ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 238, 2017-06-07 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ג בסיוון תשע"ז, 7 ביוני 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הודעת שר החינוך, חבר הכנסת נפתלי בנט, על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עליזה לביא, מירב בן ארי, אראל מרגלית ועודד פורר בנושא: ירידה במספר הלומדים לתואר הראשון; הודעת שר החינוך, חבר הכנסת נפתלי בנט, על מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, בצלאל סמוטריץ, ענת ברקו, מיכאל מלכיאלי ואלי כהן בנושא: הטרדות מיניות ביישובים מעורבים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחה הודעת שר הבריאות, חבר הכנסת יעקב ליצמן, על מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכסת מירב בן ארי, עליזה לביא, רויטל סויד, אחמד טיבי, מיכל רוזין ואורן אסף חזן בנושא: מצוקת הרופאים המתמחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת חיים כץ, לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 343, מאת חבר הכנסת יגאל גואטה.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: המלצות הצוות לבחינת תקצוב המקלטים לנשים מוכות.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע שאם חברי הכנסת נחמן שי ועבדאללה אבו מערוף יהיו באולם, הם יקבלו זכות לשאלה נוספת, כי הגישו שאילתה בנושא דומה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת גואטה, גש למיקרופון וקרא את נוסח השאילתה.

יגאל גואטה: כבוד השר, 14 מקלטים לנשים מוכות ובהם 1,800 נשים וילדים מתקשים לשרוד, אף שמשרדך העלה את הסיוע להם.

יגאל גואטה: צוות שהוקם לפני שנה לבחינת הגדלת התקציב טרם הגיש המלצותיו.

יגאל גואטה: רצוני לשאול: 1.

יגאל גואטה: האם המצב ידוע? 2.

יגאל גואטה: אם כן – מתי תסתיים בדיקת הצוות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גואטה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מטפל בתופעת האלימות במשפחה על פני כלל הרצף, ממתן מענה בקהילה ועד למענה חוץ-ביתי, באמצעות מקלטים – גם, צריך להוסיף את המילה – גם באמצעות מקלטים לטיפול בנשים נפגעות אלימות וילדיהן, שנמצאים בקצהו של הרצף.

חיים כץ: היום, כמו שאמר השואל, יש 14 מקלטים, ובהם מטופלים כ-750 נשים ועוד כ-1,000 ילדים.

חיים כץ: המקלטים האלה מופעלים על ידי עמותות שזכו במכרזים על פי חוק.

חיים כץ: בשנים האחרונות אנחנו עדים לשינויים במאפייני האוכלוסייה – נשים וילדיהן – המופנים להגנה וטיפול במקלטים.

חיים כץ: קיימת מורכבות רבה יותר של הצרכים הקיימים ושל סל השירותים הנדרש כמענה לצרכים אלו.

חיים כץ: בימים אלו נעשית עבודת מטה יסודית לבחינת התעריף הנוכחי והלימתו את הצרכים המשתנים במקלטים – מהלך אשר עשוי לקחת כמה חודשים, ולכן אני לא יודע לתת לך תשובה מתי זה יסתיים; אני לא יודע להגיד לך אם בעוד חודש או בעוד חודשיים.

חיים כץ: עם זה, בימים אלו המשרד מקדם סל תמיכה לנשים שיצאו ממקלט לנשים מוכות, סל שיכלול, בין היתר, סבסוד הכשרה מקצועית וליווי תעסוקתי, ליווי פרטני על ידי עובד סוציאלי ועוד כיוצא בזה, נוסף על המענק הניתן כיום מכוח החוק.

חיים כץ: אני לא יודע לתת לך תשובה, אבל עובדים על זה.

חיים כץ: אני לא אגיד לך חודש – ואחר כך תגיד לי "טעית" – או חודשיים.

חיים כץ: זה בפיקוח, עובדים על זה, ואני מקווה שבעתיד הקרוב נביא לך תוצאה.

מרב מיכאלי: לי יש שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: אין שאלה נוספת לחבר הכנסת גואטה, אבל יש שאלה נוספת לחבר הכנסת נחמן שי, וגם לחבר הכנסת אורי מקלב.

מרב מיכאלי: גם לי, לא ראית אותי?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אבל נחמן שי היה רשום מראש, ומקלב כבר נרשם.

יולי יואל אדלשטיין: אבל את יודעת מה?

יולי יואל אדלשטיין: תקבלי שאלה שלישית.

מרב מיכאלי: אדוני, אתה לארג'.

יולי יואל אדלשטיין: על חשבון הברון.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: תודה, אדוני השר, כרגע אני מבין שהתקציב שהמשרד מקצה הוא רק שני שלישים מהעלות של שהייה של אישה במקלטים האלה.

נחמן שי: זה חמור, זו חרפה, אני לא יודע באיזה מילה לנקוט, שבעצם שולחת אותן לאסוף כספים ממקורות חיצוניים.

נחמן שי: אני יודע שהחברה הישראלית היא נדבנית במידה כזאת או אחרת, אבל באמת אי-אפשר להשתית שירות חברתי כל כך חשוב על תרומות כאלה.

נחמן שי: גם התקצוב – האם הוא מביא בחשבון שיש נשים עם ילדים, בלי ילדים?

נחמן שי: זה גם משנה כמובן את העלויות.

נחמן שי: בקיצור, האם אתה מתכוון להגדיל את התקציב שמיועד לנושא הזה?

נחמן שי: אני יודע שיש לך הרבה מאוד נושאים על ראשך, אתמול דיברנו על זה, אבל מה לעשות, זה המקצוע שבחרת לעסוק בו כרגע.

חיים כץ: לא המקצוע, המשרד.

נחמן שי: המקצוע אני מכיר, אבל המשרד שבחרת לעסוק בו, ובאמת השמיכה קצרה, אבל פה אנחנו נוגעים בתחום שהוא חיוני, והוא גם בנפשן של הנשים האלה, שאנחנו יודעים שהמקלט הזה שומר עליהן ועל בני משפחותיהם, ולפעמים מציל את חייהם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי, ואז השר ישיב לכולם.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, בימים אלה הסתיימה ההרשמה למעונות ולמשפחתונים.

אורי מקלב: ההורים מחכים לתשובות.

אורי מקלב: במציאות הקיימת כיום כל אישה שנייה תקבל תשובה שלילית, ויש מקומות שלא רק כל אישה שנייה, אלא על כל אישה אחת שתקבל תשובה חיובית, שתי נשים יקבלו תשובה שלילית.

אורי מקלב: ההשקעה שלכם מאז נכנסת לנושא המעונות באמת מורגשת בשטח, אבל מעונות זה תהליך ארוך מאוד, ואין הקומץ משביע את הארי.

אורי מקלב: משפחתונים זה דבר שהוא ישים מיידית; יש – אני יכול להגיד – אלפי בעלות משפחתון שהוכשרו לכך וגם אושרו המקומות שלהן להפעיל את המשפחתון באופן מיידי.

אורי מקלב: הבעיה היא תקציבית.

אורי מקלב: התקציב הוא לא כל כך גדול, הוא לא כמו המיליונים שעולה להקים מעונות.

אורי מקלב: משפחתון זה מסגרת אלטרנטיבית טובה, הרבה פעמים גם טובה מאוד.

אורי מקלב: מה שקורה, היום לנשים קשה מאוד להתמודד עם חוסר מסגרות לילדים בזמן שהן רוצות לצאת לעבודה, ויוצאות לעבודה.

אורי מקלב: האלטרנטיבה היא מקומות פרטיים, שהם מאוד מאוד יקרים, וגם לא נותנים את המענה האיכותי, החינוכי, שנותנים המשפחתונים והמעונות של משרד הרווחה שברשותך.

אורי מקלב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

חיים כץ: זה לא אותו נושא, אבל אני אשמח לענות.

יולי יואל אדלשטיין: השר מכיר.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה נושא אחר, אתה יכול לבחור שלא לענות במקום.

חיים כץ: אני אשמח לענות.

חיים כץ: אשמח לענות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, במיוחד על הג'סטה.

מרב מיכאלי: אני דווקא בנושא המקורי.

מרב מיכאלי: אדוני השר, פורסם לאחרונה שתקציב שדווקא לא נמצא באחריות משרדך, אלא באחריות המשרד לביטחון פנים, אבל תקציב אדיר של רבע מיליארד שקל לחמש שנים, שנועד לטפל בדיוק בתופעה הזאת, של אלימות של גברים כלפי הנשים, הילדות והילדים שלהם, לא ממומש.

מרב מיכאלי: שאל חברי חבר הכנסת גואטה מתי יהיו התוצאות של הוועדה במשרד שלך, אבל יש ועדה שכבר ישבה, וכבר הגישה המלצות, וההמלצות הן להקים בראש ובראשונה מרכזי שיקום לגברים אלימים, בשביל לנסות שיהיו לנו פחות נשים מוכות וילדות וילדים נפגעי אלימות להתמודד אתם.

מרב מיכאלי: שאלתי אליך – קודם כול צריך להגיד שהפרסום היה שהתקציב הזה איננו – – –

חיים כץ: פרסום איפה?

מרב מיכאלי: לדעתי בעיתון הארץ, אנחנו נשלח לך את כל הפרטים.

מרב מיכאלי: אני יודעת שהתקשורת חשודה בזה, אבל כמו שאמרתי, לא משרדך הוא זה, אבל בכל זאת זה נושא שגם למשרדך יש נגיעה משמעותית מאוד בו.

מרב מיכאלי: לפי הפרסום, הדוח הזה איננו מיושם כלל וכלל, והתקציב איננו מנוצל.

מרב מיכאלי: והחשיבות, באמת, החשיבות בסוויץ' הזה, המחשבתי, שאנחנו חייבות וחייבים לעשות, ולעבור להשקיע כספים בשיקום הגברים האלימים, כדי שבאמת הפגיעה תלך ותצטמצם.

מרב מיכאלי: שאלתי: האם יש למשרד הרווחה דרך, אולי לעשות איזשהו שיתוף פעולה עם המשרד לביטחון פנים, כדי לקדם את הסוגיה הזאת, במיוחד כשהתקציב, על פניו, כבר נמצא?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אני אשיב גם לחבר הכנסת נחמן שי וגם לחברת הכנסת מרב מיכאלי בעניין התקציב.

חיים כץ: אז מה לעשות, במלחמה על התקציב אנחנו יודעים להביא את מה שיש לנו, ואנחנו צריכים את התקציב הזה לקחת ולראות – קודם כול אנחנו צריכים לנצל אותו, כי כל מה שאנחנו לא מנצלים חוזר לאוצר.

מרב מיכאלי: זה מה שאני אומרת לך.

חיים כץ: ואללה, שמעתי את שאלתך בקשב רב, וכל מה שאנחנו לא מנצלים חוזר לאוצר.

חיים כץ: אמר חבר הכנסת נחמן שי שהשמיכה קצרה, ואנחנו צריכים לבדוק – לצערי, כי אני לא מקבל את כל מה שאני צריך ואת כל מה שאני מבקש – איפה הנצילות על כל שקל יותר גבוהה, איפה אני מציל יותר, איפה אני מקבל יותר תמורה לשקל, ואני יודע שבאזורים אחרים משלמים מחיר כי אין לי מספיק כסף.

חיים כץ: יחד עם זה, יש שיתוף פעולה עם המשרד לביטחון פנים, נקבעו גם פגישות, אני מקווה שנביא תוצאות, אבל יש בעיית תקציב.

חיים כץ: יש, כמו שאמרתי לגואטה, ועדה שעובדת, אני מקווה שהיא תסיים את עבודתה ונראה איפה אנחנו חיים.

מרב מיכאלי: אז כאמור – – – על פניו יש 250 מיליון שקל שאדוני יכול לעזור – – –

חיים כץ: שמעתי.

חיים כץ: שמעתי.

חיים כץ: אני לא אתן לך תשובות שהן לא מבוססות – – –

מרב מיכאלי: מאה אחוז.

חיים כץ: לא אתן לך תשובות שהן לא מבוססות ואחר כך תבואי ותגידי לי: תשמע.

חיים כץ: אבל בואי תשמעי על המעונות.

חיים כץ: שאל אורי מקלב, ואני עונה לך על נושא המעונות.

נחמן שי: מה יהיה עם התקציב?

חיים כץ: אנחנו חוזרים לתקציב.

נחמן שי: אוקיי.

חיים כץ: השנה היה תקציב דו-שנתי, 2018-2017.

חיים כץ: מאז שנכנסתי לתפקידי וקיבלתי את האחריות למעונות נוספו כ-12,000 מקומות.

חיים כץ: זה סדר הגודל שנוספו – 12,000 מקומות, זאת אומרת בערך 180 מעונות קיבלו סמלים שלא היו.

חיים כץ: 180 מעונות חדשים.

חיים כץ: פעם ראשונה – פעם ראשונה שבינואר 2017 קיבלו 108 הרשאות למעונות חדשים לשנת 2017.

חיים כץ: 108, שזה בערך עוד 8,000 מקומות, קיבלו הרשאות.

חיים כץ: בדרך כלל הם היו מקבלים את זה בנובמבר-דצמבר.

חיים כץ: ואז באתי לאוצר ואמרתי, תנו לי להגיש גם את ההרשאות של 2018, והם אמרו: אנחנו פוחדים, כי קצב הבנייה וקצב הלחץ שאתה עושה יכולים לגרום לנו בעיה בתזרים המזומנים.

חיים כץ: כי הם פוחדים מתזרים המזומנים.

חיים כץ: הם אמרו: בנינו תקציב הוצאה ב-2018, ב-2017, הגשת ב-2017, כבר כל הרשויות קיבלו את ההקצאות, אלה שעמדו בתנאים, ל-2017.

חיים כץ: עכשיו אני מקווה שבשבוע הבא, עוד שבוע, אני אתן מקדמה על חשבון 2018, לפריפריה.

חיים כץ: דרך אגב, כל היישובים החרדיים קיבלו את מה שהם ביקשו ב-2017.

חיים כץ: למען האמת, אני לא רואה שם גם דרישה.

חיים כץ: אני לא רואה דרישה בחרדי ל-2018, כי – אתה יודע איך החלוקה – היא בצורה מסודרת: 45% בכללי, 25% לערבים, 15% לחרדים ו-15% לפריפריה, והחלוקה היא קשיחה, אין זליגה של אחד מימין לשמאל.

חיים כץ: אין זליגה.

חיים כץ: ונכון שזה לא נוגע למשפחתונים.

חיים כץ: משפחתונים – אני חושב שאתה צריך לפנות קצת יותר ליושב-ראש ועדת הכספים.

חיים כץ: אתה צריך לפנות ליושב-ראש ועדת הכספים, כי יש בעיה במגזר החרדי עם המעונות.

חיים כץ: זה שטחים, צפיפות אוכלוסייה.

חיים כץ: יחד עם זה, הם בונים.

חיים כץ: לצערי, הייתי צריך להחזיר גם מעונות שהם ביקשו הרשאות והם לא בנו, אבל אני מקווה שעכשיו אנחנו במעקב צמוד וייבנו מעונות, אבל 12,000 מקומות חדשים ב-180 – 178–180 סמלים חדשים למעונות ניתנו בשמונת החודשים האחרונים.

נחמן שי: נוספו 12,000.

חיים כץ: מקומות.

נחמן שי: מקומות, זאת אומרת 12,000 נשים נוספות – – –

חיים כץ: כן.

אורי מקלב: במקום המגזר – – –

נחמן שי: נראה לי אוכלוסייה עצומה.

חיים כץ: נכון.

אורי מקלב: עדיין יש מחסור.

חיים כץ: נכון, 180 מעונות.

חיים כץ: כשאני נכנסתי לתפקיד – ואני מדבר על מעונות שהתחילו להיבנות ב-2014, מ-309 מעונות שהיו בתהליך – אני רוצה לספר לך איך העסק עבד; ראיתי שהיום קצר, אז בוא אני אספר לך קצת: כשקיבלתי את 2017 ו-2018 סיכמתי עם האוצר שכל מה שלא נבנה מ-309 מעונות, הכסף יחזור לאוצר.

חיים כץ: ואז אני מסתכל ואני רואה ש-23 מעונות הצליחו להיבנות.

חיים כץ: אני מצלצל לראש עיריית חיפה, יונה יהב, ואני אומר לו: תגיד לי, יש לך תשעה מעונות, למה לא בנית אותם?

חיים כץ: הוא כותב לי – מסתלבט עלי, שולח לי תמונות בווטסאפ ואומר: תראה, חמישה מהם עובדים.

חיים כץ: אני חוזר אליו ואומר לו: תפטר את גברת זאת וזאת, הוא שואל: למה שאני אפטר אותה?

חיים כץ: אמרתי לו: כי היא לא ביקשה את הכסף.

חיים כץ: אתה ביקשת ממני מעונות, קיבלת הרשאה, יש לך אבני דרך.

נחמן שי: הוא מממן את המעונות – – –

חיים כץ: הוא עשה אותם כאילו פרטיים.

חיים כץ: אמרתי לו: תגיד לי, אתה עושה צחוק?

חיים כץ: ביקשת הרשאה, המעונות, חמישה מהם עובדים.

חיים כץ: דרך אגב, שניים לקחנו לו, כי הוא לא עשה, אבל חמישה עובדים, שזה סדר גודל של 20 מיליון שקלים, הוא לא לקח את הכסף.

חיים כץ: הוא – אני לא רוצה, תשאל אותו אם אתה מכיר אותו – הוא צלצל, אמר לי: תשמע, אף פעם שר לא דיבר אתי והאיר את עיני.

חיים כץ: הם הפכו להיות מעונות ציבוריים.

חיים כץ: הוא קיבל את הכסף.

חיים כץ: הם לא ביקשו.

חיים כץ: ראשי ערים קיבלו – אחד-אחד ישבתי, דיברתי עם ראש עיר, ראש עיר – 180 סמלים, זה 180 שגמרו תהליך, אני אומר לך, לשנת 2017.

חיים כץ: בדרך כלל לשנת תקציב ההקצאות היו יוצאות באוקטובר-נובמבר, ובינואר קיבלו את ההרשאות.

חיים כץ: אני מקווה שהחלטת הממשלה בתוך שבוע תהיה הקצאות, מקדמה לפריפריה ל-2018, כי אם היו נותנים לי את 2018, עכשיו הייתי נותן את כל ההקצאות ל-2018, כי יש דרישות מלאות – יש דרישות מלאות, ומחשש שהם לא יעמדו ב-cash flow, בתזרים המזומנים שלהם, הם לא נותנים לי להוציא את ההקצאות.

חיים כץ: אני חושב שמקלב קיבל תשובה.

חיים כץ: בוא, צריך ללחוץ קצת על חברנו גפני בוועדת כספים, והוא צריך להיות יושב-ראש ועדת כספים ויושב-ראש ועד העובדים של המשפחתונים, ואז אנחנו נביא תוצאה.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת חיים כץ, על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להשיב על שאילתה דחופה מס' 349, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: האסון התחבורתי והתכנוני הצפוי בכפר סירקין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר-לב, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

עמר בר-לב: כבודו, הממשלה אישרה בניית 4,000 יחידות דיור נוספות בכפר סירקין, ואת העברת תכנון המתחם לידי ועדת תכנון למתחמים מועדפים, מה שנקרא ותמ"לים.

עמר בר-לב: רצוני לשאול: 1.

עמר בר-לב: מדוע הועבר הטיפול לוועדה, אף שההתנגדויות לפרויקט הן מהותיות ולא ביורוקרטיות?

עמר בר-לב: 2.

עמר בר-לב: מהי תוכנית הממשלה להתמודד עם שלל הבעיות בפרויקט?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שאילתה בנושא התכנון הצפוי בכפר סירקין.

יצחק כהן: לשאלה מס' 1: חבר הכנסת עמר בר-לב: מדובר על קרקע פנויה במרכז הארץ, אזור ביקוש.

יצחק כהן: באזור זה יש חשיבות רבה למציאת פתרונות דיור נוספים, כדי לספק מענה לביקושים הגבוהים למגורים במרכז הארץ.

יצחק כהן: עד כאן.

יצחק כהן: מבחינת החוק, אפשר לקדם את התוכנית בערוצי התכנון השונים, ולאחר בחינת האפשרויות נבחר הוותמ"ל כמסלול המתאים לקידום התוכנית.

יצחק כהן: נוסף על כך, התוכנית סותרת את תמ"מ 21/3, אשר לפיה מרבית שטח המתחם היא באזור חקלאי או נוף כפרי.

יצחק כהן: כדי להתגבר על מגבלות התמ"מ, יש צורך בהעברת התוכנית לוותמ"ל.

יצחק כהן: לשאלה מס' 2: מבחינה תחבורתית, התוכנית מספקת פתרון סטטוטורי – כביש עוקף עמישב.

יצחק כהן: הכביש מאפשר חיבור נוסף מדרום, של פתח תקווה וחטיבות קרקע נוספות, אשר מקודמות כיום מבחינה תכנונית לכבישים ראשיים, כגון כביש 6 וכביש 471.

יצחק כהן: נוסף על כך מקודמים בימים אלה פתרונות תחבורה בסביבת התוכנית, דוגמת הרחבת כביש 40, המקודמת במסגרת תמ"א 47, ומערכת הסעת המונים לתחנת הרכבת בסגולה, אשר ישפרו את המצב באזור.

יצחק כהן: אגב, כביש 40 והסעת ההמונים מקודמים במסגרת התוכנית לפינוי מחנה סירקין.

יצחק כהן: ככל שיתקדם התכנון, תספק התוכנית פתרונות לכלל החסמים והסוגיות שיעלו, דוגמת תחבורה, סביבה, מבני ציבור ראויים, שטחים ירוקים לרווחת הציבור, ביוב ועוד.

יצחק כהן: לא עובדים בטור – עובדים במקביל.

יצחק כהן: עד כאן.

יצחק כהן: אם יש לך שאילתה נוספת, אני אשמח.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת גם לחבר הכנסת יעקב אשר.

עמר בר-לב: אדוני סגן השר, ראשית, תודה רבה על התשובה.

עמר בר-לב: אין ספק שמצוקת הדיור במדינת ישראל, בוודאי במרכז הארץ, היא נושא מרכזי, שצריך לתת עליו תשובה.

עמר בר-לב: אני רק רוצה להזכיר ש-4,000 יחידות הדיור האלה הן נוסף על 12,000 יחידות דיור באזור מחנה סירקין, שאמורים לפנות אותו.

עמר בר-לב: אני בהחלט מברך על זה, אבל היום ידוע שפתח תקווה הפכה לפקק אחד גדול – כל התנועה מפתח תקווה, מראש העין, מהאזורים האלה – ולכן, הצורך המיידי הוא בפתרון בעיות תחבורה, למשל הרחבת הרכבת הקלה עד לאזור ההוא.

עמר בר-לב: אם אנשים ייסעו משם לסגולה, תהיה גם בעיה בין שם לבין סגולה, שזו אחת הבעיות העיקריות שכבר קיימות היום.

עמר בר-לב: הלוא אנשים שמגיעים מראש העין ונוסעים לתל אביב, חלקם הגדול עוברים דרך סגולה.

עמר בר-לב: לכן הבעיה היא בעיה קשה.

עמר בר-לב: זה נושא שהעליתי בוועדת הפנים לפני חצי שנה, עוד לפני שהיה ידוע על 4,000 היחידות הנוספות.

עמר בר-לב: לא הייתה התייחסות לזה.

עמר בר-לב: לכן – אני בהחלט מברך על הרחבת הבנייה במדינת ישראל, אבל זה חייב לבוא, הייתי אומר, בוודאי לא בטור, אפילו אולי בדירוג מקדים, שבעיות התחבורה תיפתרנה ערב פתיחת האכלוס של האזורים האלה.

עמר בר-לב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, זו לא שאילתה, אני יותר מנצל את הדיון הזה לבקשה בנושא הזה.

קודם כול, אני מברך על העבודה הברוכה מאוד בנושא הבנייה, גם בפריפריה וגם באזורי ביקוש, וכאן זה באמת אחד המקומות של אזורי הביקוש במרכז הארץ, ותבורכו על כך.

קבינט הדיור החליט על כפר סירקין דרום-מזרח כמתחם מועדף לדיור, וזה עובר עכשיו לוותמ"ל לתכנון, ואני מברך על ההחלטה הזאת.

הבקשה שלי – בתחילת השבוע, בפגישה שהייתה לי עם יושב-ראש קבינט הדיור, אביגדור יצחקי, והצוות, העליתי דרישה, בקשה, ומובן שהיא בהתחלת הדרך, לקחת את המתחם הזה, כי אנחנו יודעים שבהקשר של בנייה עבור הציבור החרדי, שסובל ממצוקת בנייה קשה – ומי כמוך יודע אותה ומטפל בה – המקום הזה הוא מקום מתאים; הוא חלק המשכי של שכונת גני הדר בפתח תקווה, ממש המשך שלו, שכונה חרדית קיימת, זה לא רחוק מאלעד, וזה על גבולות העיר.

טעה חברי, זה לא על פתח תקווה, פתח תקווה היא חלק קטן מהתוכנית הזאת, של דרום כפר סירקין.

לכן אני מבקש שאנשי המקצוע, כשזה עובר לוותמ"ל – מאחר ששכונה חרדית צריך לתכנן מראש בתדריך, ועם פרוגרמות אחרות – להביא את זה בחשבון, למקום לצביון חרדי.

זה יכול להיות פתרון טוב, כי גם הציבור החרדי, אף שהוא ציבור שחלקו הגדול בסוציו-אקונומי נמוך, יש עדיין גם מעמד ביניים בציבור הזה, שרוצה במקומות הביקוש, באזורי הביקוש, באופן יחסית זול.

אני מודה לך כבר, מראש, על העבודה שתיעשה בעניין הזה.

זו רק תחילת הדרך, ואני אשמח מאוד שזה יתקדם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: לידידי חבר הכנסת עמר בר-לב – אמרתי וציינתי שעובדים במקביל גם בתכנון פתרונות תחבורתיים: דיברנו על כביש עוקף עמישב ועל חיבור נוסף מדרום; דיברנו על כביש 6, על כביש 471, כביש 40.

יצחק כהן: הכול מופיע בתמ"א 47.

יצחק כהן: עובדים במקביל גם על פתרונות תחבורתיים.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: אני מקווה שאתה תעקוב אחרינו.

יצחק כהן: אתה מוזמן.

עמר בר-לב: ראש עיריית פתח תקווה מאוד לא מרוצה מזה.

יצחק כהן: הוא צריך להיות מרוצה.

יצחק כהן: הוא אמור להיות מרוצה – מטרופולין לא קטנה – – –

עמר בר-לב: כשאתה אומר "עובדים במקביל", "זה יהיה בסדר", זה ה"יהיה בסדר" הישראלי הידוע.

יצחק כהן: לא, לא אמרתי יהיה בסדר.

יצחק כהן: אמרתי – עובדים.

יצחק כהן: בסדר כבר.

יצחק כהן: עובדים על תכנונים במקביל לכל שאר הוועדות.

יצחק כהן: לא משאירים את זה לדקה ה-90 – לא עובדים בטור.

יצחק כהן: מי כמוך יודע, כמפקד סיירת מטכ"ל, שלעבוד במקביל זה הרבה יותר טוב.

יצחק כהן: שאלתו, בקשתו, של חברי הרב יעקב אשר – אכן, מטה הדיור דואג לפתרונות האלה, שדיברת עליהם.

יצחק כהן: הציבור היקר הזה, מגיעים לו פתרונות, לכן נעשה הכול שיקבל את הפתרונות האלה.

יצחק כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התקשורת, חבר הכנסת איוב קרא, להשיב על שאילתה דחופה מס' 346, מאת חבר הכנסת אברהם נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: עיכוב בהעברת תמיכות להפקות באמהרית ובטיגרית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יקרא את נוסח השאילתה.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, יש עיכוב בחלוקת התמיכות לשנת 2017 של מועצת הכבלים והלוויין עבור הפקות בשפות אמהרית וטיגרית.

אברהם נגוסה: ברצוני לשאול: מדוע כספי התמיכות עבור ההפקות בשפות אמהרית וטיגרית טרם הועברו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שר התקשורת.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת נגוסה, יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה של הכנסת, העברנו את השאלה למועצת הכבלים והלוויין במשרד התקשורת.

איוב קרא: המועצה, שאחראית על פי חוק להליך התמיכות, מודה כי אכן יש עיכוב בהליך חלוקת התמיכות לשידורים בהפקות מקומיות בשפות אמהרית וטיגרית לשנת 2017.

איוב קרא: הסיבה לכך היא עומס עבודה קיצוני המוטל על עובדי המועצה, שסובלת זה זמן רב ממחסור במשאבים ובכוח אדם, עומס שהוקצן בחודשים האחרונים בשל קיומו של מכרז ערוץ הכנסת.

איוב קרא: המכרז, שלוחות הזמנים בו נקבעו בחקיקה ראשית, דרש את מרב המשאבים מהמועצה בחודשים האחרונים, כך שנושאים אחרים נדחקו לשוליים מחוסר ברירה.

איוב קרא: נוסף על כך יש לציין את התארכות תהליכי גיוס היועץ החיצוני לתמיכות בשפות האמהרית והטיגרית, הליך שאמור להיות מוסדר בימים אלה.

איוב קרא: יושבת-ראש המועצה, ד"ר יפעת בן חי שגב, הסבירה בתשובתה על שאילתה זו, כי לדעתה המטרות של התמיכה בשידורים אלו – הן להנכיח על מסך הטלוויזיה את קהילת יוצאי אתיופיה והישגיה והן להגדיל את חשיפת הציבור הישראלי כולו לבני ובנות הקהילה – אינן מושגות במסגרת החוק הקיים, ויש לבחון חלופות לכך, תוך שינוי החקיקה בנושא.

איוב קרא: הבעיה שעליה יושבת-ראש המועצה מצביעה היא כי החקיקה הקיימת גורמת לכך שההפקות משודרות בערוץ הכבלים ובלוויין שנמכר בתשלום נוסף, כך שהציבור הישראלי לא נחשף להפקות אלו, מאחר שהוא אינו רוכש את הערוץ, וההפקות הראויות האלה לא נצפות זולת על ידי בני הקהילה שמחליטים לקנות בתשלום נוסף, על המשמעות הכלכלית שבכך, את הערוץ שבו משודרות ההפקות שממומנות על ידי המדינה.

איוב קרא: אני מודה לך, חבר הכנסת נגוסה, על שהעלית את הנושא החשוב הזה בפני, ואנחה את הגורמים המקצועיים להציג בפני חלופות יעילות יותר למנגנון החוקי, החל מהיום.

איוב קרא: אנחנו נעשה כך שיהיה מצב הרבה יותר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, או שקיבלת את התשובה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התקשורת חבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 348.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת ושר התיירות, חבר הכנסת יריב לוין, לענות בשם ראש הממשלה על שאילתה מאת חבר הכנסת יעקב פרי: ועדת המנכ"לים לענייני המאבק בתאונות הדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת פרי יקרא את נוסח השאילתה ונשמע את תשובת השר.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, נכבדי השר לוין, בסוף השבוע האחרון הקטל בדרכים נמשך ביתר שאת.

יעקב פרי: נקבע מותם, לצערנו, של חמישה בני אדם.

יעקב פרי: באוגוסט 2016 החליטה ממשלת ישראל, שכבוד השר חבר נכבד בה, על הקמת ועדת מנכ"לים לענייני המאבק בתאונות הדרכים.

יעקב פרי: ברצוני לשאול את כבוד השר: 1.

יעקב פרי: כמה פעמים כבר כונסה הוועדה?

יעקב פרי: 2.

יעקב פרי: מתי יש איזשהו צפי, אם בכלל, שהוועדה תציג את מסקנותיה?

יעקב פרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית, חבר הכנסת פרי, תודה על העלאת הנושא, שהוא בוודאי נושא חשוב מאין כמוהו.

יריב לוין: ממשלת ישראל פועלת בכל כוחה למיגור תאונות הדרכים, תוך התמודדות עם הגידול המשמעותי במספר כלי הרכב, שמביא גם להגדלת ההסתברות להתרחשות תאונות דרכים.

יריב לוין: בכלל זה, בתקציב 2018-2017 הקצתה הממשלה סכומים גדולים, בהיקף של מיליארדי ש"ח לטובת פיתוח תשתיות הדרך וחיזוק מערך הסעת המונים, ולהגברת האכיפה, החינוך לבטיחות בדרכים והטמעת מערכות בטיחות בכלי הרכב.

יריב לוין: נוסף על כך הקימה הממשלה את הוועדה הבין-משרדית שאליה מתייחסת השאילתה, בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, במטרה לקדם צעדים המצריכים שיתופי פעולה בין-משרדיים להמשך המאבק ולחיזוק הבטיחות בדרכים.

יריב לוין: אני שמח לבשר שפעילות הוועדה עומדת לפני סיום, ובשבועות הקרובים – כך מסרו לי – תובא לאישור הממשלה הצעת החלטת ממשלה אופרטיבית על בסיס המלצותיה, ואני מקווה שיהיה בדבר כדי לסייע במאבק החשוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב פרי.

יעקב פרי: אני יודע ששאלת ההמשך שלי לא קשורה ישירות למשרד ראש הממשלה, אלא למשרד התחבורה, אני רק רוצה בכל זאת להעלות אותה ולשאול: מדוע הממשלה לא מיישמת החלטות ממשלה קודמות, כמו פריסת מצלמות מהירות?

יעקב פרי: נפרסו עד עכשיו 100; התכנון והתקצוב, עד כמה שידוע לי, הוא ל-300 מצלמות, על פי ההמלצות בדוח של ועדת הכלכלה שפורסם לאחר השימוע בדיון הציבורי בנושא הקטל בדרכים.

יעקב פרי: ואני רוצה רק עוד לשאול שאלת המשך להערה הראשונה שלי: האם ראש הממשלה מתכוון לקחת, נקרא לזה, אחריות אישית, או להיות הרבה יותר דומיננטי בטיפול במלחמה בקטל הנורא הזה בדרכים ומתכוון לעקוב מקרוב אחרי הטיפול של הוועדה ומסקנות הוועדה, כפי שכבוד השר ציין זה עתה?

יעקב פרי: תודה.

יריב לוין: אתחיל אולי מהסוף:

יריב לוין: נדמה לי שעצם ההחלטה של הממשלה להקים ועדה בין-משרדית והעובדה שראש הממשלה הטיל על מנכ"ל משרדו לעמוד בראש הוועדה הזאת בוודאי מעידות על האופן שבו ראש הממשלה מתייחס לנושא והחשיבות שהוא מייחס לו.

יריב לוין: בהחלט, הכוונה היא להביא החלטת ממשלה, ומטבע הדברים גם לדאוג ליישם אותה, וכמובן כל משרד יהיה אחראי למה שהוא אמון עליו.

יריב לוין: בוודאי שהנושא הזה גם ייבחן וייבדק, אני מניח שגם כאן, בכנסת, יתקיים מעקב אחר הנושא הזה.

יריב לוין: בכל מקרה, ברור לחלוטין שמבחינת ראש הממשלה הנושא נמצא בסדר עדיפויות גבוה מאוד, והציפייה היא שנצליח לעשות צעדים שיוכלו לתרום למאבק הלא-פשוט הזה.

יריב לוין: אשר לשאלה הראשונה – מובן שאין לי תשובה לעניין הזה.

יריב לוין: אני מניח שהנושא הזה, צריך לבדוק אותו ולשאול את השר לביטחון הפנים, את שר התחבורה.

יריב לוין: אני מניח שהם, בשיתוף פעולה, עוסקים בעניין הזה.

יריב לוין: לכן אני גם לא יודע אם הנתונים הם כאלה או אחרים.

יריב לוין: בוודאי פתוחה הדרך לשאול שאלה בעניין הזה אותם, והם בוודאי יענו.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי מן השמאל, שהם לאו דווקא מן השמאל הפוליטי אבל עם הרבה רעש.

קריאה: לא שומעים אותך.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בדיוק, עד כדי כך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אליהו בן-דהן, להשיב על שאילתה דחופה מס' 350, מאת חבר הכנסת אמיר אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: אפליה בהפעלת סמכות חריגה לפיצוי בין אירוע דומא לחייל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אוחנה יקרא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אמיר אוחנה: משרד הביטחון, פורסם, יפצה באופן חריג את שכני משפחת דוואבשה בכ-500,000 ש"ח.

אמיר אוחנה: רצוני לשאול: 1.

אמיר אוחנה: מדוע השתמשה הוועדה בחריג במקרה זה ונמנעה מכך במקרה של החייל הפצוע קשה?

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: האם תשונה ההחלטה המפלה וימומנו ההוצאות עבור החייל הפצוע יהודה הישראלי?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שכני משפחת דוואבשה הגישו בקשה לתשלום לפנים משורת הדין לנפגעים על רקע לאומני.

אלי בן-דהן: הבקשה הוגשה לוועדה הבין-משרדית המיוחדת שהוקמה מכוח החלטת היועץ המשפטי לממשלה, העוסקת בבקשות תשלום של מי שנפגע מאירוע לאומני, בין שמדובר באירוע נגד יהודים ובין שמדובר בפגיעה בערבים על רקע לאומני.

אלי בן-דהן: במקרה המדובר, הפיצוי ניתן לשכנים, שרכושם נפגע, תוך ויתור שלהם על תביעת נזיקין נגד המדינה, ובהתאם לחוות דעת שמאי שאמד את גובה הנזקים.

אלי בן-דהן: צר לי, אבל אין כל קשר בין מקרה זה למקרה של הלוחם יהודה הישראלי, עם זה אני רוצה לומר לך שאני שמח שהשאילתה נשאלה במקרה של יהודה ישראלי, כי יש גם פה שינויים, ואני אגיד לכם מייד.

אלי בן-דהן: הלוחם יהודה הישראלי נפגע באורח קשה מאוד – – יושב-ראש הקואליציה, אתה מפריע לי.

יולי יואל אדלשטיין: היה כזה שקט כי הוא לא היה אתמול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן – חבר הכנסת דוד ביטן, תצטרף רשמית לספסל שלהם, תשב אתם.

יולי יואל אדלשטיין: לא, זה מפריע, אדוני.

קריאה: כבוד היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן כן, אדוני.

אלי בן-דהן: – – הלוחם יהודה הישראלי נפגע באורח קשה מאוד בפעילות מבצעית, צוק איתן, והוכר כנכה צה"ל בדרגת נכות מיוחדת.

אלי בן-דהן: יהודה מטופל על ידי אגף שיקום הנכים במשרד הביטחון, ומקבל את כל הטיפול הרפואי, התגמולים והסיוע המגיעים לו על פי דין – וגם שלא על פי דין.

אלי בן-דהן: משפחתו של הלוחם יהודה הישראלי ביקשה להרחיב את ביתה בעפרה כדי שתוכל לארחו בביתם.

אלי בן-דהן: לצורך דיון בבקשה הם נדרשו להגיש אישור תב"ע לביתם.

אלי בן-דהן: לצערי הרב, לא היה להם אישור תקף, וכיוון שכך, הלשכה המשפטית במשרד הביטחון החליטה שהוועדה במשרד לא תוכל לדון בבקשת הסיוע.

אלי בן-דהן: למרות זאת, אני רוצה לומר לכם שפניתי ליועץ המשפטי החדש במשרד הביטחון בבקשה שיבחן את הנושא מחדש, ואני אסביר למה: העניין הוא באמת גדול הרבה יותר; הזרקור כרגע מופנה לחוק ההסדרה ואל בית-המשפט העליון.

אלי בן-דהן: חוק ההסדרה אמור להסדיר את הבית של משפחת הישראלי בעפרה, ואז יהיה אפשר לדון בבקשת הסיוע של משפחת הישראלי להרחבת ביתם.

אלי בן-דהן: חוק ההסדרה – חוק שאני שמח לומר, כמובן, שמפלגת הבית היהודי קידמה, מתוך אמונה – –

אמיר אוחנה: לא לבד.

אמיר אוחנה: לא לבד.

אלי בן-דהן: לא לבד, בוודאי לא, חס ושלום, בזכות הקואליציה הנפלאה שלנו, אבל – – קידמה אותו באמונה שהחוק הזה יסדיר את מעמדם של בתים רבים ביו"ש, והיום החוק מונח לפתחם של שופטי בג"ץ.

אלי בן-דהן: אני אומר מפה – קורא לשופטי בית-המשפט העליון: חוק ההסדרה הוא חוק שנחקק בדין.

אלי בן-דהן: הוא חוק ראוי, חוק צודק, חוק שמיישם את מדיניות השל ממשלת ישראל.

אלי בן-דהן: אני מקווה וקורא להם לעשות את המעשה הנכון ולאשר אותו, ואז, בעזרת ה', גם יבוא לציון גואל, גם למשפחת הישראלי.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אמיר אוחנה: אדוני, בכל הכבוד, אתה מתאר את המצב העתידי, ואני מצטרף לתקוותך שאכן כך יהיה, הלוואי שלא יהיו עוד פצועים בכלל בצה"ל, אבל אם יהיו פצועים בעתיד במצבו של יהודה הישראלי, אז כנראה זה אכן ייתן להם טיפול.

אמיר אוחנה: אבל יהודה קיים עכשיו, והטיפול שהוא צריך, והשינויים המבניים שהוא צריך, קיימים עכשיו.

אמיר אוחנה: זו חובתנו הקדושה, אדוני, לטפל בפצוע שנפצע כל כך קשה, סיכן את חייו כדי להגן עלינו, ואם משרד הביטחון מוצא שיש דרכים להפעיל חריגים, לפנים משורת הדין, אני חושב שהמקרה הראשון שהיה צריך להפעיל חריג, לפנים משורת הדין, זה המקרה של יהודה הישראלי, וזה, אגב, לא עניין של אופוזיציה וקואליציה, כי כשאני כינסתי דיון בוועדת החוץ והביטחון על העניין הזה התייצבו חברים גם מהאופוזיציה – כולם תמימי דעים שחייבים לעשות לפנים משורת הדין כדי לטפל בו.

אמיר אוחנה: אני מצפה שמשרד הביטחון יעשה זאת עכשיו, ולא בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, האם סגן השר רוצה להוסיף?

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: אני כמובן מסכים אתך מאוד, בכול, אבל צריך להבין שאלה שני סוגים שונים של "לפנים משורת הדין"; השכנים של משפחת דוואבשה קיבלו פיצוי על הבית שלהם, שנשרף, אין לזה כל קשר – אלה שתי ועדות שונות, לשני עניינים שונים לחלוטין.

אלי בן-דהן: לצערי, אני אומר, יש מגבלות חוקיות שמונעות דיון בסיוע לבית כשהבית נמצא במציאות שאיננה חוקית.

אלי בן-דהן: לבי-לבי, הלוואי – אתה יודע שאני עובד יום ולילה כדי להכשיר את כל ההתיישבות ביהודה ושומרון, והלוואי שנצליח.

אלי בן-דהן: כרגע הכלי היחיד שיכול להכשיר את הבתים בעפרה, ובתוכם את ביתו של יהודה הישראלי, הוא חוק ההסדרה.

אמיר אוחנה: תיתנו הוראה ותעזרו להם.

אמיר אוחנה: מי יגיש בג"ץ?

אמיר אוחנה: אני רוצה לראות מי יגיש בג"ץ.

אמיר אוחנה: תיתנו הוראה ותעזרו להם.

אלי בן-דהן: יש חוק ההסדרה.

אלי בן-דהן: חוק ההסדרה מסדיר אותו, ובעזרת ה', זה הפתרון לעניין הזה, שיבוא בקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, במקרה של רועי קליין אני חושב שהייתה סיטואציה דומה, והממשלה הבינה, בדיוק כמו שאתה אמרת, שאף אחד לא יוכל לערער פה – – –

אמיר אוחנה: שר הביטחון הבטיח, אבל יועצים משפטיים כנראה מונעים ממנו.

אלי בן-דהן: שם היה מדובר בבנייה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל שם היה מדובר בבית ללא אישור.

יולי יואל אדלשטיין: אי-הריסה, כן.

אלי בן-דהן: היה צו להריסה – – –

אמיר אוחנה: ששר הביטחון ייתן הוראה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים, חבר הכנסת ישראל כץ, לעלות לדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה מס' 347, מאת חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: מצוקת הטסטים והצורך במציאת פתרון עד שתיכנס ההפרטה ב-2018.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה, כבוד היושב-ראש, אדוני השר, במציאות של היום, תלמידים שלא עוברים בטסט ראשון יכולים להיגרר עם הוצאת הרישיון לתוך הצבא, מציאות שפוגעת בעיקר בצעירים, ומכאן גם הנכונות והרצון שלי להתערב בנושא.

יפעת שאשא ביטון: רצוני לשאול: מה ייעשה עד שההפרטה תיכנס לתוקף כדי לצמצם את המצוקה?

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שהמשרד שלך מעורב, אבל אנחנו צריכים פתרון ביניים.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, משרד התחבורה פעל כדי להוציא לפועל את הרפורמה במערך מבחני הנהיגה המעשיים, שכולל מיקור חוץ, בחודש ינואר 2017, כלומר היינו כבר אמורים להיות אחרי סיום ההליך המכרזי, בחירת שני זכיינים, תחילת ביצוע של רפורמה שמשולבת בטכנולוגיה מתקדמת, והיא אמורה להביא למצב שבתוך שלושה עד חמישה ימים מסיום לימודי הנהיגה כל נבחן ונבחנת יוכלו לגשת למבחן, לעומת חודשים ארוכים היום, ובקרה שלא יעברו, יוכלו בתוך כ-14 ימים לגשת בפעם השנייה, לשפר, לשדרג, במערכות טכנולוגיות מתקדמות, שגם יגבילו את שיקול הדעת של הבוחנים ויאפשרו ערעור ומעקב.

ישראל כץ: היו עתירות לבתי-הדין האזוריים והארציים לעבודה, ובית-הדין הארצי הקפיא את התהליך מחודש מאי 2016 – בעצם לא התאפשר קידום התהליך, אף שקיימנו הידברות עם העובדים, עם ההסתדרות ועם כולם.

ישראל כץ: היה גם בג"ץ, היה מגוון של ערעורים משפטיים, ובסופו של דבר, ראוי לציון שאחרי כל הדיונים, ולמרות כל הטענות והניסיונות לומר שיופקע כאן שיקול הדעת, מפריטים את שיקול הדעת ואת אחריות המדינה, בג"ץ, באופן מנומק, חד-משמעי, אישר להוציא לדרך את הרפורמה הזאת, ושלל לחלוטין את כל הטענות, אותן טענות שהושמעו נגד התהליך.

ישראל כץ: זה אותו בג"ץ, אגב, שמנע הפרטת בתי-כלא, מאחר שלא חשב שמגזר פרטי יכול להחליף את המדינה, ומנע דברים אחרים.

ישראל כץ: כאן, באופן חד-משמעי, הוא קיבל את כל טיעונינו בדבר הצורך לשנות, לטפל באותן צעירות וצעירים, לאפשר להם בזמן סביר – ולשפר ולהשביח את מבחני הנהיגה מעבר לרמתם כיום.

ישראל כץ: מרגע שהוסרו הצווים וניתן האישור, כל המערכת יצאה מחדש לדרך, כי היא קודם הוקפאה על ידי בתי-המשפט.

ישראל כץ: היום יש הליך שבמסגרתו אמורים להיבחר עוד השנה, בתוך חודשים ספורים, הזכיינים, ובמקביל מקודם הליך של הטמעת הטכנולוגיה, הליך שייקח יותר זמן, ואנחנו מנסים לכווץ ולקדם אותו ככל שאפשר, למרות האיחור שנגזר עלינו.

ישראל כץ: הפתרון, כמו שאמרתי תמיד, למצב הקיים, הוא רק הרפורמה הזאת.

ישראל כץ: יש דברים שצריך לעשות, אדוני היושב-ראש, כי צריך לעשות אותם, בשביל עשרות ועשרות השנים הבאות, גם אם זה לוקח זמן, וגם אם בתקופת הביניים לצערנו נגרם סבל מסוים למי שבדיוק מגיע לגיל וצריך לעבור את המבחנים.

ישראל כץ: אנחנו עושים מאמצים, גם בנתונים הקיימים, וגויסו 30 בוחנים נוספים, אבל אין שינוי מהותי במצב.

ישראל כץ: אני לא בקלות גם הוצאתי לדרך את הרפורמה ואת ההפרטה הזאת.

ישראל כץ: אנחנו לא עושים דברים כאלה בקלות ראש.

ישראל כץ: רק אחרי שאחרי שנים הגעתי למסקנה שבשיטה הקיימת זה לא עובד, והסבל שנגרם למאות אלפי צעירים – הרבה מהם לפני גיוס, ולכן הם מתגייסים גם ללא רישיון, ואחרי זה כבר יותר קשה לעשות ולהוציא – היינו חייבים לשנות את השיטה, כמו שעשינו בתחומים אחרים, וזה הפתרון האמיתי, גם כשעושים בשלב הביניים.

ישראל כץ: עכשיו, כמו שמדברים אצלנו בסלנג – הרבה אנשים "עשו סיבוב" על הצעירים האלה.

ישראל כץ: כל אחד הבטיח להם איזה מקסמי שווא ופתרונות.

ישראל כץ: אין מקסמי שווא ופתרונות, אלא רק לשנות את השיטה, בדיוק בדרך שבה זה עומד להיות, ואנחנו נפעל כדי שזה יקרה בצורה המהירה ביותר, שכל העסק הזה ישתנה, ואנשים יוכלו בתוך זמן קצר ביותר, באיכות בחינה גבוהה ביותר, ועם שמירת הזכויות שלהם – דבר שלא תמיד מתבצע כיום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, וגם חברי הכנסת מלכיאלי ומוזס.

יפעת שאשא ביטון: כבוד השר, תודה על התשובה, אני בהחלט מברכת על כך שגם בג"ץ נתן אור ירוק, בלי להיכנס לשיקולים המקצועיים, ובכל זאת – אנחנו יודעים שתהליכים של רפורמה, יש להם חבלי לידה משלהם, גם כשהם יוצאים לדרך, אז כל שכן בתקופת הביניים שבה אנחנו נמצאים, ואנחנו יודעים שהרפורמה עתידה להיכנס לתוקפה בעצם רק בתחילת 2018.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא אם אין משהו שהמשרד יכול לעשות כדי שבשנה הזאת – כבר נשאר לנו חצי שנה – אותם צעירים לא ייפגעו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על תקופה קריטית.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהמענה של 30 הבוחנים, שציינת, לא באמת נתן מענה, כי בינתיים פרשו בוחנים אחרים, גם הם מועסקים בחלקיות משרה.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שאם המשרד, בחשיבה יצירתית – ואתם יודעים לחשוב יצירתית – תוכלו לתת איזשהו מענה, לפחות לתקופה עד שהרפורמה תיכנס ותעבוד כמו שצריך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, לפני כחודשיים שלחתי לך מכתב דחוף בנושא:

מיכאל מלכיאלי: פעילות קווי שירות פיראטיים שאגודות שיתופיות מפעילות בשבת בניגוד לחוק.

מיכאל מלכיאלי: הם התחילו לפעול בראש העין ובבאר שבע, ועל פי הפרסומים שלהם הם הולכים לפעול גם בחולון, בצור הדסה ובעוד ערים.

מיכאל מלכיאלי: שאלה ראשונה לי אליך: מדוע משרדך לא אוכף את החוק כדי למנוע את חילול השבת ההמוני הזה?

מיכאל מלכיאלי: שאלה נוספת: כמה רשויות התחילו לבטל את המדחנים מתוך כוונה שהנהגים יוכלו להשתמש באפליקציה כדי לשלם על חניה.

מיכאל מלכיאלי: לציבור החרדי בחלקו הגדול אין פלאפון חכם, אין אפליקציה, ולנהגים אין דרך לשלם על חניה.

מיכאל מלכיאלי: מה בכוונתך לעשות?

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, היום התקיימה ישיבה בוועדת הכספים בנושא מירון, בנושא התשתיות.

מנחם אליעזר מוזס: היות שראש הממשלה הרי החליט להקים ועדה ממשלתית לתשתיות במירון, והביצוע הוא בידי משרד התחבורה, אולי תשכיל אותי, אחרי ששמענו את שתי הבשורות הטובות שלך, א.

מנחם אליעזר מוזס: שאתה עומד להרחיב את הכביש מכרמיאל ועד צומת חנניה לארבעה נתיבים ב-300 מיליון ש"ח – תבורך על זה – וגם על הרכבת לכרמיאל, שכבר תהיה בימי ערב ראש השנה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל כשמגיעים לכפר שמאי, שם מתחיל צוואר הבקבוק הנורא, וזה מעכב את הכול, אפילו אם ירחיבו כבישים לשישה מסלולים.

מנחם אליעזר מוזס: מה אפשר לעשות בנדון, שהעלייה לרשב"י תהיה דרך נחל מירון, לפי התוכנית שלך עוד מלפני שנים?

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר התחבורה.

ישראל כץ: טוב, לגבי השאילתה הנוספת, כמו שאמרתי, אני בהחלט מעריך את הדאגה ואת ההתעניינות, זה באמת נמשך כבר תקופה, אבל אנחנו יכולים לעשות וצריכים לעשות את מה שצריך לעשות.

ישראל כץ: ככה עשינו, ויצא לי גם להוביל לא מעט שינויים, שכשהם מוכנים, הם עובדים.

ישראל כץ: ואני אמרתי כל הזמן שהתוספת של כמה עשרות בוחנים לא תשנה, אפילו שטענו אחרת – והיא לא משנה.

ישראל כץ: זה לא הפתרון, צריך לשנות את כל השיטה.

ישראל כץ: ברוך השם אנחנו קיבלנו את האישורים העקרוניים, ואנחנו פועלים, ואני ממריץ ומדרבן את כל הגורמים לעשות את זה בדרך הנכונה.

ישראל כץ: עד אז מנסים לזרז ולעשות, להוסיף שעות ולפעול בשיטה שלא יכולה לתת את המענה – אם היא הייתה יכולה לתת את המענה, לא היינו עושים את הרפורמה.

ישראל כץ: לכן, את ההשתדלות תמיד נעשה, אבל הפתרון שיביא שינוי דרמטי הוא באותה רפורמה שתועיל לכולם.

ישראל כץ: לגבי השאלות של חבר הכנסת מלכיאלי, אני מודה שהן כל כך חורגות מסדר-היום, שאני לא ערוך עכשיו לתת תשובות מדויקות על שאלות, שאולי גם נכתבו, ואני מציע, או שתפנה בכתב או – מוסד השאילתות פתוח תמיד.

ישראל כץ: נדמה לי, אם אני זוכר נכון, שאלת מדוע העיריות מפעילות קווים – זו הייתה אחת השאלות.

ישראל כץ: פנו אלי, והצעתי גם לפנות למשרד הפנים, שאחראי לעיריות, כדי שהוא עצמו יתעניין בסוגיה, שהיא לא כל כך בתחום טיפולי.

ישראל כץ: אני מניח שיש לך קשר טוב עם משרד הפנים, ואתה גם ודאי תנצל את האפשרות שלך לפנות לשם.

מיכאל מלכיאלי: זה לא משרד הפנים.

ישראל כץ: בכל מקרה, לגבי שאר הדברים, אני מזמין אותך, בדרך המקובלת, כדי שנוכל לבדוק ולהכין תשובות מפורטות.

ישראל כץ: אני רק רוצה לומר שאני מקפיד על הסטטוס-קוו, וזה לשני הכיוונים; אני יותר משמונה שנים בתפקידי, והמשימה לא קלה, לשני הכיוונים של הסטטוס-קוו, וגם עכשיו יש בג"ץ של התנועה הרפורמית, שבכלל רוצה לשנות ולפתוח את התחבורה הציבורית בימי המנוחה, וכו'.

ישראל כץ: אנחנו קיימנו גם דיונים עם הפרקליטות והיועץ המשפטי, כדי שתהיה הגנה על הסטטוס-קוו, וזה מה שסוכם אחרי תהליך לא פשוט, שתהיה הגנה על הסטטוס-קוו בבית-המשפט העליון, של נציגי המדינה.

ישראל כץ: באותה מידה, כשהיה את אותו ויכוח, שלטעמי היה מאוד מלאכותי, על עבודות בימי מנוחה, עבודות חיוניות, שמשום מה גררו אותי לתוך הוויכוח, אף שאני לא זה שנותן את האישורים, אלא משרד העבודה, גם אז היה כאן אותו קו, קו עקרוני ממלכתי של שימור הסטטוס-קוו – וזאת כוונתנו לעשות.

ישראל כץ: לגבי מירון – מה שתלוי במשרד התחבורה, שהוא יכול – בדרך למירון, חבר הכנסת מוזס, אתה, כמי שהנושא קרוב ללבו, יודע שהנושא קרוב גם ללבי, ואנחנו לא מעט משוחחים, ושוחחנו, וברוך השם, הרבה מהשיחות כבר מתממשות, ותהיה תחנת רכבת סמוך למירון, שתיקרא גם מירון – אני לא אקרא לה על שמך, הרב מוזס, אתה יודע, זה לא בסמכותי, אבל נקרא לה תחנת מירון, לכל הפחות.

ישראל כץ: אגב, אם כל חברי הסיעה שלך יהיו מוכנים שזה יהיה על שמך, אני מוכן לשקול גם את זה.

מנחם אליעזר מוזס: בחיים?

מנחם אליעזר מוזס: טוב.

יגאל גואטה: אני מסכים.

ישראל כץ: הדבר הכי קשה זה להשיג הסכמה מבית.

יגאל גואטה: אני בעד.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, אדוני השר מוזס, מוזס המקורי לא רצה שום פולחן אישיות.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת מוזס לא רוצה פולחן אישיות.

ישראל כץ: נכון.

ישראל כץ: אני שמח שבערב ראש השנה – אומנם בל"ג בעומר עוד הספקנו לעשות נסיעת מבחן אחת, שהייתה מאוד מעניינת, ושלחה מסר לציבור החרדי, שרכבת היא דרך טובה להגיע לסביבות מירון – מערב ראש השנה הרכבת לכרמיאל מתחילה לעבוד.

ישראל כץ: וכמו שלימדת אותי, בימי בין המצרים, בין ראש השנה ליום כיפור, אין חרדי שלא מגיע למירון, כך אמרת – אז הם כמעט, בוא נאמר, יוכלו לנסוע ברכבת, כבר.

ישראל כץ: זה יהיה הרבה יותר בטוח, הרבה יותר יעיל, מהיר, ופחות צפוף, וגם, כמובן, בימי ל"ג בעומר, בעתיד, יהיה אפשר להשתמש ברכבת.

ישראל כץ: אותה ועדה שאתה אומר שראש הממשלה מינה לתשתיות של היישוב מירון עצמו, כי הציון נמצא שם על שם הרשב"י, והיישוב הוא יישוב צר, אז אם יוכלו להימצא שם פתרונות, אנחנו נשמח מאוד להיות חלק מהדבר הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר התחבורה והבטיחות בדרכים, חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/4244/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשה ביום שבו מתקיימות בחירות מקדימות במפלגה שבה חבר העובד), התשע"ו–2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת דוד ביטן לנמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה היא של חברי הכנסת יואב קיש ודוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב על ההצעה השר נפתלי בנט.

דוד ביטן: תודה, הצעת החוק היא מאוד מאוד פשוטה.

דוד ביטן: מה שאנחנו מבקשים בה זה שעובד יוכל לבקש יום חופשה, חצי יום חופשה, במועד פריימריז, כדי שיוכל להצביע, בלי תלות בהסכמת המעביד.

דוד ביטן: חוק חופשה שנתית קובע בסעיף 6ב' כי עובד רשאי לקחת יום אחד מהחופשה השנתית שלו במועד שיבחר, ויום אחד נוסף באחד מהימים המנויים בתוספת, ובלבד שנמסרה על כך הודעה מראש למעסיק, כמפורט בחוק.

דוד ביטן: מוצע להוסיף לתוספת לחוק פרט נוסף, שהוא יום שבו מתקיימות בחירות מקדימות, פריימריז, במפלגה שבה חבר העובד, ולקבוע כי ביום זה יוכל עובד שהוא בעל זכות בחירה בבחירות המקדימות לנצל חצי יום חופשה על חשבון ימי החופשה השנתית שלו, ובלבד שהודיע על כך לפחות 14 יום מראש.

דוד ביטן: קראתי – אומנם הייתי בחו"ל, אבל קראתי שוועדת השרים לחקיקה קיבלה החלטה – חבר הכנסת לפיד התייחס לזה ותקף את עצם הצעת החוק הזאת, אז אני הייתי אומר שמי שאין לו פריימריז, והוא בוחר את האנשים ללא פריימריז, לא צריך לתקוף דווקא כשאנחנו מאפשרים דמוקרטיה – – –

אמיר אוחנה: דוד, תיתן חצי יום חופש ללפיד.

דוד ביטן: זה נכון.

דוד ביטן: לא, לח"כים שלו, לח"כים שלו.

דוד ביטן: אבל צריך להבין שבבחירות דמוקרטיות, במיוחד במפלגה גדולה, כמו הליכוד למשל, שיש 120,000 מצביעים – ואני לא יודע כמה יש לבית היהודי – 30,000 או 40,000; ולמפלגת העבודה – 60,000 – אנחנו לא רוצים שהמעביד יוכל להשפיע, בעצם, אם העובד יוצא להצביע או לא יוצא להצביע.

דוד ביטן: בדרך כלל מעבידים גם לא רוצים שהעובדים יקבלו יום חופשה וילכו לממש את הזכות הזאת, שהיא זכות דמוקרטית ממדרגה ראשונה, ולכן – אנחנו מציעים למי שאין לו פריימריז לא לתקוף את אלה שרוצים לדאוג שהבחירות יהיו בחירות חופשיות, וכל אדם, לא משנה איפה הוא עובד, יוכל לנצל על חשבונו – שימו לב, כל העניין הוא שחצי יום החופשה הזה הוא על חשבון העובד, לא על חשבון המעביד, לא על חשבון המדינה, לא על חשבון אף אחד.

דוד ביטן: הוא התפקד, זכותו להצביע, ואז, אנחנו לא רוצים שלמעביד תהיה אפשרות לבחור או לא לבחור אם הוא רשאי לקבל את חצי יום החופשה וללכת לעבוד.

דוד ביטן: לכן אני מבקש מכל החברים לתמוך בהצעת החוק הזאת, כי היא גם הצעת חוק שעוזרת ומסייעת לדמוקרטיה במדינת ישראל, וגם חשובה לכל אחד ואחד מהעובדים שכן רוצים להצביע.

דוד ביטן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: את תשובת הממשלה נשמע מהשר נפתלי בנט, בבקשה, אדוני, בשם שר העבודה והרווחה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע להוסיף לרשימת הימים שבהם אפשר לקחת חופשה – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני, רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים – עוד פעם – בתאים – לא, זה פשוט לא ייאמן.

יולי יואל אדלשטיין: הגברת שם.

נפתלי בנט: בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע להוסיף לרשימת הימים שבהם אפשר לקחת חופשה לפי התוספת לחוק חופשה שנתית גם חצי יום בימים שבהן מתקיימות בחירות מקדימות במפלגה שבה העובד חבר.

נפתלי בנט: במקרה זה על העובד להודיע למעסיק 14 ימים מראש.

נפתלי בנט: יודגש כי אין מדובר בתוספת ימי חופשה, אלא במימוש ימי חופשה מהמכסה הקיימת לעובד לפי חוק.

נפתלי בנט: ועדת השרים לחקיקה החליטה ביום 4 ביוני 2017 לתמוך בהצעת החוק.

נפתלי בנט: התמיכה היא בתנאי שהחופשה תילקח כיום בחירה, או לחלופין חצי יום חופשה, או פחות מכך, וכפוף לתיאום הליכי החקיקה עם משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, משרד המשפטים ומשרד האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש חברי כנסת שמתנגדים להצעת החוק?

יולי יואל אדלשטיין: כן, חבר הכנסת מאיר כהן מבקש להתנגד להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות להתנגדות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לאחר ההצבעה אבקש מחברי הכנסת והשרים להישאר במקומות.

יולי יואל אדלשטיין: תהיה לנו הזדמנות לברך אורח חשוב במשכן הכנסת.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, קראתי הבוקר מאמר שכתב חבר הכנסת בני בגין, השם המזוהה אולי יותר מכול עם הליכוד, ועם הדמוקרטיה, והוא אומר כך: השיקול המפלגתי גובר על השיקול הלאומי.

מאיר כהן: כך הוא כותב.

מאיר כהן: במקרה, או שלא במקרה, מגיע בהמשך ישיר לדברים האלה חוק שנועד להעניק לחברי המפלגות חצי יום חופשה לטובת הבחירות המקדימות.

מאיר כהן: החוק הזה מגיע במהירות הבזק, עם פטור מחובת הנחה, כי הוא כל כך חשוב, הוא כל כך קריטי – לא לאזרחי ישראל, לפוליטיקאים עצמם.

מאיר כהן: אז כן, אדוני, יואב קיש, אתה יכול להוציא מייד, בעוד חצי שעה, הודעה לחברי המפלגה שלך ולהגיד: סידרתי לכם חצי יום חופשה.

מאיר כהן: אל תשכח לחתום.

אמיר אוחנה: זה על חשבונם, על חשבונם.

מאיר כהן: אל תשכח לחתום.

מאיר כהן: זה לא משנה.

אמיר אוחנה: זה משנה, כי על חשבונם – – –

מאיר כהן: אין יותר בדיקות של מבקר המדינה, כי לא צריך, אפשר לצאת לחופשי מהתעשייה האווירית, מהרשויות המקומיות – כי הכול חוקי.

מאיר כהן: אתם מכשירים שרץ.

מאיר כהן: ובאותו יום אתם תדחו כנראה את הצעת החוק של אילן גילאון, שמוצע בה להכניס למעגל ימי הבחירה את יום פתיחת שנת הלימודים.

מאיר כהן: למה זה לא?

מאיר כהן: למה יום פתיחת שנת הלימודים אתם תדחו?

מאיר כהן: זה היה חשוב למאות אלפי הורים.

מאיר כהן: למה את זה אתם דוחים?

מאיר כהן: מאות אלפי הורים רוצים יום בחירה ב-1 בספטמבר.

מאיר כהן: שם זה אסור, אבל לחברים שלכם זה מותר?

מאיר כהן: יש לכם כל הזמן דאגה רק לחברים שלכם, רק למצביעים שלכם במרכזי המפלגות.

מאיר כהן: אתם גם תדחו בוודאי את החוק של יעקב פרי שמבקש למנות ראש מל"ל.

מאיר כהן: זה לא חשוב, זה רק עניין קריטי לביטחון ישראל, שמתנהלת כבר יותר משנה בלי ראש מל"ל.

מאיר כהן: אתם בוודאי תצעקו מייד: אתם ביש עתיד בכלל לא דמוקרטיים, אין לכם פריימריז.

מאיר כהן: אז הרשו לי להבהיר לכם: אנחנו ממש לא דיקטטוריים, אנחנו פשוט באנו לפוליטיקה לא כדי לסדר ימי חופשה לחברים שלנו.

מאיר כהן: אנחנו כאן כדי לדאוג לכלל אזרחי מדינת ישראל.

מאיר כהן: ותסלחו לי, אבל אם זה הפרצוף של הפריימריז, אז אנחנו מוותרים.

מאיר כהן: תתביישו לכם.

מאיר כהן: תחשבו על ההורים האלה, שביקשו יום – בדיוק, חבר הכנסת אוחנה – חינם – להצהיר על יום חופשה ב-1 לספטמבר.

מאיר כהן: להם אתם מתנגדים, אבל לחברים שלכם אתם מסכימים.

אמיר אוחנה: – – –

מאיר כהן: בושה וחרפה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש לשבת ולשמור על שקט – ולשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, שב דקה, אנחנו נברך אורח חשוב, עם משלחת – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, ואחר כך נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אילו הייתי בטוח שיישארו במקומות גם אחרי שיצביעו, הייתי עושה את זה בסדר ההפוך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לקדם כעת – בשמכם – בברכה, אורח נכבד המבקר היום במשכן הכנסת, שהתקבל הבוקר בטקס רשמי ומכבד אותנו כעת בנוכחותו בראש משלחת ביציע האורחים: נשיא האספה הלאומית של הרפובליקה של סלובניה, מר מִילָאן בֶּרְגלֵץ.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אתו נמצאים, כפי שאמרתי, גם חברי פרלמנט, לרבות יושב-ראש אגודת הידידות עם ישראל, וגם שגרירנו, אייל סלע, והשגרירה של סלובניהAmbassador Barbara Susnik ,.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך הבא, אדוני הנכבד, לירושלים, בירת ישראל המאוחדת, וברוך הבא אלינו למשכן הכנסת, לבה הפועם של הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אנו מציינים השנה 25 שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל מיהרה להכיר בסלובניה מייד לאחר הכרזת עצמאותה.

יולי יואל אדלשטיין: במשך השנים נרקמה ידידות בין המדינות, המבוססת על הערכים המשותפים שלנו: חירות לאומית, דמוקרטיה חופשית ושמירה על זכויות האדם.

יולי יואל אדלשטיין: כיום אנו מקיימים שיתוף פעולה מפותח בתחומי הכלכלה, המדע, התרבות, החינוך ועוד, שמפירותיו נהנים שני העמים.

יולי יואל אדלשטיין: ראויה לציון העלייה החדה בשנים האחרונות במספר התיירים הישראלים בסלובניה, ואני יודע שמדינתכם היפה מסבירה פנים לתייר הישראלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח לציין שבשנה האחרונה התנענו מחדש את שיתוף הפעולה בין הכנסת למועצה הלאומית.

יולי יואל אדלשטיין: בפגישתנו הקודמת, בספטמבר, בשטרסבורג, עסקנו בצורך לחמם את היחסים וליצור דיאלוג פתוח וכן בין חברי הפרלמנט משני הצדדים.

יולי יואל אדלשטיין: כעת אפשר לומר בסיפוק שמתקיים דיאלוג כזה בין ועדות החוץ שלנו, שהחל בלובליאנה ויימשך בעוד שבועות מספר כאן, בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: גם קבוצות הידידות פעילות ותורמות לפיתוח הקשרים בין המדינות, ואני בהזדמנות זו רוצה להגיד תודה לחברנו חבר הכנסת זוהיר בהלול, על פעילותו הענפה בתחום הקשרים עם הפרלמנט של סלובניה.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי נשיא המועצה הלאומית, בשם הכנסת וחבריה אני מאחל לך ולמשלחתך ביקור פורה ומוצלח בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים אתם בבואכם.

יולי יואל אדלשטיין: מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשה ביום שבו מתקיימות בחירות מקדימות במפלגה שבה חבר העובד), התשע"ז–2017.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשה ביום שבו מתקיימות בחירות מקדימות במפלגה שבה חבר העובד), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 46, שבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לצורך הכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/4147/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק המטה לביטחון לאומי (תיקון – פיקוח הכנסת על מינוי ראש המטה לביטחון לאומי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יעקב פרי וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: את תשובת הממשלה נשמע מפי השר יריב לוין.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, המועצה לביטחון לאומי הוקמה, במקור, על רקע הדאגה בדבר איכותם של תהליכי קבלת החלטות בנושא הביטחון הלאומי, בממשלת נתניהו הראשונה, והצורך הבסיסי לחזק את תחום קבלת ההחלטות בממשלה.

יעקב פרי: על חשיבותו של המטה לביטחון לאומי לביטחון מדינת ישראל נכתב כבר רבות.

יעקב פרי: שיפור מתמיד בתהליכי קבלת ההחלטות בתחום המדיני-ביטחוני הוא צורך קיומי של ממש למדינת ישראל.

יעקב פרי: רק לאחרונה, עם הגשת דוח מבקר המדינה על תהליכי קבלת ההחלטות בקבינט בנוגע לרצועת עזה במבצע צוק איתן, למדנו עד כמה קרדינלי שיהיה מטה לביטחון לאומי מתפקד, יעיל ומשמעותי לעבודת הקבינט הביטחוני, וראינו עד כמה חשובה עבודתו של ראש המטה לביטחון לאומי.

יעקב פרי: דוח מבקר המדינה על צוק איתן היה רק הדוח האחרון שהלין על תהליכי קבלת ההחלטות בממשלה בנושאי ביטחון וציין את חשיבותו של המטה לביטחון לאומי.

יעקב פרי: קדמו לו ועדות ומחקרים רבים.

יעקב פרי: נכון יהיה להגיד שההחלטות מתחילות ונגמרות בראש הממשלה, אבל ראש הממשלה צריך לידו את היועץ לביטחון לאומי, שיבצע את השילוב ואת התיאום עם גורמי הביטחון, עם זרועות הביטחון ועם גופי הממשלה השונים.

יעקב פרי: ראש הממשלה לא יכול לעשות זאת לבדו.

יעקב פרי: ודאי חלקכם אומרים שראש הממשלה יכול להסתפק במזכיר הצבאי שלו.

יעקב פרי: לצורך זה, הוא יעביר לו את המידע, וכמו שאנחנו נוהגים לומר, יהיה בסדר.

יעקב פרי: אז לא, הוא לא יכול להסתמך רק על המזכיר הצבאי, ולא, לא יהיה בסדר.

יעקב פרי: גם מבקר המדינה כתב זאת, וגם משרד ראש הממשלה עצמו ציין זאת, ואני מצטט: המזכיר הצבאי אינו משמש כיועץ לראש הממשלה ואף לא מבצע באופן שוטף עבודת מטה, שהרי אין זה תפקידו באופן טבעי.

יעקב פרי: ראש המל"ל, שהוא יועץ ראש הממשלה לביטחון לאומי, הוא האחראי – והדגש הוא על "אחראי" – לעבודת המטה בתחומי החוץ והביטחון, ועל כך אין חולק.

יעקב פרי: משרד ראש הממשלה, בתגובתו, הדגיש, עם קו תחתון, שראש המל"ל הוא הנושא באחריות.

יעקב פרי: ראש המל"ל, או ממלא מקומו, או ממלא מקומו של ממלא המקום.

יעקב פרי: כבל, כבל.

יצחק וקנין: אדוני, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יעקב פרי: נוסח חוק המטה לביטחון לאומי גובש על ידי ממשלת ישראל.

יעקב פרי: לא לחינם נקבעו בחוק המטה לביטחון לאומי סמכויותיו של ראש המטה, דרך המינוי שלו ופקיעת כהונתו.

יעקב פרי: אלה נקבעו בשל החשיבות שראתה מדינת ישראל בתפקיד הזה עת חוקקה את חוק המטה לביטחון לאומי.

יעקב פרי: מבקר המדינה וגורמים נוספים דנו לא אחת בסוגיית הצורך בשילובו המלא של ראש המטה לביטחון לאומי בתהליך קבלת ההחלטות של ראש הממשלה והקבינט המדיני-ביטחוני.

יעקב פרי: אופן הניהול של המטה לביטחון לאומי בתוך עצמו, ושלו מול יתר הגופים, מושפע באופן ישיר, כפי שכולנו יודעים, מראש הפירמידה, המנהל, שלו האחריות הן מכוח המבנה הארגוני והן מכוח החוק, וגם במשרד ראש הממשלה מבינים זאת היטב.

יעקב פרי: כך גם אמר ראש הממשלה כשמשרדו הגיב לביקורת של מבקר המדינה על תפקוד המל"ל, ואני מצטט: אנו מסתייגים מהטלת האחריות לגיבוש תוכנית עבודה למל"ל לפתחו של ראש הממשלה.

יעקב פרי: המשימה לגבש תוכנית עבודה לשם מילוי תפקידו של המל"ל ולהשלמת פערים בין החוק לבין יישומו מוטלת על ראש המל"ל עצמו.

יעקב פרי: החשיבות של איוש כלל התפקידים במטה לביטחון לאומי ברורה לכולם, ומבקר המדינה גם קובע כי ראוי שיאוישו כל התפקידים במל"ל, כדי שזה יוכל לתת מענה בהיבט הארגוני הנדרש ממנו על פי הקבוע בחוק המל"ל ובתכלית החקיקה.

יעקב פרי: ובואו נדבר דקה אחת על תכלית החקיקה: חוק המטה לביטחון לאומי נחקק כאמור על ידי הממשלה, לאחר מלחמת לבנון השנייה, אחרי שהתקבלה ההבנה כי גוף מטה מסוג זה זקוק לסמכויות ולאחריויות המוגדרות בחקיקה ראשית.

יעקב פרי: תכלית החקיקה הראשית היא להבנות את תהליכי העבודה בתחום קבלת ההחלטות האסטרטגית של מדינת ישראל, ולכן גם המבנה הארגוני והדרך למימוש מטרות החוק הם חשובים ביותר.

יעקב פרי: החוק קובע במפורש שלמטה לביטחון לאומי יהיה ראש – למטה.

יעקב פרי: עכשיו, נסו לתאר לעצמכם את חברת פייסבוק בלי מרק צוקרברג, את אמזון בלי ג'ף בזוס או את קבוצת עליבאבא בלי העומד בראשה, ג'ק מא.

יעקב פרי: כולן חברות בין-לאומיות מצליחות ומשגשגות.

יעקב פרי: להבדיל מן התחום העסקי, נסו לדמיין לעצמכם את המוסד בלי ראש המוסד, את המשטרה בלי המפכ"ל או את צה"ל פועל בלי רמטכ"ל.

יעקב פרי: נראה לנו הגיוני שבעת מלחמה לא יהיה רמטכ"ל לצבא ההגנה לישראל?

יעקב פרי: לפחות על הגופים הביטחוניים אני חושב שכל הנוכחים כאן, במשכן הכנסת, מסכימים שבראש כל אחת מהמערכות הביטחוניות חייב להיות ראש למערכת.

יעקב פרי: ראש המערכת הוא האחראי, הוא המוביל והוא המנהיג.

יעקב פרי: אם משהו לא יעבוד שם כשורה, אנחנו, חברי הכנסת, נדרוש קודם כול מראש הפירמידה, אשר על פיו יישק דבר, לקחת אחריות.

יעקב פרי: לא יפנו אל ראשי האגפים או אל קציני המטה שלו.

יעקב פרי: מדוע אנחנו משלימים עם העובדה שלאחד הגופים המשמעותיים ביותר לקבלת ההחלטות של ראש הממשלה בתחום המדיני והביטחוני יש היום ממלא מקום לממלא המקום?

יעקב פרי: ממלא מקום לממלא מקום לראש המטה לביטחון לאומי.

יעקב פרי: מחודש דצמבר 2015 אין ראש למטה לביטחון לאומי, וכולנו שותקים, נאלמים או סתם מחליפים צבעים כדי שלא יראו אותנו, והדבר הזה עובר מעל ראשם של חברי הקואליציה.

יעקב פרי: אבל גם לנו, גם לכם, חברותי וחברי, יש אחריות, אחריות ישירה, אחריות מוסרית וערכית, כלפי אזרחי מדינת ישראל וביטחונם.

יעקב פרי: כולנו מכירים את הסיפור של הנס כריסטיאן אנדרסן – ולא אחזור עליו – שהמלך הוא עירום.

יעקב פרי: בסוף הסיפור המלך אפילו צוחק על עצמו ועל טיפשותם של כל אלה שפחדו להיראות טיפשים והעמידו פנים שהם רואים משהו שאינו קיים.

יעקב פרי: חברי הקואליציה, חברי הקבינט, חברי הוועדה לענייני חקיקה, עד מתי יוליכו אתכם שיקוליכם הפוליטיים על חשבון אזרחי המדינה?

יעקב פרי: היעלה על הדעת שיותר משנה וחצי אין ראש למטה לביטחון לאומי?

יעקב פרי: הצעת החוק שיזמתי אינה מתערבת בשיקוליו של ראש הממשלה את מי למנות או אפילו איך למנות, היא רק קובעת טווח זמן סביר, של ארבעה חודשים, שבו ראש הממשלה צריך למנות ראש למל"ל.

יעקב פרי: כל זמן שלא ימונה ראש למטה, על ראש הממשלה לקבל את אישור הממשלה לכך מדי חודשיים, ועל הממשלה לספק הסברים לכנסת מעת לעת על הסיבות שבגינן המינוי לא נעשה.

יעקב פרי: הצעת החוק קובעת תהליך סדור של שקיפות בפני הכנסת, בית-הנבחרים של עם ישראל, האמון על פיקוח על הממשלה.

יעקב פרי: הצעת החוק אינה מתערבת בעבודת הממשלה, היא רק מחזקת את הפיקוח של הכנסת על הממשלה בנושא שהוא ליבת העשייה של נבחרי הציבור, הצורך בשמירה על ביטחון המדינה.

יעקב פרי: הצעת החוק היא כלי לפיקוח פרלמנטרי לתפקודו התקין של אחד הגופים המשמעותיים ביותר לביטחון מדינת ישראל.

יעקב פרי: הכנסת זקוקה לתגבור כלים אפקטיביים שהיא תוכל להשתמש בהם בעת הצורך.

יעקב פרי: הנוסח הנוכחי של חוק המטה לביטחון לאומי קובע שלמל"ל יהיה ראש מטה שיהיה יועץ ביטחון לאומי של ראש הממשלה.

יעקב פרי: במדינת ישראל מקבילה, אחרת, הצעת החוק הזאת לא הייתה מונחת על שולחן הכנסת, כי מינוי לתפקיד משמעותי מסוג זה לא היה נמשך כל כך הרבה זמן.

יעקב פרי: במדינת ישראל מקבילה, כנסת ישראל הייתה מאמצת בחום כלים לפיקוח פרלמנטרי אפקטיבי על עבודת הממשלה והעומד בראשה.

יעקב פרי: במדינת ישראל אחרת אולי היה מישהו מהקואליציה או מהממשלה קם וצועק, כמו בממלכה של הנס כריסטיאן אנדרסן, ששנה וחצי ללא מינוי לתפקיד ראש למל"ל זה זמן מוגזם ולא סביר בנסיבות העניין.

יעקב פרי: ואני מסיים, אדוני.

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, כנבחרי ציבור יש לכולנו אחריות לוודא שהממשלה מתנהלת כמו שצריך.

יעקב פרי: גם לנו יש אחריות לוודא שהממשלה לומדת מלקחי העבר, לוודא שלצדו של ראש הממשלה עומד יועץ לביטחון לאומי בתפקיד קבוע, כפי שהחוק דורש.

יעקב פרי: עד מתי תיתנו יד להתנהלות של ממלא מקום לממלא המקום?

יעקב פרי: אני קורא לכם להפסיק עם הפארסה, לא להשלים עם ההתנהלות הקיימת, להשמיע קול, ולהצביע בעד הצעת החוק.

יעקב פרי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב פרי.

יצחק וקנין: ישיב בשם ראש הממשלה השר יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, בהצעת החוק מוצע לקבוע כי עם פקיעת כהונתו של ראש המטה לביטחון לאומי, יחויב ראש הממשלה למנות ראש מל"ל בתוך תקופה של ארבעה חודשים מיום פקיעת הכהונה.

יריב לוין: ראש הממשלה יהיה רשאי, באישור הממשלה, להאריך את התקופה בתקופות נוספות שלא יעלו על חודשיים.

יריב לוין: אם לא מינה ראש הממשלה ראש למטה לביטחון לאומי בתוך תקופה של שישה חודשים, תניח הממשלה על שולחן הכנסת מדי חודשיים הודעה ובה הסבר מנומק לאי-מינוי, ואם המינוי לא יתבצע בתוך עשרה חודשים, יהיו רשאים 20 מחברי הכנסת לבקש מיו"ר ועדת החוץ והביטחון של הכנסת לזמן את ראש הממשלה לדיון בוועדה.

יריב לוין: כמו כן, הדיון בוועדה בנוכחות ראש הממשלה יתקיים בתוך 21 יום מיום הגשת הבקשה.

יריב לוין: אני רוצה לציין כי בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב, חבר הכנסת פרי, כי תפקידה של הכנסת – אדוני היושב-ראש, אני לא שומע את עצמי.

דוד ביטן: – – – איך אני אגייס את האנשים?

דוד ביטן: תוריד אותו.

דוד ביטן: לא, לא, אי-אפשר ככה.

יצחק וקנין: מה קרה, אדוני יושב-ראש הקואליציה?

דוד ביטן: – – – לא קרה בכנסת.

דוד ביטן: אני מעביר את הצעת החוק הזאת אם אתם לא עובדים ומצלצלים, אני אומר לכם את האמת.

יריב לוין: אני לא שומע.

דוד ביטן: מה השטויות האלה?

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: כל פעם אתם – אז, היושב-ראש הזה.

יצחק וקנין: כן, מה?

דוד ביטן: אתה מוכן לתת לאנשים להתקשר פה לאנשים?

דוד ביטן: לא נותנים לאף אחד להתקשר, ואיך אני אגייס?

דוד ביטן: מה הבולשיט הזה?

דוד ביטן: כל פעם באים לי עם איזה קשקוש חדש?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אני לא יכול לשנות החלטה של היושב-ראש לפני – – –

דוד ביטן: אדוני, אז אני מעביר את הצעת החוק, חבל על הזמן.

דוד ביטן: אם אני לא יכול לדבר עם אנשים כל היום, אני לא – – – מה השטויות שאין בעיה?

דוד ביטן: לא ניגש לאף אחד, מאיפה ממציאים את השטויות האלה?

יצחק וקנין: אדוני – –

יריב לוין: כן.

יצחק וקנין: – – ימשיך.

יריב לוין: בדברי ההסבר להצעה נכתב כי: תפקידה של הכנסת – –

דוד ביטן: – – – שמית.

דוד ביטן: הכול יהיה שמית מעכשיו, היום.

יריב לוין: – – תפקידה של הכנסת הוא לפקח על עבודת הממשלה – –

דוד ביטן: רוצים ככה?

דוד ביטן: שיהיה ככה.

דוד ביטן: מה זה?

דוד ביטן: מאיפה הוא מביא את הדברים האלה?

יריב לוין: – – וזרועותיה, והצעת חוק זו מהווה כלי אפקטיבי יותר – –

דוד ביטן: מפריע לו איזה מישהו בטלפון?

יריב לוין: – – לפיקוח של הכנסת על עבודת הממשלה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אני מציע שהנושא הזה – – –

דוד ביטן: הכול יהיה שמית.

יצחק וקנין: אתה לא יכול עכשיו – יש יושב-ראש הכנסת, דבר אתו, הוא החליט מה שהחליט, ואני לא אשנה את ההחלטה שלו.

יריב לוין: תפקידה של הכנסת הוא לפקח על עבודת הממשלה וזרועותיה, והצעת חוק זו מהווה כלי אפקטיבי יותר לפיקוח של הכנסת על עבודת הממשלה בכל הקשור למינוי – – –

זוהיר בהלול: לא שומעים.

יריב לוין: לא פלא.

זוהיר בהלול: לא שומעים.

זוהיר בהלול: אתה מדבר כמו שדרן כדורגל, לאט-לאט.

יריב לוין: וואי, איזו מחמאה, זוהיר, ממך – היה שווה לבוא.

יריב לוין: אני אחזור, אבל במקרה הזה אני חושב שהחזרה מיותרת, כי אני בסך הכול מתייחס לדברי ההסבר שכתב חבר הכנסת פרי, אז את זה אני מניח שהוא מכיר טוב ממני.

יריב לוין: אז – בדברי ההסבר נכתב:

יריב לוין: תפקידה של הכנסת הוא לפקח על עבודת הממשלה וזרועותיה, והצעת חוק זו מהווה כלי אפקטיבי יותר לפיקוח של הכנסת על עבודת הממשלה בכל הקשור למינויו של ראש המטה לביטחון לאומי.

יריב לוין: השקיפות של השיקולים והנסיבות, בפני הכנסת, להיעדר מינוי לראש המטה לביטחון לאומי משך תקופה ארוכה היא הכרחית, בנסיבות העניין, נוכח החשיבות לביטחון ולענייני החוץ של מדינת ישראל.

יריב לוין: אני מקריא את כל הפתיח הארוך הזה כי עד כאן אני מסכים עם כל מילה, ולמען האמת, אני חושב שהחוק, כמעט מתבקש לתמוך בו, אבל אז אני נזכר במשהו; אז אני נזכר שממש בעוד אנחנו – – –

עליזה לביא: – – –

מאיר כהן: אל תיזכר.

יריב לוין: זהו, מה אני אעשה.

עליזה לביא: מה הזכיר לך, שר התיירות?

יריב לוין: תשמעו, אני צריך לגלות לכם סוד: בעוד אנחנו יושבים כאן – – –

יצחק וקנין: טוב להיזכר בימים מאשר לחיות אותם.

יריב לוין: כן, יש בזה משהו.

יריב לוין: אני יכול לומר שבעוד אנחנו יושבים כאן, עם כל החשיבות של הדיונים שאנחנו מקיימים כאן, יש, אדוני היושב-ראש, תהליך הרבה יותר חשוב, שמתנהל במקום אחר בלי שאף אחד יודע משהו, בלי שאף אחד מבין מה קורה, ובלי, למען האמת, שיש גם דיון ציבורי אמיתי, וזה התהליך של מינוי הנשיאה או הנשיא הבא של בית-המשפט העליון, וזה, רבותי, מתנהל במין שיטת חדרי-חדרים.

רויטל סויד: עוד פעם חזרנו לזה?

יריב לוין: ואנחנו שואלים: למה טרם מונה נשיא לבית-המשפט העליון?

רויטל סויד: עוד פעם חזרנו לזה.

יריב לוין: אנחנו שואלים – רגע, רגע.

רויטל סויד: מה זה חדרי-חדרים?

רויטל סויד: שיטת הסניוריטי היא לא חדרי-חדרים – –

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

יריב לוין: חברת הכנסת סויד, אולי את, יש לך מקומות – – –

רויטל סויד: – – היא שיטה שנהוגה – – –

נורית קורן: – – –

יצחק וקנין: זה ויכוח של עורכי-דין, אני מבין, רויטל.

קריאות: – – –

יריב לוין: לא, היושב-ראש, זה לא ויכוח.

יריב לוין: אני אגיד לך, חברת הכנסת סויד שייכת לאלה שיש להם גישה – –

רויטל סויד: תגיד לי – –

יריב לוין: – – יש להם גישה – – –

רויטל סויד: – – כשאתה מדבר על ועדה שיש בה שני שרים ושני פוליטיקאים זה חדרי-חדרים?

נורית קורן: – – –

יריב לוין: היושב-ראש.

יצחק וקנין: חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: שני שרים ושני פוליטיקאים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת רויטל סויד.

יריב לוין: רגע, רגע, נגיע, רגע, רגע, עוד לא התחלתי, רגע.

נורית קורן: – – – שהנשיאה לא מרשה להם להיבחר.

יצחק וקנין: נא לאפשר לשר להמשיך את דבריו, כל רגע קוטעים אותו.

רויטל סויד: הנה, חברת הכנסת קורן מעדכנת אותנו מתי – – – ומתי לא – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת רויטל סויד, אני מאוד סבלני.

יריב לוין: תראי, חברת הכנסת סויד, אני אגיד לך, את יודעת מה ההבדל בינינו?

יריב לוין: שאני, בניגוד לך, לא זכיתי.

יריב לוין: את זכית להיות קרובה לאליטה השלטת, ואת באה כנראה באוהלם, ומקובלת בחצרותיהם.

יריב לוין: אני פחות.

מיקי רוזנטל: איזו אליטה?

מיקי רוזנטל: מה אתה מבלבל את הראש?

רויטל סויד: איזו אליטה?

רויטל סויד: על מה אתה מדבר?

יריב לוין: אז את אולי יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: מה השטויות האלה?

יריב לוין: לא, יכול להיות שאת יודעת.

רויטל סויד: על מה אתה מדבר?

יריב לוין: אז הנה, אני אגלה לך.

רויטל סויד: על מה אתה מדבר?

יריב לוין: אז אני לא יודע.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: לא מספרים לי.

יריב לוין: לא אומרים לי.

רויטל סויד: אתה רוצה לרמוס את שלטון החוק.

יריב לוין: ואני – – –

רויטל סויד: וזה לא קשור.

רויטל סויד: אז מה אתה אומר?

יצחק וקנין: רויטל סויד.

רויטל סויד: שמשום שלא היית מסוגל על האליטה אתה יכול לרמוס את שלטון החוק?

יצחק וקנין: חברת הכנסת רויטל סויד, מה את נואמת עכשיו מהמקום?

יצחק וקנין: זו לא רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: אפשרתי לך להעיר הערה, שתיים, אבל אי-אפשר כל רגע.

יריב לוין: אני תמה ושואל את עצמי – לא יודע, אדוני היושב-ראש, משרה כל כך בכירה – אף אחד לא רוצה להתמודד?

יריב לוין: אף אחד לא רוצה להיות נשיא בית-המשפט העליון?

יריב לוין: איך יכול להיות?

יריב לוין: כמה מוזר.

יריב לוין: איך ייתכן?

יריב לוין: ואז עולות לי כל מיני מחשבות, אולי חברת הכנסת סויד תצליח בזכות קרבתה להפיג את החששות שלי.

רויטל סויד: בליכוד אף אחד לא רוצה להתמודד?

יריב לוין: אולי זה יכול להיות – – –

רויטל סויד: אף אחד לא רוצה – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת רויטל סויד, זאת פעם אחרונה שאני מעיר לפני שאני קורא אותך לסדר.

יריב לוין: אולי זה יכול להיות שבבית-המשפט העליון שלנו אין פתיחות, אין פלורליזם, אין נכונות לקיים הליך דמוקרטי, שקוף, פתוח ומלא?

יריב לוין: יכול להיות?

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: את יודעת מה?

יריב לוין: זה נראה לי – – –

איילת נחמיאס ורבין: שיפתחו את הדלת, שיפתחו את השערים – – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: זה נראה לי הרבה הרבה יותר סביר מההנחה שאין אף אחד משופטי בית-המשפט העליון שככה, בסתר לבו, חולם להיבחר לכהונת נשיא בית-המשפט העליון.

יריב לוין: לא יודע, ככה נראה לי.

רויטל סויד: כמו בליכוד.

יריב לוין: כמו בכל מקום.

יריב לוין: כמו בכל מקום.

איילת נחמיאס ורבין: – – – סליחה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת אילת נחמיאס ורבין.

יריב לוין: בכל סניף בנק יהיה לפחות עובד אחד שחולם להיות פעם מנהל הסניף.

יריב לוין: לא יכול להיות אחרת.

יריב לוין: זה לא אנושי אחרת.

יעל גרמן: בית-המשפט העליון הוא לא סניף בנק.

יריב לוין: רק בבית-המשפט העליון יושבים אנשים עליונים.

יריב לוין: הם לא רוצים, הם – אין להם שאיפות – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: – – או שאולי הם פשוט מפחדים?

איילת נחמיאס ורבין: ממה?

יריב לוין: ממה?

יריב לוין: ממה?

איילת נחמיאס ורבין: באמת אפשר לפחד מכם.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צודק.

יריב לוין: מפחדים להגיש את מועמדותם, מפחדים להתמודד, מפחדים לשבור את השיטה הזאת.

יריב לוין: עכשיו, חבר הכנסת פרי – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

קריאות: – – –

יריב לוין: עכשיו, חבר הכנסת פרי, אני רוצה לנסות לאתגר אותך.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: בסך הכול אני אומר שהממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק.

יריב לוין: היא החליטה גם מנימוק שתכף אני אקריא אותו, אבל אחר כך אני בכל זאת אוסיף עוד נימוק אחד, ואולי הוא יותר כבד אפילו, עד כדי כך שאם תיענה לאתגר יכול להיות שנוכל אפילו להעביר את החוק הזה.

יריב לוין: הממשלה התנגדה ומתנגדת לחוק מאחר שחוק המטה לביטחון לאומי, התשס"ח–2008, מסדיר את הליך המינוי של ראש המטה לביטחון לאומי, את תנאי הכשירות למינוי ואת הנסיבות לפקיעת הכהונה.

יריב לוין: בסעיף 3(א) לחוק נקבע שראש המטה ימונה בידי ראש הממשלה באישור הממשלה.

יריב לוין: בהתאם לחוק, המינוי הוא בתחום הסמכות הבלעדית של ראש הממשלה; הוא לא קוצב לו סד זמנים והוא משאיר בידיו שיקול דעת רחב.

יריב לוין: אין ספק שהצעת החוק הזאת מצמצמת את שיקול הדעת שניתן לראש הממשלה, ונוסף על כך צריך לציין שלא ברור למה – וזו אולי הסיבה העיקרית – למה רק במקרה הזה, למה לא במינויים אחרים, כמו מינוי ראש השב"כ, ראש המוסד, רמטכ"ל, מפכ"ל וכיוצא בזה?

יריב לוין: הרי אין שום סיבה להחריג דווקא את מינוי ראש המל"ל.

יריב לוין: אבל אני רוצה ללכת אפילו עוד צעד אתך, חבר הכנסת פרי.

יריב לוין: אולי באמת צריך להביא איזשהו חוק רחב, שמתייחס לכל סוגיית המינויים.

יריב לוין: אני למשל בדעה – ואני לא מסתיר אותה – שגם המינוי הזה, כמו הרבה מינויים אחרים, צריכים להגיע לכנסת לשימוע, שימוע פומבי; לפחות שיהיה שימוע – גם אם הוא לא שימוע מחייב כאישור, לפחות שיהיה הליך של שימוע פומבי.

יריב לוין: כך הציבור ידע, ויתקיים באמת תהליך סדור של אישור מינויים לתפקידים כל כך מרכזיים וכל כך מכריעים.

יריב לוין: אם חבר הכנסת פרי מוכן להיענות להצעה הזאת – ואנחנו כמובן לא נחריג את שופטי ישראל מן ההצעה, שהרי אין ספק שמינוי לתפקיד נשיא בית-המשפט העליון או שופט בית-המשפט העליון הוא לא פחות חשוב ולא פחות משפיע על חייהם של אזרחי ישראל מאשר מינוי של ראש מל"ל או תפקיד אחר שנזכר כאן קודם – לכן, אם אנחנו נעשה באמת סדר בכל העניין הזה, ונקיים שימוע פומבי לכל התפקידים האלה, אני לפחות יכול לומר לך, חבר הכנסת פרי, תמצא בי שותף נאמן לנסות לקדם את ההצעה.

יריב לוין: אבל לבודד רק את ראש המל"ל לא נראה לי נכון, לא נראה מוצדק.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב פרי, אתה רוצה – שלוש דקות נוספות?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם, אנחנו עוברים – אדוני יושב-ראש הקואליציה, שמית או רגיל?

דוד ביטן: רגיל.

יצחק וקנין: רגיל.

יצחק וקנין: הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: הצעת חוק המטה לביטחון לאומי (תיקון – פיקוח הכנסת על מינוי ראש המטה לביטחון לאומי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יעקב פרי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 36 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק המטה לביטחון לאומי (תיקון – פיקוח הכנסת על מינוי ראש המטה לביטחון לאומי), התשע"ז–2017, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 36 מתנגדים, 23 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שמירת הניקיון – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: נא להפסיק את ההקראה.

יצחק וקנין: עליזה בראשי, אחרי זה אתם מתפלאים שיושב-ראש הכנסת מחליט החלטה להוציא אנשים שמדברים בטלפונים.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לכם, אני יושב פה ולא שומע כלום.

יצחק וקנין: היא לידי מקריאה, ואני לא שומע כלום.

יצחק וקנין: ולא רק אני לא שומע – גם אחרים מעירים על כך.

יצחק וקנין: אי-אפשר לנהל את הישיבה בצורה כזאת.

יצחק וקנין: נא להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני אחזור.

יצחק וקנין: לחזור על ההקראה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3419/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ועדת חריגים), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת רויטל סויד וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: ישיב שר העבודה והרווחה – הוא נמצא, או שמישהו מחליף אותו?

יצחק וקנין: מי אמור להשיב על הצעת החוק הזאת?

יצחק וקנין: כתוב לי: שר העבודה והרווחה.

יצחק וקנין: חיים כץ נמצא?

יצחק וקנין: השר בנט.

יצחק וקנין: לא, אתה לא משיב עכשיו.

יצחק וקנין: אדוני, עוד לא.

יצחק וקנין: רק שנסדיר את העניינים.

רויטל סויד: רגע, השר בנט, אולי אתה תקשיב ותשתכנע.

קריאה: לא, הוא נורא מתלהב.

רויטל סויד: מה, אתה כבר מגיע עם העמדה, עוד לפני שהקשבת?

יצחק וקנין: חברת הכנסת סויד, עשר דקות לרשותך.

מיקי רוזנטל: ההצעה הזאת, שמופיעה, אדוני, היא הצעה שלי, לא שלה.

מיקי רוזנטל: זאת הצעה אחרת.

מיקי רוזנטל: תקנו את זה בבקשה.

רויטל סויד: – – –

יצחק וקנין: אל תדאגי.

יצחק וקנין: ניתן לך את כל הזמן.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חברי השרים וחברי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם על דוד אלקין, זיכרונו לברכה.

רויטל סויד: דוד אלקין נפטר בדיוק לפני שנה ושבוע מהיום, ואני לא אגזים אם אני אומר שהוא נפטר בגלל 86 שקלים בלבד.

רויטל סויד: דוד אלקין, ניצול השואה, היה בן 86, נכה 168% וגם חולה סרטן.

רויטל סויד: אשתו ריטה, שהייתה בת 79, סעדה אותו.

רויטל סויד: כיוון ששניהם היו פנסיונרים של משרד הביטחון, הם היו זכאים ל-22 שעות סיעוד בחודש.

רויטל סויד: מה נתנו להם אותן 22 שעות הסיעוד?

רויטל סויד: בזכות אותן שעות דוד יכול היה לרדת מהמיטה, אפשר היה לרחוץ אותו, אפשר היה לרדת אתו – כי הוא גר בקומה גבוהה ללא מעלית – והוא היה יכול לנשום אוויר צח.

רויטל סויד: כשהתעדכנו המשכורות בביטוח הלאומי בחודש ינואר בשנה שעברה, הייתה חריגה של 86 שקלים, מה שגרם לכך ששעות הסיעוד קוצצו לתשע שעות בלבד.

רויטל סויד: במשך שבעה חודשים דוד לא הצליח לצאת מהבית, לרדת מהמיטה, והכול היה רק רחצה מינימלית שאפשרו לו אותן תשע שעות.

רויטל סויד: אשתו ריטה סיפרה כיצד בלילה פעם אחת הוא נפל מהמיטה, והיא לא הצליחה להרים אותו, היא שכבה לידו לילה שלם על הרצפה.

רויטל סויד: כל זה בגלל קיצוץ של 86 שקלים, בגלל 86 שקלים.

רויטל סויד: במדינה מתוקנת, כשיש מוסד לביטוח לאומי, יש בו קריטריונים, הקריטריונים הם נוקשים, אבל צריך קצת נשמה, קצת יכולת לשיקול דעת במקרי קיצון, כמו המקרה הזה.

רויטל סויד: כשפנו אלי, בערך שבועיים לפני שדוד נפטר, והוא כבר היה מאושפז עם קריסת מערכות מוחלטת, פניתי לפרופ' מור-יוסף, והתשובה שלהם הייתה: אין לנו יכולת להתערב ולהוסיף גם את אותן שעות.

רויטל סויד: אמרתי לו: תקצצו לו את אותם 86 ש"ח שהם גובה החריגה בהכנסה, תוסיפו את אותן שעות סיעוד; ואמר פרופ' מור-יוסף: לא יכולים, אין לנו שום מקום לשיקול דעת.

רויטל סויד: ואז הגשתי את הצעת החוק הזאת, שלפיה במקרי קיצון, של אזרחים ותיקים, קשישים, ניצולי השואה, חולים, אימהות חד-הוריות, הורים לילדים חולי סרטן, כשמדובר באמת בהכנסה שחורגת במעט, או באיזשהו פער קטן, תעשו ועדה, שיהיה מקום לשיקול דעת, קצת מקום ליותר חשיבה, שאפשר יהיה להכניס נשמה במוסד הזה.

רויטל סויד: במדינת ישראל 11.1% מהקשישים הם מטופלים במוסד לביטוח לאומי.

רויטל סויד: איפה אימהות חד-הוריות?

רויטל סויד: איפה חולים?

רויטל סויד: איפה נכים?

רויטל סויד: איפה ילדים חולי סרטן וההורים שלהם?

רויטל סויד: איפה כל שאר הנתמכים שנזקקים למוסד לביטוח לאומי?

רויטל סויד: ומי יהיה בוועדה הזאת?

רויטל סויד: יהיו בה נציגי הממשלה, יהיו בה נציגי ציבור, יהיו בה גם נציגי המוסד לביטוח לאומי.

רויטל סויד: היא תעבוד בשקיפות – היא תהיה שקופה, היא תהיה רק במקרי הקיצון.

רויטל סויד: יחד עם עמותת ידיד ניהלתי ישיבה עם המוסד לביטוח לאומי; הם מכירים בחשיבותה של ההצעה הזאת, הם מברכים עליה.

רויטל סויד: המוסד לביטוח לאומי אומר: אני מקבל את זה שצריך שיהיה פה שיקול דעת, והוועדה תהיה ועדה חיצונית, עם פיקוח ושקיפות – ואיפה זה נתקע?

רויטל סויד: אצל שר הרווחה, במשרד הרווחה.

רויטל סויד: איך יכול להיות היום – חברי בקואליציה, אתם, שאכפת לכם מקשישים – מאזרחים ותיקים, מנכים, מחולים, מאימהות חד-הוריות – איך יכול להיות שאתם עכשיו הולכים להצביע נגד הצעת חוק – לא שאומרת: תפתחו ותציפו את המוסד לביטוח לאומי בתביעות – כל מה שהיא אומרת זה: בואו נאפשר ועדה שתשקול במקרי קיצון גם הפעלת שיקול דעת.

רויטל סויד: אני רוצה לדעת אם כל אחד שיושב פה עכשיו מצביע נגד וחושב שהצעת החוק הזאת שגויה.

רויטל סויד: אני רוצה לדעת אם עכשיו, כשאתם הולכים להפיל את הצעת החוק הזאת, אתם באמת חושבים שלא מגיעות לאנשים כמו דוד אלקין, זיכרונו לברכה, שעות הסיעוד, בגלל 86 שקלים, שהוא הסכים לוותר עליהם; הוא הסכים לוותר על הכסף הזה ועל השכר הזה, ולו רק שיהיה מישהו שיבוא בלילה ויסייע להרים אותו מהמיטה; ולו רק שיהיה מישהו שיבוא ויהיה שם להוריד אותו מהמיטה, לרחוץ אותו, לתת לו לראות אור יום, ולא להיתקע בקומה גבוהה ללא מעלית כשהוא לא יכול לרדת.

רויטל סויד: לדוד אלקין, זיכרונו לברכה, שנפטר לפני שנה ושבוע בדיוק, זה מאוחר.

רויטל סויד: לעוד הרבה מאוד אזרחים במדינת ישראל זה עדיין לא מאוחר.

רויטל סויד: אני קוראת לחברי פה, תצביעו בעד הצעת החוק הזאת, היא חשובה והכרחית.

רויטל סויד: ואני רוצה לנצל את הדקות שנותרו לי לדבר נוסף.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חברי השרים וחברי חברי הכנסת, עכשיו הוארך המעצר של מורה שביצע מעשים מגונים בעשרה תלמידים ותלמידות שלו בכיתה ב'.

רויטל סויד: אתם מבינים מה זה לבצע מעשה מגונה בכלל, ועוד בילדים בכיתה ב', על ידי מורה?

רויטל סויד: אז נגיד: בסדר, איך אפשר היה לדעת?

רויטל סויד: זאת פעם ראשונה, זה חד-פעמי – לא, המורה הזה הורשע לפני חודש בביצוע מעשים מגונים במשך שלוש שנים בתלמידה שלו, מאז שהיא הייתה בת 12 עד 15, ותראו מה קורה פה; היום חוק למניעת העסקת עברייני מין מחייב שכל מי שרוצה לעבוד בהוראה יפנה ויקבל אישור שהוא לא הורשע.

רויטל סויד: אני פניתי לפרקליט המדינה, ואני הגשתי תיקון להצעת החוק הזאת, שאומר כך: כל מי שהוגש נגדו כתב אישום, מייד צריך לדווח למשרד החינוך, שידע שנגד המורה הזה הוגש כתב אישום, שעל המורה הזה כבר יש יותר מחשד שהוא ביצע מעשה מגונה.

רויטל סויד: ולאחר שהוא הורשע, באופן מיידי, עוד לפני גזר דין, צריך לפנות ולהודיע למשרד החינוך.

רויטל סויד: לא יכול להיות שבמדינת ישראל ילדים ייפגעו על ידי עבריין מין.

יצחק וקנין: גברתי, אני חייב להתערב בדיון, להגיד לך משהו.

יצחק וקנין: מה שנפגעים הילדים היום בכל הרשתות, בכל האינטרנט, זה פי מאה מכל מה שאת מתארת פה עכשיו, ועל זה אנחנו לא עושים כלום, כלום, כלום.

רויטל סויד: אז אדוני היושב-ראש, לא לי, יושבת-ראש השדולה למאבק באלימות ובריונות ברשת, לבוא ולומר את זה.

רויטל סויד: אני הגשתי הצעות חוק בנושא הזה.

רויטל סויד: אז קודם כול, בוא לא נשווה בין פגיעה לפגיעה; גם זה חמור וגם זה חמור.

רויטל סויד: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, יושבים פה השרים, משרד המשפטים, שמעגן הצעת חוק – – –

יצחק וקנין: כולנו יושבים פה ומגלגלים עיניים.

רויטל סויד: לא.

יצחק וקנין: כולנו.

רויטל סויד: אבל המשרד שאמון – – –

יצחק וקנין: אם אני אביא את זה, יגידו: זה חרדי מביא את זה.

יצחק וקנין: זה צריך לבוא דווקא מכם.

רויטל סויד: אבל הגיעה הצעת חוק שלי, שאתם מצביעים נגד, שוועדת שרים לענייני חקיקה דוחה.

רויטל סויד: כשעלתה אצלי הצעת חוק רק לפני חודש, שבכל מוסד ציבורי – – –

יצחק וקנין: אני מסכים אתך, מסכים אתך לחלוטין.

יצחק וקנין: האמיני לי, גם על החוק שלך אני מסכים אתך לחלוטין.

רויטל סויד: מה זה?

רויטל סויד: הצעות חוק שלי שעולות כסדרה – אני יושבת-ראש השדולה למאבק באלימות ובריונות ברשת – אתם הקואליציה לא מעבירים אותן, משרד המשפטים אומר: לא.

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: – כי יש לנו שנתיים – ועדת ארבל, השופטת ארבל יושבת בוועדה, בואו נחכה.

רויטל סויד: בינתיים אנשים מתאבדים, בינתיים תלמידים ניזוקים, בינתיים יש אלימות ובריונות ברשת.

רויטל סויד: אני אומרת לך, אדוני היושב-ראש, תתעוררו, כקואליציה.

רויטל סויד: תפסיקו כבר – – –

יצחק וקנין: כולנו צריכים להתעורר, צודקת לחלוטין.

רויטל סויד: תפסיקו כבר להצביע נגד הצעות חוק חשובות וטובות, שאתם מפילים רק כי מי שמציע אותן יושב בחלק הזה.

יצחק וקנין: אדוני לא יכול להפריע לה.

אורן אסף חזן: אני באתי בשביל – – –

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: ישיב שר החינוך – – –

רויטל סויד: שנייה, ביטן, מה אתה מציע?

רויטל סויד: מה אתה מציע?

רויטל סויד: רגע, בואו נשמע.

דוד ביטן: חלק מחברי הכנסת אומרים שההצעה טובה.

יצחק וקנין: הצעה טובה מאוד, אני אומר.

דוד ביטן: אז אני לא מכיר את זה, כי אני לא הייתי בדיונים הפעם.

דוד ביטן: מה שאני מציע, שלא תהיה תשובת שר ולא הצבעה, ונדבר על זה.

יצחק וקנין: הצבעה במועד אחר.

רויטל סויד: אז אני רוצה לומר לכם – בסדר גמור.

רויטל סויד: במוסד לביטוח לאומי, כשישבתי אתם ועם פרופ' מור-יוסף, הם היו בעד, ואני סומכת עליכם שאתם תעבירו את הצעת החוק החשובה הזאת.

רויטל סויד: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: כמובן – דוד, ביטן, זה במושב הזה.

רויטל סויד: שבועיים.

קריאות: – – –

רויטל סויד: שבועיים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת רויטל סויד, תודה לך.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3419/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול חובת ההתייצבות בפני ועדות רפואיות), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: על הצעת חוק זו אני מבין שתשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: אני אצטרך פחות מזה, רק שתדאג שיהיה טיפה שקט, שאני אשמע את עצמי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט, גם מזכירות הסיעות.

יצחק וקנין: בבקשה.

מיקי רוזנטל: תראו, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, הביטוח הלאומי חייב לתושבי מדינת ישראל כמה מיליארדי שקלים.

מיקי רוזנטל: למה אני אומר "כמה"?

מיקי רוזנטל: כי אף אחד לא יודע באמת.

מיקי רוזנטל: מבקר המדינה קבע בדוח שלו מלפני שנה וחצי – אדוני ממלא מקום יושב-ראש הקואליציה, תראו, אתם לא חייבים לשמוע אותי, אבל אתם גם לא חייבים להפריע לי.

יצחק וקנין: רויטל – רויטל סויד, אנא מכם, תעשו את זה בצד, לא באמצע המליאה.

מיקי רוזנטל: ובכן, הביטוח הלאומי חייב לתושבי ישראל מיליארדים.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא יודעים כמה מיליארדים, מהטעם הפשוט – לפחות 2 מיליארד, עקב אי-מימוש זכויות, אי-מימוש זכויות, מיליארדי שקלים.

מיקי רוזנטל: אחת הסיבות המרכזיות לאי-מימוש היא התהליך הקשה של הביורוקרטיה של מימוש הזכויות בביטוח הלאומי.

מיקי רוזנטל: הביטוח הלאומי מקיים כל שנה – כל שנה – לפחות 200,000 ועדות, ועדות רפואיות, כדי לקבוע נכויות.

מיקי רוזנטל: רוב הוועדות האלה הן ועדות מיותרות, מיותרות לחלוטין.

מיקי רוזנטל: למה הן מיותרות?

מיקי רוזנטל: מהטעם הפשוט שאדם, אם הוא חלילה חולה, הוא קודם כול הולך לרופא מומחה ומקבל חוות דעת, אחרת הוא לא יכול לגשת לוועדה הרפואית, ואחר כך הביטוח הלאומי דן בזה בוועדות שלו.

מיקי רוזנטל: ההצעה שלי היא כל כך פשוטה, ולכן הביטוח הלאומי מתנגד לה.

מיקי רוזנטל: אגב, שר הרווחה תומך בה.

מיקי רוזנטל: תומך בה.

מיקי רוזנטל: הוא חושב שהיא נכונה.

מיקי רוזנטל: ואני אומר לכם, אנחנו נעביר את ההצעה הזאת בסוף.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: הביטוח הלאומי מתנגד מסיבות לגמרי לא ענייניות, לגמרי לא ענייניות.

מיקי רוזנטל: הוא טוען כל מיני טענות סרק לא חשובות.

מיקי רוזנטל: מה אני מציע?

מיקי רוזנטל: במקום לקיים כל כך הרבה ועדות, חלק ניכר מהוועדות יבוטלו – כל הוועדות שדנות בנושאים כמותיים.

מיקי רוזנטל: אם יש לאדם לחץ דם גבוה, זה נתון; אם אדם, יש לו סוכרת גבוהה, זה נתון; אם חלילה מתקצרת לו גפה, או נקטעת, זה נתון.

מיקי רוזנטל: זה נתון שאי-אפשר להתווכח עליו.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר להתווכח עליו.

מיקי רוזנטל: ויש מחלות שהן לא רוורסביליות, הן לא רוורסביליות, לצערי, אנשים לא מחלימים מהן, ולמרות זאת הביטוח הלאומי מקיים דיונים חוזרים ונשנים – לאנשים עיוורים, כאילו הם יתחילו לראות פתאום.

מיקי רוזנטל: שערורייה מטורפת.

מיקי רוזנטל: למה הם עושים את זה?

מיקי רוזנטל: כי זה פרנסה מצוינת לרופאים; 400 מיליון שקל בשנה של הביטוח הלאומי הולכים לרופאים מומחים בוועדות.

מיקי רוזנטל: 400 מיליון.

מיקי רוזנטל: זו קבוצת לחץ מטורפת שלא רוצה להפסיק את החגיגה הזאת על חשבוננו.

מיקי רוזנטל: ואפילו שאדם חולה הולך קודם כול לרופא מומחה, והוא מקבל חוות דעת שהוא עיוור, הוא הולך לוועדה בשביל לקבל חוות דעת נוספת – שהוא עיוור.

מיקי רוזנטל: יצאתם מדעתכם?

מיקי רוזנטל: 200,000 ועדות רפואיות בשנה – שערורייה שמרוויחה ממנה קבוצת רופאים מצומצמת, ואת זה אנחנו נבטל, אני מבטיח לכם שאנחנו נבטל.

יצחק וקנין: 400 מיליון?

מיקי רוזנטל: 400 מיליון.

מיקי רוזנטל: 200,000 ועדות בשנה.

מיקי רוזנטל: 400 מיליון שקל; 700 שקל לעשר דקות שיושבים שם בוועדה.

מיקי רוזנטל: תעשייה מטורפת.

מיקי רוזנטל: ומובן שזה מגביר את הביורוקרטיה, והציבור הולך, ועושים שם טעויות.

מיקי רוזנטל: מספיק שעושים, מ-200,000 רק 3% טועים – 6,000 אנשים נדפקים.

מיקי רוזנטל: רק 3% – והם עושים יותר טעויות.

מיקי רוזנטל: אז מה אומרת ההצעה?

מיקי רוזנטל: כל מה שהוא מחלה מורכבת – שילך לוועדה; אינטר-דיסציפלינרית, בין-תחומית – שילכו לוועדה.

מיקי רוזנטל: אבל 80% מהוועדות הן בנושאים שאפשר למדוד, יש להם מספר, לא צריך ועדה, זה קשקוש.

מיקי רוזנטל: ואת זה הביטוח הלאומי לא רוצה לבטל, כי הוא מחזיק את העוצמה.

מיקי רוזנטל: ההצעה הזאת אומרת – כמו מס ההכנסה האמריקני: אנחנו מאמינים לכולם, אבל אם חלילה תרמו, אז נבוא אתכם חשבון.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר לבוא חשבון עם נכה או עם אדם שקיבל כסף שלא כדין מהביטוח הלאומי, אבל אפשר לבוא דין עם הרופא, כי חוות הדעת שלו היא שתקבע את אחוזי הנכות, ואם הוא רימה – נשלול לו את הרישיון.

מיקי רוזנטל: תאמינו לי, זה יהיה הרבה יותר יעיל, הרבה יותר צודק.

מיקי רוזנטל: הביטוח הלאומי יצא נשכר מזה, הנכים יצאו נשכרים מזה, הזכאים יצאו נשכרים מזה, וכל הציבור יודה לשר הרווחה שתומך בהצעת החוק הזאת – והיא תעבור, אני מבטיח לכם.

מיקי רוזנטל: זה ייקח לנו חודשיים, זה ייקח לנו שנתיים, בסופו של דבר – תראו, אני, מהלחץ שלי, מהלחץ שלי, שאני באתי כבר לפני שנתיים לביטוח הלאומי עם ההצעה הזאת, ביטלו כבר – 10,000 ועדות התקיימו בשנה האחרונה, 10,000 ועדות, בלי נוכחותו של הנבדק.

מיקי רוזנטל: ולא קרה שום דבר.

מיקי רוזנטל: לא קרה שום דבר, הכול בסדר.

מיקי רוזנטל: הם השתכנעו שזה אפשרי, אבל הם עדיין אוחזים בדבר הזה.

מיקי רוזנטל: ולכן, אני מודה לשר הרווחה חיים כץ, שהבין את החשיבות, ואני מבקש מהביטוח הלאומי: חברים, רק תשקלו את זה עניינית.

מיקי רוזנטל: אם יש בעיות בהצעה, תענו על הבעיות, אבל בואו נפתור את זה.

מיקי רוזנטל: די כבר עם הביורוקרטיה המיותרת הזאת, עם הטרטור של הנכים, עם הטרטור של המסכנים – להביא עיוור עוד פעם ועוד פעם לוועדה כדי לקבוע שהוא עיוור?

מיקי רוזנטל: יצאתם מדעתכם?

מיקי רוזנטל: הצעת החוק הזאת היא אולי הרפורמה הכי חשובה שאנחנו הולכים לעשות בביטוח הלאומי.

מיקי רוזנטל: הגיע זמנה, ואני מאוד מקווה, ואני מאמין, שאנחנו נצליח להעביר אותה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: הדוח השנתי על מצב העישון בישראל

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום – הצעות דחופות לסדר-היום: הדוח השנתי על מצב העישון בישראל, מס' 7021, 7034, 7035, 7074 ו-7085.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – יהודה גליק ויעקב מרגי.

יצחק וקנין: ישיב שר הבריאות, יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: גברתי חברת הכנסת יעל גרמן, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אני אבקש שהשר ייכנס.

יעל גרמן: עד שהוא ייכנס אני יכולה לדבר.

יצחק וקנין: בוודאי, את יכולה לדבר.

יעל גרמן: אז קודם כול, תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, פעמיים – גם על כך שאתה תמכת וגם על כך שאתה מנהל את הישיבה.

יצחק וקנין: את זה לא מגלים.

יעל גרמן: כבוד השר, חברי וחברותי, לפני כמה ימים התפרסם דוח העישון של משרד הבריאות, והנה, לאחר כמה שנים שבהן אנחנו ראינו ירידה משמעותית ומאוד מאוד חשובה במספר המעשנים במדינת ישראל, לראשונה זה שנים עלה מספר המעשנים במדינת ישראל – ב-13.6%, והגיע לשיא חדש, של 22.5% מעשנים במדינת ישראל; זה כבר היה, דרך אגב, 19%.

יעל גרמן: כשאנחנו מדברים על עישון זה נשמע מאוד אמורפי, אבל כשאנחנו רואים את המספרים הנוראיים, המזעזעים, של 8,600 מתים בשנה עקב עישון, מכל המחלות שנגרמות על ידי העישון, הרי צריך באמת להבין את גודל האסון.

יעל גרמן: אני לא רוצה לומר מה היה קורה, חס וחלילה, אם 8,600 איש היו נהרגים בפעולות טרור, או בצבא, או בתאונות דרכים, או מזיהומים בבתי-החולים.

יעל גרמן: בוודאי אמות הספים היו מזדע

יעל גרמן: זעות; בוודאי הייתה קמה איזושהי ועדת חקירה; בוודאי ממשלת ישראל הייתה יושבת, והקבינט היה יושב, והיה דן בנושא, והיה חושב מה אפשר לעשות – במיידית – כדי לצמצם את המספר הנורא הזה.

יעל גרמן: אבל כאן, המספר הזה לא אומר כלום, ולא מזדעזעים, ובמקום שמשרד הבריאות, אדוני השר, יעשה את כל מה שהוא הבטיח, וימנע, על ידי חקיקה ייעודית, את העישון, אנחנו לא רואים שיש בכלל חקיקה בנושא.

יעל גרמן: וכאשר אני מביאה חוק שמבקש להטיל היטל מיועד על הסיגריות – שזה היה עולה לכל אחד עוד 25 אגורות, אבל בסך הכול הייתה קרן שיכלה לעזור למנוע עישון – מובן שממשלת ישראל דוחה את החוק שלי, מעבירה אותו כהצעה לסדר-היום – אני מקווה שהוא יידון.

יעל גרמן: אני רוצה להזכיר כאן, לך, אדוני היושב-ראש, היחיד שמקשיב, ולאדוני השר, שלא מקשיב, את ההבטחות שניתנו בוועדה לביקורת המדינה על אמצעים שהמשרד ינקוט כדי למנוע עישון.

יעל גרמן: וכך הבטיחו: הבטיחו שתהיה רגולציה שזהה למוצרי טבק אחרים לגבי האייקוס, אותה סיגריה אלקטרונית שמתיימרת לא להזיק אבל ברור שהיא מזיקה, והמחקרים היום מעידים שהיא מזיקה; דובר על כך שירחיבו את איסור הפרסום, ויאסרו פרסום של כל אמצעי הטבק, לרבות אותה סיגריה, אבל במקום זה, אדוני היושב-ראש, רק שלשום ראיתי מודעת ענק, על עמוד שלם, בהארץ שמפרסמת את האייקוס, אותה סיגריה אלקטרונית שבציניות ראשי התיבות שלה, IQOS, זה I Quit Ordinary Smoking – אני הפסקתי לעשן באופן רגיל.

יעל גרמן: זוהי סיגריה ככל סיגריה, ואנחנו חייבים להטיל את כל ההגבלות שקיימות היום על טבק גם על הסיגריה הזאת – לאסור את הפרסום שלה, לאסור את השיווק שלה ולאסור את העישון שלה במקומות ציבוריים.

יעל גרמן: אני קוראת כאן לשר הבריאות לעשות את מה שהבטיח איתמר גרוטו לפני חצי שנה בפני הוועדה לביקורת המדינה, ולקדם את אותם חוקים שפשוט הפסקתם לחוקק, חוקים שימנעו עישון וימנעו את הקטל בציבור הישראלי.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יהודה גליק, ואחריו, אחרון הדוברים – אני מקווה שיהיה באולם המליאה – יעקב מרגי.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת וקנין, כבוד שר הבריאות, כבוד שר החינוך, חברי וחברותי המתוקים חברי הכנסת היקרים, גברתי שרת הבריאות לשעבר – שדיברת לפני כמה דקות כל כך מתוך הלב, אדוני סגן המזכירה, המתקתקות – – –

יצחק וקנין: רק עכשיו אני מתחיל לקחת לך את הזמן, כיוון שאתה בסוף תסיים את הנכבדים ולא תתחיל.

יהודה גליק: "כי יִמצא חלל באדמה אשר ה' אלהיך נֹתן לך לרשתה נופל בשדה לא נודע מי הכהו.

יהודה גליק: ויצאו זקניך ושופטיך ומדדו אל הערים אשר סביבֹת החלל.

יהודה גליק: והיה העיר הקרֹבה אל החלל ולקחו זקני העיר ההיא עגלת בקר" – וכו' וכו' – "וענו ואמרו ידינו לא שפכו את הדם הזה ועינינו לא ראו.

יהודה גליק: " האם מישהו חושב שזקני העיר הם ששפכו את דמו של אותו נרצח שמצאו את גופתו?

יהודה גליק: ודאי שלא.

יהודה גליק: אבל על זקני העיר חלה אחריות לאותו דם שנשפך.

יהודה גליק: האם, אדוני שר הבריאות, אתה יכול לומר בפה מלא: ידנו לא שפכה את הדם הזה?

יהודה גליק: 8,000 אנשים מתים מדי שנה.

יהודה גליק: האם אתה יכול לומר שנלחמת בזה כמו שצריך?

יהודה גליק: האם הרבנים שעומדים בראשי הישיבות יכולים לומר את זה, כשאנחנו רואים שבכל החתונות של בחורי ישיבה מחלקים סיגריות?

יהודה גליק: האם מישהו היה שותק אם היו מחלקים בשר חזיר בחתונות?

יהודה גליק: מורי ורבותי, הטבק לפני חמש שנים – 70 טון בשנה, בשנה שעברה – 650 טון בשנה.

יהודה גליק: האם אנחנו יכולים להצדיק את זה שלא הטילו מס על הטבק הזה?

יהודה גליק: סגן שר האוצר שלח לי מכתב שבו הוא הסביר ונימק למה חובה להטיל מס על הטבק לגלגול, וכששאלתי אותו: מה קורה עם זה?

יהודה גליק: אנחנו לא רוצים להטיל מס על הדבר הזה.

יהודה גליק: אני שואל אותך, אדוני שר הבריאות – קראתי את הדוח הנורא, המזעזע, שהוצאת בשבוע שעבר.

יהודה גליק: פעם ראשונה מספר המעשנים עולה ומטפס.

יהודה גליק: ילדים מעשנים.

יהודה גליק: בכוונתי להגיש בזמן הקרוב הצעת חוק לאסור מכירת מוצרי טבק מתחת לגיל 21.

יהודה גליק: זה מוכח בעולם – ככל שהגיל יורד, ככה יותר – ככה יותר – אנחנו רואים שפחות מעשנים.

יהודה גליק: עוד כמה דקות מיכאל מלכיאלי ידבר על תאונות הדרכים.

יהודה גליק: כשם שחובה לתקן כבישים משובשים, כך חובה לעקור – חובה עלינו כציבור, חובה עלינו כהנהגה – לומר שאנחנו לוקחים אחריות לדבר הזה.

יהודה גליק: חובתנו לדאוג שלא יימכרו סיגריות.

יהודה גליק: חובתנו להוציא את הסיגריות מהצבא.

יהודה גליק: שר החינוך הוביל – ובבתי-הספר אין יותר סיגריות, וככה צריך להיות.

יהודה גליק: צריך להרחיק את זה מהישג היד, מהנגישות; להנגיש את תוכניות המניעה והגמילה, ולהרחיק את הסיגריות.

יהודה גליק: במקום זה היום הסיגריות והטבק נגישים, והגמילה והמניעה רחוקות.

יהודה גליק: 6 מיליארד שקל המדינה גובה ממסים על סיגריות; 6 מיליון מוקדשים למניעה ולגמילה.

יהודה גליק: אדוני השר, אנחנו נהיה אתך בדרישה מראש הממשלה להוסיף את המסים, להגביר את המניעה ואת הגמילה, ולהוסיף תקציב לצורך העניין הזה מתוך התקציב שנלקח.

יהודה גליק: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח באולם המליאה.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני השר ישיב – גם לחברת הכנסת יעל גרמן וגם לחבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: ואני נתתי לך לראות משהו מאוד מעניין.

יעל גרמן: – – – אני מכירה את זה.

יעל גרמן: עשינו את הניסויים האלה בהרצליה בפארקים כדי לשכנע את הילדים שלא יעשנו.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני נגד עישון.

יעקב ליצמן: נקודה.

יעקב ליצמן: ואני אעשה את הכול – עושה את הכול, אעשה את הכול ועשיתי את הכול – כדי לצמצם את העישון.

יעקב ליצמן: אני חושב שעישון מזיק.

יעקב ליצמן: ברוך השם, אני לא מעשן, משפחתי לא מעשנת, ואני יכול להגיד לכם שגם אם מה שיהודה גליק אמר, שכאילו בישיבות מעשנים – אדוני, בגור יש איסור מוחלט, בישיבות – – –

יהודה גליק: אתה לא שר הבריאות של גור, אתה שר הבריאות של כל הישיבות.

יהודה גליק: הישיבות – – –

יעקב ליצמן: אבל תקשיב לי רגע אחד.

יעקב ליצמן: קודם כול – – –

יהודה גליק: – – –

יעקב ליצמן: שמעתי, שמעתי, שמעתי.

יעקב ליצמן: במוסדות החינוך זה אסור על פי חוק.

יעקב ליצמן: מה שמחלקים בחוץ – אני לא שולט.

יעקב ליצמן: שאלת אותי על מדיניות, ואני אומר לך עובדה: לא מחלקים סיגריות, מחלקים שוקולדים.

יעקב ליצמן: לא מחלקים סיגריות.

יעקב ליצמן: ולכן, כל מה שאמרת זה לא רלוונטי, עם כל הכבוד.

יעקב ליצמן: אני נגד עישון – מאוד, וחלק מהאנשים כאן נסחפים מהתשדירים, מהתחקירים, מה שהיה שם, כאילו אני בעד פיליפ מוריס, לא פיליפ מוריס.

יעקב ליצמן: פיליפ מוריס פרסם – לא שייך אלי.

יעקב ליצמן: אני בכלל, לגבי המוצר, אני החלטתי שמה – –

יעל גרמן: – – –

יעקב ליצמן: גברתי לא תפריע לי, אני כרגע עונה לך.

יעקב ליצמן: לא הפרעתי לך.

יעקב ליצמן: – – מה שה-FDA באמריקה תחליט לגבי המכשיר הזה, אם זה עישון או לא עישון, מה שזה יהיה – זה יהיה.

יעקב ליצמן: את זה אמרתי לפני שלושת רבעי שנה, כשהתחיל כל הקמפיין, אני לא חוזר בי, וזה בדיוק מה שיהיה, וזה בדיוק מה שאני הולך לעשות.

יעקב ליצמן: הם לקחו לעצמם כל מיני הגבלות לבד, פיליפ מוריס, אני מברך אותם, אבל זה לא שייך לכל הדיון הזה.

יעקב ליצמן: אני נגד עישון – חריף, כמו שאמרתי.

יעקב ליצמן: אנחנו משקיעים כאן כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: אגב, אני חייב להגיד לכם, הדוח הזה הודלף לעיתונות לפני שבכלל הביאו לי אותו.

יעקב ליצמן: אני מוחה על זה במשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: יש לי הרבה הערות על הדוח הזה – לא מקצועי, חד-משמעי.

יעקב ליצמן: יש לי הרבה הערות על עצם הדוח, אני חייב להגיד את זה, אבל אני מתכוון אולי להעביר את זה לגורם – אולי בין-לאומי – שיבדוק בדיוק מה הדוח הזה אומר.

יעקב ליצמן: יש לי הרבה הערות, שזה לא בדיוק בדיוק מה שכתבו שם.

יעקב ליצמן: אני מכבד – ואני אעשה כל מה שביכולתי, גם להעלות מסים.

יעקב ליצמן: את זה אתה לא יודע, אדוני – שהעלאת מסים בפעם הקודמת זה היה ביוזמתי, בממשלה, בפעם ראשונה, ב-2009, שהעלו בעוד 2 שקל לחפיסה.

יעקב ליצמן: איפה נכשלתי שם?

יעקב ליצמן: כי אני רציתי שהכסף הזה יבוא לסל התרופות, ולא קיבלתי.

יעקב ליצמן: אבל עצם המס – אני אמרתי אז, ואני תומך היום: תביא הצעה לעוד כסף – העלאה – אני תומך, אין שום בעיה.

יעקב ליצמן: וכל הפרסומים האלה, וכל ה-fake news הזה, מה שהם משדרים כל הזמן, שאני בעד עישון – זה שטויות והבלים.

יעקב ליצמן: יש לי דרכים איך לעשות.

יעקב ליצמן: בנושא הפרסום – אני לא הייתי אוסר פרסום, אבל מה?

יעקב ליצמן: לחייב שמי שמפרסם עישון, לחייב אותו גם לפרסם מודעה נגד עישון – באותו גודל, באותו עיתון, פרסום נגד עישון.

יעל גרמן: – – –

יעקב ליצמן: אז הוא אומר: לא, אבל יוצא בדיוק אותו מודעה נגד עישון.

יעקב ליצמן: הוא מפרסם עמוד בעד עישון – שיפרסם עמוד נגד עישון.

יעקב ליצמן: זה מה שהצעתי.

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: אני לא בא ללחום נגד עיתונות, לא מעניין אותי הדבר הזה.

יעקב ליצמן: אותי מעניין שאנשים יבינו שאסור לעשן, ואני נגד עישון, חריף מאוד.

יעקב ליצמן: ואתם נסחפתם עם כל המילים, כאילו שר הבריאות בעד עישון.

יעקב ליצמן: אני חושב – יש לי דרכים אחרות.

יעקב ליצמן: אני לא אשים, למשל, את התמונות – אני נגד לשים את התמונות ששמים בצ'ילה או באיזה מקום באוסטרליה או בניו זילנד, שיש תמונות מכוערות על הקופסאות.

יעקב ליצמן: אני לא חושב ככה.

יעקב ליצמן: מחר יגידו לי שאותן תמונות אני אעשה על סוכרת, על סוכר, כי סוכר גורם, חלילה וחס, ברגליים – אני לא רוצה להגיד לכם – כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: אני לא אעשה את זה, יש לי מדיניות שלי, ולא שייך שאני בעד עישון או נגד עישון, כי אני נגד עישון.

יעקב ליצמן: אז שאלו אותי גם לגבי הדיוטי פרי – לא להכניס עישון.

יעקב ליצמן: אמרתי: אם ארצות הברית, בריטניה, צרפת, ייאסרו עישון, מכירת סיגריות בדיוטי פרי – גם אני.

יעקב ליצמן: אנחנו כמו כל העולם.

יעקב ליצמן: אתה רוצה להשוות את מדינת ישראל לכל המדינות?

יעקב ליצמן: אז גם אני רוצה.

יהודה גליק: – – –

יעקב ליצמן: הכול זה קמפיין מאורגן – אני לא רוצה להגיד מי, כי אני שומע – – –

מיקי רוזנטל: האשמת אותי, ואמרת שאני – – –

מיקי רוזנטל: היות שאמרת את זה, אז אני לא מפריע לך.

מיקי רוזנטל: אני יכול גם להסכים עם זה.

מיקי רוזנטל: אבל בוא, אני לא בא כרגע לתת שמות.

מיקי רוזנטל: לא, כי אתה אמרת שאני יזמתי את הכתבות נגדך.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח שאמרתי שאתה יזמת, אבל בהחלט היית מאחורי זה.

מיקי רוזנטל: טוב.

יעקב ליצמן: אני לא אמרתי שיזמת.

מיקי רוזנטל: שמע, אני גם לא מתבייש בזה, אבל זה לא נכון.

יעקב ליצמן: לא באתי לכאן להיכנס – מי אשם.

יעקב ליצמן: אני בא להגיד דבר אחד: אני נגד עישון, אני אעשה את הכול למנוע עישון, כמה שאפשר, כולל חקיקה וכל הדברים.

יעקב ליצמן: המשרד עובד על זה, ואני אעשה כל מה שביכולתי כדי שיעשנו פחות, כי העישון מסוכן מאוד, וגורם לכל מיני מחלות.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני שר הבריאות יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: יש דעה אחרת, הבעת דעה – אורן חזן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, כנסת נכבדה, אתם מדברים פה על עישון.

אורן אסף חזן: ברור שכולנו מתנגדים לעישון.

אורן אסף חזן: מי כמוני, אדם שיש לו בעיה קשה בריאות, שעובדות בסך הכול כ-60%, מבין את הבעיה המורכבת יותר של להיות בסביבה שבה מעשנים.

אורן אסף חזן: אבל יש משהו במציאות היומיומית הרבה יותר קשה, הרבה יותר מורכב, הרבה יותר מסוכן.

אורן אסף חזן: סדרת כתבות שעלתה בחדשות בימים האחרונים מלמדת שהצעירים של היום כבר עזבו את הסיגריות, הם הלכו לסמים.

אורן אסף חזן: ואתם יודעים מי אשם?

אורן אסף חזן: הכנסת הזאת, שפעם אחר פעם מדברת על לגיטימציה, לגליזציה, אי-הפללה וסיפוריזציה.

אורן אסף חזן: כשאני שומע ילדים בכיתה ח' וט' אומרים: מה אתם רוצים?

אורן אסף חזן: אני רואה שכל המבוגרים מעשנים, זה בסדר, לאט-לאט, מה אתם באים אלי בתלונות?

אורן אסף חזן: כשהם אומרים: הנה, תראו, הכנסת הולכת והופכת את זה לחוקי, אז הם מרשים לעצמם להכניס את זה לכל פינה בבתי-הספר.

אורן אסף חזן: אני אומר לכם: פה, פה האשמה, וזו הסכנה האמיתית.

אורן אסף חזן: כל עוד המדינה לא תשקיע מאמצים כבירים בחינוך, להסביר מה הסכנות – גם בעישון, אבל בטח ובטח בסמים; איך אומרים היום הצעירים – אצלנו הכי מועדף זה מריחואנה, קנאביס, שמנביס, תן לנו איזה בוף, תן לנו איזה צ'ילום – כל זה לא מעניין.

אורן אסף חזן: אותנו מעניין דבר אחד: הגיע הזמן ש – למילים שיוצאות לנו מהפה בבית הזה ולהצהרות הכוונות על חקיקה יש השלכות על הצעירים מבעד למרקע.

אורן אסף חזן: רבותי, בואו נשים סוף לתופעה הזאת.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: אני מבקש להעביר לוועדת העבודה.

יצחק וקנין: ועדת העבודה.

יצחק וקנין: אדוני השר מסכים?

יעקב ליצמן: כן.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על להעביר את נושא הדוח השנתי על מצב העישון בישראל, של חברי הכנסת יעל גרמן ויהודה גליק, לוועדת העבודה והרווחה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: השר בעד, כן.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך דיון.

יצחק וקנין: עלייה במספר נפגעי תאונות הדרכים

יצחק וקנין: הצעה לסדר-היום בנושא: עלייה במספר נפגעי תאונות הדרכים, מס' 7073, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יצחק וקנין: ישיב שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר ישראל כץ.

מיכאל מלכיאלי: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, על פי נתוני הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בחודש מאי האחרון, החודש לא בישר טובות בקטל בדרכים: 31 בני אדם נהרגו בחודש זה, ובחודש מאי אשתקד היה מניין ההרוגים 29.

מיכאל מלכיאלי: מתחילת השנה נהרגו בכבישי ישראל 156 בני אדם, לעומת 151 בתקופה המקבילה אשתקד.

מיכאל מלכיאלי: המשמעות היא שלאורך שנות קיומה של המדינה נהרגו בישראל בתאונות הדרכים יותר מאשר בכל מלחמות ישראל.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, זה לא סוד, ההשקעה הרבה, שלך באופן אישי ושל משרדך, במלחמה בתאונות הדרכים.

מיכאל מלכיאלי: אין אדם שלא רואה את השינוי המבורך – בהנחייתך – במדינה, בכבישים חדשים, פתיחת כבישים, מחליפים, גשרים.

מיכאל מלכיאלי: כל יום, כל פעם אנחנו רואים פתיחה של דבר חדש.

מיכאל מלכיאלי: אבל כנראה זה לא מספיק למניעה של הקטל הזה, ויכול להיות שלאו דווקא משרדך הוא שצריך לטפל במלחמה הזאת, במלחמה בקטל בדרכים, כמו יותר חינוך, כמו יותר למידה.

מיכאל מלכיאלי: כשאני קצת קראתי על האופי של הנפגעים בתאונות הדרכים – זה לאו דווקא רכב ברכב.

מיכאל מלכיאלי: הרבה נפגעים הולכי רגל על המדרכות, הרבה אנשים נפגעים במעברי חציה, ולא תמיד באשמתם של הנהגים, ולא תמיד באשמה של כביש לקוי כזה או אחר – אלא בתובנה ובחינוך חזק ואמיתי כבר מהגיל הצעיר.

מיכאל מלכיאלי: נדרשת כאן תוכנית ארוכת טווח של משרדך – נמצא אתנו גם שר החינוך – ושל משרד החינוך למלחמה מהגיל הצעיר.

מיכאל מלכיאלי: כמובן, אין ספק שבמלחמה צודקת כזאת אנחנו נמצא את מניין ההרוגים פוחת, וזאת בעצם השאיפה שלנו, של כולם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יצחק וקנין: ישיב שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר ישראל כץ.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מלכיאלי, הנושא הוא אכן נושא נכבד, אין חשוב ממנו – נושא המאבק בתאונות הדרכים, המלחמה בתאונות הדרכים, מניעת תאונות דרכים, הצלת אנשים, מניעת נפגעים.

ישראל כץ: אני יותר משמונה שנים בתפקידי, ורואה בזה את הדבר הערכי החשוב ביותר במסגרת הפעילות.

ישראל כץ: הרבה מאוד מהדברים שהמשרד עושה והגופים שקשורים למשרד עושים ופועלים בהם, בעצם התכלית החשובה ביותר שלהם זה לצמצם ולמנוע את תאונות הדרכים.

ישראל כץ: ואכן, גם על פי תוכניות, וגם תוך כדי פעילות וביצוע הדברים, הפעילות, ככל שהיא מתקדמת, היא משפרת את מצב הדרכים, היא מקדמת תחבורה ציבורית, שהיא אלטרנטיבה משמעותית גם לנושא של תאונות – רכבות, אוטובוסים, מוניות, מוניות שירות וכל הדברים האחרים, כדי לצמצם ככל האפשר.

ישראל כץ: אני חייב לומר שמדינת ישראל – רק כדי להציג את התמונה באופן מאוזן, בלי להוריד גרם אחד של אחריות – נמצאת במקום טוב ביחס למדינות אחרות במאבק בתאונות הדרכים, במדדים אובייקטיביים, ב-OECD, באירופה; היא נמצאת במקומות שהיא לא נמצאת בהם, לצערנו, בתחומים אחרים – אם זה חינוך, פערים חברתיים, קידום עסקים, מדד קידום עסקים ודברים אחרים.

ישראל כץ: זה פרי פעילות שמתמשכת הרבה שנים.

ישראל כץ: אני יכול להגיד שלאור ניסיוני, שני הדברים החשובים ביותר – החשובים ביותר – במניעת תאונות דרכים – דבר ראשון זה פיתוח תשתיות, כי אין שום ספק שכביש אדום שהופך לכביש בטוח מונע סוגים מסוימים של תאונות.

ישראל כץ: כל מה שאנחנו עושים כאן כבר שנים – הרבה מהפירות כבר קיימים, וחלק מתהווים, וחלק יהיו; כשעושים אוטוסטרדה לערד ומאריכים את כביש 6 דרומה לשוקת ולערד – יש עוד קטע אחד קטן, שבגלל קושי בהפקעות אנחנו משלימים אותו – בכל הקטעים האחרים, וגם בזה, כשיושלם – זה מונע תאונות חזית.

ישראל כץ: ואיזה אסונות היו שם, איזה תאונות, רק בשנים האחרונות.

ישראל כץ: כשלוקחים את הכביש לכיוון גולני, עמיעד, קריית שמונה, והופכים אותו לכביש בטוח, מהיר, עם הפרדות, עם מסלולים, מונעים המון תאונות שהיו שם; גם מאפשרים לפריפריה להתחבר, כלכלית, חברתית, אבל מונעים הרבה תאונות.

ישראל כץ: האמירות האלה, שאני שומע לפעמים – לא בנאום שלך; הייתי חותם על מילה שאמרת – למה אתם עושים כבישים, תעשו תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: למה אתם עושים זה?

ישראל כץ: תעשו...

ישראל כץ: בוא תלכו ותסבירו למי שגר במקרה במושב יערה, או במושב אחר, במעלה יוסף, מה זה שאין כביש, או שיש כביש שמחבר אותו לאזור ולמרכז המדינה – שהוא לא צריך להצטופף בכפר יאסיף, שמה שלא יעשו, לא יהיה שם בטוח, לא יהיה שם סביר.

ישראל כץ: אנחנו מאריכים את כביש 6, אנחנו נגיע לסומך, נמשיך אחרי זה עד כברי, עד שלומי; הדרכים לנהריה, לפני רגבה, 89 – כל זה דברים מתוקצבים, עושים אותם; עוקף קריות, שעשינו.

יצחק וקנין: מעשי ידיך נראים בכל הארץ.

יצחק וקנין: אין ספק בכלל.

ישראל כץ: לכן, אין כאן אמירות שהן נכונות, כשאומרים: תעשה את זה ולא את זה.

ישראל כץ: צריך לעשות הכול.

ישראל כץ: צריך לעשות הכול, כי לכל דבר יש תכלית; לכל כביש, לכל רכבת.

ישראל כץ: מירון – דיברנו קודם על רכבת למירון.

ישראל כץ: יש לה תועלת תחבורתית, כלכלית, חברתית – ודתית.

ישראל כץ: יכולים להגיע יותר בטוח ויותר נוח.

ישראל כץ: אגב, לבני כל הדתות אנחנו מחברים תשתיות.

ישראל כץ: מדינת ישראל היא מדינה שמאפשרת חופש פולחן.

ישראל כץ: היא מדינה יהודית, והיא מאפשרת לבני העדה הדרוזית, והנוצרית, והמוסלמית, ואפילו הבהאית, שם, ליד עכו, חיפה – באים, דנים על כבישים.

ישראל כץ: אנחנו עושים את הכול, לתכלית הלאומית-כלכלית-חברתית, ובראש ובראשונה זה משרת את התכלית הבטיחותית, של הצלת חיים.

ישראל כץ: ככל שהכבישים יותר בטוחים, ככל שייסעו יותר באוטובוסים, ככל שייסעו יותר ברכבות, ברכבות קלות – התאונות האלה ליד המדרכות: נוסע נהג בעיצומו של יום, באור יום.

ישראל כץ: נהג, נהגת – בוף, שובר ימינה, עולה על המדרכה, דורס עוברי אורח.

ישראל כץ: שום ממשלה לא יושבת ליד ההגה.

ישראל כץ: בסדר, אז עכשיו יש ארגונים – מחכים למשפט הזה: אה, הוא אמר, הנה, הוא לא אחראי.

ישראל כץ: הממשלה אחראית לעשות את מה שהיא צריכה לעשות בכל זרועות הממשל, ועושים: שר החינוך אחראי לחינוך התחבורתי, לחנך מגיל צעיר למודעות ונהיגה; שרת המשפטים אחראית לבתי-המשפט, שיהיה שיפוט מהיר, יעיל וגם נוקשה כשצריך; השר לביטחון פנים הוא שותף מרכזי – אחראי למשטרה, לאגף התנועה.

ישראל כץ: האכיפה, לצד התשתיות – אלה שני הכלים הכי חזקים כדי למנוע נפגעים.

ישראל כץ: האכיפה היא זרוע משלימה משמעותית, שנועדה להרתיע, לאכוף ולעשות חוק וסדר – וחוק וסדר הם קודם כול לטובת מי שעושים אצלו את החוק והסדר, ולטובת כלל האוכלוסייה.

ישראל כץ: אני רוצה לומר לכם – וגם שאלתם ודיברו על המגזר הערבי: מתוך דאגה למגזר הערבי, הרי זאת בדיוק הדוגמה; אתם יודעים, בחודש מאי האחרון היו 31 הרוגים.

ישראל כץ: זה נורא.

ישראל כץ: 14 מהם – ערבים, כמעט 50%.

ישראל כץ: 20% מהאוכלוסייה, 15% מהנהגים – כי הרבה צעירים – אגב, זו הסטטיסטיקה.

ישראל כץ: זו הסטטיסטיקה: כמעט 50% מהנהגים הצעירים שנהרגים הם מהמגזר הערבי.

ישראל כץ: עכשיו, האינטרס הוא שתהיה אכיפה ביישובים, לא יהיו רחובות פרועים ובלתי נאכפים, אלא לאכוף; לא ייסעו ילדים על רכב בלי רישיון.

ישראל כץ: לאכוף את הדברים, להסביר, לחנך, לעשות את כל הדברים.

ישראל כץ: המנהיגות הערבית חייבת – חייבת להתייצב ברמה המקומית והארצית ולהיות שותפה.

ישראל כץ: והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים פועלת יחד אתם, ללכת, לעבור ולהסביר כדי להציל חיים.

ישראל כץ: המנהיגות של כל מגזר צריכה, והמנהיגות הארצית צריכה, וכולם צריכים – לשמש דוגמה, לפנות ולהסביר, ולעשות את כל הדברים.

ישראל כץ: אנחנו קיבלנו החלטות על התקנת מערכות בטיחות, שאני השתכנעתי שיכולות לחסוך עשרות אחוזים של נפגעים.

ישראל כץ: הנחינו וגם הוצאנו צו שרכבים כבדים – משאיות, אוטובוסים – מנובמבר שעבר מחויבים להתקין, כי התאונות במשאיות ובאוטובוסים הן מאוד קשות.

ישראל כץ: התוצאות מאוד קשות.

ישראל כץ: אנחנו חייבנו שמ-1 בינואר בשנה הבאה כל רכב חדש שמגיע כבר יהיה ממותקן, וגם רכבים קיימים – אנחנו נותנים תמריץ למי שמביא רכב חדש, ורכבים משומשים – זו פריצת דרך שסיכמנו עם האוצר, תקציב, שאנחנו נתמרץ כ-120,000 רכבים, כפיילוט – להתקין גם ברכבים קיימים, על ידי קבלת הנחה באגרת הרישוי.

ישראל כץ: אני דיברתי עם יו"ר ועדת הכספים, הוא צריך לאשר את זה – 1,500 שקל בשלושה תשלומים, שמי שיתקין מערכת כזאת יקבל זיכוי על אגרת הרישוי בגובה הדבר הזה.

ישראל כץ: הפעילות הזאת היא פעילות כוללת.

ישראל כץ: מנכ"ל משרד ראש הממשלה מרכז ועדת מנכ"לים שבאה לתאם בין המשרדים עכשיו, בין כל מי שעוסק, והתיאום בהחלט נדרש, כי נכון שמשרד התחבורה הוא גם משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, אבל התואר "בטיחות בדרכים" לא מביא אתו סמכויות מיוחדות.

ישראל כץ: כשעושים דברים, כמו שהקימו את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – ודיברנו על זה – לא נתנו לה את הסמכויות מול משרדים אחרים.

ישראל כץ: אז היא צריכה להיות גוף מתכלל, גוף מעצים, גוף מעשיר וכו', ומאוד חשוב שתהיה התאמה בין הסמכויות לבין הפעילות.

ישראל כץ: כי פעילות בחוסר סמכות, בסופו של דבר היא מאוד לא אפקטיבית.

ישראל כץ: כך שבתחומים שמשרד התחבורה אחראי להם באופן ישיר – תשתיות, בטיחות הרכב, הכשרת נהג – הדברים האלה מטופלים, לדעתי, ברמות הגבוהות ביותר שיש, וכולם, כמו שציינת, חבר הכנסת מלכיאלי – הדברים ניכרים.

ישראל כץ: אני לא רוצה להאשים את התקשורת, אבל נאמר, חלקים בתקשורת שאוהבים לתקוף – אפילו הם לא יכולים להסתיר את העשייה הזאת.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר על כביש ירושלים–תל אביב.

ישראל כץ: הרי ברור שהיה צריך לעשות את הכביש הזה.

ישראל כץ: מה היה לנו?

ישראל כץ: כביש שדומה ל-48'.

ישראל כץ: עיר הבירה, בלי שוליים, בלי זה, כל מכונית שנתקעת.

ישראל כץ: ולקחתי על עצמי לעשות את הדברים, והיו התנגדויות, והיו דברים, וברוך השם, אנחנו ממש עומדים בפני סיום.

ישראל כץ: לפני כמה חודשים הושלמה פתיחת מנהרות הראל.

ישראל כץ: מנהרות הראל, מחלף הראל, הראל, בשבילנו, במדינת ישראל, זה הקרבות על פריצת הדרך לירושלים.

ישראל כץ: להגיד לכם שנדה

ישראל כץ: מתי בעצמי שמעל ל-470 חללים – נפתלי, אנחנו עוסקים בזה בקבינט לא מעט – 470 חללים – אני מקווה שאני מדייק – מ-1,200 לוחמים, אלה היו המספרים שנפלו בקרב על השארת הדרך לירושלים פתוחה.

ישראל כץ: דרך בורמה.

ישראל כץ: אז כשאנחנו מסיימים לעשות מנהרות מפוארות, בטוחות, ודאי שהזמנתי את ראש הממשלה, ועשינו טקס.

ישראל כץ: אבל הודענו, ואמרתי: ייקח עוד כמה חודשים עד שיגמרו לסלול את הנתיבים השלישיים.

ישראל כץ: מתקפה רבתי.

ישראל כץ: בסדר גמור, עכשיו כבר גמרו לסלול מירושלים לכיוון תל אביב.

ישראל כץ: אני נסעתי שם, אני חושב שכל מי שנוסע – דקות, בשעות העומס.

יצחק וקנין: אדוני השר, הזכרת מאיפה אני.

יצחק וקנין: אז אני אומר לך, אני בדרך כלל יוצא מוקדם בבוקר, אבל פעם הנסיעה הזאת הייתה לוקחת לי שעתיים וחצי, שלוש שעות, והיום היא לוקחת לי שעה ו-50 דקות, ממושב יערה, ליד ה"חיזבאללה", עד לפה, לירושלים.

ישראל כץ: ואנחנו עוד באמצע העבודה.

יצחק וקנין: נכון, ועוד לא סיימנו את הקטע, כמו שאמרת, של צומת סומך.

ישראל כץ: ממשיכים אותו.

ישראל כץ: אנחנו, בעזרת השם, בחמישי בלילה עד שישי בבוקר, לכיוון ירושלים, גם, יגמרו להשלים את שלושת הנתיבים.

ישראל כץ: ואני רק מקווה – אולי זאת תקווה מופרזת – שחלק מהתוקפים, בחלק מהזמן, לפחות יבואו ויגידו: סליחה – לא, סליחה זה מוגזם – יגידו: לא, זה בסדר, טעינו.

ישראל כץ: אהל, אדוני היושב-ראש, זה תפקידנו – בביטחון, במדיניות, בכלכלה, בחברה, בחינוך, בכל תחום – לחשוב ולקבל החלטות.

ישראל כץ: וכשמקבלים החלטות – לעמוד ולבצע אותן, כי המדינה הזאת זקוקה להחלטות, היא זקוקה לדברים שיקדמו אותה.

ישראל כץ: וכך אנחנו עושים בתחום הזה.

ישראל כץ: כמו שאני פתחתי – ואני מסיים – הכביש לירושלים מחבר את עיר הבירה שלנו, בירתנו הנצחית זה 3,000 שנה ולתמיד, בירתנו השלמה והמאוחדת בריבונות ישראל, מחבר אותה בקשר לכל חלקי המדינה.

ישראל כץ: הכביש הזה מאפשר להגיע לעבודה מכאן ומשם יותר מהר, אבל קודם כול הוא כביש יותר בטוח – וזה נושא הדיון – בלי העקומה הזאת של סיבוב המוות במוצא, בלי העליות של הקסטל, שנתקעים.

ישראל כץ: הוא קודם כול כביש יותר בטוח, והוא דוגמה – נכון, ירושלים – לכל מה שקורה במדינת ישראל, ולכל ההשקעות.

ישראל כץ: אנחנו רוצים מדינה בטוחה.

ישראל כץ: ניכנס לעידן הרכב האוטונומי, לדברים האחרים, שבאמת יצמצמו בצורה דרמטית, ויחד נמשיך לעשות את כל הדברים.

ישראל כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני, שר התחבורה ישראל כץ.

יצחק וקנין: דעה נוספת – חבר הכנסת אליעזר מוזס וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התחבורה – – – הכלל: מי שלא עושה – אין מה להתקיף אותו; ומי שעושה – זה טבע הדברים.

מנחם אליעזר מוזס: אתה לא לוקח ללב, אני רואה שאתה בונה הלאה ואתה מקים תשתיות נפלאות.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה דווקא להתייחס לנושא הבטיחותי שבמשרד לבטיחות בדרכים.

מנחם אליעזר מוזס: למשל, אתמול נסעתי בכביש ירושלים–תל אביב – אני מדבר כאן על נושא השימוש בסמארטפונים על ידי הנהגים.

מנחם אליעזר מוזס: כשהייתה התאונה הנוראה של 402, אמרו שימצאו את הדרך ושיש את איזו מצלמה קטנה שמצלמת את הנהג, שהוא ידע שאסור לו לקחת סמארטפון ביד בשעת הנסיעה.

מנחם אליעזר מוזס: הוא מוביל 50 איש.

מנחם אליעזר מוזס: אני רק אתמול נסעתי בכביש ירושלים–תל אביב, ופתאום אוטובוס התחיל לנסוע – אני ראיתי שהנהג מתחיל לצאת ולהיכנס ולצאת ולהיכנס, וממש כמעט גילח את כולנו, ואחר כך הסתכלנו וראינו שהוא מחזיק פלאפון ביד והוא מדבר.

מנחם אליעזר מוזס: והנוסעים?

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע, משום מה, חלקם רדומים, חלקם לא שמים לב.

מנחם אליעזר מוזס: דיברנו על המכשיר הקטן הזה – אני לא זוכר מה שאמרו – שזה יותקן בתחבורה הציבורית.

מנחם אליעזר מוזס: ישכילני השר איפה עומד העניין הזה, הדבר הזה, החשוב.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: כבוד השר, כאשר התייחסת לנושא הכואב כל כך של תאונות הדרכים, דיברת, בין היתר, על כך שכדאי שייסעו באוטובוסים וטוב מאוד שייסעו ברכבות.

קסניה סבטלובה: אני לא יכולה להסכים יותר, כאוהדת גדולה של תחבורה ציבורית, לרעיון הזה, ואני חושבת שזה באמת ימנע לא רק את תאונות הדרכים, שאפשר יהיה באמת לצמצם אותן לכדי המינימום ממש, אלא גם למנוע זיהום וגם למנוע את העומס הבלתי-נסבל בכבישים שלנו.

קסניה סבטלובה: אני יכולה להעיד שאני, כתושבת מודיעין, שגרה בעיר צעירה עם הרבה משפחות צעירות – אין כמעט משפחה שאין לה שני רכבים.

קסניה סבטלובה: ולמה זה?

קסניה סבטלובה: האם זה כי האנשים כולם רוצים רכב פרטי וזה עונג כל כך גדול לעמוד בפקקים ולשלם אלפי שקלים על דלק?

קסניה סבטלובה: לא.

קסניה סבטלובה: אלא כי התחבורה הציבורית בעיר עצמה, וגם מחוץ לעיר – בעצם החיבור למקומות העבודה במקומות אחרים – כרגע לא מספקת את הצרכים של תושבי העיר.

קסניה סבטלובה: אני יכול להגיד לך שכאשר אני בודקת לאמי האם היא יכולה לצאת מהבית ומתי האוטובוס הבא, המרווחים הם בין חצי שעה – כן – אוטובוס אחד בחצי שעה – לאוטובוס אחד בשעה, ואנחנו מדברים רק על תנועה בתוך מודיעין, ואז כמובן יש צורך לצאת משם הלאה.

קסניה סבטלובה: ככל שתואיל ובאמת תשקיע כמה שיותר בתשתיות של התחבורה הציבורית, וגם בכך שהתחבורה הציבורית הזאת תהיה זמינה לתושבי ישראל שמעוניינים לנסוע – גם בשבת, גם באותם ימים, הם יוכלו להתנתק מהרכבים הפרטיים.

קסניה סבטלובה: אנשים שרוצים להמשיך לנסוע יוכלו לעשות זאת – –

יצחק וקנין: תודה.

קסניה סבטלובה: – – באמצעות תחבורה מוסדרת לאותם המקומות שאליהם הם חפצים להגיע.

קסניה סבטלובה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יצחק וקנין: ובכן, אדוני השר, מה מציעים?

ישראל כץ: – – –

יצחק וקנין: להסתפק בתשובת השר?

יצחק וקנין: מסתפקים.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: מסתפקים בתשובת השר.

יצחק וקנין: תאגיד השידור הציבורי החדש לא נותן במה לגיוון החברתי והתרבותי בישראל בהיעדר עיתונאים ומגישים ערבים, דוברי רוסית ואמהרית וממוצא מזרחי

יצחק וקנין: הצעות לסדר-היום בנושא:

יצחק וקנין: תאגיד השידור הציבורי החדש לא נותן במה לגיוון החברתי והתרבותי בישראל בהיעדר עיתונאים ומגישים ערבים, דוברי רוסית ואמהרית וממוצא מזרחי – הצעות מס' 7073 ו-7108.

יצחק וקנין: הצעה לסדר-היום של חברת הכנסת קסניה סבטלובה – שלוש דקות לרשותך, ויגאל גואטה – עשר דקות; הצעה רגילה, ולכן זה עשר דקות, אני מבין, נכון?

יצחק וקנין: יגאל גואטה, עשר דקות – רגילה.

יצחק וקנין: של קסניה סבטלובה זו הצעה דחופה, ולכן שלוש דקות.

יצחק וקנין: מה שכתוב לי פה אני מקריא.

קסניה סבטלובה: תודה, כבוד היושב-ראש, אנחנו לרגע לא חושבים שזו איזושהי אפליה ביני לבין חבר הכנסת גואטה.

קסניה סבטלובה: נסתפק בשלוש דקות.

קסניה סבטלובה: רבותי וגבירותי, ב-15 לחודש מאי עלה לאוויר – לאחר ייסורים רבים, יש לומר – תאגיד השידור הציבורי.

קסניה סבטלובה: אנחנו כולנו פיללנו לכך שהשידור הציבורי, שהוא צורך חיוני בכל מדינה דמוקרטית – כי הרי שידור ציבורי בלתי תלוי ועצמאי הוא שמעלה את הסטנדרטים העיתונאיים והוא שבעצם גורם לכל המגוון העצום שיש לנו במדינה הזאת – גיוון נפלא של עדות, ושפות, ומוצאים שונים ורקעים שונים – בעצם להתבטא, לבוא לידי ביטוי, ולתרום לכך שסוגיות רבות שמעסיקות את תושבי מדינת ישראל, אזרחי מדינת ישראל, יועלו במסגרת הזאת של תאגיד השידור הציבורי.

קסניה סבטלובה: אבל לדאבוננו, ראינו שכאשר עלה השידור, אומנם יש הרבה מאוד עיתונאים ועיתונאיות מוכשרים ומוכשרות, יש הרבה מגישים נפלאים, שחלקם עברו מרשת ב' וחלקם הצטרפו ממקומות אחרים, אבל מבחינת המגוון, אותו מגוון שבאמת חייב לבוא לידי ביטוי בתאגיד השידור הציבורי – המגוון הזה כרגע אינו קיים; כאשר אני מסתכלת על המגישים, על הכתבים הבכירים, אני מסתכלת על העורכים הבכירים, אני לא מזהה שם שמות של עולים מאתיופיה, אין כל כך עולים – אין בכלל, בעצם – מחבר המדינות, מעט מאוד מזרחים.

קסניה סבטלובה: ואם מדברים גם על העניין המגדרי, אז גם נשים הן מיעוט מובהק בתאגיד השידור הציבורי, והדבר הזה חייב להשתנות.

קסניה סבטלובה: אנחנו כולנו חפצים בכך שתאגיד השידור הציבורי יבטא את הקול שלנו, הקול הייחודי של הקהילות שלנו, ויבטא את הבעיות שלנו, ועד שלא יהיו שם עיתונאים – מוכשרים ומוכשרות – מכל העדות – דתיים וחילונים, עולים חדשים, עולים ותיקים, צברים, אזרחי המדינה ערבים – עד שזה לא יקרה, אנחנו באמת לא נוכל לומר שהתאגיד הזה מבטא את כולנו.

קסניה סבטלובה: לכל אחד יש שם, ולכל אחד יש קול, והקול הזה חייב להישמע.

קסניה סבטלובה: בגלל זה, אנחנו היום מבקשים ורוצים באמת להיכנס לדו-שיח עם הנהלת התאגיד, עם מועצת התאגיד – ואני כבר יודעת שנתנו את הדעת על כך – נתנו את הדעת על כך שהתאגיד חייב לתת באמת יותר במה לקולות שלא נשמעו עד עכשיו.

קסניה סבטלובה: אי-אפשר לכלוא את העולים החדשים עם הרדיו הסקטוריאלי שלהם; אי-אפשר לכלוא תושבים אזרחי מדינת ישראל, שבאים ממוצאים שונים, בתוך העדה, בתוך הנישה הצרה שלהם.

קסניה סבטלובה: אנחנו כולנו ישראלים, בסופו של דבר – אנחנו ישראלים ממוצא רוסי, אנחנו ישראלים ממוצא אמהרי, אנחנו ישראלים ממוצא עיראקי, או מרוקאי, או מוצא אחר, ולכולנו יש זכות שיהיה לנו ביטוי בתאגיד השידור הציבורי, אם ברדיו ואם בטלוויזיה.

קסניה סבטלובה: כאשר אני אומרת את זה, אני קוראת להנהלת תאגיד השידור הציבורי להסתכל טוב טוב על תמונת המצב, ולחשוב כיצד אנחנו משנים את זה יחד; כיצד אנחנו משנים את הסטראוטיפ הזה, של בעצם מיהו בעצם האיש שמתווך עבור האחרים את החדשות, מי זאת האישה שמקריאה אותן, מי הם האישה או האיש שכותבים את החדשות האלה, ובאמת לחשוב למה לא להכניס יותר קולות, מי יפסיד מזה?

קסניה סבטלובה: אנחנו כולנו רק נרוויח.

קסניה סבטלובה: גם התאגיד ירוויח, גם הציבור ירוויח.

קסניה סבטלובה: זה win win situation, כמו שאומרים.

קסניה סבטלובה: לכן, באמת, מעומק לבי אני מאוד מקווה להצלחתו של התאגיד, ואני מאחלת הצלחה לכל העמלים במלאכה.

קסניה סבטלובה: אני יודעת שזה מאוד מאוד לא פשוט, הדברים שמתרחשים שם היום, וגם מסביב לתאגיד עצמו.

קסניה סבטלובה: גם כעיתונאית, עד לא מזמן, אני יכולה להגיד שבאמת אנחנו תולים את התקווה שלנו בכך שעיתונות מקצועית, עיתונות יסודית, תזכה באמת למיקרופון ותזכה לקול ייחודי שם, בגוף החדש הזה שקם.

קסניה סבטלובה: אבל כדי לאפשר את זה, אנחנו חייבים לשלב כוחות – כל העדות, כל המוצאים, חילונים ודתיים, יהודים וערבים, נשים וגברים, כולם חייבים לקבל ביטוי בתאגיד החדש שקם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יגאל גואטה.

יצחק וקנין: לך יש הצעה רגילה, אדוני חבר הכנסת גואטה.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, השר איוב קרא – מכיוון שזו הצעה ראשונה שאני מביא בפניך, אז שוב – ברכות.

יגאל גואטה: יהי רצון, בעזרת השם, שתשרה ברכה במעשה ידיך, ושלא תצא תקלה מתחת ידך לעולם.

יגאל גואטה: האמת היא שאנחנו מלינים על המנהלים בתאגיד על כך שלא נותנים ייצוג הולם לכתבים ועיתונאים, לגיוון החברתי במדינת ישראל, ואני רוצה ללכת קצת אחורה, כי אני בכל זאת חושב שכל התאגיד הזה, לצערי הרב, לידתו והורתו בטומאה.

יגאל גואטה: בכל פעם שאני מקריא את הרשימה הזאת – הקראתי אותה כבר כמה פעמים – אני תמיד, קבוע, ביום המחרת מזמין רופא שיניים.

יגאל גואטה: ברגע שהמועצה של התאגיד הזה ממש-ממש לא משקפת את המגוון החברתי במדינת ישראל, אז בעצם מה אנחנו מלינים אחרי זה על המנהלים?

יגאל גואטה: זו רוח המפקד, בעצם.

יגאל גואטה: היושב-ראש של מועצת תאגיד השידור הציבורי הזה, עם כל המועצה, זה גיל עומר, ואבי רט, ודוד אלכסנדר, ושלומי שטיין, ונפתלי גליקסברג, ואורנה דויטש, ומישל קרמרמן, ואהובה פיינמסר, ודלית שטאובר – –

יצחק וקנין: אין איזה בוזגלו אחד שם?

יגאל גואטה: שום דבר.

יגאל גואטה: עשו טובה, מכיוון שהחוק מחייב לשים נציג מבני המיעוטים, שמו את חמיס אבולעפיה, ככה.

יצחק וקנין: זה הקמע.

יצחק וקנין: הקמע שלהם.

יגאל גואטה: – – ואורית מסילתי, שאני עוד לא יודע בדיוק מה הרקע.

יגאל גואטה: אבל באמת, רבותי, אי-אפשר תמיד לזרות חול בעיני הציבור.

יגאל גואטה: אתם רואים שזו רוח המפקד, ולזה זה מוביל, ואם במועצה אין ייצוג הולם למזרחים, ובמועצה אין ייצוג הולם לשאר העדות, ואין ייצוג הולם לחרדים, למה שאחרי זה זה כן יתיישר?

יגאל גואטה: ודאי שאותם אנשים – ושאף אחד לא יספר לי סיפורים שהיום אין אפליה, אין אפליה.

יגאל גואטה: זה שקר וכזב.

יגאל גואטה: יש אפליה, ויש גזענות, והגזענות חיה, נושמת ובועטת.

יגאל גואטה: לכן אני אומר:

יגאל גואטה: אז מה אנחנו מתפלאים שלאחר מכן אנחנו רואים שרשימת הטאלנטים ברשימת התאגיד הציבורי זה יועז הנדל, ואריה גולן, ודן כנר, וקלמן ליבסקינד, ואסף ליברמן, ושירה הדס-נקר, ודנה הרמן, וגאולה אבן-סער, וזאב קם, ויערה שפירא, וג'ודי ניר-מוזס, וגור מגידו – ואחרי זה הואילו בטובם, כן, למנות שלושה חרדים, איזה יופי.

יגאל גואטה: אמרנו: אתם יודעים מה, בטוח שלפחות בחרדים ייתנו לנו מזרחי אחד, לא יכול להיות שלא.

יגאל גואטה: אחרי כל כך הרבה שמות לא ניפול באחד?

יגאל גואטה: אז כן, מינו את יעקב אייכלר, את עקיבא וייס ואת דודי זילברשלג.

יגאל גואטה: ואם הם לא קרובי משפחה של ראש הממשלה נתניהו, שכידוע הוא נצר ליהדות ספרד, יוצא מכך שאין לנו פשוט כלום, כלום ושום דבר.

יגאל גואטה: וממשיכים ככה להתנהל, וזה לא כואב לאף אחד, וזה לא מפריע לאף אחד, ואני כבר לא יודע מה צריך לקרות כדי שאנשים יתעוררו ויבינו שהגזענות פה חיה, נושמת ובועטת.

יגאל גואטה: ואנחנו נחזור על הנושא הזה בכל מקום, ועל כל במה אפשרית.

יגאל גואטה: זו פשוט בושה וחרפה, זו תעודת עניות למדינת ישראל, לממשלת ישראל ולכל מי שמינה את האנשים האלה.

יגאל גואטה: תעודת עניות.

יגאל גואטה: מה זה, אין מזרחי אחד מוכשר בכל האנשים האלה, בכל המועצה הזאת, מכל הטאלנטים האלה, שמקבלים 50,000 ו-100,000 שקל בחודש?

יגאל גואטה: אחד מוכשר אין, שיכול לעבוד בתאגיד הזה ברמה של מנהל, ברמה של כתב?

יגאל גואטה: וזה צריך לזעזע אותנו.

יגאל גואטה: אדוני השר, אני באמת מאוד מקווה שרוח המפקד הזאת, שנמצאת כרגע בתאגיד – וזאת רוח המפקד, אף אחד לא יכול לספר לנו סיפורים שזה מקרי, כמה אפשר להגיד: זה במקרה, זה במקרה?

יגאל גואטה: הנה, בבקשה, קראתי עכשיו 20–30 שמות, אין מזרחי אחד לרפואה.

יגאל גואטה: אנחנו כבר הולכים ברחוב, שואלים אנשים: תגיד לי, יש לכם איזה מזרחי?

יגאל גואטה: בטח, אבולעפיה זה שלנו.

יגאל גואטה: זה מצחיק, אבל זה גם מצער מאוד, ואני מאמין באמת, אדוני השר, שמרגע שנכנסת לתפקיד, אני מאוד מאוד מקווה שרוח המפקד תשתנה, ואנחנו נראה פה – יש המון המון אנשים מזרחים מוכשרים, שיכולים להיכנס לתאגיד הזה.

יגאל גואטה: אמרתי את הדברים האלה גם בוועדת הכלכלה.

יגאל גואטה: זו פשוט תעודת עניות בשבילנו, בושה וחרפה.

קסניה סבטלובה: למה אתה מתייחס רק למזרחים?

יגאל גואטה: כי את דיברת – – –

קסניה סבטלובה: לא, אני דיברתי על כולם.

יגאל גואטה: לא.

יגאל גואטה: אמרתי – אמרתי בתחילה שאני מדבר גם על הרוסים, וגם על דוברי אמהרית וגם על כולם.

קסניה סבטלובה: כך ראוי להתייחס, יש הרבה מיעוטים.

יגאל גואטה: התחלתי בזה, דיברתי על כולם, כן, אבל מטבע הדברים, את יודעת, אני לא – – –

קסניה סבטלובה: גזענות זה גזענות, וכשמדברים על שינוי, שינוי צריך להיות רוחבי – – –

יגאל גואטה: נכון, אבל כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו.

קסניה סבטלובה: שינוי צריך להיות רוחבי: דוברי רוסית, מזרחים, דוברי אמהרית.

יגאל גואטה: את צודקת.

יגאל גואטה: את צודקת, אני מודה ומתוודה.

יגאל גואטה: אבל אני חושב שזה פשוט בולט בצורה איומה ונוראה, ואני באמת מקווה שאתה תסיר את החרפה הזאת מעל כנסת ישראל.

יגאל גואטה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יגאל גואטה.

יצחק וקנין: ישיב שר התקשורת, ידידי השר איוב קרא.

יצחק וקנין: גם אני מברך אותך – מעל הדוכן; פעם ראשונה שאני מנהל את הישיבה ואתה כשר עונה על הצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: מאחלים לך הרבה הצלחה בתפקיד.

יצחק וקנין: תעלה ותצליח.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת סבטלובה, חברי חבר הכנסת גואטה, ראשית כול, אני מודה לכם על העלאת הצעה לסדר-היום בעניין חשוב זה.

איוב קרא: העברנו את נוסח ההצעה לתאגיד השידור הישראלי, והוא השיב כדלקמן: מועצת תאגיד השידור והנהלתו גיבשו זה מכבר מדיניות, הקובעת כי התאגיד ייתן ייצוג הולם לכל חלקי האוכלוסייה.

איוב קרא: כמו כן, עוד בטרם קבלת הפנייה, קיימה מועצת השידור הציבורי, בישיבתה ביום 28 במאי 2017, דיון בנושא הייצוג בשידורים, וקיבלה את ההחלטה הבאה: המועצה מנחה את הנהלת התאגיד להקפיד על יישום מדיניות התאגיד משכבר, בדבר מתן ייצוג הולם, מגוון וראוי לכל החברה הישראלית, בכל הקשור להרכב כוח האדם המשתתף בשידורים ובהפקתם, ככל האפשר בכל הדרגים ובכל התפקידים בשידור ומחוץ לו.

איוב קרא: עד כאן תשובת התאגיד.

איוב קרא: לצערי, קולה של מועצת השידור הציבורי, שהקפידה לפקח על כל אלה, נשמע רק כעת, ולא רק בסוגיה ציבורית חשובה זו, אלא ברבות אחרות.

איוב קרא: הממשלה הציעה לשנות את החוק באופן שתוקם מועצה שתתמקד בפיקוח על יישום דרישות החוק בתחומי החדשות.

איוב קרא: כשתוקם, עם יישום תיקון 8 לחוק השידור הציבורי, אדרוש שתתקן גם עיוות זה.

איוב קרא: אציין בפניכם שסעיף 7(ב) לחוק השידור הציבורי הישראלי קובע כי התוכן שיספק תאגיד השידור הישראלי יהיה עצמאי, יופנה לכלל אזרחי ישראל ותושביה, ישקף ויתעד את היותה של מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית, את ערכיה ואת מורשת ישראל, וייתן ביטוי הוגן, שוויוני ומאוזן למגוון ההשקפות והדעות הרווחות בציבור הישראלי.

איוב קרא: התוכן, אדוני היושב-ראש, שהתאגיד מספק, ואליו מתייחס הסעיף בחוק, מיוצר ומועבר לשידור על ידי אנשים עובדי התאגיד.

איוב קרא: אם טענות חברי הכנסת סבטלובה וגואטה, שהעלו את ההצעה, נכונות – ואני סבור שהן אכן נכונות, ובאמת לא קיים גיוון אנושי אמיתי בתאגיד, המייצג את כלל חלקי החברה הישראלית באופן שוויוני, אלא נוצר חסר, הנותן משקל יתר לפלח אחד על חשבון הגיוון, התאגיד, לעניות דעתי, אינו מקיים את חובתו הקבועה בחוק לספק שידור שוויוני ומאוזן למגוון ההשקפות והדעות הרווחות בציבור הישראלי.

איוב קרא: דוגמה לכך באה לידי ביטוי בפניות שהגיעו אלי בנושא הפסקת שידורי הרדיו בשפה הפרסית, שפעלו במשך שנים רבות בקול ישראל ומיועדים לעשרות אלפי דוברי הפרסית בארץ, וכן למאזינים פרסים רבים מחוץ לישראל.

איוב קרא: אני מכיר בחשיבות השידורים בפרסית, חבר הכנסת גואטה – זה חשוב מאוד, במיוחד בתקופה כזו, שבה מאיימים על קיומנו – וקורא לתאגיד לחדש את השידורים בפרסית באופן מיידי.

איוב קרא: אני מברך את חברי הכנסת שהעלו את ההצעה לסדר-היום ומנצל את הבמה הזאת כדי לקרוא למועצת תאגיד השידור הישראלי לשמוע את הקריאה העולה מהבית הזה, ולהבטיח כי ההרכב של עובדי התאגיד ישקף את המגוון התרבותי של תושבי המדינה.

איוב קרא: בתפקידי כשר התקשורת אעמוד על קידום התחרות באמצעי התקשורת, על שידור מאוזן, ועל גיוון בהון האנושי, והבעת מגוון הדעות הקיימות בחברה הישראלית.

איוב קרא: אני מודה לכם שוב על כך שהעליתם הצעה כל כך חשובה ומאוד מיוחדת וראויה בעת הזאת.

מיכאל מלכיאלי: – – –

יצחק וקנין: מה אדוני השר מציע?

איוב קרא: מה – – –

יגאל גואטה: ועדת הכלכלה.

איוב קרא: ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו נצביע.

יצחק וקנין: הצעה לסדר-היום בנושא תאגיד השידור הציבורי החדש, של חברי הכנסת קסניה סבטלובה ויגאל גואטה.

יצחק וקנין: אני רק אעיר הערה, חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יצחק וקנין: את ביקשת הבעת דעה, ומאחר שאת מציעה, זה לא יכול ללכת, זה נוגד את המהלך התקין של הישיבה, כיוון שמי שיכול – זה חבר כנסת שהוא לא המציע.

יגאל גואטה: – – – מלכיאלי – – –

יצחק וקנין: אין בעיה, אני יכול לתת לחבר כנסת להביע דעה לפני ההצבעה, אבל לא לתת גם למציע עצמו, שדיבר על הדוכן.

יצחק וקנין: הבנת אותי?

קסניה סבטלובה: לפני רגע הייתה הצעה של אורן חזן, ובדיוק אתה אמרת – – –

יצחק וקנין: אורן חזן לא היה המציע בהצעה.

יצחק וקנין: את מציעה פה, בהצעה לסדר-היום.

קסניה סבטלובה: בסדר.

יצחק וקנין: מלכיאלי, אתה רוצה – דעה נוספת – בבקשה, אני אאפשר לך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, האמת היא שאני רוצה קודם כול לברך אותך על כניסתך לתפקיד.

מיכאל מלכיאלי: עשיתי את זה פעם אחת, ועכשיו פעם שנייה, ואני אומר לך את מה שכתוב במגילת אסתר: "ומי יודע אם לעת כזאת הגעת למלכות".

מיכאל מלכיאלי: כשאתה נבחרת להיות שר התקשורת – אני באופן אישי מאוד שמחתי וכששמעתי את ידידי הרב גואטה מקריא את הרשימה – אנחנו מבינים כולם מאיזה כיוון מגיעים כולם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שזה המקום שלך להתערב, ובכל כובד משקלך.

מיכאל מלכיאלי: לא ייתכן שציבור כל כך גדול במדינת ישראל לא מיוצג – לא הציבור המזרחי, ודאי לא החרדי – ואני בטוח, ואנחנו סומכים עליך, שאתה תטיל את כובד משקלך על הדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יצחק וקנין: אם כן, המציעים וגם השר רוצים – יותר השר – שזה ילך לוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו מצביעים.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת הכלכלה, להמשך דיון.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת יואל רזבוזוב בנושא:

נאזם בדר: התמודדות הממשלה עם עזיבתם הגדולה של בני הדור ה-1.5 מקרב העולים ממדינות ברית המועצות לשעבר – אחד מכל שישה כבר לא גר בישראל.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: מעורבות אמבולנס פלסטיני בניסיון לינץ' בחווארה

יצחק וקנין: הצעות לסדר-היום בנושא: מעורבות אמבולנס פלסטיני בניסיון לינץ' בחווארה, מס' 6904 ו-6940, של חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הביטחון, הרב אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת יהודה גליק, ראשון הדוברים, ואחריו – מיכאל מלכיאלי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל דובר.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש מכובדי חבר הכנסת דוד וקנין.

יצחק וקנין: יצחק וקנין.

יהודה גליק: יצחק וקנין.

יהודה גליק: סליחה, סליחה.

יהודה גליק: הזכרת לי את דוד המלך, לא יודע למה.

יצחק וקנין: נכון שזה אחד הכיסאות – – –

יהודה גליק: שם ישבו כיסאות למשפט, כיסאות לבית דוד.

יצחק וקנין: לא, יש ארבע רגליים.

יצחק וקנין: גם דוד וגם יצחק, אבל – – –

יהודה גליק: טוב.

יהודה גליק: אדוני השר – –

אלי בן-דהן: – – –

יהודה גליק: – – אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, במיוחד אני רוצה לציין את חברת הכנסת אורלי אבקסיס לוי, שיושבת – אפילו שהיא לא הגישה שום הצעה, היא יושבת ומאזינה ומקשיבה, וגם לברך את שר החינוך שבא, ככה, לבקר גם את אלה שיושבים בספסלים האחוריים.

יהודה גליק: בכל אופן, ענייננו היום עניין רציני מאוד.

יהודה גליק: הכביש המוביל ליישובים החשובים אלון מורה, איתמר, הר ברכה – גב ההר, חברים וחברות, הוא כביש שמדי פעם התושבים נמצאים שם בסכנה ביטחונית.

יהודה גליק: בשבוע שעבר – ביום חמישי לפני שבועיים – אגב, ההצעה נדחתה משבוע שעבר בגלל יום ירושלים – לפני שבועיים ביום חמישי נסע רכב של מתיישב בתוך חווארה.

יהודה גליק: חבורה של כמה עשרות צעירים הקיפו אותו וזרקו אבנים, הפגיזו אותו באבנים.

יהודה גליק: לפתע, נהג אמבולנס, שהיה בצד השני של הכביש, נסע בכיוון הרכב, ובמקום להעניק עזרה חסם את דרכו של אותו מתיישב מלהימלט על נפשו ולהציל את חייו.

יהודה גליק: לאחר מכן המתיישב יצא וכדי להגן על חייו, ירה.

יהודה גליק: הדבר הראשון שכוחות הביטחון עשו זה לעצור את המתיישב, כי ודאי, אם מתיישב ירה, הוא כנראה מסוכן.

יהודה גליק: אבל דבר נורא ואיום: בכל העולם מקובל לתת אמון בכוחות רפואה, בגורמי רפואה, ולהוציא אותם מהמלחמה.

יהודה גליק: רכב שכל מטרתו להציל חיים שותף בחסימת דרכו של אדם להימלט על חייו.

יהודה גליק: אני מבקש ודורש, מלבד מעצר הנהג, גינוי חריף דרך האו"ם לסהר האדום ולכל מי שמעורב באותה חברת אמבולנסים, להעמיד אותם לדין.

יהודה גליק: מדובר בפשע, פשע חמור ביותר, שאנחנו לא יכולים לעבור עליו לסדר-היום.

יהודה גליק: הדבר הזה לא יכול להתאפשר.

יהודה גליק: פעם אחר פעם אנחנו רואים אמבולנסים מבריחים חומרי חבלה, והדבר הזה – צריך לשים לזה סוף, כי אחרת נצטרך להוציא את האמבולנסים שלהם מהשטח, להשתמש אך ורק באמבולנסים שעברו בדיקה, וחבל, כי אנחנו רוצים להציל חיי אדם, גם את חיי הפלסטינים.

יהודה גליק: חברי, בשניות האחרונות רק אגיד שלום לכל האורחים שבאו לבית הדמוקרטיה של ירושלים, בחודש שחגגנו 50 שנה לירושלים.

יהודה גליק: ברוכים הנמצאים, תראו את עם ישראל בכל צבעיו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, האמת היא שכשאני ראיתי את הסרטון – בטח גם אדוני סגן השר ראה את זה – אז כמו שאמר חבר הכנסת יהודה גליק, נתקפתי ממש בפחד ואימה לראות איך האוטו, האמבולנס – ואנחנו בעצם יודעים שזה האוטו שאנחנו נותנים לו – משרד הביטחון נותן לו את המקסימום של הפתיחות, לנסוע ולנוע ממקום למקום, בלי שום מגבלה, בלי שום חסימה, כי אין ספק שהוא מציל חיים.

מיכאל מלכיאלי: כשרואים את הדבר הזה, אני נזכר בעופרת יצוקה, שגם אז נמצאו אמבולנסים שמעבירים מחבלים וחומרי חבלה ממקום למקום.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהגיע הזמן שמשרד הביטחון – ייתכן שבשיתוף עם משרד הבריאות, או משרד הביטחון לבדו, יעשה את בדק הבית בתוך עצמו, עד מתי נותנים לאמבולנס – כמובן, אני מבין שכפופים פה לאמנות בין-לאומיות – אבל נותנים לאמבולנסים יד חופשית כל כך.

מיכאל מלכיאלי: אני לא יודע אם זה קביל, אבל אמבולנס או חברה מסוימת שחוסמת מתנחל שנקלע למקום הזה, בסכנת חיים – ממש לפני לינץ', בנס זה לא הסתיים בצורה יותר חמורה מזאת – צריכים לחשוב אם אפשר לשלול להם – ודאי לאותו נהג, אבל לאותה חברה, בוודאי צריך לחשוב.

מיכאל מלכיאלי: אני בטוח שאתה תיקח את הדברים האלה למשרד הביטחון, ובכלל, לפנות לאו"ם, כמו שהציע חבר הכנסת גליק, כדי שדבר כזה לא יישנה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הביטחון, הרב אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראש ובראשונה, אכן, האירוע שקרה בחווארה היה אירוע חמור ביותר; ניסיון הלינץ' שנעשה נגד תושב יהודי תמים, שחזר מקניות והיה בדרך לביתו, אין ספק שהיה אירוע חמור ביותר, ואני יכול לומר לכם שצה"ל לוקח את הדבר הזה בחומרה הרבה ביותר.

אלי בן-דהן: בתוך האירוע עצמו – זריקת האבנים והניסיון לפגוע במתיישב היהודי – היה אירוע לא פחות חמור, כפי שאתם הזכרתם, שני חברי הכנסת, הנושא של האמבולנס שחסם את הדרך ומנע מהמתיישב היהודי לצאת מאותו מיצר, שבו הוא נחסם, ולהימנע מסכנת החיים שבה הוא נמצא.

אלי בן-דהן: אני רוצה לציין כמה דברים.

אלי בן-דהן: קודם כול, בראש ובראשונה, דובר כאן על חקירתו של המתיישב.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר לכם שחקירת המתיישב נעשתה בצורה הרגישה ביותר, אני דיברתי אתו פעמיים-שלוש.

מירי רגב: אני תורנית, הכול בסדר.

יצחק וקנין: יש מזל שאת לא יכולה להרים את יד שמאל.

מירי רגב: יד שמאל תמיד חלשה יותר מימין.

אלי בן-דהן: איזה מזל שאת לא שמאלנית.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, המתיישב נחקר, במשטרת אריאל, בצורה הרגישה ביותר, בדרך שבה ניתן לו סיוע ועזרה.

אלי בן-דהן: הוא ביקש להופיע עם עורך-דין, וגם זה ניתן לו.

אלי בן-דהן: בכלל, היחס אליו היה טוב ומתחשב מאוד באירוע הטראומתי שקרה.

אלי בן-דהן: יותר מזה, אני רוצה בהזדמנות הזאת גם להודות למשטרת ישראל, שהחזירה למתיישב את האקדח מאוד מהר.

אלי בן-דהן: האקדח נלקח לבדיקות בליסטיות.

אלי בן-דהן: לאחר מכן אני פניתי למשטרה וביקשתי שהאקדח יוחזר למתיישב, כי הוא ממשיך לנסוע באותו ציר, ואכן, זה מה שקרה – האקדח הוחזר אליו במהירות האפשרית.

אלי בן-דהן: לגבי האמבולנס, אני רוצה לציין: האמבולנס עצמו נתפס על ידי צבא ההגנה לישראל, והוא כרגע בידי הצבא.

אלי בן-דהן: נהג האמבולנס – חבר הכנסת יהודה גליק, נהג האמבולנס עצור.

אלי בן-דהן: הוא עצור כרגע, ונמצא בחקירה של כוחות הביטחון.

אלי בן-דהן: אין לי ספק שמאורעות כאלה לא יקרו יותר, כי התגובה של צה"ל – נעצרו כמה פורעים; כולם, אני יכול להבטיח, ייענשו, וייענשו בצורה חריפה, כי הצבא רואה בחומרה רבה את אותו ניסיון.

יהודה גליק: החברה של האמבולנסים הזאת יכולה להמשיך לתפקד?

אלי בן-דהן: נהג האמבולנס שייך לסהר האדום; לסהר האדום יש הסכמים עם הצלב האדום.

אלי בן-דהן: כידוע לך, ההשפעה של מדינת ישראל על הצלב האדום היא קטנה ביותר.

אלי בן-דהן: אין לנו יכולת רבה להשפיע עליהם, אבל אני יכול להבטיח לך שזה שהאמבולנס כרגע חולט, ונהג האמבולנס נמצא במעצר, זה משליך – –

יהודה גליק: מה עם האו"ם?

אלי בן-דהן: – – זה משליך על כל נהגי האמבולנס האחרים.

אלי בן-דהן: אין לי צל-צלו של ספק שאירוע כזה על ידי נהגי אמבולנס לא יקרה יותר.

אלי בן-דהן: אני רוצה לסיים ולומר שאנחנו עובדים כרגע על כביש עוקף חווארה, כי באמת הציר הזה הוא ציר בלתי אפשרי – הוא חוצה עיר שבה, משני צדיה, חנויות ועסקים, ובוודאי ובוודאי הדבר הזה הוא בלתי אפשרי ולא הגיוני.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד – בימים הקרובים אנחנו משלימים את התכנון – תכנון מפורט – ואני מקווה מאוד שממשלת ישראל וראש הממשלה יתגייסו לטובת הפרויקט החשוב הזה, לסלול את הכביש העוקף, שיצא מצומת תפוח – עד לצומת יצהר, יאפשר תנועה רציפה הן ליהודים והן לפלסטינים בלי צורך לעבור בתוך העיירה חווארה, שלא יהיו בה מפגעים, לא בטיחותיים ולא ביטחוניים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: מה אדוני מציע?

יהודה גליק: נסתפק.

אלי בן-דהן: אני חושב שנסתפק.

יצחק וקנין: אוקיי, מסתפקים.

יצחק וקנין: המציעים מסתפקים בתשובת סגן השר.

יצחק וקנין: אני מודה לך, אדוני סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן, מודה למציעים, לחבר הכנסת יהודה גליק, לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ח בסיוון התשע"ז, 12 ביוני 2017, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.