתול שוב את יבול הכרוב בין הקברים ההרוסים – יבול כרוב, זהרה יעני – ולמכור אותם, את הקברים, לצמאים לנדל"ן.

טלב אבו עראר: אז לכל היהודים אני קורא מהבמה הזאת להתקומם למען זעקת המת, שאין פשעו מלבד שהוא דומם ובדד בקברו אלא שוכב בנחת במשכנו האחרון עד אחרית הימים – שסימניה בולטים במיוחד, ועליהם יעידו הצדיקים בינינו.

טלב אבו עראר: בהיסטוריה הישראלית, מאז 1948 הופקעו מיליוני דונמים, לכיס המדינה, ובעיקר בנגב.

טלב אבו עראר: מיליונים.

טלב אבו עראר: הרי שטחו של הנגב יותר מ-12 מיליון דונמים, ולא פחות מ-70%–80% – לצורכי ביטחון.

טלב אבו עראר: מה, אין מקום, אין אחוז קטן מהשטח הזה להשאיר לבית-עלמין, לבתי-קברות?

טלב אבו עראר: ממש מוזר לי שוועדת השרים לא אישרה חוק כזה.

טלב אבו עראר: יש חוק קיים שאוסר להעביר מסגד או בית-כנסת למקרקעין אחרים, ולכן, באתי רק להוסיף שזה יכלול בית-עלמין, שגם הוא מקום קדוש.

טלב אבו עראר: אז מה ההבדל?

טלב אבו עראר: ולכן, מכובדי היושב-ראש, אני כאן שואל: מה המניע להפקעה ומכירה של פיסות אדמה מזעריות של מתים, שאינם בעולם הזה?

טלב אבו עראר: הרי היקף הקרקע המופקעת הוא אדיר, אז מה מפריעים כמה דונמים שממילא לא מפריעים לאף אחד?

טלב אבו עראר: בבתי-קברות המצבות הזקופות והשבורות אינן אלא אות לקיום זכות חירות במקום מנוחתם האחרונה, שעלול להפוך אף הוא למדרס רגליהם של המונים, שינהרו למצות את רצונם של עושקי ההון, ולא את מצוות יקיריהם.

טלב אבו עראר: המכירה אינה חוקתית, והיא מקוממת את מערכת המשפט, מכיוון שמהלך מן הסוג הזה עלול להביא להכרזת מלחמה כלפי מקורבי המתים ותסיסה גוברת שלהם.

טלב אבו עראר: הדונמים מבית-העלמין ביפו – טאסו – הם דוגמה טובה לנדון, כאשר הניסיון לרכישת הקרקע בימים ההם התסיס את כל יפו ותושביה.

טלב אבו עראר: אני מכאן דורש שעל פי חוק נכסי נפקדים, שאוסר על ועד הנאמנים שממונה לפיו לעשות העברה כלשהי במקרקעין שיש בהם מקום תפילה – כבוד השר, אתה שומע את זה?

טלב אבו עראר: כבוד השר, אתה אתי?

טלב אבו עראר: הוא לא שומע.

טלב אבו עראר: אזולאי, אתה אתי?

טלב אבו עראר: מקרקעין – מה ההבדל בין מסגד או בית-כנסת לבין בית-קברות?

טלב אבו עראר: הרי אם החוק אוסר להעביר מסגד או בית-כנסת, אנחנו מבקשים להוסיף בית-עלמין – גם אסור להעביר.

טלב אבו עראר: ואוי ואבוי – ואני חושב שמן הראוי שהדתיים, החרדים, יצביעו בעד החוק הזה.

טלב אבו עראר: כך אני חושב וכך אני מאמין.

טלב אבו עראר: וגם ביטן צריך להצביע, כי זה לא מזיק, זה לא עולה כסף למדינה.

טלב אבו עראר: פשוט מאוד, לכבד את קדושת המתים.

טלב אבו עראר: למה לשחק בבית-העלמין אחרי שקברנו וטמנו את קרובי משפחתנו?

טלב אבו עראר: באמת.

טלב אבו עראר: לכן אני פונה ומבקש מחברי חברי הבית הזה להצביע בעד החוק הזה ולתמוך בו.

טלב אבו עראר: וכמה מילים על ועדת השרים שיושבת כל שבוע.

טלב אבו עראר: רק מעצם העובדה, מר דוד ביטן, חבר הכנסת, שרואים שמו של ח"כ ערבי – יאללה, התנגדות.

טלב אבו עראר: בושה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: היום אישרנו לאוסאמה.

טלב אבו עראר: לא, תעזוב.

טלב אבו עראר: אני מדבר על הכלל, בכלל.

טלב אבו עראר: עזוב את היחידים, אוקיי?

טלב אבו עראר: באמת.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

יצחק כהן: איזה עשר דקות?

יצחק כהן: דחילק.

חמד עמאר: זה התקנון.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – איסור מכירת בית-קברות), של חבר הכנסת טלב אבו עראר ואחרים, פ//204105.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

טלב אבו עראר: למה?

יצחק כהן: תשאל למה.

טלב אבו עראר: למה?

חמד עמאר: הוא כבר שאל.

יצחק כהן: תשאל למה.

יואל חסון: איך זה יכול להיות?

יואל חסון: כשאתה מפתיע אותנו, תכין אותנו.

יצחק כהן: ראיתי שזוהיר לידך, אמרתי: אפשר להפתיע אותך, אפשר להפתיע אותך.

יואל חסון: אז זוהיר לידי.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: שאלה טובה – למה.

יצחק כהן: לא רק הוא שואל למה, גם זוהיר בהלול שואל למה.

יצחק כהן: מחרה-מחזיק אחריו חבר הכנסת חסון.

יצחק כהן: אסביר למה.

יצחק כהן: סעיף 29ג לחוק נכסי נפקדים, שחוקק בתש"י–1950 – שנה לפני שנולדתי – אוסר על ועד הנאמנים שמונה על פי החוק לעשות העברה כלשהי במקרקעין שיש בהם מסגד שהוא קדוש למוסלמים.

יצחק כהן: בהצעת החוק הזאת מוצע להרחיב את זה גם לבתי-קברות ומקרקעין ולא לאפשר לעשות העברה.

יצחק כהן: חוק נכסי נפקדים עוסק בין היתר בנכסי הקדש ציבורי המשוחררים לוועדי הנאמנים שמונו על ידי המדינה, וזאת על מנת שיוכלו לעשות בהם שימוש לצרכים ציבוריים שונים: צורכי צדקה, חינוך, סעד וכיוצא באלה.

יצחק כהן: ההגבלה בחוק מתייחסת אך ורק למסגד אשר נקבע איסור על מכירתו.

יצחק כהן: מסגד אסור למכור.

יצחק כהן: ג'ומעה לא מוכרים.

יצחק כהן: רק מסגד.

יצחק כהן: כאמור, באה עכשיו הצעת החוק של ידידנו חבר הכנסת טלב אבו עראר ומבקשת להרחיב את הדבר גם לבתי-קברות.

טלב אבו עראר: למה לא?

יצחק כהן: מה?

טלב אבו עראר: למה לא?

יצחק כהן: לא שומע.

טלב אבו עראר: אני שואל: למה לא?

יצחק כהן: הסברתי לך.

יצחק כהן: לחזור ולהסביר?

יצחק כהן: אני אומר – לפי הגיוס אני צריך להסביר.

יצחק כהן: אסביר.

טלב אבו עראר: אתה משוכנע במה שאתה אומר?

יצחק כהן: זה החוק, זה הקאנון.

יצחק כהן: אל-קאנון.

יצחק כהן: זה החוק.

טלב אבו עראר: אתה כאדם פרטי – – –

יצחק כהן: זה החוק.

טלב אבו עראר: – – –

יצחק כהן: בתי-קברות – אני יודע איך אתם מתייחסים לבתי-קברות.

יצחק כהן: אתם – בתי-קברות זה שינוי של השנים האחרונות.

טלב אבו עראר: זה גם בית-קברות יהודי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק כהן: בבקשה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק כהן: אבל יש הבדל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה ההבדל?

יצחק כהן: יש הבדל.

יצחק כהן: בנושא בתי-קברות שיניתם את התפיסה שלכם רק בשנים האחרונות.

יצחק כהן: בוא תסתכל מה קורה במדינות ערב מסביבנו, תראה מה קורה אצלכם, גם אצלכם.

יצחק כהן: מדינת ישראל היא מדינה שבאמת שמרה על כבוד בתי-הקברות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נכון.

יצחק כהן: באמת, נו.

יצחק כהן: אני גר באשקלון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסובלנות פה – – –

יצחק כהן: אסמע, אני גר באשקלון.

יצחק כהן: גר במג'דל, באשקלון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מקימים מבנה לסובלנות על בית-קברות מוסלמי.

יצחק כהן: לא, לא, לא.

יצחק כהן: אני אומר לך: בדידי הווה עובדא, יום-יום אני רואה את זה.

יצחק כהן: בית-קברות מוסלמי באשקלון נמצא בלב-לבה של העיר.

יצחק כהן: אף אחד לא נוגע בו; הפוך, מפתחים מסביב, מנקים מסביב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באשקלון?

יצחק כהן: באשקלון.

יצחק כהן: יעני מג'דל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך: זה לא נכון.

יצחק כהן: מה לא נכון?

יצחק כהן: אני גר שם.

יצחק כהן: מה לא נכון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק כהן: איפה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אישית הלכתי ומצאתי שזה בית-קברות – – –

יצחק כהן: איפה?

יצחק כהן: אני לא שומע אותך.

יצחק כהן: בוא, בוא לפה.

יצחק כהן: בוא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון.

חמד עמאר: לא, לא, לא, לא.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני סגן השר, לא.

יצחק כהן: איפה לא נכון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק כהן: מי?

יצחק כהן: אני גר שם, אני רואה את זה כל יום, על מה אתה מדבר.

יצחק כהן: אראה לך במקומות שאתם גרים, איך אתם מתייחסים לבתי-קברות.

עודד פורר: מה עם בתי-הקברות שבגוש קטיף?

יצחק כהן: בבקשה?

עודד פורר: מה היה דין בתי-הקברות בגוש קטיף?

יצחק כהן: לא, זה לא קשור.

יצחק כהן: לא קשור, אל תערבב.

יצחק כהן: רק ביטן, הוויכוח פה מתקצר, והחבר'ה לא מגייסים.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: טוב, על כל פנים – – –

עודד פורר: – – –

קריאה: אתם העברתם – – –

יצחק כהן: למה לריב, למה לריב, אלה עובדות, למה לריב.

יצחק כהן: אז אני חוזר, הוא אמר שהוא לא שמע אותי.

יצחק כהן: חוק נכסי נפקדים עוסק בין היתר בנכסי הקדש ציבורי המשוחררים לוועדי הנאמנים שמונו על ידי המדינה, וזאת על מנת שיוכלו לעשות בהם שימוש לצרכים ציבוריים.

יצחק כהן: אני חוזר ואומר: לצורכי צדקה, חינוך, סעד וכיוצא באלה.

יצחק כהן: ההגבלה בחוק מתייחסת אך ורק למסגד – אתה לא תראה לי מסגד אחד שחיללו אותו – אשר נקבע איסור מכירתו בחוק.

יצחק כהן: כאמור, באה עכשיו הצעת החוק של טלב – איפה הוא – אבו עראר; איפה הוא נעלם?

יצחק כהן: ויינכ, יא שיח', אני מדבר אליך.

יצחק כהן: לתיקון של חבר הכנסת טל אבו עראר תיתכן גם השפעה תקציבית על הפעילות והניהול השוטף של ועדי הנאמנים והיכולת שלהם – אחמד טיבי, תן לו לשמוע, למה אתה מפריע לו? הוא גם צם, תן לו לשמוע – להבדיל מאחרים.

יצחק כהן: בגללך אני חוזר, וגם בגלל ביטן.

יצחק כהן: לתיקון המוצע תיתכן השפעה על תקציב הפעילות והניהול השוטף של ועדי הנאמנים והיכולת שלהם לפעול למימוש מטרותיהם בהתאם לחוק נכסי נפקדים, ואף לא נשמעה עמדת ועדי הנאמנים ביחס לתיקון.

יצחק כהן: אתה התייעצת אתם, עם ועדי הנאמנים, או שאתה לא מאמין להם?

יצחק כהן: טלב אבו עראר, עם ועדי הנאמנים דיברת?

טלב אבו עראר: אנחנו לא מדברים.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: על כל פנים, ראוי להמשיך ולהקנות לוועד הנאמנים את שיקול הדעת ככל שהדבר נוגע להעברת הזכויות בנכס שאינו מסגד והוא בית-קברות.

יצחק כהן: ביטן, הבינו כולם?

דוד ביטן: תמשיך לדבר.

יוסף ג'בארין: בית-קברות – – –

יצחק כהן: אני לא מכיר בית-קברות מוסלמי שחיללו אותו, אני לא ראיתי.

יצחק כהן: אני אומר לך, אני גר באשקלון, איפה אבי דיכטר?

יצחק כהן: אבי דיכטר, בית-הקברות במגדל מטופח, מגודר, איפה אתה?

יצחק כהן: במרכז העיר, בלב-לבה של העיר.

טלב אבו עראר: הרבה בתי-קברות חיללו.

יצחק כהן: מה פתאום.

יצחק כהן: מה שאני יודע, מה שאני ראיתי, מה שאני רואה כל יום.

יצחק כהן: לא יכול להיות.

טלב אבו עראר: – – –

יצחק כהן: לא יכול להיות.

אבי דיכטר: שמור יותר טוב מבית-הקברות – – –

יצחק כהן: עכשיו, לגבי הסעיף בחוק, סעיף 29ג לחוק נכסי הנפקדים, הוא אוסר – – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: טלב, לגבי הסעיף בחוק, לגבי המסגדים, טלב אבו עראר, שים לב כמה החוק שומר על המסגדים.

יצחק כהן: שמת לב?

יצחק כהן: אז היו לך טענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – המסגד במלחה – – –

יצחק כהן: אבל לא מכרו אותו, לא מכרו אותו ולא ביזו אותו.

יצחק כהן: בחוק הוא מוגן, והוא אוסר העברת נכס שהוא מסגד.

עאידה תומא סלימאן: ובמציאות?

עאידה תומא סלימאן: בחוק הוא מוגן, מה עם המציאות?

יצחק כהן: שומרים על החוק בכל מקום.

טלב אבו עראר: מכרו אותו או לא?

יצחק כהן: בוא אני אראה לך, אבו עראר, מעדות אישית.

יצחק כהן: הנה, יש לי חבר אשקלוני, אבי דיכטר, איפה אבי?

יצחק כהן: גם הוא יעיד שהמסגד באשקלון שמור, הוא מכובד ואף אחד לא פוגע בו.

טלב אבו עראר: יש מסגד – – –

יצחק כהן: איפה?

טלב אבו עראר: – – – מכרו אותו, נכון?

טלב אבו עראר: תענה לי, מכרו אותו או לא?

יצחק כהן: תראה, היה בית-קברות בירושלים – – –

טלב אבו עראר: מכרו אותו או לא?

יצחק כהן: מי מכר, ועד הנאמנים?

יצחק כהן: תביא לי פרטים, מעניין לדעת.

יואל חסון: נגמר לו הזמן.

יצחק כהן: מר חסון, הסוגיה כל כך מורכבת ואתה מגלה אדישות.

יואל חסון: אני כבר למדתי – – –

יצחק כהן: בסדר, אבל הם לא למדו, לא כולם גאונים כמוך, באמת.

יצחק כהן: זה גם לא תלוי בי, אתה יודע שזה תלוי בביטן, אז למה אתה סתם לוחץ?

יצחק כהן: תגיד לביטן.

קריאה: הנה, חברת הכנסת בראשי אמרה שאתה יכול לסיים.

יצחק כהן: הכול בגללך.

יצחק כהן: לתיקון המוצע תיתכן השפעה על תקציב הפעילות והניהול השוטף של ועדי הנאמנים והיכולת שלהם לפעול למימוש מטרותיהם בהתאם לחוק נכסי נפקדים ואף לא נשמעה עמדת ועדי הנאמנים ביחס לתיקון.

יצחק כהן: ראוי להמשיך ולהקנות לוועד הנאמנים את שיקול הדעת ככל שהדבר נוגע להעברת הזכויות בנכס שאינו מסגד והוא בית-קברות.

יצחק כהן: לאור הדברים המשכנעים שאמרתי לכם, אני מבקש מחברי חברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

יצחק כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – איסור מכירת בית קברות), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

יצחק כהן: לא יכול להיות, הצבעתי נגד.

חמד עמאר: בעד – 29, נגד – 41, נמנע אחד, הצעת חוק נכסי נפקדים יורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/3509/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, את הצעת החוק הזאת אני מביא כבר פעם שנייה.

מיקי לוי: החוק הזה היה כבר לפני מחצית השנה ואז עלה ידידי סגן שר האוצר איציק כהן – חברי היקר – ואמר: עזוב, בוא תצמצם אותו.

מיקי לוי: ואני הלכתי הביתה וחשבתי יחד עם אחרים, ואכן הגשנו חוק מצומצם.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, פרשת אליעזר פישמן אינה יוצאת דופן, לצערנו הרב.

מיקי לוי: אחת לכמה זמן, כמו בסרט שחוזר על עצמו, עומד בעל ההון התורן ומבקש תספורת.

מיקי לוי: אחרי שמינף ומינף וקיבל הלוואות עתק הוא מבקש לחתוך עשרות אחוזים מהכסף, ולעתים את מרב החוב, ולשלם פרוטות בחזרה.

מיקי לוי: פעם אחר פעם מדובר בשערורייה ובקריסה מוחלטת של כל הרגולטורים בדרך – אותם הרגולטורים שאפשרו את המינוף וההלוואות הלא-פרופורציונליות, בלי שום בטוחות, בצורה עיוורת לחלוטין.

מיקי לוי: ובסוף מגישים את החשבון לציבור.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, כשהרגולטורים כושלים והציבור נפגע, אנחנו כנבחרי ציבור חייבים להיכנס ולפעול.

מיקי לוי: ולכן, מה שהצעתי ומה שאני מציע הוא להטיל קלון כלכלי על אותם בעלי הון שביצעו תספורות על החוב שלהם ולמנוע מהם להנפיק אגרות חוב למשך עשור.

מיקי לוי: מה יותר הגון ובסיסי מזה?

מיקי לוי: יתרה מזו, אם לאותם בעלי הון יש חברות נוספות שעושות חיל ומרוויחות כסף, הרי לא ייתכן להפריד בין חברה לחברה ובין עסק לעסק.

מיקי לוי: יתכבד אותו בעל עסקים וישלים מהעסק החי, הבועט והמרוויח עבור העסק האחר, כדי לשלם לציבור בעלי החוב שלו.

מיקי לוי: אין יותר הוגן ובסיסי מזה.

מיקי לוי: הרי לא ייתכן שנאפשר לבעלי הון שהתנהלו בחוסר אחריות כלכלי להמשיך ולסכן את כספי הציבור.

מיקי לוי: תפקידנו להגן על כספי הפנסיה וקופות הגמל ולא לאפשר את הפקרתן.

מיקי לוי: הרי מה אתם חושבים עכשיו, עם פשיטת הרגל של אליעזר פישמן, מעל 2 מיליארד שקלים, כל אחד חושב שזה לא נוגע לו?

מיקי לוי: אתם טועים, זה נוגע בכולנו.

מיקי לוי: זה נוגע בציבור הישראלי, זה נוגע בבני המשפחות, זה נוגע באותם אנשים קשי יום שעובדים למחייתם.

מיקי לוי: אף אחד לא ירגיש את זה באופן ישיר: ירגישו את זה בעמלות הבנקים; ירגישו את זה בפנסיות, שהן כרגע תחת סכנה; ירגישו את זה בכל מקום ומקום.

מיקי לוי: ויתרה מזו, פישמן הוא רק הסנונית הראשונה, ואני אומר לכם את זה.

מיקי לוי: לנו כחברי כנסת יש אחריות, אבל נוח לנו לטמון את ראשינו בחול.

מיקי לוי: ישנם עוד 22 מיליארד שקלים, גברתי, שנמצאים בסכנה ממשית, שהבנקים הלוו לאותם בעלי ממון.

מיקי לוי: אלה כספי ציבור.

מיקי לוי: 22 מיליארד שקלים מכספי הפנסיה, קופות הגמל והחסכונות של הציבור, שמנהלי הבנקים העבירו לאותם בעלי ממון, והם נמצאים בסכנה, אני מזהיר פה.

מיקי לוי: אתם תוציאו את הנאום הזה בעוד חצי שנה, כמו שנאמתי לפני כשנה על הסדרי חוב והצגתי את החוק הזה, והיה נוח לכולנו.

מיקי לוי: וגברתי, משמעת קואליציונית – להוריד את זה מסדר-היום.

מיקי לוי: וחבל, חברי חברי הכנסת.

מיקי לוי: כמו תמיד, גם כשמדובר בהצעות חוק שמיטיבות עם הציבור ולא עולות לממשלה שקל, הפוליטיקה הרעה נכנסת ומונעת מההצעות לעבור.

מיקי לוי: אני אומר לכם: אפילו דיון לא היה בוועדת השרים לחקיקה על ההצעה.

מיקי לוי: אפילו לא היה דיון.

מיקי לוי: ותאמיני לי, הפעלתי מודיעין.

מיקי לוי: יש לי מהלכים בוועדה עצמה.

מיקי לוי: איך שראו את ההצעה, דחו אותה לסוף המושב.

מיקי לוי: הרי מה חשבתם, שיש לכם עסק עם טיפשים?

מיקי לוי: דחיתם אותה לסוף המושב כדי שהיא לא תעלה ותרד מסדר-היום.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: למה אתם לא מאפשרים לנו להגן על כספו של הציבור?

מיקי לוי: למה אתם מתנהלים אוטומטית רק באופן של קואליציה ואופוזיציה?

מיקי לוי: מה זה משנה שאני חבר אופוזיציה, אם ההצעה שאני מביא היא הצעה שמיטיבה, ומגינה על הציבור?

מיקי לוי: הרי עשינו ועדה.

מיקי לוי: עמד פה סגן שר האוצר, חברי יצחק כהן, בהצעה הקודמת שהגשתי, ואמר: צמצם את ההצעה שלך, היא יותר מדי רחבה.

מיקי לוי: הלכנו ועשינו עבודה וצמצמנו את ההצעה, רק כדי להגן על כספו של הציבור.

מיקי לוי: ההצעה הקודמת הכילה שורה של סעיפים, שחלקם היו בעייתיים.

מיקי לוי: הורדנו אותם.

מיקי לוי: פישטנו את ההצעה.

מיקי לוי: השארתי רק את ליבת ההצעה, שלא צריכה להיות לגביה מחלוקת.

מיקי לוי: ואם זה לא מספיק, הכנסנו סעיף שמאזן וממתן את הסנקציה: הממונה על שוק ההון תוכל, בנסיבות מסוימות, שלא להטיל קלון כלכלי על מי שלא עמד בהתחייבויותיו לגבי הפירעון.

מיקי לוי: שהרי לעתים חברה נקלעת לקשיים עקב נסיבות חיצוניות שלא קשורות להתנהלותה בצורה ישירה.

מיקי לוי: כך שההצעה הזו שניצבת בפניכם היום, חברי חברי הכנסת, היא הגיונית, היא מוסרית והיא הכרחית לנוכח המצב שהגענו אליו.

מיקי לוי: ואם לא תצביעו היום בעדה, 22 מיליון שקלים – מיליארד שקלים, סליחה – 22 מיליארד שקלים, כספו של הציבור, כספי הפנסיה, קופות הגמל, קופות החיסכון, יהיו על ראשכם, כל אחד ואחד מכם.

מיקי לוי: ואת הנאום הזה אנחנו נוציא בעוד חצי שנה, שנה, ואתם תראו עבור מה הצבעתם.

מיקי לוי: על מי אתם מגינים?

מיקי לוי: על בעלי ההון במקום על הציבור?

מיקי לוי: אין לכם טיפת בושה?

מיקי לוי: מתעסקים בפוליטיקה קטנה.

מיקי לוי: ובמקביל, ההצעה הזו מאוזנת, מתונה וממוקדת.

מיקי לוי: את ההצעה כתבתי עם התנועה לאיכות השלטון, ואין שום סיבה לדחות אותה, מלבד סיבה פוליטית צינית, שהרי אפילו דיון לא טרחו לעשות עליה, כפי שאמרתי, בוועדת השרים.

מיקי לוי: ותאמינו לי, יש לי מודיעין.

מיקי לוי: איך שראו את ההצעה, סתם דחו אותה בזמן.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: ככה.

מיקי לוי: וזו חוצפה, וזה זלזול בכנסת ובחברי הכנסת ובתפקיד שלנו כאן.

מיקי לוי: וזו איננה הפעם הראשונה.

מיקי לוי: בכל שבוע דוחים פה הצעות חוק רק בגלל זהות המציעים, מבלי לבחון אם הן מועילות לציבור.

מיקי לוי: וצריך לשים לזה סוף, לציניות הפוליטית הזו.

מיקי לוי: אני מבקש מכם – אתם אפילו לא מקשיבים, כך שזה לא חשוב.

מיקי לוי: אין לי מה לבקש מכם – להתעלם מההחלטות המוזרות של ועדת השרים לחקיקה ולתמוך בהצעת החוק.

מיקי לוי: אף אחד מכם לא קרא את הצעת החוק.

מיקי לוי: תכף יעלה חברי חבר הכנסת, סגן שר האוצר מר איציק כהן, ויגיד: הרי הצענו לך לדחות אותה, למה לא הסכמת?

מיקי לוי: רק הוא שוכח שזו כבר פעם שנייה שאני מעלה אותה.

מיקי לוי: והיא לא עולה לממשלה אפילו שקל אחד.

מיקי לוי: היא רק מגינה על הציבור.

מיקי לוי: בואו נחזק ביחד את האדם הקטן, שלא היה מקבל תספורת אפילו על חוב של 5,000 שקל לבנק.

מיקי לוי: אמרתי כבר שבדרכי באחד הבקרים שמעתי ברדיו בעל חוב שיש לו רק 15,000 שקל חוב, והוא אמר:

מיקי לוי: אני קורא לעוד 300,000 בעלי חוב באותו סכום – בואו נתאגד.

מיקי לוי: כשנגיע ל-2 מיליארד שקלים, אולי גם לנו יוותרו על החוב על חשבון הציבור.

מיקי לוי: בואו נציב דגל אדום ברור מול מבצעי התספורות ונבהיר שכמחוקקים אנחנו לא מוכנים יותר לעמוד מן הצד.

מיקי לוי: הכסף של הציבור אינו הפקרות, ולא נאפשר למי שמזלזל בו להניח עליו את ידו.

מיקי לוי: הפגינו אומץ רב.

מיקי לוי: זו לא בקשה גדולה מדי.

מיקי לוי: תצביעו למען הציבור.

מיקי לוי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), של חברי חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: כן.

יצחק כהן: תראה, אני שמעתי אותך בקשב רב, מיקי, על כל התחלואים והתקלות והפשלות, אבל חביבי, כל זה קרה במשמרת שלכם.

מיקי לוי: – – – באמת.

מיקי לוי: אם אתה רוצה להגיד – – –

יצחק כהן: כל מה שאמרת פה שמעתי בקשב רב.

מיקי לוי: אם אתה רוצה להגיד, אם אתה – – –

יצחק כהן: כל זה קרה – –

מיקי לוי: אם אתה רוצה – – –

יצחק כהן: – – במשמרת שלך, יא חביבי.

מיקי לוי: אם אתה אומר:

מיקי לוי: לא במשמרת שלי – –

יצחק כהן: לא.

מיקי לוי: – – אתה היית שתי משמרות לפני.

מיקי לוי: פעמיים – – –

יצחק כהן: – – – עלה גפן ועלה תאנה – – –

מיקי לוי: איציק, אני – – –

רחל עזריה: – – –

מיקי לוי: אני מאמין לך.

מיקי לוי: אם אתה רוצה – – –

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: אם אתה רוצה – – –

יצחק כהן: כל מה שהוא – אני שמעתי אותו, וכל מה שהוא אמר:

יצחק כהן: כל התחלואים, כל הכישלונות, זה קרה – – –

מיקי לוי: לא דיברתי על כישלונות.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: על – – –

מיקי לוי: לא דיברתי.

מיקי לוי: אל תהפוך.

יצחק כהן: לא יפה.

יצחק כהן: לא יפה.

מיקי לוי: אם אתה רוצה לדבר דברי הבל – –

יצחק כהן: כל התקלות שציינת – – –

מיקי לוי: – – אני לא שותף שלך – – –

יצחק כהן: כל התקלות שציינת, הן היו במשמרת שלכם.

מיקי לוי: אם אתה רוצה לדבר דברי הבל, אני לא שותף.

מיקי לוי: לא יכול.

יצחק כהן: באמת, לא יפה.

יצחק כהן: מיקי, עם עובדות אי-אפשר להתווכח.

מיקי לוי: לא יפה.

מיקי לוי: פישמן לא היה אצלי.

מיקי לוי: לא היה אצלי.

יצחק כהן: מיקי.

מיקי לוי: פישמן היה אצלך שבע שנים.

מיקי לוי: אתה היית פעמיים סגן שר האוצר.

יצחק כהן: שכחת – – –

מיקי לוי: פעמיים סגן שר האוצר.

יצחק כהן: אבל אתה היית לפני סגן שר אוצר.

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: היית לפני ואחרי, מיקי.

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: היית לפני ואחרי.

יצחק כהן: מה, לא ראית את זה?

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: בקדנציה שהיית לא ראית את הדברים האלה?

יצחק כהן: לא ראית?

מיקי לוי: אם – – –

יצחק כהן: מה, היית עָוָר?

יצחק כהן: מה?

מיקי לוי: לא הצבעתי על אף אחד – – –

יצחק כהן: די, די, מיקי.

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: מיקי, בוא נישאר ידידים.

יצחק כהן: על כל פנים – איפה מר ביטן?

יצחק כהן: עוד פעם ביטן – כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לדחות את הדיון בהצעת החוק בחודש וחצי.

יצחק כהן: מה ביקשו ממך, מיקי, לדחות בחודש וחצי.

מיקי לוי: אבל זאת פעם שנייה.

יצחק כהן: נו, אז מה?

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: אתה מעדיף שיפילו את זה?

מיקי לוי: – – – יגלגלו אותי.

יצחק כהן: מה יגלגלו אותך?

יצחק כהן: אתה רוצה הצבעה?

מיקי לוי: איציק, תאמין לי, לא דנו בזה.

מיקי לוי: יש לי מודיעין מבפנים.

מיקי לוי: זרקו את זה גם פעם שנייה.

יצחק כהן: תראה, ברגע שוועדת שרים מבקשת דחייה – איך – אתה שומע, מיקי, ברגע שוועדת שרים מבקשת דחייה, מה זה אומר?

יצחק כהן: שהיא מוצאת טעם בהצעת החוק שלך, היא רוצה לדון בה לעומק.

יצחק כהן: היא לא רוצה סתם לדחות אותה בגלל אופוזיציה–קואליציה, והיא מבקשת לדחות בחודש וחצי.

יצחק כהן: מה קרה?

יצחק כהן: מיקי, תענה לי.

מיקי לוי: איציק, גם פעם קודמת ביקשת לצמצם, צמצמתי.

מיקי לוי: עברו חמישה חודשים, והגשנו פעם נוספת.

מיקי לוי: אתם מסלקים 22 מיליארד שקל של הציבור.

מיקי לוי: 22 מיליארד שקל – – –

יצחק כהן: איך?

יצחק כהן: איך?

יצחק כהן: מה, לא ראית את זה?

יצחק כהן: דוד, מי עולה?

יצחק כהן: אז שוב אני אומר:

יצחק כהן: מכיוון שמצאו טעם בהצעת החוק הזאת, ביקשו ממיקי לדחות את זה עוד פעם בחודש וחצי – – –

מיקי לוי: עכשיו, בגלל שעצבנת אותי – שמית.

יצחק כהן: מה זה עוזר לי?

יצחק כהן: על פי התקנון, ועמדת הממשלה, הצעת חוק פרטית שתובא לאישור מליאת הכנסת בטרם קבעה לגביה ועדת שרים עמדה כנדרש – עזרת לי מיקי.

יצחק כהן: מיקי, עזרת לי, תודה – תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יצחק כהן: לאור האמור לעיל אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום, למרות העובדה שהיא בהצבעה שמית.

יצחק כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אני הבנתי, כן, אדוני.

טלי פלוסקוב: אתה רוצה לשכנע, בבקשה, אדוני, כמובן.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מכבד מאוד את חברי סגן שר האוצר איציק כהן.

מיקי לוי: בניגוד לו, אני גם, בנאום הקודם, לא הפניתי אצבע מאשימה, אמרתי שצריך פתרון.

מיקי לוי: לא הפניתי אצבע, אמרתי שצריך פתרון.

מיקי לוי: 22 מיליארד שקלים מונחים כרגע על כף המאזניים – של הציבור, אתה יודע את זה.

מיקי לוי: 22 מיליארד שקל נמצאים אצל אותם בעלי הון, בסכנה.

מיקי לוי: ומה אתם אומרים?

מיקי לוי: שאם כשל אותו בעל הון, אם כשל, אתם רוצים לתת לו צ'אנס להנפיק פעם נוספת איגרות חוב.

מיקי לוי: פעם הוא כשל, עשה תספורת, ועכשיו הוא הולך עוד פעם, אחרי כמה חודשים, לבנקים, ועושה עוד פעם הלוואה, ומנפיק עוד פעם איגרות חוב.

מיקי לוי: פרס.

מיקי לוי: אתם רוצים לתת לבעלי הון שכשלו פרס.

מיקי לוי: אתם שומעים את זה, חברי הכנסת?

מיקי לוי: למה ביקשתי שמית?

מיקי לוי: כי כשיהיה "ברוך" של כמה מיליארדי שקלים – עוד פעם, יש 22 מיליארד שקלים בחוץ, בסכנה.

מיקי לוי: בסכנה.

מיקי לוי: תקשיבו מה אני אומר לכם.

מיקי לוי: וכשאנחנו נעשה את התספורות הבאות, וכאן, כנבחרי ציבור, לא נגיב, כל אחד מכם שיצביע היום נגד החוק הזה יישא באחריות.

מיקי לוי: בהצלחה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: על פי בקשת האופוזיציה – הוגשו פה רשימות להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: יש לנו רשימה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת ממזכירת הכנסת להתחיל בהצבעה, ומחברי הכנסת אני מבקשת שקט.

טלי פלוסקוב: מאוד קשה לנהל הצבעה שמית כשיש רעש באולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – בעד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – נגד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: נא לעבור על שמות חברי הכנסת אשר לא השתתפו עד כה בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת נפתלי בנט – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח יוסף ג'בארין – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: האם באולם יש חברי כנסת שעדיין לא הצביעו?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אורי אריאל – נגד

טלי פלוסקוב: יש עוד חברי כנסת שמעוניינים להצביע?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: ההצבעה נעולה.

טלי פלוסקוב: בבקשה לסכם את ההצבעה ולהציג לנו את תוצאותיה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 38 חברי כנסת, 46 – מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ז–2016, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

סתיו שפיר: – – –

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – האם בהצבעה שמית אפשר גם לפרוטוקול להוסיף חבר כנסת, שהוא תומך?

טלי פלוסקוב: גם בהצבעה שמית?

טלי פלוסקוב: אי-אפשר, נכון?

טלי פלוסקוב: אז, גברתי, לצערי, אני לא אוכל להיענות לבקשתך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

): כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהארכת תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל, שנת 2003.

): מטעם ועדת החוץ והביטחון: במקום הפנוי לסיעת הליכוד יכהן חבר הכנסת יואב קיש; מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה: במקום חברת הכנסת רחל עזריה יכהן חבר הכנסת אכרם חסון.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3770/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק להנצחה, מחקר ותיעוד של פרשת ילדי תימן, המזרח והבלקן, התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יצחק הרצוג וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יצחק הרצוג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

יצחק הרצוג: אני מביא את החוק הנקרא: חוק להנצחה, מחקר ותיעוד של פרשת ילדי תימן, המזרח והבלקן, לאחר שנואשתי מכל ניסיונותי להגיע להבנות עם הממשלה ודחייה בלתי פוסקת של החלטות ועדת השרים לחקיקה, שכולן נובעות, לצערי, מצביעות ומאינטרסים פוליטיים אישיים של מי שחושב שהוא יכול לנכס לו את הטיפול בפרשה.

יצחק הרצוג: ראש הממשלה הודיע קבל עם ועולם על פתיחת הארכיונים וכיצד הוא יטפל בפרשה ובמשפחות; דא עקא, שכל יוזמה שבאה מן השטח, כמו היוזמה הזו, שנעשתה עם המשפחות ועם הארגונים השונים, נדחית שוב ושוב, למרות שקמה ועדה מיוחדת בראשותה של חברת הכנסת נורית קורן.

יצחק הרצוג: והנה, היום נחשף בעיתון ישראל היום, בעמודו הראשון, טפח נוסף מן הפרשה הקשה והנוראה הזו: עדויות מצמררות על ניסויים שבוצעו בילדים בעודם בחיים, ללא אישור או יידוע של משפחתם; ניסויים מזעזעים וקורעי לב, שככל הנראה גם הביאו למותם של ילדים ותינוקות שנחטפו ונלקחו ממשפחותיהם ולא שבו.

יצחק הרצוג: וככל שאני נובר בפרשה ונפגש עם משפחות ושומע עדויות, אני מוצא עד כמה הפרשה הזאת קשה וכמה מן הראוי, בשנת ה-70 לעצמאות ישראל, לחשוף אותה לאור השמש ולנקות את הדרוש ניקוי – ניקיון, וכמובן לחקור, לתעד ולטפל במשפחות.

יצחק הרצוג: לפיכך, אני מניח את הצעת החוק הזאת.

יצחק הרצוג: זה חוק שעליו עבדתי יחד עם עמותת עמרם, העוסקת בפרשה שנים רבות; קבוצת אקדמאים ואנשי רוח – בני משפחתם של אותם ילדי תימן, המזרח והבלקן שנעלמו, והיום גם ברור שעברו מסכת ייסורים נוראה.

יצחק הרצוג: פתיחתם של מסמכי גנזך המדינה לפני כמה חודשים היא החלטה חשובה ונכונה, אך היא לא תקהה את האבל ואת הכאב, שנשאר לתמיד, ולא תשכיח את הצלקות, את הכאבים ואת השאלות הגדולות: לאן, איפה ואיך.

יצחק הרצוג: ייתכן שלעולם התעלומה לא תיפתר – ארבע ועדות חקירה דשו בעניין ולא נתנו מענה מלא, אבל אנו, כשליחי ציבור, של כל הציבור, חייבים להעניק את התמיכה הציבורית שבידינו לתביעתן של המשפחות לצדק כלשהו, וטוב שהדיונים מתנהלים גם בוועדה המיוחדת בכנסת.

יצחק הרצוג: לכן, החוק הזה נועד לעשות מעט מן הצדק עם המשפחות ואלה שנותרו בחיים מאותה פרשה נוראה וקשה.

יצחק הרצוג: החוק מציע שורה של כלים שמתמודדים עם הטיפול בסוגיה – מה שחסר.

יצחק הרצוג: כלומר, הארכיונים נחשפו, אבל יש צורך לנהל מחקר, תיעוד, מעקב, וגם לחשוב על פיצויים מהמדינה, כפי שראוי ונכון לעשות.

יצחק הרצוג: זה הובטח על ידי הממשלה, וראש הממשלה ניכס לעצמו – כאילו זה ההישג הגדול ביותר שלו.

יצחק הרצוג: אבל כשמונח חוק כאן לפניכם, שכולם יודעים שהוא נכון, הוא נדחה בוועדת השרים מנימוקים עלומים וצרים במיוחד פעם אחר פעם, ולכן אני דורש ומבקש מכם, חברי הכנסת, להיענות לאתגר ולהצביע בעד הצעת החוק.

יצחק הרצוג: יש להכריז על אותם ילדים שנעלמו כנעדרים, לעשות מחקר ותיעוד של הפרשה כולה, ללמד אותה בתוכני הלימוד של מערכת החינוך, לרדת לשורש האמת, לחשוף אותה גם בחלוף עשרות בשנים ולעשות צדק היסטורי עם האמת, וכמובן, עם הכאב.

יצחק הרצוג: לכן, מבחינתי זאת חרפה שממשלת ישראל וחבריה, והעומד בראשה, שעברו ממיקרופון למיקרופון וממצלמה למצלמה ביום חשיפת הפרוטוקולים, יושבים כעת ומתנגדים לדיון ולאישור בטרומית הצעת חוק שנועדה לעשות מעט מן הצדק, ותגיע באופן טבעי לוועדת הכנסת בראשות חברת הכנסת נורית קורן.

יצחק הרצוג: אני באמת מצפה לראות מה את תצביעי, חברת הכנסת קורן, כיוון שלא הגיוני שאחרי מה שדיברת היום בבוקר – דברים כל כך מרגשים – ברשת ב', את וחברייך תתנגדו להצעת החוק.

יצחק הרצוג: לכן אני מציע גם לך וגם לחברייך לא לתת לאגו להכריע, אלא – תפתחו את הלב.

יצחק הרצוג: זה חוק חוצה קואליציה ואופוזיציה; תלכו בעד חוק צודק, מוסרי, ערכי וראוי.

יצחק הרצוג: מי שירים היום את ידו נגד החוק ייראה כמי שמתנגד לתיקון העוול ההיסטורי של התעלמות, העלמה ואפליה באחת הפרשות הקשות והכואבות שידעה מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

טלי פלוסקוב: ישיב השר יואב גלנט.

יואל חסון: חברת הכנסת קורן – – –

קריאה: נורית, את מצביעה נגד?

נורית קורן: אני לא מצביעה נגד – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יואל חסון: איך אתם יכולים להתנגד לזה?

יואל חסון: איך?

מיקי לוי: נורית, את מצביעה נגד?

נורית קורן: אני לא מצביעה נגד.

נורית קורן: יש משמעת קואליציונית ואני צריכה לעמוד בה.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, במענה להצעת חוק להנצחה, מחקר ותיעוד של הפרשה, פרשת ילדי תימן, המזרח והבלקן, התשע"ז–2017, פ/3770 – –

יואל חסון: מה הקשר שלך לזה?

טלי פלוסקוב: סליחה, חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, לא להפריע.

טלי פלוסקוב: אני אוציא אותך מהאולם.

יואב גלנט: – – של חבר הכנסת יצחק הרצוג וקבוצת חברי הכנסת.

יואל חסון: – – –

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: – – –

טלי פלוסקוב: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יואב גלנט: נושא פרשת ילדי תימן הוא נושא כואב ומהדהד בחברה הישראלית זה עשרות שנים.

יואב גלנט: לאחר עשורים של השתקה, הממשלה, ביוזמת ראש הממשלה, החליטה לפתוח לעיון הציבור את כל החומר שהיה מצוי בגנזך המדינה בעניין זה.

יואב גלנט: צעד זה זכה לתשבחות מכל חלקי הבית, וחיזק במידה רבה את האמון של הציבור ברשויות המדינה.

יואב גלנט: במקביל החליטה הכנסת לכונן ועדה מיוחדת, בראשות חברת הכנסת נורית קורן – שלום, גברתי – כדי להעמיק בסוגיה ולהמליץ על צעדי המשך, לאור החומרים העצומים שנחשפו.

יואב גלנט: לדעת ועדת השרים לחקיקה שדנה בהצעת החוק של חבר הכנסת הרצוג, מן הראוי לקיים דיון בנושא לאחר שוועדת קורן תשלים את עבודתה.

יואב גלנט: ההצעה של חבר הכנסת המציע ממוקדת רק בהיבט בודד מכלל הסוגיות הנוגעות בעניין.

יואב גלנט: לפיכך יש להמתין, כאמור, עד שתוצג בפני הכנסת תמונה כוללת, לרבות צעדי החקיקה הנדרשים.

יואב גלנט: אם המציע אינו מוכן לקבל את עמדת ועדת השרים לחקיקה, תיאלץ הממשלה לבקש מהכנסת להתנגד להצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר גלנט.

טלי פלוסקוב: אני מקווה שהמציע שמע את התשובה.

טלי פלוסקוב: אתה יכול לחזור לכאן ולהביע את עמדתך בנושא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עד שלוש דקות, חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: אני מכבד את מה שאמרה כאן חברת הכנסת קורן, אבל הבעיה היא בצביעות המוחלטת של ראש הממשלה, שריו והקואליציה, כיוון שהוא עמד בפני הציבור ודיבר בזעזוע עמוק על הפרשה, ניסה לנכס לעצמו את הטיפול הפרשה.

יצחק הרצוג: כבר כמה וכמה פעמים, בכמה סבבים, התבקשתי להמתין עם הצעת החוק.

יצחק הרצוג: אני לא ממתין יותר.

יצחק הרצוג: אני רוצה להביט בעיניהם של חברי הכנסת בהצבעה שמית, ולראות מי מצביע נגד הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

טלי פלוסקוב: כאמור, על פי בקשת האופוזיציה והגשת רשימות – הצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נתחיל בהצבעה.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד

יואל חסון: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, להזכירך, פעמיים קראתי אותך לסדר.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד יגאל גואטה – נגד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אבקש לחזור של שמות חברי הכנסת שלא השתתפו עד כה בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמו חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח יהודה גליק – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – לא משתתף נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – לא משתתף יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת שעדיין רוצים להצביע?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסכם את ההצבעה.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 34, נגד – 41.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק להנצחה, מחקר ותיעוד של פרשת ילדי תימן המזרח והבלקן, התשע"ז–2017, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/4084/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון – תחולת החוק על עובדי מחשוב), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת אילן גילאון ועמיר פרץ.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: חמש דקות לכל אחד.

טלי פלוסקוב: תיקון חדש בתקנון, למי שלא יודע, נותן אפשרות לחלק את הצגת החוק לשני יוזמים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת אילן גילאון, ואחר כך אנחנו נזמין את חבר הכנסת עמיר פרץ.

טלי פלוסקוב: כאמור, לרשותך עד חמש דקות.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, כמו שאומרים, "המתחיל במצווה אומרים לו גמור".

אילן גילאון: זה למעשה ביטול של סעיף א13 שהוכנס בחוק של חבר הכנסת עמיר פרץ ב-2002, אשר הגביל את התקופה שבה עובד קבלן יכול לעבוד במקום עבודה; לאחר פרק זמן מסוים הוא צריך לעבור להיות חלק מהצוות האינטגרלי של מקום העבודה.

אילן גילאון: ההחרגה נעשתה בזמנו לגבי עובדי ההייטק, או עובדי המחשב, מתוך טענה שהם נהנים מתנאים מאוד מאוד משופרים וממילא משכורתם כל כך גבוהה והם אינם צריכים את ההגנות שצריך כל עובד אחר, מה שברבות הימים וגם בגלל חלוף הזמן הוכח כלא נכון.

אילן גילאון: זה לא היה נכון גם אז, באותה תקופה, מה שגרם לבריחה של הרבה מוחות.

אילן גילאון: אני רק רוצה לציין ולסבר את האוזן, שרק 11% מעובדי ההייטק במדינת ישראל הם מעל גיל 55, גברתי.

אילן גילאון: כלומר, יש כאן בעיה של ביטחון תעסוקתי מובהק.

אילן גילאון: לכן גם התוצאה היא שחלק מבריחת המוחות מישראל לכיוון עמק הסיליקון מכילה הרבה מאוד אנשים שבאים מתוך הקבוצה הזאת.

אילן גילאון: במשך הזמן, והיות ששוק העבודה הוא שוק אכזר במקרה הזה, ואנשים מעל גיל 45 נחשבים לאנשים במצב של מוות קליני מבחינת שוק העבודה בתוך ההייטק, מצאנו לנכון להשלים את החוק של עמיר פרץ מ-2002 – נכון, עמיר?

אילן גילאון: – מ-2003, ולכלול אותם בחזרה, ואני אומר "בחזרה" מכיוון שהייתה תקנה – ב-13א הוציאו את עובדי ההייטק אל מחוץ לחוק – באותו הסדר, בתוך אותו חוק.

אילן גילאון: א.

אילן גילאון: משום שמבחינת ההגנה על העבודה המאורגנת, הדבר הזה מחויב המציאות; ב.

אילן גילאון: אנחנו מתבשרים שכ-10,000 אנשי הייטק אמורים להגיע מהודו וממקומות אחרים; ג.

אילן גילאון: משום שברמה הבסיסית ביותר, גברתי, עבודת הקבלן היא מכת מדינה, היא רוע שיש להעביר אותו מן העולם, ואני מסכים עם כל אלה שרוצים לאסור את עבודת הקבלן, ואני אומר שהדבר צריך להתחיל גם בתוך הבית הזה.

אילן גילאון: תיווך העבודה הוא דבר פסול.

אילן גילאון: הוא איננו נכון, ובמקרה שאנחנו מדברים עליו, אנחנו מדברים גם על ההייטק, משום שתוחלת החיים בעבודה היא קצרה ומשום שהתנאים אינם תנאים.

אילן גילאון: למעשה, תנאי עובדי ההייטק, התנאים הנלווים, מלבד השכר – שלעתים הוא גבוה, וגם כן, היום הוא מתקזז כתוצאה מתחרות מאוד פרועה וגדולה – התנאים הנלווים הם תנאים ירודים מאוד, לא יותר טובים מאשר תנאים של עובדי ניקיון ואחרים.

אילן גילאון: גברתי, התקופה שאנשים עבדו ליד הנול וליד המכונה, במפעל המזון או במפעל הטקסטיל, עברה כבר מן העולם, ורוב רובם של העובדים החדשים – ובמשך הזמן הם גם ילכו ויתרבו – הם אנשים שעובדים במערכות של הייטק.

אילן גילאון: לכן צריך להגן על העובדים האלה כמו על כל העובדים האחרים בסופו של דבר, ולקבוע כאן קריטריון שהם בתוך התחולה של החוק הזה לכל דבר ועניין.

אילן גילאון: אחרת, מי שיחגוג זה מתווכי עבודה ולא אנשים שעובדים.

אילן גילאון: לנו אין שום עניין בעיקר גם לפגוע בניסיונות של העובדים להתארגן בקבוצות ובוועדים שצריכים לייצג.

אילן גילאון: העבודה המאורגנת, גברתי, צריכה לקבל בחזרה את מקומה הראוי במדינת ישראל.

אילן גילאון: אני יודע שיש שיחשבו שזאת תפיסה מיושנת.

אילן גילאון: אני בהחלט שותף לאלה שחושבים שתפקידה של מדינה, בין יתר הדברים, הוא גם לספק לאזרחים שלה מקום עבודה, ויתרה מכך – לתת להם ביטחון תעסוקתי.

אילן גילאון: כי חדוות יצירה, גברתי, היא ביטחון תעסוקתי, יכולת להתפרנס בכבוד, יכולת להזדקן בכבוד אחרי העבודה, ובסופו של דבר זאת חדוות היצירה – ליהנות מעבודה.

אילן גילאון: אני מאוד מודה לך.

אילן גילאון: חבר הכנסת עמיר פרץ, שהוא שותף לי להצעת החוק הזאת, ימשיך את ההסבר.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת עמיר פרץ.

טלי פלוסקוב: מה זה?

טלי פלוסקוב: זה גם שמית?

טלי פלוסקוב: למזכירות, בבקשה.

טלי פלוסקוב: גם לרשותך, אדוני, חמש דקות, בבקשה.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד גדול עבורי – – –

טלי פלוסקוב: אדוני, שנייה.

טלי פלוסקוב: צר לי לעצור אותך אבל הוגשו רק 18 חתימות.

טלי פלוסקוב: נא בדיקתכם.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים 20 חתימות לפי התקנון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: אז קבענו שהיושבת-ראש תחתום, היא תשלים לנו את החתימה, נו מה.

טלי פלוסקוב: אתה צריך להתחיל מזה.

טלי פלוסקוב: אני מפעילה לך שעון מחדש.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד גדול עבורי שחבר הכנסת אילן גילאון עלה לכאן להסביר את מהות החוק.

עמיר פרץ: אני חושב שאילן גילאון, גם בקולו העצום והמהדהד כאן במליאה, אבל גם בעובדה שכל מה שהוא אומר נובע ממעמקי לבו – זה הדבר, אולי, החשוב ביותר שקורה היום במליאה.

עמיר פרץ: בעצם אנחנו מדברים על תיקון חקיקה.

עמיר פרץ: תיקון חקיקה.

עמיר פרץ: ב-2003, כאשר אני העברתי את הצעת החוק של השוואת תנאים וזכויות של עובדי קבלן עם אלה של עובדים מן המניין, זאת הייתה באמת אחת הדרמות הגדולות ביותר בתוך המליאה.

עמיר פרץ: הייתה מהפכה של ממש.

עמיר פרץ: פתאום התבררו הפערים בתשלומים הכי בסיסיים, של מהי ארוחת צהריים ומהי הסעה; הסתבר לנו שיש מפעלים שבהם עובדי הקבלן נוסעים במשאיות והעובדים הקבועים נוסעים באוטובוסים; שיש מפעלים שבהם עובדי הקבלן אוכלים על הגדרות עם פיתות, ואילו העובדים הקבועים אוכלים בחדר האוכל.

עמיר פרץ: אני רוצה להבהיר, וכל עובד קבלן – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם כאן בכנסת.

עמיר פרץ: כל עובד קבלן ששומע אותי היום, שידע:

עמיר פרץ: החוק מקנה לך לתבוע את המפעל שלך, כי אתה זכאי לא רק לאותו לשכר – אתה זכאי לאותה ארוחה, אתה זכאי לאותו אוטובוס, אתה זכאי לאותה מתנה בחג, אתה זכאי לאותו טיול.

עמיר פרץ: אתה גם זכאי לאותה קייטנה לילדים בקיץ.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להגיד את זה ליושב-ראש הכנסת.

עמיר פרץ: נכון.

עמיר פרץ: חברת הכנסת אורלי, אכן שלחתי מכתב דחוף ליושב-ראש הכנסת, להסביר לו שהכנסת עוברת על החוק ואיננה מקיימת את הפרשנות הנדרשת לחוק כפי שהוא קיים היום.

עמיר פרץ: אבל באותה תקופה עובדי ההייטק הרוויחו המון כסף.

עמיר פרץ: זאת הייתה ההתחלה, מספר עובדי ההייטק היה קטן והביקוש היה גדול.

עמיר פרץ: היו להם משכורות מאוד גבוהות, ואמרו: אל תכניסו אותם לחוק, אם תכניסו אותם לחוק אתם רק תפגעו בהם.

עמיר פרץ: הייתה החרגה של אותה קבוצה.

עמיר פרץ: אבל מסתבר שההחרגה הזאת לא הגנה עליהם, כי לאט-לאט מספרם של עובדי ההייטק הלך וגדל, וההעסקה של עובדי הייטק דרך עובדי חברות כוח אדם פוגעת בהם.

עמיר פרץ: לכן החוק הזה הוא בסך הכול תיקון סעיף שאומר: נא להכניס את עובדי ההייטק לתוך החוק הזה; נא לתת להם את האפשרות להגן על עצמם, כמו כל עובד אחר במדינת ישראל.

עמיר פרץ: אבל אני רוצה לומר לכם משהו עקרוני.

עמיר פרץ: אני הנחתי הצעת חוק לבטל לחלוטין את ההעסקה הבלתי-ישירה בישראל.

עמיר פרץ: אין דרך אחרת, חברים.

עמיר פרץ: אני הרי האיש שיכול להעיד כאן.

עמיר פרץ: עשיתי עם חברות כוח האדם הסכמים קיבוציים – הן מצאו דרך לעקוף אותם; יש לנו חוק שאומר השוואת תנאים – אפילו הכנסת עוקפת אותו; יש לנו חקיקה שמגינה עליהם, שמותר להם להיות עובדים קבועים מן המניין אחרי תשעה חודשים – מפטרים אותם.

עמיר פרץ: כלומר, החברות האלה ימצאו תמיד דרך לעקוף את החוק ולמצוא פטנטים.

עמיר פרץ: ואני אומר לכם, אין ברירה.

עמיר פרץ: זו הדרך היחידה להציל את מאות אלפי האנשים האלה – שהיום הם הגורם המרכזי שמייצר, שלא ברצונם, את הפערים החברתיים, את התחושה שיש אוכלוסיות שונות במדינה הזאת, את התחושה שהחוק מתייחס בצורה שונה לקבוצות מסוימות.

עמיר פרץ: ולכן, יש הצעת חוק שמונחת כאן ואני מתחייב – אני מאוד מקווה שאצליח לנצח במפלגת העבודה בהתמודדות הקיימת היום, ואחד החוקים שאני מתחייב להעביר הוא החוק להפסקת העסקה של עובדי חברות כוח האדם.

עמיר פרץ: להוציא אותה – חברות כוח האדם יחזרו לתפקידן המקורי; חברות כוח האדם יחזרו להיות חברות השמה, חברות להכשרה מקצועית.

עמיר פרץ: נקודה.

עמיר פרץ: חייבים לשחרר מהעבדות המודרנית בישראל.

עמיר פרץ: חייבים סוף-סוף להכריז על עצמאותם של אותם עובדים, ואני מודיע לכם: לא אנוח, לא אשקוט, לא ארפה, בכל תפקיד שאני אהיה.

עמיר פרץ: ואני מקווה שאני אהיה במקום הנכון ששם קובעים את המדיניות, ואכן זה יהיה החוק הראשון שאעביר כאן, בכנסת הזאת.

עמיר פרץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, שר הבינוי והשיכון, השר גלנט.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

יואב גלנט: תודה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משיב בשמו של שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יואב גלנט: הצעת החוק לעניין העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, של חבר הכנסת אילן גילאון ושל חבר הכנסת עמיר פרץ.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סעיף 12א לחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם קובע כי לא יועסק עובד של קבלן כוח אדם אצל מעסיק בפועל לתקופה של מעל תשעה חודשים רצופים.

יואב גלנט: אם העובד יועסק מעל תקופה זו או מעל תקופה נוספת שהותרה על ידי השר – עד 15 חודשים – הוא ייחשב לעובד של המעסיק בפועל.

יואב גלנט: סעיף 13 לחוק קובע השוואת תנאים, כך שעל עובדי קבלן כוח אדם המועסקים אצל מעסיק בפועל יחולו אותם תנאי עבודה שחלים על העובדים של המעסיק בפועל שאינם מועסקים באמצעות קבלן כוח אדם.

יואב גלנט: סעיף 13א לחוק מחריג מתחולת הסעיפים 12א ו-13 עובד של קבלן כוח אדם המועסק אצל מעסיק בפועל בתפקידי מחשוב.

יואב גלנט: הצעת החוק שלפני

יואב גלנט: כם מבקשת לבטל את סעיף 13א לחוק, כך שגם עובד של קבלן כוח אדם המועסק אצל מעסיק בפועל לתקופה של מעל תשעה חודשים, או מעל 15 חודשים אם קיבל היתר בענף המחשוב, ייחשב לעובד של המעסיק בפועל בתום התקופה האמורה.

יואב גלנט: קיים קושי בהצעה זו מכיוון שהיא אינה מאזנת בין המאפיינים הייחודיים של ענף המחשוב לבין הצורך בהגנה על עובדים אלו.

יואב גלנט: סעיף 12א לחוק הביא לתמורות בעניין העסקת עובדים על ידי חברות קבלן.

יואב גלנט: לצד זה שעובדים נקלטו לעבודה אצל המעסיק בפועל לאחר התקופה הקבועה בחוק, קרי תשעה חודשים, חלקם מפוטרים בטרם הסתיימה התקופה האמורה בלא זכאות לזכויות התלויות בוותק, כגון פיצויי פיטורים, ובמקרים רבים חברות הקבלן הפכו ל"קבלני שירות" על מנת להתחמק מהחוק, כך שאין פתרון של ממש בהצעת חוק זו.

יואב גלנט: כמו כן, הרציונל שעמד בבסיס ההחרגה של עובדי מחשוב בסעיף 13א היה שתנאי העסקתם, לרבות התנאים הסוציאליים של עובדי המחשוב וההייטק, הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי, ככלל משופרים מאוד, והצעת החוק עלולה דווקא להרע את תנאי העסקתם.

יואב גלנט: בנוסף, בפסיקה נקבע כי אין בהוראות סעיף 13א כדי למנוע בחינה מהותית בדבר זיהוי מעסיקם האותנטי של עובדי מחשוב המועסקים בתבנית העסקה משולשת.

יואב גלנט: משמעות הדבר היא כי למעשה בית-הדין לעבודה יכול לראות במעסיק בפועל את המעסיק האותנטי של עובד המחשוב, ולא בקבלן כוח האדם.

יואב גלנט: לאור האמור לעיל, ועדת השרים לחקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק.

יואב גלנט: על החתום, שר העבודה והרווחה חיים כץ.

יואב גלנט: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פרץ, אתה מעוניין לנסות לשכנע את חברי הכנסת מדוע בכל זאת לתמוך, למרות התנגדות הממשלה, או שנעבור להצבעה?

עמיר פרץ: עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': הוגשה לנו בקשה להצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': האופוזיציה ביקשה.

בצלאל סמוטריץ': על כן, גברתי מזכירת הכנסת תקרא נא בשמות חברי הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד יגאל גואטה – נגד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד ג'מעה אזברגה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת נפתלי בנט – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד אלי כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, האם יש מישהו שנוכח באולם וטרם הצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אזולאי – נגד יעל כהן-פארן – בעד

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה נסגרה.

בצלאל סמוטריץ': נא לספור את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 33 תומכים, 41 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3678/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – כשירות לכהונה של נבחר ציבור, חבר הממשלה או סגן שר), של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יציג את הצעתו.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות.

עמיר פרץ: מה התוצאה?

בצלאל סמוטריץ': התוצאה: 33 תומכים, 41 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': צר לנו.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אני מאוד מצטער שבכל פעם שמעלים הצעת חוק שעניינה שחיתות, שרת המשפטים נעלמת מהמליאה הזאת.

מיקי רוזנטל: אני אומר את זה בצער רב, כי שר משפטים במידה רבה הוא הקובע את הרוח וקובע את האווירה – אם שרת המשפטים תומכת בחוק או מתנגדת לו, אם היא תומכת בשופטים או נאבקת בהם.

מיקי רוזנטל: ולצערי, שרת המשפטים שלנו לא רק מסיתה נגד מערכת המשפט, היא גם נותנת רוח גבית לשחיתות, באופן שיטתי, מעליב, פוגעני, וזה מאוד מאוד מצער אותי.

מיקי רוזנטל: וזה לא אקראי שגם הפעם היא נתנה לשר גלנט חתיכת נייר שיקריא פה, ולא באה להתמודד עם הטיעונים.

מיקי רוזנטל: אז קודם כול, נתחיל מהצביעות.

מיקי רוזנטל: סיעת הבית היהודי כולה הצביעה בעד החוק שאני עכשיו מניח בפניכם.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק הזאת עברה בכנסת הקודמת, היא הייתה הצעת חוק של חבר הכנסת מזרחי וגם שלי, נהנתה מתמיכת הקואליציה ועברה ברוב קולות בבית הזה, כולל הבית היהודי, והצעת חוק-היסוד קבעה שמי שהושת עליו קלון חמור לא יסתפק בשבע שנים של צינון מכהונה ציבורית, אלא 14 שנים.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק שאני מגיש עכשיו, "חוק הקלון", היא במידה רבה אותו דבר, יש בה שוני מסוים.

מיקי רוזנטל: אבל סיעת הבית היהודי – ערמה של צבועים שמעודדים שחיתות.

מיקי רוזנטל: הם הצביעו בעד, ועכשיו הם נגד.

מיקי רוזנטל: למה הם נגד?

מיקי רוזנטל: כי דרעי נגד.

מיקי רוזנטל: ולמה דרעי נגד?

מיקי רוזנטל: טוב, את זה לא צריך להסביר.

מיקי רוזנטל: אגב, החוק הזה לא חל על דרעי, כי אין חוקים רטרואקטיביים.

מיקי רוזנטל: החוק הזה לא יחול על דרעי, שיירגע, אבל יש משהו מעורר חלחלה בהתנהלות של דרעי, שכל הזמן אומר "בעזרת השם", "בעזרת השם", והשם מליט את פניו מרוב בושה שאלה נבחרי הציבור שלנו.

מיקי רוזנטל: מליט.

מיכאל מלכיאלי: טול קורה מבין עיניך.

מיקי רוזנטל: מושחתים.

מיקי רוזנטל: גם אתם הצבעתם בעד החוק הקודם.

מיכאל מלכיאלי: תסתכל – – –

מיקי רוזנטל: גנבים, שקרנים.

מיקי רוזנטל: ש"ס הצביעה בעד החוק.

מיקי רוזנטל: מה אתה עכשיו צבוע?

מיקי רוזנטל: למה, תפסו אותו עוד פעם?

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: הוא מתבייש, ואתם נושאים את שמו לשווא.

מיקי רוזנטל: מושחתים.

דוד אמסלם: – – –

מיקי רוזנטל: מושחתים.

מיקי רוזנטל: מגוננים על גנבים.

דוד אמסלם: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: מגוננים על אחרים שלקחו שוחד.

מיקי רוזנטל: אין לכם בושה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מלכיאלי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם.

מיקי רוזנטל: אין לכם בושה.

דוד אמסלם: אתה צבוע.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם.

מיקי רוזנטל: אתי אלון יכולה לחזור לבנק?

מיקי רוזנטל: לא – –

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': שנייה.

דוד אמסלם: – – –

מיקי רוזנטל: – – לא יכולה.

מיקי רוזנטל: אבל גנב לממשלה יכול לחזור.

מיקי רוזנטל: אין לכם בושה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם.

מיקי רוזנטל: אין לכם בושה.

יגאל גואטה: – – –

דוד אמסלם: אתה צבוע.

דוד אמסלם: בכל פעם אתה בא ומטיף מוסר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם, לשבת.

בצלאל סמוטריץ': לא לעמוד.

מיקי רוזנטל: אתם מתנגדים לחוק.

מיקי רוזנטל: מה המשמעות?

מיקי רוזנטל: שקצב האנס יחזור ללשכת הנשיא?

מיקי רוזנטל: זה מה שאתם רוצים?

מיקי רוזנטל: אין לכם בושה?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דוד אמסלם, אדוני, שב בבקשה.

דוד אמסלם: – – –

מיקי רוזנטל: מה קרה, מותק?

מיקי רוזנטל: למה אתה הראשון שבוער לו ונהיה אדום?

בצלאל סמוטריץ': תן לי רגע.

בצלאל סמוטריץ': תן לי רגע לעשות שקט.

דוד אמסלם: – – –

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: מה קרה?

דוד אמסלם: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל, תן לי רגע.

דוד אמסלם: אתה הצבוע הכי גדול פה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל, אני עוצר את השעון רגע.

דוד אמסלם: כל מה שקורה בכנסת – זה הצביעות שלך וההתחסדות שלך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: תשלם ארנונה.

מיקי רוזנטל: אני צריך להתבייש?

דוד אמסלם: אתה גר בבית – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיקי רוזנטל: – – – אבל אתה היית במשטרה בחדרי חקירות.

דוד אמסלם: תתבייש.

מיקי רוזנטל: אתה וחדרי חקירות.

מיקי רוזנטל: הולילנד.

מיקי רוזנטל: שאני אזכיר לך?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: אתה עבריין – – –

מיקי רוזנטל: – – – שאני אקריא את הפרוטוקול?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': מיקי.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

מיקי רוזנטל: אני לא מתבייש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': שנייה.

דוד אמסלם: אתה עבריין, חייב ארנונה.

דוד אמסלם: יש לך בית עם עבירת בנייה.

אילן גילאון: – – – מה קרה?

אילן גילאון: לא שתית שתי דקות?

בצלאל סמוטריץ': רגע, חברי הכנסת.

דוד אמסלם: אילן, אל תגן עליו, אני עוד – – –

מיקי רוזנטל: כן, תראה – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': עצרתי את השעון.

בצלאל סמוטריץ': רגע.

דוד אמסלם: צבוע מספר אחת פה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה, לא בעמידה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם.

חיים ילין: דודי, השקשוקה שלך יותר טעימה משלו.

חיים ילין: תאמין לי.

יגאל גואטה: שיפתור את הבעיות של המפלגה שלו – – –

בצלאל סמוטריץ': דודי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר שוב.

בצלאל סמוטריץ': אחרי זה תצא לשתות כוס קפה להירגע בחוץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ימשיך, בבקשה.

יגאל גואטה: – – – בוז'י – – –

מיקי רוזנטל: מה ההצעה הזאת – – –

יגאל גואטה: מה קרה – – –

מיקי רוזנטל: היא לא חלה על דרעי, מה אתה קופץ?

יגאל גואטה: איך לא חלה?

מיקי רוזנטל: ההצעה לא חלה על דרעי.

יגאל גואטה: היא חלה עליך – – –

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אתה עבריין – – – תשלם ארנונה – – –

מיקי רוזנטל: אם יתפסו אותי גונב, אז זה יחול עלי.

דוד אמסלם: תשלם ארנונה – – –

מיקי רוזנטל: מה זה?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אתה גר בבית ללא רישיון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת – – –

מיקי רוזנטל: אגורה לא.

מיקי רוזנטל: אתה שקרן, אתה רמאי, אתה נוכל.

מיקי רוזנטל: אתה ממציא דברים שלא היו ולא נבראו.

בצלאל סמוטריץ': אתה עונה לו, אז אני לא אשתיק אותו.

בצלאל סמוטריץ': נו, מה אני אעשה.

דוד אמסלם: – – –

מיקי רוזנטל: אין לך שום הוכחה, ואתה יודע את זה.

דוד אמסלם: אני לא יודע.

דוד אמסלם: לא.

מיקי רוזנטל: אתה לא יודע את זה?

מיקי רוזנטל: לך תשאל במשטרה, חברים שלך.

דוד אמסלם: ראיתי חבורת שקרנים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יגאל גואטה: חבר הכנסת – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אם אתה תענה ותתנצח, אני לא אוכל לקרוא לסדר ולא אוכל להשתיק.

בצלאל סמוטריץ': אני מחכה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אני עצרתי לך את השעון.

מיקי רוזנטל: אני מחכה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תמשיך בבקשה.

יגאל גואטה: אתה רואה שאתם מידרדרים – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה.

יגאל גואטה: – – – אז תתעסקו בשטויות – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יגאל גואטה, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יגאל גואטה: המחנה הציוני – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה.

בצלאל סמוטריץ': דודי, תזמין אותו לכוס קפה רגע בחוץ.

דוד אמסלם: – – –

בצלאל סמוטריץ': אפשר להמשיך?

יגאל גואטה: – – – היתרי בנייה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה.

יגאל גואטה: רוזנטל, את היתרי הבנייה של הבית שלך סידרת?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה.

מיקי רוזנטל: מסודרים לגמרי.

מיקי רוזנטל: הכול פיקס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה.

יגאל גואטה: כמה שנים אחרי?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

בצלאל סמוטריץ': צא חמש דקות, תשתה כוס קפה ותחזור.

בצלאל סמוטריץ': מחילה.

יגאל גואטה: אני צריך להצביע.

בצלאל סמוטריץ': אתה תחזור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות.

יגאל גואטה: שלא תצביע בלעדי.

יגאל גואטה: (חבר הכנסת יגאל גואטה יוצא מאולם המליאה.

יגאל גואטה: )

בצלאל סמוטריץ': אדוני ימשיך, בבקשה.

מיקי רוזנטל: תראו, החוק הזה הוא די מיותר, בואו נודה על האמת.

מיכאל מלכיאלי: אז תוריד אותו.

מיקי רוזנטל: במדינה מתוקנת – – –

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: במדינה מתוקנת לא צריך לחוקק חוקים כאלה.

מיקי רוזנטל: מה, רוצח יכול להיות ראש ממשלה?

מיקי רוזנטל: אנס יכול להיות נשיא?

מיקי רוזנטל: גנב יכול להיות שר פנים?

מיקי רוזנטל: אין דבר כזה.

מיקי רוזנטל: בשום מדינה מתוקנת לא צריך לעשות את זה.

קריאה: – – –

מיקי רוזנטל: במדינה שבה הנורמה הציבורית קלוקלת – – –

קריאה: לעולם לא תהיו – – –

מיקי רוזנטל: אל תאיים עלי.

מיקי רוזנטל: לא נהיה בשלטון, אוי ואבוי, אבל לפחות נסתכל למעלה לשמים, או בראי, לפחות, ונגיד: אנחנו איכשהו ניסינו להיות בסדר.

מיקי רוזנטל: אתם לא בסדר, כי אתם רוצים לאשר למשה קצב לחזור ללשכת הנשיא, ולאולמרט – לחזור ללשכת ראש הממשלה, ולהירשזון הגנב – לחזור להיות שר אוצר.

מיקי רוזנטל: זה מה שאתם רוצים.

מיקי רוזנטל: וזה לא מקרי, כי בקואליציה הזאת יש שלושה שרים בחקירה וראש הממשלה בחקירה, שלא נזכיר עוד כמה חברי קואליציה אחרים.

מיקי רוזנטל: אתם מתנהגים כגילדה, וזה מגעיל, וזה דוחה.

מיקי רוזנטל: בואו נדבר עכשיו על הנורמה הציבורית, כי היא הרבה יותר חשובה.

מיקי רוזנטל: תראו, יש עשרות מקצועות במדינת ישראל שבהם מבקשים מאנשים להביא תעודת יושר, עשרות.

מיקי רוזנטל: אם אתה רוצה להיות רואה חשבון, אתה צריך להביא תעודת יושר.

מיקי רוזנטל: עשרות מקצועות.

מיקי רוזנטל: המקצוע היחיד שהממשלה לא רוצה שתהיה בו תעודת יושר הוא פוליטיקאי, ופוליטיקאי צריך שבעתיים להיות יותר ישר מן האיש מן השורה, מן הטעם הפשוט שהוא לא מתעסק בכספיו הוא אלא בכספי הציבור; הוא לא מתעסק בענייניו הוא אלא בענייני הציבור, ולכן מה שנדרש ממנו זה יותר ולא פחות ממה שנדרש מאדם מן השורה או ממקצוע מן השורה.

מיכאל מלכיאלי: אז תן דוגמה אישית.

מיכאל מלכיאלי: תן דוגמה אישית, אתה מטיף לאחרים.

יואב בן צור: מי שעשה עבירות בנייה, מותר לו להיות חבר כנסת?

מיקי רוזנטל: אם הורשע – לא.

מיקי רוזנטל: אם אדם עשה עבירות בנייה והורשע, אסור לו להיות חבר כנסת.

מיקי רוזנטל: אם אדם גנב ארנונה, אסור לו להיות חבר כנסת.

מיקי רוזנטל: לא תצליחו להדביק לי את הזבל הזה.

מיקי רוזנטל: לא תצליחו.

יואב בן צור: לא מנסים.

מיקי רוזנטל: מה לעשות, אין כלום, לא היה כלום.

מיקי רוזנטל: זו איזה המצאה של איזה עיתונאי.

מיקי רוזנטל: זה שום דבר.

מיקי רוזנטל: אני לא חייב גרוש ארנונה.

מיכאל מלכיאלי: לא שמענו אותך – – –

מיקי רוזנטל: אני לא חייב, לא יעזור לכם.

מיקי רוזנטל: אתם יכולים לחפור ולהפוך.

מיקי רוזנטל: לעומת זאת אני מכיר שרים בממשלה שכבר הורשעו בבתי-משפט, ועדיין אתם צועקים פה שיחזרו, ואין לכם בושה.

יואב בן צור: החוק מתיר להם.

מיקי רוזנטל: החוק מתיר להם, אז החוק הופך את זה בסדר?

מיקי רוזנטל: בעיניך זה בסדר שאתי אלון הייתה חוזרת לבנק אחרי שהיא גנבה ממנו כסף?

מיקי רוזנטל: אז למה שר שהיה במקום הפשע יכול לחזור אליו?

יואב בן צור: זו דמוקרטיה ואנשים בוחרים.

מיקי רוזנטל: מה קרה?

מיקי רוזנטל: צבועים.

יואב בן צור: מי שהם רוצים הם יבחרו.

מיקי רוזנטל: בקיצור, החוק הזה כבר עבר כאמור בממשלה הקודמת, אלא שבגלל שמדובר בחוק-יסוד נדרשים 61 חברי כנסת להצביע בגינו, ובכנסת הקודמת לצערי נפל פאול טכני ולא הצביעו בו 61, אלא רק 50 ומשהו, ולכן החוק לא בתוקף.

מיקי רוזנטל: החוק מציע – כדי לנקות את הפוליטיקה שלנו משחיתות, הצעד הראשון ההכרחי זה להרחיק את המושחתים.

מיקי רוזנטל: זה כל החוק – –

מיכאל מלכיאלי: תשמש דוגמה – – –

מיקי רוזנטל: – – זה הכול, ואתם מתנגדים לו.

מיקי רוזנטל: תתביישו.

מיקי רוזנטל: גנבים.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

קריאה: – – –

מיכאל מלכיאלי: תשמש דוגמה, תעזוב – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר כנסת מיקי רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה בשם שרת המשפטים, שר הבינוי והשיכון חבר הכנסת יואב גלנט, בבקשה, אדוני.

מיכל רוזין: למה שרת המשפטים בורחת מלענות על הצעת החוק?

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני מביא בפניכם את תשובתה של שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

יואב גלנט: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (כשירות לכהונה של נבחר ציבור, חבר הממשלה או סגן שר), של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, מבקשת לתקן את חוק-יסוד: הכנסת.

יואב גלנט: כיום, קובעים ההסדרים הקיימים בדברי החקיקה שאליהם מתייחסת ההצעה קטגוריה אחת לעניין עבר פלילי.

יואב גלנט: לפי סעיף 6(א) לחוק-יסוד: הכנסת, לא זכאי ככלל להיבחר לכנסת מי "שנידון, בפסק דין סופי, לעונש מאסר בפועל לתקופה העולה על שלושה חודשים, וביום הגשת רשימת המועמדים טרם עברו שבע שנים מהיום שגמר לרצות את עונש המאסר".

יואב גלנט: הסדר מקביל קבוע בסעיף 7(ב) לחוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ"ה–1965.

יואב גלנט: בדומה, קובע סעיף 6(ג) לחוק-יסוד: הממשלה לעניין מינוי שר כי ככלל "לא יתמנה לשר מי שהורשע בעבירה ונידון לעונש מאסר וביום מינויו טרם עברו שבע שנים מהיום שגמר לרצות את עונש המאסר או מיום מתן פסק הדין, לפי המאוחר".

יואב גלנט: הצעת החוק – – –

מיקי רוזנטל: דודי, מפה רואים שאתה משקר.

מיקי רוזנטל: מפה רואים שאתה משקר.

דוד אמסלם: – – –

מיקי רוזנטל: תהיה אמיץ, תבוא הנה, תעלה למעלה, תגיד משהו – – –

דוד אמסלם: – – –

מיקי רוזנטל: אתה שקרן.

בצלאל סמוטריץ': לא הרגיעה אותך כוס הקפה?

בצלאל סמוטריץ': נסדר לך עוד אחת.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, בבקשה.

יואב גלנט: הצעת החוק מבקשת להוסיף בכל אחד מהחוקים הנזכרים לעיל שתי קטגוריות נוספות, שיש בהן כדי לעורר קשיים משמעותיים, במיוחד בהיבט של זכות היסוד לבחור ולהיבחר.

יואב גלנט: לפי הקטגוריה הראשונה, תוכפל ככלל – וכפוף לסמכות לקבוע היעדר קלון – ל-14 שנים, תקופת האי-זכאות להיבחר לכנסת או למועצה מקומית או לכהן כשר או סגן שר, וזאת בהתייחס למי שנידון בפסק דין סופי לעונש מאסר בפועל לתקופה העולה על 12 חודשים.

יואב גלנט: לפי הקטגוריה השנייה, תישלל ככלל – כפוף לסמכות של יושב-ראש ועדת הבחירות לקבוע אחרת, בחלוף 14 שנים מתום הריצוי ומטעמים מיוחדים – ללא הגבלת זמן, קרי לצמיתות, הזכות להיבחר לכנסת או לרשות מקומית, וגם לראשות רשות, ממי שהורשע בפסק דין סופי בעבירות שוחד.

יואב גלנט: אותו כלל יחול גם לעניין מינוי לשר וסגן שר.

יואב גלנט: ההצעה במתכונתה הנוכחית קובעת תקופות צינון ארוכות מאוד ובכלל זה כאמור גם תקופה בלתי מוגבלת, תוך שהיא חלה ומשתרעת על מנעד רחב מאוד של מקרים.

יואב גלנט: בהתאם, יש בהצעה כדי להטיל מגבלה משמעותית על זכויות היסוד להיבחר לכנסת או לרשות מקומית.

יואב גלנט: אין מדובר כמובן רק בזכויות הנתונות ליחיד להיבחר, אלא גם בזכות ציבור הבוחרים לקבוע כי הוא בוחר דווקא במועמד מסוים.

יואב גלנט: בהגבלה על היכולת להתמנות לתפקיד בממשלה לעולמי-עד, כמוצע, יש כדי למנוע מאדם את האפשרות לתת ביטוי – – –

בצלאל סמוטריץ': במרפסות יש נורא רעש.

קריאה: – – –

יואב גלנט: בהגבלה על היכולת להתמנות לתפקיד בממשלה לעולמי-עד, כמוצע, יש כדי למנוע מאדם את האפשרות לתת ביטוי להשקפתו הפוליטית, להשתתף בעיצוב פניו של השלטון ולהשפיע על מהלכיו.

יואב גלנט: זאת, במיוחד שעה שהדבר מתווסף לשלילתה של הזכות להיבחר לכנסת.

יואב גלנט: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לדחות בארבעה חודשים את המשך הדיון בהצעה, על מנת ללבנה.

יואב גלנט: בנסיבות אלה ומשה

יואב גלנט: צעת החוק מובאת לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה ועדת השרים לענייני חקיקה עמדה לגביה, עמדת הממשלה, בהתאם לתקנון הממשלה, היא להתנגד להצעת החוק.

יואב גלנט: ברשותכם, אני אנצל את ההזדמנות – –

מיקי רוזנטל: להגיד את דעתך האישית על זה.

יואב גלנט: – – להעשרה – –

מיקי רוזנטל: אולי תגיד את דעתך האישית?

יואב גלנט: – – בנושא שחשוב לכל חברי הכנסת, בתחום שנוגע לרובכם, כי אני מקבל בו פניות – – –

מיקי רוזנטל: השר גלנט, אולי תגיד את דעתך האישית – – – עכשיו דרעי נחקר בדיוק, עכשיו הוא יוצא מחקירה, תגיד את דעתך.

מיקי רוזנטל: תגיד.

מיקי רוזנטל: הרי יש לך דעה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל, דיברת עשר דקות ויהיו לך עוד שלוש דקות תכף לנמק, אם תרצה.

מיקי רוזנטל: לא, אני הייתי שמח אם השר המשיב יגיד גם את דעתו.

בצלאל סמוטריץ': רק כשקראו לך קריאות ביניים אז הפסקתי.

יואב גלנט: אז כמו שאמרתי, אני רוצה לנצל את הזמן על מנת להעשיר את חברי הכנסת ואת הידע שלהם בנושא שהוא מאוד קרוב ללבכם – כיוון שכולכם פונים אלי, או רובכם, חדשות לבקרים בעניין זה, והוא הדאגה לאלה שהם חסרי דיור וכיצד אנחנו הולכים לפתור את הנושא הזה בקרב השכבות שאין להן דיור.

יואב גלנט: אנחנו נמצאים עכשיו בעיצומו של מהלך שמיועד לספק אלפי דירות נוספות למי שידו אינה משגת, קרי חסר דיור, ואדם שרוצה – –

אילן גילאון: לנו יש מכונית – – –

יואב גלנט: – – לזכות בדירות בדיור הציבורי.

יואב גלנט: אילן, אתה נחשב לפרלמנטר מסודר, הגון.

זהבה גלאון: מה זה קשור להצעת החוק?

יואב גלנט: מאחר שאני היחיד פה שמדבר על דברים שההקשר שלהם לדבר הוא מצומצם, אז אני שמח על הערתך, גברתי.

יואב גלנט: זה כידוע דבר שקורה רק לי, והשאלה הזאת עוסקת במקרה ייחודי וחריג – –

זהבה גלאון: נכון.

יואב גלנט: – – שלא נראה כדוגמתו בכנסת ישראל.

יואב גלנט: אני מודה לך על השאלה, אני אקח את זה לתשומת לבי.

יואב גלנט: תודה.

יואב גלנט: תודה.

זהבה גלאון: בהחלט.

יואב גלנט: אז אני עכשיו אפרט את הדברים.

יואב גלנט: הדבר הראשון, אנחנו יצאנו בתוכנית מחיר למשתכן, והתוכנית הזאת, היום גם הכרזנו על כך שאנחנו נעשה הגרלה, שתחל לצאת אל הציבור במוצאי שבת, ובה יהיו 15,000 יחידות דיור.

בצלאל סמוטריץ': איפה?

יואב גלנט: בכל רחבי הארץ, מחיפה ועד אשדוד, בעיקר באזורי הביקוש, 15,000 יחידות דיור.

יואב גלנט: כל אדם יוכל להירשם לשלושה אתרים, ולמעשה הפוטנציאל בסדרה א' שנותר הוא 45,000 איש – יש 15,000 יחידות דיור – ככה שהיחס הוא 1 ל-3, והסיכוי של אדם לזכות הוא סיכוי מאוד גבוה, בדירה באזורי הביקוש.

בצלאל סמוטריץ': כמה כבר זכו עד היום?

יואב גלנט: עד היום 10,000 זכו.

יואב גלנט: בגמר ההגרלה הזאת נגיע ל-25,000, וההערכה היא שבאוקטובר נעשה הגרלה נוספת על עוד 10,000 ונגיע ל-35,000 שיצאו ממעגל הביקוש – וכמובן ייכנסו אחרים.

יואב גלנט: אבל מה שיפה זה הדבר הבא: אנחנו החלטנו שבכל פרויקט אנחנו נוכל להכניס – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

יואב גלנט: ביטן, הקהל התחיל להתעניין בדיוק.

יואב גלנט: זהו, אתה ברוב?

יואב גלנט: המשך יבוא.

יואב גלנט: יש לי זמן.

קריאה: למה, למה – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר גלנט.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל, מעוניין לנסות לשכנע אותנו בכל זאת?

מיקי רוזנטל: לא, תודה.

בצלאל סמוטריץ': לא, תודה.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו עוברים אם כן להצבעה.

יגאל גואטה: – – – הבית שלו – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים הצבעה רגילה.

בצלאל סמוטריץ': נכון, אדוני?

בצלאל סמוטריץ': חברים, נא לשבת במקומות, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – כשירות לכהונה של נבחר ציבור, חבר ממשלה או סגן שר), של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 38 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – כשירות לכהונה של נבחר ציבור, חבר הממשלה או סגן שר) לא נתקבלה.

דב חנין: – – –

בצלאל סמוטריץ': רק לך יש תקלה, או לכולם?

בצלאל סמוטריץ': לא, אז הייתה לנו תקלה.

בצלאל סמוטריץ': מערכת המחשוב – – –

דב חנין: בצלאל, נא – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, אנחנו נצביע, לדעתי, מחדש.

בצלאל סמוטריץ': מערכת המחשוב – יש הרבה ח"כים שלא הופיע להם מסך.

קריאה: אין מסך.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רק שנייה.

בצלאל סמוטריץ': מערכת המחשוב, אפשר קשב שלכם?

בצלאל סמוטריץ': יש לא מעט חברי כנסת – – –

דוד ביטן: סמוטריץ, אנשים יצאו.

דוד ביטן: אתה לא עושה הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש מלא ח"כים שלא הצביעו.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא היה לך מסך?

בצלאל סמוטריץ': רגע, למי לא היה מסך?

בצלאל סמוטריץ': חברים, חבר הכנסת חנין, מה אתה מצביע?

דב חנין: בעד.

בצלאל סמוטריץ': בעד.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בן צור, מה מצביע?

יואב בן צור: נגד.

בצלאל סמוטריץ': נגד.

בצלאל סמוטריץ': אז אתם מקוזזים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נגוסה טעה והצביע בטעות.

בצלאל סמוטריץ': מה הצבעת?

אברהם נגוסה: בעד.

בצלאל סמוטריץ': הצבעת בעד במקום נגד.

בצלאל סמוטריץ': אתה נגד.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אני בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': חברי, התוצאות הן: 27 תומכים, 38 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': צירפנו לפרוטוקול את הצבעותיהם של חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת יואב בן צור ואת התיקון של חבר הכנסת נגוסה.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות – סליחה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, הודעה לסגן המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (מס' 10) (הגדרת אדם כשיר), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איל בן ראובן וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעל גרמן ואילן גילאון בנושא: היעדר תפקוד ועדת התלונות נגד פסיכולוגים במשרד הבריאות.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2460/20, "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 19819.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (זכויות וחובות של חברי מועצה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת יעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אני כבר מודיע שתשובה והצבעה – אה, לא לא לא.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בתשובה והצבעה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי נימקה את הצעתה בתאריך 11 בינואר 2017, ועל כן אנחנו כעת בתשובת הממשלה.

דוד ביטן: לא – – –

בצלאל סמוטריץ': סגן שר הפנים, חבר הכנסת משולם נהרי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן שר הפנים – – –

דוד ביטן: נהרי, אל תעלה.

בצלאל סמוטריץ': אין תשובה?

דוד ביטן: נגד.

דוד ביטן: נגד החוק.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, הוא צריך לענות.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן, אם הממשלה תתנגד להצעתך, יהיו לך שלוש דקות לנסות לשכנע אותנו בכל זאת.

בצלאל סמוטריץ': אבל עשר דקות היו לך כבר בפעם הקודמת.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, לאור מורכבות הזמן והלחץ של הקואליציה, ולאור מורכבות ההצעה והשלכותיה התקציביות והמעשיות על המשרד ועל הרשויות המקומיות, מוצע כי ככל שיוחלט לתמוך בקידום הנושא, ייעשה הדבר בהצעת חוק ממשלתית ולא בהצעת חוק פרטית.

משולם נהרי: על כן נבקש לדחות הצעה זו.

משולם נהרי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן שר הפנים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן, האם את מעוניינת לשכנע את חברי הכנסת להצביע בכל זאת בעד ההצעה?

חיים ילין: משולם, אנחנו – – –

קריאה: – – –

חיים ילין: איפה, איפה – – –

בצלאל סמוטריץ': ששש, חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל גרמן: חברי סגן השר משולם נהרי – באמת.

יעל גרמן: קודם כול, כבוד היושב-ראש, נכבדי השרים והשרה וחברי וחברותי, באמת, הרי אתה גם היית צוחק אם היית עומד פה.

יעל גרמן: הרי רק לפני שעתיים הכנסת אישרה והקואליציה אישרה.

יעל גרמן: לא הייתה שום מורכבות, לא כספית ולא שום אחרת, ופשוט הצביעו בעד ההצעה שלי.

יעל גרמן: אלא מה, שבהצעה שלי יש מילה במילה מה שאישרתם לפני שעתיים.

יעל גרמן: סתם נקרא: "חבר מועצה יהיה זכאי לקבל גמול מקופת הרשות המקומית עבור השתתפותו בישיבות המועצה ובישיבות ועדותיה", ו"חבר מועצה יהיה זכאי לקבל גמול מקופת הרשות המקומית עבור השתתפותו בישיבות המועצה ובישיבות ועדותיה".

יעל גרמן: חברים, מישהו מוצא פה את ההבדלים?

יעל גרמן: כי אני לא, כי אין הבדלים.

יעל גרמן: זה מפני שהממשלה רצתה להעביר את ההצעה של אוסאמה ושל אמסלם, ואת שלי לא.

יעל גרמן: נגד מה הממשלה רוצה היום להצביע?

יעל גרמן: נגד הסעיפים שלי, שאומרים: חבר מועצה ימלא את תפקידו מתוך נאמנות לערכי היסוד של מדינת ישראל.

יעל גרמן: חבר מועצה ימלא את תפקידו כנאמן ציבור, ייצג את הציבור במסירות.

יעל גרמן: חבר מועצה לא יעסוק בכל עסק או עיסוק נוסף, בתמורה ושלא בתמורה, אם יש בעיסוק פגיעה בכבוד המועצה.

יעל גרמן: חבר מועצה לא יהיה נגוע בניגוד עניינים.

יעל גרמן: על הסעיפים האלה, חברים, אתם רוצים להצביע נגד.

יעל גרמן: ואני שואלת אתכם: זה רציני?

יעל גרמן: לא, זה לא רציני.

יעל גרמן: אתם הייתם צריכים להצביע בעד, והסיבה היחידה שאתם מצביעים נגד זו סיבה פוליטית, אז לפחות תהיו מספיק אמיצים וגלויים כדי לעמוד פה ולומר:

יעל גרמן: אנחנו לא רוצים להצביע בעד ההצעה, מפני שההצעה הזו היא של יעל גרמן, ואנחנו כן הצבענו בעד ההצעה של אוסאמה – – –

קריאה: בגלל שיש פה ערכי יסוד.

אלעזר שטרן: ערכי יסוד של מדינת ישראל.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: ואנחנו רוצים להצביע נגד ערכי היסוד של מדינת ישראל.

יעל גרמן: אז שיהיה ברור: כל מי שמצביע נגד ההצעה הזו מצביע נגד ערכי היסוד של מדינת ישראל ונגד חובת – – –

דוד אמסלם: היא חידשה לנו.

אלעזר שטרן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: כי אוסאמה לא מוכן לערכי יסוד, ואתה משתף אתו פעולה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן, לא בעמידה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם, אתה תשתה הרבה קפה היום.

בצלאל סמוטריץ': זה לא בריא.

דוד ביטן: שב, שב.

דוד ביטן: שטרן, עזוב.

אלעזר שטרן: אני מתפלא עליך.

אלעזר שטרן: אני מבין למה אוסאמה לא רוצה ערכי יסוד – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אלעזר שטרן: – – אבל למה אתם לא רוצים?

דוד ביטן: והכסף שאתה משחרר, תיתן – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטן.

דוד אמסלם: מה היא חידשה לנו, שמותר – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת.

יעל גרמן: אתה מחזיר לי את כל הזמן שגזלו ממני.

בצלאל סמוטריץ': עצרתי את השעון.

יעל גרמן: לא, אתה לא עצרת.

יעל גרמן: השעון היה על 40 כשהתחילה המהומה.

דוד ביטן: עניתי – – –

אלעזר שטרן: ביטן, לא מתאים לך.

אלעזר שטרן: אתה, בתור – – – נגד ערכי היסוד של מדינת ישראל?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אלעזר שטרן, מה?

בצלאל סמוטריץ': יש פה מאחור פרסה – אתם יכולים לדבר שם.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך לדבר ככה, במרחק כזה גדול אחד מהשני.

דוד אמסלם: חבר מועצה, אסור לו – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: שהיא תדע.

דוד ביטן: אבל סיימנו, לא?

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: כל מי שיצביע היום נגד – הוא מצביע נגד העובדה ונגד הרצון שחבר מועצה ימלא את תפקידו בהתאם לנאמנות לערכי היסוד של מדינת ישראל; מצביע נגד הקביעה שחבר מועצה ימלא את תפקידו כנאמן ציבור; מצביע נגד שחבר המועצה לא יעסוק בכל עסק ועיסוק נוסף; מצביע נגד כך שחבר המועצה לא יפגע בכבוד המועצה.

דוד ביטן: זה קיים גם היום.

דוד אמסלם: את היית חברת מועצה.

יעל גרמן: מצביע נגד שחבר המועצה לא ישתמש בתואר תפקידו בכל פעולה – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יעל גרמן: – – מצביע נגד ערכים.

יעל גרמן: כל מי שמצביע נגד מצביע נגד מסיבות פוליטיות ולא ערכיות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת גרמן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (זכויות וחובות של חברי המועצה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת יעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 38 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הרשויות המקומיות (זכויות וחובות של חברי המועצה), התשע"ו–2016, לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': מייד לאחר ההצבעה יושב-ראש הקואליציה ביקש הודעה אישית.

בצלאל סמוטריץ': תן לי רק להכריז את התוצאות, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': 26 תומכים, 38 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הקואליציה, בבקשה.

דוד ביטן: מכיוון שיעל גרמן, חברת הכנסת יעל גרמן, האשימה את הקואליציה בכל מיני דברים שהם לא נכונים, אז עליתי לומר לך שאני חושב שהקואליציה מתנהגת בהגינות יתרה עם הצעות החוק של האופוזיציה.

דוד ביטן: אנחנו בוחנים אחת-אחת, והראיה – מספר הצעות החוק שעברו ליש עתיד, למרצ, למפלגת העבודה.

דוד ביטן: והיום הוכחנו שזה לא קשור ליש עתיד ולא קשור אלייך.

דוד ביטן: עובדה שהצעת חוק של אוסאמה סעדי – העברנו אותה יחד עם הצעת החוק של דודי אמסלם, והסיבה היא שהן דומות והן תואמות.

דוד ביטן: את פשוט הוספת מיליון דברים שאין להם שום קשר.

דוד ביטן: היום החובות האלה קיימות כלפי כל חבר מועצה.

דוד ביטן: העובדה שאת מציעה לתת לחבר מועצה איזושהי גמלה, איזושהי הקצבה קטנה, זה לא אומר שצריך לחזק עכשיו את אותן הוראות שהוא מחויב לבצע אותן, ממילא הוא עושה אותן ללא שכר.

יעל גרמן: אז אם זה ממילא, אז למה אתה נגד?

דוד ביטן: מה שאת עושה זה עוול – רגע, את עושה עוול לחברי המועצה, כיוון שהם מחויבים לקיים את הדברים שאת כותבת בחוק ללא שכר, וללא שהם מקבלים איזשהן הוצאות מסוימות, אז מה את אומרת עכשיו, בגלל שאני נותנת לכם את זה, אתם תקיימו?

יעל גרמן: אני אומרת שאין סיבה להצביע נגד.

דוד ביטן: הם מקיימים את זה ממילא.

דוד ביטן: זה מה שאת לא מבינה.

דוד ביטן: הם מקיימים את זה ממילא.

יעל גרמן: אין שום היגיון להצביע נגד.

דוד ביטן: ואת פוגעת בחברי מועצת עיר, אני אומר לך את זה במפורש.

יעל גרמן: – – – שאתה מצביע נגד מפני שזה שלי.

דוד ביטן: ולכן אני אומר: מספיק כבר עם ההתלהמות הזאת.

דוד ביטן: אם היית מגישה הצעה דומה, היינו מאשרים אותה גם כן.

דוד ביטן: תודה רבה.

יעל גרמן: זאת הצעה זהה.

יעל גרמן: לא רק דומה, זהה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

דוד אמסלם: דוד, הערה למה שאמרת.

דוד אמסלם: היא הייתה חברת מועצה.

דוד אמסלם: כנראה היא לא נהגה ככה כשהיא הייתה, אז לכן היא רוצה – – –

דוד ביטן: היא הייתה ראש עיר, ראש עיר.

בצלאל סמוטריץ': חברי, תודה, תודה לכולם.

דוד אמסלם: למה היא רוצה לתקן?

דוד אמסלם: כי היא לא עשתה כך.

דוד אמסלם: הבנת למה היא רוצה לתקן?

דוד אמסלם: כל אחד בא מעולם המושגים שלו.

דוד אמסלם: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא האלימות הגואה בחברה הערבית; הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא ריבוי מקרי רצח בכפר קאסם

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': סיימנו את פרק החקיקה, חברי, נא שתו כוס מים.

דוד ביטן: לא לא, יש ועדות חקירה, ואנחנו צריכים להצביע נגד – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים עכשיו להצעות לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הצעה ראשונה – יש לנו הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת עיסאווי פריג' בנושא:

בצלאל סמוטריץ': הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא ריבוי מקרי רצח בכפר קאסם, מס' 7091.

בצלאל סמוטריץ': אחריה ישיב השר גלנט על ההצעה הזאת, וגם על הצעתו של חבר הכנסת יוסף ג'בארין – מס' 4595 – שכבר נומקה ב-27 ביולי 2016 למניינם.

בצלאל סמוטריץ': השר ישיב במשותף על שתי ההצעות, שהן כמובן דומות בנושא שלהן.

בצלאל סמוטריץ': איפה חבר הכנסת עיסאווי פריג'?

בצלאל סמוטריץ': נו, אדוני, הזמנתי את אדוני, בטח.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': לא לא לא, חבר הכנסת ג'בארין כבר נימק.

בצלאל סמוטריץ': אתה תנמק.

בצלאל סמוטריץ': אתן לחבר הכנסת ג'בארין אחר כך דקה מהצד, רק להזכיר לנו על מה מדובר.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, חבר הכנסת ג'בארין?

בצלאל סמוטריץ': אפילו שזה לא קיים בתקנון.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דוד ביטן: על מה אתה מדבר?

דוד ביטן: מה עם יוסף ג'בארין?

בצלאל סמוטריץ': יוסף ג'בארין כבר נימק את הצעתו.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יקשיב.

עיסאווי פריג': נימק, נימק.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יקשיב.

דוד ביטן: לא נכון, אז למה אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אדוני – –

דוד ביטן: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אדוני, אדוני יושב-ראש – – –

דוד ביטן: לא, הוא מופיע בסדר-היום ראשון, למה נתת לפריג'?

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה לנהל את הישיבה פה עוד רגע?

דוד ביטן: כולם נמצאים פה, אתה סתם נותן – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל השר עונה במשותף על שתי ההצעות, ואחר כך מצביעים, מה אפשר לעשות?

דוד ביטן: הוא לא עונה במשותף.

בצלאל סמוטריץ': הוא עונה במשותף.

בצלאל סמוטריץ': ככה קבעה הנשיאות.

בצלאל סמוטריץ': צר לי, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, חבר הכנסת דוד ביטן, אתה יושב-ראש הקואליציה, נכון לעכשיו לא יושב-ראש נשיאות הבית הזה.

עיסאווי פריג': אז תקבל את הכללים, מה לעשות.

דוד ביטן: אבל מותר לי להתלונן ולקבל הסברים.

דוד ביטן: אם אתה לא יודע, מותר לי.

עיסאווי פריג': כן, אבל אתה עושה את זה במתן פקודות, וזה לא מתאים.

דוד ביטן: הבית היהודי מקבל פקודות מהליכוד?

עיסאווי פריג': זה מראה את הכפייה – – –

דוד ביטן: הבית היהודי יקבל פקודות מהליכוד.

דוד ביטן: ככה זה צריך להיות.

בצלאל סמוטריץ': כשאני יושב-ראש – חבר הכנסת ביטן, אני אומר את זה לפרוטוקול – כשאני מנהל ישיבה, אני לא מהבית היהודי.

עיסאווי פריג': חברים, זה לא הכי טוב לעמוד כאן ולבקש להקים ועדת חקירה על מקרי רצח ופשע שקורים בחברה הערבית בחודשים האחרונים, בשנה וחצי האחרונות, במיוחד ביישוב שבו אני גר, כפר קאסם.

עיסאווי פריג': אני רוצה לתאר לכם סיטואציה – דוד, אני מבקש.

עיסאווי פריג': אני, חברים, רוצה לתאר לכם סיטואציה, ואני מבקש לשים את הפוליטיקה בצד ולחשוב עליה יחד.

עיסאווי פריג': אני גר ביישוב שנמצא 15 ק"מ מתל אביב.

עיסאווי פריג': אני גר בכפר קאסם, בלב המדינה, יישוב, מה שנקרא, צומת מרכזי במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אני אתן לכם כמה נתונים, איך הדברים מתנהלים, ויחד, בואו תגידו לי איפה אני טועה.

עיסאווי פריג': בשנה האחרונה בכפר קאסם נרצחו שבעה אנשים – שבע אלמנות ועשרות ילדים יתומים.

עיסאווי פריג': בשנה וחצי האחרונות נרצחו בכפר קאסם 14 איש.

עיסאווי פריג': מכל המקרים האלה, חברים, אף מקרה אחד לא פוענח.

עיסאווי פריג': אני אדייק – בשבועיים האחרונים גילינו שהמשטרה עוצרת אנשים, אבל נכון לעכשיו אין לנו שום פענוח.

עיסאווי פריג': מקרי הרצח האלה לא באו בחלל ריק.

עיסאווי פריג': אני חייב להגיד לכם מה עובר על היישוב שלי; כפר קאסם, מבחינה כלכלית, נמצא בצמיחה כלכלית ראויה, וכל אזרח שעובר שם מרגיש את הצמיחה הכלכלית: אזורי תעשייה מניבים, מועצה שמרגישה בפירות הכלכליים, התושבים – אבל צר לי מאוד, המיליונים שנכנסים ליישוב גם הצליחו להכניס עולם פשע, ומשפחות פשע, ומה שקרוי דמי חסות ופרוטקשן לאזור.

עיסאווי פריג': אנחנו לא לוקחים את החוק לידיים, ואנחנו נגד כל מי שלוקח את החוק לידיים, חברים.

עיסאווי פריג': אני וחברי מהסיעה המשותפת העלינו את סוגיית האלימות והפשע במגזר הערבי יותר מעשר פעמים מאז שאני נמצא בכנסת.

עיסאווי פריג': אנחנו, כמו כל אזרח במדינת ישראל, רוצים שיהיה לנו ביטחון אישי.

עיסאווי פריג': מדינת ישראל היא המדינה שמוציאה הכי הרבה כסף מתקציב המדינה על ביטחון, ואין לנו ביטחון אישי.

עיסאווי פריג': אז אנחנו שואלים את עצמנו – כשהעלינו את זה, אמרו לנו: אתם צריכים להכניס תחנות משטרה ליישובים שלכם.

עיסאווי פריג': נכנסו תחנות משטרה ליישובים.

עיסאווי פריג': לשם דוגמה, לכפר קאסם נכנסה תחנת משטרה לפני כשנתיים וחצי.

עיסאווי פריג': אבל עכשיו אני שואל אתכם: מאז שתחנת המשטרה – אלה עובדות סטטיסטיות – מאז שתחנת המשטרה נכנסה לכפר קאסם הרציחות הוכפלו, ובתקופה מסוימת אפילו יותר מזה.

עיסאווי פריג': זה נתון סטטיסטי.

עיסאווי פריג': והמשטרה בלב היישוב.

עיסאווי פריג': המשטרה זוכה לשיתוף פעולה, כי אנחנו רוצים סדר, ואנחנו, חשוב לנו הסדר, אבל לא רק סממן שלטוני.

עיסאווי פריג': מה שעבר עלינו בשבוע האחרון בכפר קאסם, חברים, אני הייתי בלב כל מה שהיה.

עיסאווי פריג': אני בכיתי.

עיסאווי פריג': הייתי בין האנשים ובין המשטרה – ומפריד.

עיסאווי פריג': זעם, זעם שלא ידענו כמותו מאז שאני ביישוב.

עיסאווי פריג': זה הזכיר לזקני הכפר – ושמעתי את זה יותר מפעם ומיותר מאחד – זה הזכיר לנו את תקופת 1956.

עיסאווי פריג': כפר קאסם הוא יישוב שעבר טבח וטראומה שעד עכשיו מחלחלת בכל צעיר וצעיר בכפר קאסם.

עיסאווי פריג': אני רוצה להעלות כמה עובדות וכמה נקודות, שכל מי שמקשיב לי ייתן לי רק את התשובות.

עיסאווי פריג': בשבוע האחרון ובחודש האחרון היו שלוש רציחות.

עיסאווי פריג': ברציחות האלה – תקשיבו, חברים – אנשי המודיעין של המשטרה פנו לחלק מהנרצחים, ואמרו להם: אתם מאוימים, אל תצאו בלילה.

עיסאווי פריג': המודיעין המקומי פנה לצעירים ואמר להם: אתם מאוימים, אל תצאו בלילה.

עיסאווי פריג': אחד.

עיסאווי פריג': עובדה שנייה: בזמן הרצח לא הייתה – בכל הרציחות שהיו – לא הייתה אף ניידת משטרה בתחנה.

עיסאווי פריג': שלישית: בזמן הרציחות, והתחנה רחוקה ממקום הרצח כ-300 מטר, המשטרה הגיעה אחרי חצי שעה ויותר.

עיסאווי פריג': אלה דברים, אתה שואל את עצמך: איך זה קורה?

עיסאווי פריג': האם הדברים האלה והנתונים הסטטיסטיים לא מעלים סימני שאלה אצל התושבים?

עיסאווי פריג': האם הדברים האלה – צריך שאנחנו נתייחס אליהם כאל דברים עוברים?

עיסאווי פריג': אז מה שהיה, לא השאירו לנו שום ברירה.

עיסאווי פריג': הגענו למסקנה שהמשטרה, אנחנו לא בסדר העדיפות שלה; תחנת המשטרה היא לא יותר מאשר סממן שלטוני: אנחנו קיימים.

עיסאווי פריג': אם אתה לא יכול לספק לי את הביטחון האישי ואת הסדר הציבורי, על מה אתה מדבר?

עיסאווי פריג': פנינו למנהלי תחנות, פנינו למפכ"ל, וגם פנינו בעבר, וכל הזמן, חברים, חוזרים על אותה הרצאה, אותה תשובה: אתם לא משתפים פעולה, אתם מעלימים ראיות.

עיסאווי פריג': משטרת ישראל, מעצמת הסייבר שמתגאה בכל מקום ומקום, פונה לאזרח ואומרת לו: אתה מעלים ראיות ואתה לא משתף פעולה.

עיסאווי פריג': הלכתי אישית לשטח לראות את זה.

עיסאווי פריג': אני נכנס לחנויות, אומרים לי שבאים אחרי יום הרצח, לוקחים את ה-DVR, המצלמות, וגם מחרימים את זה.

עיסאווי פריג': מחרימים את זה.

עיסאווי פריג': אפילו את המצלמות לא מחזירים לתושבים.

עיסאווי פריג': את המצלמות לא מחזירים לתושבים.

עיסאווי פריג': קמו תושבי כפר קאסם בשבוע האחרון, אחרי שנמאס להם – והזהרנו אותם, המצב הזה לא יכול להימשך.

עיסאווי פריג': הייתה תקרית אלימה, התושבים יצאו להפגין, יצאו למחות.

עיסאווי פריג': כל הפגנה וכל מחאה נכנס בה האלמנט הלאומני: הערבים יצאו לרחובות, הצעירים יצאו לרחובות.

עיסאווי פריג': ומה התוצאה?

עיסאווי פריג': עוד הרג, עוד רצח שיישאר תעלומה, והרבה סימני שאלה מסביב.

עיסאווי פריג': חברים, אני פונה אליכם כאזרח במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם כמי שרוצה לחיות בביטחון וסדר.

עיסאווי פריג': זה שאנחנו מבקשים להקים ועדת חקירה זה לא שאנחנו אומרים קואליציה–אופוזיציה.

מאיר כהן: נא לסיים.

עיסאווי פריג': הם גנבו לי דקה, אדוני.

מאיר כהן: אתה תדבר עוד דקה.

מאיר כהן: אני מבקש, מצד שמאל, בבקשה.

עיסאווי פריג': זה לא קואליציה ואופוזיציה.

עיסאווי פריג': אנחנו מאמינים שעל פי ההתנהלות בשטח של המשטרה ועל פי הנתונים הסטטיסטיים ועל פי כל מה שקורה, יש מחדל.

עיסאווי פריג': יש מחדל, חברים.

עיסאווי פריג': אנחנו מבקשים שהמחדל המתמשך שנים על גבי שנים יבוא לידי ביטוי.

עיסאווי פריג': יש מחדל, ואנחנו מבקשים לקיים ועדת חקירה כדי שהמחדל הזה יבוא על פתרונו.

עיסאווי פריג': דרישתנו לגיטימית וחוקית ולטובת כל אזרחי מדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': אני מסיים, אדוני.

עיסאווי פריג': החצר האחורית – אני אומר משפט אחד.

עיסאווי פריג': היום כפר קאסם והיישוב הערבי מוגדר כחצר האחורית, חצר שתתנהל לבד; אבל תיזהרו, ואני מזהיר אתכם, החצר האחורית הזו תשליך גם על החצר הקדמית, וימים יגידו, והוזהרתם.

עיסאווי פריג': לפני האירועים של כפר קאסם, אדוני, עמדתי בנאום בן דקה והזהרתי את הבית הזה על הלחץ וחבית הנפץ שקיימת אצלנו, ואף אחד לא הקשיב, אף אחד לא שמע.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

עיסאווי פריג': לשם כך, אדוני, אני מבקש לתמוך בהקמת ועדת חקירה לאירועים, הן בכפר קאסם והן בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו מאפשרים לחבר הכנסת ג'בארין דקה מהצד, למרות שאתה כבר נימקת את ההצעה לסדר-היום שלך.

מאיר כהן: לאחר מכן יענה השר גלנט בשם הממשלה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, ממה הממשלה הזו מפחדת?

יוסף ג'בארין: מהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית שתבדוק את אחד הנושאים הכי כואבים כיום בחברה הערבית – האלימות והפשיעה הגואה.

יוסף ג'בארין: רק מתחילת השנה הזו נרצחו 35 אזרחים ערבים כתוצאה מהאלימות והפשיעה הפנימית.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך שאולי הנושא היחידי שרשויות המדינה מוכנות כנראה לתת בו אוטונומיה – – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט.

יוסף ג'בארין: הנושא היחידי שרשויות המדינה מוכנות לתת בו אוטונומיה לציבור הערבי זה נושא הפשיעה.

יוסף ג'בארין: כל עוד הפשיעה היא פנימית, בשכונות הערביות וביישובים הערביים, אז אנחנו יכולים ליהנות מאוטונומיה, וחגיגת הנשק יכולה לחגוג.

יוסף ג'בארין: מובן שכשאותו נשק מכוון לצד האחר, לא פנימי בתוך החברה הערבית, פתאום בתוך שעות אפשר להעמיד לדין את האחראים ולמצוא את מי שביצעו את המעשה.

מאיר כהן: אדוני, תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אני אומר שהגיע הזמן שהממשלה הזו תקשיב לדרישה האלמנטרית של הציבור הערבי ותסכים להקמת ועדה כזאת, כי צריך לבדוק לא רק את התנהלות המשטרה – –

מאיר כהן: אדוני, לפנים משורת הדין קיבלת דקה, אז אנא ממך, זהו.

יוסף ג'בארין: – – אלא גם את משרד החינוך ואת משרד הרווחה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: זהו.

מאיר כהן: בבקשה, השר גלנט, אדוני.

מאיר כהן: תהיה תשובה משולבת, ואז אנחנו נצביע על כל הצעה.

מאיר כהן: יש לך עשר דקות, אדוני.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני מביא בפניכם את תשובתו של השר לביטחון פנים בעניין הצעה לסדר-היום בנושא: ועדת חקירה בנושא ריבוי מקרי רצח בכפר קאסם.

יואב גלנט: המשרד לביטחון הפנים והמשטרה השקיעו חשיבה רבה בנוגע לצרכים הייחודיים ולמענה הנדרש למיגור הפשיעה בחברה הערבית, ולצורך כך הושקעו – – –

עיסאווי פריג': אני לא רוצה שהשר גלנט יענה.

עיסאווי פריג': איפה השר לביטחון פנים?

מאיר כהן: עיסאווי, שמעו אותך, 12 דקות לא הפריעו לך.

מאיר כהן: אל תפריע.

עיסאווי פריג': מה השר גלנט יכול לענות?

עיסאווי פריג': אני רוצה שהשר לביטחון פנים יענה לי, לא השר גלנט.

מאיר כהן: עיסאווי, לא, לא, סליחה, אני מצטער.

מאיר כהן: אדוני, תכבד.

מאיר כהן: עיסאווי, אתה איש מאוד נחמד ונותנים לך תמיד לדבר דקה או שתיים יותר, אל תנצל את זה ואל תפריע.

מאיר כהן: תקשיב בניחותא.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יואב גלנט: אני מתחיל מחדש, כי אולי זה הפריע לריכוז של חברי הכנסת.

יואב גלנט: המשרד לביטחון הפנים והמשטרה השקיעו חשיבה רבה בנוגע לצרכים הייחודיים ולמענה הנדרש למיגור הפשיעה בחברה הערבית, ולצורך כך אף הושקעו מאמצים ומשאבים רבים.

יואב גלנט: משטרת ישראל רואה בחומרה כל פעילות פלילית, ומנהלת מלחמת חורמה חסרת פשרות נגד ארגוני הפשיעה ונגד תופעות פשיעה חמורה.

יואב גלנט: ביטחונו של האזרח הוא היעד המרכזי של המשטרה, וככזה, מושקעים משאבים רבים להשגתו.

יואב גלנט: במהלך השנים האחרונות משטרת ישראל פועלת בהתאם לתוכנית עבודה סדורה אל מול החברה הערבית.

יואב גלנט: מטרת התוכנית היא לתת מענה לצרכים הייחודיים של החברה הערבית, במסגרת המאמץ הכולל של משטרת ישראל להגברת תחושת הביטחון של האזרח והקהילה והגברת האמון במשטרה.

מאיר כהן: סליחה, אדוני השר.

מאיר כהן: אני מבקש מכל החבר'ה מהצד שעומדים שם, זה מפריע, השר לא יכול לדבר כאן.

מאיר כהן: בפעם הבאה אני אוציא את כולכם החוצה.

מאיר כהן: לא יכול להיות שעומד כאן שר ואי-אפשר לשמוע אותו.

עיסאווי פריג': הסטטיסטיקה אומרת אחרת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: התוצאה הפוכה.

עיסאווי פריג': התוצאה הפוכה, מה זה שווה, התוכניות?

עיסאווי פריג': מה זה שווה?

עיסאווי פריג': התוצאה הפוכה.

מאיר כהן: עיסאווי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, אני מצטער.

עיסאווי פריג': אבל הסטטיסטיקה אומרת – – –

מאיר כהן: פעם שנייה, עיסאווי.

יוסף ג'בארין: רצח ועוד רצח ועוד רצח – – –

מאיר כהן: ג'בארין, פעם ראשונה.

יוסף ג'בארין: עוד רצח ועוד רצח.

מאיר כהן: פעם שנייה, ג'בארין.

יוסף ג'בארין: – – –

חנין זועבי: יש גם יחסים – – – בין המשטרה – –

מאיר כהן: חנין, גם את פעם ראשונה.

חנין זועבי: – – לבין – – – הפשע.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': למה אתם מתעלמים?

חנין זועבי: יחסים – – – בין המשטרה לבין כנופיות הפשע.

עיסאווי פריג': למה אתם – – –

קריאה: – – –

יואב גלנט: הנחת היסוד היא – –

חנין זועבי: – – –

יואב גלנט: – – שבמקום שבו מתקיימים – –

קריאה: – – –

יואב גלנט: – – שירותי משטרה זמינים – –

אוסאמה סעדי: – – – יש רצח.

יואב גלנט: – – מקצועיים ובאורח קבע – –

חנין זועבי: – – –

יואב גלנט: – – אזי תושג משילות – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: חנין זועבי, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה, גברתי.

יואב גלנט: – – ובהכרח – תחושת ביטחון גבוהה – –

חנין זועבי: – – –

יואב גלנט: – – לאוכלוסייה הנורמטיבית – – –

מאיר כהן: את לא שמת לב אפילו.

מאיר כהן: בלהט הדברים את לא שמה לב שקוראים אותך לסדר.

עיסאווי פריג': – – – זה לא הפתרון.

חנין זועבי: – – –

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

עיסאווי פריג': – – – זה לא הפתרון – – –

מאיר כהן: אנא ממך.

מאיר כהן: תאפשרו לשר.

מאיר כהן: לא, לא.

עיסאווי פריג': הפתרון הוא שייתנו תשובה נכונה ומתייחסת.

דוד ביטן: כבוד השר – – – בשבוע הבא.

עיסאווי פריג': – – –

יואב גלנט: אני לא סיימתי את התשובה.

עיסאווי פריג': זה הפתרון.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני השר.

עיסאווי פריג': – – –

חנין זועבי: – – – התשובה.

קריאה: כבוד השר, כבוד השר – –

חנין זועבי: – – –

קריאה: – – אנחנו – – – את התשובה – – –

מאיר כהן: השר יחליט, לא אתם.

חנין זועבי: השר – – –

עיסאווי פריג': – – –

יואב גלנט: השר לביטחון הפנים הוא מנומק.

יואב גלנט: הנחת היסוד היא שבמקום שבו מתקיימים שירותי משטרה זמינים, מקצועיים ובאורח קבע, אזי תושג משילות, ובהכרח – תחושת ביטחון גבוהה לאוכלוסייה הנורמטיבית והלא-עבריינית.

יואב גלנט: עובדה זו תשמש מאיץ להתפתחות כלכלית-חברתית, שתמנע ותפחית פעילות עבריינית.

יואב גלנט: לכן, ולצורך יישום התוכנית שלעיל, הוקמה, בהובלת השר לביטחון הפנים והמפכ"ל, ובהתאם להחלטת ממשלה בנושא, מינהלת לשיפור שירותי משטרה במגזר הערבי.

יואב גלנט: בראש המינהלת הוצב קצין בכיר בדרגת ניצב, שהוא גם הניצב המוסלמי הראשון במשטרת ישראל.

יואב גלנט: המינהלת פועלת בשלוש זרועות מבצעיות: 1.

יואב גלנט: תשתיות – פריסה ובנייה של תחנות משטרה בערים וביישובים הערביים והעצמת נוכחות המשטרה ביישובים הקטנים.

עיסאווי פריג': – – –

יואב גלנט: 2.

יואב גלנט: גיוס – –

עיסאווי פריג': – – –

יואב גלנט: – – גיוס 1,350 שוטרים נוספים על פי תקנים חדשים וייעודיים למגזר הערבי; 3.

יואב גלנט: הסברה – המינהלת מקיימת פעילות הסברתית על מנת להעלות את הפרויקט הלאומי הזה לתודעה בציבור הערבי, וזאת באמצעות קמפיין תקשורתי, שיתוף פעולה עם גורמים אזרחיים, הפקת חומרי הסברה בערבית, קיום כנסי הצטרפות למשטרה במגזר הערבי ועוד.

יואב גלנט: בנוסף, בוצעו פעולות כגון הקמת יחידות שיטור עירוני ברשויות ערביות שונות, שמטרתן לפעול להגברת הביטחון האישי – –

זהבה גלאון: – – –

יואב גלנט: – – ואיכות החיים של התושבים באותן רשויות.

עיסאווי פריג': – – – זאת תשובה מביישת.

יואב גלנט: כמו כן – –

עיסאווי פריג': ואתה ממחזר.

יואב גלנט: – – הורחב – –

עיסאווי פריג': – – – מביישת.

יואב גלנט: – – גיוס המתנדבים – –

עיסאווי פריג': מביישת, מביישת.

יואב גלנט: – – מקרב החברה הערבית – –

עיסאווי פריג': אני לא רוצה לשמוע אותה.

יואב גלנט: – – הוגברה האכיפה בכבישים – –

עיסאווי פריג': אתה ממחזר את התשובות.

קריאה: – – –

יואב גלנט: – – באמצעות יחידות מפקדת התנועה הארצית – –

עיסאווי פריג': אתה ממחזר את התשובות.

מאיר כהן: עיסאווי פריג' – – –

יואב גלנט: – – הורחבה – –

עיסאווי פריג': – – –

מאיר כהן: עיסאווי.

יואב גלנט: – – האבטחה במוסדות החינוך – –

עיסאווי פריג': – – –

מאיר כהן: עיסאווי, תפסיק.

יואב גלנט: – – במגזר ועוד.

מאיר כהן: תפסיק.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, בהתייחס לטענות הנוגעות למקרי הרצח בכפר קאסם:

יואב גלנט: בשנת 2016 אירעו 11 מקרי רצח ובשנת 2017 אירעו שמונה מקרי רצח במגזר הערבי במחוז המרכז.

יואב גלנט: משטרת ישראל משקיעה מאמצים רבים בפענוח פשעים ובאכיפת החוק.

יואב גלנט: בשונה משנים קודמות, הצליחה המשטרה להגיע לפענוח תיקי פשיעה חמורה ורצח במגזר הערבי בזכות שיתוף פעולה חסר תקדים של הקורבנות, שהביא להגשת כתבי אישום, הרשעת החשודים ומאסרם לתקופות ארוכות.

יואב גלנט: נושא שיתוף הפעולה במגזר עם המשטרה היה והִנו אחד מאבני הנגף הגדולות ביותר לפענוח פשעים בכלל ומקרי רצח בפרט.

יואב גלנט: יש לקוות שעם התקדמות ביישום התוכניות שפורטו לעיל יתחזק גם האמון במשטרת ישראל ויגבר שיתוף הפעולה, ויביא לפענוח מהיר של יותר פשעים.

יואב גלנט: יודגש שכלל תיקי הרצח במגזר מטופלים ברמות הבכירות ביותר, בצוותי חקירה מיומנים הפועלים במקביל.

יואב גלנט: מדובר בחקירות מורכבות ומסועפות הדורשות מאמץ חקירתי וטכנולוגי.

יואב גלנט: בתיקי החקירה מבוצעים סטטוסים תקופתיים על ידי פיקוד המחוז.

יואב גלנט: האחרון שבהם, בראשות מפקד המחוז, התקיים ב-11 ביוני 2017.

יואב גלנט: בחלק מהתיקים יש התפתחות חקירתית מהותית, אשר תוביל בעתיד הקרוב למעצר חשודים.

יואב גלנט: כך, למשל, בתיק רצח אחמד בדיר, שבוצע ביום 2 במאי 2017, נעצרו שלושה חשודים, ומעצרם הוארך על ידי בית-המשפט כבר כמה פעמים.

יואב גלנט: לצד המשך החקירות, פעילות המחוז כוללת ביצוע חיפושים, אשר הובילו לתפיסות אמל"ח רבות.

יואב גלנט: חלק ניכר מתפיסות האמל"ח מתבצע על סמך מידע מודיעיני.

יואב גלנט: בנוסף, בשנים האחרונות ניכרת עלייה בתפיסת אמל"ח שמובל בכלי רכב.

יואב גלנט: אני מבקש להוסיף משפט אחד, רבותי חברי הכנסת: לפני שנה, כאשר התקיים הדיון בממשלת ישראל על האופן שבו ניתן למנוע גם בנייה בלתי חוקית וגם כלי נשק בלתי חוקיים במגזר הערבי, הצעתי לראש הממשלה, לשר לביטחון הפנים ולמפכ"ל את ההצעה הבאה, שאומצה על ידיהם, אבל משום מה לא יושמה.

יואב גלנט: אמרתי: רבותי, לעניין כלי נשק, אנחנו מודיעים את ההודעה הבאה: יש שלושה חודשים למסור את כל כלי הנשק הבלתי-חוקיים; 2.

יואב גלנט: הקנס על אי-מסירת נשק לא חוקי יהיה 50,000 שקלים, למי שנתפס; 3.

יואב גלנט: מי שיביא למציאתו של נשק לא חוקי יקבל 25,000 שקלים.

יואב גלנט: אני מבטיח לכם שההודעה על נשק לא חוקי תגיע באופן מיידי.

יואב גלנט: לצערי, הדבר הזה אומץ, כובד, אך לא יושם.

מאיר כהן: תודה רבה.

חנין זועבי: – – –

יואב גלנט: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעות.

מאיר כהן: שתי הצבעות שונות.

חנין זועבי: – – –

מאיר כהן: הצבעה ראשונה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: הצבעה ראשונה על הצעה לסדר-היום בנושא הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא האלימות הגואה בחברה הערבית, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 21 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 39 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

מאיר כהן: 21 בעד, 39 מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לסדר-היום נדחתה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה השנייה לסדר-היום: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא ריבוי מקרי הרצח בכפר קאסם, של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 21 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 39 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

עיסאווי פריג': ביזיון.

עיסאווי פריג': אתם מביישים – – – ביזיון.

עיסאווי פריג': ביזיון, אתם.

מאיר כהן: 21 בעד, 39 מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, גם ההצעה לסדר-היום של פריג' לא התקבלה.

מאיר כהן: המונופול על חופש הביטוי והמשבר של פסטיבל עכו

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: המונופול על חופש הביטוי והמשבר של פסטיבל עכו, מס' 7145 ו-7176.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

מאיר כהן: אחריו תעלה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מאיר כהן: שלוש דקות, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא תהיה סתימת פיות בארץ הזאת.

נחמן שי: הסופרים יכתבו והזמרים ישירו והשחקנים ישחקו והציירים יציירו והפסלים יפסלו, וכל אומן יוכל ליצור וכל כותב וכל משורר, כל שיר בכל זווית של יצירה ישראלית.

נחמן שי: הארץ הזאת לא תהיה תחת משטר של שתיקה והשתקה.

נחמן שי: חופש הביטוי וחופש היצירה הם מרכיבים חיוניים במה שמדינת ישראל מאמינה בו ורוצה להיות: דמוקרטיה.

נחמן שי: יש לנו שני יסודות שהמדינה עומדת עליהם, היסוד היהודי והיסוד הדמוקרטי, ושניהם קוראים לחופש ביטוי ולחופש יצירה.

נחמן שי: את זה מבקשת שרת התרבות לערער.

נחמן שי: אנחנו נמצאים, חברי חברי הכנסת, בקרב גדול: קרב על בית-המשפט העליון, קרב על העמותות החוץ-ממשלתיות, קרב על התקשורת, קרב על החופש לצאת ולהפגין ברחובות – כל אחד ואחת בדרכו ובדרכה, ככל שהם רוצים להביע את דעתם.

נחמן שי: אלה זכויות היסוד של אזרחים חופשיים, והן עומדות עתה, בימים האלה ממש, למבחן.

נחמן שי: לבה של הדמוקרטיות הוא השיח, החלפת דעות ועמדות, העשרה הדדית אחד לאחת, אחת לאחד, וכולנו יחד.

נחמן שי: כך זה היה מאז ומעולם.

נחמן שי: השרה רגב, את מבקשת להטיל מצור על חופש הביטוי.

נחמן שי: את מבקשת לפגוע בו, ואחר כך את אומרת, ובצדק: ומה אתי?

נחמן שי: למה אתם מונעים ממני לדבר?

נחמן שי: ואני אומר לך: איש לא יוכל ואיש לא יאמר לך מה להגיד, ואני אהיה הראשון להגן עלייך, אבל אני תובע ממך, בעת ובעונה אחת, להגן על הזכויות המעוגנות האלה של כל אותם אזרחי מדינת ישראל, החל במפגין ברחוב וכלה בזמר וביוצר ובאמן ובסופר ובעיתונאי.

נחמן שי: לכולם הזכות הזאת נתונה.

נחמן שי: איך אמרת פעם – מה זה שווה אם אין לנו השפעה שם?

נחמן שי: אז זהו, זה שווה.

נחמן שי: לא רק שאין לך, גם לי אין, גם לאף אחד אחר בבית הזה לא צריכה להיות השפעה שם.

נחמן שי: זה צריך להתנהל בכוחות עצמו, כפי שכל אחד ואחת רוצים, כפי שנכון לעשות בדמוקרטיה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, גברתי, גם לך שלוש דקות, ולאחר מכן תשיב שרת התרבות מירי רגב.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, רוח ההשתקה וסתימת הפיות הגיעה לעירי, לעיר שלי, העיר עכו, העיר שאני אוהבת מאוד, שאני שייכת לה כבר 30 שנה, ואמשיך לגור בה ואמשיך להיאבק בתוכה על מרקם החיים שאנחנו, האזרחים, בנינו יחד למרות כל הקשיים.

עאידה תומא סלימאן: אבל להשליט מדיניות של סתימת פיות ושל פסילת יצירות אמנות על סמך דעות פוליטיות, על סמך שימוש בכוח ושימוש בכסף, כדי להשליט איזשהו סדר-יום ואיזשהן נורמות שלא היו מביישים הרבה מהמשטרים האפלים – אני חושבת שכולנו אמורים לעמוד יחד כדי להדוף גישות כאלה וכדי להתעמת עם גישות כאלה ולא לתת להן להיכנס לעיר כמו עכו, שהיא עיר מאוד יפה, ולצערי הרב, רוצים להתערב באופן בוטה בפסטיבל בה, שהפך למין טרדיציה.

עאידה תומא סלימאן: נכון שהייתה לי בעבר ביקורת עליו, על הפסטיבל הזה, אבל מצד שני, אם ירצו להשליט את סתימת הפיות הזאת בפסטיבל – אני הייתי הראשונה שיצאתי ואצא להגן על הפסטיבל ועל טבע הדברים שקורים שם.

עאידה תומא סלימאן: כבר ב-23 במאי פניתי לראש העיר לנקרי, והזהרתי, עוד לפני שהוא החליט סופית את ההחלטה האומללה הזאת, למנוע מהצגה להשתתף בתחרות של הפסטיבל, והזהרתי מגישה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי שלא יתרץ את ההחלטה שלו בתירוץ – גם כן, האומלל – של ניסיון לא לפגוע ביחסי יהודים–ערבים.

עאידה תומא סלימאן: כאשר סותמים פיות פוגעים לא רק ביחסים של יהודים וערבים, אלא ביהודים עצמם ובערבים עצמם, בלי קשר ליחסים ביניהם.

עאידה תומא סלימאן: וכאשר סותמים פיות ולא נותנים ליוצרים ליצור בחופשיות, לא רק פוגעים ביחסי יהודים–ערבים אלא פוגעים גם בתרבות.

עאידה תומא סלימאן: פוגעים בעצם במה שכבוד השרה אמורה להיות אמונה עליו.

עאידה תומא סלימאן: היא שרת תרבות ואמורה להיות אמונה על פיתוח התרבות, על מתן מעוף לתרבות.

עאידה תומא סלימאן: במקום זה, לצערי הרב, בשנה האחרונה אנחנו רואות מגמה מאוד ברורה של השתקה, של הצרה, על היוצרים ועל היוצרות, ואני מנצלת את ההזדמנות פה לשלוח, באמת, את ברכותי, לכל אלה שהצטרפו למאבק והיה אכפת להם מהפסטיבל הזה – כל היוצרים, כל האמנים – –

מאיר כהן: תודה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: – – שמשכו את היצירות שלהם, ובמיוחד מנהל הפסטיבל, שסירב להיכנע למדיניות הזאת.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: שרת התרבות, בבקשה, גברתי.

מירי רגב: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי גלנט, חברותי וחברי חברי הכנסת, מגישי ההצעה, חבר הכנסת – חברי – נחמן שי, וחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מירי רגב: לפני שאתייחס לגופם של הדברים אני חייבת להודות שהופתעתי במיוחד ממך, ד"ר נחמן שי.

מירי רגב: למיטב זיכרוני, בדובר צה"ל היינו מקפידים לבדוק את העובדות לפני שאנחנו רצים לתקשורת.

מירי רגב: זה היה אל"ף-בי"ת, אתה זוכר.

מירי רגב: אני לא יודעת אם זה התסכול שלך מהישיבה באופוזיציה או המצב שלכם בסקרים, אבל במסע התעמולה העובדות כנראה לא מבלבלות אותך, וחבל.

מירי רגב: גם בנאום שלך עכשיו לא היית מדויק, ואני ארחיב על זה בהמשך דברי.

מירי רגב: אז בוא נתחיל, נחמן, בוא נתחיל עם העובדות: כתבת – אתה וחברת הכנסת תומא כתבתם ציטוט: אחרי האיומים שהפעילה שרת התרבות על ראש עיריית עכו – שקר.

מירי רגב: לא החלפתי אתו מילה בנושא לפני החלטתו.

אוסאמה סעדי: אולי זה לחץ פיזי מתון?

קריאות: – – –

מירי רגב: כתבתם – – –

אוסאמה סעדי: אולי זה לחץ פיזי מתון?

מירי רגב: כתבתם: אחרי לחץ – מכבש הלחצים – שקר.

מירי רגב: לא שוחחתי על כך עם אף אחד, לא ידעתי בכלל על התכנים של הפסטיבל, שהיו בשלבי גיבוש עד פרסום ההחלטה של ראש העיר.

מירי רגב: אז הנה העובדות: ראש עיריית עכו שמעון לנקרי פסל את ההצגה המדוברת במסגרת סמכותו כיושב-ראש ועדת ההיגוי של הפסטיבל.

מירי רגב: הוא עשה את זה לאחר שראה את הפרומו שעשתה עינת ויצמן להצגה "אסירי הכיבוש".

מירי רגב: היא נסעה למוקטעה ברמאללה, נחמן שי, דובר צה"ל לשעבר – למוקטעה ברמאללה – ושם היא עשתה פרומו לאותם טרוריסטים, לאותם רוצחים, שרצחו חיילי צה"ל, ילדים, נשים וטף.

מירי רגב: ואתה, נחמן שי – מילא היא – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – אבל אתה, נחמן שי, נותן לזה גיבוי.

מיכל רוזין: – – –

מירי רגב: אז אני יודעת שאצלכם במפא"י, מפלגת העבודה, לא רגילים לזה שבכל זאת ראש עיר חושב בעצמו ויש לו דעה מעצמו, ויש לו השקפת עולמו, בלי שאף אחד אמר לו – –

נחמן שי: ממתי ראש העירייה הוא יושב-ראש ועדת רפרטואר?

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – מה לעשות ומה לחשוב, ויש, תודה לאל, עוד הרבה אנשים עצמאים בארץ הזאת.

קריאה: – – –

מירי רגב: אגב, זו לא עמדת יחיד.

מירי רגב: הוא עשה את זה כשרוב הוועדה אתו, ועדת היגוי, יהודים וערבים כאחד, גברתי.

מירי רגב: גם הערבים הם בוועדת ההיגוי שלו, והם כולם החליטו שכסף ציבורי לא יממן סרטים או הצגות, ובמקרה הזה תיאטרון, של מחבלים, של האדרת מחבלים, והכסף הזה לא ילך לפילוג בעיר שאת כל כך אוהבת, אלא ילך לאיחוד העיר, ולא להסתה – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – ולא להסתה, אלא יביא לביטוי – –

עאידה תומא סלימאן: מי אמר שהעיר – – –

מירי רגב: – – את היכולת לחיות יחד, יהודים וערבים, בעכו.

מירי רגב: אבל בואו נניח לאי-דיוקים שדיברתם עליהם.

נחמן שי: חוץ מזה שלא אמרתי מילה על ההצגה עכשיו, הכול בסדר.

מירי רגב: לא, דיברת בהצעה לסדר-היום, אני אקריא לך מה שכתבת בהצעה לסדר-היום.

נחמן שי: – – – משטר ההשתקה.

מירי רגב: נחמן, ראש עיריית עכו צריך לשמש עבורך ועבור רבים אחרים דוגמה ומופת.

מירי רגב: ומדוע?

מירי רגב: כי הוא שם קווים אדומים למה שאתה מזמן איבדת.

מירי רגב: מילא הם איבדו, אבל אתה איבדת.

מירי רגב: אתה, אתה, המחנה הציוני, זה לא יאומן.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: אתה בא, ומה מטריד אותך, נחמן?

נחמן שי: – – – ההצגה, אבל הכול בסדר.

מירי רגב: מה מטריד את האמנים, נחמן, מה מטריד את ארגוני היוצרים שעושים חרמות על פסטיבל – איזו בושה – מטריד אתכם שראש עיר במדינת ישראל לא מוכן לממן הצגה שמאדירה רוצחים של חיילים, ושל ילדים, ושל נשים, שהם שונאי ישראל – הצגה, "אסירי הכיבוש", שמציגה אותם כלוחמי צדק וחירות.

מירי רגב: נחמן, הם טרוריסטים.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: הם צריכים להירקב בכלא.

נחמן שי: זה לא בסדר.

עאידה תומא סלימאן: ראית את ההצגה?

מירי רגב: לא צריך לעשות עליהם שום הצגה ושום סרט.

עאידה תומא סלימאן: ראית את ההצגה?

מירי רגב: לא צריך להאדיר אותם.

עאידה תומא סלימאן: ראית את ההצגה?

מירי רגב: לא צריך להאדיר אותם.

עאידה תומא סלימאן: מאיפה את יודעת על מה ההצגה?

מירי רגב: בשביל זה לא צריך לנסוע למוקטעה, כדי לעשות פרומו להצגה בעכו.

נחמן שי: בשיח הדמוקרטי יש לכל אחד זכות להביע – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראית את ההצגה?

עאידה תומא סלימאן: את ראית את ההצגה?

מירי רגב: על מי אתה מגן, נחמן?

מירי רגב: על מי אתה מגן?

נחמן שי: על הילדים שלנו.

מירי רגב: ואתה יודע ממה אני מודאגת?

מירי רגב: שאתה, חבר כנסת, דובר צה"ל לשעבר, חבר במפלגה המכנה את עצמה המחנה הציוני – כן, ציוני – סבור שמדינת ישראל חייבת לממן – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – אירועים – –

נחמן שי: היא חייבת לממן.

מירי רגב: – – הצגות, למי שמהלל רוצחי יהודים, גברים, נשים, טף וחיילים.

נחמן שי: אני מפנה אותך – – –

מירי רגב: אז אתה יודע מה?

מירי רגב: השתגעתם.

מירי רגב: השתגעת.

נחמן שי: אני מפנה אותך לחוות הדעת של עו"ד זילבר.

מירי רגב: אתה צריך להיות מוטרד.

נחמן שי: אני מפנה אותך לחוות הדעת של עו"ד זילבר.

מירי רגב: אתה צריך להיות מוטרד.

עאידה תומא סלימאן: – – – סליחה, את אמרת לי שיש גבולות – –

נחמן שי: – – – היועץ המשפטי לממשלה.

עאידה תומא סלימאן: – – אז באמת, כבוד השרה, את לא יודעת מה הגבולות.

מירי רגב: אתה צריך להיות מוטרד.

עאידה תומא סלימאן: מה הגבולות של חופש הביטוי, מה הגבולות – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת סלימאן, אני מבקש.

קריאה: – – –

מאיר כהן: זהו.

נחמן שי: – – – מה מותר ומה אסור.

עאידה תומא סלימאן: את לא יודעת, ואת רק מדברת – – –

מאיר כהן: גם אתה, חבר הכנסת שי.

עאידה תומא סלימאן: את מדברת על מחזה שלא ראית.

מירי רגב: אתה צריך להיות מוטרד מזה שסעיף 3(ב) בחוק יסודות התקציב, סעיף שאוסר מימון תכנים שיש בהם פגיעה וחתרנות נגד מדינת ישראל – אתה, מהמחנה הציוני, היית צריך להעלות היום הצעה דחופה לסדר-היום, מדוע הממשלה לא אוכפת את החוק הזה.

נחמן שי: החוק הזה הוא לא באחריותך.

מירי רגב: את זה אתה היית צריך לעשות.

נחמן שי: אבל החוק הזה הוא לא באחריותך.

מירי רגב: את זה אתה היית צריך לעשות.

נחמן שי: את רוצה להפעיל חוק שהוא לא באחריותך?

מירי רגב: זו ההצעה שהיית צריך להעלות היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – עברייני.

מירי רגב: אתה, שהיית מנכ"ל משרד התרבות לשעבר, ולא עשית שום דבר כדי שזה ישתנה; אתה, שהיית דובר צה"ל לשעבר, זה החוק שהיית צריך להעלות היום, ולא חוק שמאדיר מחבלים וטרוריסטים.

מירי רגב: במדינה נורמלית המשפטנים הבכירים היו צריכים – להדיר שינה מעיניהם – כדי לחשוב איך אפשר לאכוף את החוק.

נחמן שי: יש בעיה, נחליף אותם.

מירי רגב: דינה זילבר הייתה צריכה להתריע על כך שמעל במת תיאטרון מהללים טרור והסתה נגד מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: זה מה שצריך להדאיג, וזה מה שצריך היה להדאיג את הכנסת הזאת – –

עאידה תומא סלימאן: דינה זילבר עשתה – – –

נחמן שי: – – – לא חשבו ככה.

קריאות: – – –

מירי רגב: – – שמחוקקת חוקים.

אוסאמה סעדי: אתם – – – שנה נגד – – – חקיקה ממשלתית.

קריאות: – – –

נחמן שי: הם חושבים – אז תחליפו גם את היועץ המשפטי לממשלה.

קריאות: – – –

אוסאמה סעדי: – – – דינה זילבר והמשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

מירי רגב: בוודאי.

מירי רגב: שאמורה להגן על החוק.

אוסאמה סעדי: – – –

מירי רגב: שאמורה להגן על החוק.

מירי רגב: שאמורה לדאוג לכך שחוקים יתקיימו במדינת ישראל, וייאכפו.

נחמן שי: היא לא מגינה על החוק – – –

מירי רגב: ולא יכול להיות מצב שבמקום להציע הצעת חוק שתגן על האזרחים, אתם מציעים הצעת חוק שתאדיר – –

נחמן שי: הצעת החוק קיימת.

מירי רגב: – – מחבלים וטרוריסטים.

נחמן שי: הצעת החוק קיימת.

נחמן שי: ואני מסכים אתך, היא לא רלוונטית לעניין הזה.

מירי רגב: אתה יודע, זה עולם שבו הכבשה – אתה יודע, זה עולם שבו הכבשה צריכה להצטדק יום-יום מדוע היא לא משלמת ל-70 זאבים שיאכלו אותה.

מירי רגב: זה אבסורדי, זה הזוי, זה לא מכובד, זה לא מכבד אתכם, זה לא מכבד אותך, ותפסיקו לדבר על חופש הביטוי, כי לי אין שום בעיה עם חופש הביטוי.

אוסאמה סעדי: איזה חופש ביטוי?

דב חנין: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – תשכחו – – –

מירי רגב: אין לי בעיה עם חופש הביטוי.

קריאות: – – –

מירי רגב: כל אדם יודע, בארץ, שמדינת ישראל היא מדינה חופשית.

מירי רגב: אתה יודע, ביום העצמאות, אחד ממדליקי המשואות שבחרנו, פרופ' אחמד עיד, אמר: ארץ ישראל, מדינת ישראל, היא ארץ האפשרויות הבלתי-מוגבלות.

מירי רגב: מילא הם לא מכירים את זה, חברי הכנסת הערבים, שהם התבלבלו, והם עדיין לא יודעים את מי הם מייצגים, אבל אתה, אתה לא יכול להיות שותף לדה-לגיטימציה שעושים למדינת ישראל.

מירי רגב: אתה, דובר צה"ל לשעבר, לא יכול לתת לזה ביטוי.

נחמן שי: זאת באמת ארץ האפשרויות הבלתי-מוגבלות – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: אתה יודע שאין כמו חופש הביטוי במדינת ישראל.

נחמן שי: – – אם שרת התרבות היא נגד חופש הביטוי.

מירי רגב: אתה יודע את זה מצוין.

קריאות: – – –

מירי רגב: ואתה יודע עוד דבר – –

נחמן שי: – – – ארץ האפשרויות הבלתי-מוגבלות.

מירי רגב: – – אתה יודע שגם פה אתה הטעית.

מירי רגב: אתה יודע למה אתה הטעית?

נחמן שי: רק פה יכול להיות ששרת התרבות היא נגד התרבות.

מירי רגב: אתה יודע למה אתה הטעית?

מירי רגב: כי לי אין בעיה עם חופש הביטוי.

יעל כהן-פארן: כל עוד אומרים מה שאת רוצה שיגידו.

מירי רגב: כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה, כל אחד יכול לרקוד עם איזה דגל שהוא רוצה, כל אחד יכול לשרוף איזה דגל שהוא רוצה, כן, למרות שזה פלילי.

קריאות: – – –

מירי רגב: אין לי בעיה עם זה.

מירי רגב: ברמה האישית יש לי.

מירי רגב: אין לי בעיה עם זה כשרת התרבות.

נחמן שי: – – –

מירי רגב: איפה יש לי בעיה?

מירי רגב: לא עם חופש הביטוי.

מירי רגב: יש לי בעיה עם חופש המימון וחופש ההסתה, ואני אחזור על זה שוב.

נחמן שי: גם המימון – – –

אוסאמה סעדי: – – –

מירי רגב: כל אחד יכול להעלות איזו הצגה שהוא רוצה.

מירי רגב: אתה רוצה לראות הצגה שמדברת – –

אוסאמה סעדי: – – – הסתה קיצונית.

מירי רגב: – – ומאדירה טרוריסטים שרוצחים חיילים.

מירי רגב: תראה את ההצגה.

אוסאמה סעדי: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי.

מירי רגב: למה אני צריכה לממן אותה?

נחמן שי: את לא מממנת אותה.

עאידה תומא סלימאן: מי את?

עאידה תומא סלימאן: את לא מימון.

מירי רגב: למה המדינה צריכה לממן אותה?

נחמן שי: את לא מממנת אותה.

קריאות: – – –

מירי רגב: זאת השאלה.

מירי רגב: זאת השאלה.

נחמן שי: את לא מממנת אותם, זאת הטעות.

קריאות: – – –

מירי רגב: אין לי בעיה שיעלו איזו הצגה שהם רוצים.

נחמן שי: את לא מממנת אותם, זאת הטעות.

מירי רגב: למה המדינה צריכה לממן הצגות – –

נחמן שי: את לא מממנת אותה – – –

מירי רגב: – – שמאדירות את המחבלים?

מירי רגב: תגיד לי אתה.

יעל כהן-פארן: את לא מממנת אותה.

מירי רגב: אין לך תשובה.

אוסאמה סעדי: את שרת תרבות, את לא – – –

קריאות: – – –

מירי רגב: אתה יודע למה אין לך תשובה?

מירי רגב: כי אתה יודע בתוך-תוכך – –

נחמן שי: – – –

מירי רגב: – – אתה יודע בתוך-תוכך – – –

נחמן שי: את לא הסמכות גם לממן אותה, זאת הטעות.

נחמן שי: את לא מממנת, זה ההבדל.

מירי רגב: ודאי שאני מממנת.

נחמן שי: את לא מממנת אותם.

מירי רגב: ודאי שאני מממנת אותם.

מירי רגב: ודאי שאזרחי המדינה – –

קריאות: – – –

דב חנין: את לא.

מירי רגב: – – תושבי יהודה ושומרון, הפריפריה, המרכז, מממנים הצגות.

מאיר כהן: דב, חבר הכנסת חנין – –

מירי רגב: הם מממנים את ההצגות.

מירי רגב: אז מי מממן את ההצגה?

מאיר כהן: – – אתה ביקשת דעה, ואישרתי, אז תן לה להמשיך, לסיים את דבריה, בבקשה.

מירי רגב: חברים, אני לא אתעייף – – –

מאיר כהן: עכשיו אני מבקש מכולם שקט.

מאיר כהן: תנו לשרה לסיים.

מירי רגב: אני לא אתעייף, אני אחזור שוב ושוב על ההבדל בין חופש הביטוי לחופש המימון.

מירי רגב: בחופש הביטוי, מותר לכל אזרח במדינת ישראל להגיד מה שהוא רוצה, לעשות מה שהוא רוצה.

מירי רגב: חופש המימון – לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מירי רגב: חופש המימון – לא.

מירי רגב: אני לא אתן את ידי – – –

נחמן שי: חופש המימון נקבע על פי אמות מידה משפטיות, שגם אני השתתפתי – – –

מירי רגב: אני לא אתן את ידי למימון תקציבים של תיאטרון או מוסדות – –

נחמן שי: משום מה את לא נותנת, והכול נמשך.

מירי רגב: – – שייתנו מקום להסתה נגד מדינת ישראל – –

נחמן שי: הכול נמשך, איך זה יכול להיות?

נחמן שי: את שנתיים שרה, והכול נמשך – –

עאידה תומא סלימאן: מעניין, מעניין.

מירי רגב: – – ולאותם טרוריסטים – – –

נחמן שי: – – התיאטראות ממשיכים עם ההצגות האלה, הסרטים ממשיכים, סימן שזאת לא את.

עאידה תומא סלימאן: הנה, את שנתיים – – –

נחמן שי: את פשוט טועה.

מירי רגב: ולתיאטראות, ולתיאטרון – – –

יעל גרמן: האם דעתו של היועץ המשפטי לממשלה כדעתך?

עאידה תומא סלימאן: היא לא – – –

יעל גרמן: האם הוא תומך בעמדה שלך?

מירי רגב: היועץ המשפטי לממשלה תומך בעמדתי, והשאלה היא לא אם יש סמכות או אין סמכות, אלא למי יש סמכות.

מירי רגב: ולכן, בזה אנחנו דנים כיום.

מירי רגב: כיום הסמכות – – –

נחמן שי: בידי שר האוצר.

מירי רגב: כיום הסמכות היא בידי שר האוצר, והוא לא מממש אותה.

מירי רגב: ולכן, אתה, ד"ר נחמן שי, היית צריך לבוא לפה ולהביא הצעת חוק שאומרת מדוע הסמכות לא נאכפת – –

נחמן שי: טוב מאוד שלא.

מירי רגב: – – ולא להביא טיעונים של חופש ביטוי.

מירי רגב: כי אין כאן בעיה של חופש ביטוי.

נחמן שי: הסמכות היא בידיים הנכונות – –

מירי רגב: יש כאן בעיה של חופש המימון – –

נחמן שי: – – והסמכות לא רוצה להפעיל אותה.

מירי רגב: – – ולא יעזור לך ולשכמותך.

נחמן שי: את יודעת למה?

מירי רגב: אני אעשה את כל מה שאפשר – –

נחמן שי: כי היועץ המשפטי לממשלה מבין למה הוא לא מפעיל אותה.

מירי רגב: – – כדי שמדינת ישראל לא תממן הצגה שמאדירה טרוריסטים – –

נחמן שי: מדינת ישראל לא – – –

מירי רגב: – – לא תממן חתירה נגד מדינת ישראל, גברתי.

מאיר כהן: אני מבקש להפסיק את השיח.

מאיר כהן: יש עוד הצעות לסדר-היום – –

מירי רגב: לא יעזור לאף אחד.

מאיר כהן: – – ואי-אפשר עכשיו להתחיל פינג-פונג.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי – – –

מאיר כהן: סליחה, אני אוציא אותך, חברת הכנסת סלימאן, חברת – – –

מירי רגב: ולצערי, נחמן – – –

מאיר כהן: אני אוציא אתכם.

מאיר כהן: יש עוד הצעות לסדר-היום.

מירי רגב: לצערי, נחמן, אתם איבדתם את הגבולות.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: את אותם גבולות שיש בדמוקרטיה.

מירי רגב: כי דמוקרטיה היא לא אנרכיה, ודמוקרטיה, אנחנו צריכים להגן עליה.

מירי רגב: וחלק מההגנה על הדמוקרטיה היא לוודא שאנחנו אוכפים חוקים.

מירי רגב: והחוק שאנחנו כולנו צריכים לאכוף – –

נחמן שי: דמוקרטיה זה להגן על זכויות המיעוט – –

מירי רגב: – – זה החוק שלא יחתרו נגד מדינת ישראל.

נחמן שי: – – להגן על זכויות המיעוט, ולתת לו אפשרות להתבטא.

מירי רגב: זכויות המיעוט הן חלק מהחוקים שהבית הזה מחוקק.

מירי רגב: והבית הזה חוקק את חוקי הנכבה.

נחמן שי: גם המיעוט, יש לו זכות ביטוי.

מירי רגב: חוקי הנכבה מדברים על כך שאין לחתור נגד מדינת ישראל – –

נחמן שי: מאה אחוז.

מירי רגב: – – שאין להסית.

מירי רגב: אז מה אתה רוצה – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – שאני אממן את הסרט על אסירי הכיבוש?

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: תתביישי לך.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: תתביישי לך.

מירי רגב: אני לא אממן שום הצגה – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – שמדברת על טרוריסטים.

מירי רגב: ואת רוצה, תצטרפי לעינת ויצמן למוקטעה ברמאללה – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – נראה אותך שם נותנת ביטוי לעמדה שלך.

מירי רגב: אף אחד לא יספור אותך שם.

מירי רגב: אף אחד לא יספור אותך שם, ברשות הפלסטינית.

מירי רגב: תלכי לשם, נראה אותך עושה רבע ממה שאת עושה כאן, בכנסת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: את לא תגידי לי לאן ללכת.

מירי רגב: זאת הבעיה שלכם – –

אוסאמה סעדי: את מסיתה נגד חברי כנסת.

מירי רגב: – – שאתם לא יודעים להודות – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – ולהוקיר את מה שיש כאן, במדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: את שרת התרבות, מה זה – – –

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – את גזענית – – –

מירי רגב: אתם איבדתם – – –

קריאות: – – –

מירי רגב: אתה יודע, נחמן – – –

עאידה תומא סלימאן: היא לא יכולה אפילו להיות עניינית, וגם לא מכבדת, מכובדת.

מירי רגב: אתה יודע, נחמן, כשבאים לטרוף חיה, היא מייד יודעת שהיא צריכה להתקפל, להגן על עצמה, אבל אתם בשמאל מגישים את הראש שלכם ללוע הארי, לאותם אנשים שעושים דה-לגיטימציה למדינת ישראל, לאותם אנשים שרוצים להאדיר מחבלים.

נחמן שי: אנחנו שומרים על ראשה של מדינת ישראל – – –

מירי רגב: לא, לא, לא, זאת לא דמוקרטיה, זאת אנרכיה.

נחמן שי: אנחנו שומרים על ראשה של מדינת ישראל – – –

מירי רגב: זאת אנרכיה, ואתם איבדתם את אותו אינסטינקט בסיסי – –

נחמן שי: בזכותנו – – –

מירי רגב: – – להגן על עצמכם.

מירי רגב: למזלכם, למזלכם, יש כאן רוב שפוי – –

נחמן שי: לא סופרים אותנו כמדינה דמוקרטית.

מירי רגב: – – שמשאיר אתכם באופוזיציה ונותן לנו את הכוח להמשיך ולשלוט ולמשול.

מירי רגב: ואתה יודע מה, נחמן, אני מרחמת עליכם, כי בשפה המקצועית זה קרוי נטייה אובדנית.

מירי רגב: נטייה אובדנית.

מירי רגב: לכם יש עדיין נטייה אובדנית.

מירי רגב: לאבד את עצמכם לדעת.

מירי רגב: השמאל מאבד את עצמו לדעת.

מירי רגב: לכן, כל מה שיש לי להגיד לכם – –

יעל גרמן: באמת – – – מה זה?

יעל גרמן: איזו התנשאות.

מירי רגב: – – אתם תישארו להיות באופוזיציה.

מירי רגב: אנחנו נמשיך למשול ולדאוג לכך שחוקי המדינה מיושמים.

נחמן שי: הודעתְ כבר – – –

מירי רגב: לא ניתן ביטוי למוסדות תרבות שרוצים לחתור נגד מדינת ישראל.

נחמן שי: – – – זכות להרוס את הדמוקרטיה.

מירי רגב: לא ניתן למוסדות התרבות שום מקום להאדיר מחבלים וטרוריסטים עם דם על הידיים.

מירי רגב: כל מה שנותר לי להגיד: אני באמת מצטערת עליכם ומרחמת עליכם.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מיכל רוזין: את פתטית.

מאיר כהן: השרה, את מציעה שנסתפק או להעביר את זה לוועדה?

מירי רגב: אני מציעה שזה יגיע לכל מקום לדיון אמיתי – על חופש הביטוי, על חופש המימון; לכל ועדה שאתם רוצים – –

מיכל רוזין: – – –

מאיר כהן: מאה אחוז.

מירי רגב: – – שנביא לידי ביטוי את חוסר היכולת האמיתית שלכם להבין איך עובדים בדמוקרטיה שהיא לא אנרכיה.

מאיר כהן: השרה – – –

נחמן שי: – – – בדמוקרטיה – – –

מירי רגב: מה שאתם רוצים.

נחמן שי: – – – מראה שאת אתי.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מירי רגב: כל ועדה שאתם רוצים.

מאיר כהן: הבעת דעה.

מאיר כהן: דב חנין, בבקשה.

מאיר כהן: דקה.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד.

מאיר כהן: עאידה סלימאן, את יכולה להירגע, הכול בסדר.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הגענו – אבל אני לא אדבר עד שיהיה שקט.

מירי רגב: – – – מים – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: גברתי השרה, תחזרי למקומך.

מאיר כהן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – – לשתות מים.

מירי רגב: אתה יכול להציע לה לשתות מים.

מאיר כהן: בבקשה, דקה.

קריאה: כשמגיעים למים – – – זה הכי נמוך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: הגענו לימים שבהם שרת התרבות מציעה לנו – אני מצטט: תפסיקו לדבר על חופש הדיבור.

דב חנין: באמת תפסיקו לדבר על חופש הדיבור.

דב חנין: אולי תסתמו את הפיות שלכם לגמרי – זה מה שמציעה לנו שרת תרבות שעומדת כאן על הדוכן ומסבירה לנו בסגנון המלך לואי: המדינה זה אני – אני מממנת; אני אתן, אני לא אתן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני גאה בבמאים, בשחקנים, במפיקים של ההצגות בפסטיבל עכו, בוועדה האמנותית של פסטיבל עכו, במנהל הפסטיבל, באיגוד במאי התיאטרון, באיגוד היוצרים בתיאטרון, באיגוד השחקנים בישראל – אלה שפרשו מהפסטיבל; אלה שאמרו:

דב חנין: אנחנו לא נשתתף בקרקס במקום שבו סותמים פיות.

דב חנין: כאשר סותמים פיות, אדוני היושב-ראש, אין תרבות.

דב חנין: כשסותמים פיות אין תרבות.

דב חנין: הבסיס של התרבות הוא הביטוי החופשי, הביטוי העצמאי, הביטוי הביקורתי.

דב חנין: כל הכבוד לאמנים, ליוצרים – –

מאיר כהן: תודה רבה.

דב חנין: – – לאנשי התיאטרון.

דב חנין: אנחנו צריכים להיות אתם.

דב חנין: נעמוד אתם למרות צרת התרבות.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בכל אופן, דב, כדאי לא – אתמול דיברנו על יום האחדות – דיברנו על שיח קצת אחר – –

דב חנין: – – –

מאיר כהן: – – לקרוא לשרה "צרת התרבות" זה מיותר.

דב חנין: – – –

מירי רגב: לא, לא.

מירי רגב: אני רוצה – – –

מאיר כהן: רגע.

קריאות: – – –

מירי רגב: אני רוצה רגע לענות לו.

מאיר כהן: אני מבקש.

עאידה תומא סלימאן: – – –

דב חנין: אני קורא לשרת התרבות לאמץ את שיח יום האחדות.

דב חנין: אני דיברתי בצורה מאוד מנומסת.

דב חנין: אני מציע להעביר את הנושא לוועדה לביקורת המדינה.

יעל כהן-פארן: שהשרה תאמץ שיח קצת אחר.

מאיר כהן: הגברת תומא סלימאן, את לא יכולה לחשוד בי – – –

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת.

מאיר כהן: חברת הכנסת.

מאיר כהן: חברת הכנסת, את לא יכולה לחשוד.

מאיר כהן: אילו הייתה משתלחת בך, תאמיני לי שהייתי עוצר.

מאיר כהן: עכשיו, יש הבדל: את אמרת את דעתך; היא אמרה את דעתה.

מאיר כהן: הבית הזה יודע להכיל את שתי הדעות.

מאיר כהן: אבל אני לא חושב שצריכים להגיד את מה שנאמר.

מאיר כהן: תודה, זה הכול.

דב חנין: אתה לא שמעת מה היא אמרה על נחמן שי?

מאיר כהן: אוסאמה סעדי, בבקשה.

קריאות: – – –

נחמן שי: אני לא מצליח להתרגז.

מאיר כהן: אוסאמה סעדי, בבקשה, דקה.

אוסאמה סעדי: הוא עדיין בהלם, נחמן שי.

אוסאמה סעדי: הוא עוד לא התאושש מהמהלומה שהיא הנחיתה עליו.

נחמן שי: אני לא מצליח להתרגז.

אוסאמה סעדי: אתה מתאושש, נחמן?

נחמן שי: זה בכלל – – –

מאיר כהן: דב, אתה יודע שהדעה נשמעת בנחת, תאמין לי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני הייתי מצפה שכבוד היושב-ראש יעיר גם לממלאת מקום ראש הממשלה, זה התואר של שרת התרבות היום, כשהיא מדברת מעל דוכן הנואמים.

אוסאמה סעדי: אני חשבתי לתומי שחופש הביטוי הוא החופש לשמוע את כל הדעות, גם דעה שאתה לא מסכים לה, ואפילו כשאני מתרגז מהדעות האלה, אפילו דעות מרגיזות ומקוממות.

מאיר כהן: נכון.

אוסאמה סעדי: זה חופש הביטוי.

מאיר כהן: אין ויכוח.

אוסאמה סעדי: אז מה שאומרת שרת התרבות היום:

אוסאמה סעדי: אני נותנת לכם חופש פעולה וחופש ביטוי כל עוד אתם הולכים לפי מה שאני אומרת לכם.

אוסאמה סעדי: אם אתם לא עושים מה שאני אומרת, או רוח המפקד, אז בטח ראש העיר עכו לא יקבל מימון וראש עיריית חיפה לא יקבל מימון.

אוסאמה סעדי: לכן תאטרון אל-מידאן – אני עומדת לסגור אותו, ולהפסיק את המימון של תאטרון אל-מידאן.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: כי הוא עושה הצגות שלא נראות לי, כשרת תרבות.

אוסאמה סעדי: זה לא חופש ביטוי.

אוסאמה סעדי: וכששרת תרבות וממלאת מקום ראש הממשלה משתלחת ומסיתה נגד המשנה ליועץ המשפטי, שאיננה פה; כשאת מנצלת את ההזדמנות מעל דוכן הנואמים, גברתי שרת התרבות, ומשתלחת בדינה זילבר ורוצה לחסל חשבונות עם דינה זילבר – זה לא המקום.

אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד, אני חושב שצריך לקיים דיון באמת מהם גבולות חופש הביטוי.

מאיר כהן: אדוני, תציע.

מאיר כהן: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אני מציע לביקורת המדינה.

מירי רגב: לא מוכנים ביקורת המדינה.

מאיר כהן: גברתי השרה, בבקשה.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד – דקה.

מאיר כהן: השרה תגיב דקה, ואנחנו נעבור להצבעה.

מירי רגב: אני מציעה ועדת חינוך.

מאיר כהן: אוקיי.

מירי רגב: יש כאן שתי ועדות.

מירי רגב: זה יגיע לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: מי שיכול להציע זה את והמציעים.

מירי רגב: אני מציעה ועדת חינוך.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: שמענו.

מירי רגב: אני רוצה לחזור שוב על מה שאמרתי, ואני אסביר את זה לאט, ואני מקווה שהפעם תבינו.

מירי רגב: דב, עבדתי אתך כל כך הרבה זמן בוועדת הפנים – אתה בן אדם שמבין מה אומרים.

מירי רגב: אז אני חוזרת ואומרת את זה לאט: אין לי בעיה עם חופש הביטוי.

מירי רגב: כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה, מתי שהוא רוצה ואיפה שהוא רוצה.

מירי רגב: יש לי בעיה עם חופש המימון.

מירי רגב: חופש המימון לא יינתן – – –

נחמן שי: שהוא לא בידייך, תודה לאל.

מירי רגב: כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה.

מירי רגב: לא אמרתי לרגע שאני – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – ושיישא בתוצאות.

נחמן שי: – – –

מירי רגב: אבל כמדינה – – –

מאיר כהן: חברים, היות שזה יעבור לדיון בוועדה, תשמרו את כל הטיעונים לוועדה.

מאיר כהן: עוד חצי דקה, והשרה תסיים.

מירי רגב: חופש הביטוי – כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה ולעשות מה שהוא רוצה; חופש המימון – זאת החלטה של מדינה, של מדיניות, ולכן החלטתי כשרת התרבות שאני מובילה אמירה מאוד ברורה, שאנחנו כמדינה לא נממן את אותם סרטים, את אותן הצגות, את אותם שירים, את אותם מוסדות שתומכים בהסתה נגד מדינת ישראל, שדואגים ועושים דה-לגיטימציה למדינת ישראל, ושמעודדים טרור ומחבלים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מירי רגב: אין קשר בין חופש הביטוי לחופש המימון.

מירי רגב: בעניין דינה זילבר, אתה יכול להירגע, חבר הכנסת אוסאמה.

נחמן שי: אין קשר בין מה שאת אומרת לבין הנושא שעל סדר-היום.

מירי רגב: כל מה שאמרתי על הבמה אמרתי גם לה בדיון עם היועץ המשפטי לממשלה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: אני מבקשת שהדיון יבוא לוועדת החינוך.

מאיר כהן: אם כן, היות שיש כאן ועדת ביקורת וועדת חינוך, ההצעה תעבור לוועדת הכנסת, והיא תחליט.

מאיר כהן: אנחנו נערוך הצבעה.

נחמן שי: אנחנו מצביעים על ההצעה שלנו, לא?

מאיר כהן: לא.

מירי רגב: יש שתי הצבעות שונות.

מירי רגב: אתם הצעתם ביקורת, אני מציעה חינוך – –

נחמן שי: – – –

מירי רגב: – – זה יגיע לוועדת הכנסת, וועדת הכנסת תכריע.

מאיר כהן: חברי הכנסת המציעים, אני מבין שאתם רוצים להעביר את זה לוועדה לביקורת המדינה.

נחמן שי: נכון מאוד.

נחמן שי: בוא ונצביע על זה.

מאיר כהן: השרה מציעה חינוך.

מאיר כהן: אנחנו נצביע לוועדת הכנסת, ושם זה יוכרע.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן, אנחנו מאשרים את זה שזה יעבור לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: ובכן, 13 בעד, אחד מתנגד.

מאיר כהן: ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: הפגנות מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות הבאות.

מיכל רוזין: ההצעה לסדר-היום שלנו היא הבאה בתור, ואין שר משיב – – –

מאיר כהן: לא, אני סיימתי.

מאיר כהן: הצעות לסדר-היום בנושא: הפגנות מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה, מס' 7018, 7079, 7083, 7087, 7088 ו-7094.

מאיר כהן: יעל כהן-פארן, בבקשה, שלוש דקות.

מיכל רוזין: רגע, שאלה, מי השר המשיב?

יעל כהן-פארן: אין שר משיב.

מאיר כהן: חבריא, לצערי, התקנון לא מחייב את הממשלה להשיב.

מאיר כהן: אז בואו נראה – – –

מיכל רוזין: מה זאת אומרת?

מיכל רוזין: על הצעה לסדר-היום הם – – –

מאיר כהן: כן, כן, כן.

מיכל רוזין: אין דבר כזה בתקנון.

מיכל רוזין: דחו אותנו בשבוע – – –

מאיר כהן: מיכל, את צודקת במיליון אחוז.

מאיר כהן: לצערי הגדול – – –

מיכל רוזין: לא, אין מה לשים את ההצעה לסדר-היום הזאת.

מאיר כהן: אז תקבלו החלטה.

מאיר כהן: אנחנו תכף נעשה עוד בדיקה עם המזכירות, לוודא – – –

יעל כהן-פארן: אנחנו ממש מופתעים ולא ידענו שאין שר משיב.

יעל כהן-פארן: דחו את זה בשבוע כי השר ארדן היה בחו"ל לפני שבוע.

מאיר כהן: שוב, אני חוזר על התקנון: הממשלה רשאית להשיב.

מאיר כהן: אם התקנון לא מוצא חן בעיניכם, או בעינינו, אנחנו נשנה אותו.

יעל כהן-פארן: מיכל, מה את אומרת?

מאיר כהן: מיכל, תקבלו החלטה.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה ביזיון של הכנסת וזה מבזה אותה.

מיכל רוזין: דחו אותנו בשבוע, למרות שהצעות דחופות לסדר-היום צריכות לעלות באותו שבוע.

מיכל רוזין: דחו כי רצו שמישהו ישיב, ועכשיו אין מי שישיב.

מיכל רוזין: אז לא.

מאיר כהן: חברת הכנסת רוזין, אנחנו בכל זאת נתקשר למזכירות ונבקש מישהו שישיב, אבל אם לא – רשאית הממשלה לא להשיב.

יעל כהן-פארן: הם מן הסתם לא התכוננו עם התשובה.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: טוב, אז חוסר התגובה של הממשלה כאן היום רק מצביע על הסימפטום.

יעל כהן-פארן: פשוט זה כנראה נושא שלא מספיק חשוב לממשלה לטרוח ולהגיע ולהשיב לגביו.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על ההפגנות שנערכות כבר כמה חודשים, החלו מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, בדרישה שיאיץ את הליכי החקירה בעניין פרשיות ראש הממשלה.

יעל כהן-פארן: עכשיו, במהלך החודשים האלה המשטרה פעלה לעתים תוך הפעלת כוח בלתי סביר ותוך ביצוע מעצרים שהעילה שלהם לא ברורה.

יעל כהן-פארן: בשבועות האחרונים המשטרה החריפה את היחס שלה והפגינה קשיחות בלתי סבירה מול הציבור.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על ציבור – חייבים לציין – של אנשים שברובם הם מבוגרים, אנשים נורמטיביים, אנשים שומרי חוק, לא אלימים, לא אנשים שבאו לעשות בעיות.

יעל כהן-פארן: חלקם יושבים כאן בקהל עכשיו.

יעל כהן-פארן: אני אתן כמה דוגמאות.

יעל כהן-פארן: אורן סימון, בחור, גבר בן מעל 60, נעצר למשך 18 שעות בבית-מעצר, ללילה שלם, רק משום שהפגין לבדו, במשמרת מחאה שקטה, בכיכר העיר, אפילו לא מול הבית של מר מנדלבליט.

יעל כהן-פארן: הוא היה מצויד בשלט שעליו היו פסוקים מהמקרא.

יעל כהן-פארן: תארו לכם שבן אדם במדינה אחרת היה עומד עם שלט עם פסוקים מהתנ"ך והיו עוצרים אותו – איזו תגובה היינו שומעים מראש הממשלה.

יעל כהן-פארן: אבל כאן באה משטרת ישראל, בשם ממשלת ישראל, ועוצרת אדם שלא עשה דבר, שעמד לבד – הפגנת יחיד.

יעל כהן-פארן: תגידו לי, מה זה הדבר הזה?

יעל כהן-פארן: אנחנו שמענו על מני נפתלי, שידו נשברה באלימות קשה, שחטף מכות מהשוטרים, בברוטליות, מעצר ברוטלי שלא ברורה העילה שלו, לחלוטין.

יעל כהן-פארן: ובאותו ערב – אנחנו מדברים על לפני שלושה שבועות, אולי שלושה וחצי שבועות – קבוצה של אנשים, קרוב ל-20 אנשים שהפגינו בשקט, אנשים שלא הפרו את הסדר הציבורי, נעצרו; ביניהם אלמנות, פנסיונרים, אם שכולה, טייס קרב, מורה לאזרחות, במאי קולנוע, פרסומאי, אחרים – אנשים שפשוט לא יכלו לעמוד מנגד והחליטו לעשות מעשה ולצאת לעמוד בכיכר העיר עם שלט.

יעל כהן-פארן: זה כל מה שהם עשו.

יעל כהן-פארן: עכשיו, תראו, יש כאן תמרור אזהרה, תמרור אזהרה ענק, תמרור אזהרה עם נורות אדומות מהבהבות.

יעל כהן-פארן: יש כאן ניסיון לדכא את חופש ההפגנה.

יעל כהן-פארן: חופש ההפגנה הוא זכות בסיסית במדינה דמוקרטית, ועצוב בכלל שצריך להזכיר את זה כאן.

יעל כהן-פארן: האנשים שנעצרו לא עברו רק מעצר לא פשוט והושארו במעצר כל הלילה; הם גם נדרשו לשלם סכום של אלפי שקלים ערבות כדי להשתחרר מאותו מעצר – תנאים מגבילים, זה נקרא.

יעל כהן-פארן: ואני רואה את זה בחומרה שבכלל יש כאן ניסיון – – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

יעל כהן-פארן: אני רק מסיימת – ניסיון להלך אימים על ציבור של אנשים שכל מה שהם רוצים זה להביע את עמדתם, וזה הכלי היחיד שמשטר דמוקרטי מעמיד בפניהם – –

מאיר כהן: תודה.

יעל כהן-פארן: – – החופש לעמוד בכיכר העיר עם שלט.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להבין מה השר – שלא נמצא כאן להשיב לנו – מתכוון לעשות בעניין כדי להבטיח שהפרות בוטות כאלה של זכויות אדם וזכויות אזרח בסיסיות לא יישנו בעתיד.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת נאוה בוקר, בבקשה, גם שלוש דקות, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת אייכלר.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבועות האחרונים, זה נכון, אנחנו עדים להפגנות, אבל ההפגנות האלה הן מצג שווא של דמוקרטיה, כי לא דמוקרטיה מעניינת אותם בהפגנות האלה ולא שלטון החוק; המטרה שלהם היא – איך לומר?

נאוה בוקר: לסובב את גלגלי הצדק בכיוון הנכון: שלהם.

יעל כהן-פארן: זכותם להפגין.

נאוה בוקר: כי לא צריך להיות בוגר מדעי המדינה כדי להבין באיזה צבע פוליטי המפגינים האלה צבועים.

יעל כהן-פארן: את לא שמעת אותם.

יעל כהן-פארן: הם היו מצביעי ליכוד – – –

נאוה בוקר: המפגינים האלה מנסים, בהטרדות, מטילים אימה – –

יעל גרמן: על הימין – – –

נאוה בוקר: – – הם מנסים להשפיע על ההחלטות של היועץ המשפטי.

יעל גרמן: זו זכותם.

יעל כהן-פארן: זו זכותם, זה חופש הביטוי.

נאוה בוקר: ואם עד עכשיו כל חשד נגד ראש הממשלה התגלה כלא כלום, כן?

נאוה בוקר: עכשיו מה שהם עושים – הם לוקחים את העתיד בידיים שלהם.

נאוה בוקר: הם עצמם יובילו להגשת כתב אישום, כי זה מה שהם רוצים.

נאוה בוקר: פשוט, יש להם שיטה ברורה, את יודעת: אני מהשמאל, אני שונא את נתניהו, אז אני אגיע לבית של היועץ המשפטי – –

יעל כהן-פארן: הם לא מהשמאל – – –

יעל גרמן: זו זכותם להפגין – – –

נאוה בוקר: – – אני אעיר את הילדים שלו מהשינה, אני אטיל אימה ברחובות.

נאוה בוקר: הנה לכם חופש הביטוי בהתגלמותו – –

יעל כהן-פארן: את מנסה לדכא אותם – – –

נאוה בוקר: – – לתפארת הדמוקרטיה הישראלית שלכם.

יעל גרמן: רגע, מה, אסור להם לבטא את דעתם?

מאיר כהן: חברים, חברות הכנסת גרמן וכהן-פארן.

נאוה בוקר: משטרת פתח תקווה עצרה רבים מפורעי החוק האלה, כן, כי הם פורעי חוק וצריכים לעצור אותם – –

יעל כהן-פארן: הם לא פורעי חוק.

יעל כהן-פארן: תתביישי לך.

יעל כהן-פארן: תתביישי לך.

יעל גרמן: על מה את מדברת?

נאוה בוקר: – – כי זה מפגינים שלא מסתפקים בהטלת רפש.

מאיר כהן: חברת הכנסת פארן.

נאוה בוקר: הם יוצרים מהומות ברחוב של היועץ המשפטי.

נאוה בוקר: מה לעשות שמעצרים זה משהו שבשגרה, כנראה, באותם אירועים – איך אתם מכנים אותם – "מחוללי דמוקרטיה".

נאוה בוקר: אתה יודע, למרבה ההפתעה כאן במליאה יושבים גם כמה מהשותפים לכאורה לדבר העבירה, חברי כנסת שבשם הדמוקרטיה מעודדים אלימות נגד שוטרים, ובשם הדמוקרטיה מעודדים הטלת אימה ופחד על בני המשפחה של היועץ המשפטי לממשלה.

נאוה בוקר: מה קרה, האזהרות של היועץ המשפטי של הכנסת כבר לא מדברות אליכם?

נאוה בוקר: הרי לפי כל האזהרות שלו זה מהווה עבירה על החוק להשתתף בהפגנות האלה.

איציק שמולי: זה לא נכון.

נאוה בוקר: זה מה שהוא אמר.

יעל כהן-פארן: – – –

נאוה בוקר: אתם החלטתם שלא להישמע לאזהרות האלה – –

איציק שמולי: הוא אמר שאסור להשתתף בהפגנות לא חוקיות.

נאוה בוקר: – – ולקחתם חלק פעיל בהפגנה.

נאוה בוקר: אתם הלהטתם את המפגינים.

יעל כהן-פארן: המשטרה היא שעוברת על החוק – – –

מאיר כהן: סליחה, כהן-פארן, חברת הכנסת פארן – – –

נאוה בוקר: אתם אשמים בהידרדרות של ההפגנות האלה לאלימות.

איציק שמולי: את לא קראת את ההחלטה שלו.

איציק שמולי: את לא קראת את ההחלטה.

מאיר כהן: חברת הכנסת בוקר – – –

נאוה בוקר: אתם אשמים בהפרות הסדר.

נאוה בוקר: ההתנהלות שלכם היא בושה.

איציק שמולי: את לא קראת את ההחלטה, זה ברור.

נאוה בוקר: גם חוות הדעת של היועץ המשפטי של המשטרה, עו"ד גורדון – מה קרה?

נאוה בוקר: לא התייחסתם לחוות דעת שלו?

יואל חסון: היא לא קראה את זה אפילו.

יואל חסון: מביך.

איציק שמולי: אם זה מה שאת אומרת, לא קראת את ההחלטה.

נאוה בוקר: היועץ המשפטי של המשטרה כתב שמטרת ההפגנות האלה היא לא להתבטא אלא ליצור לחץ על היועץ המשפטי כדי שיפעל בדרך שנראית לכם – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

נאוה בוקר: – – כלומר, ימהר ויעמיד את נתניהו לדין.

יעל גרמן: זכותו של כל אדם להפגין.

נאוה בוקר: המטרה שלכם היא אחת והיא מובהקת: להפיל את שלטון הימין.

יואל חסון: אין שום בעיה להפעיל לחץ על פקיד מדינה.

יואל חסון: זה סופר-דמוקרטי.

נאוה בוקר: אבל זה לא יעזור לכם, כי אתם צריכים לזכור שמה שלא עובד בקלפי לא יעבוד בדרכים הנלוזות שלכם.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תתביישו.

יואל חסון: תתביישי את.

יעל כהן-פארן: תתביישי את.

יואל חסון: תתביישי את, שאת מדברת על הדמוקרטיה ככה.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעל גרמן: בושה וחרפה.

יואל חסון: ככה את מדברת על דמוקרטיה?

נאוה בוקר: כן, אדוני יושב-ראש צעירי הליכוד לשעבר.

מאיר כהן: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

יואל חסון: כן, מה זה קשור לליכוד?

יואל חסון: בושה שאת הליכוד של היום.

נאוה בוקר: לאיזה מפלגה אתה עובר בקדנציה הבאה?

יואל חסון: בושה.

יואל חסון: תקראי ז'בוטינסקי קצת.

יואל חסון: כשתכירי כמה פרקים של ז'בוטינסקי, תביני – – –

נאוה בוקר: כמה מפלגות כבר עברת?

יואל חסון: גם את אורחת לרגע בליכוד.

יואל חסון: הגעת לליכוד לפני יומיים.

יואל חסון: בואי לא נדבר על זה, באמת.

נאוה בוקר: יואל חסון.

יואל חסון: אני מדבר אתך עניינית.

נאוה בוקר: אתה ממש לא מדבר עניינית.

יואל חסון: ענייני לחלוטין.

נאוה בוקר: – – –

יואל חסון: ענייני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חסון, אתה מפריע לו.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מסכים שיצעקו ויפריעו לי כמה שהם רוצים, רק אתה, בבקשה, תפסיק את השעון כשהם מפריעים לי, ואני אשב כמה זמן שהם רוצים ושיצעקו כמה שהם רוצים.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני האחרון שאגן על אלימות המשטרה, גם במקרים של הפגנות, גם במקרים של הפגנות בלי חוקיות, כי לדעתי, אלימות שלטונית חמורה יותר מאלימות אזרחית.

ישראל אייכלר: אסור לשלטון להפעיל אלימות יתר על מה שצריך כדי לשמור על החוק.

ישראל אייכלר: אבל בעניין הפגנה מול בית יועץ משפטי לממשלה, אני רוצה לומר, על זה אמר ינאי המלך: אל תתייראי מהפרושים ולא ממי שאינם פרושים, אלא מן הצבועים שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפינחס.

ישראל אייכלר: שנים רבות מעלילים, והופכים את אנשי המשפט לקדושים שאסור לבקר אותם – את השופטים, את היועצים המשפטיים.

ישראל אייכלר: הם המילה האחרונה, והשרים וחברי הכנסת ונבחרי הציבור הם גנבים; ראשי ערים הם כולם מושחתים.

ישראל אייכלר: רק אנשי המשפט ואנשי המשפט ואנשי המשפט.

ישראל אייכלר: כל מי שניסה לערער על סמכותם של הדיקטטורים שמנצלים את המשפט כדי לדכא את האזרחים ולהחליט החלטות נגד הכנסת, הושתק על ידי שלטון החוק.

ישראל אייכלר: פה יש מקרה – להבדיל מכל הפגנה שהיא ודעה שהיא – יש מקרה של ניסיון בוטה להתערב וללחוץ ולאיים על היועץ המשפטי להחליט להגיש כתב אישום נגד נתניהו ולחולל מהפכת כיכר תחריר.

ישראל אייכלר: אין סכנה יותר גדולה לדמוקרטיה מאשר לחץ על יועץ משפטי שיחליט כך או אחרת.

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם שאנחנו נעשה עכשיו הפגנות נגד יועץ משפטי כדי שלא יגיש כתב אישום נגד מישהו שאנחנו רוצים ביקרו.

ישראל אייכלר: היו מורחים אותנו בזבל ומגלגלים אותנו ברחובות.

ישראל אייכלר: יש יועץ משפטי; יש לו שיקול דעת.

ישראל אייכלר: מה, אתם מפגינים שיזדרז?

ישראל אייכלר: מה קרה שיזדרז – כי אתם רוצים להפיל את הממשלה?

ישראל אייכלר: אז עצם ההפגנה – היא הפגנה בלתי מוצדקת, ונגד זה אני רוצה לצאת, לא נגד האלימות.

ישראל אייכלר: אלימות – לא צריך לעשות שום אלימות בשום מקום, ודאי שלא אלימות שלטונית.

יואל חסון: אתה מדבר על הפגנה בלתי מוצדקת כשאצלך ברחובות מכים חיילים, אתה בא אליהם בטענות כשאצלך ברחובות מכים חיילים?

ישראל אייכלר: אני בא ואומר שכל ההפגנות, גם של השמאל וגם של הימין, זה דעות והשקפות.

ישראל אייכלר: כדמוקרט, ואתה כדמוקרט, צריך לאפשר לכל אחד להפגין את דעתו על פי החוק.

ישראל אייכלר: אבל אני יוצא נגד הדעה עצמה שמותר ללחוץ ולאיים על יועץ משפטי, כשלשיטת

ישראל אייכלר: כם היועצים המשפטיים הם אנשי הסף, הם שומרי הדמוקרטיה, הם שלטון החוק.

ישראל אייכלר: על זה אני מדבר אתך.

יואל חסון: אז למה – – –

ישראל אייכלר: על הפגנה של דעות?

ישראל אייכלר: יש שמאל, יש ימין, יש אלף דעות שאתה יכול להסכים להן ואתה יכול להתנגד להן, אבל זכותם להפגין.

ישראל אייכלר: אבל פה עצם ההפגנה מצד אנשים שמדברים בשם הדמוקרטיה – זאת הצביעות שעליה דיבר ינאי המלך: אל תתייראי, לא מהימין, לא מהשמאל, לא מהקנאים הללו ולא מהקנאים האחרים.

ישראל אייכלר: התייראו מהצבועים שהורסים את הדמוקרטיה, ורוצים לחולל מהפכה אנטי-דמוקרטית, ומדברים בשם שלטון החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין – לא נמצאת; חברת הכנסת חנין זועבי – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

מאיר כהן: לאחר מכן נאפשר הבעת דעה ליואל חסון ולחברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': הרב אייכלר, אתה גבוה נורא.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': בטח.

קריאה: – – – או שאתה נמוך מאוד.

בצלאל סמוטריץ': למה אתה מעליב?

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש – – –

מאיר כהן: שנייה, ברשותך.

מאיר כהן: השר גלנט, אתה עונה בשם הממשלה?

יואב גלנט: – – –

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אינך משיב?

יואב גלנט: אני יכול להשיב.

מאיר כהן: צריך אישור של יושב-ראש הכנסת.

מאיר כהן: מאה אחוז, תודה.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, יושב-ראש הכנסת עכשיו זה אני, אז אני יכול לאשר, תאורטית.

בצלאל סמוטריץ': אבל – – –

יואב גלנט: – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה להשיב?

יואב גלנט: – – –

בצלאל סמוטריץ': אין תשובה.

מאיר כהן: אין תשובה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, באמת חבל שאין תשובת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא ראוי – סוגיה חשובה שנדחתה מהשבוע שעבר לשבוע.

בצלאל סמוטריץ': אני כדרכי רוצה להציג עמדה מעט מורכבת.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להתחיל בתוכן ההפגנות.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שמדובר בהפגנות בזויות, שיש להן מטרות בזויות.

בצלאל סמוטריץ': אני נזהר מלומר שהמפגינים הם אנשים בזויים.

בצלאל סמוטריץ': אבל הרי לא מעניין אותם צדק, לא מעניין אותם משפט, לא מעניין אותם חוק; מעניין אותם – יש להם איזו אובססיה להפיל את ראש הממשלה המכהן, ושמא להפיל את שלטון הימין בכלל.

בצלאל סמוטריץ': הם לא בוחלים בשום אמצעי, כולל – בנקודה הזאת אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת הרב אייכלר – כולל לשחוט את הפרה הקדושה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, היא קדושה לכולם.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה עכשיו לא בציניות.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אתקן אותך בנקודה אחת, הרב אייכלר.

בצלאל סמוטריץ': לא מדובר כאן על היועץ המשפטי, מדובר על היועץ בכובעו כתובע כללי.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להתווכח על מערכת היחסים בין היועץ לבין הממשלה והכנסת, אבל על העובדה שהתנאי הבסיסי לקיומו של שלטון חוק במדינה דמוקרטית מתוקנת זה שהתובע הכללי יהיה חף מלחצים וחף מפוליטיקה וישקול רק ואך ורק את השיקולים המקצועיים הענייניים – זאת הערובה לקיומו של שלטון חוק במדינה דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': הניסיון להשפיע על היועץ, שוב, בתפקידו כתובע, ולדחוק בו להגיש כתב אישום – אם יש ראיות, אם אין ראיות, אם החקירה הבשילה או לא הבשילה, אם צריך לבצע עוד צעדי חקירה או לא צריך לבצע עוד צעדי חקירה – זה מזכיר לי את הסרטים הישנים על ההמון שעומד בכיכר העיר וצועק: תלו, תלו, תלו.

בצלאל סמוטריץ': שוב, יש ראיות, אין ראיות – מה זה משנה?

בצלאל סמוטריץ': אין דבר מסוכן יותר למדינת ישראל, לדמוקרטיה, לחירות, לזכויות האדם, כן, לזכויות נחקרים וחשודים.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר חשוב יותר מהיכולת של היועץ לקבל את החלטותיו בצורה מקצועית.

בצלאל סמוטריץ': אני משוכנע שהוא עושה את זה, אין בלבי צל-צלו של ספק.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר מסוכן יותר לדמוקרטיה, לדעתי, מן ההפגנות האלה.

בצלאל סמוטריץ': לדעתי, ההפגנות האלה הן לא מימוש הזכות הדמוקרטית, הן הסכנה הגדולה ביותר לדמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': תפגינו מול ראש הממשלה, תפגינו מול חברי כנסת, תפגינו אפילו אולי מול עובדי ציבור.

בצלאל סמוטריץ': מול תובע כללי שצריך לקבל החלטה מקצועית?

בצלאל סמוטריץ': מה, אנחנו חורצים גורלות בכיכר העיר?

בצלאל סמוטריץ': יחד עם זה – – –

יואל חסון: אתה צוחק עלי?

יואל חסון: כמה אתם הפגנתם מול יועצים משפטיים?

בצלאל סמוטריץ': איפה ראית שהפגנו מול יועץ בכובעו כתובע כללי?

בצלאל סמוטריץ': בכובעו כתובע כללי – אין דבר כזה, כאשר הוא צריך לחרוץ גורלות של אנשים – אני אקח ממש עוד עשר שניות, אדוני – כאשר צריך לחרוץ גורלות לשבט או לחסד.

בצלאל סמוטריץ': אלה חיים של אנשים, אתם יודעים את זה מצוין.

בצלאל סמוטריץ': כתב אישום זה חיים של אנשים.

בצלאל סמוטריץ': אוי ואבוי לנו אם התובעים יצטרכו לקבל החלטות על העמדה לדין בגלל אווירה ציבורית, בגלל אופנות ציבוריות, בגלל התלהמות ציבורית.

בצלאל סמוטריץ': ועדיין, יואל, תופתע, בכל זאת אני חושב שמן הראוי לאשר את ההפגנות, בגבולות, מפני שאני חושב שבדמוקרטיה לי אין זכות לקבוע מה מסוכן לדמוקרטיה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': לכן אמרתי שהעמדה שלי מורכבת.

בצלאל סמוטריץ': ממש משפט.

בצלאל סמוטריץ': תן לי את של מיכל רוזין, היא עזבה בכעס.

מאיר כהן: לא, אני לא יכול.

בצלאל סמוטריץ': ממש ממש לסגור את המעגל במשפט הזה.

מאיר כהן: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שמדובר בהפגנות בזויות שמסוכנות לדמוקרטיה, אבל מכיוון שבדמוקרטיה לי אין זכות לקבוע מה בזוי ומה לא בזוי, מה נכון ומה לא נכון, וכל אדם – זכותו להביע את דעתו, אזי אני תומך בזכות ההפגנה הזאת – שוב, למרות שאני חושב שהיא מסוכנת לדמוקרטיה, והיא בזויה, ומטרתה בזויה ולא ראויה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הבעת דעה – יואל חסון.

מאיר כהן: דקה מהצד.

מאיר כהן: אחריו – חברת הכנסת גרמן.

מאיר כהן: סמוטריץ, אתה דיברת חמש דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: קודם כול, צריך לומר בצורה ברורה.

יואל חסון: אף אחד מאתנו לא חושב שהיועץ המשפטי לממשלה יקבל החלטה כזאת או אחרת בגלל לחץ או איום או הפגנה.

יואל חסון: אנחנו סומכים על היועץ ומצפים מהיועץ המשפטי לממשלה לקבל החלטה על פי הדין, על פי המציאות, על פי הראיות.

יואל חסון: יחד עם זאת, צריך לומר: לציבור הישראלי יש זכות לקיים הפגנה.

יואל חסון: ההפגנות האלה, למעשה ברגע הראשון אף אחד לא התייחס אליהן, אבל בשלב מסוים, מסיבה לא ברורה, המערכת הרגישה לחוצה מההפגנות האלה, ופעלה מול 30 אנשים – וקיבלה היום, כל מוצאי שבת, מאות אנשים שבאים, בעיני, להילחם על הדמוקרטיה הישראלית, קודם כול, ועל הזכות למחות.

יואל חסון: משפט אחרון – וגם זה, בניגוד למה שנאמר: אף אחד מאתנו לא עובר על החלטת בג"ץ, לא מקיים החלטה לא חוקית, או לא מקיים החלטה בניגוד לחוק.

יואל חסון: ההפגנות לא נמצאות מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה, הן רחוקות למעלה מ-800 מטר מביתו.

יואל חסון: הן כמובן בזכות.

יואל חסון: אני גם מקווה שציבור רחב וגדול יבוא ויילחם קודם כול על הדמוקרטיה ועל השוויון מול החוק, מנשיא המדינה, דרך ראש הממשלה ומטה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: איזו צביעות, איזו צביעות, הרי אתם, אנשי הימין, שעכשיו אני לא רואה אתכם כאן, הרי אתם הפגנתם – במיוחד – גם החרדים וגם אנשי הימין – הפגנתם נגד בית-משפט השלום וקראתם "בוז" לבית-משפט השלום כאשר נעצרו בני נוער שהיו חשודים במעשי זוועה.

יעל גרמן: מה הצביעות הזאת?

יעל גרמן: ורק כדי לסבר את האוזן, אדוני היושב-ראש – וכבר אין כאן הרבה שיושבים ושומעים – אבל היועץ המשפטי לממשלה עצמו אמר שהוא ישמור על זכות הביקורת ועל זכות ההפגנה גם נגדו.

יעל גרמן: אז פתאום אתם יוצאים להגנתו?

יעל גרמן: היועץ המשפטי לא זקוק להגנה.

יעל גרמן: היועץ המשפטי צריך לשמור, ואכן עושה זאת, והוא שומר על החוק.

יעל גרמן: ואני רוצה לומר דבר אחד: לעמוד בכיכר העיר, לא מול היועץ המשפטי לממשלה, ולהחזיק שלט שיש בו ציטוט מהנביא ישעיהו, שאז קרא בשער נגד שחיתות – זה לא יותר ולא פחות מאשר מימוש הדמוקרטיה.

יעל גרמן: איזו אלימות יש בלשאת שלט שמדבר על שחיתות?

יעל גרמן: כל ההפגנות האלה הן הפגנות נגד שחיתות, וכל מה שאתם מדברים זאת צביעות.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו לא שמענו הצעה מהמציעים, ולכן זה יישאר כהצעה לדיון במליאה, כך זה יישאר.

יואל חסון: לא, למה?

יואל חסון: אי-אפשר להציע דיון בוועדה לביקורת המדינה?

מאיר כהן: לא, המציעים לא נמצאים כאן.

יואל חסון: – – –

מאיר כהן: אף אחד מהמציעים לא נמצא כאן, לצערי.

מאיר כהן: אם כך, אנחנו נשאיר את זה, אדוני, ונצביע על כך שזה יישאר בדיון, נכלול את זה בסדר-היום של המליאה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על לכלול את המשך הדיון בסדר-היום של המליאה.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: חמישה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: התעללות במוסד לאנשים עם מוגבלות בירושלים

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: התעללות במוסד לאנשים עם מוגבלות בירושלים, מס' 7114, 7116, 7118, 7123, 7144, 7165, 7173 ו-7181.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת איציק שמולי.

מאיר כהן: שלוש דקות לכל אחד.

איציק שמולי: יש לנו שר משיב?

מאיר כהן: אני מקווה שהוא יגיע.

מאיר כהן: הוא יגיע.

מאיר כהן: הוא לא הודיע שהוא לא יגיע.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אנחנו ביקשנו, כמה חברי כנסת, לדון באופן דחוף במליאת הכנסת, לנוכח התחקיר המזעזע שחשף הכתב ירון אברהם בחדשות ערוץ 2 לפני כשבוע.

איציק שמולי: דווקא אחד המקומות שהיו אמורים לשמש מקלט ומגן ומקום טיפולי שדואג לאוכלוסיות שאפשר בהחלט להגדיר את חלקן חסרות ישע –– המקום הפך להיות, לא פחות ולא יותר, סוג של גיהינום עלי אדמות.

איציק שמולי: ודווקא בראשית הדברים שלי אני רוצה להגיד, להביע את מלוא הערכתי לעבודה שעשה מכון פוירשטיין לאורך השנים.

איציק שמולי: האב זכה לקבל את פרס ישראל, והשיטה החינוכית שהומצאה שם בהחלט הייתה פורצת דרך.

איציק שמולי: ודווקא לאור הדברים הללו, אני, כשראיתי את התמונות בתחקיר, יצאתי, כמו רבים כאן, פשוט מזועזע.

איציק שמולי: כי אנחנו לא יכולים להסכים לזה שדווקא במקומות האלה – אנחנו התרגלנו, חברי אילן גילאון, שכל המקומות האלה בחברה הישראלית נמצאים מעבר להרי החושך ואנחנו לא יודעים מה קורה שם.

איציק שמולי: פעם זה בבתי-אבות, פעם זה במוסד שיקומי טיפולי לאוכלוסיות מיוחדות – עצם העובדה שמקום שמגדיר את עצמו כמקום שאמור להכין את אותן אוכלוסיות לחיים עצמאיים בקהילה, ודווקא מקום כזה, כמו שהוגדר בכתבה, הפך להיות מקום אלים, ותוקפני, ודורסני כלפי אותן אוכלוסיות – זה מצב שאסור בשום פנים ואופן להשלים אתו.

איציק שמולי: אנחנו ראינו בתחקיר הזה, אדוני כבוד שר הרווחה, איומים פיזיים, השפלות, התעמרות מילולית מצד חלק מהמדריכים, שפשוט דיברו בשפה שהדעת לא סובלת.

איציק שמולי: בין השאר נאמר שם לאותן האוכלוסיות: מטורפים לא יכולים לאכול פה, חזירה, רק חזירה אוכלת ככה, אם לא תמשיך לאכול אני אבוא להרביץ לך – ואלה הדמויות שאמורות לשמש מבוגרים משמעותיים, מודלים חיוביים לאותן אוכלוסיות.

איציק שמולי: צריך להגיד שנשיא המכון בעצמו הוא גם אב – הוא הרשה לי לומר את הדברים, שוחחנו היום בטלפון בשעות הבוקר.

איציק שמולי: גם יש לנו היכרות מוקדמת, גם זה צריך להיאמר בגילוי נאות.

איציק שמולי: הצעדים שעשה המכון עד כה הם כמובן השעיה מוחלטת של אותם המדריכים, כמובן התחייבות להכניס מצלמות למכון, וכמובן, בדיקה מקיפה.

איציק שמולי: אנחנו מצפים, ובזה אסיים, גם ממשרד הרווחה להחיש את הבדיקה שלו; אנחנו מצפים, כמובן, גם ממשטרת ישראל להזדרז עם החקירה.

איציק שמולי: אנחנו חושבים שצריך לסיים עם מודל ההפעלה הזה של ההוסטלים ולהתחיל לעבור למודלים של הפעלה של מקומות כאלה בתוך הקהילה.

איציק שמולי: אתה קידמת את זה ביושבך, אדוני היושב-ראש, כשר רווחה.

איציק שמולי: ואולי עוד משפט אחד, אנחנו קיבלנו – זה דבר שהוא די מטריד – תלונות גם מהעבר, על אותו מקום.

איציק שמולי: אני רוצה להאמין – לעשות את ההפרדה בין העבודה הנהדרת החינוכית שעשה עד היום המכון לבין מה שקרה באותו הוסטל.

איציק שמולי: אני מאוד מאוד מקווה שגם ההנהלה של המקום, גם משטרת ישראל וגם משרד הרווחה יפעלו בנחרצות כדי שהמראות האלה לא יחזרו יותר, לא במכון פוירשטיין ולא בשום מקום אחר.

איציק שמולי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת קורן, בבקשה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת ואדוני שר הרווחה, אני רוצה להצטרף לדברים של חברי איציק שמולי, ואני לא רוצה לחזור עליהם, כי כל פעם שאני רק נזכרת בכתבה זה פשוט מרעיד אותי מחדש.

נורית קורן: הדברים היו קשים לשמיעה, אך הם היו מדויקים, בדיוק.

נורית קורן: אני לא יכולה להעלות על דעתי שאנשים יכולים לומר כאלה דברים.

נורית קורן: האם ייתכן שמשרד הרווחה, המשטרה או הגורמים הרלוונטיים לא ידעו על כך?

נורית קורן: ההתעללות הזאת – איך אפשר?

נורית קורן: איך יכול להיות?

נורית קורן: אנחנו רק לא מזמן חזינו בהתעללויות באנשים בבית-אבות, אז איך, איך שוב זה חוזר על עצמו?

נורית קורן: איך זה יכול להיות?

נורית קורן: אני שואלת אתכם, איך אנחנו מגיעים למצב כזה, שבני אדם מתנהגים כמו ברברים, פשוט ברברים?

נורית קורן: ואל מי?

נורית קורן: אל אנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: איפה האנושיות שלהם?

נורית קורן: רק לפני כמה חודשים נחשפנו לתחקיר על התעללות איומה בקשישים.

נורית קורן: לא ייתכן שאנחנו נקבל את המידע הזה רק דרך התקשורת, שהיא זו – במירכאות – שתציל, לכאורה, את אותם אנשים שזקוקים להגנה ממוסדות המדינה.

נורית קורן: ואני אומרת זאת בשני כובעים: אחד, כיושבת-ראש השדולה לאנשים עם מוגבלות, והכובע השני, כבת אדם.

נורית קורן: הזדעזעתי עד כלות נשמתי לצפות ולשמוע את הקלטות שנחשפו בחדשות ערוץ 2.

נורית קורן: אנשים איבדו כל צלם אנוש?

נורית קורן: אני לא רוצה להזכיר את הדברים שנאמרו, ולכן אני אציין כי אנחנו לא יכולים לתת למקרים כאלה להתרחש כאן, במדינת ישראל.

נורית קורן: אני קוראת למפקחת ממשרד הרווחה, וגם לאדוני השר, לחייב לשים מצלמות בכל שטח ציבורי בדיור כזה.

נורית קורן: כל בעל בית מוגן צריך לראות שהוא מגן על האוכלוסייה שנמצאת בבית שלו, ושנוכל לפקח על זה.

נורית קורן: אני חושבת שצריך לשים סוף למקרים האיומים.

נורית קורן: אדוני השר, אני מבקשת שתקבע בתקנות אילו אנשים יכולים לעבוד במעונות של אנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: חייבים לקבוע סטנדרטים.

נורית קורן: חייבים.

חיים כץ: לצערי, אנשים לא עומדים בתור לעבוד במקומות הללו.

נורית קורן: אנחנו יודעים.

חיים כץ: הלוואי והיו עומדים בתור והיינו – – –

נורית קורן: אז בוא נעשה שהמקומות האלה יהיו כדאיים, שאנשים יבינו – –

חיים כץ: – – –

נורית קורן: – – שאנשים יבינו שלעבוד במקום עבודה כזה זה מכובד ביותר וזה לא נחשב נמוך.

נורית קורן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, נכבדי השר, חברי חברי הכנסת, שוב אנחנו עדים לתחקיר באמת מזעזע, הפעם של ירון אברהם מחדשות 2.

יעל גרמן: זה באמת היה מזעזע.

יעל גרמן: לא בכדי הצטרפנו להצעה, ואנחנו נמצאים כאן כדי לנסות ולדבר פה – לא רק פה אלא בסופו של דבר גם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואני בטוחה שזו תהיה ההחלטה.

יעל גרמן: אני רק חייבת לציין שמייד לאחר התחקיר הזה קיבלתי מכתבים מהורים לבני משפחה שנמצאים במקום, שמשבחים את המקום ואומרים שכנראה זה היה דבר יוצא דופן ושזה לא דבר של יום ביומו.

יעל גרמן: אני גם חייבת לציין שאני יודעת על העבודה הנפלאה של המכון, גם על הבן, שעושה עבודה נהדרת, וגם על האב, שתורתו ומשנתו נלמדות באוניברסיטאות ועד היום הוא השפיע על אנשים כל כך רבים.

יעל גרמן: אני מאוד מקווה שממש כפי – אני מבינה שרפי דיבר אתך, אתה דיברת אתו.

יעל גרמן: אני מקווה שהוא באמת עשה את כל מה שנחוץ לעשות.

יעל גרמן: אבל מכיוון שאנחנו מעלים פעם אחר פעם – ובאמת, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שבחודשים האחרונים אני עומדת פה בפעם השלישית, הרביעית או החמישית ומדברת על התעללויות שהשערות סומרות.

יעל גרמן: קשה כל כך לראות, וקשה אחר כך לישון בלילה.

יעל גרמן: מכיוון שאנחנו רואים את זה הן בבתי-חולים פסיכיאטריים, הן במוסדות מהסוג הזה, בהוסטלים, והן בבתי-אבות, אני חושבת, ואני פונה אליך, אדוני השר: ישנה הצעת חוק שמדברת על כך שתטיל אחריות על המנהלים של אותם מוסדות, מוסדות שלמעשה נותנים טיפול לאנשים חסרי ישע או לאנשים חלשים או מוחלשים.

יעל גרמן: אני מאמינה שברגע שמנהל מוסד ידע שהאחריות מוטלת עליו, הוא ידאג לכך שלא יגיע עובד לא ראוי, ואם יגיע העובד – הוא ידאג לדעת מה הוא עושה, וכמובן לסלק אותו מיידית ברגע שהוא באמת פוגע בקשיש, בחסר ישע או בכל אדם אחר.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברי כבוד השר חיים כץ, יכולתי להפליג שעה ארוכה בשבחיו של רפי פוירשטיין.

אילן גילאון: גילוי נאות: אני מכיר את האיש, הכרתי את אביו, אני עצמי הפניתי אנשים וילדים למוסד הזה, ולכן המוסד הזה איננו מעיד על הכלל, משום ששם הבעיה הסתיימה באבחה אחת.

אילן גילאון: איך אומרים?

אילן גילאון: הייתה כאן טעות והיה כאן פנצ'ר בקליטת האנשים.

אילן גילאון: כמובן, מקומם של אנשים מהסוג הזה אינו בשום מקום בחינוך.

אילן גילאון: לא הייתי מסכים שבקייטנה יהיה לילדי מדריך כזה, או בכל מקום שהם נמצאים, קל וחומר במקום שילדים חסרי ישע וצעירים חסרי ישע נמצאים.

אילן גילאון: אני חושב שהשפה שבלב היא השפה, אבל אדוני, כאשר אני אומר שהוא איננו מעיד על הכלל, אני רוצה לומר שבשאר המוסדות, או במוסדות רבים, אני אומר כך – ואדוני כמובן יודע, מאותה תקופה שהוא היה שר הרווחה – הכלל הזה איננו מתקיים, משום שהמוסדות האלה מתקיימים, אדוני, על פי עיקרון של מקסום רווחים וצמצום הוצאות.

אילן גילאון: באופן הזה זה משפיע על כוח האדם שאנחנו מקבלים במקומות הללו; זה משפיע בסופו של דבר על החוסים במקומות הללו, על הדיירים במקומות הללו.

אילן גילאון: וכאשר אנחנו מנסים לצמצם הוצאות ולמקסם רווחים, זה מסתיים בסופו של דבר בהתעללות בחסרי ישע.

אילן גילאון: אני אומר את זה בצורה כמעט אקסיומטית.

אילן גילאון: זו פרדיגמה ממש.

אילן גילאון: לכן, כאן, כבוד השר, יש לעשות מחשבה תחילה, כי יכול להיות שחלק מהמוסדות האלה צריכים להיות מולאמים וצריכים להיות לתועלת הציבור, ללא אינטרס פרטי.

אילן גילאון: כמו כן, צריך לתת אפשרות לאנשים לנייד את זכויותיהם.

אילן גילאון: מדינת ישראל משלמת הון למוסדות כאלה כאשר יש בהם חוסים, אבל חלק מהפתרונות האלה טובים יותר במשפחה, ואנחנו איננו מניידים את הסכומים האלה למשפחה.

אילן גילאון: לכן כאן צריכה להיות שיטה של ואוצ'רים.

אילן גילאון: זה דבר אחד.

אילן גילאון: הדבר השני – בימים אלה ניסחנו יחד, חברי הכנסת אלי אלאלוף, קארין אלהרר, אורי מקלב ושולי מועלם, חוק שנקרא "אומבודסמן" למוסדות הללו.

אילן גילאון: זה מעין נציב קבילות חיילים אבל לנושא של אנשים שנמצאים בתוך המוסדות הללו, כדי להגביר יותר את הפיקוח, גם של משרד הרווחה וגם של משרד הבריאות, על המוסדות הללו, כי לא תמיד הוא מוכיח את עצמו.

אילן גילאון: אדוני, יש לנו כאן סיירת ח"כים.

אילן גילאון: לאחרונה אנחנו מגיעים למקומות האלה.

אילן גילאון: בתור בן אדם שכבר שנים רבות עושה ביקורים כאלה, ביקור כזה גורם לך לאחר מכן לחכות שבועיים כדי לעשות לעצמך re-start, כי אתה רואה דברים שמקומם לא יכירם בתוך החברה שאנחנו חיים בה.

אילן גילאון: הגעתי למקומות כאלה שב-38 וב-40 מעלות חום לא הפעילו את המזגנים כדי לא לבזבז אנרגיה ולא לבזבז חשמל.

אילן גילאון: כמובן, אחרי מקרים של אלימות – היה מקרה מסוים שמצאתי במוסד אדם שנחבל בתשעה מקומות בגופו, וכאשר שאלתי את האחראים מה קרה, אמרו לי שהוא נפל על שולחן, ומובן שזה לא יכול היה להיות.

אילן גילאון: קורים שם דברים בחשכה הזאת, שהיא בלתי נסבלת, בלתי אפשרית, ואף אחד לא רוצה לשים את יקיריו במקום הזה, כל שכן להיות הוא בעצמו בהם.

אילן גילאון: לכן, אנחנו צריכים להגביר את הפיקוח, להיות הרבה יותר במקומות הללו.

אילן גילאון: אני נורא שמח – ותסלח לי שאני לוקח עוד עשר שניות – שהקמנו כאן סיירת ח"כים.

אילן גילאון: גם אדוני חבר בסיירת הזאת, ואנחנו מבקרים במקומות הללו בלי להודיע מראש.

אילן גילאון: האנשים שם צריכים לדעת שאנחנו עלולים להגיע בכל רגע ובכל עת ובכל שעה.

אילן גילאון: זו המשמעות האמיתית – עוד עין בוחנת, עוד עין רואה, עוד עין מפקחת.

אילן גילאון: ולכן אני אומר, המקרה של רפי פוירשטיין הוא בהחלט יוצא מגדר הרגיל, משום שאני מאמין במוסדות שהוא מנהל, ולראיה – הוא כבר פתר את הבעיה.

אילן גילאון: אני חושב ששאר האמצעים שאנחנו צריכים לנקוט הם יותר חשובים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת גואטה, בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – חבר הכנסת מוזס.

מאיר כהן: חבר הכנסת חסון, אתה פטור, אם אדוני ממהר.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר התפרסמה ידיעה על התעללות בבעלי מוגבלויות השוהים במעון שיקומי.

יגאל גואטה: הפרסום הזה מגיע לאחר שנחשפנו בחודשים האחרונים לכמה מקרים של התעללות, גם במעונות לקשישים, ודנו בזה רבות פה.

יגאל גואטה: האמת היא שקשה להשתחרר מהתחושה שהיחס לתופעה המגונה הזאת הוא, איך לומר בעדינות, אדישות הגובלת באטימות.

יגאל גואטה: מה לעשות, ככה אני מרגיש.

יגאל גואטה: הרי ברור שהתופעה מקוממת ומזעזעת ומקומה צריך להיות בראש סדר-יומה של הכנסת.

יגאל גואטה: כל מקרה של התעללות, או אפילו יחס לא מספיק, אכפתי ומכובד לחוסים ולקשישים אמור לזעזע כל אחד מאתנו.

יגאל גואטה: והאמת שרק כדי להמחיש, חסון, תאר לעצמך שהיו לוקחים אחד מאתנו, מכניסים אותו לאותו מעון, קושרים אותו למיטה, כמו שראינו שחלק מהקשישים קשורים, ולא מרביצים לו ולא סוטרים לו ולא מתעללים בו – רק עושים לו ככה כל השבוע.

יגאל גואטה: הוא קשור, הוא לא יכול לעשות כלום, חסר ישע.

יגאל גואטה: נורא ואיום.

יגאל גואטה: אז רק להמחשה.

יגאל גואטה: תארו לעצמכם מה קורה לאדם שהוא קשור וסוטרים לו וצועקים עליו.

יגאל גואטה: זה באמת נורא ואיום.

יגאל גואטה: אני אומר את זה רק כדי לזעזע את עצמי.

יגאל גואטה: אומנם אני מוצא נחמה פורתא בכך שלא מעט מחברי כאן, בכנסת, מצאו לנכון לדבר דווקא על הנושא הזה, למרות הנושאים הנוספים הבוערים הקיימים במדינת ישראל, ואני מקווה שזה עדיין מעיד שחושינו לא קהו לגמרי, ויש בנו עדיין לב ורגישות למוחלשים והנדכאים שבינינו; אנחנו רק צריכים לתרגם את האכפתיות שלנו כחברי כנסת למעשים שיובילו למיגור התופעות השליליות האלה, כי בעצם לשם כך נשלחנו לבית הזה.

יגאל גואטה: אני רק אציין שכמובן התופעה הזאת אינה קיימת בכל המוסדות, וכולנו צריכים לציין את זה – ואני רואה שמציינים; ההפך הוא הנכון, ברוב המוסדות עושים עבודת קודש הכרוכה במסירות נפש.

יגאל גואטה: אני מכיר את העובדות מקרוב, יש לי אח שנמצא במוסד כזה בטבריה, מוסד שקוראים לו רמת טבריה, ואני רואה גם את המסירות וההשקעה, והניקיון, והצוות, והטיפול באותם בעלי מוגבלות, וזה באמת ראוי להערכה.

חיים כץ: ואז מגיע אחד ועושה נזק.

יגאל גואטה: נכון, אבל אחד זה יותר מדי.

חיים כץ: נכון.

יגאל גואטה: אחד זה יותר מדי.

יגאל גואטה: אסור שזה יקרה, בשום צורה.

יגאל גואטה: ולכן אני אומר: אנחנו צריכים לזעזע את עצמנו.

יגאל גואטה: אומנם זה נראה דבר מובן מאליו, אבל לצערי הרב, לא כל חברי הכנסת והממשלה מזדעזעים מספיק.

יגאל גואטה: לפני כשבועיים עלתה לוועדת השרים לחקיקה הצעת חוק שיזמתי, שבה הוצע לקבוע שבעלים או מנהל של מעון שאירעה בו התעללות, ואותו מנהל לא עשה מספיק כדי למנוע את התעללות, יושת עליו קנס כספי – מה לעשות, אנחנו הבנו שכשנוגעים לך בכיס, זה כואב, וכנראה זה מה שצריך לעשות.

יגאל גואטה: כמו ששר הפנים או משרד הפנים יכול להטיל חיוב אישי על בעל מוסד כזה, ששר הרווחה יטיל קנס כספי על בעל המוסד הזה.

יגאל גואטה: אני אומר לכם, אין לי ספק שרק בדרך זו זה ייפסק.

יגאל גואטה: לצערי הרב, הצעת החוק הזאת נתקלה בסירוב נחרץ של שרת המשפטים, יושבת-ראש ועדת השרים לחקיקה, בטענה שהיא אינה רוצה להשית אחריות פלילית על עובד ציבור.

יגאל גואטה: לא הבנתי איך זה קשור לאחריות פלילית, וצר לי שהשרה שקד, בניגוד לחברי, שהנושא נגע ללבם – אני מלמד עליה זכות, ואני מקווה מאוד שזה היה ליקוי מאורות רגעי, ובפעם הבאה, בעזרת השם, כשההצעה תעלה על שולחנה, אני מקווה בעוד שבועיים, היא תתמוך בה.

יגאל גואטה: עד אז, אדוני היושב-ראש, אבקש שהנושא יועבר לדיון בוועדת העבודה והרווחה, כדי שנמצא פתרון לכל הקשישים והחוסים חסרי הישע ונסיר את החרפה הזאת מעל ראשנו.

יגאל גואטה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: כבוד השר, בבקשה, תשיב בשם הממשלה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בכל פעם שאנחנו רואים, לצערי, עוד תוכנית, ותמיד זו אחת יותר מדי, על התעללות בחסרי ישע, לבי נחמץ.

חיים כץ: למה זה צריך לקרות?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים אמון על רווחתם הפיזית והנפשית של האוכלוסיות המוחלשות והנזקקות בישראל.

חיים כץ: המשרד מטפל בין היתר באוכלוסיות של אנשים עם מוגבלויות שונות ופועל וחותר לשיפור תפקודם ואיכות חייהם בכל תחומי החיים.

חיים כץ: הקולות שנשמעו בכתבה בטלוויזיה, של מדריכים שצועקים, מאיימים, פוגעים בכבודם של דיירי ההוסטל, הם מבחינתי פגיעה והתעללות בחסרי ישע, המנוגדות לחלוטין לנורמות המקובלות גם במשרד וגם בחברה הישראלית.

חיים כץ: בכתבה יש קולות המעידים על אלימות מילולית נגד חסרי ישע, ולכן, כבר בחודש אפריל, לאחר שנודע לנו על חשדות להתעללות, דאגנו להגיש תלונה במשטרה, שעל בסיסה נפתחה חקירה.

חיים כץ: כל עובד שקולו נשמע בכתבה כשהוא מתנהג בצורה פוגענית הושעה מיידית מעבודתו עד גמר החקירה – ואני מקווה שהחקירה תמצה את עצמה מהר, כי אין לנו שום כוונה לפגוע, חלילה, בעובד שלא התנהג כך.

חיים כץ: שהמשטרה תעשה חקירתה, כי התהליך זה העונש.

חיים כץ: וננקטו צעדים מיידיים לשינוי ושיפור ההתנהלות של המדריכים והעובדים בהוסטל.

חיים כץ: מכון פוירשטיין, המפעיל את ההוסטל, הוא גוף מקצועי בעל שם ידוע בארץ ובעולם, הפועל על פי שיטתו של פרופ' ראובן פוירשטיין, זכרו לברכה, שזכה לפרס ישראל על שיטת הטיפול הייחודית שלו באנשים עם מוגבלות ועל הקמת המכון, שהוא עמד בראשו עד לפטירתו לפני שלוש שנים.

חיים כץ: לשיטתו הוכחות מחקריות להצלחה בקידום אנשים עם מוגבלות, והוא נודע ביחסו ובמורשתו, המכבדת כל אדם עם מוגבלות.

חיים כץ: בפגישה שזומנו אליה מנהלי המכון לאחר האירוע, הם הביעו זעזוע ממה שנראה ונשמע בכתבה, והופתעו מאוד מאותם מדריכים שקולם נשמע בה, משום שמדובר במדריכים ותיקים, מקצועיים, שאיש מהמנהלים ואנשי המקצוע במכון לא שמע אותם בעבר מתייחסים בצורה משפילה כזאת אל אנשים עם מוגבלות.

חיים כץ: אז זו התשובה שלך: לא שמעתי, לא ידעתי; אני אשית עליך קנס – ואללה, אם הייתי יודע, לא הייתי נותן לעובד הזה לעבוד.

חיים כץ: כי אנחנו מאמינים בעבודת הצדקה שעשה פוירשטיין.

חיים כץ: אז להשית עליו קנס – בסדר – – –

יגאל גואטה: הצעת החוק שלי אומרת:

יגאל גואטה: רק אם הוא ידע ולא עשה כלום.

חיים כץ: אם הוא ידע ולא עשה כלום, זה לא במקרה דנן.

חיים כץ: במפגש שנערך בשבוע שעבר עם ההורים, מרבית ההורים, ויש רבים מהם שנמצאים שם כמעט בכל יום, אמרו שהם מעולם לא שמעו את המדריכים צועקים בצורה כזאת, ואף הביעו הערכה רבה לרמת הטיפול במסגרת.

חיים כץ: אותם הורים שיקיריהם נמצאים שם.

חיים כץ: חשוב לציין כי ההורים אמרו שילדיהם התקדמו מאוד במיצוי הפוטנציאל שלהם מאז נכנסנו להוסטל, וניכר שהטיפול המקצועי לקידומם של הדיירים הוא טוב.

חיים כץ: מכון פוירשטיין קיבל על עצמו את האחריות לטיפול במדריכים ולשינוי בדרכי ההתנהלות של ההוסטל.

חיים כץ: עם זה, אנחנו נמשיך ונעקוב בצורה אינטנסיבית אחר הנעשה בהוסטל, ואם נגיע למסקנה שמכון פוירשטיין איננו יכול לנהל אותו בדרך המיטבית והמכבדת ביותר, ולפעול לשיפור משמעותי – אני מקווה שלא נגיע לשם – אם נצטרך, גם נסגור.

חיים כץ: למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מאות מעונות, הוסטלים ומערכי דיור, שגרים בהם יותר מ-15,500 אנשים עם מוגבלות בגילים שונים, מרביתם מבוגרים.

חיים כץ: את הבתים האלה מפעילים עמותות, גופים פרטיים וגם ממשלתיים – 11 מעונות ממשלתיים.

חיים כץ: במשרד יש מפקחים שעוסקים בבקרה ובפיקוח על המעונות, במטרה להבטיח שהמסגרות פועלות על פי סטנדרטים ומעניקות איכות חיים ורווחה לאנשים שגרים בהן.

חיים כץ: אדוני השר, כמה – – –

חיים כץ: אני חייב להגיד לך, משרד הרווחה קונה שירותים בכ-5 מיליארד.

חיים כץ: מערך הפיקוח – אין שם מתודולוגיות של פיקוח.

חיים כץ: בימים אלה אנחנו משלימים סמנכ"לייה לפיקוח, עם מתודולוגיה – כל אחד יבוא ויבדוק מה שהוא צריך לבדוק.

חיים כץ: זה לא פשוט, בנציבות, לעשות את זה, כי אנחנו רוצים לתגמל את המפקחים, ואנחנו רוצים שיעשו את עבודתם כמו שצריך, כי אני רוצה לקבל תמורה עבור הכסף שאני משלם.

חיים כץ: אני לא בטוח, היום שאני מקבל תמורה נאותה עבור הכסף שאני משלם, והכסף הזה קונה צדקה, והכסף הזה קונה חסד, והכסף הזה קונה עזרה לכל נזקק ונזקק, וכל שקל שלא מנוצל חוזר לאוצר.

חיים כץ: ואני לא רוצה להחזיר כספים לאוצר, כי כל כסף כזה, כל שקל כזה, הולך לנזקק, ואנחנו צריכים לדאוג שהעמותות גם ירוויחו – גם העמותות וגם הממשלתיים – גם ירוויחו וגם ייתנו שירות נאות ומכובד, וישמרו על כבודם של השוהים.

חיים כץ: ואנחנו נעשה כמיטב יכולתנו למגר את התופעה הבזויה של פגיעה באנשים חסרי ישע.

חיים כץ: אני מודה לכם על ההצעה לסדר-היום הזאת, ומה שמבקשים – אני בעד, אני תומך.

חיים כץ: אתם רוצים להעביר את זה לאן שאתם רוצים – אני תומך.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

נורית קורן: רגע, אדוני – – –

חיים כץ: תודה רבה לכם על שהבאתם את זה שוב לדיון ציבורי, ומה שאתם מבקשים – אני תומך.

חיים כץ: מה אתם מבקשים?

מאיר כהן: הציעו בוועדת הרווחה.

נורית קורן: ועדה.

איציק שמולי: לוועדה.

קריאות: – – –

חיים כץ: אני תומך בדיון נוסף בוועדת העבודה והרווחה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

חיים כץ: תודה רבה.

מאיר כהן: אנחנו נעבור להצבעה.

נורית קורן: כמה מפקחים יש – – –

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה, להעביר לוועדת העבודה והרווחה את ההצעה לסדר-היום.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: שמונה בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

מאיר כהן: המשך דיון בהצעה לסדר-היום בוועדת העבודה והרווחה.

מאיר כהן: התוכנית להרחבת מתחם בתי-הזיקוק בחיפה והסכנה לציבור

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הבאה, האחרונה – הצעות לסדר-היום מס' 7179 ו-7190, בנושא: התוכנית להרחבת מתחם בתי-הזיקוק בחיפה והסכנה לציבור.

מאיר כהן: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, וישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

מאיר כהן: יעלה כבודו.

חיים כץ: אני שר תורן.

יצחק כהן: – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני סגן השר – מיציתי.

משה גפני: אני ביקשתי להעלות בהצעה דחופה לסדר-היום את הנושא הזה של – – –

חיים כץ: עכשיו אחמד טיבי יפתיע אותך.

חיים כץ: הוא רשום אחריך, אבל תראה איך הוא ייכנס לאולם.

משה גפני: לא, אבל הוא נמחק.

מאיר כהן: לא, הוא הודיע שהוא – – –

משה גפני: הוא הודיע שלא.

מאיר כהן: הוא הודיע שהוא לא מגיע.

חיים כץ: אז הוא לא יפתיע אותך.

משה גפני: הנושא הוא כפי שנמסר – שניתן אישור על ידי עיריית חיפה להרחבת בתי-הזיקוק במפרץ חיפה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מבקש לומר בקצרה את כל מה שהיה בעניין הזה.

משה גפני: אני הייתי יושב-ראש ועדת הפנים לפני 12 שנה ודיברתי אז על מכל האמוניה, שהוא מכל מסוכן.

משה גפני: העירייה, כפי שכולנו יודעים – אתה, אדוני היושב-ראש, גם היית ראש עיר – העירייה היא הנותנת את האישור – אישור עסק, כל דבר.

משה גפני: כדי להפעיל מקום במקום מוניציפלי צריך אישור.

מאיר כהן: על פיה יישק דבר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: הייתי יותר צעיר מהיום, הייתי יושב-ראש ועדת הפנים, ועל פיה יישק דבר, בדיוק כמו שאמרת.

משה גפני: והעירייה נתנה גיבוי לעניין הזה.

משה גפני: עכשיו, נהייתה סערת עולם – בצדק – נגד מכל האמוניה.

משה גפני: יצא יונה יהב, ראש עיריית חיפה, שהוא מתנגד, ובאמת הוא הולך לבית-המשפט וכל מה שנלווה לעניין, כשהוא ראה שהוא מתקרב לבחירות, והוא הצטרף – – –

חיים כץ: זה נוגע לבחירות?

משה גפני: זה נוגע לבחירות.

משה גפני: אני תכף אגיד.

משה גפני: הוא הצטרף לקהל המוחים, ואפילו ראיתי הודעה נגדי שאני קיימתי על זה דיון בוועדת הכספים כשעסקנו בתעשייה.

משה גפני: אני כמובן לא החלטתי בעניין הזה שום דבר, אבל הוא אמר את מה שאמר.

משה גפני: כאן היה ויכוח שהוא ויכוח שאפשר להתווכח עליו.

משה גפני: אני יודע בוודאות שזה נוגע לבחירות, והוא באמת לא היה בעניין הזה, העירייה נתנה לזה גיבוי, אבל נניח לעניין הזה.

משה גפני: מפרץ חיפה הוא מקום מסוכן מאוד מבחינת הרעלים שיש שם, מה שבא לידי ביטוי בזיהום האוויר, שהוא חמור מאוד.

משה גפני: מכל האמוניה לא מזהם את האוויר שם, או מזהם מעט.

משה גפני: מכל האמוניה הוא מקום מסוכן בגלל שהוא מכל אמוניה.

משה גפני: מה שמזהם את האוויר במפרץ חיפה וגורם למחלות וגורם לנזקים עצומים לתושבי המפרץ והסביבה זה בתי-הזיקוק.

משה גפני: הם מזהמים.

חיים כץ: בז"ן.

משה גפני: בז"ן.

משה גפני: הם מזהמים.

משה גפני: יכול לבוא ראש העיר ולהגיד: אני נגד מכל האמוניה, אני שומר על בריאותם של תושבי חיפה.

משה גפני: הנה, על סדר-היום עכשיו, הוא הולך להרחיב את בתי הזיקוק, הוא הולך לזהם את האוויר המזוהם גם ככה, שהוא אשם בזה.

משה גפני: מי שאשם בזיהום מפרץ חיפה זה יונה יהב.

משה גפני: מה זה, הוא נותן עכשיו אישור להרחבת בתי-הזיקוק?

חיים כץ: יש לך מועמד נגדו בבחירות – – –

משה גפני: לא, אני לא מדבר פוליטיקה בכלל, אני מדבר על המציאות.

יצחק כהן: – – –

משה גפני: מקצועית.

חיים כץ: אז למה פתחת – – –

יצחק כהן: פה פוליטיקה?

יצחק כהן: מה פתאום.

חיים כץ: למה פתחת ואמרת – – –

משה גפני: לא.

משה גפני: מכל האמוניה זה פוליטיקה.

חיים כץ: אה.

משה גפני: לא.

חיים כץ: וזיהום האוויר זה לא.

משה גפני: זיהום האוויר, מה שיוצא מבתי-הזיקוק, זה לא פוליטיקה; זה בריאות, זה סכנת נפשות, ומי שאשם בזה זה יונה יהב.

משה גפני: באמת, שיבוא מישהו ויגיד שאני טועה.

משה גפני: אני מודיע שאני אעמוד כאן על הדוכן ואני אגיד: טעיתי ואני מבקש סליחה.

משה גפני: אני אגיד את זה.

משה גפני: עכשיו, למה באמת הוא מרחיב את בתי-הזיקוק?

משה גפני: מה זה כל כך אכפת לו?

מאיר כהן: אדוני, אני אתן לך עוד חצי דקה.

מאיר כהן: בבקשה.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: למה באמת הוא מרחיב?

משה גפני: מה, הוא הרי יודע שהוא מזהם, והוא צריך ללכת לבחירות והכול.

משה גפני: הוא פשוט קיבל כסף.

משה גפני: הוא קיבל כסף בשביל פרויקטים שמאוד מעניינים אותו, יכול להיות אפילו שהם חשובים.

משה גפני: הוא קיבל כסף מהאחים עופר, מבעלי בתי-הזיקוק, והוא מכר, יונה יהב, את בריאותם של תושבי מפרץ חיפה תמורת כסף.

משה גפני: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב סגן השר.

חיים כץ: אתה לא חייב.

חיים כץ: הוא חייב?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: הוא רשאי.

מאיר כהן: הממשלה רשאית.

חיים כץ: אתה לא חייב אם אתה לא רוצה.

משה גפני: לא.

משה גפני: מן הראוי לענות.

יצחק כהן: לא, אחרי כאלה דברים קשים.

יצחק כהן: מה, הוא עוד יתבע אותך על הוצאת דיבה, מוישה.

חיים כץ: ומה אתה מבקש?

משה גפני: צריך לדון בזה, האם באמת זה המצב במפרץ חיפה – – –

חיים כץ: לדון איפה?

חיים כץ: במליאה?

יצחק כהן: כבוד השר, כבוד השר, אני אסביר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן המזכירה, חברי משה גפני, כבוד השר חיים כץ, קהל נכבד, הצעה דחופה של חברי משה גפני בעניין התוכנית להרחבת מתחם בתי-הזיקוק בחיפה והסכנה לציבור.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, התוכנית באה להסדיר סטטוטורית את מתחם בז"ן, תוך קביעת ייעודי קרקע לתעשייה, עם הנחיות מיוחדות והגדרת זכויות בנייה, ותוך קביעת הנחיות להגנה על הסביבה וצמצום סיכונים.

יצחק כהן: מדובר בהסדרה תכנונית ראשונה של המתחם מאז הקמת המפעלים בשנות – מתי הקימו את המפעל הזה?

משה גפני: בשנות ה-30, ה-40.

יצחק כהן: יפה.

יצחק כהן: ה-30, ה-40.

יצחק כהן: אני חושב שיונה יהב לא היה אז ראש העיר.

משה גפני: מה?

יצחק כהן: בשנות ה-30 הוא לא היה ראש העיר.

משה גפני: אבל – – – היה עכשיו עשר שנים – – –

יצחק כהן: בשנות ה-30 הוא אולי היה פתק בכותל אבל ראש העיר הוא לא היה.

קריאה: אבא חושי.

משה גפני: – – –

חיים כץ: היה חבר כנסת.

יצחק כהן: בשנות ה-30?

חיים כץ: אה, לא, אבל הוא היה – – –

משה גפני: לא, הוא לא היה – – –

יצחק כהן: בשנות ה-30 הוא גם לא היה פתק בכותל.

משה גפני: סגן השר, הוא לא היה ראש עיר כשהקימו את בתי-הזיקוק.

משה גפני: זה – – –

יצחק כהן: על כל פנים, מאז הקמת המפעלים בשנות ה-30 וה-40 – התואמת את מדיניות התכנון הארצית והמחוזית לאזור מפרץ חיפה.

יצחק כהן: התוכנית נדונה בישיבת המועצה הארצית ביום 6 ביוני 2017, לאחר שוועדת המשנה לעררים של המועצה הארצית דנה בעררים שהוגשו על החלטת הוועדה המחוזית והחליטה, ביום 11 ביולי 2016, לאשר את התוכנית.

יצחק כהן: הדיון במועצה הארצית התקיים בשל העובדה שהוצגו נסיבות חדשות שעשויות היו להשפיע על קבלת החלטה בעניינה של התוכנית ואשר לא היו בפני ועדת המשנה לעררים בעת קבלת החלטתה, ובכלל זה חריגות לכאורה מהיתרי הפליטה בשנים 2012–2014 וב-2016, ובנוסף, קיום הליכי שימוע לבז"ן, החלטת עיריית חיפה בדבר צו הפסקה מינהלי – עיריית חיפה הוציאה צו הפסקה מינהלי, מוישה.

יצחק כהן: העירייה הוציאה צו הפסקת עבודה מינהלי.

משה גפני: מה, אתה רוצה לשכנע אותי?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: עובדות.

יצחק כהן: אני מציג עובדות.

משה גפני: עובדות?

משה גפני: מכל האמוניה – – –

יצחק כהן: המועצה הארצית – – –

משה גפני: למה הוא לא עשה את זה עם מכל האמוניה – – – אישורים.

משה גפני: מה הוא הלך לבג"ץ?

יצחק כהן: מוישה, מוישה, מוישה.

יצחק כהן: המועצה הארצית – –

משה גפני: בסדר – – –

יצחק כהן: – – בישיבתה כאמור, החליטה על צמצום תוספת המתקנים והמבנים במתחם בז"ן ביחס להחלטה שנקבעה על ידי ועדת המשנה לעררים.

יצחק כהן: אתה עוקב אחרי מה שאני אומר?

משה גפני: שומע כל מילה.

יצחק כהן: יפה.

יצחק כהן: בעוד ועדת המשנה לעררים, אדוני היושב-ראש, קבעה כי תתאפשר תוספת שטחי בנייה למבנים הקיימים בהיקף של 20% בלבד משטחי הבנייה הקיימים, וכן תוספת תכסית של 20% להקמת מתקנים, החליטה המועצה הארצית לצמצם את תוספת התכסית למתקני הייצור או הזיקוק ל-5% מתכסית המתקנים הקיימת, על מנת לאפשר לבז"ן המשך פעילות תוך עמידה בדרישות המשרד להגנת הסביבה, ללא הגדלת היקף הפליטות במתחם, ובאישור הוועדה המחוזית.

יצחק כהן: בנוגע לתוספת מבנים שהשפעתם – – –

חיים כץ: – – – עכשיו.

משה גפני: לא.

משה גפני: היושב-ראש אמר נכון – – –

חיים כץ: חלק הוא לוחש וחלק הוא – – –

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: מה לחשתי, אחי?

יצחק כהן: מה, איזה קטע פספסת?

חיים כץ: תחזור חזרה, בחייאת דינכ.

יצחק כהן: על מה, איזה?

חיים כץ: על הכול, מההתחלה.

יצחק כהן: יש לך זמן, אדוני היושב-ראש?

מאיר כהן: לא, לא.

יצחק כהן: אין לך זמן.

מאיר כהן: תמשיך, בבקשה.

מאיר כהן: לך יש זמן?

חיים כץ: – – –

יצחק כהן: אמרתי שוב: בעוד ועדת המשנה לעררים קבעה כי תתאפשר תוספת שטחי בנייה למבנים הקיימים בהיקף של 20% בלבד משטחי הבניה הקיימים, וכן תוספת תכסית של 20% להקמת מתקנים, החליטה בכל זאת המועצה הארצית לצמצם את תוספת התכסית למתקני הייצור או הזיקוק ל-%5 בלבד – –

משה גפני: אין בעיה.

יצחק כהן: נו?

משה גפני: אז אין בעיה.

יצחק כהן: חכה, עוד לא גמרתי.

יצחק כהן: – – על מנת לאפשר לבז"ן המשך פעילות תוך עמידה בדרישות המשרד להגנת הסביבה – אלקין, איפה השר אלקין?

יצחק כהן: – ללא הגדלת היקף הפליטות במתחם, ובאישור הוועדה המחוזית.

יצחק כהן: אדוני השר, בנוגע לתוספת מבנים שהשפעתם על תהליך הייצור והשפעתם הסביבתית זניחה, אם קיימת בכלל, החליטה המועצה הארצית כי התוספת בזכויות הבנייה תעמוד על 5% בלבד מהזכויות הקיימות, שהיו 20%.

יצחק כהן: התוכנית קובעת בהוראותיה כי לא תותר הקמת מתקן המייצר תוספת פליטות וכי ככלל יש לפעול לצמצום הפליטות.

יצחק כהן: לשם כך נקבעו בתוכנית מנגנונים ראויים ומחמירים אשר יש בהם כדי לאפשר מעקב ובקרה אחר ההיבטים הסביבתיים והבריאותיים.

יצחק כהן: עכשיו אני אפתיע אותך: התוכנית קודמה ואושרה בתיאום ובתמיכה של המשרד להגנת הסביבה – ומשרד הבריאות.

משה גפני: מה ההפתעה עכשיו?

יצחק כהן: הרב ליצמן.

יצחק כהן: אתה לא תוקף את הרב ליצמן.

חיים כץ: הרב ליצמן היה בחתונה אתמול.

חיים כץ: אנחנו מאחלים לו מזל טוב.

חיים כץ: התחתנו אצלו.

חיים כץ: הוא לא היה כשאישרו.

יצחק כהן: אתמול.

חיים כץ: כן, אתמול הוא היה.

יצחק כהן: זה אושר מזמן.

יצחק כהן: מוסדות התכנון שדנו בתוכנית שוכנעו כי התוכנית נותנת מענה נאות ומספק על כלל ההיבטים הנוגעים לבריאות הציבור ואיכות הסביבה.

יצחק כהן: המועצה הארצית עמדה על האינטרס הציבורי באישור התוכנית, הן לצורך הסדרת המצב הקיים והן על מנת לאפשר את המשך פעילות המתחם והתחדשותו, והכול תוך התייחסות קפדנית ומחמירה לנושאים הסביבתיים והבריאותיים.

יצחק כהן: עד כאן דבר הממשלה.

מאיר כהן: סגן השר נשמע כמו קריין.

מאיר כהן: עכשיו נעבור לטמפרטורות.

יצחק כהן: אני חושב – אם אתה רוצה לתת לי ללבן את זה, בוא נעביר את זה לוועדה.

יצחק כהן: איזו ועדה?

משה גפני: הכספים?

יצחק כהן: איזו ועדה?

משה גפני: הכספים.

יצחק כהן: לא, זה מגרש ביתי.

קריאה: הפנים והגנת הסביבה.

יצחק כהן: הגנת הסביבה.

יצחק כהן: ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק כהן: מי זה?

יצחק כהן: דודי אמסלם.

יצחק כהן: אתה לא יכול להגיד כספים.

יצחק כהן: כספים זה מגרש ביתי.

יצחק כהן: דודי אמסלם?

חיים כץ: אתה לא מאמין ביושרו?

משה גפני: מאמין.

משה גפני: לא רוצה שיתקפו אותו, חס ושלום.

משה גפני: אני שומר עליו.

מאיר כהן: תודה רבה לסגן השר.

מאיר כהן: אם כן – – –

משה גפני: אתה תשמע את תושבי חיפה, מה הם אומרים על מה שהקראת כאן.

יצחק כהן: אני עומד מאחורי כל מילה.

משה גפני: כן – – – בעיה – – – הכול בסדר.

יצחק כהן: אז ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

חיים כץ: קודם כול, מה שאמר סגן השר – הוא דובר אמת.

חיים כץ: הוא עומד מאחורי כל מילה – – –

מאיר כהן: אנחנו צריכים להצביע על כך שהמשך הדיון יהיה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

משה גפני: אני מציע שנעביר לוועדת הכנסת, ובוועדת הכנסת יחליטו לאיזו ועדה.

מאיר כהן: אתה מתעקש על ועדת הכספים?

מאיר כהן: אם כך, נצביע על העברה לוועדת הכנסת.

יצחק כהן: ועדת הסביבה.

יצחק כהן: לא.

משה גפני: לא, ועדת הכנסת.

משה גפני: שישבו חברי הוועדה – – –

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: ארבעה בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: ההצעה לסדר-היום תעבור לדיון בוועדת הכנסת, ושם יוחלט באיזו ועדה – – –

משה גפני: ושם יחליטו.

מאיר כהן: להחלטה, ודאי.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, אם ירצה השם, כ"ה בסיוון התשע"ז, 19 ביוני 2017, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.