ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 235, 2017-05-29 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ד' בסיוון התשע"ז, 29 במאי 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחו היום על שולחן הכנסת לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/4261/20 וכלה בהצעת חוק פ/4278/20: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעובד שהפסיק את עבודתו לשם טיפול בנכדו), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה, עמיר פרץ, איתן כבל, נחמן שי, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן וציפי לבני; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הקניית ידע פיננסי וכישורי חיים), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון – הסדרת מתן שירותי כוח אדם של מפעילי עגורן ואתתים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, אלי אלאלוף ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – סבסוד מלא של נסיעות בתחבורה ציבורית לניצולי השואה, לאסירי ציון ולנכי המלחמה בנאצים), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – סיוע במשכנתה לאזרחים ותיקים), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק תגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – קבורה שלא במקום מגורי הנפגע), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת רויטל סויד, בצלאל סמוטריץ, איציק שמולי, יעקב מרגי, זאב בנימין בגין, אלי אלאלוף, יואל חסון, יחיאל חיליק בר, דוד אמסלם, איל בן ראובן, מיקי לוי ודוד ביטן; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – מתן תעודת הכשר על ידי רב מקומי), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הטבות לניצולי השואה (תיקון – מענק שנתי למקבלי קצבאות מחוץ-לארץ), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבה מלאה ושיעורה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תרופות בסבסוד מלא לוותיקי מלחמת העולם השנייה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (קרן חברתית להשקעות במקרקעין), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת חיים ילין, רועי פולקמן, דב חנין, מרב מיכאלי, אלעזר שטרן, יעקב פרי ואיציק שמולי; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת נכד), התשע"ז–2017,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חבר הכנסת יוסי יונה; הצעת חוק הכנסת (תיקון – התייצבות נושא משרה בוועדות הכנסת), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק שירות קבע בצבא ההגנה לישראל (חיילות בשירות קבע) (תיקון – מניעת פיטורים עקב טיפולי פוריות והפריה חוץ-גופית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, חמד עמאר, עודד פורר, יעל גרמן, מרב מיכאלי, איילת נחמיאס ורבין, ענת ברקו ועליזה לביא; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות הנפקה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת משה גפני, יצחק וקנין ועודד פורר; הצעת חוק מסגרות המשך יום לימודים (צהרונים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – ביטול תוכנית תקציב תלת-שנתית), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – הצמדת גיל הפרישה שבחוק הביטוח הלאומי לגיל הפרישה שבחוק גיל פרישה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת משה גפני, איתן ברושי, יצחק וקנין, מיקי רוזנטל, עודד פורר, בצלאל סמוטריץ, דוד ביטן, זהבה גלאון, מיקי לוי, מנואל טרכטנברג, רועי פולקמן, רחל עזריה, אחמד טיבי, מכלוף מיקי זוהר ומרב מיכאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעות שר הבריאות יעקב ליצמן על מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיונים מהירים בעקבות הצעתם של חברי הכנסת איציק שמולי, קארין אלהרר, אלי כהן, מסעוד גנאים, אורלי לוי אבקסיס ועיסאווי פריג' בנושא: הקשיים שבהם נתקלים חולים במחלות קשות בתהליך החלמתם; הצעתם של חברי הכנסת דב חנין, מאיר כהן, איל בן ראובן ושולי מועלם-רפאלי בנושא: מצבם העגום של בתי-החולים הפסיכיאטריים בישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ על מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איימן עודה ואורי מקלב בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: 14 ילדים הרוגים בתאונות מאז תחילת השנה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נברך את חברינו המוסלמים בברכת רמדאן כרים, ובברכה מסודרת כשהאולם יהיה קצת יותר מלא, לפני ההצבעות, אבל אני כבר מודיע שכרגיל, בזמן הסעודה המפסקת, הארוחה המפסקת, לא יתקיימו הצבעות במליאה – שזה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בסביבות 19:30, בימים אלה?

יולי יואל אדלשטיין: כן, אז – בימים של הרמדאן, בהתאם לזמני היום, על פי הודעה של מי מחברי הכנסת המוסלמים, אנחנו לא נקיים הצבעות בזמן הארוחה, כדרכנו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה כדי שחברי הכנסת יוכלו להירשם, מי שמעוניין בכך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר יפתח היום את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אדוני, אין לי נאום, אני רק רוצה לברך אורחים שנמצאים פה והגיעו במשלחת מגרמניה, חברנו כריסטוף ויינרייך ואשתו שיינה ויינרייך, מלווים באורן פסטרנק.

יחיאל חיליק בר: עוד ועוד אנשים באים לראות ולחוות את הדמוקרטיה הישראלית במיטבה, ואני מברך אתכם שהגעתם לכאן, גם מברלין, ללמוד אותנו.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, ותודה על התמיכה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצטרפים לברכת ברוכים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, במוצאי שבת התקיימה בתל אביב הפגנה עצומה, גדולת ממדים; אלפים רבים מילאו את כיכר רבין בדרישה לסיים את המציאות שנמשכת כבר 50 שנים, של כיבוש, של מעגל דמים, מציאות שאפשר וצריך לסיים אותה בהסדר שלום שיבטיח צדק ועצמאות לשני העמים בשתי מדינות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ההפגנה הזאת הראתה שיש ציבור גדול בישראל שמוכן לצאת למאבק.

דב חנין: ההפגנה הזאת הראתה גם שבצד השני יש פרטנר; הנשיא הפלסטיני אבו מאזן שלח למשתתפי העצרת ברכה, ובה הוא קרא לקדם יחד שלום של אמיצים.

דב חנין: לקדם יחד את המהלך שהתחילו יצחק רבין ויאסר ערפאת, של הגעה להסדר שלום בין ישראל לבין הפלסטינים.

דב חנין: המשימה הזאת היא משימה מרכזית שלנו ושל שכנינו.

דב חנין: זו הדרך היחידה להבטיח לעם בישראל, ולהבטיח גם לעם הפלסטיני, לא רק צדק ועצמאות, אלא קודם כול עתיד של שלום וביטחון.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, המל"ג קיבלה החלטה, כנראה כבר החלטה לא חדשה, שסטודנטים חרדים, או דתיים, שלומדים לתואר שני – לא יוכלו להפריד בין סטודנטים לסטודנטיות, בין בנים לבנות.

משה גפני: בתואר ראשון אני מבין שכן, אבל בתואר שני הם לא יכולים; הם חייבים ללמוד יחד, בנים ובנות.

משה גפני: אני מברך את המל"ג על ההחלטה הזאת, מכיוון שאסור לאדם חרדי ללכת ללמוד באוניברסיטה, הוא מתקלקל שם, הוא יורד ברמתו הרוחנית.

משה גפני: והמל"ג, בזה שהיא לא מאפשרת לבנים ולבנות, לסטודנטים ולסטודנטיות, ללמוד בנפרד, היא בעצם גורמת לכך שמה שאני אומר כל הזמן, שאסור ללכת לאוניברסיטאות – אני נמצא באוניברסיטאות, הרבה פעמים אני מרצה שם – אין מקום לסטודנט או סטודנטית חרדים במקום הזה.

משה גפני: לכן, החלטת המל"ג היא החלטה טובה, נכונה.

משה גפני: אסור להפריד בין בנים ובנות – אין מקומנו שם.

משה גפני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

נחמן שי: תודה, אדוני, רציתי לדבר על שני מחדלים שקשורים – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת בר וחנין, דברתם כל כך יפה, אל תפריעו.

נחמן שי: – – שני מחדלים שקשורים לתחבורה במדינת ישראל, כי אנחנו כל פעם מלאי שבחים בבית הזה; מחדל אחד קשור למשחק כדורגל שהתרחש בירושלים, גמר גביע בירושלים בשבוע שעבר – אנחנו כל כך רוצים שיהיו משחקים בירושלים ונעלה את ירושלים באמת על ראש שמחתנו, אפילו שלא שיחקה קבוצה ירושלמית.

נחמן שי: באו אוהדים, כולם מתל אביב, אוהדי מכבי תל אביב ובני יהודה תל אביב – ברכות לבני יהודה – נסעו אנשים חמש ושש שעות ברכבת.

נחמן שי: אמרו להם: תיסעו ברכבת, אל תבואו בכביש, שלא לדבר על זה שירושלים הייתה פקוקה רק מאלה שלא הגיעו ברכבת; אמרו לאנשים: תבואו ברכבת, רכבת מסיעה אתכם במיוחד.

נחמן שי: סיפורים קורעי לב: הורידו אנשים בדרך מהרכבת כי הרכבת הייתה עמוסה מדי ולא הייתה יכולה לקחת אותם לירושלים.

נחמן שי: זה – מדינה שמרגישה שיש עומס על הכבישים, מנסה להקל על עצמה ובסוף היא מורידה אנשים שבאו למשחק שמתחיל בשעה מסוימת – היו צריכים לדחות את המשחק.

נחמן שי: זו בושה מספר אחת.

נחמן שי: בושה מספר שתיים, קוראים לה גם בושה מספר אחת, זה כביש 1.

נחמן שי: כל מי שנוסע על הכביש הזה – אני חושש מאוד שרוב האנשים, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, שעובדים בבית הזה, נוסעים בכביש ורואים שלא רק שהמצב לא השתפר, הוא הורע.

נחמן שי: הוא הורע – נוסעים הרבה יותר זמן מאשר קודם.

נחמן שי: עכשיו, אני באמת לא יודע מי תכנן את הכביש הזה, צריך לחשוב אולי להעניק פרס ישראל.

נחמן שי: לוקחים כביש, משקיעים 2.3 מיליארד שקל כדי להרע את המצב.

נחמן שי: בחלם – בחלם בטח עשו כבישים שנוסעים אחורה, או כל מיני דברים כאלה – לא יכלו לחשוב על חוכמה יותר גדולה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לנושא פעולות תג מחיר, שבשבועות האחרונים חזרו, והיינו עדים לפעולות כאלה גם בשועפאט, בכפר נאעורה, ובשבוע שעבר ביום רביעי משפחת יונס בעארה הייתה קורבן לעוד פעילות כזאת.

יוסף ג'בארין: אנחנו היום סופרים עשרות של מקרים מאוד קשים כאלה, שרק בנס לא – נמנעים אסונות נוספים.

יוסף ג'בארין: הרושם הוא שגם שירותי הביטחון וגם המשטרה פשוט מפגינים אוזלת יד גמורה בהתמודדות עם הפעילות הזאת.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהגיע הזמן ששירותי הביטחון, המשטרה, יטפלו בעניין הזה ברצינות וסוף-סוף יעמידו לדין – יקיימו חקירה רצינית ויעמידו לדין את האחראים, כדי שלא נחכה ונראה עוד פיגועים כאלה, וחס וחלילה שלא נראה עוד אסונות.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, רציתי היום לדבר על צעירה מדאלית אל-כרמל, קוראים לה כאמלה בדריה, שנולדה בחודש מאי 1982, למדה בבית-ספר יסודי בדאלית אל-כרמל, וגם בתיכון, וסיימה בהצטיינות, עם 47 יחידות בבגרות.

אכרם חסון: לאחר מכן היא למדה בטכניון, במחלקה להנדסת תעופה וחלל, וסיימה בהצטיינות.

אכרם חסון: ב-2011 היא קיבלה מלגה מיוחדת והגיעה לאוניברסיטת מרילנד בארצות הברית.

אכרם חסון: היא סיימה בימים האלה גם תואר שני וגם תואר שלישי, דוקטורט, בנושא חלל ותעופה, בהצטיינות.

אכרם חסון: כמובן, האוניברסיטה של מרילנד מדורגת ב-36 האוניברסיטאות המובילות בעולם, אבל כאמלה קיבלה מקום 30 בעולם, בין 30 הנשים המובילות בעולם בתחום החלל, בתחום התעופה.

אכרם חסון: זה נושא שהוא לא אופייני ולא קרוב ללבן של הצעירות במגזר הערבי ובמגזר הדרוזי.

אכרם חסון: לכן אני גאה לעמוד כאן וגאה שאני בן דאלית אל-כרמל, ויש לי תושבת שנקראת כאמלה בדריה, שנולדה למשפחה לא כל כך מבוססת, משפחה רגילה, מפרנס יחיד – אבא שלה הוא סופר ידוע, עלם אלדין בדריה, אבל הוא השקיע את כל-כולו, עם המשפחה, כדי שהילדה תצליח.

אכרם חסון: בגאווה רבה היא חוזרת לארץ, דוקטורית בנושא החלל והתעופה.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון, וברכות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי, חברות וחברי הכנסת, קודם כול – אני רוצה לפתוח בברכות: רמדאן כרים לחברי חברי הכנסת, ואו-טו-טו חג שבועות שמח לכולנו.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לדבר על תופעה שאנחנו רואים אותה הולכת ומתרחבת, של מניעת זכות מאוד בסיסית במדינה דמוקרטית, והיא הזכות להפגין.

יעל כהן-פארן: במוצאי השבת האחרונה, כמו לפני שבוע ביום שני בערב ולפני שבועיים במוצאי השבת הקודמת, התקיימו כמה הפגנות שבסופן – התוצאה הסופית שלהן הייתה מעצרים, לפעמים של אדם יחיד, שעמד כמפגין יחיד, ולעתים של עשרה או 15 אנשים, שכל מעשם היה להפגין במקום שהמשטרה החליטה שאסור להם להפגין.

יעל כהן-פארן: הייתה לי על כך גם שאלה לשר ביום רביעי שעבר.

יעל כהן-פארן: אכן הייתה פסיקת בג"ץ בעניין, שפרשנותה על ידי המשטרה מאוד שנויה במחלוקת.

יעל כהן-פארן: אבל אותה משטרה עצמה, והממשלה, כשניגשה – במענה לבג"ץ – התירה הפגנה באזור מסוים שרחוק מבית היועץ המשפטי לממשלה, ואפילו התירה פעם בחודש להפגין סמוך לבית היועץ המשפטי לממשלה.

יעל כהן-פארן: אבל לאחר שנדחו העתירות, החליטה המשטרה שמאותו רגע אסור בכלל להפגין בכל פתח תקווה.

יעל כהן-פארן: וזה דבר שלא יעלה על הדעת במדינה דמוקרטית; אנחנו לא טורקיה, אנחנו עדיין מדינת ישראל, ואנחנו חייבים לשמור על זכות הציבור להביע את דעתו.

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשנים האחרונות אנחנו עדים לציד מכשפות מתמשך, מתוך צדקנות, מכוערת כלפי הציבור החרדי: אתם לא עובדים, אתם לא תורמים למשק, לא נושאים בנטל הפרנסה, לא משלמים מסים – רק לוקחים.

מיכאל מלכיאלי: כל פעם יש אותו תורן שטורח להזכיר לנו דברים שלא קיימים.

מיכאל מלכיאלי: זה לא סוד שבחברה החרדית פנימה יש איזשהו הליך של רכישת השכלה ויציאה לשוק העבודה.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מחווה את דעתי כרגע כמה זה נכון ומתוך איזו דרך צריך לעשות את זה, אבל דבר אחד ברור: זה אמור להיות לא מתוך החלפה של הזהות הדתית והחרדית.

מיכאל מלכיאלי: לאחרונה קיבלנו החלטה של המל"ג, שקיבלה חלק מהדרישות של הציבור החרדי; וחלק, מתוך אטימות, לצערנו, היא לא הבינה שהציבור החרדי לא ילך לרכוש תואר שני אם יכריחו אותו ללמוד יחד גברים ונשים.

מיכאל מלכיאלי: אבל המכוער ביותר, לטעמי, אלה אותן חברות כנסת מהשמאל שתקפו את הציבור החרדי, מה שלא היו עושים לשום מגזר אחר במדינה: מקבלים מלגות בלי קשר להכנסה, מקבלים פטורים מקורסים בלי קשר לרמת התואר, דבר שלא היה ולא נברא.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר: די לצדקנות.

מיכאל מלכיאלי: הגיע הזמן להתייחס לציבור החרדי ולרצון שלו – של חלקו, בכל אופן, אלה שלא זכו להיות שבט לוי, בני התורה – ללכת וללמוד את ההשכלה ברוח שמתאימה להם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

קסניה סבטלובה: תודה, כבוד היושב-ראש.

קסניה סבטלובה: חברי חברי הכנסת, קודם כול, גם אני רוצה לברך את חברי המוסלמים כאן באולם הזה ובכל מקום אחר.

קסניה סבטלובה: רמדאן כרים (אומרת בערבית: ייתן לכם בריאות כל שנה ואתם באלף טוב.

קסניה סבטלובה: ) הנושא שרציתי לדבר עליו היום הוא הדיון שנערך בוועדת החוץ והביטחון בנושא ההסתה ברשות הפלסטינית.

קסניה סבטלובה: אכן, הובאו דוגמאות מחרידות, והמילה בערבית להסתה זה "תחריד", אז מבחינת הצליל זה דומה.

קסניה סבטלובה: באמת, דברים שלא שייכים לעולם המודרני, לא שייכים לחברה שרוצה לקדם שלום ודו-קיום, ואלה דברים שצריכים לעבור מהעולם.

קסניה סבטלובה: אבל אני רוצה דווקא להפנות זרקור למקום שבו אנחנו כן שולטים – מדינת ישראל שולטת בו, וזה מזרח ירושלים.

קסניה סבטלובה: מה קורה במזרח ירושלים מהבחינה הזאת?

קסניה סבטלובה: אם בבתי-ספר במזרח ירושלים מלמדים על פי אותן התוכניות ששוללות את הקיום של מדינת ישראל; אם במזרח ירושלים מלמדים על פי אותן תוכניות לימוד ששייכות אולי לבתי-הספר של ה"חמאס", אבל בטח לא של ירושלים, שהיא עיר השלום, עיר שלם, אז לאן אנחנו הגענו, ולמה אנחנו באים בטענות לראשי הרשות הפלסטינית אם מדינת ישראל טרם התמודדה עם הנושא הכל-כך חמור הזה, שצריך למגר אותו וצריך באמת להיאבק בו כל כך קשה – בשני צדי העיר, דרך אגב, כאן, בבירה שלנו?

קסניה סבטלובה: בשבוע שעבר אנחנו כולנו חגגנו את יום ירושלים.

קסניה סבטלובה: זה יום יפה, זה חגה של העיר האהובה שלנו, של הבירה שלנו.

קסניה סבטלובה: אבל עד אשר מדינת ישראל לא תתחיל לטפל בבעיות יסוד בעיר הזאת – שזה גם עוני, אבל זה גם הרבה מאוד קיצוניות, וזה גם הרבה מאוד הזנחה, וזה היעדר נכונות להיאבק בכל הרעות החולות האלה – אנחנו עדיין נראה את העיר שלנו מידרדרת; מידרדרת לעוני, מידרדרת במעמד הסוציו-אקונומי, מידרדרת מבחינת קיצוניות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני אתחיל בלברך את כל המוסלמים בעולם, את העם שלי ברמדאן כרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר בערבית: מי ייתן ויביא אתו טוב, שלום, ביטחון ואמונה לכולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) אני אברך גם עוד שלושה אנשים שהם תושבי העיר שלי, תושבי טייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתחיל בד"ר ג'וואד חאג' יחיא, שנבחר על ידי הוועדה המדעית לאוניברסיטת NTU בסינגפור כמדען מחקר בהנדסת המחשבים, רשתות מידע ותקשורת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ד"ר ג'וואד, יש לו שישה פטנטים במקצוע שלו, והוא עושה שם פוסט-דוקטורט, אז אני מברך אותו על המעמד הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פרופ' סלים חאג' יחיא קיבל את המעמד הבכיר ביותר במדע ואקדמיה באוניברסיטת בריסטול, כי הוא מנתח ומשתיל לב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא הצטרף לעוד שלושה – רק שלושה בעולם, והוא הרביעי, אז אני מברך אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא המנהל של בית-החולים באוניברסיטת א-נג'אח בשכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ד"ר קוסאי חאג' יחיא נבחר לעמוד בראש המכללה האקדמית להכשרת מורים בבית ברל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, אני גאה בכם (אומר בערבית: אני גאה בכם, ד"ר ג'וואד חאג' יחיא, פרופ' סלים חאג' יחיא וד"ר קוסאי חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עלו והצליחו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבאתם כבוד לנו ולכל המדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת, שגם הוא חאג' יחיא – עבד אל חכים חאג' יחיא – כמו כל המבורכים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע את חבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת המתוקים והאהובים, היקרים, גברתי המזכירה וכל השאר.

יהודה גליק: ראשית, גם אני מצטרף לברכות לכל המוסלמים באשר הם – רמדאן כרים; לכל היהודים באשר הם – חג שבועות שמח.

יהודה גליק: ביום חג שבועות, שהוא במקרה 31 במאי, יצוין בכל רחבי העולם היום הבין-לאומי ללא עישון.

יהודה גליק: גם פה, בכנסת, תוכנן אירוע ביום חמישי, נערכנו לכך, זה חודשיים עובדים על זה, זה אושר על ידי מרכז המבקרים של מרכז האירועים של הכנסת.

יהודה גליק: לצערי, היום, בצעד אלים, הוחלט לבטל את הדיון הזה – לא מקובל עלי.

יהודה גליק: אבל לא את זה רציתי לומר.

יהודה גליק: העישון הוא הרוצח מספר אחת של מדינת ישראל.

יהודה גליק: אנחנו חייבים לשתף פעולה כולנו להיאבק נגד הדבר הזה.

יהודה גליק: ראינו שלפני שבועיים במירון חילקו סיגריות, בניגוד לחוק, כאילו היה מדובר באיזשהן סוכריות.

יהודה גליק: מדובר בדבר שהוא מסוכן.

יהודה גליק: מדינת ישראל העלתה את המסים על הסיגריות בשנים האחרונות.

יהודה גליק: בחמש השנים האחרונות – כמות הטבק שנמכרה לפני חמש שנים הייתה 70 טון לשנה, ובשנה האחרונה הגענו ל-650 טון לשנה.

יהודה גליק: דרשנו ממשרד האוצר למסות את זה – משרד האוצר מתחמק.

יהודה גליק: הגיע הזמן להכריז על זה פרויקט לאומי, כמאבק.

יהודה גליק: 8,000 איש מתים מזה מדי שנה.

יהודה גליק: מדובר בסכנה, זה כביש אדום בוהק, ולא היינו מפקירים – לא היינו מאפשרים תשתיות מסוכנות לכל כך הרבה אנשים אם היה מדובר בתחום אחר.

יהודה גליק: הגיע הזמן להכריז על פרויקט לאומי של מאבק בעישון.

יהודה גליק: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על דוח נציב קבילות חיילים, שפורסם היום.

ענת ברקו: דוח מזעזע.

ענת ברקו: אנחנו יודעים שהילדים שלנו הולכים לצבא על פי חוק שירות ביטחון.

ענת ברקו: לא כולם משרתים, אבל אלו שמשרתים לא זוכים לתנאים הראויים.

ענת ברקו: אם הם לא יכולים לשרת בביטחון, אם לא מתגמלים אותם כראוי, אם אין ביטחון תעסוקתי ואופק קידום לאנשי קבע, אם אין שמירה על אוכלוסייה – גם של נגדים, לא רק של קצינים – כזיכרון ארגוני, כמשהו שיכול באמת להחזיק את הימ"חים בצורה רצינית ומקצועית, וגם את הכלים בתוך הימ"חים; אנחנו מדברים גם על קצינים צעירים שהיום פחות חותמים, כי אין להם ביטחון, כי אין יותר גישה שהכי טובים נשארים.

ענת ברקו: אז אני רוצה להגיד משהו, אדוני היושב-ראש: זה לא רק הסייבר, זה האדם שבטנק, שמנצח, זה האדם, זה החייל, ולכן צריך לטפח אותם ולדאוג לזה שגם המעבר מהצבא לאזרחות יהיה קל יותר, ולא ירגישו אותם חיילים שסוחטים את הלימון ולאחר מכן הם נזרקים לאזרחות בלי איזושהי רשת ביטחון.

ענת ברקו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, כבוד השר לוין, היום הוא היום השלישי לצום הרמדאן – רמדאן כרים, אני מברך את כל הצמים, וגם חג שבועות שמח – שתמיד יהיו חגים שמחים וימים טובים.

עבדאללה אבו מערוף: היום אני אדבר על העישון, גם כרופא, גם בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לקראת היום ללא עישון.

עבדאללה אבו מערוף: משרד האוצר מרוויח כל שנה עד 6 מיליארד שקל מהמסים על הטבק.

עבדאללה אבו מערוף: וכמה הוא מחזיר על התעמולה, כאילו, נגד העישון – כמה הוא משקיע בסך הכול, משרד הבריאות, דרך אגב?

עבדאללה אבו מערוף: 5 מיליון שקל.

עבדאללה אבו מערוף: מהרווח של 6 מיליארד שקל הוא משקיע 5 מיליון שקל.

עבדאללה אבו מערוף: זה כמובן לא מספיק, זה דבר שהוא לא רק מזערי, זה דבר הזוי לחלוטין.

עבדאללה אבו מערוף: רציתי להעלות את עניין העישון אצל האזרחים הערבים.

עבדאללה אבו מערוף: לצערנו הרב, העישון אצלם הוא פעם וחצי יותר מאשר אצל שאר האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: אם אצל האזרחים היהודים כמעט 21%, אז אצל האזרחים הערבים 43%, 44%, ומגיע עד 47% – כל אזרח שני מעשן.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שיש הרבה סיבות – סיבות של מנטליות, של התנהגות, של חיים מסוימים, ואי-אכיפה.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, אני רוצה להדגיש שאכיפת החוק אצל האזרחים הערבים היא פי חמישה פחות מאשר במקומות אחרים בערים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, מה שמתבקש הוא לא רק תוכנית לאומית – אכן, אני מסכים אתך, גליק, ואנחנו דנו היום בוועדה למאבק בסמים, ואתה שמעת את הנתונים המדהימים, המזעזעים שיש, וזה כמובן מבחינה בריאותית.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, על משרד הבריאות, על הממשלה – שתהיה לה תוכנית לאומית למאבק בעישון, גם מבחינה רפואית, גם מבחינה חינוכית, גם בבתי-הספר, להתחיל מגיל כמה שאפשר יותר מוקדם – גיל 12, גיל 13, זה דבר הכרחי ביותר וחשוב ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אזברגה, ביקשת לדבר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני ביום זה בחרתי לדבר על נושא מעניין: ב-25 לחודש, לפני כמה ימים, בחור בשם טאלב אלפראונה, איש חינוך ואיש תקשורת, עיתונאי, היה בקניון הנגב, כדי לקבל שירות במרכז השירות של חברת פלאפון.

ג'מעה אזברגה: לאחר ויכוח קטן עם אחת הפקידות, הזמינו לו אנשי ביטחון.

ג'מעה אזברגה: אנשי הביטחון תקפו אותו בצורה קשה עד כדי כך ששברו את ידו, את האגודל שלו.

ג'מעה אזברגה: הבן אדם הגיע לבית-החולים, קיבל טיפול, והוא מגובס, בבית.

ג'מעה אזברגה: ביקרתי אצלו, הוא תיאר בצורה אדירה איך הוא קיבל את המכות, ללא סיבה.

ג'מעה אזברגה: אני חוזר אחורה, אני מוצא ב-11 בדצמבר 2015, עוד בן אדם, סלמאן אלטורי, מרהט, שקיבל מכות גם כן, באותו קניון, עם אותם אנשי ביטחון, שעדיין מועסקים באותו מקום, ואפילו לא נחקרו ולא נבדק איפה העניין.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, יש לציין שהקניון הזה סירב לקבל אנשי ביטחון בדואים, קודם כול, והצהיר כמה פעמים שהוא לא מקבל אפילו שומרים בתוך הקניון.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה להתריע על העובדה, ועל התופעה – האלימות שמתרחשת בקניון הזה, במקום הזה, כמה פעמים.

ג'מעה אזברגה: זה מה שרציתי להגיד ביום זה.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה לא יכול להתאים – זאת אומרת, לא חוקרים, אף אחד לא עוקב אחרי זה, אנשי הביטחון מתנהגים כמו שעולה על רוחם, ואפילו לא מזמינים אותם לבדוק את העניין.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/871; "דברי הכנסת" התשע-עשרה, מושב שני, חוב' ל"ד, עמ' 11763.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיפים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, להציג לנו סדרת הודעות מטעם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה – הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק מועצת הצמחים (ייצור ושיווק) (תיקון מס' 10), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: כאן לא תידרש הצבעה, זאת רק הודעה על רצון הממשלה להחיל דין רציפות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, סעיפים 4 ו-5 בסדר-היום הם הודעת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, על החלטתה למנות את השר איוב קרא לשר התקשורת ולסיים את תפקידו כשר ללא תיק.

יולי יואל אדלשטיין: כאן, מכיוון שיש הצבעה, יתקיים – אכן – דיון, ותהיה הצבעה בסוף הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, יש פה הודעות נוספות הקשורות לעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון הוא דיון משולב, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, על פי סדר-היום, אני אתחיל בהודעה שאיננה מחייבת הצבעה.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה, על דעת הממשלה, להודיע במליאת הכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק מועצת הצמחים (ייצור ושיווק) (תיקון מס' 10), התשע"ד–2014, הצעות חוק הממשלה מס' 871 מיום 9 ביוני 2014.

יריב לוין: כאמור, כפי שהודעת, אדוני, על זה לא מצביעים היום.

יריב לוין: אני עובר להודעה השנייה.

יריב לוין: אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה כדלקמן: א.

יריב לוין: מכוח סמכותה לפי סעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, למנות את השר איוב קרא לשר התקשורת ולסיים את תפקידו כשר ללא תיק.

יריב לוין: ב.

יריב לוין: מכוח סמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להשיב לשר התקשורת את הסמכויות שהועברו לשר צחי הנגבי לפי החלטת הממשלה מס' 1661 מיום 14 ביולי 2016, אשר אושרה על ידי הכנסת ביום 18 ביולי 2016.

יריב לוין: אלה החוקים המוחזרים לסמכותו של שר התקשורת: חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982; פקודת הטלגרף האלחוטי [נוסח חדש], התשל"ב–1972; חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"ב–2012; חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן–1990; חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965; חוק הקרינה הבלתי-מייננת, התשס"ו–2006; חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – נתוני תקשורת), התשס"ח–2007; חוק סיווג, סימון ואיסור שידורים מזיקים, התשס"א–2001; חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998; חוק אזורים חופשיים לייצור בישראל, התשנ"ד–1994.

יריב לוין: הסמכויות המוחזרות הן אלה אשר הפעלתן נדרשת בקשר עם אחד מאלה: 1.

יריב לוין: עניינים הנוגעים למר שאול אלוביץ, חברת יורוקום אחזקות בע"מ והחברות שבאחזקתם (להלן – קבוצת בזק); 2.

יריב לוין: עניינים המשפיעים באופן מהותי על אחת מן החברות בקבוצת בזק; בכלל אלה ייכללו – (1) הפעלת סמכויות בתחומים שבהם חברה מקבוצת בזק מהווה מונופול, או עומדת בתחרות בלעדית (או כמעט בלעדית) עם חברה אחרת: ובכלל כך: א.

יריב לוין: אסדרת תחום התשתית הקווית הנייחת ושירותי הטלפוניה הנייחת; ב.

יריב לוין: אסדרת השידורים הרב-ערוציים; (2) הפעלת סמכויות בקשר עם צו התקשורת (בזק ושידורים) (קביעת שירות חיוני שנותנת בזק, החברה הישראלית לתקשורת בע"מ), התשנ"ז–1997.

יריב לוין: בהתאם לסעיפים 31(א) ו-31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, הממשלה מבקשת את אישורה של הכנסת להחלטות הנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת, על מסירת ההודעות.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, לגבי דין הרציפות, זה הזמן לסיעות לחשוב אם הן מתנגדות או לא – להודעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אשר למינוי שר התקשורת אנו מקיימים דיון משולב.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי פה רשימה של דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: כל דובר, לזכותו – או לזכותה, אם זו דוברת – עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, כבוד השר לוין, חברי חברי הכנסת, אני רוצה שתחשבו שנייה איך מרגישים היום אזרחים בישראל, כשראש הממשלה נמצא בחקירה, שניים משרי הממשלה נמצאים בחקירה, חבר קואליציה בכיר נמצא בחקירה, ועוד כאלה וכאלה פרשיות מעיבות על כמה מנבחרי הציבור.

מיקי רוזנטל: אני חושב שיש תחושה רעה בציבור; או שאנשים חושבים שהמשטרה רודפת אחרי אישי ציבור – אני מקווה שלא זו תחושתם של האזרחים, ואם לא זה הסיפור, אז – מה אומר לעצמו האזרח?

מיקי רוזנטל: אם בארזים נפלה שלהבת, מה יגידו אזובי הקיר?

מיקי רוזנטל: אני בעיקר רוצה לדבר על השר דרעי.

מיקי רוזנטל: אין לי שום בעיה עם השר דרעי במישור האישי, אני סלחתי לו במישור האישי, אבל דרעי הציבורי – עמדתי פה לפני שנה וחצי שנתיים והזהרתי מפני האפשרות שהוא ימונה לשר בממשלה.

מיקי רוזנטל: אחר כך עמדתי פה שוב, ואמרתי שלא ראוי שהוא יחזור להיות שר הפנים.

מיקי רוזנטל: אבל כמובן, הרוב הקואליציוני – וגם המצב החוקי – יש לומר את זה באחריות – –

מיכאל מלכיאלי: – – – מאפשר את זה.

מיקי רוזנטל: – – המצב החוקי מאפשר לדרעי להיות שר.

מיקי רוזנטל: צריך לומר את זה בקול רם וברור.

מיקי רוזנטל: אבל השאלה היא, האם זה גם ראוי?

מיכאל מלכיאלי: – – –

מיקי רוזנטל: האם זה גם ראוי שאדם שלקח שוחד יהיה שר בממשלה?

מיכאל מלכיאלי: האם ראוי שאדם – – –

מיקי רוזנטל: אני אשאל אותך, ידידי חבר הכנסת – בבקשה, אני רוצה לשאול אותך כמה שאלות.

מיקי רוזנטל: האם מנהל בנק שמעל בכספי הבנק, ראוי שיחזור לנהל בנק, בעיניך?

מיקי רוזנטל: האם אתה יכול להעלות על דעתך שקצב יכול לחזור ללשכת נשיא המדינה?

מיקי רוזנטל: האם זה עולה על דעתך בכלל, או שזה מזעזע אותך, ציבורית?

מיקי רוזנטל: האם יעלה על דעתך שאולמרט יחזור ללשכת ראש הממשלה אחרי הפשעים שהוא עשה ובמה שהוא הורשע?

מיקי רוזנטל: למה הם שונים מדרעי?

מיכאל מלכיאלי: שנים – – –

מיקי רוזנטל: זה לא שייך למספר השנים שעברו, המחשבה שאדם שמעל באמון הציבור – מעל באמון הציבור – יחזור למשרה ציבורית היא לא נכונה, לא ראויה – ציבורית, גם אם חוקית זה אפשרי.

מיקי רוזנטל: לא ראוי שאדם שמעל בכספי ציבור יחזור.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע כמה רציניים החשדות נגד השר דרעי.

מיקי רוזנטל: הוא נמצא בחקירה.

מיכאל מלכיאלי: החוק מאפשר את זה.

מיקי רוזנטל: החוק מאפשר את זה, אז מה?

מיקי רוזנטל: אני רוצה להסביר לך את ההבדל בין חוק לנורמה ציבורית.

מיקי רוזנטל: כל פעם שאנחנו כושלים בנורמה הציבורית, אנחנו נאלצים לחוקק חוקים.

מיקי רוזנטל: וגם החוק הזה בוא יבוא לכנסת, וייאסר לאנשי ציבור שמעלו לחזור להיות אנשי ציבור.

מיקי רוזנטל: אני מבטיח לך שזה יבוא.

מיקי רוזנטל: אבל אתן לך דוגמאות מהעבר.

מיכאל מלכיאלי: – – – לפני ששפטו אותו בכלל.

מיקי רוזנטל: רק שנייה, תמתין, ידידי המלומד.

מיקי רוזנטל: תמתין שנייה.

מיקי רוזנטל: זמני עובר, ואני רק נכנס אתך לוויכוח, וחבל.

מיקי רוזנטל: כשהנורמה הציבורית נכשלת, מחוקקים חוקים.

מיקי רוזנטל: כך היה עם חוק המתנות.

מיקי רוזנטל: בשנות ה-80 כל מיני פקידי ציבור דרשו תשר, מתנות, כדי לקדם עניינים, ואז חוקקו את חוק המתנות.

מיקי רוזנטל: ואני אגיד לך עוד דבר: באותן שנים נבחרי ציבור ברשויות המקומיות הצביעו – בניגוד לחוק – הצביעו על תוכניות שאינן קיימות, ואז זה הפך להיות עבירה פלילית, אפילו שלפני כן זה לא היה עבירה פלילית.

מיקי רוזנטל: זה סתם היה לא ראוי.

מיקי רוזנטל: לכן, לא ראוי שדרעי יהיה שר – לא שר הכלכלה, לא שר הנגב והגליל, לא שר הפנים ולא שום שר.

מיקי רוזנטל: אדם שהורשע בשוחד לא יכול להיות שר במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: תפנימו את זה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

נחמן שי: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מה הסיפור שלכם עם התקשורת, אני רוצה לדעת.

נחמן שי: מה הסיפור שלכם?

נחמן שי: תקשורת במהותה – במהותה – היא גורם עצמאי, שמחזק, שומר, מגן על הדמוקרטיה.

קריאה: כמו בימי ההתנתקות.

נחמן שי: לא בימי – ?

יריב לוין: כמו בימי ההתנתקות, אתה אומר.

נחמן שי: זו הטראומה שלך, ידידי?

נחמן שי: לא, אני אתן לך תקופות יותר קשות.

נחמן שי: ידידי חבר הכנסת לוין – –

יריב לוין: לא טראומה – – –

נחמן שי: – – אני אתן לך תקופות יותר קשות בחיי התקשורת בישראל.

יריב לוין: ידיעתך ידועה בתחום הזה, לא בתחום הקליני.

יריב לוין: בתחום הזה אתה מתמצא טוב.

נחמן שי: אני מתמצא ובקי, וההתנתקות היא אירוע פוליטי מסוים.

יריב לוין: אירוע מסוים.

יריב לוין: כולה 10,000 איש זרקו מהבית.

נחמן שי: אבל האם עכשיו אנחנו מפצים את עצמנו על מה שלא היה או כן היה בתקופת ההתנתקות?

יריב לוין: לא, זה רק מעורבב – – – זועקת לשמים.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אני חושב שכל חקיקה וכל מהלך רגולטורי שקשור לתקשורת צריך להיבדק מאוד מאוד בזהירות.

נחמן שי: יש שר תקשורת במדינת ישראל – ראש הממשלה, שאוהב מאוד את התחום, אוהב גם את התיק, והוא שריין לעצמו את התיק בהסכמים הקואליציוניים.

נחמן שי: אני לא מבין למה, כי חשבתי שראש הממשלה בישראל הוא אדם מאוד עסוק, ויש לו כך וכך תפקידים למלא, וגם שר החוץ, תיק החוץ – הייתה תקופה שהוא שמר עוד כמה תיקים בידיו; משום מה, שמר על התקשורת כעל בבת עינו.

נחמן שי: אבל בית-המשפט הגבוה לצדק, בעקבות פניות חוזרות ונשנות וגילויים של מה שהיה נראה כניגוד עניינים וכדומה, הורה להוציא את התיק הזה מידיו.

נחמן שי: ואז התחיל התחום הזה להתגלגל מיד ליד, מיד ליד, כמו תפוח אדמה לוהט.

נחמן שי: לא הבנתי אם השרים שהחזיקו בתיק הזה שלושה חודשים אהבו אותו או לא אהבו אותו.

נחמן שי: יש לי הרגשה שהם לא כל כך שמחו על המציאה הזאת, מפני שהם ידעו שמאחורי התפוח הזה עומד ראש הממשלה, והוא שומר עליו מכל משמר.

נחמן שי: ועכשיו הגיעה החדשה האחרונה.

נחמן שי: העמידו את התיק הזה, המרופט, שכבר שנה פלוס, אולי יותר, איכשהו מיטלטל – ואנחנו יודעים מה זה אומר ששר מתחלף, וכל דיון נעצר, ועוד פעם, וכך ואחרת, ואמרתי: בלאו הכי תחום שלא צריך לגעת בו – העבירו את זה לידידנו השר איוב קרא.

נחמן שי: זכויותיו של השר איוב קרא שמורות עמו, ואני לא – אני לא סמכות להחליט על כישוריו, כמובן.

נחמן שי: אני יכול לתמוה מה מקרב אותו לתחום התקשורת, אבל חזקה עלי.

נחמן שי: אני רק אומר, תעזבו את התקשורת, תוציאו את זה.

נחמן שי: אולי זה התיק היחיד בממשלה שצריך לתת אותו לידיים מקצועיות.

נחמן שי: אולי זה התיק היחיד בממשלה שאפשר היום, כמו שרצה ידידנו הנשיא ריבלין, בשעתו, בכלל להוציא אותו מידי הממשלה, להקים איזושהי רשות שנקראת FCC, ושהיא בארצות הברית, והיא תוכל להיות הרשות הרגולטורית, ונניח לתקשורת.

נחמן שי: תנו לתקשורת לעשות את שלה, וננהל את חיינו פה, ונפריד הפרדה מלאה בין פוליטיקה לבין תקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסי יונה, ואם לא – חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואם לא – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי השרים – שלושה שרים, וואו, איזה כיף בכנסת, גברתי המזכירה, חברי וחברותי המתוקים והמתוקות, חברי הכנסת, הרשמות – במקום המתוקות, המתקתֵקות, אז זה תרתי משמע, סגן המזכירה וכל עובדי המשמר.

יהודה גליק: חברים, ראשית, אני רוצה לברך את ידידי אהוב לבי חבר הכנסת איוב קרא – חיכה בסבלנות רבה, בן אדם עם ניסיון פרלמנטרי עשיר, ניסיון חוץ עשיר, וקשרים עם מדינות אחרות, שאולי לא תמיד אפשר לדבר על כל מה שהוא עשה, איש ראוי, ואפשר לומר באופן הכי ברור שמגיע לו תיק שר התקשורת.

יהודה גליק: לא זכור לי שמישהו שאל – כל שאר השרים שקיבלו את המינוי – מה בדיוק הם מבינים, מה המקצועיות שלהם.

יהודה גליק: שר הוא תפקיד שיש בו ראייה, חזון, ובאמת, אין שום סיבה שהשר איוב קרא לא יהיה בתפקיד הזה.

יהודה גליק: להפך.

יהודה גליק: נדמה לי שהתגלו בימים האחרונים דברים מאוד מדאיגים, ביטויים שהייתה בהם לא מעט גזענות, אפשר לומר את זה בצורה הכי ברורה – הוא דרוזי, אז הוא יכול להיות רק שר לענייני מיעוטים?

יהודה גליק: מה זה?

יהודה גליק: אגב, התבטאו גם התבטאויות שוביניסטיות; השרה מירי רגב לא יכולה להיות בקבינט?

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: מה, התת-אלוף שלה, היא קיבלה אותו כי היא מכרה בשק"ם?

יהודה גליק: היא יכולה להיות חברה, ואני לא מבין את חוסר הפרגון של ראשי המפלגות האחרות שלא מוכנים לאפשר לה להיות חברה או משקיפה בקבינט.

יהודה גליק: אני מוחה על כך.

יהודה גליק: בדקה שנותרה לי אני בכל זאת רוצה להגיד משהו על תקשורת.

יהודה גליק: תראו, בשבוע שעבר היה פה אירוע בסדר גודל היסטורי, משק כנפי ההיסטוריה; היה פה נשיא ארצות הברית, טיסה ראשונה אי-פעם מריאד בירת סעודיה לישראל.

יהודה גליק: נשיא ארצות הברית ראשון אי-פעם בתפקיד שהולך ומתפלל בחומת הר הבית, בכותל המערבי.

עמר בר-לב: יהודה, יהודה, יהודה, אני טסתי מסעודיה לישראל כמה פעמים.

יהודה גליק: בסדר, דיברתי באופן רשמי.

יהודה גליק: דיברתי באופן רשמי.

יהודה גליק: אני לא רוצה לעבור את הזמן שלי.

יהודה גליק: היה פה אירוע, משק כנפי ההיסטוריה, באמת, משק כנפי ההיסטוריה.

יהודה גליק: היה פה יום ירושלים, 50 שנה לירושלים.

יהודה גליק: במה התעסקה התקשורת, ריבונו של העולם?

יהודה גליק: בצבע השמלה, במה דיברו – small talk, במי שעשה סלפי או לא עשה סלפי.

יהודה גליק: חברים, התקשורת הייתה צריכה להגיד, וואו, יש פה אירוע בסדר גודל היסטורי.

יהודה גליק: זה מה שאני מצפה – זה מה שאני מצפה מתקשורת אמיתית, לא להתעסק בקטנוניות, לא להתעסק בשטויות, לתת את התחושה – – –

אחמד טיבי: אם איוב קרא היה שר התקשורת זה היה ככה.

יהודה גליק: כן, באמת, אירוע היסטורי.

יהודה גליק: פעם ראשונה נשיא ארצות הברית אמר לראש הרשות הפלסטינית שאין עושים שלום ובאותו זמן תומכים בטרור.

יהודה גליק: אירוע היסטורי.

יהודה גליק: באמת היה צריך להדגיש את זה ולחזק את זה, ולא לתת לזה לעבור ולהתעסק בשטויות קטנוניות.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, ברכותי לשר התקשורת החדש, ידידי הוותיק איוב קרא.

ישראל אייכלר: אני שמחתי – אני לא יודע כמה אתה שמחת, אבל אני שמחתי מאוד לשמוע שאתה תהיה שר התקשורת, ואני אנמק קצת.

ישראל אייכלר: דבר ראשון, כשהציגו אותך בפני נשיא ארצות הברית טראמפ כשר הדרוזי הראשון בממשלה, ואמרו שאתה שר בלי תיק, אני התביישתי.

ישראל אייכלר: לא בשבילך, אלא בשביל המדינה; מדינה שממנה שר בממשלה, ראשון מהמגזר הדרוזי, מה שיש לה לתת לו זה בלי תיק – אני התביישתי.

ישראל אייכלר: ולכן אני שמח מאוד שקיבלת תיק, אבל לא סתם תיק.

ישראל אייכלר: תיק התקשורת, אדוני היושב-ראש ואדוני השר, הוא התיק החשוב ביותר במערכת המאוד-מתוחה בין מערכות השלטון הדמוקרטי לבין הדיקטטורה השלטת בשיח הציבורי.

ישראל אייכלר: התקשורת היא מרכיב מרכזי בהורדת מעמד המוסדות הדמוקרטיים ובהעלאת מוסדות דיקטטוריים באופן טבעי, כמו בתי-המשפט ודברים כאלה, ופקידים בכירים.

ישראל אייכלר: שימו לב, התקשורת, בהיסטוריה, הצמיחה את המנהיגים הגדולים ביותר, את המהפכות הגדולות ביותר; חלקם היו חיוביים ביותר וחלקם היו חורבן על העולם כולו.

ישראל אייכלר: מי שהביא את הקומוניזם, שלא לדבר על הנאציזם, לעולם, היה התקשורת, התעמולה, ההסברה.

ישראל אייכלר: מי שהמציא את החירות והפך את השליטים והדיקטטורים לחלשים יותר, כדי שלא יוכלו להתעמר בעם, זה שוב התקשורת.

ישראל אייכלר: כך שהתקשורת היא כלי; לא לחינם אומרים: כלי תקשורת.

ישראל אייכלר: תלוי מה אתה מכניס לכלי – אם אתה מכניס טרפה ונבלה, או שאתה מכניס בשר כשר ואוכל טוב, מזין ובריא.

ישראל אייכלר: ולכן יש לך תפקיד מאוד מאוד חשוב, לדאוג לכך שהתקשורת אכן תהיה תקשורת מקשרת, ולא משקרת, תקשורת מדווחת ולא יוצרת מציאות.

ישראל אייכלר: ואני אתן לך דוגמה, אדוני היושב-ראש, דבר שכאב לי מאוד – שנים רבות התקשורת אמרה שהיועץ המשפטית לממשלה הוא הדבר הקדוש ביותר, גם כשהיועץ המשפטי לממשלה הפך מפקיד, ממייעץ לממשלה, לשליט ורודן כמו – איך קראו לו – אהרן ברק, שהפיל ראש ממשלה, את רבין, ואחר כך השתלט על בתי-המשפט ועקר את הדמוקרטיה, ונתן לקבוצה מסוימת, של 5% אולי מהאוכלוסייה, לשלוט בעם.

ישראל אייכלר: אבל אסור לדבר הנגד היועץ משפטי, אוי ואבוי למי שהיה מפגין נגד היועץ המשפטי פעם, נגד פרקליט, נגד שופט.

ישראל אייכלר: אבל היום מפגינים נגד יועץ משפטי – שאני לא צריך להסכים עם כל מה שהוא עושה – בבית שלו, דווקא.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי הוא לא מעמיד את ראש הממשלה לדין, לדעת אותם אנשים שרוצים להפיל אותו.

ישראל אייכלר: לכן, כשאתה תיקח, בעזרת ה', את תיק התקשורת, אתה צריך לשמור עליה שהיא תהיה חופש ביטוי ולא חופש ביזוי, חופש לכול, ביטוי לכול, ולא ביטוי רק לסקציה מסוימת ולדעה מסוימת.

ישראל אייכלר: ובעזרת ה', כיוון שאני מכיר אותך, אתה תעשה את זה בכבוד ובגאון.

ישראל אייכלר: זה יהיה כבוד לא רק לעדה הדרוזית, ולא רק למיעוט הערבי, אלא גם לכל מדינת ישראל ולעם ישראל כולו.

ישראל אייכלר: בהצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואם היא לא תהיה כאן – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

עיסאווי פריג': שלום, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שלום וברכה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, מכובדי השרים, השר יריב לוין – חשבתי לרגע שאתה הוא הבא בתור, אבל יצא שקיבלנו את ידידנו איוב להיות שר התקשורת.

עיסאווי פריג': ראשית כול, ברכות, מגיעות לך ברכות.

עיסאווי פריג': אני, שדיברתי עכשיו עם ידידי אחמד, אני אומר לו, תגיד, אני רוצה לברך את איוב, אחמד – אחמד טיבי – אומר לי, תראה, זה חלום שהתגשם, ואני מבין שחלמת כל הזמן להיות בתפקיד הזה, שר התקשורת, אז ברכות על החלום.

עיסאווי פריג': ומי הגשים את החלום הזה?

עיסאווי פריג': ראש הממשלה בנימין נתניהו.

עיסאווי פריג': בנימין נתניהו, על פי כל הפרסומים – ואני עקבתי אחרי זה, וכשהיית בחו"ל השתמשו בזה – יש עכשיו כותרת:

עיסאווי פריג': השר איוב קרא – יריב לוין, תקשיב, כבוד השר – המינוי הזה, התיק האהוב על ראש הממשלה, ניתן לשר איוב קרא, אז איוב קרא הוא השר הקרוב ביותר לראש הממשלה.

עיסאווי פריג': זאת עובדה.

עיסאווי פריג': תראה, אנחנו המיעוטים זכינו עכשיו שערבי דרוזי יהיה שר התקשורת, שיהיה איש סודו – – –

יריב לוין: – – –

עיסאווי פריג': ערבי דרוזי, לא?

יריב לוין: אתה נותן לו להחליט מה הוא.

עיסאווי פריג': לא, עזוב, בסדר, אני ככה רואה את הדברים.

עיסאווי פריג': יש לי שלושה דברים להגיד.

עיסאווי פריג': א.

עיסאווי פריג': איוב, כבוד השר, אם כשר בלי תיק הצהרת על 68 כבשים, אז לשר התקשורת אמור להיות עדר, אמור להיות עדר.

עיסאווי פריג': זה אחד.

עיסאווי פריג': הדבר השני שרציתי להתייחס אליו: תראה, אני שמעתי אותך בעניין הרובוטים, והתעניינתי – שר מגלה רובוטים, זו המצאה מעניינת.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה, מאוד מקווה, שאתה לא תהיה רובוט בשלט רחוק עבור ראש הממשלה, לחיסול התקשורת החופשית.

עיסאווי פריג': תהיה שר תקשורת ולא שר שמופעל כרובוט בשלט רחוק על ידי ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': ימים יגידו.

עיסאווי פריג': בינתיים מגיעים לך 40 יום, (אומר בערבית: ושק סוכר, אינשאללה, יגיע אליך.

עיסאווי פריג': הלא כן, אבו כאמל?

עיסאווי פריג': ) אצלנו, אדוני היושב-ראש, כשמישהו מקבל תפקיד, הערבים נותנים לו שקי סוכר.

עיסאווי פריג': אז עכשיו הוא צריך לפתוח מחסן לשקיות של סוכר.

עיסאווי פריג': מברוכ.

עיסאווי פריג': מזל טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאוי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: רק תקפידו שכל סוכר יהיה בעלות פחותה ממה שנקבע בחוק המתנות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת עליזה לביא, ואם לא, אז חבר הכנסת עמר בר-לב.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, נכבדי השרים, השר איוב קרא, אני מצטערת, אני קצת נדהמת מהברכות שהרעיף עליך חברי חבר הכנסת פריג', אבל בסדר, זכותו.

יעל כהן-פארן: אני ראיתי עכשיו את הסרטון שאתה צולמת בו – יכול להיות שזה היה בפתח ישיבת הסיעה שלכם – מחבק את ביטן, ואומר בהרבה חום וצחוקים: אני אעשה מה שביטן יגיד לי.

יעל כהן-פארן: אז הכול צחוקים, וטוב ויפה, אבל זה לא מצחיק.

יעל כהן-פארן: ואני חוששת שהאמירה הזאת משקפת יותר מכול – גם אם נאמרה בצחוק ובאחווה כזאת של ישיבת סיעה, וב"אחוקייה" – משקפת את רוח הדברים: ביטן עושה מה שאומר לו ראש הממשלה – –

איוב קרא: מה את רוצה, שאני אגיד לביטן – – –

יעל כהן-פארן: – – ביטן עושה הרי מה שראש הממשלה אומר לו, נושא כליו, מוציא ומביא.

יעל כהן-פארן: ואתה תעשה כנראה גם מה שראש הממשלה יגיד לך, ככה זה בממשלה שלנו, אבל כנראה אולי יותר מכולם – ולכן זכית בתפקיד הרם והנישא של השר החשוב ביותר בממשלת ישראל.

יעל כהן-פארן: אני אולי כן אצטרף לדבריו של עיסאווי פריג' ואאחל לך שתהיה עצמאי, שתישא את הדגל של התקשורת החופשית בישראל, כי זה מה שמגיע לנו כאן, במדינת ישראל, ואנחנו חייבים לעצור את ההידרדרות של ההתערבות הממשלתית הבלתי-פוסקת בתקשורת החופשית ובתקשורת בכלל, בישראל.

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עמר בר-לב.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותי, חברי, חברי הכנסת, קיווינו, ייחלנו, ביקשנו – כולנו צריכים שדה תקשורתי ראוי, נכון, שיהיה מותאם ומכוון לכאן ולעכשיו.

עליזה לביא: העובדה שמתחילת הקדנציה של הממשלה הזאת אין שר תקשורת בפועל הביאה להרבה מאוד כשלים מתמשכים ולחוסר פתרונות באזורים רבים שהיינו צריכים בהם מענה, תשובה, החלטות, ובאמת מישהו שיהיה עם יד על הדופק.

עליזה לביא: ההבטחה למנות שר תקשורת לא הגיעה מהבנה ברורה של ראש הממשלה, אלא כי לא הייתה לו ברירה, והוא נאלץ – נאלץ בניגוד לרצונו – למנות שר תקשורת ולקחת את הנושא הזה, שהוא כל כך רצה קרוב אליו – למה הוא רצה את זה קרוב כל כך אליו?

עליזה לביא: משום שהוא משרת, ואמור לשרת, קבוצה מסוימת בחברה בישראל.

עליזה לביא: תקשורת חופשית היא נשמת אפה של הדמוקרטיה.

עליזה לביא: בלי תקשורת חופשית, ובלי מגוון של תקשורת – אדוני, אני לא שומעת את עצמי, בגלל הדיונים שם.

עליזה לביא: חבר הכנסת פרי, חברי הטוב – חבר הכנסת פרי, אנחנו שומעים אותך עד לכאן, מי כמוך, שיושב בוועדת הכלכלה ולא מחמיץ אף דיון על הנושאים התקשורתיים שכל כך בדמנו – – –

יעקב פרי: אני מתנצל, חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: אני יודעת.

עליזה לביא: אני יודעת.

עליזה לביא: אני יודעת שהנושאים בוערים, אבל אתה יודע שאנחנו נתבעים לכאן היום וממנים שר – אדם שהרבה דברים טובים יש בו, אבל הבנה בשדה התקשורתי, לצערי הרב – לצערי – חבר הכנסת גואטה, אני רואה שזה מצחיק אותך.

עליזה לביא: אני לא מבינה – – –

יגאל גואטה: אהבתי את "הרבה דברים טובים יש בו".

מיכאל מלכיאלי: אבל.

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: אבל אנחנו ציפינו, ייחלנו, ביקשנו – – –

יגאל גואטה: זה נשמע כמו הספד, זה לא נשמע כמו – – –

עליזה לביא: לא, אני לא דיברתי פרסונלית.

עליזה לביא: אני חושבת שצריך, בשעה הזאת ובזמן הזה – אני רואה שכולם צוחקים כי כולם רוצים כנראה לדבר, יותר, כולל אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אני חשה במבוכה שיש כאן במליאה.

עליזה לביא: וכולנו – זה לא משנה אופוזיציה או קואליציה – היינו צריכים לראות היום שמתמנה במדינת ישראל שר תקשורת שייקח את התקשורת קדימה, ולא רק ימלא אחר הוראות.

עליזה לביא: צריך לקחת החלטות אמיצות, החלטות שמתכתבות עם המציאות, והמציאות שאנחנו נמצאים בה כרגע היא לא מה שהיינו צריכים לראות, וחבל שכך.

עליזה לביא: אני קוראת מכאן לראש הממשלה להבין ששדה תקשורתי ראוי, פתוח, נכון ושווה לכולם – כדאי שיהיה מנת חלקנו.

עליזה לביא: ולך אדוני השר, בקשה, באמת: יש לך הזדמנות לתקן, לשנות.

עליזה לביא: אני רוצה לאחל לך הצלחה.

עליזה לביא: אתה השר, אתה נבחרת להיות שר התקשורת של כו-ל-נו.

עליזה לביא: תקשורת בריאה, טובה, פתוחה.

עליזה לביא: ואת החיבוק הזה מחברי הטוב מאיר כהן אני מבקשת שתיקח אתך למען תקשורת פתוחה, כולל נושאים שצריך לתקן – אם זה חוק הבזק, ואם זה עוד ועוד נושאים שככל שתצלול, תלמד, ואני מקווה ובטוחה שתמצא דרך לשנות, לתקן, כי כולנו צריכים תקשורת טובה.

עליזה לביא: אז הרבה הצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

עמר בר-לב: נחכה, אחרי החיבוקים.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע, איך הם יודעים מה תהיינה התוצאות במליאה בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע.

עמר בר-לב: אדוני השר – אדוני השר איוב קרא, אני רוצה להבהיר שכמובן אין לי שום דבר אישי נגדך, אני מכבד אותך, אבל בוא נקרא לדברים בשמם.

עמר בר-לב: אם נתניהו היה מאמין בכישורים שלך, הוא לא היה מחכה לזה שהיועץ המשפטי לממשלה יאלץ אותו לעזוב את משרד התקשורת.

עמר בר-לב: לכן, הדרך שבה הוא עשה את זה היא דרך מאוד מאוד עצובה, וזה כי הוא לא מאמין באף אחד.

עמר בר-לב: לא כמו ראשון בין שווים בממשלה דמוקרטית, כי אם כדיקטטור ששולט בממשלה, מזיז שרים לפה ולשם, ורק ברגע שהיועץ המשפטי לממשלה מחייב אותו, רק אז הוא עוזב או נאלץ לעזוב את משרד התקשורת.

עמר בר-לב: ולכן אני מציע לנתניהו, ראש הממשלה, שיבין את הרמז, שבסופו של דבר – התרגילים האלה לא יעבדו לאורך זמן, והחקירות נגדו יגיעו כדי כתב אישום.

עמר בר-לב: אני מציע לו שיפרוש כבר עכשיו, ולא אחרי שהוא יעמוד במשפט ונראה עוד ראש ממשלה בבית-הסוהר.

עמר בר-לב: אז מה אתם דורשים מאתנו, ראש הממשלה והממשלה הזאת – הממשלה והקואליציה – היום, לאשר עוד מינוי עקום?

עמר בר-לב: שוב, המינוי העקום וההזוי, חבר הכנסת והשר איוב קרא, הוא לא אתה כמובן, כי אם הדרך שבה ראש הממשלה עושה את זה, ומאלץ את כולנו, ובעיקר את הממשלה, לאשר את המינוי הזה; ראש ממשלה, שלא סופר אף אחד ממטר, למעט אותו עצמו.

עמר בר-לב: ולכן אני קורא לחברי בכנסת, ללא כל קשר לשום עניין אישי אתך, אני קורא להתנגד למינוי הזה, כי המינוי הזה לא נעשה בשל הכישורים המבורכים שלך, כי אם רק משום שהיועץ המשפטי לממשלה אסר על ראש הממשלה להמשיך לכהן במשוש לבו, משוש חייו, נושא התקשורת.

עמר בר-לב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד, אם תהיה באולם.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, איוב קרא, (אומר בערבית: חברי היקר, אני שמח מאוד לאחל לך הצלחה.

יוסי יונה: )

נאוה בוקר: תרגום בבקשה.

יוסי יונה: צריך?

קריאה: – – –

יוסי יונה: אז באמת באמת, אני מברך אותך.

יוסי יונה: הנה, נגיד את זה – לא תרגום, אבל אני אגיד את זה שוב: אני מברך אותך, איוב קרא חברי, בהצלחה במילוי תפקידך.

יוסי יונה: כפי שחברי כאן לפני כן אמרו, אין לנו התנגדות אליך, למינוי שלך, ואנחנו גם יודעים – אפילו שאנחנו יודעים שבעצם המינוי הזה נועד שלא ימולא כהלכה, אלא שיהיה שליט עליון, מה שנקרא, שיהיה מאחורי הקלעים, אני רוצה להגיד לך, איוב: אני קורא לך, כמו חברים אחרים, ואני כן מאמין שאתה יכול לגלות עמוד שדרה, ואני מאמין שאתה כן יכול להיות עצמאי, שאתה כן יכול להיות ממלכתי, שאתה אכן צריך לראות את האינטרסים של הציבור הישראלי, כיצד הם באים לביטוי בתפקיד הזה.

יוסי יונה: זה תפקיד בכיר, זה תפקיד ממלכתי, אתה שר בישראל, וזה יפה מאוד, ולכן הברכות הן במקום, אדוני – תכף נכנה אותך "אדוני השר", אבל אנחנו כאן פונים אליך – – –

טלי פלוסקוב: הוא כבר שר, אבל "אדוני שר התקשורת" עוד מעט.

יוסי יונה: אדוני שר התקשורת.

יוסי יונה: אבל אנחנו כאן – – –

מיקי רוזנטל: הוא עוד לא שר – – –

עמר בר-לב: עוד לא הייתה הצבעה – – –

יוסי יונה: סליחה?

יוסי יונה: לכן אמרתי תכף.

יוסי יונה: אמרתי שתכף נקרא לו שר.

יוסי יונה: אז אתה בינתיים שר בפוטנציה.

יוסי יונה: לכן אני בא ואומר שוב – – –

אלעזר שטרן: לא לא, הוא שר.

טלי פלוסקוב: הוא שר.

יוסי יונה: הוא שר?

יוסי יונה: הוא קיבל מינוי?

טלי פלוסקוב: הוא שר, בטח.

טלי פלוסקוב: הוא שר ללא תיק, כרגע.

יוסי יונה: אה, נכון, הוא שר ללא תיק.

טלי פלוסקוב: אבל הוא שר.

יוסי יונה: אדוני השר, אם כן, יש לפנות אליך בשם התואר "אדוני השר", עכשיו פשוט החלפת תפקיד, ולכן, שוב, איחולי הצלחה לבביים.

יוסי יונה: אני חוזר ואומר, אנחנו מצפים ממך, אדוני השר, לגלות עצמאות, עמוד שדרה, לבחון היטב וללמוד את נושא משרדך, המשרד שעליו אתה תופקד.

יוסי יונה: אני בטוח שאם אתה רוצה, אתה יכול למלא אותו כהלכה, ואף אחד לא יגיד לך מה לעשות.

יוסי יונה: אתה הוכחת את עצמך בעבר ככזה שיודע מה לעשות, ואנחנו מצפים ממך לעשות מה שנדרש לעשות.

יוסי יונה: יש המון אתגרים שיעמדו בפניך, אדוני השר.

יוסי יונה: אתה יודע, הנושא של שידורי הספורט ניצב לפתחנו, כדי שנחליט בנושא הזה.

יוסי יונה: במקרה הספציפי אנחנו מתאווים שתהיה תחרות, ואכן, בסופו של התהליך שידורי הספורט יוזלו.

יוסי יונה: היום, כפי שאנחנו רואים, יש חברי כנסת מסיעתך שמתנגדים לתהליך התחרות, ואנחנו לא מבינים למה.

יוסי יונה: אנחנו לא מבינים למה.

יוסי יונה: אתה אולי תסביר לנו, ותעמוד מולם, ותגרום לכך שאכן תהיה תחרות, וירדו המחירים בתחום הזה.

יוסי יונה: גם בסיפור של פיצול ערוצי – חדשות 2, גם שם אתה תצטרך – –

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יוסי יונה: – – להציג עמדה נחושה, כדי שראש הממשלה בסופו של דבר לא יקבל את מה שהוא רוצה – החלשת הערוצים הללו.

טלי פלוסקוב: תודה.

יוסי יונה: אז שוב, אדוני השר, בהצלחה, שיהיה לך בהצלחה, וכולנו נעקוב מקרוב אחרי התפקוד שלך, ואנחנו מבטיחים לך – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: – – במקומות שבהם – אני מסיים – אתה תצטיין, אנחנו נחמיא לך.

יוסי יונה: והיה ולא – אנחנו נבקר אותך.

יוסי יונה: תודה, גברתי, סליחה על כך שגנבתי 40 שניות מעל המוקצב.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – מוותר; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי, אם תהיה באולם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני שר התקשורת המיועד, עמיתי חברי הכנסת, צר לי לקלקל את החגיגה.

דב חנין: אדוני שר התקשורת המיועד, אני אומר לך את מה שאמרתי, לפניך, לשר אופיר אקוניס – גם הוא היה שר תקשורת קצר, וגם לשר צחי הנגבי – גם הוא היה לפרקים שר התקשורת.

דב חנין: אמרתי לשניהם את מה שאני אומר לך היום: אתם בעצם נשלחתם לתפקיד כדי לבצע את רצונותיו, את החלטותיו, והייתי אומר גם את שיגיונותיו, של שר התקשורת האמיתי.

דב חנין: שר התקשורת האמיתי הרי הוא ראש הממשלה בנימין נתניהו, אדם שהגיע למסקנה שכדי להישאר בשלטון הוא צריך לשלוט בתקשורת, הוא צריך להחליש את התקשורת והוא צריך אפילו לרסק את התקשורת, ולמלאכה הזאת, לעבודה השחורה הזאת, הוא שולח קבלני ביצוע.

דב חנין: אני זוכר את אופיר אקוניס מדבר כאן, על הדוכן הזה, לפניו אני זוכר את גלעד ארדן, גם הוא נשלח למשימה בזמנו, ואחריהם – את צחי הנגבי, ולכולם אמרתי את אותו הדבר: זמנכם קצוב מראש.

דב חנין: לא ייתנו לכם להתבסס במשרד, לא ייתנו לכם לקבל החלטות עצמאיות.

דב חנין: אתם נשלחתם לבצע עבודת הריסה בקבלנות.

דב חנין: וכשאתם תתקדמו עם הקבלנות הזאת, יימצא מישהו אחר, שיעשה את העבודה במקומכם.

דב חנין: ולכן, אדוני שר התקשורת המיועד, אני חושב שנהג נכון שר התיירות הנוכחי, שהחליט שלא להכניס את הראש – אני לא יודע אם הראש הוא לגמרי בריא, אבל אין ספק שהמיטה היא מיטה חולה, והוא אמר לעצמו: למה לי להיכנס למיטה כל כך חולה.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אחמד טיבי – חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה מעוניין?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, כן, אדוני, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: ברכותי לשר איוב קרא – איפה הוא?

עיסאווי פריג': – – – כבוד השר, למה אתה מפנה את הגב?

טלי פלוסקוב: כבוד השר, מבקשים לברך אותך.

מנחם אליעזר מוזס: ברכותי לכבוד השר איוב קרא על מינויו לשר התקשורת.

מנחם אליעזר מוזס: ברכתי: בכל אשר תפנה, תשכיל ותצליח.

מנחם אליעזר מוזס: טוב, אם אני לא יכול לדבר על תקשורת, כי הוא לא מרוכז, אני אדבר על משהו אחר.

מנחם אליעזר מוזס: היום, לרגל 50 שנות איחוד ירושלים, היה דיון מאוד מעמיק בוועדת החינוך ובוועדת הכספים על הצורך לבנות בירושלים במהירות, לכל הדעות, כ-1,200 כיתות, כי החסר מורגש בכל מקום, בכל פינה, בכל מוסד.

מנחם אליעזר מוזס: המצב הוא פשוט שלומדים במכלאות ובקרוונים מתבלים ומתכלים, ואלפי ילדים אין להם פתרון, כאילו לא מדובר בירושלים עיר הבירה.

מנחם אליעזר מוזס: ולצורך זה בא ראש העיר עם הצעה מאוד מקסימה – הוא אמר לאוצר: אתם לא יכולים להדביק את הקצב, תנו לי לקחת הלוואה של מיליארד שקל ואני מבטיח לכם לגמור את העניין הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא צריך הלוואה מכם, יותר נכון, הבנקים מוכנים לתת לי, אני רק צריך את הסכמת האוצר.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהדבר הזה הוא בנפשנו, ואנחנו צריכים לעמוד על כך, ולא לחיות באבסורד כזה, שמתוך 17,000 כיתות שקיבל משרד החינוך לשנה הזאת – אתם יודעים כמה עיריית ירושלים קיבלה לבנות – בניות?

מנחם אליעזר מוזס: כמה העירייה קיבלה?

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק 60 כיתות.

מנחם אליעזר מוזס: 60 כיתות, כאשר כולם מסכימים שהחסר כאן הוא 1,200 כיתות.

מנחם אליעזר מוזס: זה הרבה יותר.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אם אנחנו רק נלך לשכונות הצפוניות, לראות באילו תנאים לומדים שם, אני בטוח שמייד היו סוגרים את המוסדות האלה, שנמצאים בקרוונים כאלה.

מנחם אליעזר מוזס: ואני יכול לומר על מוסד שביקרתי בו, ברחוב מענה שמחה, מוסדות ויז'ניץ: 1,400 בנות בבניין שהיה מיועד בסך הכול ל-12 כיתות.

מנחם אליעזר מוזס: היו המון קרוונים, וכשבא מזג אוויר חורפי זה הרס את כל העבודות שעשו ואת כל הקרוונים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל יתרה מזו, עבודות שעשו בנות במשך שנים ירדו לטמיון ממש, ירדה לטמיון כל העבודה שלהן, ורק באחרונה גם נפרצו כל המחשבים וגם נגנבו.

מנחם אליעזר מוזס: כי פשוט זה משהו זניח, חוץ מזה שצריך לרדת למוסד 100 מדרגות, ולעלות 100 מדרגות, והדבר הזה – זה לא יאומן באילו תנאים, וזה לא רק המוסד הזה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: אני כבר מסיים.

מנחם אליעזר מוזס: ובמשפט אחד: הכנסת צריכה לומר, לכבוד יום ירושלים, שהאוצר ייתן את ההסכמה, בסך הכול, לקחת הלוואה של מיליארד שקל, ובזה להביא לסגירת הפערים בנושא תכנון ובנייה למוסדות חינוך בירושלים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, שוב – אחרון הדוברים, ואחריו יסכם את הדיון השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לפתוח בברכה לך, אדוני השר איוב קרא.

מיכאל מלכיאלי: הרבה נאמר פה לפני, שאתה מאוד מאוד מוצלח – אבל.

מיכאל מלכיאלי: כל אחד אמר: אתה מאוד מוצלח, אבל סמרטוט; מאוד מוצלח, אבל בעייתי.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לברך אותך.

מיכאל מלכיאלי: ראינו את הביקור שלך באקוודור, אתה מביא הרבה כבוד למדינה, אתה מדבר ברור, הנוכחות שלך היא חשובה, הנוכחות שלך מביאה כבוד למדינה, ואני רוצה לברך אותך.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להוסיף עוד נקודה.

מיכאל מלכיאלי: דיבר כאן קודם חברי חבר הכנסת גליק על ביקורו של נשיא ארצות הברית כאן, בארץ.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהתעלמו, אני לא יודע אם במכוון או לא במכוון, מאחד הדברים המרגשים ביותר לטעמי: נשיא ארצות הברית מגיע לכותל, ומבין את מה שאנחנו לא מבינים, את מה שלצערי אנשים כאן בבית לא מבינים.

מיכאל מלכיאלי: הוא הגיע עם אשתו לכותל והבין שהוא צריך לכבד את קדושת המקום: הלך לעזרת הגברים, הבין את החשיבות של המקום, ואשתו הלכה לעזרת הנשים – מה שכאן, בכנסת, לא אחת אנחנו שומעים – אנשים עם דעות שונות: למה ההפרדה, למה הביזיון, כאילו, לנשים.

מיכאל מלכיאלי: דווקא אורח חשוב כמוהו מבין את החשיבות של הדבר.

מיכאל מלכיאלי: זה דבר שאותי באופן אישי ריגש, ואני חושב שדווקא מאדם שהוא לא יהודי, מגוי, אנחנו צריכים ללמוד על החשיבות ועל הקדושה של הכותל.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

טלי פלוסקוב: כאמור, יסכם את הדיון השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן נגיע לשתי הצבעות נפרדות.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, חברי הטוב משכבר הימים, באמת באמת דרך ארוכה, השר איוב קרא, ברכות ענקיות מעומק הלב.

יריב לוין: אני יכול לומר לך ש – אני מכיר אותך כל כך הרבה שנים – אתה עוד תפתיע בגדול את אלה שפקפקו ואת אלה שדיברו באופן הכל-כך לא מכובד, כפי ששמענו בימים האחרונים.

יריב לוין: אני חושב שאתה בהרבה מאוד מובנים פרצת דרך, אני חושב שדי אם נזכיר את העובדה שלאחר הרבה מאוד שנים, נדמה לי מאז ימיו של חברנו חבר הכנסת לשעבר אמל נסראלדין, חסר היה קול עוצמתי שמייצג, באמת, את אזרחי ישראל הנאמנים לארץ ישראל ולדרך המשותפת של כולנו כאן.

יריב לוין: עשית את זה לאורך שנים בצורה הכי חדה והכי ברורה, אל מול הרבה מאוד אנשים שניסו להרתיע אותך מלעשות את זה, וניסו להפוך את העוצמה הזאת למשהו שמזלזלים בו, ואני חושב שזה בהחלט נדבך נוסף.

יריב לוין: נדמה לי, גברתי היושבת-ראש, שיש כאן היום היסטוריה, במובן הזה שבפעם הראשונה שר דרוזי יהיה שר עם תיק – נכון?

יריב לוין: אני לא טועה – ושר משמעותי, ובעניין הזה אני באמת מברך אותך מעומק הלב.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כמה צביעות וכמה רוע היו בדברים ששמענו וקראנו בימים האחרונים, ואני לא מתכוון להשאיר אותם ללא תגובה וללא התייחסות.

יריב לוין: ראשית, חברי, וכאן אני בוודאי פונה לנציגים וחברי הכנסת של הרשימה המשותפת, אני עדיין ממתין להודעת הברכה שלכם, ולא רואה שהיא מגיעה.

יריב לוין: מתמנה שר בן מיעוטים, בן העדה הדרוזית, לתפקיד כל כך חשוב וכל כך מרכזי, וקולכם לא נשמע; אין ברכות, אין הבעת שמחה, אין שום דבר מן הדברים האלה.

יריב לוין: אולי אתה, חבר הכנסת איימן עודה, יושב-ראש הרשימה, אולי אתה תאמר – ציפיתי שאתה תעלה כאן לדוכן ותברך את חבר הכנסת קרא, ותברך את הממשלה, ואת ראש הממשלה, על ההחלטה הבאמת-באמת חשובה הזאת, על מינוי שר דרוזי, עם תיק.

יריב לוין: לא שמעתי אותך עושה את זה.

יריב לוין: לא שהתפלאתי כל כך, אבל נדמה לי שזה מעיד על כמה צביעות, כמה חוסר הגינות – –

דב חנין: מסתכלים לפי עמדות, לא לפי מוצא.

יריב לוין: – – כמה חוסר הגינות, כמה זה לא רציני.

דב חנין: לפי עמדות.

יריב לוין: והדבר הזה הוא חמור במיוחד, מכיוון שהניסיון הזה, לומר שהשר קרא – לצייר אותו כאילו הוא יהיה בובה של מישהו, רובוט של מישהו, וכל מיני דברים מן הסוג הזה – נו, באמת, תגידו לי, זה לא נעשה גם ואולי בעיקר בגלל האנשים שהוא מייצג והמקום שהוא בא ממנו?

יריב לוין: היו מעזים לעשות את זה בצורה הבוטה והמכוערת הזאת למישהו אחר?

דב חנין: אותו דבר אמרנו על אופיר אקוניס, ואותו דבר אמרו על צחי הנגבי.

יריב לוין: היו מעזים?

דב חנין: אמרו אותו דבר.

יריב לוין: אני חושב שלא.

דב חנין: על צחי הנגבי אמרנו אותו דבר.

יריב לוין: אני חושב שלא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, אני מבקשת.

יריב לוין: חבר הכנסת חנין, לא בסגנון הזה, לא בצורה הבוטה הזאת – –

דב חנין: באותו סגנון.

יריב לוין: – – לא בדרך הזאת, לא בזלזול, לא בזלזול הזה, ואני חושב שאלה דברים מקוממים, דברים שאי-אפשר לקבל אותם.

יריב לוין: אבל אני אגיד לכם יותר מזה: שמעתי כאן את הדברים של חברתנו חברת הכנסת עליזה לביא, אני לא יודע אם היא נמצאת כאן, באולם – חברת הכנסת עליזה לביא איננה כאן.

יריב לוין: אני בכלל, גברתי, לא כל כך רואה את חברי סיעת יש עתיד, פה – –

טלי פלוסקוב: היא לא נמצאת, נכון.

יריב לוין: – – אולי את חבר הכנסת שטרן, שם, בירכתי האולם, גם הוא לא מקשיב לנו.

יריב לוין: אולי אפשר יהיה לבקש את תשומת לבו של חבר הכנסת שטרן.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני רציתי להתייחס, כפי שאני אמור לעשות כאשר אני משיב, לדברים של חברת הכנסת עליזה לביא מיש עתיד, אבל אני לא רואה שהיא כאן.

יריב לוין: למען האמת, כשאני מסתכל יותר לעומק אני לא רואה כאן בכלל את חברי יש עתיד, למעט אולי, אם אני רואה נכון, חבר הכנסת אלעזר שטרן בירכתי האולם – –

נחמן שי: כי הם לא יכולים – – – מנזר השתקנים – – – יש עתיד – – –

יריב לוין: – – אז אולי הוא – אם, אדוני, אני אוכל לבקש ממנו להפנות את תשומת לבו של חבר הכנסת שטרן, שעסוק בדיבור, שאני מעוניין דרכו להעביר איזשהו מסר לחברי סיעתו, אני אשמח.

יריב לוין: אני לא יודע – חבר הכנסת שטרן – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומות ולשמור על שקט.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, הייתי רוצה לנצל את העובדה שבמקרה, או אולי שלא במקרה, אתה היחיד מחברי סיעת יש עתיד שנמצא כאן, באולם, כדי – –

נחמן שי: אין להם זמן – – –

יריב לוין: אם אני יכול להיעזר בך.

יריב לוין: – – כדי להעביר מסר לסיעתך, אני מקווה שחברי סיעתך אינם מתכוונים להיעדר מההצבעה עכשיו.

נחמן שי: – – –

יריב לוין: אני מקווה שזה רק מקרה ולא משהו מכוון, כי אני מוכרח לומר שאם הדבר הזה הוא מכוון, זה יהיה מאוד מאוד מתמיה.

יריב לוין: וזה יהיה מאוד מתמיה, חבר הכנסת שטרן, משתי סיבות, אפילו לא מסיבה אחת; קודם כול, אני שומע כאן כל הזמן – –

נחמן שי: יאללה, תעבור להפועל.

יריב לוין: – – טענות – – –

אלעזר שטרן: ראש הממשלה יהיה פה – – –

יריב לוין: יבוא, יבוא.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אני – – –

אלעזר שטרן: ראש הממשלה יהיה פה?

יריב לוין: יבוא, יבוא.

יריב לוין: אני מניח שהוא בדרכו לכאן.

נחמן שי: תעבור להפועל.

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אבל אני שואל – אני מבקש לשאול אותך – –

אלעזר שטרן: זה שר בממשלה – – –

יריב לוין: – – אולי תוכל להסביר לי, ואם לא ילך, להעביר את המסר שלי לחבריך לסיעה.

נחמן שי: תעבור להפועל.

נחמן שי: תעבור להפועל.

אלעזר שטרן: יכול להיות שראש הממשלה מתבייש במינוי הזה?

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, לא, ממש לא.

נחמן שי: אז למה הוא לא פה?

יריב לוין: לא הוא, וגם לא אני.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, חבר הכנסת שטרן, שני דברים.

יריב לוין: אחד – – –

אלעזר שטרן: לא, אבל אני שואל אותך, השר לוין, יכול להיות שראש הממשלה מתבייש במינוי הזה?

יריב לוין: לא, התשובה: לא.

יריב לוין: אני עונה לך, התשובה: לא, חד-משמעית לא.

אלעזר שטרן: אז למה הוא לא בא?

יריב לוין: הוא, אני מניח, יגיע לכאן.

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: עכשיו, חבר הכנסת שטרן, אני רוצה לשאול אותך שתי שאלות.

אלעזר שטרן: אתה לא רוצה לענות לי?

יריב לוין: האחת, הרי אתם כל הזמן מזדעקים – –

אלעזר שטרן: לא, אנחנו – – –

יריב לוין: – – שראש הממשלה מחזיק – –

אלעזר שטרן: זה שר של ראש הממשלה, איפה ראש הממשלה?

יריב לוין: – – מחזיק שורה – בדרך, בדרך, חבר הכנסת שטרן.

יריב לוין: יגיע.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה יגיע?

יריב לוין: אני מניח שכן, אני מניח שהוא בדרך.

יריב לוין: אתה רואה שאני על הדוכן, סימן שהוא עוד לא הגיע.

אלעזר שטרן: אתה מחכה לראש הממשלה.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, עכשיו בוא נהיה רציניים רגע.

יריב לוין: תגיד לי, חבר הכנסת שטרן, אתם כל הזמן זועקים מרה על כך שראש הממשלה מחזיק ביותר מדי תיקים.

יריב לוין: נכון?

נחמן שי: נכון.

יריב לוין: נכון?

יריב לוין: והנה ראש הממשלה אומר – –

אלעזר שטרן: – – – קבינט – – –

יריב לוין: – – אני רוצה להעביר – אני רוצה להעביר את אחד התיקים לידיו של שר, ואפילו שר שהוא שר בלי תיק, שיהיה עכשיו עם תיק.

יריב לוין: יותר מזה, אתם הרי בקדנציה הקודמת הסברתם שבכלל לא טוב שיהיו שרים בלי תיק.

יריב לוין: והנה, תראה, אדוני היושב-ראש, איזה פלא, הבקשה נענית, ראש הממשלה מביא מינוי של שר בלי תיק לשר עם תיק – –

עיסאווי פריג': איזה תשובה יפה.

עיסאווי פריג': איזה תשובה יפה.

יריב לוין: – – מעביר את התיק שהוא מחזיק בו אליו, ואנשי יש עתיד, במקום לבוא, לברך, להצביע – –

אלעזר שטרן: השר לוין, אני יכול לצאת?

יריב לוין: – – לומר את דברם – –

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: לא לא לא, יש עוד דבר, יותר חשוב, תאמין לי.

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: – – נעלמו ואינם.

אלעזר שטרן: אתה יודע למה – – –

יריב לוין: אבל, אדוני היושב-ראש, זה עוד שום דבר – זה עוד שום דבר לעומת הנושא השני.

אלעזר שטרן: תגיד, אתה מדבר אתי?

יריב לוין: אתם יודעים, אני שומע – – –

אלעזר שטרן: אתה מדבר אתי?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, הרי – –

אלעזר שטרן: אז תן לי לענות.

אלעזר שטרן: אני יכול אחר כך לענות?

יולי יואל אדלשטיין: יכולת לדבר בזמן הדיון.

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: – – הרי אתה מייצג את חברת הכנסת לביא, שאיננה כאן.

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך משהו – – –

יריב לוין: עכשיו – אני אתן לך, אני אעצור ואשמע אותך – תן לי עוד דבר אחד לומר לך.

אלעזר שטרן: עלא כיפאק.

אלעזר שטרן: אם אתה רוצה – – –

יריב לוין: עכשיו תשמע, חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: יאללה, קדימה.

יריב לוין: עכשיו תשמע.

יריב לוין: יש דבר בעיני הרבה יותר מדהים; אני שומע – אדוני היושב-ראש, אתה יודע, הטענה העיקרית נגד המינוי של השר קרא היא שהשר קרא, חס וחלילה, יפעל בתיאום עם ראש הממשלה, ואפילו, אומרים, יעשה מה שראש הממשלה אומר לו.

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: אז קודם כול, קודם כול, יש לי חידוש גדול: אני חושב שהשרים בממשלה חייבים וצריכים לעבוד בתיאום עם ראש הממשלה.

יריב לוין: אבל חבר הכנסת שטרן, הלוא בסיעת יש עתיד, באופוזיציה, אף אחד לא מעז אפילו לבוא להצביע כשראש המפלגה יאיר לפיד אומר לכם: תצאו מהמליאה.

יריב לוין: אף אחד – אין דעה עצמאית.

יריב לוין: אפילו אתה, הרי, מחכה שאני אשחרר אותך שתוכל לצאת – –

אלעזר שטרן: אתה נותן לי לענות, נכון?

יריב לוין: – – נכון או לא?

יריב לוין: נכון או לא?

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: אז בוא תגיד לי, איזה מין צביעות זאת?

אלעזר שטרן: אתה שואל ועונה?

יריב לוין: איפה זה נשמע?

אלעזר שטרן: אתה שואל ועונה?

יריב לוין: יושבים פה בספסלי האופוזיציה יו"ר מפלגה שממנה את הרשימה לבד, בדיקטטורה, קובע לכולם מה להגיד, מתי לבוא, באיזה מקום הם יהיו ברשימה, לאן ללכת – ולכם יש מה להגיד על המינוי של השר קרא, שנבחר בפריימריז בידי אלפים על אלפים כבר ארבע קדנציות?

נחמן שי: אתה צודק.

נחמן שי: תיאור יפה.

יריב לוין: איך אתם לא מתביישים?

יריב לוין: עכשיו, חבר הכנסת שטרן, אני שומע אותך.

יריב לוין: בבקשה.

אלעזר שטרן: תשמע, אני, אתה יודע, אני מעריך אותך.

אלעזר שטרן: אני – – – שראש הממשלה – – – לקבינט.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: העיקר זה לא לשים מקומות.

אלעזר שטרן: אם ראש הממשלה היה סופר את הכנסת, אם ראש הממשלה סופר את הממשלה, אם ראש הממשלה סופר את הקבינט, בסדר?

אלעזר שטרן: הוא מפרק את כל המוסדות, הוא רוצה שיהיה אחד – ראש ממשלה.

אלעזר שטרן: לכן הוא אומר: חברי איוב קרא נבחר להיות רובוט.

אלעזר שטרן: לא שר, רובוט – אתה יודע את האמת.

אלעזר שטרן: אתה יודע את האמת.

יריב לוין: ואיך זה, חבר הכנסת שטרן, אמרתי לך, שוב – –

אלעזר שטרן: למה לא הסכמת?

יריב לוין: – – איך זה יכול להיות – – –

אלעזר שטרן: למה לא הסכמת?

יריב לוין: אני תכף אענה לך גם על זה – –

אלעזר שטרן: אתה שר התיירות.

יריב לוין: – – אבל בוא תסביר לי, איך אתה יכול להגיד על אדם שנבחר בפריימריז – –

אלעזר שטרן: אני לא אמרתי.

עיסאווי פריג': – – – רובוט – – –

יריב לוין: – – שבימים השחורים, כאשר אריאל שרון הוביל את ההתנתקות, עמד מולו באומץ, אל מול ראש ממשלה, ואתם מבקרים אותו – אף אחד מכם לא מעז אפילו לבוא להצביע כאן.

יריב לוין: איך אתם לא מתביישים?

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: רובוטים?

יריב לוין: אתם אפילו לא רובוטים.

עיסאווי פריג': לא עם שלט רחוק – – –

יריב לוין: אפילו לא רובוטים; איש אחד שיש לו 11 אצבעות שלוחצות אוטומטית, בלי ויכוח, בלי דיון.

יריב לוין: או, הנה חבר כנסת לוי.

יריב לוין: חבר הכנסת לוי – – –

אלעזר שטרן: אתה מאמין למה שאתה אומר?

אלעזר שטרן: אתה מאמין?

יריב לוין: הנה, אדוני היושב-ראש, זה עבד, סיעת יש עתיד – –

יולי יואל אדלשטיין: יש התייצבות.

יריב לוין: – – שינתה את עמדתה ומגיעה למליאה.

יריב לוין: תראו איזה יופי.

יריב לוין: אגב, גם כן כאיש אחד.

יריב לוין: בואו תספרו לי, היה דיון בסיעה וקיבלתם החלטה דמוקרטית?

יריב לוין: או פתאום קיבלתם סמס עכשיו להיכנס?

יריב לוין: מה קרה, חבר הכנסת ילין?

מיקי לוי: באנו לשמוע אותך, אדוני השר – –

יריב לוין: מה קרה?

מיקי לוי: – – מתוך כבוד – – –

יריב לוין: מתי אחד מכם יחלוק על משפט אחד של יושב-ראש המפלגה שלכם?

מיקי לוי: תתפלא.

יריב לוין: אני באמת אתפלא.

יריב לוין: אפילו אשמח.

יריב לוין: רבותי, גם כשמבקרים, צריך מינימום של הגינות.

יריב לוין: תסתכלו על עצמכם במראה, אני חושב שאתם צריכים לבקש סליחה מהאיש הזה, הוא כבר הוכיח אומץ לא פעם.

עיסאווי פריג': תגיד – – –

יריב לוין: הגיע הזמן שנראה את זה גם אצלכם.

עיסאווי פריג': זה – – – את הסקרים של יש עתיד – – –

יריב לוין: עכשיו, אדוני היושב-ראש – – –

אלעזר שטרן: איפה הוא הוכיח אומץ, בוותיקן?

אלעזר שטרן: בוותיקן?

אלעזר שטרן: תגיד את האמת.

יריב לוין: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, אני רוצה לומר – – –

אלעזר שטרן: אל תיעלב כל כך הרבה שלא נענה לך.

אלעזר שטרן: לא כדאי.

אלעזר שטרן: לא כדאי, אתה יודע את זה.

יריב לוין: לא לא, אני שומע, חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: אתה בחור עם היגיון.

יריב לוין: אני בעד, אני בעד לשמוע.

יריב לוין: תסבירו לי.

אלעזר שטרן: אתה רוצה שנענה?

יריב לוין: תסבירו לי, אני בעד לשמוע.

יריב לוין: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני מוכרח עוד דבר לומר.

יריב לוין: שאלת אותי, חבר הכנסת שטרן – חבר הכנסת שטרן, שאלת אותי, אני עונה לך.

חיים ילין: לא, הוא הולך להוציא את הציטוטים של השר.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, שאלת אותי – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – אני עונה לך.

יריב לוין: שאלת אותי עוד שאלה.

יריב לוין: הנה, חבר הכנסת שטרן, ראש הממשלה, כמובן, אבל אני אענה לך.

יריב לוין: שאלת אותי – – –

אלעזר שטרן: אני שמח – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: שאלת אותי, חבר הכנסת שטרן – שאלת אותי, אני עונה לך – חבר הכנסת שטרן, שאלת אותי, ואני חושב שאני נימקתי, הסברתי טוב לפחות איך אני תופס את העניין – –

עיסאווי פריג': אבל למה הוא בלי עניבה?

יריב לוין: – – אבל דבר אחד אני יכול לומר לך: יש לי זכות גדולה להיות במפלגה שיש בה דמוקרטיה אמיתית, במפלגה שמביאה היום נציג נאמן של העדה הדרוזית, היקרה לנו, למשרה ולמעמד כל כך חשובים.

יריב לוין: אני חושב שזה גם הישג ענק של הדמוקרטיה הישראלית – –

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: – – וחבל, כל כך חבל, שהרצון האוטומטי הזה, להתקיף ולומר דברים בגנות ראש הממשלה, לא משנה מה הוא עושה ומה הוא לא עושה, ולא משנה אם הוא בדיוק עושה את מה שביקשתם שהוא יעשה לפני שבוע, או לפני חודש – אני חושב שהדבר הזה הוא לא ראוי ולא במקומו.

יריב לוין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני הייתי מבקש מהכנסת להתאחד הפעם, לשים את הנושא של קואליציה ואופוזיציה בצד, ולהיות שותפים יחד להחלטה הכל-כך חשובה, והיפה הזאת, והנכונה הזאת, ולהתייצב כולנו בברכת הצלחה גדולה לחברנו שר התקשורת הבא, השר איוב קרא.

יריב לוין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קודם כול, שימו לב – על ההודעות שמסר לנו השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין יש יותר מהצבעה אחת, כך שתהיו ערניים.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנעבור להצבעות, ברצוני לברך כאן, ביציע הכבוד, משלחת נכבדה של חברי קונגרס מארצות הברית, בראשות יושבת-ראש ועדת המזרח התיכון, חברת הקונגרס אליאנה רוס-לאטינן, ואתה חברי הקונגרס ג'ורג' הולדינג, גאס בילירקיס ומאט גטס – ברוכים הבאים לכנסת – יחד עם עוזריהם ועם אנשי התת-ועדה לענייני המזרח התיכון, ברוכים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בידידי ישראל אמיתיים, ואנחנו שמחים שהם כאן אתנו במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אזרחי ישראל המוסלמים ציינו בשבת האחרונה את פתיחת חודש הרמדאן, כמו כל המוסלמים ברחבי העולם.

יולי יואל אדלשטיין: רובנו מכירים את הרמדאן כחודש של ימי צום, אך האמת היא שהם כוללים הרבה יותר מכך; הרמדאן הוא זמן שבו כל אחד מביט אל עצמו פנימה ובוחן את מעשיו.

יולי יואל אדלשטיין: בימים אלו מרבים בחשבון נפש, ומקפידים באופן מיוחד על מאור פנים וכבוד הדדי, במטרה שאלו ילוו את המאמינים לאורך כל השנה.

יולי יואל אדלשטיין: זהו חודש משמעותי מאוד לרבים רבים מאזרחי ישראל בכלל, ולחברי הכנסת ועובדי הכנסת בפרט, ואני רוצה לברך את כולכם בחודש טוב ומבורך.

יולי יואל אדלשטיין: הערכים המודגשים בחודש הרמדאן אינם זרים גם לציבור היהודי – להפך, גם במסורת שלנו הם מקבלים מקום של כבוד.

יולי יואל אדלשטיין: אלו ערכים שיכולים לקרב בינינו, ולגשר על הפערים.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, לא פעם הפכו ימי הרמדאן לימים שבהם המתח בין הציבור המוסלמי והיהודי בישראל דווקא מתגבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שלא כך יהיה השנה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא לאזרחי ישראל – כבדו איש את רעהו, ותנו מקום איש למנהגי האחר.

יולי יואל אדלשטיין: מי ייתן שבירושלים, ובכל ארץ ישראל, יוביל חודש הרמדאן ליחסי שכנות טובה ושיתוף פעולה, למען החברה בישראל ועמי האזור כולם.

יולי יואל אדלשטיין: רמדאן כרים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע קודם על הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, על ההחלטה למנות את השר איוב קרא לשר התקשורת, ולסיים את תפקידו כשר ללא תיק.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הודעת הממשלה – 44 נגד – 20 נמנעים – 1 הודעת הממשלה על צירוף שר לממשלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 44, נגד – 20, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו אישרנו את הודעת הממשלה בדבר מינוי השר איוב קרא לשר התקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד הממשלה על ההחלטה להשיב לשר התקשורת – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת והשרים, זהו?

יולי יואל אדלשטיין: יכולים להמשיך בהצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, על ההחלטה להשיב לשר התקשורת את הסמכויות שהועברו לשר צחי הנגבי לפי החלטת הממשלה מס' 1661, מיום 14 ביולי 2016, אשר אושרו על ידי הכנסת ביום 18 ביולי 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שכן.

ג'מאל זחאלקה: האם הוא מסכים – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

ג'מאל זחאלקה: האם הוא מסכים?

יולי יואל אדלשטיין: השר, כמו כל השרים, להזכיר לך, הצהיר כאן אמונים, בין היתר לכבד את החלטות הכנסת – – –

ג'מאל זחאלקה: האם ראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההודעה של הממשלה כפי שמסר השר לוין?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הודעת הממשלה – 44 נגד – 21 נמנעים – 1 הודעת הממשלה בדבר העברת סמכויות מהשר לשיתוף פעולה אזורי לשר התקשורת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 44 בעד, 21 נגד, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת אישרה גם את המינוי וגם את העברת הסמכויות.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות לשר איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מבקש לומר כמה מילים?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ברור שאנחנו לא משביעים את השר, כי הוא כבר שר בממשלה, אבל מכיוון שקיבל את סמכויות שר התקשורת והפך לשר התקשורת, נאפשר לחבר הכנסת איוב קרא, שר התקשורת, לומר כמה מילים למליאה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה, שרי הממשלה, חברים יקרים, אני רוצה להודות לכם, חברי הכנסת היקרים, ובמיוחד לראש הממשלה, על האמון במינויי לשר התקשורת של מדינת ישראל.

איוב קרא: זו זכות גדולה ומאתגרת לשרת את עם ישראל, ואזרחי ישראל בכלל, בתפקיד כל כך מרכזי ומשמעותי בחיינו היומיומיים.

איוב קרא: אני מבטיח לכם שאפעל על פי צו מצפוני ואמונתי למען אזרחי ישראל, ללא הבדל מגזר, דת ואמונה.

איוב קרא: אני עוקב אחר הניסיונות החוזרים ונשנים לפגוע בתדמיתי ובתדמיתו של ראש הממשלה, והדבר אף פוגע במשפחתי ובכל הסובבים אותי.

איוב קרא: האם – ואני רוצה לשאול את אלה המקטרגים – האם שרי התקשורת הקודמים היו יותר מקצועיים וראויים יותר ממני?

איוב קרא: האם הקרבת משפחתי למען מדינת ישראל לדורותיה בעייתית בעיני אנשים מסוימים, ורק אם אתאהב בשונאי ישראל אקבל במה חיובית ואוהדת?

איוב קרא: אם רבנים מברכים אותי אני נקרא הזוי, אבל אם אבו מאזן היה מברך אותי אז היו נושאים אותי על כפיים?

איוב קרא: המינוי היום, חברי, מדבר בעד עצמו.

איוב קרא: במילה אחת – היסטוריה.

איוב קרא: ראש הממשלה החליט לקיים את עקרון השוויון, שהשמאל רק דיבר עליו במשך 70 שנות עצמאות ולא טרח למנות בן העדה הדרוזית לתפקיד משמעותי בממשלה.

איוב קרא: במקסימום הגיע – המנהיג הכי גדול – לסגן שר התקשורת.

איוב קרא: במקום זאת העדיפו לתת רק מס שפתיים לאוכלוסיות שמגנות על גבולות ישראל.

איוב קרא: עיני עם ישראל, אני יודע, נשואות אלי, ואני מבטיחכם: אהיה שר התקשורת שלכם, אזרחי ישראל, ולא שר של תעשיית הדכדוך.

איוב קרא: ה' עוז לעמו ייתן, ה' יברך את עמו בשלום.

איוב קרא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התקשורת חבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: המלצת ועדת הכנסת בדבר הארכת כהונתה של חברת הכנסת נאוה בוקר בתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ימסור את ההודעה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה דורשת הצבעה, ויש הודעות נוספות מטעם ועדת הכנסת.

): תודה, כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, שתי הודעות שדורשות הצבעה.

): אני אקריא את ההודעה לאט, כדי שהשמחה – – –

יולי יואל אדלשטיין: החיבוקים והנישוקים, כן.

): חברת הכנסת נאווה בוקר מכהנת, כידוע, כסגנית ליושב-ראש הכנסת, וכהונתה אמורה להסתיים ביום ז׳ בסיוון התשע"ז, 1 ביוני 2017.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת להמשיך את כהונתה בתפקיד עד ליום י"ג בכסלו התשע"ח, 1 בדצמבר 2017.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

יואל חסון: תן לה עוד חודש.

): אני צריך ללכת לכיסא להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני אספור את קולך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים, כדי שגם אני וגם הנשיאות וגם מליאת הכנסת יוכלו ליהנות מהשירות של חברתנו נאוה בוקר כסגנית יושב-ראש הכנסת חצי שנה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההודעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

): יש עוד הצבעה לאחר מכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע שאני מוסיף את קולו של חבר הכנסת קיש – בעד, אני מניח.

): בהחלט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בטעות הצבעתי פה.

יולי יואל אדלשטיין: אני ארשום את זה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת – 58 נגד – 2 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לבחור את חברת הכנסת נאוה בוקר לסגנית יושב-ראש הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 59, כולל יואב קיש, מתנגדים – שניים, וחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא ציין שהוא בטעות הצביע – מהמקום של – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: חנין זועבי.

יולי יואל אדלשטיין: – – של חנין זועבי, כן.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה בטעות גמורה, וזה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

): אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, השרים, חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להמליץ לכנסת לשנות את הרכבה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

): מספר החברים בוועדה יגדל מ-13 ל-16, לפי ההרכב הבא: שני חברים יתווספו מטעם סיעת הליכוד; חבר אחד – מטעם סיעת המחנה הציוני.

): להלן השמות: חברי הכנסת עודד פורר ושולי מועלם-רפאלי מטעם סיעת הליכוד, חברת הכנסת מרב מיכאלי מטעם סיעת המחנה הציוני, שתחדל לכהן כממלאת מקום קבועה.

): ממלא מקום קבוע בוועדה יהיה מטעם הרשימה המשותפת.

): אבקש את אישורה של הכנסת לשינויים אלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים גם על ההודעה על שינוי הרכב הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד, כפי שמסר חבר הכנסת קיש?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 43 נגד – 23 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר הגדלת מספר חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 43, נגד – 23, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההודעה הזאת אושרה על ידי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 5), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1115, פ/3750/20 ; "דברי הכנסת", חוב' ט"ז, עמ' 20565 ועמ' 20566; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לביטול פקודת העיתונות – זה לא של השר החדש, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לביטול פקודת העיתונות, התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, הצעת חוק לביטול פקודת העיתונות.

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לביטול פקודת העיתונות, התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

איתן כבל: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית שמוזגה עם הצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת, שהתקבלה בדיון מוקדם.

איתן כבל: כשמה, מטרת הצעת החוק היא ביטול פקודת העיתונות, שנחקקה בשנת 1933, בתקופת המנדט הבריטי, והייתה המסגרת הנורמטיבית של ההוצאה לאור והדפסתם של העיתונים בישראל.

איתן כבל: מדובר בפקודה ארכאית, הקובעת הוראות וחובות על בתי-דפוס, שאין להן מקום במדינה דמוקרטית שחרתה על דגלה את חופש הביטוי וחופש העיסוק.

איתן כבל: כך, למשל, קבעה הפקודה כי אין להדפיס או להוציא לאור עיתון בישראל אלא אם כן בעליו קיבל רישיון.

איתן כבל: החוק קובע גם את התנאים למתן הרישיון ותנאי כשירות לעורך העיתון, שנדרש להיות בעל תעודת בגרות.

איתן כבל: נוסף על כך, שימו לב, הפקודה מסמיכה את שר הפנים להפסיק את פרסומו של עיתון או להפסיק את העבודה בבית-הדפוס שבו מודפס העיתון.

איתן כבל: הפקודה מגדירה עיתון כדבר דפוס שהועתק במכבש דפוס, המכיל "חדשות, ידיעות, סיפורי מאורעות או כל הערות, ציונים או ביאורים בקשר עם אותם חדשות, ידיעות או סיפורי מאורעות, או עם כל עניין אחר בעל חשיבות ציבורית, הנדפס בכל לשון והיוצא לאור בישראל למכירה או להפצת חינם", לעתים קרובות או בלתי קרובות, "אך אין הוא כולל דבר דפוס היוצא לאור על ידי ממשלת ישראל – – – ".

איתן כבל: מהגדרה זו עולה כי הוצאה לאור של כל עיתון, מגזין או ביטאון דורשת רישיון – דרישה שברור שהיא מופרכת לחלוטין.

איתן כבל: מיותר לציין שהגדרה זו אינה רלוונטית בימינו, בהתחשב בכך שנוספו פלטפורמות טכנולוגיות נוספות להפצת עיתון, שאינן כלולות בהגדרה.

איתן כבל: לאורך השנים נשמעה ביקורת ציבורית נוקבת ומוצדקת על הוראות הפקודה; יש שטענו שהוראות הפקודה מעידות על פחד של השלטון מהאזרחים, ובמהלך השנים אף הוגשו כמה הצעות מטעם חברי הכנסת לביטולה.

איתן כבל: ואם כבר מדברים על ההיסטוריה, אזכיר כי בשנת 2008 פרסמה הממשלה הצעת חוק לתיקון הפקודה, ובה, בין השאר, הצעה לבטל את דרישת הרישוי כתנאי להוצאה לאור של עיתון, וכן את דרישת הכשירות של העורך.

איתן כבל: הצעת החוק נדונה בוועדת הכלכלה של הכנסת, אולם לנוכח התנגדויות רבות לתיקונים שהוצעו, הצעת החוק לא אושרה.

איתן כבל: נוסף על כך הוגשו כמה עתירות לבג"ץ, על ידי האגודה לזכויות האזרח, בטענה לאי-חוקיותן של ההוראות הקבועות בפקודה, בשל הפגיעה בחופש הביטוי ובחופש העיסוק.

איתן כבל: עמדת בית-המשפט העליון, שניתנה בהחלטה משנת 2015, הייתה שהגיעה העת לשינוי הפקודה המנדטורית.

איתן כבל: כעת, סוף-סוף, הגענו לשלב הסופי בהליך ביטול הפקודה והוראותיה הבעייתיות.

איתן כבל: ברצוני להודות לעו"ד מרב תורג'מן, ממונה בכירה בייעוץ המשפטי לוועדת הכלכלה, שעמלה על הכנת החוק.

איתן כבל: אני שמח לקחת חלק בזה, ומבקש מכם לאשר את הצעת החוק המונחת בפניכם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

איתן כבל: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

איתן כבל: תודה, כמובן, להנהלת ועדת הכלכלה, ובראשה ללאה ורון.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות ולא הוגשו בקשות דיבור, לכן אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק לביטול פקודת העיתונות, התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת, כל מי מעוניין להצביע, שיחזור למקומו.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–6 – 32 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 32 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, הצעת חוק לביטול פקודת העיתונות, התשע"ז–2017, התקבלה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 34 נגד – אין נמנעים – אין חוק לביטול פקודת העיתונות, התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 34 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק לביטול פקודת העיתונות, התשע"ז–2017, התקבלה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אתה יכול לברך.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני נרגש לעמוד כאן עכשיו ולהודות לכם, עמיתי חברי הכנסת, להודות לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל, להודות לצוות הנפלא של ועדת הכלכלה, ללאה ורון המנהלת, ולייעוץ המשפטי הנפלא של ועדת הכלכלה, להודות לשר הפנים, אבל בעיקר, עמיתי חברי הכנסת, לומר לכם שאני מאוד שמח, שהחיינו והגיענו לזמן הזה.

דב חנין: אני הגשתי הצעת חוק לבטל את פקודת העיתונות מייד כאשר נבחרתי לכנסת, וחזרתי והגשתי אותה, והיא הגיעה לדיונים והגיעה לוועדות שרים, ונדחתה, ופעם אחר פעם לא הצלחנו להעביר את הביטול הזה.

דב חנין: והנה, אנחנו היום מבטלים את פקודת העיתונות, שהיא מערכת אנטי-דמוקרטית, לא מתאימה למדינה מודרנית, שריד של שלטון מנדטורי, שלטון זר שהיה בארץ הזאת.

דב חנין: פקודת העיתונות היא התנקשות מבנית בחופש העיתונות.

דב חנין: ולכן כל כך חשוב שדווקא בימים האלה, שבהם יש מתקפה על התקשורת, ויש ניסיונות לפגוע בתקשורת, לפגוע בעיתונות האלקטרונית ולפגוע בעיתונות הכתובה – כל כך חשוב שדווקא בימים האלה עוברת כאן ההחלטה ההיסטורית הזאת, של ביטול פקודת העיתונות, וקביעה שאנחנו רוצים ושואפים לחיות במדינה שיש בה עיתונות חופשית ותקשורת חופשית.

טלי פלוסקוב: תודה.

דב חנין: זה המסר שעובר היום מהכנסת, ואני חושב שהוא מסר חשוב ומרגש.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/1129; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 21699; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המועצות האזוריות (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אמסלם: במהות, המצב היום הוא שלמועצות האזוריות יש שני מועדים לבחירות; יש מועד אחד בערך באמצע מאי 2018, משהו כזה, ומועד אחד בנובמבר 2018.

דוד אמסלם: בדרך כלל היו יומיים, אין לי מושג למה זה התפתח ככה, אבל זה המצב היום.

דוד אמסלם: הממשלה בעצם – זה חוק ממשלתי – מציעה לאחד את הבחירות בשתי הקטגוריות, גם בקטגוריה של הערים וגם בקטגוריה של המועצות האזורית, ולעשות אותן באותו יום.

דוד אמסלם: מדוע זה נבע היום, ומדוע הממשלה הביאה את זה היום?

דוד אמסלם: כי בזמנו, אנחנו – – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: לא, היום זה לא באותו יום, אבל מה שקורה, היות שבעצם עד לפני כמה שנים לא היה שבתון ביום הבחירות לעיריות ולמועצות המקומיות, והכנסת שינתה את החוק והיום זה יום שבתון, היות שרצו לחסוך יום שבתון במועצות האזוריות – אני מניח שמן הסתם הם היו אומרים: גם אנחנו רוצים יום שבתון – בעצם המדינה היום החליטה לרכז את הכול באותו יום.

דוד אמסלם: אני חושב שזה דבר חיובי, זה גם יחסוך למדינה כסף וזה גם יביא איזושהי אחידות בכל הנושא הזה.

דוד אמסלם: לכן, החוק בעצם מציע, כפי שאמרתי קודם, לאחד את כל הבחירות לרשויות המקומיות באותו יום, במדינת ישראל, גם למועצות האזוריות, גם למועצות המקומיות וגם לערים.

דוד אמסלם: כמובן, זו הצעת חוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, והייתי כמובן מבקש מהכנסת לתמוך בה.

דוד אמסלם: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות ליועצים המשפטיים של הוועדה, שעמלו על החוק הזה, תומר רוזנר וגלעד קרן, וכמובן גם לצוות הוועדה, לאה וכל הבנות של הוועדה, ולצוות שלי, וגם לדובר שלי, נמרוד, דוד ויפית.

דוד אמסלם: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעה, אני מניח שהדברים הם ברורים.

דוד אמסלם: אני לא רואה בזה – זו שאלה טכנית, לטעמי, ולכן אני לא רואה בזה קואליציה ואופוזיציה, זה משהו אזרחי פר אקסלנס.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: כאמור, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות ולא הוגשו בקשות רשות דיבור, לכן אנחנו נגיע להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 10), בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–5 – 34 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 34 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017, התקבלה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על אותה הצעה בקריאה שלישית, מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 35 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 42 לתקנון הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: [מס' כ/705; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 21756; נספחות.

נאזם בדר: ]

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק הפיקוח על מחירי קייטנות ציבוריות, התשע"ז–2017, שוב – בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: כנראה תהיה כאן היום לא פעם אחת.

דוד אמסלם: מסתמא.

דוד אמסלם: ארבע פעמים.

טלי פלוסקוב: כבוד.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הפיקוח על מחירי הקייטנות הציבוריות, התשע"ז–2017, שיזמנו אני וחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון וחברי כנסת נוספים.

דוד אמסלם: תראו, רבותי, לגבי הנושא הזה, קודם כול אתחיל מהסוף.

דוד אמסלם: אני דווקא רוצה להתחיל בתודות, ואחרי זה אדבר על מהות החוק.

דוד אמסלם: אני קודם כול רוצה להודות לעיתון ידיעות אחרונות, שלדעתי, אם הוא לא היה נכנס לאירוע, סביר להניח שלא היינו נמצאים היום בחקיקה הזאת במצב הזה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, כשאני התחלתי את התהליך היו הרבה מתנגדים, אבל באמת, ידיעות אחרונות לקח את זה כפרויקט, והעלה את זה למודעות הציבורית.

דוד אמסלם: בזכות לחץ שבא מלמטה, לדעתי – זה בסופו של דבר קשר את הקצוות, והגענו לאן שהגענו בהצעת החוק הזאת.

דוד אמסלם: הרי כידוע לכם, אם הציבור לא מתחיל לפעול – מלמטה, הרבה פעמים הדברים לא מתקדמים גם פה.

דוד אמסלם: אז פה, באמת, שאפו גדול לעיתון הזה בנושא הזה.

דוד אמסלם: כמובן, אני רוצה להודות גם לחברים שלי בוועדה; אני רוצה להודות כאן לתומר רוזנר ולרוני טיסר, באמת, שעשו כאן עבודה פשוט מדהימה; זה היה חוק לא פשוט לניסוח, אפילו שעל פניו זה נראה כל כך פשוט.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אסביר גם ברציונל איפה בעצם הוא נכנס להסתבכות, ואיך חילצנו אותו.

דוד אמסלם: אז באמת, תומר ורוני – שאפו, תודה רבה לכם על כל העבודה והיגיעה בנושא של החוק הזה.

דוד אמסלם: כמובן, אני רוצה להודות גם ללאה קריכלי, מנהלת הוועדה, לשוש, ליאת, רחלי ושירלי – שהיא חדשה אצלנו בוועדה, אנחנו גם מאחלים לה הצלחה אצלנו – כמובן לצוות שלי – הדובר שלי, שלקח את זה ברמה האישית ועסק ופעל כאן שעות על שעות – נמרוד, דוד ויפית.

דוד אמסלם: ואחר שגמרתי את כל התודות, אני רוצה לעבור למהות החוק.

דוד אמסלם: אז אני אתחיל, גם כאן:

דוד אמסלם: בשעות האחרונות היה לנו איזשהו ויכוח לגבי הנושא, אם להעלות אותו או לא, ולכן אני רוצה לתת את ההבהרה הזאת, חשוב לי מאוד להבהיר את ההבהרה הזאת, ואחרי זה ניכנס למהות.

דוד אמסלם: היום פנו אלי כמה ראשי רשויות מקומיות ונציגי השלטון המקומי וטענו שמאחד הסעיפים בהצעת החוק משתמע כאילו החוק מטיל על הרשויות המקומיות או על ראשי רשויות אחרות אחריות פלילית אם יפרו את החוק.

דוד אמסלם: אתה שומע, מר ביטן?

דוד אמסלם: ההצעה מבהירה באופן שאינו משתמע לשתי פנים שבמקרה של הפרה של החוק – ואני מקווה שלא תהיה כזאת – הדרך לטיפול בכך תהיה מינהלית בלבד.

דוד אמסלם: כלומר, אם רשות מקומית או גורם אחר שהחוק חל עליו הפר את החוק – הדרך לטפל בו תהיה הדרך המינהלית בלבד.

דוד אמסלם: במקרה שלנו, אימצנו את המנגנון של עיצומים כספיים, שיהיה אפשר להטיל על מי שיפר את החוק.

דוד אמסלם: המנגנון של עיצומים כספיים כרוך במנגנון מפורט שנועד להבטיח בין היתר למי שטוענים כלפיו שהפר את החוק הגנות מתאימות, כמו הזכות לטעון את טענותיו והאפשרות לערער על הטלת העיצום הכספי.

דוד אמסלם: מנגנון זה התגבש במשך השנים בצורה של שורת הוראות בחוק, מפורטות.

דוד אמסלם: אחת ההוראות, שעליה יצא הקצף, הייתה ההוראה הסטנדרטית הקובעת בין היתר שבמקרה שמוטל עיצום כספי, לא יוגש נגד המפר כתב אישום.

דוד אמסלם: אתה שומע, מר ביטן?

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: תקשיב.

דוד אמסלם: הוא התווכח כמה שעות, אז בוא.

דוד אמסלם: במקרה שמוטל עיצום כספי, לא יוגש נגד המפר כתב אישום.

דוד אמסלם: הסיבה להוראה זו היא שיש בחוק הכללי הוראה כללית שקובעת עבירות שעשויות לחול גם במקרה של הפרת החוק הזה.

דוד אמסלם: לדוגמה, סעיף 286 לחוק העונשין קובע כי מי שהפר חוק במזיד, אם החוק נוגע בציבור, דינו עונש מאסר שנתיים.

דוד אמסלם: זאת הוראה כללית, שחלה על כל חיקוק.

דוד אמסלם: וכדי להבהיר שאם מוטל עיצום כספי לא יהיה אפשר להפעיל אותו, נדרשת ההוראה המבהירה, שעליה מדובר בחוק זה, ההוראה המבהירה שאם מוטל עיצום כספי, לא יפעילו הוראות עונשין כלשהן כלפי המפר, אלא אם כן התגלו עובדות חדשות המצדיקות אותן.

דוד אמסלם: אבל עיקר ההוראה היא כדי להגן על מפר שהוטלו עליו עיצומים כספיים מפני אישום פלילי אחר כך.

דוד אמסלם: אם מישהו יחליט להפעיל את העבירות הכלליות שבחוק העונשין במקרה של הפרת חוק זה – אנחנו לא מתכוונים לשנות את החוק הכללי, אבל במקרה זה לא יוטל עיצום כספי.

דוד אמסלם: זה אומר: אנחנו בעצם בחוק לא התכוונו בכלל לנושא הפלילי, אלא הלכנו על המסלול המינהלי.

דוד אמסלם: ועכשיו אני רוצה לקשור את הכול ולהסביר במה מדובר.

דוד אמסלם: אני, לפני כשנתיים, התחלתי בנושא הזה.

דוד אמסלם: לדעתי, עשיתי יותר מעשר ישיבות בנושא הזה.

דוד אמסלם: רק בנושא הקייטנות.

דוד אמסלם: תוך כדי דיונים התברר לי שאין אחריות במדינת ישראל, נכון להיום, על הקייטנות.

דוד אמסלם: לפי תפיסתי, יולי-אוגוסט זה סיוט להורים.

דוד אמסלם: הנה, עכשיו אנחנו כבר נכנסים לכיוון הסיוט.

דוד אמסלם: מה קורה?

דוד אמסלם: בערך במאי, הבעל אומר לאשתו: תגידי, מה נעשה עם הילדים?

דוד אמסלם: זוג במדינת ישראל, זוג צעיר, שניהם עובדים, גם למדו, אקדמאים, יש להם שלושה ילדים קטנים – מה עושים?

דוד אמסלם: אז האישה אומרת לבעל: תקשיב, בוא תיקח אתה חופש איזה שבועיים מהעבודה, ואחרי זה נתחלף.

דוד אמסלם: טוב, סגרו חודש.

דוד אמסלם: מה עושים בחודש הבא?

דוד אמסלם: רושמים אותם לקייטנה.

דוד אמסלם: בקייטנות היום – המחירים בקייטנות היום במדינת ישראל נעים בין 1,600-1,500 ל-2,500 שקלים בממוצע.

דוד אמסלם: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

דוד אמסלם: זוג הורים, כמו שאמרתי, רק בנושא הקייטנות בלבד, לשלושה שבועות, נפרד בממוצע מ-6,000 שקל.

דוד אמסלם: כמובן, לאחר מכן יש לנו תחילת שנת הלימודים – לא נדבר על הנופש עצמו – יש לנו תיקים, ספרים, תלבושת אחידה – בקיצור, יולי-אוגוסט, אירוע להורים שעולה בערך 20,000 שקל.

דוד אמסלם: איך אני יודע את זה?

דוד אמסלם: זה פשוט אני.

דוד אמסלם: אני מביא לכנסת את סיפור חיי; זה מה שקרה לי כשהייתי זוג צעיר, מה שנקרא.

דוד אמסלם: לכן אני חושב: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: הרי זוג ההורים הולך לעבודה כדי – הוא לא יכול לקחת את הילדים אתו לעבודה.

דוד אמסלם: אם הוא לא יעבוד, דרך אגב, מדינת ישראל לא תוכל להתפרנס.

דוד אמסלם: לא יהיה לה מס הכנסה, מאיפה לגבות.

דוד אמסלם: אז אומרים לו: אתה תעבוד, אבל אנחנו נגבה ממך גם מחירים מופקעים מאוד על הנושא הזה.

דוד אמסלם: ואני מדבר רק על נושא הקייטנות.

דוד אמסלם: עכשיו, מאיפה לזוג צעיר יש 20,000 שקל?

דוד אמסלם: אין לו.

דוד אמסלם: אז הוא הולך לבנק יהב, אם הוא עובד מדינה, לוקח הלוואה, פורס אותה לעשרה תשלומים, ממשכן את כל השנה קדימה – וחוזר חלילה בשנה הבאה.

דוד אמסלם: זה מה שקורה לזוגות צעירים במדינת ישראל היום, וכולם עומדים מנגד.

דוד אמסלם: לכן אני עשיתי את הדיון, כי חשבתי שזה חוצפה ועזות מצח.

דוד אמסלם: זה מקבל משנה תוקף במובן זה: איפה עושים את הקייטנות?

דוד אמסלם: הרי לא עושים אותן בבתים הפרטיים של האנשים, אלא – מה קורה?

דוד אמסלם: לוקחים את בית-הספר – היום חלק מבתי-הספר, יש להם ניהול עצמי.

דוד אמסלם: למה שמנהל בית-הספר לא ישכיר את בית-הספר לעשות כמה לירות – לבית-הספר, כמובן?

דוד אמסלם: אז הוא משכיר את המבנה לאיזה גורם פרטי, הגורם הפרטי הזה מפעיל קייטנה במחירים שאני אומר לכם, והילד, שזה בית-הספר שלו, והוא גר ליד בית-הספר, וההורים שלו לא יכולים לרשום אותו לקייטנה, כי זה עולה להם כל כך הרבה כסף, גם לכדורגל הוא לא יכול לרדת לבית-הספר, כי בית-הספר הופקע ממנו בתקופת הקייטנה, מה לעשות?

דוד אמסלם: יש ערים במדינת ישראל שיש להן סעיף שנקרא "הכנסות מקייטנות", סעיף – בלי בושה – הכנסה מקייטנה.

דוד אמסלם: וזה בעצם הכניס אותי לדיונים.

דוד אמסלם: כשאני התחלתי לעשות את הדיונים, אני הייתי משוכנע שיבוא שר החינוך, יגיד: רק שנייה, דודי, אתה צודק, לא שמתי לב, ויגיד: אני לוקח אחריות לנושא, ואני אתקדם.

דוד אמסלם: אז כשעשיתי את הדיון שאלתי את משרד החינוך: תגידו, למה אתם לא דואגים לסיפור?

דוד אמסלם: אז הם אמרו לי: תקשיב, אנחנו לא אחראים לנושא.

דוד אמסלם: שאלתי את משרד הפנים: ואתם אחראים?

דוד אמסלם: הם אמרו לנו: לא, זה משרד החינוך.

דוד אמסלם: אז אני שקלתי להזמין אולי את משרד החקלאות כדי שידאג לקייטנות.

דוד אמסלם: תראו את החוצפה: נכון להיום, אין משרד ממשלתי שאחראי לנושא.

דוד אמסלם: אני בוודאי חושב, לפי ההיגיון שלי, ואני מניח גם שלכם, שנושא הקייטנות "חונה" במשרד החינוך, ולכן אני ניסיתי להכניס אותם לאירוע, אבל הם לא הסכימו בשום פנים ואופן.

דוד אמסלם: כאן אני רוצה להודות לשר הפנים – שר הפנים לקח, לטעמי, נושא שלא יושב בליבת העשייה שלו; שר הפנים לא מפעיל קייטנות.

דוד אמסלם: ישבנו אתו – גם צריך לזכור: בשנה שעברה הוא גם לקח 30 – הוא איגם משאבים של 30 ומשהו מיליון שקל מנגב וגליל כדי לסבסד את מי שנכלל – היישובים שתחת המטרייה של נגב וגליל, ובאמת, שאפו גדול לשר אריה דרעי על הנושא הזה, שהוא לקח את האחריות בנושא הזה אליו.

דוד אמסלם: ובאמת, אני כאן מודה לו, וחלק מהביקורת, שעוד מעט בעצם אני אסביר לכם מהי, שהייתה כלפיו בשבוע האחרון – היא לא הוגנת.

דוד אמסלם: היה לי בוס שתמיד היה אומר: מרביצים לילד שבא לבית-הספר.

דוד אמסלם: זה שלא בא לבית-הספר בכלל, אף אחד לא מדבר אתו.

דוד אמסלם: זה מה שקורה כאן.

דוד אמסלם: שר החינוך, שזה בליבת העשייה שלו, בכלל לא באירוע, לא מעניין אותו, אבל עושים ביקורת היום על שר הפנים, שלקח את האחריות.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר, המצב היום הוא אבסורד; כיתות א' וב', זה במסגרת בית-ספר הקיץ, זה שר החינוך.

דוד אמסלם: אבל באותו בית-ספר שמפעיל את הקייטנות: א' וב' זה שר החינוך; ג', ד', ה', ו' והכיתות הנמוכות יותר – זה שר הפנים.

דוד אמסלם: זה המצב שבעצם קורה ברגע שאנחנו מחילים את החוק על העניין.

דוד אמסלם: לכן, בסופו של עניין, מהות החוק באה להסדיר את הדבר הבא – היא באה להסדיר אחריות.

דוד אמסלם: בעצם בסופו של עניין אנחנו קבענו ששר הפנים יקבע את המחיר לקייטנות.

דוד אמסלם: הוא יקבע את המחיר.

דוד אמסלם: אני מניח שהוא לא יצטרך להשתמש בכלי הזה, כי ראשי הרשויות בעצמם יורידו את המחיר, כי אני מניח, ברציונל שלי, שהם לא יחכו שהשר עצמו יוריד את המחיר ואז התושבים שלהם יגידו להם: תראו מה קרה פה, היינו צריכים את שר הפנים כדי שאתם תורידו את המחיר ולא תגזלו אותנו.

דוד אמסלם: להערכתי, ברגע שהוא יכוון את המחיר, לשם כל הרשויות ילכו.

דוד אמסלם: ביטן רק מפריע לי תמיד איפה שהוא יכול.

דוד אמסלם: בסופו של עניין אני רוצה לומר – לכן אנחנו ביקשנו משר הפנים לקבוע סל לקייטנה.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, כשאתה קובע מחיר, אתה קובע לו גם סל, וזה הסיפור כאן.

דוד אמסלם: הוא היה צריך לקבוע גם סל וגם ועדה שראשי הערים יבואו אליה ויבקשו חריגות מהעניין.

דוד אמסלם: למה אני מתכוון, ולאן החוק הסתבך, ולמה בעצם עיכבנו אותו טיפה?

דוד אמסלם: באו גם חלק מהערים ואמרו: רבותי, אנחנו לא נמצאים באיזה קיבוץ.

דוד אמסלם: אז יש סל, בסדר, אבל יש הורים שרוצים לעשות קייטנה מיוחדת לילדים שלהם, ומוכנים לשלם.

דוד אמסלם: אז לכן, על זה החרגנו, אמרנו: כל עוד לכל ילד יש סל של הקייטנה – אני קורא לו הסל הבסיסי, או הסל הממוצע – ואתה מאפשר לו את הסל הזה, הורה אחר, שרוצה רכיבה על סוסים, יכול לשלם מה שהוא רוצה, זה לא מעניין אותנו, כל עוד התלמידים הרגילים, יש להם אופציה לקבל את הסל הרגיל, ולא שמכיוון שלהורים שלהם אין כסף לשלם את הסל הם בכלל לא נרשמים לקייטנה.

דוד אמסלם: זה בעצם הסיפור שהתעכבנו בו, ומכיוון שחלק מהמקומות האלה גם נמצאים במבני ציבור, שם בעצם היינו צריכים לחדד את העניין, ולכן העסק התעכב.

דוד אמסלם: אני התכוונתי להביא את החוק הזה ל-2017, וזה היה בניסוח החוק.

דוד אמסלם: אלא מאי?

דוד אמסלם: לפני כשבועיים, או שלושה שבועות, כשעשינו את הישיבה האחרונה, שר הפנים ביקש ממני, בעצם אמר לי, תשמע, אני לא יכול בשבועיים גם להקים את ועדת הסל, גם להקים ועדת פיקוח על מי שחורג וגם להקים ועדה שתיתן לאנשים לעשות קייטנות מחוץ למסגרת הזאת, במקום שאני חושב לנכון, ולכן הוא אמר: אני בשבועיים לא מסוגל לעשות את זה, ואני נעתרתי לבקשתו בעניין הזה, כי אני גם מכבד אותו, ולכן, תחולת החוק – אנחנו בעצם הכנסנו אותה ל-2018.

דוד אמסלם: אבל אנחנו גם סיכמנו, גם בוועדה, שאנחנו נצא בקריאה – וגם פה אני יוצא בקריאה – לכל ראשי הרשויות: זה לא אומר שגם היום מותר לכם לעשות ככל העולה על רוחכם ולגבות מה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: לשר הפנים יש גם מנופים מסוימים, וגם לרשויות, וגם לנו.

דוד אמסלם: אנחנו לא נסכים לזה.

דוד אמסלם: אני חושב שגם בהיבט הציבורי זה לא חכם ולא נכון ולא צודק.

דוד אמסלם: לכן אני גם מבקש מההורים לעקוב אחרי זה, כי ההורים הם הסנסור מהשטח שמביא אלינו את הנתונים.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שעיר אמורה בעצם להרוויח על קייטנה.

דוד אמסלם: אתם תעקבו על כך שאתם לא משלמים מחירים מופקעים.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: ואם יש דברים כאלה, הייתי מבקש מכם גם לפנות או לכתוב אפילו אלי, ונראה באיזה ערים מדובר ונראה מה אנחנו נעשה בנושא הזה.

דוד אמסלם: כי כפי שאמרתי, זה לא נותן דרור לכל ראש עיר לעשות, גם היום, בקיץ הזה, מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: ואני חושב שגם ראשי הערים צריכים לקחת אחריות, ולהבין שהם נבחרו כדי לתת שירות לתושבים שלהם.

דוד אמסלם: התושבים אמורים לקבל מהם את השירות ההוגן.

דוד אמסלם: זה לא איזו קופה חולבת לעשות עוד מסים ועוד רווחים.

דוד אמסלם: בוודאי לא סעיף הקייטנות.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש מהם גם להיכנס לעניין.

דוד אמסלם: חלק גדול מהם לא מצוי בפרטים של המחירים: זה המתנ"ס עושה, זה מחלקת החברה העושה, זה מנח"י עושה – לכן אני מבקש מראשי עיר: הנושא הזה באמת מעניין את הציבור הרחב, באופן מהותי מאוד, כי הוא נמצא שם.

דוד אמסלם: הוא מבין, הציבור לא טיפש, מבין שעושקים אותו, ולכן אני מבקש גם – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם שבהצגת חוק בקריאה שנייה ושלישית ליושב-ראש הוועדה אין הגבלת זמן.

דוד אמסלם: רק שנייה, מיקי, אתה ממהר?

מיקי לוי: לא, להפך – – –

דוד אמסלם: לכן אני מבקש – אם אתה מבין הכול, אני ארד.

יוסף ג'בארין: השתכנענו.

דוד אמסלם: השתכנעת?

יוסף ג'בארין: מאוד.

דוד אמסלם: יופי, ברוך השם, ברגע שאני מצליח לשכנע אותך, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אני באמת שמח על כך.

דוד ביטן: – – –

דוד אמסלם: מילא אותו קשה לי לשכנע, אני רגיל לזה.

דוד אמסלם: אבל אתכם זה בסדר.

דוד אמסלם: אז באמת, אני חושב שזה חוק חשוב.

דוד אמסלם: אני באמת חושב שאנחנו באים לתקן עוול מאוד משמעותי, בעניין הזה, ולכן אני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בנושא הזה.

דוד אמסלם: אני גם מודה לחברת הכנסת שאשא ביטון, היא גם הייתה שותפה אתנו בעניין הזה, בחוק הזה.

דוד אמסלם: באמת, יפעת, תודה רבה.

דוד אמסלם: וכמובן, שוב – לכל הצוות שלי, שתרם וישב שעות על שעות בנושא הזה.

דוד אמסלם: בהזדמנות הזאת אני גם רוצה להודות ליושב-ראש מרכז השלטון המקומי.

דוד אמסלם: בסך הכול הוא גם עמד בלחצים לא פשוטים בעניין, מצד ראשי רשויות, עד לפני חצי שעה – אני אומר לכם – בעניין הזה, ולכן אני רוצה להודות לחיים ביבס, על זה שבסך הכול הוא גם רואה את טובת האזרחים נגד עיניו, גם אם הוא צריך להתעמת עם ראשי עיר כאלה או אחרים, ובאמת, שאפו ותודה רבה לכם.

דוד אמסלם: אני מבקש מכולם להצביע בעד החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: להצעת החוק הזאת הוגשו שתי הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: הסתייגות ראשונה – חבר הכנסת יוליה מלינובסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

יוליה מלינובסקי: חברת הכנסת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת.

טלי פלוסקוב: מה אמרתי?

יוליה מלינובסקי: אמרת "חבר הכנסת".

טלי פלוסקוב: סליחה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יואל חסון: כמה הסתייגויות יש?

טלי פלוסקוב: שתי הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, גברתי, בשבילך.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא רואה שר במליאה.

יוליה מלינובסקי: הוא נעלם לי.

דוד אמסלם: אני פה.

יוליה מלינובסקי: אתה לא שר עדיין.

טלי פלוסקוב: עד לא מזמן – אנחנו לא רואים.

יוליה מלינובסקי: יריב לוין, יפה.

טלי פלוסקוב: השר לוין, אוקיי.

יוליה מלינובסקי: דווקא שר שאני מאוד מכבדת אותו ומאוד מעריכה את – – –

קריאה: גם דוד ביטן פה.

יוליה מלינובסקי: אה, גם דוד ביטן.

יוליה מלינובסקי: נו, אז אני מסודרת.

יוליה מלינובסקי: חברי חברי הכנסת, אני לא אחזור על כל הדברים שאמר יושב-ראש ועדת הפנים חברי חבר הכנסת דודו אמסלם.

יוליה מלינובסקי: הכול טוב ונכון.

יוליה מלינובסקי: אני, כאימא לשני ילדים, באמת ציפיתי וחיכיתי להסדרה של נושא הקייטנות, וגם בזמני הגשתי הצעת חוק שמתייחסת לקייטנות, לצהרונים ולחוגים, כי אני חושבת שעלינו להקל את הנטל על משפחות שמגדלות ילדים.

יוליה מלינובסקי: כל מה שקורה בשוק הזה פרוץ, פרוע, אין דין ואין דיין, כל אחד עושה מה שבא לו, איך שבא לו, ולפי המחיר שבא לו, וזה לא מוצדק.

יוליה מלינובסקי: מספיק לעשות קופה על ילדי ישראל.

יוליה מלינובסקי: אבל מה כן, החוק הזה – חבר הכנסת דודו אמסלם, אני רוצה שתשמע, כי אני באמת מברכת אותך – –

דוד אמסלם: – – –

יוליה מלינובסקי: – – גם השר – אני מאוד אשמח, כי כשאנחנו עושים חוק, מאוד חשוב שתהיה סמכות מפקחת, מי שמפעיל את החוק הזה, ואני מהתחלה גם התנגדתי לנושא הזה, לסעיף הזה, שעבר בטרומית, כי הייתי סבורה שהסמכות היא בידי שר החינוך.

יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד לשר הפנים אריה דרעי, שלקח על עצמו את החבילה הזאת – זה לא נכון; שר הפנים לא ערוך, לא מסוגל, לא יודע, אף פעם לא הפעיל שום קייטנה, ואין לו שום מנגנון שיכול להפעיל את הקייטנות.

יוליה מלינובסקי: ואם אנחנו רוצים קייטנות איכותיות לילדינו, ולא קייטנות פח – אני מאמינה שהשר דרעי יעשה מאמץ-על כדי לא להיכשל במשימה הזאת, והוא יעשה את המקסימום כדי שהקייטנות בשנה הבאה יהיו טובות וייחודיות, אבל עדיין תמוה – לחשוב איך הוא יעשה את זה בלי אפילו פקידות מתאימה לנושא.

יוליה מלינובסקי: המשרד המתאים, המשרד שערוך, המשרד שיש לו אפילו מפקח על קייטנות, זה משרד החינוך.

יוליה מלינובסקי: והשר בנט, שר החינוך, הוא פשוט אלוף העולם בריצה: ברגע שהוא שומע את המילה חינוך, הוא בורח; ברגע שמשהו נדרש ממשרדו, הוא בורח.

יוליה מלינובסקי: אז כנראה צריך לשלוח את השר בנט לאליפות העולם בריצה, והוא יביא לנו זהב בסופו של דבר.

יוליה מלינובסקי: כי כשחברת הכנסת שולי מועלם הגיעה לוועדת הפנים של הכנסת ואמרה שהשר בנט חושב, לדקה, לקחת אחריות לקייטנות, כולנו שמחנו.

יוליה מלינובסקי: כולנו אמרנו: סוף-סוף, המשיח הגיע, זה הנכון, זה המקום, יש שם כל הכלים הרלוונטיים.

יוליה מלינובסקי: יתרה מזאת, יש כבר בית-ספר של קיץ, הכול כבר מוכן, לא צריך להמציא את הגלגל.

יוליה מלינובסקי: אחרי יומיים השר בנט עשה סיבוב פרסה ואמר: לא מעוניין.

יוליה מלינובסקי: כשניסיתי לדבר עם השר בנט בנושא הזה, שכל כך כאוב לכולנו, בלשכתו אפילו סירבו לקשר אותי עם השר, אז אם אנחנו מדברים על אזרחים, אין להם בכלל סיכוי.

יוליה מלינובסקי: אני לא הצלחתי אפילו לדבר אתו טלפונית.

יוליה מלינובסקי: ומה אמר לי יועץ השר?

יוליה מלינובסקי: כשנראה שדרעי לא יצליח – כשיעשו קייטנות פח – אולי ניקח את זה על עצמנו.

יוליה מלינובסקי: אז, א.

יוליה מלינובסקי: השר דרעי חייב להצליח, שאף אחד לא יגיד שהוא לא עומד במשימות, ויעשה את זה הטוב ביותר אם זאת כבר האחריות שלו.

יוליה מלינובסקי: ולשר החינוך אני פונה מפה, מכנסת ישראל – ואני חברה בקואליציה – שר החינוך חייב להתעסק בחינוך, בראש ובראשונה בחינוך, ולא בדברים אחרים, כמה שהם חשובים; בקייטנות, בצהרונים וכל מה שקשור לחינוך ילדינו – במשרד שלו, אז תפסיק להיות אצן, תפסיק להסתתר מאחורי גבה של אילת שקד כשרת המשפטים, שהיא יושבת-ראש ועדת השרים לחקיקה, וכל פעם שמגיע משהו של משרד החינוך, זה פשוט נופל, זה אפילו לא עולה להצבעות, כי פשוט מראש הם אומרים: לא, זה לא מתאים לשר בנט.

יוליה מלינובסקי: אז אני פונה אליך, השר בנט, שר החינוך: תגלה מנהיגות.

יוליה מלינובסקי: מנהיגות זאת היכולת לקבל החלטות; מנהיגות זאת היכולת לנהל דברים, וכן, הם קשים, וכן, אלה נושאים אקוטיים, אבל זאת מנהיגות, ולא ריצה למרחקים ארוכים.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: אני מורידה את ההסתייגות מהצבעה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

טלי פלוסקוב: כפי שהבנתי, ההסתייגות הוסרה.

טלי פלוסקוב: ההסתייגות השנייה, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, גם לרשותך עד חמש דקות.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אם בחקיקה היסטורית עסקינן, חברי דוד אמסלם, אז הצבענו לפני כמה דקות על חוק היסטורי של ביטול פקודת העיתונות, וצריך פה להזכיר, חבר הכנסת כבל, את תפקידה של האגודה לזכויות האזרח.

איתן כבל: ציינתי את זה.

אוסאמה סעדי: ציינת את זה?

איתן כבל: בוודאי.

אוסאמה סעדי: אז ציינת את זה, בסדר גמור, וגם לברך את חברי – – –

איתן כבל: לא רציתי אפילו להגיד שפעם ב-, כמו שעון, הם גם מצליחים.

אוסאמה סעדי: מצליחים, הם הגישו שני בג"צים, אז מגיע להם כל הקרדיט.

איתן כבל: אמרתי גם את זה.

אוסאמה סעדי: וגם ברכות לחברי דב חנין, שבאמת עבד על העניין הזה מהיום הראשון, כל הכבוד.

אוסאמה סעדי: וכל הכבוד, חברי דוד אמסלם, מגיע לך, אפילו שאנחנו חלוקים בהרבה דברים, פה מגיע לך כל הכבוד, שבאמת יזמת את החוק החשוב הזה, פיקוח על קייטנות, אתה וחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, וגם חברנו עבדאללה אבו מערוף, שעבד על החוק הזה – שכחת אותו.

דוד אמסלם: בתודות.

אוסאמה סעדי: בתודות?

אוסאמה סעדי: אז הנה אני עושה את זה.

אוסאמה סעדי: גם אני השתתפתי בחוק הזה.

אוסאמה סעדי: העלינו הרבה נושאים.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע למה ההסתייגות הזאת הועלתה.

אוסאמה סעדי: אני העליתי את זה במסגרת הדיונים ואמרתי שהשלטון המקומי צריך לפקח על כל החוק הזה.

אוסאמה סעדי: כמובן, אני מסיר את ההסתייגות, כי אני רוצה שהחוק הזה יעבור.

אוסאמה סעדי: אקצר בדברים, אני לא אאריך, כי יש לנו רמדאן ויש לנו צום, וזו הזדמנות לברך את כל המוסלמים במדינה ואת כל העולם המוסלמי לרגל חודש הרמדאן, רמדאן כרים, תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: כאמור, שתי הסתייגויות הוסרו, ולכן אנחנו נצביע עכשיו על כל החוק, כולל לוח התיקונים, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק הפיקוח על מחירי קייטנות ציבוריות, התשע"ז–2017, כולל לוח התיקונים, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–28 – 30 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–28 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 30 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הפיקוח על מחירי קייטנות ציבוריות, התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – אין חוק הפיקוח על מחירי קייטנות ציבוריות, התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 30 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: דקה אדוני, דקה.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הפיקוח על מחירי קייטנות ציבוריות, התשע"ז–2017, התקבלה בקריאה שנייה ושלישית, כולל לוח התיקונים, ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חבר הכנסת נחמן שי מבקש להצטרף כתומך.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון מבקשת לברך, אז קודם כול – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, ולאחר מכן – חבר הכנסת דוד אמסלם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, גברתי היושבת-הראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך על כך שהצעת החוק להוזלה – או: לפיקוח על מחירי הקייטנות עברה בכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה ואין ספק שאנחנו נדרשנו בעצם לפקח על כל מה שקראנו לו כל הזמן עושק הקייטנות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם היינו בעושק הצהרונים, וכמו שאתם יודעים, במסגרת התוכנית נטו משפחה של השר כחלון הובלנו לא רק פיקוח וסטנדרטיזציה בנושא הצהרונים, אלא אפילו סבסוד, וכאן בקייטנות אנחנו בעצם מתחילים את הדרך.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני יוצאת, ואני יודעת שגם שותפי דודי אמסלם נמצא באותה תחושה, עם קצת טעם מר מכך שאנחנו לא יכולים ליישם את זה כבר בשנה הנוכחית.

יפעת שאשא ביטון: מי כמונו יודע שעשינו את הכול כדי שיהיה אפשר ליישם את זה כבר בקיץ הקרוב, אבל נדרשנו לחכות שנה.

יפעת שאשא ביטון: כמי שיודעת שתהליכים כל כך משמעותיים וחשובים, לפעמים צריך לחלץ אותם מתוך המקובעות שבה הם היו לאורך הרבה מאוד שנים, אני חושבת שזה מסוג הפשרות שאנחנו בהחלט יכולים לעמוד בהן.

יפעת שאשא ביטון: גם שאלת השר, אני משוכנעת שזאת שאלה שאנחנו במהלך השנה הקרובה עוד נוכל לדון בה.

יפעת שאשא ביטון: כפי ששר החינוך לקח על עצמו את הנושא של הצהרונים, והסכים להיכנס לתוך הסיפור הזה, אני מקווה, דודי, שבמהלך הדרך הוא יהיה מוכן להיכנס גם לנושא הקייטנות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה טבעי ביותר וזה הדבר הנכון לעשות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לוועדת הפנים על התהליך, על הדיונים האינטנסיביים, ובאמת הרצון הטוב של כולם לסיים את זה כמה שיותר מהר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לחיים ביבס על השותפות, גם בנושא של הקייטנות וגם בנושא של הצהרונים, שם עוד יש לנו דרך עד שאנחנו נגיע באמת למצב האופטימלי שאנחנו רוצים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לנעמה, היועצת המשפטית שלי, על כך שהיא ליוותה את זה במשך כל השנה וקצת האחרונה, ובעיקר לכם, שאתם שותפים באמת גם לתחושה וגם לרצון האמיתי ליצור את השינוי בשטח.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אני שכחתי, בעצם, להודות פה עוד לשני אנשים, לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף ולחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

דוד אמסלם: שניהם ליוו את הנושא הזה לאורך זמן.

דוד אמסלם: צריך להבין, בוועדת הפנים – הציבור לא מכיר את הנושא, הוא לא עוקב אחרי זה כל כך – אין הרבה ח"כים שמלווים את הנושא שעות על שעות.

דוד אמסלם: כאן שאפו לשני החברים האלה, שליוו את העסק מתחילתו ועד סופו.

דוד אמסלם: אנחנו ניהלנו את זה כשנתיים ימים.

דוד אמסלם: הוקדשו לשם כך מאות שעות, ושניהם היו שם, אז באמת אני רוצה להודות לך, עבדאללה, וגם לך, סעדי.

דוד אמסלם: בהזדמנות הזאת אני רוצה לאחל לחברינו המוסלמים חג רמדאן שמח, או – רמדאן כרים, אני לא יודע איך זה, אבל בסך הכול שיהיה לכם חג שמח.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/701; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 21637; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 65), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רשמים פרלמנטריים, חברותי וחברי חברי הכנסת, ראשית, לחבר הכנסת דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים – באמת, ברכות; לחברי המוסלמים – רמדאן כרים, מכל הלב.

איתן כבל: דב, אתה גם בעניין?

דב חנין: אני בעד לברך.

איתן כבל: שלא תרגיש בודד במערכה שם.

איתן כבל: ברשותכם, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 65), התשע"ז–2017.

איתן כבל: זוהי הצעת חוק פרטית שיזם חבר הכנסת נחמן שי יחד עם חברי הכנסת ענת ברקו, עודד פורר, קסניה סבטלובה, יצחק וקנין, עליזה לביא, נורית קורן, דוד אמסלם, טלי פלוסקוב, איילת נחמיאס ורבין, איתן ברושי, מנואל טרכטנברג – אני חתום על זה?

טלי פלוסקוב: יש, יש, השם שלך מופיע.

איתן כבל: כן, כן, השם שלי.

איתן כבל: בטעות כתוב "אני".

איתן כבל: היא כתבה "אני".

איתן כבל: איתן כבל, מנואל טרכטנברג, יחיאל חיליק בר, יואל חסון, מיקי לוי, עמר בר-לב, חיים ילין, עיסאווי פריג', מרב מיכאלי, איל בן ראובן ושרן השכל.

איתן כבל: הצעת החוק עוסקת במתן רישיון לשידורי ערוץ חדשות בין-לאומי שמקורו בישראל – ומייד אסביר למה הכוונה – כך שבעל רישיון כללי לשידורי כבלים ובעל רישיון לשידורי לוויין יוכלו להעבירו בשידוריהם.

איתן כבל: חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, קובע בין היתר הוראות לעניין שידורי חדשות בכבלים ובלוויין.

איתן כבל: בהתאם לסעיף 6כ(א) לחוק, בעל רישיון כללי לשידורי כבלים רשאי לשדר חדשות מקומיות ותוכניות מקומיות הנוגעות באזור גאוגרפי מוגדר בלבד.

איתן כבל: בהתאם לסעיף 6כ2 לחוק, בעל רישיון כללי לשידורי כבלים רשאי לשדר שידורי חדשות כלליים, קרי שאינם אזוריים, באמצעות מפיק חדשות עצמאי בלבד, בהתאם לתנאים שנקבעו לעניין זה באותו הסעיף.

איתן כבל: הוראות אלה הוחלו גם על בעל רישיון לשידורי לוויין.

איתן כבל: מעבר לאמור, בעלי הרישיונות האמורים חייבים לשדר גם את שידורי החדשות של הערוצים המסחריים, כגון ערוץ 2 וערוץ 10, והערוצים הציבוריים – היום, תאגיד השידור הציבורי, וכן רשאים לשדר ערוצי חדשות בין-לאומיים, דוגמת ה-CNN, שמקורם אינו בישראל.

איתן כבל: כעת מוצע לאפשר לבעל רישיון כללי לשידורי כבלים ולבעל רישיון לשידורי לוויין לשדר גם שידורי חדשות כלליים באמצעות מְשדר חדשות בין-לאומי שמקורו בישראל.

איתן כבל: למשדר החדשות הבין-לאומי יש שני מאפיינים מרכזיים: האחד, שידורי החדשות והתוכניות בענייני היום הם בין-לאומיים, השני, מקורו של המשדר בישראל.

איתן כבל: לעניין המאפיינים הבין-לאומיים של השידורים, מוצע לקבוע כי משדר כאמור יהיה מי ששידורי החדשות והתוכניות שלו בענייני היום מיועדים בעיקר לציבור שמחוץ לישראל, שידוריו אינם בעברית והם אינם מלווים בכתוביות בעברית.

איתן כבל: כמו כן, מוצע לקבוע כי המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין לא תיתן רישיון לשידור ערוץ חדשות כאמור אלא אם כן מצאה כי מרב הזיקות שלו אינן לישראל, בהתאם לכללים שהיא תקבע לעניין זה בתוך ארבעה חודשים ממועד פרסום החוק.

איתן כבל: לעניין היות מקורו של המשדר בישראל, מוצע לקבוע כי על המשדר להיות תאגיד הרשום בישראל או ששידוריו הופקו ונערכו, כולם או לפחות חלק ניכר מהם, בישראל.

איתן כבל: עוד מוצע לקבוע תנאים למתן רישיון לשידור ערוץ חדשות בין-לאומי כאמור, ובין היתר להחיל על משדר החדשות הבין-לאומי חלק מההוראות החלות על מפיק חדשות עצמאי לפי סעיף 6כ2(ג)(5) לחוק לעניין איסור בעלות צולבת על גופי תקשורת.

איתן כבל: משמעות הדברים – – –

דוד ביטן: – – –

איתן כבל: דוד, דוד, במוקטעה ביקשו שקט.

איתן כבל: עד שם שומעים אותך.

דוד ביטן: תמשיך, תמשיך.

טלי פלוסקוב: לא, דוד ביטן לא צריך מיקרופון, כל מה שהוא מדבר שומעים יותר חזק ממה שמדברים במיקרופון.

איתן כבל: משמעות הדברים היא כי המועצה לשידורי כבלים ולוויין לא תהיה רשאית לתת רישיון כאמור למי שהוא או בעל עניין בו או בעל שליטה שבו הם בעלי זיכיונות או רישיונות לשידורי טלוויזיה לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, התש"ן–1990, עיתון יומי, או מי שמשדרים ערוץ חדשות בטלוויזיה או ברדיו.

איתן כבל: המועצה תהיה רשאית לאשר לבעל רישיון כללי לשידורי כבלים ולבעל רישיון לשידורי לוויין להעביר למנוייהם את שידוריו של מי שקיבל רישיון לשידור ערוץ חדשות בין-לאומי כאמור.

איתן כבל: לעניין זה מוצע להחיל על בעל הרישיון לשידור ערוץ חדשות בין-לאומי את הוראות סעיף 6כ2(ב)(2) עד (5) לחוק התקשורת, הקובע הוראות שונות לעניין מפיק חדשות עצמאי, כגון החובה להעביר לאישורה המוקדם של המועצה את ההתקשרות של מפיק החדשות עם בעל רישיון כללי לשידורי כבלים או לשידורי לוויין.

איתן כבל: לעניין תוכן השידורים, מוצע להחיל על בעל רישיון לשידור ערוץ חדשות בין-לאומי את ההוראה בסעיף 6כ2(ה) לחוק התקשורת, לעניין החובה של מפיק חדשות עצמאי לקיים שידורי חדשות מדויקים, מהימנים ומאוזנים ושלא יבוטאו בהם עמדותיהם ודעותיהם הפרטיות של מנהליו, עובדיו ובעלי מניותיו ושל בעל הרישיון, עובדיו ובעלי מניותיו.

איתן כבל: בהקשר זה, מוצע לחייב את המועצה לקבוע כללים שיבטיחו את התקיימות החובה האמורה גם במקרה שלבעל הרישיון האמור יש בעלות צולבת עם בעל רישיון כללי לשידורי כבלים או בעל רישיון לשידורי לוויין.

איתן כבל: גם לגבי כללים אלה מוצע לקבוע כי המועצה תקבע אותם בתוך ארבעה חודשים ממועד פרסום החוק.

איתן כבל: כמו כן, מוצע לקבוע שבעל רישיון כללי לשידורי כבלים לא יפלה בין בעלי רישיונות לשידור ערוץ חדשות בין-לאומי לעניין תנאי ההתקשרות ולעניין העברת השידורים.

איתן כבל: אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להודות, באמת, לחבר הכנסת נחמן שי, שהניח בפנינו הצעת חוק מאוד חשובה, מאוד טובה, שתאפשר לשדר בישראל חדשות בין-לאומיות שמקורן בישראל.

איתן כבל: שידורי חדשות אלה משודרים ומופצים כיום במדינות רבות בעולם, ואין כל סיבה שלא יתאפשר גם לנו, כאן בישראל, ליהנות מהם.

איתן כבל: ברצוני להודות לעו"ד אביטל סומפולינסקי מצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה, וכן לעו"ד חגית ברוק מהלשכה המשפטית במשרד התקשורת.

איתן כבל: להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם לקבל אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

איתן כבל: אני גם רוצה לנצל את ההזדמנות, מה ששכחתי – גברתי, אתי בנדלר, היועצת המשפטית והמשנה ליועץ המשפטי, שלום גברתי, ברוכה הבאה, תודה מכל הלב על הליווי, ותודה ללאה ורון, ה-מנהלת של ועדת הכלכלה, וזאת גם הזדמנות להודות למרב תורג'מן, שחוגגת היום בת מצווה לבת שלה רוני.

איתן כבל: אנחנו שולחים לה מכאן ברכות, ואני באופן אישי.

איתן כבל: לידידי חבר הכנסת לשעבר שכיב שנאן, על ההשקעה בנושא הזה, ולפרנק, שהוא מנכ"ל i24 – אני מאחל לכם הצלחה, ואין לי ספק שתביאו כבוד גדול למדינת ישראל.

איתן כבל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות ולא הוגשו בקשות רשות דיבור, ולכן אנחנו נצביע כעת על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 65), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מצביעים, חברים, מצביעים.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–4 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 22 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 64), התשע"ז–2017, התקבלה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 65), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 21 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 65), התשע"ז–2017, התקבלה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי מבקש לברך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי, לידה לוקחת פחות זמן מאשר החוק הזה, אבל זה אומר משהו טוב עליו, שהוא עבר הרבה הליכים ובישול בוועדה, כי היו בו זוויות שהיה צריך לעדן אותן.

נחמן שי: כל חקיקה בתחום הזה, יש לה משמעויות – קדימה והצדה, ואני חושב שצלחנו את כולן, ואני מאוד שמח שאנחנו נאפשר עכשיו לציבור גדול במדינת ישראל ובאזורים הסובבים אותה, שמדברים ערבית, וצרפתית, ואנגלית, לקבל עכשיו שידורים שמקורם במדינת ישראל.

נחמן שי: זה דבר חשוב מאוד, שהיה קיים בחלקו, או בכלל לא היה קיים עד עכשיו.

נחמן שי: בהחלט פריצת דרך חשובה.

נחמן שי: אני רוצה להודות לרבים שתמכו ועודדו.

נחמן שי: קודם כול, כל אלה שכמובן יזמו יחד אתי את החוק הזה – לחבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שהפעיל מבערים כדי שהחוק הזה יצא לדרך מוקדם ככל האפשר; למשרד התקשורת, שלשם שינוי היה מוכן לסייע לנו, וטוב הדבר – למנכ"ל שלמה פילבר, לראש מטה התקשורת רן שטרית, ליועצת המשפטית שלהם, חגית ברוק, ליועצת המשפטית של הוועדה, אתי בנדלר, לאביטל סמולינסקי מהלשכה – –

איתן כבל: סומפולינסקי.

נחמן שי: – – סומפולינסקי מהלשכה המשפטית – שם ארוך, ועזרה חשובה, גב' לאה ורון, שסייעה לנו, לעוזרי, לפיד לוי, ליסה בון ונועה גולני.

נחמן שי: לבסוף, לערוץ i24, שמקבל עכשיו זריקת עידוד, אני מקווה שנוכל לצפות בו בכבלים, נוכל לצפות בו בלוויין ונוכל לצפות בו גם בדרכים אחרות.

נחמן שי: הוא ערוץ פרטי, הוא לא בבעלותה של מדינת ישראל, אבל הוא יהיה כפוף כמובן למועצת הכבלים והלוויין בכל הכללים של הפעילות שלו, כולל האתיקה העיתונאית, וגם אנחנו נצפה ונחליט, כל אחד מאתנו, אם הוא טוב לנו או לא.

נחמן שי: אז ברכות ותודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/707); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעה הבאה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו דנים בהצעות בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 7) (הקצאת מקום חניה לנכה סמוך למקום מגוריו), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת דוד אמסלם וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד אמסלם.

אוסאמה סעדי: – – –

דוד אמסלם: אני סומך עליך, אוסאמה, שאתה לא תלך, גם אם אני אגמור בשעה 22:00 – כדי להצביע.

דוד אמסלם: רבותי, גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש את הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 7) (הקצאת מקום חניה לנכה סמוך למקום מגוריו).

דוד אמסלם: סיפור המעשה הוא כזה: פנה אלי בחור בשם משה בר, שהוא עצמו נכה, ונותן את נשמתו עבור הנכים, ביקש להיפגש אתי.

דוד אמסלם: אמר לי, תשמע דודי, הנכים היום במדינת ישראל לא מקבלים מקום חניה ליד הבית שלהם.

דוד אמסלם: האמת היא שדי השתוממתי, מדוע?

דוד אמסלם: אני עסקתי בנושא הזה בעיריית ירושלים הרבה מאוד שנים, ותמיד כשהיה מגיע נכה עם 100% נכות, אני הייתי נותן הנחיה להתקין לו במיידי, במקום ראשון בסדר העדיפויות, תמרור ליד הבית, לסמן לו את מקום החניה, וכמובן, הכול היה חינם.

דוד אמסלם: איך אמרתי?

דוד אמסלם: גם ככה החיים קשים לאנשים האלה, ודאי וודאי אנחנו צריכים לעזור להם, ולא להכביד עליהם.

דוד אמסלם: נכים מהסוג הזה, חלקם נכי גפיים, חלקם נכים אחרים, מגיעים הרבה פעמים בלילות, בימי החורף – הם לא צריכים לחפש חניה קילומטר מהבית ולהתגלגל על כיסא גלגלים בגשם ובחורף.

דוד אמסלם: לכן, לא נראה לי סביר, האמת שדי השתוממתי מהעניין, אפילו הטלתי ספק מסוים בדברים שלו.

דוד אמסלם: פניתי ליועץ המשפטי של הוועדה שלנו, תומר היקר, ושאלתי אותו, האם זה החוק?

דוד אמסלם: אמר לי: כן.

דוד אמסלם: לכן נפלה לידי הזכות להגיש את הצעת החוק הזאת.

דוד אמסלם: אני חושב שזו הצעת חוק – בכלל – מוסרית, זה בראש ובראשונה כדי לסייע לאנשים שחייבים לסייע להם, לתת להם פריוריטי בעניין הזה – יש להם זכות קדימה, לפני כל דייר אחר באזור, בבניין.

דוד אמסלם: ההצעה שלנו אומרת כדלקמן: נכה, במדינת ישראל, שיש לו נכות של 100%, שהמדינה הגדירה אותו נכה, קרי, הביטוח הלאומי, והוא גם מקבל, מטבע הדברים, קצבת נכות – יהיה זכאי לקבל מקום חניה סמוך למקום מגוריו, עד 250 מטר.

דוד אמסלם: אני מכיר מספיק – לא רצינו שהעיריות יתחכמו – ואני מכיר גם חלק מהפקידים – שבסוף ישכנעו אותו שארבעה קילומטר זה קרוב למקום מגוריו.

דוד אמסלם: אם אין ב-250 מטר בכלל מקום חניה – יש מצבים שגם אם אתה רוצה לתת לנכה מקום חניה, אין, פשוט, חניה ברחוב בכלל, לאף אחד, אז אנחנו בעצם הגדלנו את זה, כאופציה שנייה, עד 450 מטר.

דוד אמסלם: מובן שמדובר בנכה שאין לו חניה בבית – לא נכה שיש לו חניה בבית שלו והוא רוצה לדאוג לעוד מקום חניה לאחד מבני ביתו.

דוד אמסלם: אנחנו בעצם בחוק הזה הבאנו את כל הדברים האלה בחשבון, ואני חושב שהחוק הזה הוא חוק חשוב, הוא חוק מוסרי, כמו שאמרתי קודם, הוא חוק סוציאלי בכל מבט ובכל זווית שאתם בוחנים את העניין.

דוד אמסלם: החוק הזה חשוב, וכפי שאמרתי קודם, אני הייתי משוכנע שהוא כבר קיים בספר החוקים של מדינת ישראל עוד מקום המדינה, אבל אני שמח שאחרי 69 שנות קיום המדינה, יש לי הזכות להביא את החוק הזה.

דוד אמסלם: וכאן אני רוצה שוב להודות, גם למשה בר, נציג הנכים בכנסת, אחד הנציגים, שהוא בעצם הביא את הנושא הזה לתשומת לבי, וזיכה אותי במצווה החשובה הזאת.

דוד אמסלם: כמובן, אני שוב מודה לצוות הוועדה, גם ליועצים המשפטיים – אני לא אמנה אותם שוב, גם לכל צוות הוועדה – – –

טלי פלוסקוב: זה יהיה בקריאה שנייה ושלישית, אנחנו רק בראשונה.

דוד אמסלם: נכון, אנחנו רק בקריאה ראשונה – צודקת היושבת-ראש.

דוד אמסלם: אז אני בעצם מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה, אדוני.

מרב מיכאלי: יוסי, הם בצום, קצת התחשבות.

יוסף ג'בארין: אנחנו בעד.

יוסי יונה: אני מתחשב, תודה מרב על כך שאת מסבה את תשומת לבי לצורך להתחשב.

יוסי יונה: אני חושב – את יודעת מדוע אני עולה על בימת הכנסת ומדבר?

יוסי יונה: כי הנה, אנחנו עוסקים בפעולות חשובות של חקיקה של חוקים שמקיר לקיר אנחנו מסכימים עליהם, אבל זו גם בימה שאנחנו צריכים לנצל כדי לדבר על אלה, מרב, שלא מתחשבים בהם.

יוסי יונה: אני לא יודע, אני מתאר לעצמי שזה הובא לידיעתך, או הובאה הידיעה לידיעתך, שיש אנשים שבימים אלה נזרקים מהבתים משום שאין ידם משגת לאפשר לעצמם שכירות, או אם תרצי, משום שהם לא עומדים בתנאים לקבל דיור ציבורי.

יוסי יונה: והנה אנחנו רואים שוב ושוב, גברתי היושבת-ראש, את העיוות הנורא הזה, שמשעה שהמדינה הפסיקה באופן חד-משמעי לבנות כדי לאפשר לאנשים דיור ציבורי, דיור בר-השגה, הרשימה של הממתינים הופכת להיות כמעט בלתי אפשרית – זאת אומרת, יש לנו יותר מ-3,000 איש ואישה ומשפחות ברשימות האלה, אבל מכיוון שאין דיור ציבורי, הולכים ומקשיחים באופן בלתי סביר את תנאי הזכאות, ואז אנחנו שומעים מדי יום על עוד מקרה קשה, עוד מקרה מכמיר לב, של אנשים שנזרקים לרחוב משום שהם לא עומדים, אדוני השר – אתה מתאר לעצמך, זה עניין של היצע וביקוש – משעה שהביקוש גדל, וההיצע קטן, יש לך סיטואציה שבה אתה מחמיר את התנאים, ואז אתה רואה את אלה שלא עומדים בתנאים, אלה אנשים שתחת כל הגדרה סבירה הם אנשים שחיים במצוקה מאוד מאוד נוראה.

יוסי יונה: אני לא יודע מתי האסימון ייפול לכם, הממשלה הנוכחית, שיש כאן צורך באיזושהי תפיסה מהפכנית, בתפיסה שונה לחלוטין מזו הקיימת, כדי להגדיל באופן משמעותי את הדיור הציבורי, משום שיש המון המון משפחות – רועי פולקמן, אני לא יודע אם אתה מתבונן בי בהקשבה או שאתה מקשיב לשלי – שאני מתאר לעצמי שגם לה יש דברים מעניינים להגיד לך, אבל האמן לי, הסוגיה הזאת, של המצוקה של הדיור הציבורי, היא כל כך כואבת, ואנחנו מגלים – ממשלת ישראל מגלה אטימות שאני לא יודע כיצד להסביר אותה.

יוסי יונה: אנחנו נמצאים במצב קריטי, גברתי היושבת-ראש, אנחנו נמצאים במצב קטסטרופלי, גברתי היושבת-ראש.

יוסי יונה: הממשלה פשוט אוטמת את אוזניה, מכסה את עיניה ולא אומרת ולא כלום בנושאים הכאובים הללו.

יוסי יונה: יש מקום להחלטה משמעותית, לתפיסה מהפכנית – מדינת ישראל חייבת להגדיל באופן משמעותי, באופן רדיקלי, בטור הנדסי – כל שתחפצו – כדי לתאר את הצורך האקוטי בבנייה, בהגדלת ההיצע של הדיור הציבורי, כדי לחלץ משפחות רבות מהמצוקה הקשה שבה אנחנו מדברים.

יוסי יונה: לכן, יושבת-ראש הסיעה שלי, האמת, אני רוצה להתחשב בך ובכולנו כדי שנלך מוקדם הביתה – –

טלי פלוסקוב: וגם הזמן נגמר.

יוסי יונה: כן, אני מסיים.

יוסי יונה: – – ונתכנס בבתים שלנו, אבל בזמן שאנחנו יושבים בביתנו בניחותא, להבין שמהמון המון אנשים נחסך הדבר הבסיסי והבאמת-אלמנטרי של ישיבה בנוחות בבתיהם.

יוסי יונה: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסווי פריג' – מוותר; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – מוותרת; חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: בכך רשימת הדוברים הסתיימה, ואנחנו נגיע כעת להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת נצביע על הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 7) (הקצאת מקום חניה לנכה סמוך למקום מגוריו), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 7) (הקצאת מקום חניה לנכה סמוך למקום מגוריו), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 30 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 7) (הקצאת מקום חניה לנכה סמוך למקום מגוריו), התשע"ז–2017, התקבלה בקריאה ראשונה ומוחזרת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/707); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כעת, רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון מס' 15) (הרחבת ההגדרה נכס המשמש למגורי נכה), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: שוב אני מזמינה את חבר הכנסת דוד אמסלם להציג את הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: זאת גם ההצעה שלך, אני מבינה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, תראו, רבותי, האמת היא שיש הרבה חוקים שאני עוסק בהם, ויש הרבה אבסורדים, אבל אני לא נתקלתי באבסורד שבא לידי ביטוי באופן שבעצם החוק הזה בא לתקן.

דוד אמסלם: סיפור המעשה הוא כדלקמן: יש גברת יקרה בשם קלרה, שהיא בעצם המנכ"לית של עמותת שק"ל.

דוד אמסלם: היא מתקשרת אלי לפני כשנה ואומרת: שמע, דודי, אתה יכול לבוא אלינו לסיור בעמותה?

דוד אמסלם: אני בוודאי בשמחה מגיע.

דוד אמסלם: רואה בניין בתלפיות, שמונה קומות, ששם מועסקים ילדים עם פיגור כזה או אחר, גם בנושא של תעסוקה, נושא של לימוד, וכו', בכל הגילים כמעט, בעיקר בוגרים.

דוד אמסלם: אז אני באמת מתרשם מהעבודה של הצוות, באמת, מכל החום ואהבה שהם מעניקים לאנשים.

דוד אמסלם: בסוף היא אומרת לי: תקשיב, אתה מוכן לבוא אתנו – כבוד השר אתה מקשיב?

דוד אמסלם: חשוב לי שתשמע את סיפור המעשה – לגילה?

דוד אמסלם: אני שואל אותה: מה יש בגילה?

דוד אמסלם: היא אומרת לי: תראה דירה שבה אנחנו בעצם שם משכנים חלק מהאנשים שאנחנו מטפלים בהם, עם נכות קשה.

דוד אמסלם: אני אומר לה: בבקשה.

דוד אמסלם: אני נוסע אתה לגילה, מגיע לדירה, יש שם שישה נכים הכי קשים שראיתי בחיי.

דוד אמסלם: אני אפילו אומר לכם בגילוי לב שהיה לי קשה לראות את זה.

דוד אמסלם: כל אחד מהם עם שני מטפלים, צמוד.

דוד אמסלם: אז אני מסיים את הסיור ואני שואל אותה: מה את צריכה ממני, קלרה?

דוד אמסלם: אני לרשותך.

דוד אמסלם: את אישה צדיקה, מה אתם צריכים ממני?

דוד אמסלם: היא אומרת לי: על הדירה הזאת אנחנו משלמים ארנונה.

דוד אמסלם: אני שואל אותה: אבל איך יכול להיות?

דוד אמסלם: הרי נכה רגיל שמתגורר בבית הוריו, הבית של ההורים שלו פטור מארנונה.

דוד אמסלם: היא אומרת לי: אתה צודק, אבל זה המצב.

דוד אמסלם: אני לא מאמין – כרגיל, אני מכנס ועדה, ומזמין את עיריית ירושלים ואת כל הגורמים.

דוד אמסלם: מה הם מספרים לי?

דוד אמסלם: תשמע, זה החוק.

דוד אמסלם: מסתבר לי שהעמותות האלה עובדות דרך שני משרדים; יש ציר אחד שעובד דרך משרד הבריאות, ויש ציר אחד שעובד דרך משרד העבודה והרווחה.

דוד אמסלם: אלה אותם אנשים, אותן נכויות, השאלה היא רק לאיזה משרד פנתה העמותה; לפני כמה שנים משרד הבריאות תיקן את העניין, והם פטורים, אבל בעמותות של משרד הרווחה – חייבים.

דוד אמסלם: אז אני שואל את העיריה, תגידו, תסבירו לי מה קורה.

דוד אמסלם: אמרו לי: תשמע, אתה צודק, אבל זה החוק.

דוד אמסלם: לפעמים זה מכעיס אותי מאוד, כי אני אומר לאותו פקיד: עזוב, לא על כל דבר צריך חוק; הרי אתה רואה את ההיגיון, תיקח את האחריות, הרי אתה יודע את העניין.

דוד אמסלם: הרי העמותה הזאת משלמת ארנונה, ואם היא משלמת 10,000 שקלים ארנונה בשנה, זה בא על חשבון אותם אנשים, אותם נכים.

דוד אמסלם: הרי – מה עושים?

דוד אמסלם: לא עוזר.

דוד אמסלם: לכן, בעצם, זה החוק שהגשנו.

דוד אמסלם: גם פה יש לי זכות עצומה, אני מרגיש שבאמת, הקדוש ברוך הוא זימן לידי מצווה עצומה, בעניין הזה.

דוד אמסלם: הצעת החוק נועדה להסדיר את הנושא הזה כך שהעמותות האלה, דינן יהיה בדיוק כמו דינן של עמותות שפועלות כפי שמשרד הבריאות דאג להן, והן לא צריכות לשלם ארנונה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מדובר פה בהנחה – לא בפטור, אלא בהנחה מארנונה.

דוד אמסלם: לכן אני בעצם מבקש, כמובן, מכל החברים לתמוך בהצעת החוק – ראו לעיל, מה שאמרתי קודם.

דוד אמסלם: זאת הצעת חוק מהמוסריות שאני מכיר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – מוותרת; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'אמל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – מוותרת; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים כעת להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון מס' 15) (הרחבת ההגדרה נכס המשמש למגורי נכה), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון מס' 15) (הרחבת ההגדרה נכס המשמש למגורי נכה), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 29 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון מס' 15) (הרחבת ההגדרה נכס המשמש למגורי נכה), התשע"ז–2017, התקבלה בקריאה ראשונה ומוחזרת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/709); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת נעבור להצעת החוק הבאה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 35) (מתן הודעה בדבר הכוונה להגיש תביעה נגד צד שלישי כתנאי להגשתה), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני.

טלי פלוסקוב: איפה הם?

טלי פלוסקוב: נכון, נכון.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אני מבינה את זה.

טלי פלוסקוב: כפי ששמתם לב, הצעת החוק הקודמת הוסרה מסדר-היום.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הארכת תוקפן של תקנות הוסרה מסדר-היום, ולכן, אני מפנה את תשומת לבכם – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני לא שומעת.

טלי פלוסקוב: הנה, חבר הכנסת מקלב הגיע, ואנחנו ממשיכים בדיונים.

טלי פלוסקוב: כעת – אני מקריאה שוב – אנחנו דנים בהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 35) (מתן הודעה בדבר הכוונה להגיש תביעה נגד צד שלישי כתנאי להגשתה), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, לרשותך עד עשר דקות.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, השרים, חברי חברי הכנסת – אני קצת מתנצל על הריצה, כנראה אני לא מספיק בכושר.

טלי פלוסקוב: חדר הכושר עובד יפה.

טלי פלוסקוב: חדר הכושר עובד.

אורי מקלב: אפשר לעשות את זה גם בלי חדר כושר, מתברר.

טלי פלוסקוב: כן.

אורי מקלב: רק צריך להציע כמה הצעות חוק, ואנחנו, בכנסת אומרים שרצים.

אורי מקלב: בכל אופן, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 35) (מתן הודעה בדבר הכוונה להגיש תביעה נגד צד שלישי כתנאי להגשתה), התשע"ז–2017.

אורי מקלב: נראה את העובדות, איך מתבצע בפועל.

אורי מקלב: ניקח לדוגמה נזקי רכב: אדם פגע עם רכבו ברכב שני.

אורי מקלב: לא ניכנס למי האשמה – אצל מי האשמה.

אורי מקלב: הלך צד אחד ותבע את חברת הביטוח.

אורי מקלב: לאדם השני, מנגד, או שלא היה לו ביטוח – נצא מנקודת הנחה, כדי להבין, שלא היה לו בכלל ביטוח.

אורי מקלב: ועכשיו, על הנזק הזה, לכאורה, צריך להתדיין, או לתבוע את הנזק מהצד השני.

אורי מקלב: מה היה צריך להיות באופן מסודר ומתוקן?

אורי מקלב: שהולך צד א' לצד ב', ואומר: תשמע, הזקת לי, הנזק הוא כך וכך.

אורי מקלב: הצד השני מסכים, לא מסכים, שואל שאלות, מברר על סמך מה, איך נקבע הנזק, ואז יש דיון.

אורי מקלב: מסתדרים – הנה מה טוב ומה נעים, לא מסתדרים – יש אפשרויות איך – מה קורה בין שני צדדים שלא מסתדרים.

אורי מקלב: אבל מה קורה כאשר חברת ביטוח נמצאת באמצע, כשאותו צד א', שהוא נפגע, תובע את חברת הביטוח שלו?

אורי מקלב: מה עוד צריכה לעשות חברת הביטוח?

אורי מקלב: לעשות באותה מידה, כידו הארוכה, כמייצגת שלו, לבוא לצד ב' ולהגיד: פגעת בי, התביעה והנזק כך וכך, אנא, בוא תראה להסדיר את החוב הזה, ואז נראה אם הוא מסכים לא מסכים.

אורי מקלב: בפועל, קורה משהו אחר לגמרי.

אורי מקלב: מה שקורה – שחברות ביטוח, מיידית – לא תמיד, אבל ברוב המקרים, בהרבה מקרים – חברת הביטוח פונה ישירות, דרך המייצגים המשפטיים שלה, לבית-המשפט, ואדם מקבל בדואר תביעה, כתב תביעה, מחברת הביטוח, על נזק בסכום זה וזה, והוא עכשיו צריך להתמודד.

אורי מקלב: הוא מתמודד – הוא צריך לבוא עם ידיים מקצועיות; הוא עצמו לא יודע להופיע בבית-המשפט, הוא באמת שוכר עורך דין, ובאים לבית-המשפט, ומתדיינים, ולא מתדיינים, וזמנים, וטרדות, והארכת זמן – כשבפועל הדרך הייתה יכולה להיות יותר קצרה; יכול להיות שהוא היה מסכים, אם חברת הביטוח הייתה עושה מה שהיה עושה אותו מי שהיא מייצגת, שאנחנו קוראים לו צד א': הייתה מגיעה ישירות לאותו צד ב', אדם ישר, ואם לא היה לו ויכוח על הנזק, ואם הוא היה מסכים על הנזק – או שהוא היה מתמקח, או שהוא היה מתפשר, והוא היה משלם את הנזק.

אורי מקלב: למה בית-המשפט נמצא בתמונה בדין ודברים בין שני צדדים כאפשרות – כאופציה הראשונה, ולא כאופציה שנייה?

אורי מקלב: זאת התובנה המרכזית בהצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: ולכן, ההצעה שלנו היא שלפני שצד א' – או אחד מן הצדדים – רוצה לתבוע את הצד השני, הוא צריך לשלוח לו מכתב עם פרטים, עם הסברים ונימוקים, על מה החוב, וגם מספר טלפון או כתובת, שהוא יוכל גם לברר את זה.

אורי מקלב: אנחנו הרי יודעים שנניח אותו אזרח שקיבל את כתב התביעה מבית-המשפט, אם הוא עצמו יפנה לחברת הביטוח, ויגיד להם: אני רוצה להתפשר, אני רוצה להסתדר – יזרקו אותו מאחד לאחד, ממקום למקום, והוא עד רגע זה לא ידע עם מי הוא מדבר, וכמובן, הדרך היחידה שלו תהיה להתדיין בבית-משפט.

אורי מקלב: לכן, דבר ראשון אנחנו ודאי מורידים עומס מבתי-משפט בדיונים שהם לא לצורך, דיונים שהיה אפשר להתפשר ולהסתדר בהם בלי להגיע לבית-המשפט.

אורי מקלב: זה יוצא באמת בזמן מתאים: הבוקר חברת הכנסת מרב מיכאלי הייתה שותפה אתנו בדיון בתקנות המגשרים, והיום בתי-המשפט באמת מפנים למגשרים, כדי לראות – להוריד את העומס מבתי-המשפט, וגם כדי לייעל את הדיונים.

אורי מקלב: אבל גם, הרבה יותר, הפשרה היא צדק הרבה יותר מבית-המשפט.

אורי מקלב: בית-המשפט הוא בית-משפט עם ניסיון לעשות צדק, אבל אף פעם אין צדק אבסולוטי.

אורי מקלב: פשרה, בסופו של דבר, זה לא צדק, אבל ודאי שני הצדדים מסכימים לעניין.

אורי מקלב: לכן אנחנו דורשים בהצעת החוק: מושכל ראשון, והדרך, ברירת המחדל, הראשונית, היא לשלוח מכתב עם פירוט כתב התביעה, וכתובת של מקום שאפשר לבדוק ואפשר לברר.

אורי מקלב: והיה, אם אין הסכמה, בית-המשפט הוא האלטרנטיבה השנייה, והוא ברירת המחדל במקרה שלא הסכימו – בית-המשפט.

אורי מקלב: אני רק אציין שבהצעת החוק, ואני אומר את זה בכנות – הסכמנו לכך שלא נעצור ולא נמנע מחברות הביטוח לגשת לבית-המשפט; אבל קודם כול לשלוח מכתב.

אורי מקלב: ההצעה של יושב-ראש ועדת הכספים, ששם הדיון התקיים, חבר הכנסת גפני – הוא אומר: למה, בעצם, אנחנו צריכים לעשות מניעה – אני מסיים; 30 שניות ואנחנו מסיימים – האלטרנטיבה צריכה להיות שאי-אפשר לגשת לבית-משפט בלי שקודם אנחנו פונים לנתבע.

אורי מקלב: במאמר מוסגר, אנחנו הבאנו את הדוגמה של בעיה בין צדדים ברכב, אבל זה יכול לקרות בכל סוג של תביעה: אדם, נשרף לו בית, או גרם נזק לצד שני, לצד ב', וצד ב' פנה מייד לחברת הביטוח שהוא מבוטח בה, ולא התעסק, ולא התדיין אתו, וגם חברת הביטוח באה במקומו, ומייד הולכת לתביעה בבית-משפט.

אורי מקלב: יכול להיות – מקרה שהגיע ללשכתי, כמה מקרים: אדם פגע במחסום במגרש חניה או בחניון, והחברה שמתפעלת את החניון מייד מפעילה את הביטוח שלה, והצד השני מייד נתבע בבתי-משפט, והעלויות מאוד גדולות, ויש לו קושי להתמודד.

אורי מקלב: אני מודה לכל מי שהיה שותף, חבר הכנסת גפני, להצעת החוק, אבל גם לוועדת הכספים, שמצאה לנכון להעלות את זה על סדר-יומה.

אורי מקלב: התמיכה של חברי הכנסת, חברי ועדת הכספים, שתמכו בחוק הזה, הייתה דבר כמעט – באופן ברור.

אורי מקלב: הפלא היה שזה לא הצטרך להיות דבר מובן מאליו.

אורי מקלב: אבל כיום, כשאנחנו נמצאים בהצעת החוק הזאת, לטובת האזרחים, כחוק שעוסק גם בהגנת הצרכן, ושירות לצרכן, אני אודה לכם, חברי חברי הכנסת, אם תתמכו בחוק בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לדיון ולרשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת אייכלר; יואל חסון; איציק שמולי – מוותר; עבדאללה אבו מערוף; יוסי יונה; עיסאווי פריג'; יהודה גליק; מסעוד גנאים; אוסאמה סעדי; עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; נחמן שי – מוותר; טלב אבו עראר; אורלי לוי אבקסיס; אחמד טיבי; עליזה לביא; זוהיר בהלול; ג'מאל זחאלקה; יעל כהן-פארן; עומר בר-לב; רויטל סויד; מיקי לוי; אמיר אוחנה; מרב מיכאלי; מנחם אליעזר מוזס.

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, בבקשה, אדוני.

אורן אסף חזן: – – – התרגשתי.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

אורן אסף חזן: את נראית היום יותר צעירה מפעם, מה זה?

אורן אסף חזן: הופתעתי.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, אדוני.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד שר התקשורת, חברותי, חברי, חברי הכנסת, לפני כמה ימים ביקר במחוזותינו האיש החזק ביותר בעולם – נשיא ארצות הברית דונלד ג'יי טראמפ.

אורן אסף חזן: הרבה נאמר על הביקור.

אורן אסף חזן: יש מי שיזכרו אותו יותר, יש מי שיזכרו אותו פחות, יש מי שלעולם לא ישכחו כי יש תמונה שתזכיר להם, אבל אני רוצה לומר לכם מה ליווה אותי בביקור הזה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר לא על העובדה שנשיא ארצות הברית בחר בביקור הראשון שלו מחוץ למולדת, מחוץ לרחבי היבשת, לבוא לכאן, מתוך אמירה ברורה שארצות הברית מגבה את מדינת ישראל, מתוך אמירה ברורה לעולם כולו שהשותפות בינינו עדיין – עודנה – חיה, קיימת ובועטת.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר על העובדה, על תופעה מכוערת, שיש כל מיני אנשים – מחוץ לכנסת, בכנסת, במקרה הספציפי שעליו אני אדבר אפילו בממשלה – שמסתבר שהם גם היו צריכים את הסיבוב שלהם מהביקור הזה, ופתאום הביקור הזה גרם להם לצאת מהמחילות הטחובות שלהם.

אורן אסף חזן: הם חיפשו איזו דרך לחזור לקדמת הבמה.

אורן אסף חזן: הובא לידיעתי שאחד השרים, שר שאבד עליו הכלח, שכנראה נשכח כבר, הופיע בטלוויזיה ואמר שהמעשה הנורא – שומו שמים, רחמנא ליצלן – הנורא – שעשיתי, תמונת הסלפי שביקשתי בצורה יפה לאחר שהוזמנתי למקום, היא שכונה, ומה יש לצפות ממי שגדל בשכונה.

אורן אסף חזן: אז אני רוצה להגיד לאותו שר, שאנחנו, תנועת הליכוד, צמחנו בשכונות, וגדלנו בשכונות, ואני גאה שגלתי בשכונה באריאל.

אורן אסף חזן: אצלנו בשכונה לימדו אותנו אהבת הארץ, ורעות, וערכים, ודאגה.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה, אדון שר ה – לא יודע, רצו לתת לו, לקחו ממנו, הביאו לו, נתנו לו, באו לו.

אורן אסף חזן: יכול מאוד להיות שאפילו החליטו שלא לתת לו רק כי הוא פגע בתושבי השכונות.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה לא לימדו אותנו, ולימדו אותנו בדיוק ההפך?

אורן אסף חזן: אצלנו בשכונה לימדו אותנו שלא בוגדים בדרך; שלא בוגדים במפלגה, שלא בוגדים במדינה, שלא בוגדים בערכים, שלא נוטשים מפלגה רק בשביל כיסא, והולכים, מקימים קדימה, כשנשארה האישה מאחורה, ומוותרים על חבלי ארץ.

אורן אסף חזן: אז כן, אני גאה להיות חלק מהשכונה, זו שלימדה אותי איך לשמור אחד על השני גם ברגעים קשים.

אורן אסף חזן: אז אני מבין שהאדון השר הגדול היה צריך להשתמש בשמי כדי לעלות מהאוב, כדי לטשטש את האבק שנמצא מעל שמו, זה שנשכח אי-שם מאחור.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורן אסף חזן: אני יכול רק לומר לו תודה – ובזה אני מסיים – רבותי, יש דברים הרבה יותר חשובים מאיזושהי כותרת, ואלה האנשים שמסתכלים עלינו.

אורן אסף חזן: אני לא גדלתי לא ברחביה, ולא בכפר שמריהו.

אורן אסף חזן: אני גדלתי באריאל, וטיילתי בכל חבלי ארץ ישראל.

אורן אסף חזן: אני גדלתי בשכונה – אני בטוח שגם אחרים פה – טוב לגדול שם, וטוב להמשיך לשרת את המפלגה, את המדינה, ואת העם היהודי, דווקא מהמקום הכי אמיתי שקיים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: זה היה אחרון הדוברים, ועל כן נעבור עכשיו להצבעה על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 35) (מתן הודעה בדבר הכוונה להגיש תביעה נגד צד שלישי כתנאי להגשתה), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 35) (מתן הודעה בדבר הכוונה להגיש תביעה נגד צד שלישי כתנאי להגשתה), התשע"ז–2017, לוועדת הכספים נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 25, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה, ומוחזרת לוועדת הכספים להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/710); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור עכשיו להצעת חוק דמי מחלה (תיקון מס' 6) (חישוב תקופת הזכאות המרבית לדמי מחלה), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק אורי מקלב.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד עשר דקות.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדתי השרה, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק דמי מחלה (חישוב תקופת הזכאות המרבית לדמי מחלה), של חברי חבר הכנסת וגפני ושלי.

אורי מקלב: זאת הצעת חוק שדי – אני לא יודע אם אפשר לומר ברבים איך היא נולדה, איך התהוותה – התהוותה בפינת – – –

יוסף ג'בארין: עוד רבע שעה.

יוסף ג'בארין: תעשה את זה מהר, יש מי שמצביע – – –

אורי מקלב: בהתחשבות מלאה בעניין הזה, אנחנו נעשה את זה מהר.

אורי מקלב: ההתהוות של החוק הזה הייתה בפינת העישון, כשעוזרי ועוד מי שהיה שם דיברו על הנושא של דמי מחלה.

אורי מקלב: ואני אגיד בקצרה: כיום כולנו יודעים שכל עובד ועובדת מקבלים 18 יום בשנה כדמי מחלה, יום וחצי בכל חודש.

אורי מקלב: זה פורמלית 18 יום, אבל כשאני מממש את זה, יש כבר הדרגה, זה כבר מדורג, זה כבר לא 18 יום מלאים; תלוי: ביום הראשון אתה לא מקבל בכלל, ביום השני – 50%, וביום השלישי 50%.

אורי מקלב: אבל מה שקורה, כפי שכולנו מבינים, 18 יום זה תשלום של דמי מחלה.

אורי מקלב: זה לא 18 יום רק בהצהרה ש-18 יום מגיע לך, שאי-אפשר לפטר אותך אם חלית 18 יום.

אורי מקלב: 18 יום – הפירוש הוא שאתה יכול לקבל דמי מחלה, אבל בכל מקרה הייתה הסתייגות, שעל היום הראשון אתה לא יכול לקבל, כדי שאנשים לא ישתמשו בזה לרעה.

אורי מקלב: אבל מה שהופתענו לראות זה שלא רק שלא משלמים על היום הראשון, אלא גורעים אותו מהצבירה של 18 הימים, אז המעביד – לא כל המעבידים, לא כולם, רובם לא ככה, אבל יש מיעוט של מיעוט, שמתרחב לצערנו – שיותר ויותר אנשים לא רק שלא שילמו על היום הראשון, אלא את היום הראשון גם גרעו.

אורי מקלב: גם לא שילמת, וגם גרעת אותו מהצבירה של 18 הימים.

אורי מקלב: לכן, הצעת החוק הזאת, שיש בה עוד הרחבה, ולקראת שנייה ושלישית אנחנו נחדד את הדברים הרבה יותר, אבל בגלל קוצר הזמן ובהתחשבות באחרים לא נאריך את ההתחבטויות ואת השיקולים שיש לנו בהצעת החוק הזאת – דבר אחד ברור: לא שילמת על היום הראשון – גם לא גרעת אותו מהצבירה.

אורי מקלב: אני אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: תמר זנדברג; זהבה גלאון; ישראל אייכלר; יואל חסון; מיכל רוזין; איציק שמולי; עבדאללה אבו מערוף; יוסי יונה; עיסאווי פריג'; יהודה גליק; מסעוד גנאים; אוסאמה סעדי; עבד אל חכים חאג' יחיא; נחמן שי; טלב אבו עראר; אורלי לוי; אחמד טיבי; עליזה לביא; זוהיר בהלול; דב חנין; ג'מאל זחאלקה.

דב חנין: בעד.

יחיאל חיליק בר: בעד?

יחיאל חיליק בר: מה בעד?

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה לדבר או לא?

דב חנין: – – –

יחיאל חיליק בר: ג'מאל זחאלקה; יעל כהן-פארן; רויטל סויד; עמר בר-לב; מיקי לוי; אמיר אוחנה; מרב מיכאלי; מנחם אליעזר מוזס.

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, בבקשה, אדוני.

אורן אסף חזן: אי-אפשר בלי קצת ציונות לפני החג, מה זה?

אורן אסף חזן: אנחנו לא נפקיר את הבמה רגע לפני החג.

אורן אסף חזן: חלילה, אני לא אמנע מכם לאכול.

אורן אסף חזן: יש כאלה בבתי-הסוהר שאמנע מהם.

אורן אסף חזן: אתם יכולים עוד לאכול.

אורן אסף חזן: רבותי, חברתי השרה, אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, מחר בערב נחגוג כולנו את חג השבועות, מתן תורתנו הקדושה.

רוברט אילטוב: אורן, קח את הזמן.

אורן אסף חזן: קטעת לי את הרצף עכשיו.

אורן אסף חזן: אתחיל שוב.

אורן אסף חזן: רבותי, ניגש ישר לעניין.

אורן אסף חזן: במוצאי השבת האחרונה התקיימה עצרת בכיכר רבין.

אורן אסף חזן: איך הזמינו אנשים לעצרת?

אורן אסף חזן: פרסמו מודעות, שבהן הפנים שלי, עם החיוך שלי – לא יודע, לא כאלה יפות, לא משנה – מרוחות בכל עבר, ועליהן הכיתוב: "27.5 – מוחקים לו את החיוך מהפרצוף".

אורן אסף חזן: קודם כול, כמו שאתם רואים, החיוך לא רק שלא ירד, הוא אפילו גדל.

אורן אסף חזן: אני ראיתי בפוסטר הזה הזמנה להופיע בעצרת.

אורן אסף חזן: הגעתי לעצרת, התהלכתי בין האנשים, סך הכול, על פניו, אירוע נחמד; אנשים – יהודים, ערבים, אוהבי אדם, נכחו בכיכר.

אורן אסף חזן: עד לרגע אחד – עד לרגע שבו שמעתי שבלב תל אביב, בשעה שמנסים לקדם עצרת – לטענתם, עצרת לשלום – נותנים במה לגרועים שבאויבינו.

אורן אסף חזן: אני לא מדבר רק על חבר הכנסת – אני לא אזכיר את שמו כדי שלא יזמינו אותו לדבר ואז הוא יגיד שהוא לא פתח את הצום בגללי.

אורן אסף חזן: אני מדבר על העובדה שאני הזדע

אורן אסף חזן: זעתי כאשר השמיעו שם את דבריו של אבו עכבר, הלוא הוא אבו מאזן, יושב-ראש הרשות הפלסטינית.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: אני רוצה להזכיר לכולכם, רבותי, שגם בעת הזאת, בשעה הזאת, ברגע הזה ממש, כשאנחנו יושבים פה, חלקנו כבר חולמים על הסעודה החלבית של מחר בערב, עדיין יש לנו ברצועת עזה אחים, חיילים גיבורים, שאין לנו שום בשורה מה עלה בגורלם, מר ככל שלא יהיה.

אורן אסף חזן: יש לנו גם אזרחים – לצד הדר גולדין ואורון שאול, יש גם אברה מנגיסטו ואזרח נוסף, שלצערי את שמו אני לא מכיר.

אורן אסף חזן: אבל היום בכנסת, בגשר ישיר לאותה עצרת מזעזעת בצאת שבת, התנהלה פה סדרת דיונים על שביתת המחבלים, שביתת הרעב.

אורן אסף חזן: אני בכלל טוען שזה בכלל היה הכנה לרמדאן – הם פחדו שהם לא יוכלו להתמודד עם הצום, אז הם עשו הכנה מוקדמת.

אורן אסף חזן: אבל כשאני רואה אנשים, חברי כנסת מהכנסת הזאת, שיושבים ונלחמים בשביל ארכי-מרצחים, מחבלים, בעיני הם שותפים לרצח, הם שותפים לעבירה, הם שותפים לטרור.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: סיכום.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שפעם אחת אנחנו, חברי הכנסת שבאמת אכפת לנו מביטחון הציבור – –

יוסף ג'בארין: – – – לסיים – – –

אורן אסף חזן: תשב בשקט, אף אחד לא ביקש ממך להפריע.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אמרתי לו "משפט סיכום", ואל תעזור לי.

יחיאל חיליק בר: תודה, יקירי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, לסיים.

אורן אסף חזן: – – נכעס על ההסתה המלוכלכת ברשות הפלסטינית, אבל ניתן לאותה הסתה להגיע לקדמת הבמה בתל אביב – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: – – וחמור מזה – לקדמת הבמה פה.

אורן אסף חזן: אני רק מסיים במשפט אחד אחרון, אדוני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עבר הזמן.

אורן אסף חזן: אחרון, אדוני.

אורן אסף חזן: בעניין העצרת, למי שמגחך – אמרו: למה באת?

אורן אסף חזן: אז אני התפלאתי, כשעמדתי שם בעצרת, שמעתי את אחינועם ניני אומרת: הבנתי, הובא לידיעתי שחבר הכנסת אורן חזן נמצא פה – אני מזמינה אותו לעלות לבמה לשיר אתי שיר.

אורן אסף חזן: נעניתי לבקשתה, צעדתי כל הדרך בכיכר הריקה עד לבמה.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה קרה?

אורן אסף חזן: אנשי שלום עכשיו כל כך פחדו, שמנעו זאת בגופם.

אורן אסף חזן: מה אנחנו למדים, אדוני היושב-ראש?

אורן אסף חזן: שהאמת לאט-לאט מחלחלת, אין להם אחריות ולא בעלות – לא על הדמוקרטיה, לא על השלום ולא על יפוּת הנפש.

אורן אסף חזן: אנחנו לא נישבר, ואתכם אנחנו נחנך.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נפנה לזמרת אחינועם ניני שתזמין אותך לקונצרט הבא שלה.

אורן אסף חזן: לא, תודה רבה – – –

יחיאל חיליק בר: לא, למה, אם הבעת נכונות, אני חושב שהיא תשמח.

אורן אסף חזן: לא צריך.

אורן אסף חזן: פעם אחת הספיק לי.

יחיאל חיליק בר: זה יהיה מעניין, זה בטוח.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק דמי מחלה (תיקון מס' 6) (חישוב תקופת הזכאות המרבית לדמי מחלה), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע, מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק דמי מחלה (תיקון מס' 6) (חישוב תקופת הזכאות המרבית לדמי מחלה), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורן אסף חזן: זה לא נלחץ לי, היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: אני אוסיף אותך.

יחיאל חיליק בר: 24 בעד – אני מוסיף לפרוטוקול גם את השרה גמליאל וגם את אורן חזן כתומכים בחוק.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק התקבלה ותוחזר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/709); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת החוק האחרונה על סדר-היום היום: הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 9) (מתן דרכון לעולה), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת פורר ויוליה מלינובסקי, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת פורר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, יש לך עד עשר דקות.

עודד פורר: עשר דקות?

עודד פורר: אולי תאריך לי טיפה, אם אני אצטרך.

יחיאל חיליק בר: לא לא לא, זה לא יקרה, אבל אם פחות, אנחנו – – –

עודד פורר: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת, כבר דנו בה לא פעם ולא פעמיים, גם כאן בכנסת.

עודד פורר: אני שמח יחד עם הסיעה שלי להביא איזשהו תיקון, שהוא תיקון היסטורי.

עודד פורר: המצב שבו עולה לא היה יכול לקבל דרכון בשנים הראשונות לשהייתו בארץ היה מצב מפלה, שהיה נכון אולי לפני 30 או 40 שנה.

עודד פורר: הגיעה העת לתיקון הזה, עשינו אותו כאן בקריאה טרומית.

עודד פורר: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, חבר הכנסת דודי אמסלם, שהוביל את זה בהכנה לקריאה ראשונה, ושוב אנחנו חוזרים למליאה כדי להעביר את החוק הזה בקריאה ראשונה.

עודד פורר: אני חושב שכמו שאני אדבר כאן קצר, אנחנו צריכים לקדם את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית בשיא המהירות, ולסיים אותו עוד בטרם יסתיים הכנס בקריאה שנייה ושלישית, אז אני רוצה לבקש כאן מחברי הבית לתמוך בהצעת החוק.

עודד פורר: אנחנו הוספנו תיקון בהצעה המקורית, שאומר שיהיו 30 ימים שבהם יוכלו הרשויות לבחון את הבקשה לדרכון, ואז, אם יש להן מידע כזה או אחר, תהיה להן סמכות לסרב מטעמים אחרים, ולא מהטעם שמישהו הוא עולה.

עודד פורר: אני חושב שזאת הצעה שמקדמת בסופו של דבר את השוויון במדינת ישראל, אז אני קורא לכל חברי לתמוך בה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לדיון, ולרשימת הדוברות והדוברים: תמר זנדברג; זהבה גלאון; ישראל אייכלר; יואל חסון; מיכל רוזין; איציק שמולי; עבדאללה אבו מערוף; יוסי יונה; עיסאווי פריג'; יהודה גליק; מסעוד גנאים; אוסאמה סעדי; עבד אל חכים חאג' יחיא; נחמן שי; טלב אבו עראר; אורלי לוי אבקסיס; אחמד טיבי; עליזה לביא; זוהיר בהלול; דב חנין; ג'מאל זחאלקה; יעל כהן-פארן; עמר בר-לב; רויטל סויד; מיקי לוי; אמיר אוחנה; מרב מיכאלי; מנחם אליעזר מוזס.

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, בבקשה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: בשם מי?

יחיאל חיליק בר: בשם עצמו.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, ואני מבקש ממך לעמוד בהן.

אורן אסף חזן: חברי חברי הכנסת, כבוד השרה, אדוני היושב-ראש המכובד, האמת היא שעליתי כי רציתי לברך את כל עם ישראל, בטח ובטח את חברי כאן, בברכת חג שבועות שמח.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: איתן כבל, ידידי, אתה יודע מה החשיבות של המים, ועד כמה המים בשפע חשובים לכולנו.

אורן אסף חזן: התורה עצמה, אתה יודע, נמשלה – – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: אני רוצה לאחל לכולנו שבחג השבועות הזה נשב כל אחד בביתו ונעשה חשבון נפש אמיתי עד כמה אנחנו נאמנים לדרך, לאידאולוגיה, לאמת שלנו, לעם ישראל, לארץ ישראל, לתורת ישראל, ולא צמודים לכיסא.

אורן אסף חזן: אני מבין, הכיסאות פה מאוד נוחים, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: אתם יודעים למה אני אומר את זה?

אורן אסף חזן: היום נכחתי בדיון בוועדת הכנסת.

אורן אסף חזן: הדיון דיבר על כך שבעת ביקור של מנהיג זר או בעצם כל מי שהוזמן לדבר מעל דוכן הכנסת שהוא אינו חבר כנסת או שר – תהיה סנקציה – מיותרת.

אורן אסף חזן: הסנקציה תקבע שאפשר להוציא אדם מהמליאה בו בזמן – אגב, אנקדוטה קטנה, לעתים כשאני מדבר הרבה בורחים החוצה, זה יכול לחסוך הרבה בלגן – אבל לא זאת בלבד, אנחנו גם ניקח לו את השכר.

אורן אסף חזן: אז קודם כול, אני רוצה לומר: אני בעד ענישה.

אורן אסף חזן: אני בעד – אם מישהו מפריע במליאה, לתת לו עונש.

אורן אסף חזן: אני רק חושב שהדרך שבה מענישים את חברי הכנסת היום היא קלוקלת, היא מנותקת מהמציאות.

אורן אסף חזן: אני טוען שבמקום שבו לוועדת הכנסת – לוועדת האתיקה, סליחה, אני מתקן, יש סמכות להרחיק חבר כנסת מהמליאה בשעה שהוא הפריע, העונש צריך להיות בדיוק להפך: מי שמפריע יחויב לשבת במליאה.

אורן אסף חזן: אני מניח בצד את העובדה שהוא יצטרך לשמוע אותי מדבר הרבה, ולא כולם אוהבים את הדברים, ובצדק, האמת כואבת, אבל הגיע הזמן שנפסיק לתת פטורים לעצמנו והנחות.

אורן אסף חזן: הפרעת?

אורן אסף חזן: תחויב לשבת במליאה.

אורן אסף חזן: מספיק אנחנו מתמודדים עם להסביר לציבור למה הכנסת ריקה, למה המליאה ריקה.

אורן אסף חזן: מספיק.

אורן אסף חזן: ככה נרוויח שתי ציפורים במכה אחת: פעם ראשונה, גם חברי כנסת שבשבילם לשבת כאן – אדוני היושב-ראש, זה מדהים בעיני – לשבת במליאה זה עונש.

אורן אסף חזן: ריבונו של עולם, שומו שמים, בשביל מה נבחרתם?

אורן אסף חזן: מי שלא טוב לו, שישים את המפתחות וילך הביתה.

אורן אסף חזן: אני אגלה לכם סוד: כל כך טוב פה שחבר הכנסת אוסאמה סעדי, שיש לו הסכם רוטציה, לא רוצה לכבד אפילו את הרוטציה, נשאר בכיסא.

אורן אסף חזן: עד כדי כך זה טוב, לא רוצה ללכת.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: הייתה צריכה להיגמר הרוטציה במרס – – –

יחיאל חיליק בר: מה, באת לנהל את הסיעה הערבית עכשיו?

יחיאל חיליק בר: אני לא מבין.

אורן אסף חזן: אדוני, אני מסביר.

אורן אסף חזן: אבל הדבק – זה לא סופר גלו, או – איך קוראים לזה, דבק מגע; שומו שמים, זה נראה כמו דבק של חייזרים, אנשים נדבקים פה לכיסא ולא משחררים.

אורן אסף חזן: רבותי, אני נפגעתי בשביל כל אחד ואחת מאתנו כשנאמר באופן שקרי שטראמפ, נשיא ארצות הברית, לא הובא לכנסת משום שפחדו שהח"כים הערבים יפריעו.

אורן אסף חזן: אני נפגעתי גם בשביל חלק מהם.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

אורן אסף חזן: שמחתי לראות שמשרד החוץ אמר: רבותי, זה פשוט לא נכון.

אורן אסף חזן: אגב, זה עוד סיבוב של עוד אדם שלא קיבל כותרת מהביקור ורצה להכניס את עצמו ללופ.

אורן אסף חזן: אבל הגיע הזמן, חברים וחברות – – –

יחיאל חיליק בר: יאללה, אחינו – – –

אורן אסף חזן: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: יש להם עוד שבע דקות לסעודה, אז אני מרשה לעצמי.

יחיאל חיליק בר: זה לא משנה, יאללה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן, רבותי, שנזנח את הפוליטיקה המגעילה הזאת, הישנה הזאת, מאחור, ונתחיל להתעסק בפוליטיקה החדשה – זו שלא מדברת בססמאות, זו שדואגת לאידאולוגיה ולא לכיסאולוגיה.

אורן אסף חזן: רבותי, עובדי הכנסת – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: – – חברי בסדרנים, במשמר, חג שבועות שמח לכל בית ישראל, גם לכם – בעיקר – חג שמח.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: בפעם הקודמת הוא רצה לשיר עם אחינועם ניני, עכשיו הוא רוצה לנהל את הסיעה הערבית, אתה מבין איזה שאיפות?

אורן אסף חזן: אם אני אנהל אותם כבר יהיה שלום, תאמין לי.

יחיאל חיליק בר: טוב, חברות וחברים, אנחנו סיימנו עם הדוברים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 9) (מתן דרכון לעולה), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע – מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

רויטל סויד: הצבעתי אצל יואל חסון.

רויטל סויד: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 9) (מתן דרכון לעולה), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: מי?

יחיאל חיליק בר: מי?

יחיאל חיליק בר: 22 בעד, חמישה מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני מציין לפרוטוקול שחברת הכנסת סויד הצביעה בטעות במקום יואל חסון.

יחיאל חיליק בר: המזכירות תחליט איך להתייחס לזה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 22 בעד.

יחיאל חיליק בר: החוק התקבל בקריאה ראשונה ויועבר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"א בסיוון התשע"ז, 5 ביוני 2017, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: אני מאחל לכל חברינו חג שבועות וביכורים שמח, ורמדאן כרים לכל חברי וחברות הכנסת המוסלמים.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.