ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 236, 2017-06-05 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"א בסיוון תשע"ז, 5 ביוני 2017, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום (תיקון), התשע"ז–2017; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 119), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/4279/20 וכלה בהצעת חוק פ/4289/20: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל בהרשמה למוסד להשכלה גבוהה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת יוסי יונה; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – פיקוח על לוח החופשות השנתי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, עודד פורר, רוברט אילטוב וחמד עמאר; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול ריבית הפיגורים לחייב משלם), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק הכרה אזרחית בהכשרות צבאיות (תיקון – הנפקת תעודה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – תמיכת המדינה במוסדות מוכרים שאינם רשמיים), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת השתתפות בבחירות בשל היעדר ייצוג לבני שני המינים), מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק שינוי תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, דוד ביטן, יואב קיש, יעקב פרי ומאיר כהן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון מוצרי מזון בשפה הערבית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, אלי אלאלוף, יעקב פרי, איילת נחמיאס ורבין, מרב מיכאלי, אלעזר שטרן, חיים ילין, יוסף ג'בארין, ג'מעה אזברגה, מסעוד גנאים, אכרם חסון, אילן גילאון, עמר בר-לב, רויטל סויד, מיקי לוי, איל בן ראובן, יחיאל חיליק בר, זהבה גלאון, עבדאללה אבו מערוף, איציק שמולי, יוסי יונה, יואל חסון, נחמן שי, עיסאווי פריג', איתן כבל, מנואל טרכטנברג, יעל גרמן, יעל כהן-פארן, עליזה לביא ומאיר כהן; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת איש כוחות הביטחון וההצלה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, עמר בר-לב, מירב בן ארי, איציק שמולי, יאיר לפיד, עליזה לביא, נאוה בוקר ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – בחירת החברים במועצה דתית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, יהודה גליק, אלעזר שטרן, יעקב פרי, קארין אלהרר,

ירדנה מלר-הורוביץ: מיקי לוי, יעל כהן-פארן וקסניה סבטלובה; הצעת חוק השמות (תיקון – שינוי שם משפחה של קטין שהוריו חיים בנפרד), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת עליזה לביא.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תתקיים שעת שאלות עם שר הביטחון, אבל נתחיל מן הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שהמעוניינים בכך יוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים, תפתח היום את הנאומים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, העיר כפר קאסם סובלת בימים האלה מגל רציחות ופשע, ואולי צריך להכריז עליה אזור מוכה אסון.

מסעוד גנאים: כן, עד כדי כך.

מסעוד גנאים: כי כאשר נרצחים מתחילת השנה שישה תושבים מבלי לפענח פשעים אלה, מבלי לתפוס הפושעים, זה אסון.

מסעוד גנאים: כאשר האנשים בכפר קאסם חוששים, מפחדים לחייהם ואיבדו תחושת הביטחון, זה אסון.

מסעוד גנאים: ביום חמישי נרצחו שני צעירים כאשר יצאו מהמסגד על ידי מתנקשים.

מסעוד גנאים: תושבי כפר קאסם והעירייה הכריזו על שביתה בבתי-הספר עד סוף השנה, כמחאה על אוזלת ידה של המשטרה.

מסעוד גנאים: ולהזכיר לכולם: בכפר קאסם יש תחנת משטרה, וזה במיוחד לידיעתו של השר לביטחון הפנים.

מסעוד גנאים: כפר קאסם בימים האלה צועקת "הצילו", וכולנו צריכים להתגייס להצלת העיר הזו, הנפלאה, המתפתחת והמשגשגת.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול התקיים יום החייל הדרוזי.

חמד עמאר: השתתפתי בו עם שר הביטחון אביגדור ליברמן.

חמד עמאר: אני רוצה לשלוח מכאן לכל החיילים הערכה.

חמד עמאר: כי אתמול ממש התפעלתי לשמוע מהחיילים הדרוזים הצעירים והקצינים על השירות הצבאי שלהם, על התרומה שלהם למען המדינה, ואני מאוד גאה להיות חלק מחברה שנותנת ותורמת.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד.

חמד עמאר: היום הייתה לנו ישיבה בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, ואני ניהלתי בעצמי את ישיבת הוועדה, בנושא: מעקב אחרי תוכנית החומש של המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: התברר לנו לגבי תוכנית החומש שקודם כול בשנת 2016 כמעט שלא הועבר אף שקל אחד, כשאמורים לעבור לשם קרוב לחצי מיליארד שקל.

חמד עמאר: שנית – ואני אתן לך דוגמה פשוטה של משרד החינוך, איך מעמיסים תקציב שוטף על תקציב תוספתי.

חמד עמאר: תוכנית החומש אמורה לסגור פערים במגזר הדרוזי ובחברה הדרוזית, אבל בפועל לקחו את התקציב השוטף והעמיסו אותו על התקציב התוספתי.

חמד עמאר: דוגמה פשוטה: משרד החינוך אמור להעביר 45 מיליון שקל לתגבור החינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חמד עמאר: מתוכם, 27.5 מיליון שקל אמורים להיות תוספתי ו-17.5 מיליון שקל – ממשרד החינוך.

חמד עמאר: 17.5 מיליון שקל של משרד החינוך לא הועברו; 27.5 מיליון שקל של משרד האוצר הועברו ב-27 בנובמבר 2016.

חמד עמאר: זה אומר שאין ביצוע בשנת 2016 – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

חמד עמאר: – – ועד היום – אנחנו ביוני – שקל אחד של התוכנית לא הועבר ל-2017.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר כנסת עיסאווי פריג'.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני בטוח שאתה יודע כמה זמן לוקח לבנק לנסות ולהחזיר את החוב של אזרח מהשורה שמתעכב בתשלום או שאינו משלם אותו.

יוסי יונה: אתה יודע בדיוק כמה זמן נמשכים הליכים הללו – הם מהירים מאוד – עד שמגיעים להוצאה לפועל, שבה חולטים את נכסיו של האדם, מעקלים את משכורתו ועוד דברים שכאלה.

יוסי יונה: ומה מסתבר לנו, אדוני היושב-ראש?

יוסי יונה: ככל שההלוואה שאתה תיקח מהבנק גדולה יותר, ככה מתאפשרת לך הפקרות גדולה יותר בהחזרת החוב.

יוסי יונה: אין דין ואין דיין.

יוסי יונה: כולנו שמענו על ההסדר, ואני מקווה שבסופו של דבר בית-המשפט לא יקבל אותו – הולכים לעשות "תספורת" נוספת לעוד איש הון, של 2.3 מיליארד שקל.

יוסי יונה: אנשים תוהים מה יהיה על יציבות הבנקים אם זה יקרה, ואנשים לא שואלים – חברתי זהבה גלאון, גם את ציינת את זה בדברייך – מה עלינו, על האזרחים, שכספנו נמצא בקרנות ההשתלמות, בקרנות הפנסיה?

יוסי יונה: איך זה שאנחנו מאפשרים זאת?

יוסי יונה: וכאן יש עלינו אחריות, אדוני היושב-ראש, על באי הבית.

יוסי יונה: איפה היה הרגולטור?

יוסי יונה: איפה המפקחת או המפקח על הבנקים?

יוסי יונה: כיצד נותנים לשערוריות מסוג זה להתרחש שוב ושוב ושוב, ולכאורה אנחנו חסרי אונים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יוסי יונה: אני קורא מכאן לכל חברי הכנסת וחברות הכנסת: אנחנו צריכים לפעול.

יוסי יונה: אם הרגולטור לא עושה את עבודתו נאמנה, אנחנו צריכים לחזק ולהוסיף את הסייגים ואת הרגולציה, כדי שדברים שערורייתיים מסוג זה לא יישנו.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, טרור אזרחי – זה מה שעוברת העיר כפר קאסם בחודשים האחרונים.

עיסאווי פריג': זה מה שעובר חלק גדול מהיישובים הערביים.

עיסאווי פריג': כפר קאסם, חברים ששומעים אותי, נמצאת בלב המדינה, 20 דקות מתל אביב.

עיסאווי פריג': זה לא דרום לבנון וזה לא סוריה וזה לא מקומות אחרים, זה בלב מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': מאז תחילת השנה נרצחו שבעה אנשים בכפר קאסם, שבעה צעירים.

עיסאווי פריג': אף לא מקרה אחד פוענח.

עיסאווי פריג': בשלוש השנים האחרונות נרצחו 14 איש בכפר קאסם; מתחילת השנה נרצחו בחברה הערבית 33 איש, ולמשטרה אין מענה, אין אף פענוח.

עיסאווי פריג': כשיושבים אתה, תמיד היא משחזרת אותן תשובות: אתם לא משתפים פעולה, אתם לא שטינקרים מספיק.

עיסאווי פריג': כל הדברים נעשים באותו מקום, באותו זמן, והמשטרה, אין לה תשובה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, הסכמנו, ותחנת משטרה בכפר קאסם קמה לפני שנה וחצי.

עיסאווי פריג': ואני שואל אותך, אדוני:

עיסאווי פריג': מאז שקמה תחנת המשטרה מספר הרציחות עלה בכפר קאסם פי שלושה.

עיסאווי פריג': פי שלושה.

עיסאווי פריג': המשטרה, השר גלעד ארדן והמפכ"ל רוני אלשיך – נכשלתם.

עיסאווי פריג': אני פונה לראש הממשלה, שהוא ראש הממשלה של כולם, גם של תושבי כפר קאסם: צריך להכריז על מצב לאומי.

עיסאווי פריג': תאר לעצמך, אדוני – אני בן היישוב, שכנים שלי נפלו.

עיסאווי פריג': נפלו.

עיסאווי פריג': נפלו במלחמת הפשע שקיימת ביישוב.

עיסאווי פריג': אני מאריך, אדוני, ואני יודע שאני מאריך, אבל זה מתוך הכאב, שאני מגיש בקשה לרישיון – היד שלי אף פעם לא החזיקה נשק, ועכשיו אני פונה אליך ואפנה לקצין הכנסת, שיהיה לי נשק חוקי.

עיסאווי פריג': אין לי ביטחון אישי ביישוב שלי, ואני נמצא 15 דקות מתל אביב, ואין מענה למשטרה.

עיסאווי פריג': אני פונה אליך, אדוני, ואני פונה אל ראש הממשלה: אנחנו רוצים ביטחון אישי.

עיסאווי פריג': אין לנו ביטחון אישי בכפר קאסם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עיסאווי פריג': אני מסיים, אדוני.

עיסאווי פריג': כפר קאסם עוברת תנופה כלכלית אדירה, היא הפכה להיות תל אביב של המגזר הערבי, אבל צר לי מאוד שעולם הפשע ומשפחות הפשע רוצים ותוקפים את כפר קאסם בשביל לקחת פרוטקשן ודמי חסות, ללא מענה משטרה – זה יגרום למצב שכולנו, כולנו נשלם.

עיסאווי פריג': אנחנו לא חצר אחורית, אנחנו אזרחים במדינת ישראל, אדוני.

עיסאווי פריג': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום, כאן בכנסת ישראל, התקיימה שדולה – שדולת הדיבייט שהשקנו אני וחברתי שרן השכל.

קסניה סבטלובה: הרי ידוע שהחיים והמוות הם ביד הלשון, ואנו, בכנסת ובציבור הישראלי, כנראה שכחנו כמה עוצמה יש במילים, בגוון הדיבור ובקול, כמה אלימות מגולמת במספר זעום של מילים הנאמרות בדרך לא הולמת, כיצד אפשר לפגוע בזולת באופן הרסני כאשר מדברים אליו בכוחניות, באלימות, בדריסה ובהעלבה.

קסניה סבטלובה: גם כשמתנצלים לאחר מכן, וזה בדרך כלל לא קורה, העלבון לא יישכח, הפצע לא יירפא, והאפקט הרע יתפשט ויכרסם בנו.

קסניה סבטלובה: עד כדי כך המילים יכולות להיות כואבות.

קסניה סבטלובה: בכנס, שבו אתה, כבוד היושב-ראש, כיבדת אותנו ובירכת אותנו, אנחנו היום, מימין ומשמאל, הראינו כיצד אפשר לדבר על הנושאים הכואבים ביותר, על נושאים קשים ומעוררי מחלוקת, באופן תרבותי, מנמק, מתוך כבוד לזולת, בלי לרדת לפסים אישיים, בלי להאשים ובלי להכפיש.

קסניה סבטלובה: כל הנוכחים היום בכנס, מכל צדי הקשת הפוליטית, הביעו רצון עז להמשך הדיאלוג מהסוג שמציעה תרבות הדיבייט.

קסניה סבטלובה: הם ביטאו הערכה רבה למי שעוסקים במלאכת הקניית ארגז הכלים של דיבייט, ואני שואלת, איפה הם ביום-יום?

קסניה סבטלובה: אם יש הערכה כזאת לתרבות השיח, למה אנחנו לא מובילים את הדרך הזאת גם בכנסת?

קסניה סבטלובה: עיני העם צופות בנו היום – בנו, בנבחרי הציבור; אנחנו משמשים דוגמה לעם שבחר אותנו לעבוד עבורו מכאן, מהמשכן הזה.

קסניה סבטלובה: הבה נשמש דוגמה נאותה לשיח ודיון דמוקרטי, תרבותי, מכבד, ומבוסס על תוכן ענייני.

קסניה סבטלובה: אני מעריכה מאוד, כבוד היושב-ראש, את מעורבותך בכל הנושא של הדיבייט.

קסניה סבטלובה: אני יודעת שקידמת את הנושא הזה כשהיית שר, השר לענייני תפוצות, וכולי תקווה שתמשיך לקדם יחד אתנו את הנושא הזה כאן, בכנסת ישראל, וגם מחוץ לה.

קסניה סבטלובה: ותזכרו, חיים ומוות ביד הלשון, ואנו חפצי חיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

טלב אבו עראר: טוב, מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תחילה אני רוצה לנחם את סגן ראש התנועה האסלאמית בארץ, שיח' צפוות פריג', במות אביו: (אומר בערבית: רחמי האל עליו ומי ייתן והאל יגדיל את שכרו של השיח' צפוות פריג'.

טלב אבו עראר: ) מכאן להתנהלות המשטרה נגד האלימות בחברה הערבית.

טלב אבו עראר: כפי שתיארו חברי, מכובדי היושב-ראש, המשטרה שם לא מתנהלת טוב; אנחנו רואים שיש כאן מאבק בין המשטרה – אם יש מאבק כזה – ובין ארגוני הפשע.

טלב אבו עראר: אז אולי, אם המשטרה לא יכולה באמת למגר אותם, לנצח אותם, כדאי שכולנו ניכנע, ושכולנו נמות כל יום ביישובים הערביים.

טלב אבו עראר: אני שואל שאלה: למה המשטרה חלשה רק בחברה הערבית?

טלב אבו עראר: למה היא חזקה וטובה ביתר האוכלוסייה, ורק באוכלוסייה הערבית היא חלשה מאוד, נכנעת לכל ארגון פשע?

טלב אבו עראר: אני – מוזר לי מאוד; כאן, רק בכפר קאסם, נרצחו שישה אנשים, וזה חוץ מיישובים אחרים, שבהם נרצחים כל יום אנשים.

טלב אבו עראר: אין פענוח, ואין טיפול.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, אני פונה אליך באופן אישי, להקים, לא יודע, מין ועדה, גוף מסוים שיבקר את התנהלות המשטרה.

טלב אבו עראר: היום נודע לי מתושב כפר קאסם שיש מצלמות ביישוב שם, בעיר שם, רק, בוא נגיד חצי שעה, שעה, לפני הפשע – הן לא פעלו.

טלב אבו עראר: אחרי שביצעו הפושעים את הפשע הנורא הזה, התחילו – חזרו המצלמות לפעול.

טלב אבו עראר: מה, איפה, מה?

טלב אבו עראר: יש כאן דבר שצריך לבדוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, היום מועצת התנועה הקיבוצית מציינת 50 שנה למלחמת ששת הימים ולהתחדשות ההתיישבות בכל חלקיה של מדינת ישראל.

חיים ילין: נבצר ממני להגיע, אז את הנאום שהייתי צריך לנאום שם אני עושה פה, במסגרת נאומי דקה.

חיים ילין: לפני 50 שנה פעלו ארבע תנועות קיבוציות: הקיבוץ המאוחד, איחוד הקיבוצים והקבוצות, הקיבוץ הדתי והקיבוץ הארצי.

חיים ילין: מלחמת ששת הימים שינתה את מצבה הביטחוני של מדינת ישראל מקצה לקצה בתוך שבוע אחד.

חיים ילין: התנועה הקיבוצית הייתה חלוקה בשאלה המרכזית שהציבו לפניה תוצאות המלחמה: עתידם של השטחים ממצרים, ירדן וסוריה.

חיים ילין: מלחמת ששת הימים ותוצאותיה הביאו לשובה של ההתיישבות האסטרטגית, שהייתה בעלת יעד כפול: חיזוק השליטה של מדינת ישראל בשטחים שהושגו בשנת 67', שנתפסו כבעלי חשיבות מרכזית לביטחון המדינה, וחיזוק השליטה בשטחי הפריפריה.

חיים ילין: התנועה הקיבוצית הייתה חלוצה בהתיישבות – הקימה שמונה מ-13 היישובים בשנה הראשונה לאחר המלחמה.

חיים ילין: מסיום מלחמת ששת הימים ועד קיץ 1977 הוקמו 30 קיבוצים, רובם באזורים בעלי חשיבות אסטרטגית – שימו לב: תשעה ברמת הגולן, שישה בבקעת הירדן, שניים בחבל ימית, שלושה בדרום הערבה, שלושה בגליל התחתון, וארבעה נוספים הוקמו במסגרת קימום הריסות קיבוצים שחרבו במלחמת העצמאות: שלושה בגוש עציון ואחד ברצועת עזה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כשבקיבוץ כפר עציון מ-1999 מנסים לקחת שצ"פ, להעביר אותו לשכונה, ועדיין לא מצליחים, אנחנו צריכים להעריך את אותם חלוצים שהקימו כל כך הרבה יישובים.

חיים ילין: אני מצדיע להם.

חיים ילין: נאום זה הוא אות הוקרה לתנועה שלפעמים, במקום הזה שנקרא מליאת הכנסת, משמיצים אותה – גם פוליטית.

חיים ילין: בלעדיה לא היו גבולות מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בעניין של הפשע שמשתולל באוכלוסייה הערבית, ובממשלה ובמשטרה לא עושים כלום, אני אמשיך את הדיבורים על כפר קאסם, אבל לפני זה אני אצביע על הבעיה: הבעיה היא שיש כנופיות שחיות מפרוטקשן, מכירת סמים, הלוואות בשוק האפור ומכירות נשק, ומי שמפריע להן בעבודה – בעסקים שלהן, לכאורה – יכול להיות מסומן, ויירצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שקורה באוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי רוצה לראות את ראש הממשלה והשר לביטחון פנים מגיעים לכפר קאסם אחרי הרציחות האלה, מקיימים מסיבת עיתונאים ומכריזים מלחמה, כמו שעושים אם היה מקרה של פגיעה ביטחונית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אצביע על עוד מקרה, שהיה בטייבה: תחנת סמים במרכז טייבה, ליד המסגד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חסן אדריס עבד אל-קאדר מעיר למוכר הסמים – מעיר לו: מה אתה עושה פה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: והולך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי ארבע שעות הוא אורב לו, כשהוא חוזר למסגד בערב – הוא אורב לו, דוקר אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדקירות מגיעות ללב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא כבר שבוע ימים בטיפול נמרץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשטרה – התפקיד שלה זה גם לפענח, כי אם היא לא מפענחת את הרציחות, היא פשוט גורמת לעוד רצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו אחריות של הממשלה ושל המשטרה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

מיכל רוזין: 31 אזרחים ערבים נרצחו מתחילת השנה, שבעה מהם, כמו שאמר חברי עיסאווי פריג', בכפר קאסם.

מיכל רוזין: בסוף השבוע היה הרצח הכפול האחרון.

מיכל רוזין: רחובות היישובים הערביים הפכו להיות שדות קטל.

מיכל רוזין: מסוכן ללכת ברחוב, מסוכן לשתות קפה, מסוכן לילדים לחצות רחוב, פשוט, לנסוע על אופניים.

מיכל רוזין: והמשטרה לא ממש מצליחה, אם בכלל, לטפל בסוגיה.

מיכל רוזין: ישבנו כאן לפני כשנתיים, והמשטרה הבטיחה: אם תאפשרו לנו להכניס תחנות משטרה ליישובים הערביים, אנחנו נוכל לפעול – אם רק תשתפו פעולה.

מיכל רוזין: נו?

מיכל רוזין: אז יש בכפר קאסם תחנת משטרה, ומאז שיעור הרציחות בכפר קאסם רק עלה, באופן משמעותי.

מיכל רוזין: אבל כנראה שכל עוד ערבים רוצחים ערבים זה באמת לא מזיז לאף אחד.

מיכל רוזין: איפה המפכ"ל אלשיך?

מיכל רוזין: ואיפה השר ארדן?

מיכל רוזין: ואיפה ראש הממשלה, שיודע לדבר על שתי מדינות, מדינת חוק ומדינת בלי חוק?

מיכל רוזין: אז הנה, יש לך הזדמנות לפעול, ולפעול על פי החוק, ולדאוג שהעבריינים והאשמים יובאו לדין.

מיכל רוזין: זה מצב חירום לאומי, והגיע הזמן שכולנו, כולנו, נידרש לו, כי הפתרון הזה מונח לפתחנו.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר יואב גלנט, שר השיכון, היום, 5 ביוני 2017, זאת אומרת 50 שנה לכיבוש הארור.

עבדאללה אבו מערוף: כן, כיבוש השטחים עדיין נמשך, כיבוש רמת הגולן הסורית וכיבוש הגדה המערבית.

עבדאללה אבו מערוף: זה כיבוש לפי החוק הבין-לאומי, כיבוש לפי החלטות האו"ם, כיבוש לפי החלטות מועצת הביטחון.

עבדאללה אבו מערוף: כל מילה אחרת היא לא נכונה.

עבדאללה אבו מערוף: זה אכן כיבוש.

עבדאללה אבו מערוף: הגיע הזמן לסיים עם הכיבוש הארור הזה.

עבדאללה אבו מערוף: כל המשאבים של הרווחה, החינוך, הבריאות – יודעים שבולע אותם הכיבוש.

עבדאללה אבו מערוף: הגיע הזמן שאכן תהיה נסיגה מלאה מהשטחים הכבושים לגבולות 4 ביוני 67'; ולהכיר בהקמתה של המדינה הפלסטינית לצד מדינת ישראל, בגבולות 67', שבירתה ירושלים המזרחית.

עבדאללה אבו מערוף: עם המדכא וכובש עם אחר לא יוכל להיות לעולם חופשי.

עבדאללה אבו מערוף: זה כיבוש לכל המושגים בעולם.

עבדאללה אבו מערוף: מספיק עם הכיבוש, הכיבוש היחיד הנמשך במאה ה-21.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לחברי, חבר הכנסת עיסאווי פריג', תושב כפר קאסם, וחברותי מיכל רוזין וזהבה גלאון ולדבר על האלימות ביישובים הערביים.

תמר זנדברג: ראש הממשלה – – –

עיסאווי פריג': – – –

תמר זנדברג: רציחות.

תמר זנדברג: על הרציחות.

תמר זנדברג: ראש הממשלה, ראש ממשלת ישראל, של כולנו, יהודים וערבים, ידע לעמוד בתל אביב ולהגיד שהוא לא יאפשר שבמדינת ישראל יהיו שתי מדינות, ודיבר על אכיפת החוק.

תמר זנדברג: יש כאן אזרחים, יהודים וערבים – ודרך אגב, בראשם ערבים – שקוראים לו, בהקשר הזה, למלא את ההבטחה שלו ולדאוג לאכיפה של המשטרה נגד הפשע בחברה הערבית, נגד הרציחות ברחובות.

תמר זנדברג: רק בסוף השבוע – רצח כפול.

תמר זנדברג: שבעה נרצחו רק בכפר קאסם; 31 אזרחים ערבים מתחילת השנה הזאת.

תמר זנדברג: בשבוע שעבר המפכ"ל רוני אלשיך צעד בראש מצעד הדגלים כאן, בירושלים, בעיר העתיקה, כדי לאבטח את המצעד ולדאוג שהסדר הציבורי לא יופר ושלא תהיה אלימות.

תמר זנדברג: איפה המפכ"ל בכפר קאסם?

תמר זנדברג: איפה המפכ"ל כשאנשים נרצחים אל מול פניהן של תחנות משטרה שנבנו, למשל בכפר קאסם, אבל לעולם לא מגשימות את מטרתן?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, החברה הערבית משוועת להבטחה של ראש הממשלה, לפעילות של השר גלעד ארדן, לפעילות של המפכ"ל רוני אלשיך ולפעילות המשטרה, כדי להוכיח לנו, לכולנו, שלא מדובר כאן באזרחים סוג ב' שחייהם הפקר, ושאכיפת החוק באמת שווה לכולם איפה שצריך אותה – לא רק בהריסות בתים, אלא במניעת עבריינות.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אחריה – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, במדינת ישראל יש אזרחים שדמם סמוק פחות מדמם של אזרחים יהודים.

זהבה גלאון: לא ייתכן שבשבוע האחרון נרצחו שני תושבי כפר קאסם, שבעה מתחילת השנה, ואף אחד ממעשי הרצח לא פוענח.

זהבה גלאון: איפה משטרת ישראל?

זהבה גלאון: איפה השר לביטחון הפנים, שידע לקבוע קביעות דרמטיות על תפקידם של אזרחי ישראל הערבים בהצתות או בנגב או באום אלחיראן?

זהבה גלאון: איפה הוא עכשיו?

זהבה גלאון: איפה מפכ"ל המשטרה?

זהבה גלאון: איפה ראש הממשלה, שרק דיבר כאן, במליאה – ואני מצטטת – על ההגדלה הדרמטית של אכיפת החוק במגזר הערבי?

זהבה גלאון: איפה הדברים של ראש הממשלה ואיפה המציאות?

זהבה גלאון: משטרת ישראל, אדוני, גיבורה על חלשים בפתח תקווה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, נושא אחר לגמרי.

יעל כהן-פארן: מחר תתכנס ועדה, מועצה ארצית לתכנון ובנייה, כדי לדון שוב בתוכניות הרחבת בתי-הזיקוק במפרץ חיפה, אותם בתי-זיקוק שכבר ידוע שהם מזהמים את האוויר, ומכניסים חומרים מאוד מסוכנים ומאחסנים אותם במפרץ; תושבי חיפה חיים לצדם לא בשלום, אבל בלית ברירה.

יעל כהן-פארן: רק השבוע פורסם, בתחילת השבוע, דוח של קבוצה אזרחית שאוספת נתונים על מחדלים חמורים מאוד – נתוני ניטור שלא קיימים, שמורדים מאתרי האינטרנט.

יעל כהן-פארן: ולמעשה מוצגות חריגות, מאות חריגות, שלא נעשה אתן דבר וחצי דבר.

יעל כהן-פארן: ובכל זאת, כאילו כלום, מחר תדון אותה ועדה, אותה מועצה, בתוכניות בז"ן.

יעל כהן-פארן: אני מזמינה כאן את כל חברי הכנסת להגיע ולתמוך בתושבים שיגיעו מחיפה, להיות לצדם ולעמוד מול המועצה הארצית לתכנון ובנייה.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שכאן בכנסת אפשר לומר שכמעט – הייתי מקווה שיש הסכמה מקיר לקיר שצריך לחשוב מחדש על כל בתי-הזיקוק והתעשייה המזהמת במפרץ חיפה.

יעל כהן-פארן: בואו נעמוד שם מחר לצד התושבים.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, שמענו נאומים בני דקה מאוד כואבים מחברים כאן במשכן.

יוסף ג'בארין: זה באמת מבטא את הכעס ואת התסכול שלנו, כנבחרי הציבור, על הימשכות האלימות הפנימית – אמרו חברי: הפשע המאורגן – בתוך היישובים הערביים, בלי שרשויות אכיפת החוק נוקפות אצבע כדי להתמודד עם הסוגיה הזאת.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים כיום בהחלט על טרור חברתי שמשתולל בתוך היישובים הערביים, בלי שיש מענה מהרשויות האחראיות.

יוסף ג'בארין: מתחילת השנה נרצחו 31 אזרחים ערבים.

יוסף ג'בארין: 31 – זה אומר שכל כמה ימים נרצח צעיר ערבי, וכמעט ואין שום עצורים, כמעט אין שום חשוד בכל מקרי הרצח הללו.

יוסף ג'בארין: אולי ההוכחה באה גם מכפר קאסם: בשבועות האחרונים נרצחו שישה צעירים ואין אף עצור אחד.

יוסף ג'בארין: אני, כבוד היושב-ראש, מעלה להצבעה ביום רביעי דרישה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית.

יוסף ג'בארין: אם לא נוכל לטפל בסוגיה הזאת דרך ועדה כזאת, דרך המשכן הזה, נראה לי שגם המשכן הזה לא ייקח אחריות לבעיה הזאת.

יוסף ג'בארין: אז אני מקווה שחברים כאן, במשכן הזה, יתמכו בהצעה, ותוקם ועדת חקירה פרלמנטרית כדי לטפל בסוגיה הזאת ולהתמודד אתה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת דב חנין.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, גברתי השרה האלופה מירי רגב, שר הביטחון, אדוני היושב-ראש, אני ממש מבקש סליחה, אני נאלץ לקלקל פה את האווירה, אחרי כל כך הרבה אנשים – כל כך רע פה, ויהודים וערבים – אני רוצה לשתף אתכם בסיפור שכבש את לבי.

יהודה גליק: ביום שישי האחרון, לצערנו הייתה תאונת דרכים בכביש 60, בין היישוב אפרת לבין נווה דניאל.

יהודה גליק: בתאונה נהרג אבי המשפחה, האימא נפצעה מאוד מאוד קשה, והתינוק, יאמן אבו רמילה, בן תשעה חודשים, נותר ללא מי שייניק אותו.

יהודה גליק: במשך שעות ניסו להיניק אותו, ניסו להאכיל אותו, הילד הפלסטיני שוכב בבית-חולים, בהדסה עין כרם – הכיבוש – בעיצומו – הילד הפלסטיני הזה, מתפנה אליו אחות, שאני רוצה להעלות את שמה פה, הגברת אולה אוסטרובסקי-זק.

יהודה גליק: היא הייתה רקדנית עד לפני שנתיים, ועשתה הסבה, כי רצתה לעזור וללמוד מקצוע שעוזר לאנשים.

יהודה גליק: הגברת לא התבלבלה, היניקה את התינוק הזה במשך אותו לילה חמש פעמים, לא פחות, למרות שאמרו לה שלפי הכלל המוסלמי, מי שמיניקה תינוק חמש פעמים הופכת להיות אימא שלו – לא הייתה לה בעיה עם זה.

יהודה גליק: למחרת בבוקר היא סיימה את המשמרת שלה, וכתבה בפייסבוק: האם יש עוד מישהי שמוכנה להתגייס?

יהודה גליק: לא פחות מ-1,000 פניות היא קיבלה תוך שעתיים.

יהודה גליק: זה הכיבוש.

יהודה גליק: ילד פלסטיני, ההורים שלו, הסבא והסבתא, הדודים, לא האמינו למראה עיניהם.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, יש כל כך הרבה דברים טובים, אנשים טובים במדינת ישראל שמוכנים להתגייס לטובת תינוק פלסטיני.

יהודה גליק: אני שמח.

יהודה גליק: אשרינו שזה העם שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: הכול בעיני המתבונן, חבר הכנסת יהודה גליק, כידוע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': – – –

יהודה גליק: – – – הכיבוש, הכיבוש – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: כששמעתי את חברי מדברים בכאב על הרצח האחרון בכפר קאסם, נזכרתי במכתב הראשון שהוצאתי כחבר כנסת, לפני יותר מעשר שנים, לשר לביטחון הפנים.

דב חנין: הדרישה במכתב הזה הייתה פשוטה: תאספו את הנשק מהיישובים הערביים.

דב חנין: אגב, המכתב הזה היה על דעת מנהיגי הציבור הערבי, בתמיכת מנהיגי הציבור הערבי, ועדת המעקב, ועדת ראשי הרשויות, ועד היום הנשק הזה לא נאסף.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, דיברו כאן על הסדר החוב של פישמן, האיש שחייב מיליארדים אבל ישלם רק מיליונים.

דב חנין: הוא ימשיך בחיים הטובים שלו כרגיל, אבל ישאיר מאחוריו בור ענקי של חובות שמישהו אחר יצטרך למלא.

דב חנין: מול הבור הזה, אדוני היושב-ראש, יש הר של חובות, הר של חובות משקי הבית לבנקים.

דב חנין: אנשים לוקחים הלוואות כי אין להם כסף לחיות, אין להם כסף לגמור את החודש.

דב חנין: אנחנו שומעים על הריבית הגבוהה מאוד שהבנקים לוקחים על אוברדרפט.

דב חנין: אנחנו רואים יותר ויותר מקרים של פשיטות רגל של אנשים פשוטים.

דב חנין: יותר ויותר אנשים שמסתבכים בהוצאה לפועל ואין להם את המסלול הירוק של פישמן.

דב חנין: הם נכנסים למטחנה שאי-אפשר לצאת ממנה.

דב חנין: החוב, אדוני היושב-ראש, הוא מנגנון חברתי שמעביר עושר מהרוב לידי העשירים.

דב חנין: במקרה של פישמן, אנחנו רואים שהצד השני אצלנו הוא אף פעם לא יעבוד: זה אף פעם לא יקרה שמהעשירים ילך משהו בחזרה לרוב.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשעת שאלות לשר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אתה יכול לתפוס את המקום על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני בינתיים אזכיר לחברי הכנסת את הכללים, שכבר זכורים ודאי:

יולי יואל אדלשטיין: שלושת רבעי השאלות יישאלו על ידי האופוזיציה, רבע – על ידי חברי הקואליציה; לכל שאלה עד שתי דקות, לכל תשובה של השר עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: חלים הכללים שחלים גם על השאילתות: יושב-ראש הישיבה, קרי עבדכם הנאמן, יפסול שאלות שלא יהיו במסגרת תפקידו של השר או תפקודה של הממשלה, או כאלה שהן שאלות היפותטיות לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה מאוד שאנחנו נשמור על כל הכללים.

יולי יואל אדלשטיין: הכלל הבלתי-כתוב: מי שיפריע במהלך הדיון יאבד את זכותו לשאול שאלה, קרי, יעבור לסוף רשימת השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אם נעמוד במסגרת הזמנים, אז נגיע להספק יפה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מן המעוניינים לשאול שאלות להצביע, על מנת שתהיה לפני רשימת השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה, אתה תשאל את השאלה הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: שמתי לב שבפעם הקודמת ישבת במהלך כל הדיון ולא הגיע תורך, אז היום אתה תפתח.

יוסי יונה: שאלה קצרה ושאלה ארוכה יותר: 1.

יוסי יונה: האם אדוני השר יכול לעדכן אותנו במאמצים של ממשלת ישראל לשחרר את אברה מנגיסטו מהכלא של ה"חמאס"?

יוסי יונה: 2.

יוסי יונה: אדוני שר הביטחון, חלה התפתחות מאוד משמעותית באזור – ואני מתכוון לניתוק הקשרים הדיפלומטיים של רבות ממדינות ערב, ובהן מצרים, ערב הסעודית, תימן, לוב ועוד עם קטאר.

יוסי יונה: כיצד לדעתך ההתפתחות הזו יכולה להשפיע לטובה על שיתוף הפעולה האזורי, ובמיוחד –קדם הסדר אזורי, שכולנו מייחלים לו, בין מדינת ישראל למדינות ערב המתונות, ובוודאי עם הצד הפלסטיני, על הבסיס של שתי מדינות לשני עמים?

יוסי יונה: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לשר.

אביגדור ליברמן: תראה, קשה אפילו לדמיין לענות על השאלות האלה בשתי דקות או בשלוש דקות, אבל יחד עם זאת, בשבי של ה"חמאס" נמצאים שני חיילים שלנו ושני אזרחים.

אביגדור ליברמן: זה שלא באה שום תביעה מהקהילה הבין-לאומית, גם לא מחלק מהבית הזה, לזכות האלמנטרית של הצלב האדום לבקר ולראות אותם, זה אומר דרשני.

אביגדור ליברמן: יש פה אנשים שמתמחים בדיבור על הכיבוש, על זכויות אדם, אבל כשזה מגיע לארגון טרור כמו "חמאס", מעולם לא שמעתי מהם שום גינוי, שום תביעה.

אביגדור ליברמן: אגב, לא רק בגישה כלפי אזרחי מדינת ישראל; לפני שבוע הוצאו להורג שלושה פלסטינים ברצועת עזה שהקשר שלהם לרצח, לסיכול, של אותו מאזן פוקהא – תאמין לי, היו יכולים להאשים אותם גם בהתנקשות ביורש העצר פרנץ פרדיננד לפני מלחמת העולם הראשונה באותה הצלחה.

אביגדור ליברמן: לא שמעתי שום גינוי על כך שהוצאו שלושה פלסטינים להורג בלי משפט, בלי עורכי דין, בלי הוכחות, בלי שום דבר.

אביגדור ליברמן: לכן אנחנו, לצערי, חיים פה במציאות מאוד מאוד לא נעימה, אבל אין ספק שכשמדברים גם על המצב ההומניטרי בעזה, לא יהיה שום שינוי עד שאנחנו לא נקבל זכות אלמנטרית, על בסיס אותם ערכים הומניים, שלפחות הצלב האדום יבקר את אותם אזרחי ישראל וחיילי ישראל הנמצאים בשבי של "חמאס".

אביגדור ליברמן: לגבי החדשות של הבוקר, תראה, ברור לכולם – והאירוע של הבוקר הוא רק אילוסטרציה נוספת – גם במדינות ערב מבינים שהסכנה האמיתית לכל האזור היא לא ישראל, לא היהודים, לא הציונות, אלא הטרור.

אביגדור ליברמן: מדינות ערב שניתקו יחסים דיפלומטיים עם קטאר לא עשו את זה בגלל ישראל ולא בגלל הסוגיה הפלסטינית, אלא בגלל חשש שלהן מפני טרור אסלאמי קיצוני.

אביגדור ליברמן: אין ספק שזה פותח הרבה מאוד אפשרויות לשיתוף פעולה במאבק בטרור.

אביגדור ליברמן: ראינו את נשיא ארצות הברית מבקר בערב הסעודית, והוא מדבר בראש ובראשונה על קואליציה נגד טרור, לא על שום דבר אחר.

אביגדור ליברמן: אני חושב שמדינת ישראל באמת יותר מפתוחה לשיתוף פעולה.

אביגדור ליברמן: הכדור כרגע נמצא שם, בצד השני.

אביגדור ליברמן: כל ניסיון לקשור בין הסוגיה הפלסטינית ליחסים בילטרליים בין ישראל למדינות ערב המתונות זו פשוט גישה שגויה.

אביגדור ליברמן: עובדה שאנחנו חתמנו שני הסכמי שלום עם מצרים, עם ירדן, בלי שום קשר לסוגיה הפלסטינית.

יוסי יונה: עם קשר.

אביגדור ליברמן: עם קשר.

אביגדור ליברמן: לכן – עוד פעם, עם קשר, אבל בלי לחכות לאותו פתרון.

יוסי יונה: רק הערה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: – – –

אביגדור ליברמן: סליחה, ההערה התקבלה.

אביגדור ליברמן: אני אומר לך, גם פה אסור להתנות את התפתחות הקשרים בין מדינת ישראל למדינות ערב המתונות בפתרון הסוגיה הפלסטינית.

אביגדור ליברמן: לגבי הסוגיה הפלסטינית, אני מרגיש כמו תוכי: צריך לראות את כל התמונה.

אביגדור ליברמן: אתה יודע, אפשר להגיד שליברמן מתנחל, וראש הממשלה נתניהו קיצוני; העובדה היא שהיה מפגש באנאפוליס עם אהוד אולמרט וציפי לבני ואבו מאזן.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר להציע – לא יהיה שום ראש ממשלה במדינת ישראל שיציע יותר ממה שאולמרט הציע באנאפוליס, ועובדה שאבו מאזן סירב לחתום.

אביגדור ליברמן: לפני זה היה מפגש בקמפ דייוויד, בין אהוד ברק לערפאת; גם שם הייתה הצעה מרחיקת לכת, שלעולם לא תחזור על עצמה – כך לפחות אני מקווה; גם שם הפלסטינים סירבו לחתום.

אביגדור ליברמן: לכן, מספיק עם כל ההלקאה העצמית.

אביגדור ליברמן: בואו נראה את כל התמונה, לא הכול תלוי בנו.

אביגדור ליברמן: במקרה הזה זה בעיקר תלוי בצד השני, גם במדינות ערב וגם בפלסטינים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אני כבר אכריז שהסבב הראשון יהיה – יוסי יונה כבר דיבר, אז יהיו מאיר כהן, מסעוד גנאים ויהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: זה הסבב הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, על ביקורו המוצלח של טראמפ העיבה עסקת הנשק של ארצות הברית עם ערב הסעודית.

מאיר כהן: אזכיר כי החוק האמריקני מחייב את ארצות הברית לשמר את היתרון היחסי של ישראל בכל מצב, זאת כחלק מאינטרס משותף של המדינות.

מאיר כהן: עסקת הנשק חושפת כאמור מחדל מדיני חמור.

מאיר כהן: שאלתי היא: מהי עמדתך ועמדת המשרד לגבי עסקת הנשק, ואיך משרד הביטחון מתכוון להתמודד עם השלכותיה של עסקת הנשק בדרך להמשיך ולהבטיח עליונות צבאית משמעותית של ישראל בין מדינות האזור?

מאיר כהן: האם אתה או נציגים של המדינה עשו דבר כדי למנוע את העסקה הזאת?

מאיר כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: אני פשוט רוצה קצת לתקן: תפקידנו הוא לא למנוע עסקאות בין ארצות הברית למדינות ערב המתונות; תפקידנו לשמר את הפער האיכותי.

אביגדור ליברמן: רק אגיד לך שב-2016 נמכר פה באזור נשק בסך הכול בכ-216 מיליארד דולר – ב-2016; אני לא מדבר על הביקור האחרון – וכנראה ב-2017 אנחנו נעבור את השיא הזה, ותפקידנו לשמר את הפער האיכותי.

אביגדור ליברמן: אנחנו טיפלנו בעסקה לפני שזה נודע לציבור הרחב, תוך כדי, ומטפלים גם היום.

אביגדור ליברמן: אבל אם אנחנו רוצים להשיג תוצאה, אז צריך ללבן את הסוגיה הזאת בפורומים המתאימים, בישיבות סגורות, ולא מעל דפי העיתונות ולא מעל גלי האתר.

אביגדור ליברמן: הוויכוח הפומבי או הניסיון ללבן את הסוגיה בדיונים פומביים לא יועילו לאותה מטרה של שימור הפער האיכותי.

אביגדור ליברמן: כל מה שניתן לעשות נעשה – על ידי צה"ל, על ידי משרד הביטחון – בכל הרמות, כולל ברמה שלי.

אביגדור ליברמן: אנחנו מטפלים בסוגיה, ואני בטוח שגם במקרה הזה, למרות ההיקף האדיר של העסקה, אנחנו נוכל לשמר את הפער האיכותי.

אביגדור ליברמן: אני חושב שיש שם גם אוזן קשבת, בצד השני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, יש לי שתי שאלות: הראשונה, בקשר להכרזה שהייתה, נדמה לי, בהתחלת השנה, על הקלות בביקורים מעזה.

מסעוד גנאים: בהקלות הכוונה היא לביקורים של קרובי משפחה בתוך ישראל, משום שיש הקלות – הבנו שיש הקלות, ואנשים מעזה שהגיעו לתפילות במסגד אל-אקצא – כן, כמה אנשים, בסדר.

מסעוד גנאים: אבל שאלתי היא בקשר לביקורים של קרובי משפחה בתוך המדינה.

מסעוד גנאים: שאלתי השנייה: לפני כמה ימים, כבוד השר, היה מעשה מאוד מתועב של חיילים באזור מבוא שער דותן.

מסעוד גנאים: נערה פלסטינית בת 16 תקפה שם חיילים, פצעה אחד מהם, והם ירו בה; כאשר היא גוססת, מתבוססת בדמה, הם חגו מסביבה, קללות מתועבות שלא מתקבל על הדעת – צעירה, בסדר, ירו בה – אבל קללות שאני אפילו לא מעלה על דעתי להזכיר אותן פה.

מסעוד גנאים: לפני כשנה הייתה אמירה לרמטכ"ל, נדמה לי, בנושא של הערכים, בנושא הזה.

מסעוד גנאים: האם תהיה לכבוד השר אמירה נגד דברים כאלה מחיילים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

אביגדור ליברמן: קודם כול, הייתי מצפה מחבר הכנסת – – –

מאיר כהן: סליחה, אפשר – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת – –

מירי רגב: חיילי צה"ל לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אני הסתכלתי בסדר-היום – אלה לא שאלות אחד לשני, אלה שאלות לשר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: תנו לו להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: קודם כול, אני הייתי מצפה מחבר הכנסת לגנות טרור.

אביגדור ליברמן: ופה הייתה פעולת טרור נטו, ולא שמעתי שום גינוי של פעולת הטרור.

אביגדור ליברמן: זה לא משהו תאורטי; חייל צה"ל נפצע.

אביגדור ליברמן: אני לא מבין איך הוא צריך להגיב אחרי שמישהו מסתער עליו עם הסכין ופוצע אותו.

אביגדור ליברמן: למה אתה מצפה?

מסעוד גנאים: לא זו השאלה.

אביגדור ליברמן: סליחה, השאלה – – –

מסעוד גנאים: זו לא השאלה – – –

קריאה: – – –

אביגדור ליברמן: לגבי הביקורים של הפלסטינים מרצועת עזה – לצערי, נוכחנו לדעת שכל אותם ביקורים נוצלו על מנת לייצר טרור, לממן טרור, להעביר מסרים, להעביר מסר של ארגוני הטרור, כולל חולי סרטן – תפסנו חולי סרטן שקיבלו מסיבות הומניטריות אפשרות לטיפול בבתי-חולים בארץ, והם נוצלו על ידי "חמאס" על מנת להגביר פה טרור וליצור פה פעולות טרור.

אביגדור ליברמן: ולכן אין שום מקום – ואני חוזר ואומר:

אביגדור ליברמן: אין שום זכות לאף אחד לדרוש שום מחווה המוניטרית כלפי עזה כל עוד אזרחי מדינת ישראל, כולל אזרחיה הערבים, המוסלמים, הבדואים מהנגב, נמצאים שם בשבי בלי שום יכולת של הצלב האדום לבקר אותם לראות מה מצבם.

אביגדור ליברמן: גם לא נמסרה שום הודעה על מצבם של אנשינו שנמצאים שם.

אביגדור ליברמן: אז לכן, אני מצטער, ברומא תתנהל כרומאי – אנחנו נתנהל בדיוק על מנת להגן על אזרחינו, על האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: ואם מישהו מצפה שניתן את הלחי השנייה, אז הוא כנראה מחכה לשווא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו יהיה הסבב השני של ארבעה שואלים: מיכל רוזין, עבד אל חכים חאג' יחיא, יחיאל חיליק בר ואברהם נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: אדוני שר הביטחון, בשבוע שעבר הפייסבוק שלי הזכיר לי שמלאה שנה בדיוק מאז שנכנסתי לכנסת, אז אני יודע שגם מלאה שנה לתפקידך כשר הביטחון.

יהודה גליק: אז אני רוצה לברך אותך, ובאותה הזדמנות אני רוצה לומר שאנחנו כולנו עדים לכך שבשנה האחרונה הייתה ירידה דרסטית בטרור, ונדמה לי שזה לא בגלל שהפלסטינים הפכו להיות ציונים.

יהודה גליק: ולכן דרכך, לכל שירותי הביטחון, על העשייה היומיומית, לילה-לילה, בוקר-בוקר, מסביב לשעון – ושאפו גם לעומד בראש המערכת.

יהודה גליק: מובן שעוד לא הכול מושלם, אבל בוודאי צריך לומר קודם כול מילה טובה, שהטרור ירד ירידה דרסטית.

יהודה גליק: יחד עם זאת, אני מבקש לשאול אותך, אדוני, שאלה: לפני כשנתיים ביקר באזור שבו אני גר, הר חברון, באזור סוסיא, חבר כנסת אחד נכבד מאוד, קראו לו אביגדור ליברמן.

יהודה גליק: במהלך הסיור הוא אמר את הדברים הבאים: "המאבק שמתנהל סביב המאחז הבלתי-חוקי של חמולת נוואג'ה הוא אחד המאבקים החשובים שמתנהלים כרגע, ועל מדינת ישראל לתת את הדגש המתאים.

יהודה גליק: זהו מאבק אסטרטגי שהוא חלק מניסיון לחבר את הבדואים הקיצונים בנגב עם הפלסטינים בחברון לחיבור שיוביל להקצנה ולאיום על מדינת ישראל".

יהודה גליק: החלטת בג"ץ הנותנת ארכה למציאת פתרון, היא החלטה המעוררת שאלות מאוד קשות על סופיות הדיון, ובמיוחד כשהיא מגיעה לאחר ההחלטה על פינוי בתי דריינוף בבית אל.

יהודה גליק: "במדינה דמוקרטית צריך להיות חוק אחד לכולם, ולא יכול להיות שהחוק יחול רק על יהודים והערבים יהיו פטורים", כך אמר חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יהודה גליק: ואני שואל את אדוני השר אביגדור ליברמן: מתי יפונה היישוב הבלתי-חוקי, הכפר הבלתי-חוקי שבג"ץ אישר את פינויו, של בתי הפלסטינים באזור סוסיא?

יהודה גליק: ובאופן כללי, מה כמות המבנים הבלתי-חוקיים – בלתי חוקיים, אני מדגיש – של פלסטינים, שנהרסו בשנה האחרונה, לאחר שראינו שהיישוב עמונה, יישוב יהודי, פונה, ואפילו בג"ץ סירב לתת דחייה של כמה ימים בגלל סיבות הומניטריות?

יהודה גליק: כמה בתים בלתי חוקיים מתוך עשרות האלפים פונו בשנה האחרונה?

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גליק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הביטחון.

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת גליק, א.

אביגדור ליברמן: אני מחייך.

אביגדור ליברמן: אני עוד לא ראיתי שאתה יוצא לדבר בלי הפלאפון שלך.

אביגדור ליברמן: מעניין, אתה כל הזמן מדבר רק עם הפלאפון.

אביגדור ליברמן: זו תופעה מרתקת.

יהודה גליק: אני השתמשתי בו כמחברת – – –

אביגדור ליברמן: דבר ראשון, אני אכן עומד על כך שאותה בנייה בלתי חוקית של חמולת נוואג'ה תפונה.

אביגדור ליברמן: אנחנו מתמודדים פה גם במישור המשפטי, גם במישור הבין-לאומי, כדי לפנות, ואני מקווה שבחודשים הקרובים אנחנו אכן נצליח לפנות אותם.

אביגדור ליברמן: אין ספק שיש פה ניסיון פסול לחסום את הגישה מהיישוב סוסיא לחפירות סוסיא.

אביגדור ליברמן: הכוונה לכולם ברורה.

אביגדור ליברמן: אני עושה לפחות כל מה שתלוי במערכת הביטחון כדי לפנות את זה.

אביגדור ליברמן: לא הכול הולך פשוט, כפי שאתה בוודאי יודע, אבל אני עומד על כך שמדובר בבנייה בלתי חוקית שסופה להתפנות.

אביגדור ליברמן: לגבי כל מה שקורה בהר חברון – גם שם אנחנו בוודאי ערים לכך שיש פה ניסיון מכוון לחבר בין אותה פזורה בדואית בנגב לאותם גורמים קיצוניים בהר חברון, וכל הבנייה שם היא מכוונת, היא לא מקרית.

אביגדור ליברמן: לכן, אגב, ביום חמישי האחרון הייתה ישיבה בנושא הזה, ובאופן ברור ההנחיה שלי היא קודם כול לטפל בבנייה הבלתי-חוקית שם, באזור הר חברון.

אביגדור ליברמן: מעבר לזה, אנחנו מתכוונים שם באזור להתחיל בפרויקט גדול של תאורת הכבישים, והדברים האלה כולם נמצאים בצנרת.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד לך, אבל אני בכוונה לא רוצה פה להתחיל לזרוק – להשתמש במספרים.

אביגדור ליברמן: אנחנו מנסים באופן נוקשה להחיל את חוקי הבנייה באותה מידה גם על הפלסטינים וגם על היהודים.

אביגדור ליברמן: היום ביו"ש חיים כ-430,000 יהודים, במה שקרוי שטח C, 200,000 פלסטינים.

אביגדור ליברמן: לצערי, הבנייה הבלתי-חוקית הפלסטינית היא בממדים מאוד גדולים.

אביגדור ליברמן: אחת המגבלות מבחינת כוח האדם – אם אתה מופיע בוועדות הכנסת, ובעיקר בוועדת הכספים – צריך להבין, ב-1993 חיו בשטח C כ-100,000 יהודים, והמינהל האזרחי מנה כ-1,100 עובדים.

אביגדור ליברמן: היום, כשיש 430,000 יהודים, ואוכלוסיית יו"ש הפלסטינית קפצה מ-2 מיליון ל-2.8, יש 310 עובדים במינהל האזרחי.

אביגדור ליברמן: מ-1,100 ל-310, כי אנשים האמינו, אמרו: חתמנו על הסכמי אוסלו, לא צריך יותר מינהל אזרחי; מחר יבוא לכאן שלום, תבוא לכאן אחווה, אנחנו הופכים לסקנדינביה.

אביגדור ליברמן: אז גם בפרט טכני כזה, פשוט, כמו יחידת פיקוח, יש לנו בעיה גדולה.

אביגדור ליברמן: אני מדבר על זה – אני מקווה שבוועדת הכספים יעשו מעשה ויקציבו כסף, כי עם 310 עובדים במינהל האזרחי קשה מאוד להתמודד עם אוכלוסייה שקפצה בממדים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יעקב פרי: זה עניין של תקנים או עניין של תקציב?

אביגדור ליברמן: זה גם תקנים.

אביגדור ליברמן: תקנים זה גם תקציב.

יולי יואל אדלשטיין: תקנים זה תקציב, אדוני.

אביגדור ליברמן: תקנים זה תקציב, זה ברור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלה של חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות.

מיכל רוזין: תחשוב כמה יכולנו לחסוך אם היה פה שלום.

אביגדור ליברמן: אנחנו מחכים.

אביגדור ליברמן: יש לי משקפת גדולה, אני כל הזמן מסתכל.

מיכל רוזין: לא צריך לחכות, צריך לעשות.

אביגדור ליברמן: כן.

אביגדור ליברמן: כן.

מיכל רוזין: צריך לעשות.

מיכל רוזין: ב-14 באפריל הותקף סיור צה"ל על ידי נערי הגבעות ממאחז הבלדים.

מיכל רוזין: אנשי המאחז הם הגרעין הקשה והקיצוני ביותר של נוער הגבעות, אותו נוער גבעות שממומן בכספים של כולנו.

מיכל רוזין: הם זיהו את החיילים והחלו ליידות אבנים לעברם.

מיכל רוזין: הכוח הצבאי, דרך אגב, הגיע לאזור לאחר שקיבל דיווח – כוזב, חייבים לומר – על פלסטינים שנמצאים במקום וחשש לעימות, מה שלא היה נכון על פי דיווח צה"ל במקום.

מיכל רוזין: אותם תושבי המאחז מוציאים הרבה מאוד פעולות "תג מחיר" באזור בנימין, תוקפים רועי צאן, עוקרים עצי זית ועוד, ובין היתר הפעם, כמובן, הם גם תקפו את סיור צה"ל.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול אותך: מה עושה משרד הביטחון, וצה"ל, כדי להבטיח את ביטחונם של חיילי וחיילות צה"ל אל מול אותם פורעים, וגם את של הפלסטינים תושבי האזור?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: קודם כול, מי שתוקף חיילי צה"ל חייב לשאת בעונש, בלי קשר לזהות שלו – אם זה אותם נערי גבעות, אם זה פלסטינים או אם זה חרדים.

אביגדור ליברמן: לא משנה בכלל מי.

אביגדור ליברמן: אנחנו משתדלים למצות את הדין עם כולם.

מיכל רוזין: אז מה קרה ב-14 באפריל?

אביגדור ליברמן: גם בנושא של נוער הגבעות, אני חושב שמה שנעשה בשנה האחרונה – כולל צווי ריתוק, וכולל מאסר מינהלי וכל הפעולות האחרות, כולל הגשת כתבי אישום – לא נעשה באף שנה, לפחות ממה שאני זוכר.

אביגדור ליברמן: עוד פעם, אותו קומץ של אנרכיסטים, וכל מיני חבר'ה – אגב, רובם הם לא תושבי יו"ש אלא באים מכל מיני מקומות – אין ספק, הם מכתימים, פוגעים בכל מפעל ההתיישבות.

אביגדור ליברמן: כל ראשי ההתיישבות, ללא יוצא מן הכלל, כולם מתייצבים פה בצורה מאוד מאוד – – –

מיכל רוזין: רק בשנה האחרונה עבר תקציב לנוער הגבעות.

אביגדור ליברמן: לא עבר שום תקציב לנוער הגבעות.

אביגדור ליברמן: אנחנו, לפחות כמערכת צבאית, מתמודדים ביד הכי קשה שרק אפשר.

אביגדור ליברמן: אבל מה לעשות, אתה מגיע לערכאות משפטיות וכדי להתמודד עם התופעות האלה אתה חייב שולחן עגול, אתה חייב סינכרוניזציה בין הפרקליטות, הנהלת בתי-המשפט, המשטרה והצבא.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד לך שהרמטכ"ל בכבודו ובעצמו מגיע למטה הארצי לשיחות עם צמרת המשטרה, והנושא הזה, של תקיפות של חיילי צה"ל, הוא הנושא המרכזי.

אביגדור ליברמן: אנחנו בהחלט ערים לתופעה הזאת, ולא מתכוונים לוותר פה, ולא מתכוונים להניח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלה של עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, בשעת השאלות הקודמת פניתי לכבודו ושאלתי על שני סוגי מעברים – מעברים של עובדים פלסטינים שיש להם אישורים לעבוד פה; בזמנו אמרת שזה נכון, הם סובלים, וצריך לטפל בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד זה היום לא טופל, כי הם עדיין סובלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על אנשים שעברו את כל הבידוק הביטחוני, ויש להם קבלנים שמעסיקים אותם; מה שצריך זה רק לעבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם פותחים עוד שתי עמדות באותו מחסום – מקילים על כולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם מגיעים לשם בשעה 02:00, לפנות בוקר, אם כבודו יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים, המעברים שלנו, אנחנו אזרחי מדינת ישראל, שעוברים במעברים אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום אנחנו רואים שיש חברות קבלניות שמנהלות את המעברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאחרונה, מעבר ג'בארה ליד טול-כרם – זה קרוב ליישוב שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו – האנשים סובלים, ואומרים שמעכבים אותם ויהודים עוברים ללא בידוק דרך אותם מחסומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה נכון, ומה אתה מתכוון לעשות לגבי זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי עוד נקודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אנשים שנשואים לתושבי השטחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם אזרחי מדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם מגישים בקשות לשהייה תקופתית או קבועה למשרד הפנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עובר אליכם, למשרד הביטחון, כדי לבדוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם כל כך נחוצה הבדיקה, צריכים שישה חודשים ויותר, לפעמים, עד שמקבלים תשובה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי בסך הכול אתה נותן תשובה אם יש בעיה ביטחונית או אין בעיה ביטחונית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש שכבוד השר יתייחס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נקודה אחרונה, ובה אני מסיים: המשרד שלך אחראי למינהל האזרחי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם קידום תוכניות בנייה ליישובים הפלסטיניים שם, במקום לדבר על בנייה ללא היתר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לעבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: אני אנסה להשתמש בשלוש דקות, אפילו שפה זו הרצאה שלמה.

אביגדור ליברמן: קודם כול, לגבי המעברים.

אביגדור ליברמן: אין בעיה במעברים של אזרחי ישראל לתוך יהודה ושומרון, למרות החשש, בעיקר – היהודים שעוברים לשם, מזהירים אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על החזרה.

אביגדור ליברמן: על החזרה, סליחה.

אביגדור ליברמן: לגבי הבעיה האמיתית במעברים, כפי שציינת – קודם כול, אלו פועלים שעובדים באופן קבוע.

אביגדור ליברמן: יש 130,000 אנשים שמועסקים בישראל ורובם באים לצורכי פרנסה, ולא מהווים שום בעיה ביטחונית.

אביגדור ליברמן: הבעיה היא בביורוקרטיה הישראלית.

אביגדור ליברמן: רוב המעברים הם לא באחריות הצבא.

אביגדור ליברמן: היום יש לנו שלושה סוגי מעברים: של המשרד לביטחון פנים, של משרד הביטחון – רמי"ם – ושל רשות שדות התעופה.

אביגדור ליברמן: הבעיה המרכזית מתמקדת – א.

אביגדור ליברמן: במעברים לירדן, כמו גשר אלנבי, וכרגע אנחנו החלטנו להפעיל אותם 24 שעות שבעה ימים בשבוע, כדי להקל את העומס, במיוחד בחודשי הקיץ.

אביגדור ליברמן: אני מסכים, ולא מצליח, עדיין אין לי פתרון, שאם אני לוקח את המעברים שם, קלנדיה, א-רם – כל הסיפור הזה הוא באחריות המשרד לביטחון פנים.

אביגדור ליברמן: הגשתי הצעה למל"ל לאחד את כל המעברים, שתהיה רשות אחת שמפעילה את כולם.

אביגדור ליברמן: עוד פעם, אני רק יכול להצטער, ולהסכים שבנושא של המעברים יש מקום לשיפור, אבל לשיפור אדיר, לטובת כולנו.

אביגדור ליברמן: זה פשוט לא נכון, איך הסיפור מטופל במעברים.

אביגדור ליברמן: לגבי החזרה, תראה, אני לא – פעם ראשונה ששמעתי שיש בעיה בחזרה של אזרחי ישראל מיו"ש לתוך שטח ישראל.

אביגדור ליברמן: עד היום לא נתקלתי – אנחנו מקבלים הרבה פניות, תלונות, ואני לא זוכר – פעם ראשונה שאני שומע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עובר דרך שם, אני רואה את הפקקים, אני רואה את העיכובים.

אביגדור ליברמן: אני אנסה לבדוק.

אביגדור ליברמן: אני מתוודע בפעם הראשונה לבעיה מן הסוג הזה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שיש בעיה במעבר לכיוון ירדן, ושם כרגע, כמו שאמרתי, מקבלים תקציב נוסף ונוכל להפעיל את זה.

אביגדור ליברמן: עוד פעם, זה לא משרד הביטחון, אבל אנחנו בהחלט ערים, ועושים הכול כדי להקל.

אביגדור ליברמן: לגבי המחסומים של המשרד לביטחון פנים, של המשטרה, גם שם יש מקום לשיפור, ואני חושב שפה בהחלט צריך להכריע מי יהיה האחראי, וצריך שיהיה אחראי אחד לכל המעברים, להקל במה שאפשר על הפלסטינים.

אביגדור ליברמן: זה לא לכבודנו ולא לכבודו של אף אחד, מה שנעשה.

אביגדור ליברמן: אני כמה פעמים נסעתי לבד בבוקר לראות במו עיני מה קורה שם, במעברים, ואני מודה ומתוודה שפשוט המצב הוא לא בסדר, מודה ומתוודה.

אביגדור ליברמן: אנחנו עושים מאמץ, ואני מקווה שעד סוף – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לשאלת העיכוב במתן תשובה ממשרד הפנים, שלושה חודשים – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – של משרד הפנים.

אביגדור ליברמן: לגבי איחוד משפחות, ההמלצה שלי שאיחוד המשפחות יהיה שם, ברצועת עזה, באיו"ש, ולא בשטח ישראל.

אביגדור ליברמן: לצערי היו כבר כמה וכמה מקרים שאנשים שקיבלו היתר שהייה בישראל על בסיס איחוד משפחות היו מעורבים בפיגועי טרור, היו מעורבים ברצח אזרחי ישראל, יותר מאחד, יותר משני מקרים, הרבה יותר.

אביגדור ליברמן: לצערי זו תופעה מאוד לא בריאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלה של חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני שר הביטחון, כולנו ראינו את התופעה המאוד-חמורה של אלימות פושעת של חלקים מאוד קיצוניים בחברה החרדית, בוודאי לא כולה, נגד חיילים שבוחרים – באומץ רב, ולא באופן נורמלי או פופולרי בקרב החרדים – להתגייס לצה"ל, דבר שהמדינה ביקשה לעודד ולחזק; מצד שני, אנחנו רואים את התופעות של האלימות.

יחיאל חיליק בר: ראינו את התמונות של אותו ילד שנפגע בהפגנה, שפניו שותתות דם, שפורסמו בכל העולם וזעזעו רבים.

יחיאל חיליק בר: השאלה שלי אליך, אדוני: אחרי שביקשנו מהם להתגייס, וחלקם עושים זאת באמת באומץ רב, האם יש לכם, במשרד הביטחון – האם יש לישראל איזושהי תוכנית אב, איזושהי תוכנית גדולה, מסודרת, ולא מעכשיו לאחר כך, להתמודד עם האלימות נגדם, לגייס אותם, לתת להם מענה, ביטחון וחסות של המדינה?

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנא הסבר מה אתם מתכוונים לעשות בנושא.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

אביגדור ליברמן: תראה, כפי שאמרת, בחלק הצבאי, החלק של משרד הביטחון, אני חושב שהנושא מטופל היטב.

אביגדור ליברמן: אני רק אתמול ביקרתי במכינה קדם-צבאית, מכינה חרדית, והאנשים שם גם לומדים, גם מקבלים בגרות, גם מקצוע וגם משרתים בצבא, ואני שמח שהתופעה הזאת הולכת ומתרחבת.

אביגדור ליברמן: הבעיה – כשהם חוזרים הביתה ומתנפלים עליהם.

אביגדור ליברמן: אני כצבא לא רשאי ללכת ולעצור אותם או להעמיד אותם לדין.

אביגדור ליברמן: מי שאנחנו תופסים – כי יש חלק שהם משתמטים, עריקים, שגם מעורבים בפעילות הזאת נגד חיילים חרדים – אותם אנחנו תופסים ומכניסים לכלא הצבאי, וזה מה שאני יכול לעשות.

אביגדור ליברמן: כדי להתמודד עם התופעה אכן צריך פה תוכנית שתכלול, כמו שאמרתי, את כל ארבעת הגופים: הפרקליטות, הנהלת בתי-המשפט והמשטרה.

אביגדור ליברמן: כדי לעצור אותם, אזרחי ישראל, אני חייב משטרה, אני חייב שמשרד המשפטים יטפל בזה בשני רבדים: גם שהפרקליטות תלך פה בצורה נוקשה וקשה – ואני חייב לציין שיש פה שינוי לטובה, וגם בתי-המשפט ייקחו את זה בשיא הרצינות, וההתייחסות תהיה לחומרה.

אביגדור ליברמן: אנחנו מנסים פה לייצר את השולחן העגול הזה, שלכולם תהיה אותה מדיניות, אותה התייחסות, ואני מאוד מקווה שאנחנו נגיע פה להבנות עם כל המשרדים הרלוונטיים.

יחיאל חיליק בר: יש איזה סנכרון בין משרד הביטחון – – –

אביגדור ליברמן: כרגע אנחנו יוצרים את הסנכרון הזה.

אביגדור ליברמן: ניסינו ליצור אותו בשנה האחרונה, זה לא מספיק.

אביגדור ליברמן: אני מאוד מקווה שניצור פה מנגנון משותף לכולנו כדי להתמודד עם התופעה הפסולה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: הסבב הבא יהיה של חברי הכנסת מיקי רוזנטל, מרב מיכאלי, דב חנין ותמר זנדברג.

אברהם נגוסה: כבוד שר הביטחון, קודם כול, אני מצטרף לחברי חבר הכנסת יהודה גליק – אני מברך אותך על העשייה שאתה עושה, והסיעה שלך מחזקת את ביטחונה של ישראל.

אברהם נגוסה: שאלתי נשאלה גם קודם, על ידי חבר הכנסת יוסי יונה, אבל אני רוצה לחדד את השאלה, השאלה לגבי אברה מנגיסטו.

אברהם נגוסה: אברה מנגיסטו, אזרח ישראלי, נעדר כבר יותר מ-1,000 ימים.

אברהם נגוסה: הוא בעזה, ארגון ה"חמאס" מחזיק אותו.

אברהם נגוסה: מדובר במקרה הומניטרי קשה, אדם חולה.

אברהם נגוסה: לא ייתכן שמשפחות של מחבלים זוכות לבקר אותם בבתי-הכלא בישראל, ומשפחות של מחבלי ה"חמאס" זוכות לטיפול רפואי בישראל, בעוד משפחת מנגיסטו אפילו לא זוכה לקבלת אות חיים מבנה.

אברהם נגוסה: ברצוני לשאול: 1.

אברהם נגוסה: מהם המאמצים הנעשים להשבתו הביתה?

אברהם נגוסה: 2.

אברהם נגוסה: למה לא מפסיקים את הביקורים של משפחות המחבלים?

אברהם נגוסה: 3.

אברהם נגוסה: למה לא שמים כתנאי להעברת סיוע הומניטרי לעזה לפחות קבלת אות חיים מאברה מנגיסטו?

אברהם נגוסה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר הביטחון.

אביגדור ליברמן: אם אני יכול ברשותך, היושב-ראש, אתנחתא קטנה, לא במסגרת התשובה.

אביגדור ליברמן: אני חוזר מפגישה עם ראש ממשלת אתיופיה, שר הביטחון, משלחת מכובדת.

אביגדור ליברמן: היה שם אברהם נגוסה.

אביגדור ליברמן: אני חייב להגיד שהוא פופולרי באתיופיה לא פחות מאשר בישראל.

אביגדור ליברמן: בקיצור, אתה יכול להיבחר גם שם לפרלמנט, ראיתי, בלי שום בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מעדיף, אדוני, להיבחר כאן.

אביגדור ליברמן: – – – חבר בשני פרלמנטים.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שתישאר פה.

אברהם נגוסה: אני מעדיף להיות פה.

אברהם נגוסה: באמת שמחתי לראות איזו פופולריות ואיזה כבוד רוחשים לו שם.

אברהם נגוסה: תראה, יש הבדל אחד מהותי בינינו לבינם; אנחנו מדינה מתוקנת והם ארגון טרור, ואני לא מאחל שאנחנו נתנהג ונתנהל כמו ארגון טרור.

אברהם נגוסה: אנחנו חתומים על הרבה אמנות בין-לאומיות, והמדינה מתבססת על הערכים היהודיים הבסיסיים, גם כשהצד השני הוא ארגון רוצחים מתועב, אכזרי.

אברהם נגוסה: אין מה לעשות, זה הדבר העיקרי שאנחנו תמיד צריכים לזכור, לשמור על הערכים שלנו, בלי קשר לצד השני.

אברהם נגוסה: גם לגבי המדיניות, מה אנחנו עושים: תראה, יש יחידה שלמה במשרד הביטחון, האנשים הכי טובים שיש לנו, שכל מה שהם עושים – הם קמים בבוקר ועוסקים בסוגיית הנעדרים, כל הנעדרים.

אברהם נגוסה: מהבוקר עד הלילה בכל מה שהם עושים, הם עוסקים בזה, אין אבן שלא הפכנו, אין מאמץ שחסכנו, וממשיכים לעשות.

אברהם נגוסה: אני בטוח שבסופו של דבר נביא את כולם בחזרה לכאן.

אברהם נגוסה: מטבע הדברים, זה לא המקום לפרט את כל המאמצים, את כל המגעים, אבל אני יכול רק להגיד לך שאין מאמץ שאנחנו לא עשינו, אין רעיון שלא בדקנו.

אברהם נגוסה: יש הרבה כיוונים חדשים, ואני מקווה שבסוף זה יישא פרי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה הבאה היא של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: אדוני השר, אני מבקש לשאול אותך על ועדת גורן והמלצותיה.

מיקי רוזנטל: הוועדה הוקמה כבר ב-2009, אם אני לא טועה, ולפני שנה הממשלה כבר אישרה את ההמלצות – שוב, אני לא זוכר את התאריכים המדויקים – ועדיין לא רואים שום יישום בשטח.

מיקי רוזנטל: הרי יש פה איזה עניין מאוד חשוב להכריע בו.

מיקי רוזנטל: מה קורה?

מיקי רוזנטל: מה עולה בגורל ההמלצות?

אלי אלאלוף: זה דיון לוועדת חוץ וביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: תראה, אתה מתכוון לכל הנושא של הפנסיות, או – – –

מיקי רוזנטל: לא, של הנכים.

אביגדור ליברמן: של הנכים.

יולי יואל אדלשטיין: של נכים.

יולי יואל אדלשטיין: נכי צה"ל.

מיקי רוזנטל: יש הבדל בין נכים שנפצעו בפעולה מבצעית לבין אלה שהם חולים, למשל.

אביגדור ליברמן: תראה, היו פה אין-סוף דיונים, וגם משא ומתן עם ארגון נכי צה"ל.

אביגדור ליברמן: אנחנו חתמנו הסכם עם הנכים, ואני כן יכול להגיד לך שאנחנו בדרך ליישום.

אביגדור ליברמן: נשארו, כמו תמיד, לא מעט – עוד כל מיני, אתה יודע, מחסומים ביורוקרטיים.

אביגדור ליברמן: חלק מהדיונים היו בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת, חלק בוועדת חוץ וביטחון.

אביגדור ליברמן: אני חושב שעשינו בשנה האחרונה פריצת דרך משמעותית.

אביגדור ליברמן: כל המאמץ הזה ליישום המלצות גורן – עוד פעם, אנחנו חושבים שצריך להגיע להסכמה עם כל הגורמים ולא לעשות את זה באופן חד-צדדי – מנכ"ל המשרד מרכז פה את כל המאמץ.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שאנחנו נצליח להגיע ליישום המלצות גורן ואותם הסכמים שחתמנו עליהם עם נכי צה"ל, וכן ליישם את המסקנות, עד סוף השנה – בפעם הבאה כשאני אופיע כאן אני אשמח אם אוכל לבשר שהתחלנו ביישום.

מיקי רוזנטל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: רגע, סליחה, אדוני – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה רואה, לא רק יהודה גליק.

עודד פורר: אני ממליץ על ישיבות מליאה בלי פלאפון.

אביגדור ליברמן: פעם היה איסור, דומני, שימוש בפלאפונים במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אברום בורג עוד ניסה, אבל עברו כמה שנים מאז.

מרב מיכאלי: בהחלט.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: שלום, כבוד השר, טוב לארח אותך כאן.

מרב מיכאלי: התעשייה האווירית לישראל – תעשייה שאני חושבת שחשיבותה אינה מוטלת בספק, גם לתעשייה הישראלית, ודאי לביטחון ישראל – היא מחזיקה ידע דרמטי לכולנו והיא מתנהלת כבר חודשים ארוכים מאוד ללא יושב-ראש, אחרי שהוועדה פסלה פסילה – על פניו – גורפת את מועמדותו של מקורבך השר לשעבר יאיר שמיר לתפקיד היושב-ראש.

מרב מיכאלי: שאלתי, עד מתי התעשייה האווירית לישראל תתנהל בלי יושב-ראש מכהן?

מרב מיכאלי: שאלה נוספת: הדירקטוריון הודיע שאם לא ימונה יושב-ראש, הם ימנו אחד מתוכם, שלא לומר אחת מתוכם, את הדירקטורית הוותיקה ביותר והמוערכת, ששמה ד"ר חנה מוריאל סיטבון, שהיא דירקטורית מאז 2012.

מרב מיכאלי: אני חושבת שאתה, שמקפיד תמיד למנות גם שרות, מהשרים שאתה מכניס לממשלה – אולי, זה יהיה דווקא בהחלט צעד ראוי, למנות יושבת-ראש דירקטוריון לתעשייה האווירית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הביטחון.

אביגדור ליברמן: תודה.

אביגדור ליברמן: קודם כול, פסילתו של יאיר שמיר מהאפשרות לכהן כיושב-ראש התעשייה האווירית, אני חושב שזאת הייתה החלטה פסולה, משיקולים – אם אני רוצה להיות פוליטיקלי קורקט – מאוד לא ענייניים, מכל מיני טעמים זרים, מכל מיני שיקולים זרים.

אביגדור ליברמן: בעבר יאיר שמיר שימש פעמיים יושב-ראש התעשייה האווירית, והביא אותה להישגים הכי גדולים בהיסטוריה של התעשייה האווירית.

אביגדור ליברמן: הוא גם טייס קרבי לשעבר, גם איש שהצליח בשוק הפרטי, גם הממשלה אישרה אותו פה אחד, ולכן הפסילה הזאת היא פסילה פסולה מיסודה, מוזרה – כדי לא להמשיך מעבר לכך.

אביגדור ליברמן: אנחנו קיבלנו תשובה ארוכה, משפטית, ואנחנו כרגע לומדים אותה.

אביגדור ליברמן: בכל מקרה, הפררוגטיבה למנות יושב-ראש, עם כל הכבוד וההערכה לדירקטוריון, היא של שר הביטחון ושר האוצר, ומכיוון שמדובר בחברה עסקית, אנחנו נקבל את ההחלטה הכי טובה מבחינת האדם שמסוגל להוביל את המערכת כולה להישגים כלכליים; כי התעשייה האווירית היא מנוע כלכלי, מנוע צמיחה חשוב, שיש בו ידע רב והוא מפרנס בצורה ישירה ועקיפה כ-50,000 בתי אב במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אנחנו ערים למצב שנקלענו אליו, ואני בכל מקרה לא מתכוון למשוך את ההחלטה מעבר לשבוע הבא, כלומר אני מקווה שעד סוף השבוע הבא אנחנו נקבל החלטה, וכל מה שאפשר לעשות לטובת החברה אנחנו נעשה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת שיכול להיות שבכל זאת תחליט למנות את יאיר שמיר?

מרב מיכאלי: כי אתם כבר לומדים את ההחלטה הזאת חודשיים.

אביגדור ליברמן: עוד פעם, אנחנו – – –

מרב מיכאלי: כבר חודשיים לומדים אותה.

אביגדור ליברמן: לא.

אביגדור ליברמן: א.

אביגדור ליברמן: זה לא חודשיים; ב.

אביגדור ליברמן: מכיוון שמדובר באמת באיזשהו ניסיון לסבך את ההחלטה בכל מיני שיקולים, בכל מיני פלפוליסטיקה משפטית, אנחנו עדיין משתדלים להבין מה אפשר לעשות, ובכל מקרה, עד סוף השבוע הבא אני בטוח שתהיה החלטה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אני אנצל את ההזדמנות – אני מזהה כאן ביציע הכבוד משלחת חשובה מאוד, בראשות השר לענייני פרלמנט וגם שר החקלאות של ממשלת הודו, ואתו קבוצה של חברי פרלמנט מרוב סיעות הבית.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת, Welcome to the Knesset.

יולי יואל אדלשטיין: מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) ברוכים הבאים אלינו, לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ממשיכים בשעת שאלות עם שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, אתה השואל הבא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני השר, הוזכר כאן בדיון שמו של אברה מנגיסטו, יחד אתו – או אולי לא יחד אתו אבל גם כן ברצועת עזה – נמצא אזרח ישראלי נוסף, הישאם א-סייד.

דב חנין: שני האזרחים האלה ככל הנראה הם אנשים חולים, שמוחזקים בעזה בלי לתת מידע על מצבם.

דב חנין: המשפחות שלהם נמצאות במצוקה מאוד מאוד קשה, ואני חוזר ואומר גם כאן בצורה ברורה: זה מאוד לא אנושי וזה מנוגד לכל עקרונות המשפט הבין-לאומי להחזיק ככה בני אדם, ואני מאחל, כמובן, שהם יחזרו במהירות לבני משפחותיהם.

אביגדור ליברמן: קודם כול, זה מנוגד לערכים הומניים בסיסיים.

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: אני רוצה להתייחס לזווית נוספת של מה שקורה בעזה.

דב חנין: מתקן ההתפלה באשקלון הושבת בגלל זיהום קשה בים.

דב חנין: הים מזוהם.

דב חנין: זרימת הים מגיעה אצלנו מדרום לצפון, והזיהום שיש מחופי עזה משפיע גם אצלנו, מזהם גם את הים אצלנו.

דב חנין: נפגע קשות גם אקוויפר החוף שלנו, בגלל הקריסה של מערך טיהור השפכים בעזה.

דב חנין: זה קשור בין היתר למשבר החשמל ברצועה, ואנחנו רואים כאן דוגמה נוספת שלסביבה אין גבולות: משבר שנגרם וקיים ברצועת עזה משפיע גם אצלנו.

דב חנין: כמובן, תושבי עזה משלמים מחיר כבד, אבל המחיר הזה זולג גם לישראל.

דב חנין: אני מקבל הרבה התייחסויות של המועצה האזורית חוף אשקלון, אבל גם של גורמים נוספים.

דב חנין: השאלה שלי, מה אפשר לעשות כדי להתמודד עם המשבר הזה, של קריסת מערך טיהור השפכים בעזה, שפוגע בהם, כמובן, אבל פוגע גם בישראל.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: תראה, קודם כול, בשני מקרים, אדוני חבר הכנסת, אני מציע שתנצל את חבריך לסיעה פה בכנסת, הרשימה המשותפת.

אביגדור ליברמן: לכמה מהאנשים שם יש קשר טוב עם הנהגת ה"חמאס", אז אני הייתי מציע שתנצל את שירותיהם הטובים על מנת ליצור קשר ולטפל בשני המקרים.

אביגדור ליברמן: מדובר בארגון טרור אכזרי, שמתאכזר גם לאנשים שלו ולתושבי רצועת עזה.

אביגדור ליברמן: כפי שאתה בוודאי יודע, הבנק העולמי מימן בכמעט 100 מיליון אירו מתקן לטיהור שפכים, ומדינת ישראל הסכימה לספק חשמל לאותו מתקן – ישירות מאשקלון לאותו מתקן לטיהור שפכים.

אביגדור ליברמן: מה שקרה, הנהגת "חמאס" אמרה: לא, אנחנו לא מוכנים שתספקו חשמל ישירות למתקן לטיהור שפכים, תספקו לנו לרשת הכללית.

אביגדור ליברמן: אם אני אספק את זה לרשת הכללית, אז כל החשמל ילך לחפירת מנהרות ולכל המחרטות לייצור הרקטות.

אביגדור ליברמן: כמו שאותו "חמאס" גובה מסים מתושבי עזה, לוקח תרומות בכל מיני מדינות ערב ובאיראן, ובקטאר, בין היתר, ומשתמש באותו כסף אך ורק לייצור רקטות ואך ורק לחפירת מנהרות.

אביגדור ליברמן: כשפנו אליהם כל מיני גורמים בין-לאומיים ואמרו: תנסו להסיט חלק מהכסף לרווחת תושבי עזה, לחשמל, למים, הם אמרו: לא, אנחנו לא מוכנים להסיט אפילו שקל אחד – מהכספים שהם גובים מתושבי הרצועה לטובת הרווחה, לטובת משק החשמל או המים.

אביגדור ליברמן: הכול הולך לייצור כלים, לייצור נשק כדי לפגוע במדינת ישראל וביהודים.

אביגדור ליברמן: הם לא מוכנים להסיט שקל אחד מהתקציב.

אביגדור ליברמן: ולכן זה אגב חלק מאותה החלטה של הרשות הפלסטינית, שבעיקר נובעת ממאבקי כוח בקרב הפלסטינים, בין "חמאס" ל"פתח", לא להעביר לשם יותר תקציבים.

אביגדור ליברמן: אבל לקבל את המצב הזה, שאנחנו מוכנים לספק חשמל ישירות למתקן לטיהור שפכים והם רוצים לקחת אותו למחרטות לייצור רקטות, זה דבר אבסורדי.

אביגדור ליברמן: נכון שאנחנו פה, לצערי, נקלענו למצב שכנראה עד שלא יוחלף שלטון ה"חמאס" לא נמצא לו פתרון, לא בצד האקולוגי ולא בצד ההומניטרי; אבל זה רק מוכיח לך עם מי יש לנו עסק, עם מי אנחנו מתמודדים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלה של חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, אני רוצה לשאול על מדיניות היצוא הביטחוני של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: כידוע, מדינת ישראל מייצאת נשק וציוד ביטחוני בהיקפים גדולים למדינות רבות, ובהן, לצערנו הרב, מדינות שמבצעות פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה.

תמר זנדברג: כך קרה במקרה של דרום סודאן, ואני רוצה לקשר את השאלה הזו לבורמה.

תמר זנדברג: לפי דוחות של האו"ם ודוחות אחרים, התגלה שכבר במהלך זמן, ובחודשים האחרונים השנה, ב-2017, החונטה בבורמה מבצעת פשעים נגד האנושות, ובהם הרג המוני ואונס קבוצתי בבני המיעוט המוסלמי במדינה, מעשים שמשתווים לפשעים נגד האנושות ואף השמדת עם.

תמר זנדברג: בינואר 2017 הוגשה עתירה לבית-המשפט העליון בדרישה שמשרדך, משרד הביטחון, ינמק מדוע לא יעצור את אישורי הסחר הביטחוני עם השלטון בבורמה בעקבות הידיעות האלה.

תמר זנדברג: כידוע, משרד הביטחון מתחשב בחוות דעת של משרד החוץ, שאדוני גם עמד בראשו בעבר.

תמר זנדברג: אני בטוחה שמשרד החוץ עוקב אחרי הדיווחים האלה ויודע מה קורה.

תמר זנדברג: ולכן השאלה היא: מדוע לא ייעצרו, או לפחות יושעו, אישורי הסחר, היצוא הביטחוני, לבורמה?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: קודם כול, במדינת ישראל יש גופי פיקוח מאוד נוקשים לגבי כל מה שקשור ליצוא הביטחוני.

אביגדור ליברמן: גם אפ"י, גם סיב"ט, וגם, כדי לייצא נשק, אם את יודעת, צריכים שלוש חתימות.

אביגדור ליברמן: זו לא חתימה של שר הביטחון, זו חתימה של שר החוץ, שר הביטחון וראש ממשלה.

אביגדור ליברמן: כל ראשי שלושת המשרדים אמורים לחתום על עסקאות היצוא הביטחוני.

אביגדור ליברמן: אנחנו באופן כללי מכפיפים אותנו לכל העולם הנאור.

אביגדור ליברמן: כלומר, כל מדינות המערב, וארצות הברית בראשן, שהיא יצואנית הנשק הכי גדולה, אנחנו מכפיפים את עצמנו אליהן ושומרים על אותה מדיניות.

אביגדור ליברמן: פה אולי לא המקום לפרט את כל יתר הדברים, אבל אנחנו מכפיפים את עצמנו לכל הכללים המקובלים בעולם הנאור.

אביגדור ליברמן: ולא כל היצוא – – –

תמר זנדברג: כל העולם לא מייצא, וישראל – – –

אביגדור ליברמן: לא כל היצוא הביטחוני הוא נשק.

אביגדור ליברמן: יש הרבה ציוד משטרתי, יש הרבה ציוד לפיזור הפגנות, יש הרבה קסדות ומגינים וכל מיני דברים שהם לאו דווקא – –

מיכל רוזין: – – – לאו דווקא לגיטימי.

אביגדור ליברמן: – – רקטות או מזל"טים או טילים מתוחכמים.

תמר זנדברג: מערכות המעקב בדרום סודאן – – –

אביגדור ליברמן: אז אנחנו בהחלט, אמרתי, מכפיפים את עצמנו, ואני חושב שגם בנושא דרום סודאן זה פשוט לא נכון, לגבי יצוא הנשק לדרום סודאן – –

תמר זנדברג: – – –

אביגדור ליברמן: – – ואני מציע שאנחנו פה נהיה מאוד זהירים בנתונים שמשמיעים חברי הכנסת.

תמר זנדברג: מה לגבי בורמה?

אביגדור ליברמן: גם לגבי בורמה, כפי שאמרתי, יש גופי פיקוח הממונים על היצוא, גם אפ"י, שעומדת בקשר הדוק עם הרשויות בארצות הברית, ואנחנו שואבים אותם כללי משחק, כפי שאמרתי.

אביגדור ליברמן: ותאמיני שאנחנו מקפידים הרבה יותר מרוב מדינות העולם העוסקות ביצוא ביטחוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו עוד כמה דקות – – –

אביגדור ליברמן: במסגרת ועדת חוץ וביטחון אני אהיה מוכן לפרט אולי יותר, אבל לא בפורום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו עוד כמה דקות, אז נלך שאלה-שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי.

קסניה סבטלובה: אדוני שר הביטחון, כבוד היושב-ראש, אנחנו, חברי ועדת החוץ והביטחון, לפני כשבועיים ביקרנו במעבר כרם שלום ברצועת עזה, ומהחלק הגלוי של מה שמותר לפרסם מהביקור הזה – ואלה דברים שגם כמובן פורסמו בתקשורת – עולה תמונה מאוד מצערת: אנחנו בעצם מבינים שכמות המשאיות עם מיני סחורות, מלט וסחורות אחרות, שעולה לעזה, גדלה מאז 2010, מאז "מרמרה", כמעט פי חמישה.

קסניה סבטלובה: אז אנחנו מדברים על כמות עצומה של סחורות שנכנסת לעזה, כאשר אנשי צבא אומרים שזה ברור לגמרי שכל דבר שנכנס לעזה משמש את תנועת ה"חמאס".

קסניה סבטלובה: אפילו אם מדברים על קמח, אנחנו מדברים על כל מיני דברים שהם לא דברים דו-כיווניים, הם עדיין לוקחים מסים על כל הסחורות האלה שמגיעות, ובעצם כל הסחורות האלה מחזקות את תנועת ה"חמאס".

קסניה סבטלובה: אתה, אדוני השר, הבטחת שבעצם בתפקידך כשר הביטחון אתה תטפל בראשי ה"חמאס", אותו אסמאעיל הנייה, שמאז רק התקדם בעבודתו והוא קיבל משרה מאוד בכירה, כנראה בחוץ-לארץ.

קסניה סבטלובה: האם אתה מתכוון לפעול בנושא של תנועת ה"חמאס", שכמו שאמרת היא תנועה קיצונית, היא תנועה אסלאמית, היא תנועה פונדמנטליסטית, היא תנועת טרור, שנכון, מזיקה מאוד גם לתושבי רצועת עזה, מאיימת על מדינת ישראל ומתחזקת מאותן הסחורות שעוברות מדי יום, ואנחנו ראינו את המשאיות האלה נכנסות לרצועת עזה?

קסניה סבטלובה: כיצד זה ייתכן שתחת חסותה של מדינת ישראל, שרוצה להיאבק בטרור, שרוצה להיאבק בטרור גם בשטחה וגם כמובן בשטחים שעליהם היא עדיין אחראית – היא מאפשרת את הדבר הזה?

קסניה סבטלובה: כמה אנחנו נמתין ש"חמאס" תתחזק ותתכתר, ובינתיים, כל עוד מקבלים גם יותר חשמל וגם מקבלים יותר מלט ומקבלים יותר סחורות, ישתמשו בכל הדברים האלה לצורך אחד בלבד: חיזוק שלטונם, ביסוס מעמדם; ומחסלים את האפשרות שאנחנו נוכל באיזשהו אופן אי-פעם להיפרד מאותם פלסטינים שמהם אנחנו מבקשים להיפרד?

קסניה סבטלובה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הביטחון.

אביגדור ליברמן: קודם כול, אני שמח לשמוע שאלה מן הסוג הזה דווקא ממפלגת העבודה.

אביגדור ליברמן: כן ירבו.

קסניה סבטלובה: אני לא ממפלגת העבודה.

אביגדור ליברמן: סיעת העבודה.

אביגדור ליברמן: סיעת – –

יולי יואל אדלשטיין: המחנה הציוני.

אביגדור ליברמן: – – המחנה הציוני.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שנשמע יותר ויותר הערות מן הסוג הזה מהמחנה הציוני פה בכנסת.

אביגדור ליברמן: אבל העובדות הן לא נכונות.

אביגדור ליברמן: תראי, גם בכמות המשאיות שנכנסות, גם בסחורות שנכנסות, יש ירידה.

אביגדור ליברמן: אך לצערי – – –

קסניה סבטלובה: מ-2005.

אביגדור ליברמן: אך לצערי – אני אומר על השנה האחרונה – בשנה האחרונה יש ירידה משמעותית, אך לצערי זו לא רק הפעילות הנוקשה שלנו.

אביגדור ליברמן: חלק גדול זה הברחות דרך רפיח ומעבר רפיח.

אביגדור ליברמן: כל מה שאנחנו מנסים לעצור במעבר כרם שלום – פותחים מדי פעם את מעבר רפיח ונכנסות כמויות אדירות.

אביגדור ליברמן: אנחנו משתדלים להגיע עם המצרים להבנה, לא לתת אפשרות להשתמש במעבר רפיח כמעבר הברחות של הסחורות שמשמשות את "חמאס".

אביגדור ליברמן: כל הסחורות שנכנסות דרך כרם שלום, אנחנו יודעים מי משתמש הקצה.

אביגדור ליברמן: אנחנו התחייבנו לקהילה הבין-לאומית על כל מיני פרויקטים של שיקום, לפני תקופתי, ואנחנו מוודאים – יש מנגנון שמאפשר לוודא שאותה סחורה – אותו מלט הגיע לאותה משפחה שמשקמת את הבית שלה.

אביגדור ליברמן: אנחנו גם הנהגנו דבר חדש: ברגע שאנחנו תופסים מישהו על הברחות, מחרימים לו את המשאית; אותו נהג לא רשאי עוד לעבוד במחסומים.

אביגדור ליברמן: רק בשנה האחרונה הנהגנו את הדבר הזה.

אביגדור ליברמן: וגם קנסות.

אביגדור ליברמן: כלומר, גם החרמה של כלי רכב, גם קנסות, גם אותו נהג לא רשאי לעבוד שם יותר, וגם עוצרים אותו לזמן מה פה, בתוך מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד לך שמ-1 ביוני 2016 ועד היום, זאת השנה הכי שקטה, מרצועת עזה, מאז 67'.

אביגדור ליברמן: לקחנו פשוט – – –

מיקי רוזנטל: תעשה ככה – – –

אביגדור ליברמן: כן.

אביגדור ליברמן: לקחנו את הנתונים – כמות הירי על השטח הריבוני שלנו, חדירות, מקרי טרור, פיגועי טרור, נפגעים מטרור מרצועת עזה – מאז 67' ועד היום, זאת השנה הכי שקטה.

קסניה סבטלובה: אנשי ביטחון מספרים לנו על הסלמה דווקא בשבועיים-שלושה – – –

אביגדור ליברמן: עוד פעם – יש מתיחות כרגע.

אביגדור ליברמן: לא הסלמה, יש מתיחות, ועוד פעם, היא נובעת ממדיניות שלנו.

אביגדור ליברמן: לצערי גם אבו מאזן משתמש בזה.

אביגדור ליברמן: יש מתיחות, כמעט כל סוף-שבוע יש הפגנות על הגדר, "חמאס" שולח את פעיליו למחות על הגדר, כי הורידו להם שעות חשמל ומים, ויש ירידה דרמטית בכל הפרמטרים האלה.

אביגדור ליברמן: גם יש ירידה בתשלומי משכורות על ידי הרשות הפלסטינית לכל מיני אנשים בתוך רצועת עזה.

אביגדור ליברמן: כן, נכון שבשבועיים אנחנו רואים גם – כולל בשבוע האחרון – יותר ויותר הפגנות יזומות על ידי "חמאס" ברצועה, אבל להערכתי תושבי עזה מאוד ערים – ומבינים מי אחראי למצב, ואני מקווה שהם גם יסיקו מסקנות.

אביגדור ליברמן: בסופו של דבר, כולם ראויים לאותה ממשלה, לאותו ממשל, שיש להם, ואנחנו לא מתכוונים להיות – אנחנו לא ממליכי מלכים ונחכה שם בסבלנות.

אביגדור ליברמן: המפתח זה סבלנות, נחישות וגם עקביות – להיות עקבי במדיניות.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שאנחנו גם הלאה נצליח לשמור על אותו שקט, על אותו ביטחון, גם בגבול הצפון, גם בגבול הדרום.

אביגדור ליברמן: אני לקחתי נתונים מכל היישובים בעוטף עזה; הצמיחה שיש בשנה אחרונה – גידול האוכלוסייה, התחלות הבנייה, השקעות, תיירות – יש שם קפיצה דרמטית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה האחרונה תהיה של חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עם הספק לא רע, השר נתן תשובות קצרות, השואלים שאלו שאלות קצרות, אז הספקנו.

עליזה לביא: תודה, אדוני, אני שמחה על האפשרות לשאול את השאלה.

עליזה לביא: אדוני השר, אתה מכיר את המצוקה של ארוסות חללי צה"ל.

עליזה לביא: אנחנו נמצאים במציאות שבה הידועות בציבור – ידועים בציבור – מוכרים על ידי המערכת, אבל ארוסות חללי צה"ל נשארות מיותמות פעמיים; פעם הן נעזבות על ידי היקר להן מכול – וגם על ידי המערכת, שלא מכירה בהן.

עליזה לביא: יש לנו שתי ארוסות מצוק איתן, ואני מבקשת לקרוא בקשה – של עדנה, עדנה סרוסי, שאומרת: משרד הביטחון אינו יכול להשיב לי את מה שכבר איבדתי – את הדר – בחיי, ביטחון, אהבה, חלומות ושאיפות הכוללים בתוכם משפחה וילדים.

עליזה לביא: הדר יצא בשליחותה של מדינת ישראל כחודש וחצי לפני החתונה, בלי להציב סימני שאלה, אף שהחתונה שכל כך חיכה לה, קרבה ובאה.

עליזה לביא: ההכרה הזאת היא המעט שהמדינה יכולה להעניק לי, לאחר שאיבדתי את היקר לי מכול.

עליזה לביא: הקשר עם הדר כבר עמד במבחן המחויבות וראה את עצמו עומד וקיים לאורך כל החיים.

עליזה לביא: הצעת החוק שהונחה לפני כשנה, אדוני, לא זוכה עדיין, לצערי, למענה, וכך נוצרת מציאות שבה – המבחן של צבא ההגנה לישראל הוא מבחן של ידועים בציבור, שבעצם בג"ץ נותן את המענה, ונדרש מחייל וחיילת מבחן שאינו על פי אורח החיים שלהם; הם לא יכולים לגור יחד.

עליזה לביא: נתנו כמה וכמה חלופות, גם משפטיות, לקשר, להכרה, כי נוצרת מציאות שארוסות דרוזיות מקבלות הכרה מהמדינה, ידועים וידועות בציבור מקבלים הכרה מהמדינה, אבל אנשים, חיילים, מסורתיים ודתיים – המדינה אומרת להם: לא.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שר הביטחון בבקשה.

אביגדור ליברמן: טוב, זה יותר משאלה, זה מין משאלת לב, באמת, זעקה.

אביגדור ליברמן: תראי, את מלווה את החקיקה הזאת שנה, ואת יודעת יותר טוב מכולם איזה קשיים ואיזה שאלות עולות בהקשר הזה – משפטיות, מוסריות, כל הבחינה היהודית-הלכתית וכך הלאה.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שנמצא פתרון.

אביגדור ליברמן: זה לא תהליך חקיקה רגיל ופשוט.

אביגדור ליברמן: אנחנו בהחלט יושבים עם טובי המומחים ומנסים לתת פה תשובה שהיא התשובה הכי טובה.

אביגדור ליברמן: אף אחד לא הוריד את זה מסדר-היום, אנחנו עוסקים בזה, אבל המדינה קיימת כבר כמעט 70 שנה, ואנחנו עדיין לא מושלמים.

אביגדור ליברמן: צה"ל כל הזמן מנסה, ומשתפר, וכל הזמן מנסה לשפר את עצמו, לשפר את החקיקה, לשפר את התנאים וגם לתת את הכבוד הראוי.

אביגדור ליברמן: ומעבר לכבוד הראוי – גם דברים נוספים, משלימים, לכל מי שתרם לביטחון ישראל.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שגם את הפרק הזה נביא לסיום, אבל זו בהחלט בעיה כואבת, מאוד מורכבת, משפטית, מוסרית, הלכתית, ואני מקווה שניתן גם לזה תשובה ראויה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר הביטחון אביגדור ליברמן, ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: מצטער שהיו כמה שנרשמו ולא יכלו לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: אולי בפעם הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עובדה שאפשר במשך שעה לקיים דיון, לשאול שאלות ענייניות, לקבל תשובות ענייניות, לא להפריע ולכבד את עצמנו ואת הכנסת, גם בנושא שקשור למשרד הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/570; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ב, עמ' 11328; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 5), התשע"ז–2017, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת יעקב פרי.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק לאיסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 5), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב פרי: הצעת החוק נועדה למנוע אפליה במקומות ציבוריים או בקבלת שירותים ציבוריים – אם את יכולה לא לצעוק, זה ייתן לי אפשרות לדבר – הצעת החוק נועדה למנוע אפליה במקומות ציבוריים או בקבלת שירותים ציבוריים בשל לבישת מדי כוחות הביטחון וההצלה או בשל ענידת סמליהם.

יעקב פרי: למעשה, הצעת חוק זו נדונה עוד בכנסת התשע-עשרה, ואף אושרה בוועדת הכלכלה בראשותו של חבר הכנסת אבישי ברוורמן, והונחה על שולחן הכנסת לקריאה שנייה וקריאה שלישית, אולם בשל הבחירות הליך החקיקה לא הושלם, וביוזמת חבר הכנסת רוברט אילטוב, מיוזמי הצעת החוק בכנסת הקודמת, החילה הכנסת העשרים על ההצעה דין רציפות.

יעקב פרי: חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, התשס"א–2000, קובע היום כי מי שעיסוקו באספקת מוצר או שירות ציבורי, או בהפעלת מקום ציבורי, לא יפלה באספקת מוצר ציבורי או במתן שירות במקום ציבורי מחמת עילות אפליה שונות, המנויות בחוק, ובהן גזע, דת, מין ולאום.

יעקב פרי: עוד קובע החוק כי מעשה או מחדל הבא בגדר אפליה כאמור הוא עוולה נזיקית ועבירה פלילית.

יעקב פרי: בשל מקרים שבהם הופלו אנשי כוחות הביטחון וההצלה, מוצע להוסיף לעילות האפליה המנויות בחוק איסור אפליה בשל לבישת מדים או ענידת סמלים של הגורמים האלה: צבא ההגנה לישראל, משטרת ישראל, שירות בתי-הסוהר, אגודת מגן דוד אדום, רשות הכבאות וההצלה, וכן גופים בפריסה ארצית שעיקר עיסוקם בהצלת חיי אדם או גופים שעזרתם נדרשת באופן מיידי לזיהוי קורבנות אסון, דוגמת זק"א.

יעקב פרי: חברי הכנסת, דומה כי אין חולק על כך שאפליה על רקע השתייכות לקבוצה מסוימת היא תופעה מכוערת הראויה לכל גינוי, כך גם לגבי אפליה על רקע ההשתייכות לכוחות הביטחון וכוחות ההצלה.

יעקב פרי: כולנו תקווה כי הצעת החוק המונחת בפניכם תשרש תופעות אלה, ככל שקיימות.

יעקב פרי: אבקש להודות לחברת הכנסת לשעבר פנינה תמנו שטה, שקידמה את הצעת החוק, וכן לעו"ד אביגל כספי מהלשכה המשפטית של ועדת הכלכלה, שעמלה על הכנת החוק.

יעקב פרי: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: כאמור, לא הוגשו הסתייגויות אבל הוגשו בקשות דיבור, ואנחנו נעבור על הרשימה: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; אחמד טיבי; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא נמצאת; עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא; חנין זועבי – לא נמצאת.

מאיר כהן: דב חנין.

מאיר כהן: חבר הכנסת חנין, חמש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות כמה נושאים שנמצאים על סדר-היום שלנו ושכדאי שגם הכנסת תתייחס אליהם ביום הזה.

דב חנין: הדיון שלנו היום במליאה הוא קצר מאוד, אפילו הייתי אומר קצר במיוחד, וכך נוצר מצב שאין לנו הזדמנות לעסוק בכמה נושאים שצריכים להטריד אותנו כציבור וצריכים להעסיק אותנו באופן אמיתי.

דב חנין: בשלב הזה אני רוצה להתייחס לשני עניינים בעיקר: הפרשה הראשונה היא כמובן פרשת הסדר החוב של מר פישמן.

דב חנין: אנחנו מדברים על אדם שבמהלך הפעילות העסקית שלו הגיע לחובות בהיקפים של מיליארדי שקלים.

דב חנין: הסדר החוב שלו יגרום לו לשלם מיליונים, רחוק רחוק מהמיליארדים שהוא צריך לשלם.

דב חנין: השאלה המתעוררת היא לפי אילו סטנדרטים נקבעים הסדרי חוב כאלה: האם אזרח רגיל שמסתבך בחובות, גם הוא יוכל להיחלץ מחובות כאלה בלי לפשוט רגל?

דב חנין: האם אזרח רגיל שמסתבך בחובות, גם הוא יוכל לשלם רק כמה אחוזים מעטים מהחוב שלו?

דב חנין: אני אינני נכנס כרגע לשאלות שנמצאות בדיון המשפטי שבין הבנקים השונים והצדדים האחרים והנושים האחרים שיש לאדון פישמן.

מאיר כהן: חבר'ה, אני מבקש שקט שם, זה מפריע.

מאיר כהן: עליזה, בבקשה.

דב חנין: אני מעלה את הסוגיה ברמה העקרונית: האם אנחנו מוכנים להשלים עם מצב שבו יש מי ששווה הרבה יותר?

דב חנין: הוא שווה הרבה יותר, ולכן החוב שלו איננו חוב אמיתי, היכולת שלו להתחמק מהחוב סוגה בשושנים, הוא יכול לצאת מחוב של מיליארדים עם תשלום של מיליונים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהסוגיה הזו מחייבת בחינה רצינית ומעמיקה, לא רק למקרה של פישמן אלא לכל המקרים של הפישמנים העתידיים שעלולים להגיע אלינו.

דב חנין: הסוגיה השנייה שאני רוצה להעלות על סדר-היום היא הסוגיה של מכל האמוניה בחיפה.

דב חנין: אני מביע הרבה תרעומת על ההתנהלות של הממשלה מול הסוגיה הזו.

דב חנין: היו רגעים שהיה נדמה לנו שהממשלה לוקחת את הפרשה הזו ברצינות ומתכוונת לעשות את מה שצריך כדי, מצד אחד, לסגור את המכל המסוכן והבעייתי ולהפסיק את יבוא האמוניה באונייה – מהלך שהוא מאוד מאוד בעייתי ומסוכן מכל בחינה שהיא – ובמקביל, לייצר פתרונות אמיתיים גם לצרכים של המשק וגם לציבור העובדים שמועסק היום בכל מה שקשור לצורכי המשק שתלויים באמוניה.

דב חנין: היו רגעים שהיה נדמה לנו שהממשלה הולכת בכיוון הזה, אבל כמה לא מפתיע לראות שגם בנושא הזה הממשלה הזו מזגזגת וראש הממשלה מראה פעם נוספת שהוא מחויב יותר לאינטרסים הכלכליים של טייקונים בעולם מאשר לאינטרסים של בני האדם שחיים בארץ הזאת.

דב חנין: אני שמח שבית-המשפט העליון קבע בהקשר הזה קו גבול ברור להמשך, או לסיום היכולת להפעיל את מכל האמוניה במפרץ חיפה, ואני מנצל את ההזדמנות כדי לקרוא מכאן לממשלה לעשות את המעשה הדרוש: לסגור את המכל ולעבור לחלופות הקיימות שנמצאות כבר היום על השולחן, שיאפשרו למשק שלנו להתנהל בתחום הזה בצורה שהיא גם יותר בטוחה, גם מאפשרת לשמור על פרנסה ותעסוקה של עובדים, אבל בעיקר מאפשרת לשמור על חיים ועל בריאות של בני אדם.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ראוי לציין שיש שם גם 3,000 איש שמאבדים את עבודתם.

מאיר כהן: חבר הכנסת טלב אבו עראר – לא נמצא; יוסף ג'בארין, חבר הכנסת – לא נמצא; אוסאמה סעדי – לא נמצא; אבו מערוף – לא נמצא.

מאיר כהן: ג'מעה אזברגה, אתה רשום כדובר, יש לך חמש דקות לדבר, אדוני, או שאתה מוותר, מה שתחליט.

מאיר כהן: בבקשה.

ג'מעה אזברגה: אני יכול לדבר על נושא אחר?

מאיר כהן: סליחה?

ג'מעה אזברגה: אני יכול לדבר על נושא אחר?

מאיר כהן: יש לך חמש דקות, עד חמש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

יהודה גליק: דבר על הציונות, דבר על הניצחון של מלחמת ששת הימים – – –

מאיר כהן: יהודה גליק, אתה אחריו, תהיה לך הזדמנות לדבר על ציונות.

יהודה גליק: באמת?

יהודה גליק: אני אחריו?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על נושא היום – על המעשה של שרת המשפטים, העברתם של 180,000 דונם של קרקע, שחלוקים עליה והיא נמצאת בתביעות של הבדואים, מכביש 40 מערבה.

ג'מעה אזברגה: מדינת ישראל, בשנות ה-70, נתנה הזדמנות לכל אדם שיש לו תביעות על קרקע לבוא ולרשום אותן אצל פקיד ההסדר כשטח שהדעות עליו חלוקות.

ג'מעה אזברגה: עברו 40 ומשהו שנים, ואחרי 40 שנים, אתמול התבשרנו, שמענו בתקשורת – דרך התקשורת, אגב – ששרת המשפטים עשתה תהליך, שלקח שנה, ורשמה את זה על שם המדינה.

ג'מעה אזברגה: אותם אנשים שבין 1948 ל-1952 הוצאו משם על ידי הסכמים עם אנשי צבא, לשטח שנקרא הסייג, שנמצא בין דימונה, באר שבע וערד, לתקופה של שישה חודשים, ומאז עדיין לא חזרו – כל ההסדרים האלה נשארו נייר בידיים של האנשים, האזרחים שתובעים את הקרקע הזאת.

ג'מעה אזברגה: לפני כעשר שנים באה ההצעה של השופט בדימוס גולדברג, על מנת למצוא פתרון לעניין הזה.

ג'מעה אזברגה: בינתיים באה אתמול שרת המשפטים וקבעה עובדה מוגמרת, שאני חושב שהיא לא חוקית ולא חוקתית, ורשמה את 180,000 הדונם, שבהגדרה הכי פשוטה הם עדיין שטח שיש עליו סכסוך, על שם המדינה.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה מעשה לא חוקי, ואני גם לא חושב שהוא יעבור בבג"ץ.

ג'מעה אזברגה: אנחנו רוצים לשאול איך היא לקחה את ההחלטה הזאת, שרת המשפטים, בלי להודיע אפילו לבעלי העניין, שהם חלק מהעניין – שזה הבסיס הקטן ביותר בדמוקרטיה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יהודה גליק, אתה מוותר?

יהודה גליק: לבקשת עליזה היקרה, אני מוותר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה, להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 5), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–2 – 30 נגד – 3 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מאיר כהן: 30 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים מייד לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: קריאה שלישית.

מאיר כהן: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 32 נגד – 3 נמנעים – אין חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 5), התשע"ז–2017, נתקבל.

מאיר כהן: 32 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק התקבלה גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית.

מאיר כהן: חבר הכנסת רוברט אילטוב ביקש לברך, קצר כהרגלו.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: כהרגלו.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני באמת רוצה לדבר בקצרה.

רוברט אילטוב: שמענו מחבר הכנסת פרי על כל היוזמים מהקדנציה הקודמת, ובאמת, אני קיבלתי את דין הרציפות והייתי בין המעטים שנשארו בקדנציה הזאת כדי לקדם את הצעת החוק הזאת.

רוברט אילטוב: הצעת החוק הזאת מאוד חשובה – – –

מאיר כהן: אדוני, אפילו אני לא שומע אותך.

מאיר כהן: אני אבקש שם בצד שמאל, פעם אחרונה – אני אוציא אתכם.

מאיר כהן: לא הכול מותר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

רוברט אילטוב: חשוב לציין שבהצעת החוק הזאת היוזמים היו מרוב סיעות הבית בקדנציה הקודמת, מהכנסת היוצאת האחרונה.

רוברט אילטוב: בין היוזמים הייתה גם חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, מסיעתך, כבוד היושב-ראש, שהייתה הראשונה ביוזמים.

רוברט אילטוב: חשוב לציין גם את התנועה אם תרצו, שהעלו את הסוגיה הזאת לתודעה, ובין היתר את מתן פלג, שדיבר אתנו לא מעט.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות לוועדה, ליושב-ראש הוועדה איתן כבל, לכל צוות הוועדה, צוות העוזרים, וגם לממשלה – לוועדת השרים שקיבלה את העמדה שלנו, קידמה את הצעת החוק ונתנה את דין הרציפות.

רוברט אילטוב: אני חושב שבמדינת ישראל אי-אפשר להגיע למצב שחייל או לובש מדים איש כוחות הביטחון או ההצלה יופלה לרעה בכניסה למקומות ציבוריים.

רוברט אילטוב: היו מצבים שחיילים הגיעו לבחינות ולא נתנו להם לעשות בחינה, דברים שאנחנו לא יכולים לקבל אותם.

רוברט אילטוב: הצעת החוק הזאת צודקת, היא חשובה לציבור הישראלי, ואני רוצה להודות לכל אלה שתמכו בה.

רוברט אילטוב: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/708); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 8) (פעולות אבטחה ימית), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן – הוא לא נמצא – אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, ונחזור להצעת החוק שהקראתי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון מס' 2) (זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ז–2017, של חברות הכנסת זהבה גלאון, מירב בן ארי, שלי יחימוביץ וקבוצת חברות הכנסת, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת זהבה גלאון.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: כאמור, הצעת החוק בקריאה ראשונה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל את הדברים שלי על הצעת החוק למתן סל שיקום לנשים מוכות שיוצאות ממקלטים לנשים מוכות – בתודות.

זהבה גלאון: אני לא יכולה בלי.

זהבה גלאון: תודה לשר האוצר על ההקצאה של 10 מיליון שקלים לתוכנית כוללת, למעטפת כוללת של רשת ביטחון לנשים; לשר הרווחה, ליושב-ראש ועדת הרווחה של הכנסת חבר הכנסת אלי אלאלוף, ולכל המשרדים, לביטוח הלאומי, לכל מי שרק אפשר, אני מקווה שלא שכחתי אף אחד, ולחברי חברי הכנסת שחתומים על ההצעה.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על הצעה כוללת, בפעם הראשונה, לנשים שיוצאות ממקלטים, כדי למנוע מהן לחזור לגבר המכה, לגבר שהן חיו אתו בטרור יומיומי.

זהבה גלאון: אני רוצה לשתף אתכם, חברי, שבמשך השנים העברתי כאן שורה של הצעות חוק, יחד עם קבוצה גדולה של חברי כנסת, שנועדו לתת סיוע נקודתי לנשים מוכות, מתן תגמולים לנשים יוצאות מקלטים, הבטחת הכנסה לנשים במקלטים לנשים מוכות; אבל בפעם הראשונה אני מציגה כאן הצעת חוק כוללת, שאישה שיוצאת ממקלט לנשים מוכות תקבל סל שיקום שיש בו הכשרה תעסוקתית וסבסוד מעונות לילדים.

זהבה גלאון: כמו שאמרתי קודם, אנחנו רוצים ליצור מעטפת תומכת לנשים שנזקקות לתקופה ארוכה של עזרה וליווי, כדי למנוע מהן לחזור למעגל הגבר המכה.

זהבה גלאון: אני רוצה לציין שיש בהצעה הזאת, בפעם הראשונה, בנייה של שמונה יחידות מעבר; יש נשים שלא יכולות לעבור ישר לדירה משלהן, והן זקוקות לדירת מעבר – שמונה או עשר דירות מעבר.

זהבה גלאון: אני רוצה לתת קצת נתונים: בישראל שוהות היום כ-700 נשים במקלטים, בדרך כלל ב-14 מקלטים ברחבי הארץ.

זהבה גלאון: הנתונים מראים שמהנשים האלה, משהו כמו 450 נשים יוצאות לחיים עצמאיים.

זהבה גלאון: זאת אומרת ש-350 נשים חוזרות הביתה אחר כך, אל האלימות, אל הגברים המכים.

זהבה גלאון: זה צריך להדיר שינה מעינינו.

זהבה גלאון: במקלט לנשים מוכות בירושלים, אישה לאישה, בעצם גיבשו הצעת חוק כוללת בשיתוף פעולה עם כל מנהלות המקלטים ברחבי הארץ.

זהבה גלאון: שיתוף הפעולה הזה הביא לכאן לראשונה סל שיקום רחב וגמיש, שרואה את הנשים, שמתאים את הסיוע שהן מקבלות לצרכים שלהן: סיוע נפשי לאישה, הכשרה מקצועית, השמה בעבודה, רכישת מיומנויות יומיומיות שנדרשות לניהול חיים עצמאיים, וכמו שאמרתי קודם, גם תקציב להקמה של דירות מעבר.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לחברות הכנסת מהאופוזיציה והקואליציה שחתומות על הצעת החוק הזאת, לשר האוצר – זה לא מובן מאליו – לשר הרווחה, גם על הקצאת המשאבים וגם על יישום התוכנית, ואני חושבת שההצעה הזאת מאותתת איזושהי תקווה שאפשר להתחיל בחיים חדשים שם בחוץ.

זהבה גלאון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אכן ואכן.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: חברת הכנסת זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת אייכלר – לא נמצא; יואל חסון – לא נמצא; חברת הכנסת מיכל רוזין – לא נמצאת; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא; עיסאווי פריג' – לא נמצא; יהודה גליק – לא נמצא; מסעוד גנאים – לא נמצא; אוסאמה סעדי – לא נמצא; עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא; נחמן שי – לא נמצא.

מאיר כהן: אורלי לוי אבקסיס, בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב בראש.

אורלי לוי אבקסיס: חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, אני רוצה באמת לברך אותך על קידומו של החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל יש איזושהי עבודה שלפעמים היא כאילו נעשית צעד קדימה ושניים אחורה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על מקלט לנשים מוכות, אז במקלט הזה, הנשים שהעזו לעשות מעשה ולעזוב את הבית או את הבעל המתעלל, ובצר לנו הן נאלצות להיות אלו שנוטשות את השגרה ביחד עם ילדיהן ולהגיע לאותם מקלטים שאמורים להוות איזה חדר מיון קדמי, לאסוף את השברים – אנחנו צריכים להבין שעל כל בחורה שמעזה לעשות את הצעד הזה, יש נשים שבשל שיקולים כלכליים כלל לא עושות את הצעד.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר ש-40% מאותן נשים שכבר יצאו למקלטים והמדינה כבר השקיעה כסף באיזשהו שיקום, נאלצות לחזור לבית המתעלל בגלל שהן לא מסוגלות לעמוד על הרגליים ולהיות הורה מפרנס בתקופה של פוסט-טראומה.

אורלי לוי אבקסיס: כי הנשים האלו עברו טראומה.

אורלי לוי אבקסיס: אחד מהדברים שבעיני הם מהמזעזעים ביותר, פרט לכך שהאישה היא זו שיוצאת לסוג של כלא, נקרא לזה, הוא שאם יש לה בן מעל גיל 12, היא נאלצת לעשות "בחירתה של סופי".

אורלי לוי אבקסיס: כי אם היא מעזה לקום ולעזוב את הבעל המתעלל, היא צריכה לחשוב שהמקלטים האלו, יש שם איסור כניסה מוחלט לבנים מגיל 12.

אורלי לוי אבקסיס: אותה אישה שכבר קיבלה את האומץ צריכה להחליט אילו ילדים היא לוקחת אתה ולהסתכל על אילו ילדים היא משאירה בבית המתעלל.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אתה יודע כמה נשים, השיקול הזה בעצם מונע מהן לעשות מעשה ולברוח, או אולי לקום בגב זקוף – אבל מי שהולכת למקלט לנשים מוכות היא בסכנה.

אורלי לוי אבקסיס: להשאיר ילד במקום הסכנה ולעזוב אותו שם ביודעין, מתוך מחשבה שהילד חושב שאולי האימא הפקירה אותו והעדיפה להיות עם הילדים הקטנים האחרים – זו מחשבה שמונעת מנשים רבות לקחת את הצ'אנס הזה של לעמוד על הרגליים ולשנות את המציאות שלהן.

אורלי לוי אבקסיס: אז באמת, זהבה, אני חושבת שזה חוק מבורך, כי העזרה הכלכלית הזו אחר כך גם מעמידה אותן על הרגליים ברגע שהן יוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: הפתרון הזה, שנשים היום נאלצות להחליט אם להישאר בבית המתעלל עם הילד בן ה-12 שלהן או לברוח על נפשן ולהשאיר את הילד בן ה-12 באזור ההתעללות – זו החלטה לא אנושית, לא הומנית, והיא החלטה שאחר כך מביאה לקשיים לאותם ילדים, שמרגישים נטושים ומופקרים גם על ידי הדמות שכביכול היא הדמות המגִנה או שהייתה אמורה להיות הדמות המגוננת.

מאיר כהן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: את זה צריך לשפר.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מקווה מאוד שאנחנו נוכל להבין שיש היום פרויקטים – –

אלי אלאלוף: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – בחלקם פרויקטים של הקרן לידידות – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – להעצמה.

אלי אלאלוף: אני מכיר מקלט, לא אגיד את השם כדי – – – עם חדרים, יקבלו משפחות עם ילדים בוגרים.

אלי אלאלוף: ולצערי, לא נותנים לבחור.

אורלי לוי אבקסיס: הנה, בבקשה.

מאיר כהן: יש, יש מקלט אחד כזה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

מאיר כהן: אכן, הוא נבנה.

מאיר כהן: אבל צריכים – – –

אלי אלאלוף: – – –

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: צריכים – – –

אלי אלאלוף: – – –

מאיר כהן: נכון.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

אלי אלאלוף: – – – זה אני מכיר אותו.

מאיר כהן: אני ממשיך.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: הגיע הזמן לטפל בנושא.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אחמד טיבי – לא נמצא; עליזה לביא – לא נמצאת; זוהיר בהלול – לא נמצא.

מאיר כהן: דב חנין, שלוש דקות.

מאיר כהן: נא להקפיד.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברותי וחברי חברי הכנסת, ברכות, קודם כול, לך, זהבה, ולכל קבוצת היוזמות המרשימה של החוק החשוב הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בעולם שאנחנו רוצים, בעצם לא צריך להיות מקום לחוק כזה.

דב חנין: אנחנו לא רוצים נשים מוכות, אנחנו לא רוצים אלימות נגד נשים.

דב חנין: בעולם שאנחנו שואפים אליו אנחנו לא רוצים את התופעה הזו.

דב חנין: צריך לומר דבר נוסף: צריך להתקדם בהדרגה למצב שבו במקום לבודד את הנשים המוכות, אנחנו מבודדים ומטפלים בגברים המכים.

דב חנין: זה המקום שאליו אנחנו צריכים להתקדם.

דב חנין: אבל עד שנגיע למקום הזה, הכלי הזה של מקלטים לנשים מוכות הוא כלי חשוב וחיוני, ואת הכלי הזה צריך לתפוס, כמו שהצעת החוק הזו מציעה לעשות, בתפיסה רחבה.

דב חנין: צריך להבין שזה לא רק מענה נקודתי לאותו רגע של התקפה אלימה על האישה, שבו היא יכולה להגיע ולחסות באותו מקלט לנשים מוכות; המעבר למקלט הוא מהלך מאוד מורכב ומסובך, וגם היציאה מהמקלט והחזרה לחיים רגילים – גם היא מהלך מסובך ומורכב ביותר.

דב חנין: ולכן התפיסה שהחוק הזה מציע: תפיסה של סל שירותים, של תוכנית טיפולית שיקומית, של דירות מעבר במקרה הצורך, היא תפיסה נכונה.

דב חנין: מבחינה זו החוק הזה ממשיך כיוון שאנחנו עבדנו עליו וקידמנו אותו בשתי הכנסות האחרונות, ואני חושב שהוא כיוון נכון: להבין את ההגנה על הנשים המוכות כמערכת שלמה, שחוליה אחת בתוכה היא המעון לנשים מוכות, אבל חוליות אחרות צריכות לכלול את ההגנה ואת המעטפת שמקיפה את האישה הזו גם ביציאתה ובחזרתה לחיים רגילים.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; יעל כהן-פארן – לא נמצאת; עמר בר-לב – לא נמצא.

מאיר כהן: מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: מובן שאני תומך בחוק הזה, אבל לא לשם כך עליתי אל הדוכן ברגעים אלה.

מיקי לוי: ענייני הוא בהסדר שלכאורה, אני אומר, הושג עם אליעזר פישמן, שהוא לא פחות משערורייה, סקנדל אמיתי.

מיקי לוי: פישמן, שהימר שנים רבות בכספו של הציבור – אפשר לקרוא לכל מה שקורה עכשיו גם "קריסת הרגולטורים"; אותם רגולטורים, שומרי סף, שעמדו מנגד ולא עשו את עבודתם באותן שנים שבהן פישמן עשה ככל העולה על רוחו במיליארדי השקלים שהבנקים העמידו לרשותו – כספי ציבור, כספי הפנסיה והביטחונות של אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: ההסדר הזה הוא בעייתי.

מיקי לוי: הוא מדאיג.

מיקי לוי: הוא מקומם.

מיקי לוי: הוא מכעיס.

מיקי לוי: הייתכן בכלל שבמסגרת ההסכם יאסרו על רשות המסים לחקור אותו?

מיקי לוי: מה קרה?

מיקי לוי: היכן הכספים?

מיקי לוי: גם לה הוא חייב הרי 200 מיליון שקל.

מיקי לוי: אתם יודעים, בדרך הנה שמעתי ברשת ב' איזו הברקה של אחד המאזינים: בואו נחבר 600,000 אזרחים שחייבים כסף לבנקים ונעשה מהם פישמן בינוני – 15,000 שקלים כל אחד.

מיקי לוי: האם גם אז ייענו הבנקים להסדר החוב של אותם 600,000 אזרחים?

מיקי לוי: התשובה היא כמובן לא.

מיקי לוי: ההתנהלות הכושלת של פישמן מזעזעת את המשק הישראלי ובעלת השפעות קשות ומרחיקות לכת על הכלכלה הישראלית ועל כספי החוסכים – הציבור העובד, שכעת נדרש לשאת בעול הכישלון העצום והחיים הרהבתניים של פישמן ומשפחתו.

מיקי לוי: ואנחנו דורשים תשובות מהרגולטורים וממנכ"לי הבנקים ומהדירקטורים, וגם מאתנו פה, חברי הכנסת והמחוקקים: הייתכן שיש כדבר הזה?

מיקי לוי: הגשתי לפני כמה חודשים את חוק אות הקלון הכלכלי.

מיקי לוי: איש בעל נכסים, שיש ברשותו כמה חברות ועושה באחת החברות תספורת גדולה מאוד על חשבון הציבור, יכול לשלם את הכסף מהחברות האחרות.

מיקי לוי: החוק הזה לא עבר.

מיקי לוי: הייתכן?

מיקי לוי: זה נשמע לכם נורמלי שלא יהיה אות קלון כלכלי על אותו בעל מניות או בעל חברה ששלח ידו בכספי הציבור?

מיקי לוי: חברים, זהו מקרה של אדם בודד – בודד – שיצר נזק כלכלי עצום שאין דומה לו מאז קום המדינה.

מיקי לוי: הקמנו את ועדת אנדורן לבחינת סוגיית הסדרי החוב, התספורות, במטרה להעלים אותם מעולמנו.

מיקי לוי: הוועדה הגישה את המסקנות ב-2014, לפיד הורה להפוך את המסקנות לחוק.

מיקי לוי: לצערי, הממשלה התפרקה והחוק הזה לא עבר.

מיקי לוי: זה הזמן להעביר את החוק הזה, כי דמוקרטיה – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: – – ככל שהיא תהיה, לא יכולה לסבול אנשים שמבצעים נזק כלכלי כמו פישמן.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יחיאל חיליק בר – לא נמצא; אמיר אוחנה – לא נמצא.

מאיר כהן: מרב מיכאלי?

מרב מיכאלי: כן – – –

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בואי.

מרב מיכאלי: אני שוב נזקקת לפלאפון שלי, זה לא נעים.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכאלי, זה ברח לך.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: הסיבה שאני גוררת את הפלאפון שלי, מה שאני לא אוהבת לעשות, וגוררת אותו עד הלום, זה שאני רוצה רגע לחפש את המספרים.

מרב מיכאלי: אני כבר לא מדברת על זה שהבוקר קראנו את הנתונים של 59 נשים בזנות שמתו, וכולן מכורות לסמים, וכמה הנתונים האלה קשים.

מרב מיכאלי: אבל אני לא מוצאת את זה – גרוע מאוד.

מרב מיכאלי: טוב, אדוני, א.

מרב מיכאלי: אני רוצה לברך כמובן על הצעת החוק, ולשבח, ולהודות לחברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, שהביאה אותה אלינו.

מרב מיכאלי: אבל אני רוצה, ברשותך, אדוני, לדבר על רבע מיליארד שקלים שהוקצו בתקציב האחרון לחמש שנים – רבע מיליארד שקלים, 250 מיליון שקלים – שהוקצו למשרד לביטחון הפנים לטיפול בבעיה של אלימות כלפי נשים וילדות וילדים במשפחה, ולא נעשה בהם כלום.

מרב מיכאלי: לא זאת בלבד שלא יושמו מהם מסקנות הוועדה שהממשלה עצמה הקימה, שאמרה שהפתרון הכי משמעותי לטיפול בבעיה הזאת של אלימות כלפי נשים וילדות וילדים במשפחה הוא להקים מקלטים – לא לנשים, כי לא הן אלה שצריכות לברוח מהבית כשהגבר מכה, אלא מקלטים ומעונות לגברים אלימים – בשביל לעסוק בשיקום שלהם, בשביל לעסוק בבדיקת חייו ונפשו של אדם, לראות מה מביא אותו להיות אדם אלים, שהורס את חיי הקרובות והקרובים לו ביותר ומנצל את הכוח שיש לו כדי באמת להרוס להם את החיים.

מרב מיכאלי: להוציא אותו אבא ובן זוג תורם ואדם תורם לחברה, ואדם שבונה את חיי משפחתו במקום לחרב ולהרוס את חיי משפחתו.

מרב מיכאלי: רבע מיליארד שקל, המון המון המון כסף.

מרב מיכאלי: עכשיו, לא זאת בלבד שלא נבנו ולא נבנים המקלטים האלה, אדוני, חברי, חברותי חברות הכנסת, אלא שגם לא ניתנים תקציבים למקלטים לנשים מוכות, שהם בינתיים המעט של המעט של המעט שאנחנו מספקות ומספקים בהם – וצריך להגיד שאת רובם מפעילות כמובן עמותות – לא ניתנים להם תקציבים, וחלקם עומדים, שוב, על סף סגירה.

מרב מיכאלי: ואני אומרת "שוב", משום שאלה חיים שלמים של נשים במצבי אלימות קשים ביותר, שמוצאות את עצמן מגיעות למקלטים, שהם מוצאים את עצמם במצב קשה ביותר, ומתקשים לעזור לנשים ולילדות ולילדים האלה.

מרב מיכאלי: רבע מיליארד שקל, חברי וחברותי, שנמצאים בידי השר לביטחון הפנים ולא מנוצלים.

מרב מיכאלי: אז ביום הזה שבו כנסת ישראל עושה משהו חשוב למען הנשים האלה שסובלות מאלימות, צריך להגיד שאפשר לעשות וחייבות וחייבים לעשות כל כך הרבה יותר, ואפשר.

מרב מיכאלי: אז אולי כדאי סוף-סוף, חברי, חברותי בממשלת ישראל, שתעשו את זה.

מאיר כהן: תודה לך.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת קורן, בבקשה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברתי זהבה גלאון על החוק החשוב ועל מקורות המימון שהשגת.

נורית קורן: חוק חשוב ביותר, ואנחנו מראים כמה הכנסת הזאת חברתית ועושה הרבה מעשים טובים, ומעבירה חוקים למען נשים, למען אוכלוסיות מוחלשות, ואנחנו צריכים להמשיך בדרך הזו.

נורית קורן: אני רוצה לציין את רוח נשית – ארגון שתומך בנשים; הוא תומך בנשים לא רק בעניין של המצוקה ונותן להן סיוע נפשי, אלא הוא גם מלמד אותן איך להתחיל את החיים מחדש, וזה דבר מאוד מאוד חשוב.

נורית קורן: ככל שנמצא סיוע, אבל לא נלמד את הנשים הללו להאמין קודם כול בעצמן – שהן יכולות ומסוגלות לחיות ולכלכל את הילדים שלהן ולהמשיך לחיות גם אחרי המשבר שהן חוו; להחזיר להן את האמון הזה שהן יכולות ומסוגלות, כי בדרך כלל אחרי שהן חוות התעללות קשה הן כבר לא מאמינות בעצמן, הן כבר חושבות שהעולם נסגר והן לא תוכלנה לעשות שום דבר.

נורית קורן: ולכן מה שעושה העמותה רוח נשית – היא מספקת להן גם את ההעצמה הנשית שלהן, גם את ההעצמה העצמית, ומעניקה להן מקצוע.

נורית קורן: ואני רוצה לברך אותם שימשיכו ושיפעלו, ושלא יהיו לנו יותר מקרים נוספים של התעללות.

נורית קורן: אני רוצה להעלות כאן עוד נושא.

נורית קורן: יש נשים שכבר התגרשו והגירושים הלכו פחות או יותר בסדר, ונפסקו להן דמי מזונות; אבל מה?

נורית קורן: דמי המזונות לא מגיעים כל חודש.

נורית קורן: כשהן פונות לביטוח לאומי, לפעמים ביטוח לאומי נכנס בנעליו של הבעל ומשלם להן את דמי המזונות, אבל מה, אם הן הולכות לעבוד, ביטוח לאומי מוסיף לשכר של העבודה שלהן את דמי המזונות.

נורית קורן: מה שקורה, אפוא, שהן עוד משלמות לביטוח לאומי, או שהן לא יוצאות בכלל לעבודה כי לא שווה להן, לא נשאר להן שום דבר.

נורית קורן: אנחנו צריכים לחשוב על דמי המזונות – זה כסף שהבעל משלם בחלקו לגידול הילדים ולא הכנסה נוספת של הנשים.

נורית קורן: להפך, אנחנו צריכים לתמוך באימהות חד-הוריות, על מנת שהן תוכלנה להביא משכורת, ושתהיה אפילו בשכר הממוצע במשק ולא רק בשכר המינימום, על מנת שהן תוכלנה לחדש את החיים שלהן.

נורית קורן: וכאן אני קוראת לחברותי חברות הכנסת: גם בנושא המזונות, בואו נעשה שינוי ונסייע לאימהות החד-הוריות.

נורית קורן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: מנחם אליעזר מוזס, בבקשה – לא נמצא.

מאיר כהן: קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים האלה אנחנו מציינים 50 שנים למלחמת ששת הימים.

קסניה סבטלובה: אז, לפני 50 שנים מדינת ישראל, המדינה היחידה של העם היהודי, הגיעה להישג מדהים, הגיעה לניצחון מזהיר, ניצחון במלחמה שלא הייתה מלחמת ברירה אלא מלחמת קיום ממש.

קסניה סבטלובה: יש דברים שידענו עוד קודם, אבל עכשיו נחשפים הארכיונים ואנחנו מקבלים לידינו מסמכים ממשיים עם תוכניות של אותם האויבים שלנו שלחמו בנו, גם מצרים וגם ירדן, ואלה היו תוכניות של השמדה של העם היושב בציון, העם היושב כאן בישראל.

קסניה סבטלובה: בזכות התעוזה, בזכות הכישרון, בזכות החיילים הגיבורים שלנו, בזכות המפקדים שלהם, אנחנו כאן ואנחנו חיים.

קסניה סבטלובה: אבל יחד עם זאת, המלחמה ההיא, שהתחילה אז לפני 50 שנים, טרם הסתיימה.

קסניה סבטלובה: לאחר תום הקרבות קיבלנו לידינו קלפי מיקוח מצוינים, שהיו אמורים לאפשר לנו להגיע להסדר בבוא הזמן, הסדר שהיה מאפשר למדינת ישראל לעצב בסופו של דבר גבולות בטוחים; להגיע למצב שבו אנחנו חיים את החיים שלנו בירושלים בלי שאנחנו חוששים מירי צלפים, ועוברים ברחובות העיר הזאת, העיר הנצחית, הבירה הנצחית של ישראל ושל העם היהודי; וכמובן, לשמור על הרוב הדמוגרפי במדינה שלנו, מדינת העם היהודי.

קסניה סבטלובה: לצערנו, המשיחיות המסוכנת, שהייתה מהולה בבצע אדמה ובצע כסף, לא נתנה לתוכניות האלה להתממש.

קסניה סבטלובה: בשטחים שנכבשו אז, ב-1967 – וכן, במונחים האלה השתמשו גם אבי האומה, דוד בן-גוריון, ויגאל אלון, יצחק רבין ומשה דיין – נבנו הרבה מאוד התנחלויות.

קסניה סבטלובה: את חלק הארי של ההתנחלויות האלה עדיין אפשר לספח למדינת ישראל; עדיין אפשר להחיל עליהן ריבונות.

קסניה סבטלובה: לאחר שנגיע להסדר עם השכנים שלנו, אנחנו נוכל באמת לנשום את האוויר הנקי והמלא של מדינת ישראל בארץ ישראל, בלי שנצטרך לשלוט בעם אחר.

קסניה סבטלובה: שליטה בעם אחר מביאה אותנו יותר ויותר עמוק לתוך הביצה הטובענית הזאת, שבסופה יש רק מוצא אחד – המוצא הזה הוא קטסטרופה.

קסניה סבטלובה: זה מאיים על המשך הקיום היהודי במדינת ישראל; זה מאיים על הביטחון שלנו, קודם כול; זה מאיים על המשך קיומה של מדינת ישראל עצמה.

קסניה סבטלובה: אבל אנחנו עדיין לא הגענו לשם, עדיין לא הגענו לקצה הדרך.

קסניה סבטלובה: אנחנו עדיין נמצאים במצב שבו אנחנו יכולים וצריכים לפעול לעצב את הגבולות הבטוחים, לשמור על העליונות הצבאית, למרות המענקים והמתנות הגדולות שמעניקים פה למדינות ערביות האמריקנים – ובין היתר הנשיא טראמפ – כדי שנוכל לדעת שהבירה שלנו היא הבירה שלנו לעד; כדי שאנחנו נוכל להבטיח את אותו ביטחון מיוחל, וכן – גם את השלום – לילדים ולנכדים שלנו, במדינת ישראל – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

קסניה סבטלובה: – – בגבולות בטוחים ומוכרים על ידי העולם.

קסניה סבטלובה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת דוד אמסלם – לא נמצא; איתן ברושי – לא נמצא.

מאיר כהן: מיכאל מלכיאלי.

מאיר כהן: סתם הערה – החוק החשוב הזה ראוי שידברו רק עליו.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, השרה, נדמה לי שהדברים מכוונים לשר הביטחון, שהיה כאן קודם.

מיכאל מלכיאלי: לא הצלחנו לתפוס אותו בזמן.

מאיר כהן: הוא עמד פה שעה שלמה ודיבר וענה.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: ביתר עילית, עיר ואם בישראל, מונה כ-52,000 תושבים, העיר השנייה בגודלה ביהודה ושומרון, מותקפת השכם והערב ואין פוצה פה ומצפצף.

מיכאל מלכיאלי: תושבי העיר ומבקריה, ואנוכי ביניהם, בתקופה האחרונה נוסעים מדי יום בכביש 375, שנקרא עוקף חוסאן, ציר שמהווה עורק ראשי ויחיד עבורם – זה הכביש היחיד שמוביל לעיר ביתר ומהעיר ביתר לירושלים, לתל אביב ולשאר חלקי הארץ.

מיכאל מלכיאלי: התושבים מתמודדים מדי יום עם טרור, פשוטו כמשמעו.

מיכאל מלכיאלי: בתפריט: בלוקים, בקת"בים, שמן על הכביש ושאר מטעמים.

מיכאל מלכיאלי: יום-יום, בוקר, צהריים וערב, יש שם כחמישה קילומטרים שאנשים מפחדים לנסוע בהם.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מדבר על שעות הלילה המאוחרות, אלא אפילו בשעות היום.

מיכאל מלכיאלי: ההגדרות הרווחות והכינויים שאנחנו שומעים בכלי התקשורת: יידויי אבנים פה ושם, טרור בודדים, מעשי קונדס – כבר לא רלוונטיים.

מיכאל מלכיאלי: אנשים מפחדים לנסוע שם, אנשים מפחדים לצאת מהבית, אנשים מפחדים לצאת למקום העבודה, ילדים חיים בפחדים.

מיכאל מלכיאלי: רוצים לצאת בלילה לשמחות, לחתונות, לאירועים – אנשים נמנעים מלצאת מהבית שלהם.

מיכאל מלכיאלי: נדרש מענה מיידי ממשרד הביטחון.

מיכאל מלכיאלי: יש כבר קורבנות בנפש – ולא רק בנפש; אנשים פגועים, ולא מספרים לנו עליהם.

מיכאל מלכיאלי: לפני כארבעה חודשים פניתי לשר הביטחון בקריאה דחופה לפעול ולהשיב את הסדר על כנו ואת תחושת הביטחון, אשר כל כך נפגעה, לכ-60,000 תושבים, אבל עד עכשיו לא קיבלתי מענה.

מיכאל מלכיאלי: נמצא אתנו גם סגן שר הביטחון, ואני מקווה ומייחל שהוא יעביר את הדברים לשר.

מיכאל מלכיאלי: אירועי הטרור נמשכים כרגיל, ולא כאירוע בודד; נמשכים כרגיל זריקות אבנים, שמן על הכביש, ובחסדי שמים מספר הנפגעים קטן – אם מותר לומר קטן.

מיכאל מלכיאלי: אני חוזר וקורא לידידי שר הביטחון ולסגנו, שנמצא כאן אתנו, לפעול מהר לביעור הנגע, בטרם נצטרך סתם למצוא אשמים.

מיכאל מלכיאלי: חבל שכל כך הרבה תושבים במדינת ישראל חוששים לצאת מביתם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, תם סדר הדוברים.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

קריאה: – – –

מאיר כהן: סליחה?

מאיר כהן: רועי לא רשום אצלי.

מאיר כהן: בבקשה, רועי, בוא.

מאיר כהן: לפנים משורת הדין, רועי, בבקשה.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש, ממש דקה, כי חבר הכנסת מלכיאלי העלה את נושא עוקף חוסאן.

רועי פולקמן: גם אני קיבלתי את ההודעה על האירוע שהיה שם אתמול.

רועי פולקמן: יושב כאן סגן השר, וגם הוא נוסע בציר הזה הרבה, גם אני נוסע על אותו ציר לא מעט, אתמול בלילה נסעתי שם.

רועי פולקמן: באמת אתמול פגישה של חבר בוטלה, כי פיזרו שמן על הכביש.

רועי פולקמן: גם אני מתעסק בנושא הזה כשנה.

רועי פולקמן: אני פונה שוב, כמובן, לסגן שר הביטחון, להיות מאוד קונקרטי, כי דיברנו על המתווה; הצבא עושה מה שהוא יכול בגזרה, אבל צריך לעשות שם מה שאני קורא לו מתווה 443, כלומר כבר עשינו; בלחץ הזה – מלכיאלי בטח מכיר – הותקנו פנסים לאורך הציר, צריך להתקין שם מצלמות, ובכמה נקודות עוד גדרות, והדבר הזה יכול להיפתר.

רועי פולקמן: ההחלטה צריכה להתקבל מחר, כיוון שמה שנפגע באופן חסר תקנה זה תחושת הביטחון.

רועי פולקמן: תודה לאל, עוד אין שם פיגועי ירי ודברים יותר גרועים שיש בציר 60, אבל אנשים לא נוסעים שם.

רועי פולקמן: אשתי, לצורך העניין, לא תיסע בציר הזה רוב שעות היום.

רועי פולקמן: יש שם היום 50,000 תושבים שלא יכולים לנסוע בציר הזה, והדבר גורם נזקים אדירים לתחבורה בגזרה.

רועי פולקמן: אנחנו צועקים על הנושא הזה כבר כשנה וחצי.

רועי פולקמן: כבר קיימנו על זה דיונים בכנסת, כבר קיימנו דיונים מיוחדים עם הצבא, המח"ט מכיר את הנושא.

רועי פולקמן: יש פתרון, יודעים מהו – צריך לעשות את זה.

רועי פולקמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הנושא.

מאיר כהן: הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון מס' 2) (זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ז–2017, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון מס' 2) (זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 29, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: ההצעה עוברת אליך, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: מברוכּ.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי בנושא:

נאזם בדר: פינוי שגרירות ישראל במצרים; מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת רועי פולקמן ויעקב אשר בנושא: אסדרת פעילות הדואר במסירת דואר בין-לאומי.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1134); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אם כן אנחנו חוזרים להצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 8) (פעולות אבטחה ימית), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת החוק הממשלתית להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 8) (פעולות אבטחה ימית), התשע"ז–2017.

אלי בן-דהן: עניינה של הצעת החוק בהקניית סמכות לצה"ל ולחיל הים לתת הנחיות לפעולות אבטחה ימית של החברות הפעילות בשוק הגז הטבעי ובנפט, באזור הכלכלי הבלעדי.

אלי בן-דהן: החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים מסדיר את ההנחיה הביטחונית בכל הקשור לאבטחה פיזית, אבטחת מידע, אבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות של גופים ומתקנים שיש אינטרס ביטחוני באבטחת פעילותם.

אלי בן-דהן: החוק קובע כי גוף המנוי באחת התוספות לחוק ימנה ממונה ביטחון, גורם מקצועי מוסמך לביצוע פעולות אבטחה כהגדרתן בחוק – –

מאיר כהן: חברים, אנשי המחנה הציוני, מרעיש אצלכם.

מאיר כהן: בבקשה.

אלי בן-דהן: – – וכי ביחס לכל אחד מהגופים המנויים בתוספות יהיה קצין מוסמך שרשאי לתת הנחיות מקצועיות בכל הקשור לפעולות האבטחה בגופים המנויים בה.

אלי בן-דהן: לפי החוק הקיים, רק לשב"כ, למשטרת ישראל, לממונה על הביטחון במערכת הביטחון ולרשות הסייבר יש סמכויות הנחיה לגופים, כל אחד בתחומו, בהתאם לחלוקת הגופים המונחים באחריותו כפי שנקבעה בחוק.

אלי בן-דהן: צה"ל, בחוק הקיים היום, אינו מופיע כגוף מנחה ביטחוני, וכאן נדרש התיקון.

אלי בן-דהן: התיקון המוצע נועד להסדיר את סמכויותיו של צה"ל כגורם המוסמך לתת הנחיות מקצועיות בדבר אבטחת המתקנים הימיים של הגופים המבצעים פעולות שונות במאגרי הגז והנפט המצויים במים הטריטוריאליים של מדינת ישראל ובמדף היבשתי שלה.

אלי בן-דהן: גילוי המאגרים והמשך פעילותם של המתקנים הימיים הם בעלי חשיבות כלכלית אסטרטגית גדולה למדינת ישראל.

אלי בן-דהן: חשיבות אסטרטגית זו אף באה לידי ביטוי בשתי החלטות של ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי, אשר הטילה על צה"ל את האחריות לתת הנחיות בכל הקשור לאופן האבטחה של גופים שונים במרחב הימי.

אלי בן-דהן: באותה החלטה נקבע שצבא ההגנה לישראל יהיה הגורם המוסמך בכל הקשור לביטחון המתקנים המצויים באזורים אלו ומופעלים על ידי תאגידים פרטיים ישראליים ובין-לאומיים אשר קיבלו היתרים מוקדמים, רישיונות וחזקות לחיפוש והפקה של גז ונפט.

אלי בן-דהן: הצעת החוק שלפנינו מיישמת את האמור בהחלטות אלו.

אלי בן-דהן: על כן מוצע להוסיף את צה"ל כגוף מנחה המוסמך לתת הוראות לביצוע פעולות אבטחה ביחס למתקנים ימיים באזורים הימיים של מדינת ישראל ולהקנות לו סמכות לתת הנחיות אבטחה מחייבות לבעלי ההיתרים, הרישיונות והחזקות האמורים, ולגופים נוספים, בדבר אופן אבטחת המתקנים הימיים.

אלי בן-דהן: נוסף על כך, מוצע להסדיר את הסמכות לתת הוראות ביחס למתקנים נוספים הפועלים באזור הימי של ישראל ולמפעיליהם, ובהם בעלי רישיונות מכוח חוק משק הגז הטבעי, התשס"ב–2002.

אלי בן-דהן: ההנחיות תינתנה לאחר היוועצות בממונה על ענייני הנפט או במנהל רשות הגז הטבעי.

אלי בן-דהן: מוצע לקבוע חובת מינוי ודרישות כשירות לממונה ביטחון, אשר משמש אחראי לארגון פעולות אבטחה ופיקוח בכל אחד מהגופים המונחים שנקבעו בתוספת החדשה לחוק, התוספת השישית.

אלי בן-דהן: כמו כן מוצע לקבוע את מסלול ההכשרה הנדרש כתנאי למינויו של מועמד לשמש ממונה ביטחון.

אלי בן-דהן: מסלול ההכשרה המקצועית יאושר על ידי הקצין המוסמך לאותו גוף.

אלי בן-דהן: בתוספת השישית מפורטים הגופים שיונחו על ידי חיל הים.

אלי בן-דהן: מוצע כי בתוספת ייכללו בין השאר גם בעלי היתרים מוקדמים, רישיונות וחזקות כהגדרתם בחוק הנפט, אשר יש להם או שהם מפעילים מתקן ימי, לעניין אותו מתקן ימי בלבד; בעלי רישיונות, כהגדרתם בחוק משק הגז הטבעי, אשר יש להם או שהם מפעילים מתקן ימי, לעניין אותו מתקן ימי בלבד; חברת נמל כהגדרתה בחוק רשות הספנות והנמלים, חברת החשמל, וגופים נוספים.

אלי בן-דהן: סיכומו של דבר, אני מבקש את אישור מליאת הכנסת להצעת החוק בקריאה ראשונה.

אלי בן-דהן: אני מבקש כי הצעת החוק תועבר לדיון בוועדת החוץ והביטחון, מאחר שאנו עוסקים בסמכויות של צה"ל וחיל הים, ובנושא ביטחוני רגיש.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא; נחמן שי – לא נמצא; חבר הכנסת גליק – לא נמצא; חברת הכנסת אבקסיס – לא נמצאת; חבר הכנסת ברושי – לא נמצא; חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא; חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא נמצא; חבר הכנסת מוזס – לא נמצא; חבר הכנסת טיבי – לא נמצא; חבר הכנסת פריג' – לא נמצא; חברת הכנסת השכל – לא נמצאת; חבר הכנסת בהלול – לא נמצא; חברת הכנסת סויד – לא נמצאת; קסניה סבטלובה – מוותרת.

מאיר כהן: יעל כהן-פארן, חברת הכנסת – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: כן, למגינת לבכם.

מאיר כהן: יש לה זכות לדבר שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה, יעל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, טוב, חברים, אני חושבת שמציינים מחר או משהו כזה שנה למתווה הגז, אז באופן סמלי אנחנו מאשרים היום הצעת חוק – אומנם רק בקריאה ראשונה, שקשורה בדיוק להגנת אסדות הגז.

יעל כהן-פארן: כמובן, אין לי שום בעיה עם הצעת החוק כשלעצמה, צה"ל צריך להיות זה שמכוון את הדברים ואומר לכל הגופים לפי אילו הנחיות וקריטריונים הם צריכים לפעול כדי להגן על אסדות הגז.

יעל כהן-פארן: אבל אני רוצה להחזיר אותנו לכל האמירות הגדולות על כל הכסף שייפול עלינו מהשמים כשאנחנו נתחיל לראות את הגז יוצא מהאדמה, והקמפיינים הנפלאים שמלווים אותנו – מי שנוסע באיילון – על הגז, שמישהו רצה פעם להשאיר אותו עמוק באדמה.

יעל כהן-פארן: ומה אני אגיד לכם, גם הכספים, ברור היום לחלוטין שהם הרבה הרבה יותר נמוכים, כי היצוא הוא לא מה שחשבנו, ואם זה יקרה בכלל, כמה כבר נקבל ממנו?

יעל כהן-פארן: המחירים בחו"ל הם יותר נמוכים ממה שאנחנו קונים פה – ממחירי הגז של המונופול שלנו כאן בארץ.

יעל כהן-פארן: אנחנו משלמים יותר ממה שמשלמים עליו בחו"ל, גז נוזלי.

יעל כהן-פארן: אז היצוא, בואו לא נבנה עליו, וכל המסים על הגז, שאנחנו משלמים פה ומממנים את המסים האלה, גם נראה אותם בעוד קרוב לעשור, או במקרה הטוב שש, שבע שנים.

יעל כהן-פארן: וגם אם נראה אותם, הרי קודם כול צריך להוציא את הכסף על הגנת האסדות.

יעל כהן-פארן: מה לעשות, זאת המציאות, אנחנו נמצאים במצב של קונפליקט מסביבנו, אנחנו לא בדיוק באזור רגוע, ואנחנו צריכים להגן על האסדות, מוצדק לגמרי, ואנחנו נוציא את הכסף הזה, קודם כול כדי להגן על האסדות.

יעל כהן-פארן: מדובר במיליארדים.

יעל כהן-פארן: אז זה לא משנה, בהצעת החוק הזאת צה"ל מנחה, והכול בסדר גמור, אבל מי שבסוף מוציא את ההוצאה הגדולה כדי לקנות את הספינות – וגם שם יש בלגן, כמו שכולם יודעים – זה אנחנו, קופת המדינה, בהנחה שאת הכסף הזה נקבל בעתיד מהגז.

יעל כהן-פארן: סיבכנו את עצמנו.

יעל כהן-פארן: את הגז אנחנו צריכים פה, אבל את הכסף מאיזשהם תמלוגים של הגז, אם למישהו נדמה שנקבל בעתיד, העתיד הזה רחוק מאוד.

יעל כהן-פארן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים.

מאיר כהן: חברת הכנסת זנדברג – מוותרת; יוסי יונה – לא נמצא; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת; חבר הכנסת עמר בר-לב – לא נמצא; חבר הכנסת גנאים –לא נמצא; חבר הכנסת זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת שמולי – מוותר; חברת הכנסת סלימאן –לא נמצאת; חבר הכנסת אייכלר – לא נמצא; חבר הכנסת חסון – לא נמצא; חברת הכנסת רוזין – לא נמצאת; חבר הכנסת אבו מערוף – לא נמצא.

עבדאללה אבו מערוף: למה לא נמצא?

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כשאנחנו מדברים על קפיטליזם חזירי, זאת אחת הצורות של הקפיטליזם החזירי: מצאו גז, במקום שזה יהיה לטובת האזרחים, לרווחה של האזרחים, עוד רוצים שהאזרח יגן על הגז, לטובת הקפיטליסטים שמייצרים את הגז, תחת הכותרת: לשמור על הגז.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, לשמור – אז בעל העסק, בעל הגז עצמו, חברות הענק, הן ישמרו על עצמן וישמרו על הגז הזה, לא על חשבון האזרח, ולא על חשבון הקופה של המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: לא מספיק שמרוויחים מיליארדים וגובים מיליארדים – ודיברנו הרבה על הגז, על מתווה הגז, כי היו הרבה הרבה ויכוחים, וכל מה שהיה; חוקים, לא חוקים, ראש הממשלה התפטר, לא התפטר, שינה חוקים, שינה כל מיני דברים – לא חוקתיים, כדי שמתווה הגז יעבור, ועכשיו גם רוצים שהאזרח הפשוט ישלם עבור השמירה על הגז הזה, מכיסו שלו.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, החוק הזה נועד להגיד לאזרח: אתה קורבן, ואתה חייב לשלם.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהחוק הזה בצורתו לא נכון ולא צודק, ואנחנו מתנגדים לו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי – לא נמצא; חבר הכנסת אבו עראר – לא נמצא; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – מוותר; חבר הכנסת אמסלם – לא נמצא; חבר הכנסת מלכיאלי – מוותר.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים ברשות

מאיר כהן: כם להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 8) (פעולות אבטחה ימית), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה, בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 8) (פעולות אבטחה ימית), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: 16 בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, החוק עבר בקריאה ראשונה ויעבור לוועדת הפנים והגנת הסביבה – הצעת החוק, בקריאה ראשונה, עברה.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, אם ירצה השם, יום שלישי, י"ב בסיוון התשע"ז, 6 ביוני 2017, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.