ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 220, 2017-03-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ד באדר התשע"ז, 22 במרס 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר במשרד ראש הממשלה, חבר הכנסת איוב קרא, לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 333 לראש הממשלה, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג, בנושא: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה קונה קובצי מידע מחברות סלולר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: רק אגיד, לתשומת הלב של חברי הכנסת והשרים, שהשאילתה הייתה שאילתה רגילה במקור, לא נענתה בזמן, וכפי שניתנה לי הסמכות, הפכתי אותה לשאילתה דחופה.

יולי יואל אדלשטיין: כך גם יהיה במקרה של שרים אחרים שלא יענו בזמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: נא לקרוא את נוסח השאילתה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: רק שתי הערות מקדימות: יש הרבה ועדות שעדיין מקיימות דיונים וקיבלו אישור עד 11:30.

תמר זנדברג: אז עכשיו אנחנו צריכים לבחור בין תפקידינו בוועדות לבין תפקידנו כאן, וזה קשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע, חברת הכנסת תמר זנדברג, שמפתיחת כנס הקיץ לא יהיה אף אישור לאף ועדה לקיים ישיבות בזמן המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: השבוע, בגלל הכנת החוקים לשנייה ושלישית, אפשרתי לכמה ועדות לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: אין בעיה.

תמר זנדברג: וההערה השנייה היא – התודה לך, בדיוק על מה שציינת בפתיח, שבאמת זו שאילתה מסוף 2015 שהמתינה והמתינה, ובאמת, בזכות ההתערבות שלך מקבלת עכשיו מענה, ובמתכונת הזאת של שאילתה דחופה.

תמר זנדברג: אז תודה לך, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: נוסח השאילתה: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה קונה מכל חברות הסלולר קובצי מידע עם תעודות זהות של לקוחות ומספרי הטלפון שלהם, כאשר, ככל הנראה, הדבר נעשה מתוקף סעיף בפקודת הסטטיסטיקה, שמאפשר קבלת מידע סטטיסטי בלבד ולא מידע פרטני, תעודות זהות ומספרים.

תמר זנדברג: ברצוני לשאול: 1.

תמר זנדברג: מדוע הלשכה לסטטיסטיקה רוכשת נתונים אישיים של אזרחים מחברות הסלולר?

תמר זנדברג: 2.

תמר זנדברג: מתוקף איזה חוק?

תמר זנדברג: האם החוק מאפשר קבלה של נתונים פרטניים?

תמר זנדברג: 3.

תמר זנדברג: אם החוק מאפשר דבר כזה, מדוע הלשכה לסטטיסטיקה משלמת וקונה את המידע ולא מקבלת אותו חינם?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

איוב קרא: חברת הכנסת תמר זנדברג, ראש הממשלה ייפה את כוחי לענות לך כדלקמן:

איוב קרא: מתוקף סמכותה לפי סעיף 15 לפקודת הסטטיסטיקה [נוסח חדש], התשל"ב–1972, דורשת הלמ"ס לקבל מחברות הטלפון מספרי טלפון לא חסויים של מנויים שמספרי הטלפון שלהם נחוצים לצורך עריכת סקרי הלמ"ס המחייבים התקשרות טלפונית עם נדגמים.

איוב קרא: מידע זה הוא מידע שלדעת הסטטיסטיקן עשוי לסייע להשלמתה או לתיקונה של הסטטיסטיקה, בלשון סעיף 15 לפקודה, בנושאים שאושרו לפי סעיף 7 לפקודה.

איוב קרא: יודגש שמספרי הטלפון המתקבלים הם בבחינת מידע גלוי שפתוח לעיון כלל הציבור דרך שירותי 144, ואינם כוללים מספרים חסויים.

איוב קרא: אין הלמ"ס רוכשת מספרי טלפון אלה מחברות הטלפון.

איוב קרא: היא מפצה אותן על עלויות ההפקה של המידע בהתאם לדרישת הלמ"ס, כנדרש לפי סעיף 3 לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו בנוגע לאיסור פגיעה בקניינו של אדם וסעיף 8 לאותו חוק-היסוד לעניין התרת הפגיעה שלא מעבר למידה הנדרשת.

איוב קרא: אין הדבר שונה מכך שהלמ"ס משלמת לחברות המתחזקות את קובצי הארנונה עבור רשויות מקומיות בגין קבלת נתוני ארנונה על הרשויות, לאחר תהליך לפי פרק ד' לחוק הגנת הפרטיות מול כל רשות מקומית בנפרד.

איוב קרא: יש להזכיר גם כי שנים רבות הלמ"ס, כמו משרדי ממשלה ויחידות סמך אחרות, שילמה לחברה הפרטית המתחזקת את מרשם האוכלוסין בגין קבלת קובצי מרשם הדרושים לעבודת הלמ"ס, שהעברתם ללמ"ס בוצעה הן מכוח סמכות הלמ"ס לפי סעיף 15 לפקודה ולפי פרק ד' לחוק הגנת הפרטיות.

איוב קרא: המידע שהלמ"ס מקבלת מחברות הטלפון הוא מספרי טלפון לא חסויים ופרטי זיהוי, כדי לאפשר את השימוש במספרי טלפון לצורך עריכת סקרי הלמ"ס, הן מכוח הדין והן מכוח ההסכמים מול חברות הטלפון.

איוב קרא: הלמ"ס מחויבת בשמירת סודיות מספרי הטלפון שהיא מקבלת.

איוב קרא: סעיף 15 לפקודת הסטטיסטיקה קובע: אישרה הממשלה, לפי סעיף 7, איסוף סטטיסטיקה הנוגעת לעניין פלוני, יהא כל אדם השומר או הממונה על רשומות או תעודות של המדינה, של רשות מקומית, של עדה דתית – כמשמעותה בסעיף 2 לדברי המלך במועצה על ארץ-ישראל, מ-1922 עד 1947 – או של כל אדם שלדעת הסטטיסטיקן אפשר להשיג מידע הנוגע לעניין האמור או העשוי לסייע להשלמתה או לתיקונה של הסטטיסטיקה הנוגעת לאותו עניין – חייב ליתן לסטטיסטיקן או לעובד מוסמך גישה אליהם כדי להשיג את המידע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר קרא.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה, אדוני השר.

תמר זנדברג: סעיף 15, שאתה מתייחס אליו, וכפי שגם הקראת את הנוסח שלו, מסמיך קבלת מידע סטטיסטי, ולא נתונים אישיים.

תמר זנדברג: ולכן, שאלת ההמשך היא שתיים: 1.

תמר זנדברג: האם ראוי בעיניך שגוף ממשלתי יקבל מידע אישי מחברות על הלקוחות של אותן החברות בלי הסכמתם?

תמר זנדברג: 2.

תמר זנדברג: האם יש כוונה להפסיק את הנוהג הזה, לנוכח הסתירה בין לשון החוק לבין מה שנעשה בפועל?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

איוב קרא: חברת הכנסת תמר זנדברג, התוכן שהקראתי מדבר בעד עצמו.

איוב קרא: כשמדובר בחומר חסוי, הוא בעצם לא נכלל באינפורמציה שמקבלת הלמ"ס.

איוב קרא: כאשר מדובר בחומר חסוי זה נשאר רק בתוך החברה ולא מוצג לציבור.

איוב קרא: כאשר אנחנו – או הלמ"ס מציגה נתונים, היא – אותם מספרים שבפועל אפשר להשיג אותם דרך 144 – – –

תמר זנדברג: זה לא נתונים סטטיסטיים לצורך – – –

איוב קרא: זה – – –

תמר זנדברג: – – – נתונים אישיים בשביל להתקשר לבן-אדם.

איוב קרא: לא.

איוב קרא: ברור.

תמר זנדברג: – – –

איוב קרא: ברור.

איוב קרא: מדובר במספרים לצורך סטטיסטיקה של מספרים שהם לא חסויים.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: – – – מסמיך לקבל מידע סטטיסטי לצורך עריכת סטטיסטיקה.

תמר זנדברג: לא מידע אישי בשביל להתקשר לבן-אדם.

איוב קרא: אז זהו, זה ברור, אבל בסך הכול מדובר במספרים לצורך סטטיסטיקה.

איוב קרא: זה לא אומר שמשתמשים בהם מעבר לסטטיסטיקה בשום דבר, כי חל איסור על זה.

תמר זנדברג: – – – על מספרים.

תמר זנדברג: זו לא סטטיסטיקה על מספרי הטלפון.

תמר זנדברג: מתקשרים לבן-אדם.

תמר זנדברג: זה נתון אישי, זה לא נתון סטטיסטי.

איוב קרא: נכון, אבל אם אתה מקבל מספר לצורך סטטיסטיקה, אתה לא מקבל את התוכן מכך.

איוב קרא: אני חושב שמן הראוי לאשר קבלת נתונים.

איוב קרא: כשמדובר בעריכת סטטיסטיקה מאותו מספר, לא – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איוב קרא: – – משנה מי זה ומה עומד מאחורי הדבר הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: כפאוזה עם חיוך אני יכול לומר שלפני 15 שנה בערך ניהלתי דיון, כסגן יושב-ראש הכנסת, והלך חבר הכנסת איוב קרא, והשר גילה ודיבר על כל מיני צווים והיטלים שעדיין קיימים במדינה ומזמן "עבר זמנו בטל קורבנו".

יולי יואל אדלשטיין: אני 15 שנה זוכר את זה, למה?

יולי יואל אדלשטיין: כשאתה מצטט ממועצת המלך משנת 1927 או משהו כזה, ואנחנו משתמשים בזה בחוק המודרני לסטטיסטיקה – אז מצאת היטל דיג בים-המלח.

יולי יואל אדלשטיין: תדעו, חברי הכנסת, אם פקח תופס מישהו ליד ים-המלח עם חכה, אז זה קנס, אני לא זוכר, אבל כמה לירות – לא, לא, באמת.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא צחוק.

איוב קרא: אני לא חושב שאגרת הדיג בים-המלח בוטלה.

איוב קרא: היא עוד לא בוטלה.

יולי יואל אדלשטיין: אה, בוטלה כבר?

יולי יואל אדלשטיין: קחו חכות ולכו לים-המלח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל על הפאוזה, לא יכולתי להתאפק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מתכבד להזמין את השר שטייניץ להשיב לחבר הכנסת ישראל אייכלר על שאילתה דחופה מס' 330 שהופנתה לשר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: פסילת מוסדות בביקורת בימי הפורים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אני, דרך אגב, מודה לשר שטייניץ על הסכמתו להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו אף פעם לא מאשרים תשובה בשם שר אחר.

יולי יואל אדלשטיין: שר החינוך וסגנו נמצאים בחו"ל, וחבר הכנסת אייכלר מאוד ביקש לקבל את התשובה לפני צאת הכנסת לפגרה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לפני זה, בשם הדגים שהתחילו לרעוד בים-המלח מפני החכות, שהיושב-ראש אמר לאנשים לקחת ולדוג אותם, אז אני מבקש רחמים על הדגים בים-המלח.

ישראל אייכלר: עכשיו לשאילתה – אדוני היושב-ראש, יש לי הכבוד שהשר שטייניץ עונה לי, הוא יושב-ראש הוועדה למינוי דיינים.

ישראל אייכלר: אנחנו חברים שם, והוא ממנה את האנשים שלומדים בישיבות – –

יולי יואל אדלשטיין: ולשאילתה.

ישראל אייכלר: – – לכן הוא קשור לשאילתה.

ישראל אייכלר: בתענית אסתר ולמחרת פורים נפסלו כמה ישיבות שלא עמדו במכסת התלמידים.

ישראל אייכלר: דבר זה עלול לפגוע בתקציב הישיבות לקראת פסח.

ישראל אייכלר: רצוני לשאול: 1.

ישראל אייכלר: מדוע נפסלו המוסדות, אף שהביקורת נערכה בימי הפורים?

ישראל אייכלר: 2.

ישראל אייכלר: מתי יושוו הביקורות בישיבות, במכללות ובאוניברסיטאות המתוקצבות על-ידי משרד החינוך?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יובל שטייניץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה לחבר הכנסת ידידי הרב אייכלר.

יובל שטייניץ: התבקשתי לענות בשם שר החינוך, ואני מודה ליושב-ראש הכנסת וגם לך שהסכמתם לסידור הזה, שהוא בסך הכול סידור מקובל בהרבה מקרים.

יובל שטייניץ: ובכן, בשם שר החינוך נפתלי בנט, אני עונה על שתי שאלותיך: לשאלה הראשונה – ככלל, חשבות משרד החינוך מתחשבת בחגי, מועדי ומנהגי ישראל לצורך קביעת מועדי הביקורת, ובפרט לשאלתך הפרטנית – לא נערכו ביקורות במועדי חג הפורים, החל מתענית אסתר ועד לשושן פורים, כולל, בדיוק מהסיבה האמורה לעיל.

יובל שטייניץ: אשר לשאלתך השנייה, שעוסקת בביקורות על מוסדות אקדמיים, המוסדות להשכלה גבוהה, וההבדלים בינם לבין הביקורות על מוסדות תורניים – אם הבנתי נכון את שאלתך, אז עונה שר החינוך, משרד החינוך, כך: ביקורות השטח במוסדות התורניים נערכות על-ידי חשבות משרד החינוך במעורבות החשב הכללי ובהתאם לנוהל שר האוצר לעניין תמיכות.

יובל שטייניץ: בשונה ממצב זה, הפיקוח על המוסדות להשכלה גבוהה בישראל במישור התקציבי נעשה על-ידי ות"ת – הוועדה לתקצוב.

יובל שטייניץ: יש מוסדות מתוקצבים שהתנהלותם הכספית מפוקחת ומבוקרת באופן שוטף על-ידי הוות"ת, ומוסדות לא מתוקצבים שהפיקוח עליהם נועד להבטיח את איתנותם הפיננסית.

יובל שטייניץ: ניתן לציין בהקשר זה כי הקביעה אם קיימת איתנות פיננסית מתבססת בין היתר על מספר הסטודנטים בפועל.

יובל שטייניץ: למעשה, אופי הלימודים במוסדות התורניים שונה מהלימודים האקדמיים וכך גם ייעודם, אופן תקצובם והפיקוח עליהם.

יובל שטייניץ: מתכונת פעולתם של המוסדות להשכלה גבוהה שהם מוסדות להוראה, מדע ומחקר, וכמובן, בראש ובראשונה לפילוסופיה – אני מוסיף, זה לא כתוב בתשובה המקורית, לכן, כל דוקטור שבאמת דוקטור ומקבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטה רצינית, באנגלית זה .

יובל שטייניץ: Ph.D, זה Philosophy Doctor – גם אם אתה עושה דוקטורט בכימיה או בפסיכולוגיה או באסטרופיזיקה או בספרות, זה תמיד דוקטור לפילוסופיה, שהיא הדיסציפלינה שעומדת בבסיס השאלות העקרוניות, מבררת את השאלות העקרוניות שנוגעות גם לשאר התחומים.

יובל שטייניץ: עכשיו אני חוזר לתשובה הכתובה מטעם שר החינוך: מתכונת פעולתם של המוסדות להשכלה גבוהה, שהם מוסדות להוראה, מדע ומחקר המוכרים במסגרת חוק המועצה להשכלה גבוהה, שונה לחלוטין מן המוסדות התורניים הנתמכים על-ידי המדינה מכוח סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, ולפיכך הפיקוח על תפקוד המוסדות והשגת מטרותיהם נערך גם הוא במתכונת שונה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אייכלר.

יובל שטייניץ: אני מקווה שאמצא דרך למצוא דרך לענות על שאלתך הנוספת.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: נצל את הכלים הפילוסופיים, אדוני השר.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: אני סומך על הפילוסוף – – –

יובל שטייניץ: בדיוק.

יובל שטייניץ: הרקע האקדמי.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: כל מה שאמרת, אדוני השר, על זה נאמר – אומרים: על זה בוכה הנביא.

ישראל אייכלר: על האפליה הזאת בעניין הביקורות.

ישראל אייכלר: יש עוד הבדל בין המוסדות להשכלה גבוהה ובין הישיבות: שהמוסדות להשכלה גבוהה מקבלים 10 מיליארד שקלים בשנה, והישיבות – מיליארד ו-200 מיליון שקל.

ישראל אייכלר: אתה יודע, אדוני היושב-ראש והשר, בישיבת מיר, שהיא הישיבה הגדולה ביותר בעולם, אני חושב, אלפי תלמידים שלומדים בהמון המון בתי-כנסת בשכונת בית-ישראל, הייתה השבוע ביקורת.

ישראל אייכלר: לקחו באופן שרירותי את האותיות מוי"ו ועד חי"ת, או אותיות של אנשים, ופסלו את הישיבה כולה, מפני שהאנשים באותיות האלה לא היו במרכז שם, בחדר האוכל, איפה שהם עשו את הביקורת, וכולם עומדים בספירה עם תעודות זהות, ממש דבר מביש.

ישראל אייכלר: בשום אוניברסיטה לא בודקים כמה סטודנטים באים לשיעורים או לא באים לשיעורים.

ישראל אייכלר: זה בכלל לא קיים, כל השיטה הזו של הספירה, כמו שציינת.

ישראל אייכלר: אני חושב שהגיע הזמן שיהיה שוויון ביקורות בין כל מוסדות החינוך שהמדינה מתקצבת.

ישראל אייכלר: אין שום סיבה להפלות דווקא את המוסדות התורניים, לספור אותם ממש כאילו הם היו בלשכה סוציאלית, לעומת מוסדות אקדמיים שיש להם העצמאות, שהוות"ת בודק אותם ואפילו לא משרד האוצר, את האיתנות הפיננסית, כפי שהזכרת.

ישראל אייכלר: אני מוכן שתבדקו רק את האיתנות הפיננסית של המוסדות ושל הישיבות, ואולי יוסיפו קצת בתקציב.

ישראל אייכלר: השאלה שלי חוזרת ונשנית – מתי יהיה שוויון בביקורות בין מוסדות מתוקצבים שנקראים השכלה גבוהה לבין מוסדות תורניים שמתוקצבים על-ידי המדינה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: האם השר רוצה להוסיף?

יובל שטייניץ: כן, אני אשמח להתייחס, הפעם על בסיס – איך אומרים?

יובל שטייניץ: ידע אישי או רקע אישי, ולא מחייב את שר החינוך, אבל אני מניח שייתכן שתשובתו באיזה מקום הייתה דומה לתשובה שאני מאלתר כרגע על שאלתך הנוספת.

יובל שטייניץ: ראשית, אני רוצה לומר – יש לי כבוד רב לישיבות ולישיבות הגבוהות, ואני חושב שלימוד תורה לשם שמים הוא ערך בפני עצמו.

יובל שטייניץ: גם ערך יהודי וגם ערך בפני עצמו, כך שאין לי מחלוקת.

יובל שטייניץ: כמו שאני בעד לימוד פילוסופיה ולימוד מוזיקה, וכל מיני מקצועות אחרים שאינם בהכרח תורמים לתעשייה או לפרודוקטיביות של המשק, אני חושב שלימודי תרבות והשכלה, גם בפילוסופיה, גם במוזיקולוגיה, גם בספרות, למשל, או בבבלית עתיקה, שלכאורה אין להם קשר מיידי לתעשייה, למסחר או לכלכלה, יש להם מקום בחברה מודרנית ומתקדמת – –

קריאה: – – –

יובל שטייניץ: – – ולכן אני רואה באותו ערך חיובי גם לימודים רציניים, לימודים תורניים רציניים בישיבות ובמוסדות להשכלה גבוהה, מכבד אנשי רוח ואנשי ספר באשר הם, אם בפילוסופיה כללית או במחשבת ישראל או באוניברסיטאות או ישיבות.

יובל שטייניץ: עד כאן הכבוד שאנחנו נדרשים לכל מוסדות ההשכלה וההשכלה הגבוהה.

יובל שטייניץ: אבל כאן אני רוצה להגיע להבדלים שמהם התעלמת, שמצדיקים הבדלים גם בתקצוב.

יובל שטייניץ: אני לא נכנס לתקציב עצמו כי אני לא שר אוצר היום ואני לא מכיר אותו לפרטיו.

יובל שטייניץ: תראה, למשל, אני הייתי מרצה בכיר בחוג לפילוסופיה; מרצה, ואחר כך מרצה בכיר.

יובל שטייניץ: ותאר לעצמך שהייתי בא וטוען שהחוג לפילוסופיה, מבחינת התקציב שהאוניברסיטה משקיעה בו, התקציבים נמוכים יותר מהחוג לביולוגיה או לכימיה.

יובל שטייניץ: הייתי אומר: ראו, יש כאן מספר תלמידים כזה ושם מספר תלמידים כזה, אבל ההשקעות בחוג לכימיה או להנדסת מכונות או לאסטרונומיה גבוהות יותר מאשר בחוג לפילוסופיה.

יובל שטייניץ: התשובה היא – – –

ישראל אייכלר: – – –

יובל שטייניץ: רגע, אני עכשיו עונה.

ישראל אייכלר: השאלה אם – – – לדעת אם הסטודנטים שנכנסים לשיעורים שלך.

יובל שטייניץ: הרב אייכלר, אני תכף אתייחס גם לנושא הספירה במוסדות האקדמיים, אבל קודם כול לנושא התקצוב כי אני מתייחס ברצינות להערותיך.

יובל שטייניץ: הערתך הראשונה הייתה לכאורה על קיפוח בתקצוב.

יובל שטייניץ: אז אני רוצה לומר לך שאני, למשל, כמרצה לפילוסופיה שאלתי שאלה כזו.

יובל שטייניץ: באה הנהלת האוניברסיטה ואמרה: מה לעשות?

יובל שטייניץ: פילוסופיה לומדים מספרים, מאמרים ובעל-פה, שמחירם זול מאוד, וכימיה או ביולוגיה מחייבים מעבדות וציוד שחלקו ציוד מתכלה, ומיקרוסקופים אלקטרוניים יקרים ביותר או טלסקופים או מאיצי חלקיקים שעולים עשרות מיליונים ולעתים מאות מיליונים.

יובל שטייניץ: ולכן, אף שהפילוסופיה והכימיה, שתיהן חשובות מבחינת האוניברסיטה, נניח, במידה שווה – לטעמי הפילוסופיה חשובה יותר אבל נניח במידה שווה – ההשקעות פר-סטודנט ופר-מרצה בחוג א' יהיו גבוהות הרבה יותר מבחוג ב', ולא מדובר באפליה.

יובל שטייניץ: כך, בכלל, ברור גם שבין אוניברסיטאות כלליות או אוניברסיטאות טכנולוגיות כמו הטכניון, מדעיות, ההשקעות – הסיוע של המדינה בהתאם צריך להיות גדול בהרבה, כי ההשקעות לא נמדדות רק פר-סטודנט או פר-מרצה אלא לפי המשימות והאמצעים הנדרשים להשלים את המשימות.

יובל שטייניץ: ואם מדינת ישראל רוצה אוניברסיטאות שיש בהן מחקר מדעי ולא רק פילוסופיה תיאורטית או לימודי יהדות, אז היא חייבת לתקצב את החלקים האלה באוניברסיטאות בסכומים הרבה הרבה יותר גדולים, פי כמה וכמה, באלפי אחוזים יותר גבוהים מאשר חוגים אחרים.

יובל שטייניץ: זה מטבעו של עניין, ואין לראות בכך אפליה.

יובל שטייניץ: כמו שאתה מציג את זה, זה נשמע אפליה, אבל אין כאן בהכרח אפליה.

יובל שטייניץ: גם באשר לספירת הסטודנטים, קודם כול, יש חוגים ויש שיעורים שבהם בודקים נוכחות וגם מדווחים עליה אחר כך, ויש שיעורים וחוגים שלא בודקים נוכחות, אבל גם זה שונה מבחינה מהותית אחת: באוניברסיטה, בלימודים האקדמיים, בדרך הטבע – אני לא אומר שזו שיטה יותר טובה או פחות טובה מאשר בישיבות, אבל בדרך הטבע נערכות בחינות ומוגשות עבודות כל סמסטר וכל שנה.

יובל שטייניץ: וסטודנט שאיננו עומד בבחינות ובעבודות לא יכול להמשיך בלימודיו או צריך לחזור על אותה שנה, וזה עולה לו, עלות גבוהה, הוא לא יכול להתקדם הלאה.

יובל שטייניץ: ולכן, באוניברסיטאות, מלבד הנוכחות, שגם לה יש לעתים חשיבות, יש מבחנים.

יובל שטייניץ: ועובדה שגם בחלק גדול מהחוגים – למשל, בחוג לכלכלה, בערך מחצית מהסטודנטים בשנה א' לא עוברים את המבחנים ולא ממשיכים לשנה ב'.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, מעבר לנוכחות יש קריטריונים מאוד חדים ומובהקים אחרים לרצינות הלימודים של הסטודנטים ורצינות ההוראה של המוסד.

יובל שטייניץ: ולכן, גם כאן אי-אפשר להשוות תפוחים ואגסים.

יובל שטייניץ: אני מאוד מכבד את הישיבות, אבל הן שונות במהותן ממוסדות אקדמיים, בלי להתווכח על התרומה; התרומה חשובה גם של מדעי הרוח וגם של הישיבות, לא רק של מדעי הטבע או מדעי הכלכלה וראיית החשבון והמשפטים.

יובל שטייניץ: אבל מבחינת המהות של הלימודים ואבני הבוחן להצלחה ולרצינות הלימודים, והאמצעים הנדרשים בחלק מהמקצועות והמסלולים והחוגים באוניברסיטאות ובמכוני המחקר, יש הבדל תהומי גם בין חלקים מסוימים באוניברסיטאות לחלקים אחרים, וכמובן, על אחת כמה וכמה, בין אוניברסיטאות לישיבות.

יובל שטייניץ: לכן, ודאי שהדברים שציינת, אפילו אם הם נכונים, לא מעידים בהכרח על איזו אפליה כנגד הישיבות או בעד המוסדות האקדמיים.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: שנייה אחת, אדוני השר, היה פספוס שלי.

יולי יואל אדלשטיין: מזמן ביקש שאלה נוספת גם חבר הכנסת שמולי, אז בוא נשמע את שאלתו.

יולי יואל אדלשטיין: אם תוכל להתייחס, מה טוב, ואם לא – תעביר לשר החינוך.

יובל שטייניץ: תראה, אתה מאתגר אותי מבחינה אינטלקטואלית.

יובל שטייניץ: אני לא שר החינוך.

יובל שטייניץ: אני שר האנרגיה, ואני נדרש לענות על שאלות שלא קיבלתי עליהן ניירות משר החינוך.

יובל שטייניץ: זה לא פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: אני סומך על היכולות שלך.

יולי יואל אדלשטיין: גם, מי שהיה פעם שר האוצר הוא בעצם שר בכל המשרדים אבל אם, כמו שאמרתי, לא תהיה לך תשובה ב"שלוף" כפי שאומרים, אז תוכל להעביר את השאלה לשר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: תודה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, יש לי שאלה אחת בענייני חינוך ואחת בענייני אנרגיה טובה.

איציק שמולי: בעניין החינוך – נודע לנו כי בבית-ספר "בית יעקב" בטבריה, של החינוך העצמאי, יש איזו תחרות כרזות שנעשית בקרב תלמידים, כרזות נגד דחיית הגיוס של בחורי הישיבות.

איציק שמולי: אוספים שם כסף מתלמידים להתנעת מאבקים נגד הדבר הזה.

יולי יואל אדלשטיין: התכוונת: בעד דחיית הגיוס.

איציק שמולי: כן, כן, סליחה.

איציק שמולי: עכשיו, מדובר כמובן במשהו שהוא נגד החוק.

איציק שמולי: לא ברור איך מנהלת בית-ספר הולכת לאסוף כסף מתלמידים בעניין הזה.

איציק שמולי: לא ברור למה במקום ללמוד עושים שם תחרות כרזות.

איציק שמולי: השאלה שלי: מה ייעשה כדי לעצור את התופעה ואת התחרות באופן ספציפי?

איציק שמולי: אילו צעדים יינקטו נגד העוברים על החוק, והאם משרד החינוך בכלל מודע לתופעה הזאת?

איציק שמולי: ונקודה נוספת קצרה – ברשותך, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: לפני כחודש ימים כל מדינת ישראל הזדעזעה מהתחקיר בבית-האבות בחיפה.

איציק שמולי: הדבר הזה נחשף קודם כול בזכות בן-אדם אמיץ אחד, שבעיני הוא גיבור ישראלי, ובמקרה, לזכותנו, הוא יושב כאן היום אתנו, דאוד ותד, יושב כאן ביציע.

איציק שמולי: בן-אדם שהוא לא פחות ובאמת גיבור ישראלי, שהקריב את עצמו, את פרנסתו, את משפחתו כדי לחשוף לכולנו מה קורה מעבר להרי החושך.

איציק שמולי: רק שתבין הכנסת הזאת, במקום שהאיש הזה ידליק משואה ביום העצמאות, הוא עכשיו בגדר חשוד במשטרת ישראל.

איציק שמולי: הוא ומשפחתו מאוימים על-ידי גורמים עברייניים.

איציק שמולי: הוא איבד את משכורתו, והוא חי בחובות גדולים מאוד.

איציק שמולי: אני חושב שכל הכנסת צריכה להתגייס כדי לסייע לו.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקבלים בברכה את אורחינו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר, אתה רוצה להתייחס לשאלה?

יובל שטייניץ: טוב, השאלות של איציק שמולי הן שאלות ראויות וטובות, אבל הן באמת שאלות אינפורמטיביות.

יובל שטייניץ: כששואלים מה משרד החינוך מתכוון לעשות או האם ידועה לו עובדה מסוימת, גם אם אני אאמץ ואוגיע את מוחי, אינני מסוגל לענות על שאלה אינפורמטיבית, מה משרד החינוך יודע או מה הוא מתכוון לעשות.

יובל שטייניץ: כמובן, בעיני, לפחות, כל תעמולה, הסתה כנגד גיוס או התגייסות לצה"ל היא פסולה, בין שהיא באה מדתיים או חילונים, מהשמאל או מהחרדים.

יובל שטייניץ: לצערי, אנחנו רואים תופעות כאלה גם בחלק מהמוסדות הדתיים אבל גם בחלק מאנשי השמאל, שמסיתים נגד גיוס לצה"ל או בעד סרבנות.

יובל שטייניץ: התופעות האלה הן בעיני מוקצות מבחינה מוסרית אבל איך להתגבר עליהן ומה משרד החינוך מתכוון לעשות טכנית עם אותן תופעות, באמת, את זאת אני אשאיר לשר החינוך.

יובל שטייניץ: באשר לשאלת השנייה, לא הייתה בה שאלה אלא קביעת עובדה: בלי להיכנס כמובן לשום סוגיה של חקירות, שגם בה אין לי מושג, ודאי שהמעשה של חשיפת ההתעללות הקשה, הנוראית, הפוגעת ממש בכבוד האדם, בקשישים, בבית-האבות בחיפה, ודאי שהחשיפה הזאת הייתה דבר חיוני מאין כמותו, כי חובה עלינו לכבד את זקנינו ואת קשישינו.

יובל שטייניץ: "כבד את אביך ואת אמך למען יארכון ימיך", זה ציווי גם על הפרט אבל לדעתי גם על החברה כולה.

יובל שטייניץ: ובמובן של החברה כולה, אנחנו חייבים לכבד את המבוגרים ואת אלה שהם באים בימים גם כאשר, ועל אחת כמה וכמה, הם נקלעים למצוקה כזו או אחרת, בריאותית או רפואית כזו או אחרת.

יובל שטייניץ: ולכן, החשיפה הזאת כשלעצמה, כמובן רואים בה ערך חיובי מאוד, ואני מקווה שהיא תאפשר לתקן את המצב המזעזע, שאליו נחשפנו, בבתי-האבות או לפחות באותו בית-אבות, בוודאי במקצת מבתי-האבות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר שטייניץ על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: התמודדות מאוד מכובדת הייתה לך.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אליהו בן-דהן, יעלה לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 329, מאת חבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: ביטול מבחן הכנסה לחיילים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפר שלח יקרא את נוסח השאילתה.

עפר שלח: תודה, אדוני.

עפר שלח: בניגוד לכותרת – יש פשוט טעות בהדפסה גם אצלי – זה לא מבחן הכנסה לחיילים, זה מבחן הכנסה לנכי צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: מבחן הכנסה לנכי צה"ל, צודק.

עפר שלח: והשאלה היא: באוקטובר 2015 מונתה על-ידי שר הביטחון ועדה לבחינת ביטול מבחן הכנסה לנכי צה"ל – סליחה, לא על-ידי שר הביטחון, על-ידי מנכ"ל משרד הביטחון.

עפר שלח: אני רוצה לשאול את השאלות האלה: 1.

עפר שלח: האם הוועדה כבר סיימה את עבודתה?

עפר שלח: 2.

עפר שלח: אם כן – מה מסקנותיה?

עפר שלח: 3.

עפר שלח: אם לא – למה לא סיימה את עבודתה?

עפר שלח: אנחנו עוד מעט חצי שנה מהמועד.

עפר שלח: 4.

עפר שלח: האם הסוגיה נבחנת במסגרת חוק הנכים החדש שהתזכיר שלו עוד מעט כבר מונח בפנינו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן, לפני כשנה וחצי הקים מנכ"ל משרד הביטחון דאז, האלוף דן הראל, ועדה לבחינת סוגיית מבחן ההכנסות לנכי צה"ל ועידוד התעסוקה – לא ועדה לביטול מבחן ההכנסות כפי שנכתב בשאילתה.

אלי בן-דהן: הוועדה החלה בעבודתה וקיימה כמה דיונים, אך לא הגיעה לכלל סיכומים והמלצות.

אלי בן-דהן: דיוני הועדה הוקפאו לפני שנה, בהנחיית המנכ"ל דאז, לאור המשא-ומתן שהתקיים עם ארגון נכי צה״ל בנושא תזכיר החוק לעיגון ההטבות ולאור העיסוק האינטנסיבי בנושא רפורמת גורן, בעקבות הסיכום התקציבי עם משרד האוצר.

אלי בן-דהן: בספטמבר 2016, במסגרת מסמך ההבנות עם ארגון נכי צה"ל בנושא התזכיר, סוכם כי התזכיר ישקף את מבחן ההכנסות הנוהג בפועל, שהוא מרחיב לעומת המצב החוקי הקיים, וזאת בלי לפגוע בטענות הארגון ודרישתם לבטל כליל את מבחן ההכנסות – דרישה שנדונה במסגרת עבודת הוועדה.

אלי בן-דהן: סעיף 12 למסמך ההבנות קובע כי סוגיית מבחן ההכנסות נמצאת בבחינה נפרדת על-ידי הוועדה שהוקמה, וכי הסדרים בעניין זה יסוכמו בין הצדדים בנפרד.

אלי בן-דהן: סעיף 19 למסמך ההבנות קובע כי סוגיות שהוסדרו בתזכיר החוק, לרבות עיגון מבחן ההכנסות הקיים – ארגון נכי צה"ל שומר על זכותו לקדם סוגיות אלו לאחר אישור התזכיר בכנסת.

אלי בן-דהן: בנסיבות אלו, ובהסכמת ארגון נכי צה"ל, הוחלט לחדש את דיוני הוועדה רק לאחר אישור הצעת החוק בכנסת, וזאת בהתאם למתווה שסוכם עם ארגון נכי צה"ל כמפורט לעיל.

אלי בן-דהן: כאמור, הצעת החוק מעגנת את האופן שבו נוהגים היום באגף לשיקום נכי צה"ל בפועל בכל הנוגע לאי-קיזוז שורה של קצבאות מתגמול הנכה ולאופן הפעלת מבחן ההכנסות.

אלי בן-דהן: מדובר בנוהג מרחיב לעומת נוסח החוק הקיים, הדורש קיזוז של כלל הקצבאות מהנכה.

אלי בן-דהן: כאמור, לאחר אישורו של החוק תמשיך הוועדה ותדון בדיוניה במבחן ההכנסה.

עפר שלח: אפשר שאלת המשך?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שאלה נוספת לחבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עפר שלח: אדוני סגן השר, מכיוון שאני עובד על החוק אחרי אישורו בקריאה ראשונה – לקראת דיוני הוועדה, שאני מתכוון להשתתף בהם – אין בחוק הזה שיקוף של שינוי מדיניות בנושא מבחן ההכנסה, שהוא דבר שמטריד נכי צה"ל רבים ונכי צה"ל קשים הטרדה גדולה מאוד.

עפר שלח: זה נראה קצת מוזר שהדיון בזה עם ארגון נכי צה"ל יהיה אחרי אישור החוק בכנסת.

עפר שלח: זאת אומרת, כל מטרת החוק הזה היא בסופו של דבר אחת ולתמיד להסדיר – ואני לגמרי בעדה, וגם הצבעתי בעד החוק – את זכויותיהם של נכי צה"ל, שעוגנו בכל מיני הסכמים ובכל מיני תקנות וכן הלאה; להסדיר את זה בצורה חוקית.

עפר שלח: מדוע לא תהיה עמדה של משרד הביטחון, שאפשר יהיה לשלב אותה בתהליך החקיקה, אם כבר אנחנו מתכוונים לעשות את זה אחת ולתמיד בחקיקה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שלח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אני לא רציתי להרחיב, אבל תרשה לי, אני קצת ארחיב כדי להסביר את העניין.

אלי בן-דהן: יש שני סוגי תגמולים – אני מרחיב את זה לטובת הפרוטוקול – אתה בטח יודע את זה, ודאי יותר טוב ממני.

אלי בן-דהן: יש שני סוגי תגמולים: יש תגמול בסיסי שנכה צה"ל מקבל, ולגביו אין שום מבחני הכנסה.

אלי בן-דהן: הוא מקבל את התגמול הזה, וגם אם הוא יהיה הבן של שרי אריסון הוא יקבל את התגמול הזה.

אלי בן-דהן: לעומת זאת, תגמולי המחיה, שהם תגמול שני – לגביהם כתוב בחוק הקיים היום, כתוב מפורש, שתגמולי המחיה יותנו במבחן ההכנסה.

אלי בן-דהן: רק לאחר שיתברר שהנכה איננו יכול לעבוד, מלא או חלקי, ואין לו הכנסות אחרות, יזכה לקבל את תגמולי המחיה.

אלי בן-דהן: זה החוק הקיים היום.

אלי בן-דהן: בשנים האחרונות משרד הביטחון – אני אומר פה – לא נהג על-פי החוק הזה.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון נהג לפנים משורת הדין.

אלי בן-דהן: לדוגמה, נכה צה"ל שלא עלינו הוא גם אב שכול, או נכה צה"ל שזכאי לקצבת נרדפי הנאצים, או נכה צה"ל שזכאי לקצבת זיקנה – הקצבאות הללו שמניתי כרגע לא נמנו במבחן ההכנסות, אף שעל-פי החוק הן צריכות להימנות ועל-פי החוק הקיים היה צריך לא לתת את קצבת תגמול המחיה למי שמקבל את הקצבאות שהזכרתי.

אלי בן-דהן: אף-על-פי-כן משרד הביטחון נהג לפנים משורת הדין ולא התחשב בקצבאות הללו.

אלי בן-דהן: אבל כידוע לך וכידוע לכולנו, זה היה בניגוד לחוק.

אלי בן-דהן: במסגרת החוק הקיים היום משרד הביטחון הסכים, לאחר שמשרד האוצר שוכנע – וזה לא היה פשוט, היה לנו מאבק לא קל אתם – גם משרד האוצר הסכים כרגע לעגן את הנוהג הקיים היום, דהיינו, אנחנו עושים מבחן הכנסות קל; דהיינו, כפי שאמרתי, יש כמה קצבאות שאנחנו לא מתחשבים בהן, ולכן הנכה יקבל את תגמולי המחיה למרות שהוא מקבל את הקצבאות שמניתי.

אלי בן-דהן: זאת עמדת משרד הביטחון כרגע, שלדעתי היא עמדה, הייתי אומר – עמדת ביניים: היא לא אומרת לבטל את כל הקצבאות לגמרי, ומצד שני היא לא אומרת לנהוג על-פי החוק הקיים, שהוא חוק נוקשה, וברור לנו שכשהוא נחקק לפני שנים רבות הובאו בחשבון סוגי הקצבאות שמניתי.

אלי בן-דהן: ולכן עמדת הביניים היא עמדת משרד הביטחון, והיא תעוגן בחוק הקיים היום.

אלי בן-דהן: מכיוון שארגון נכי צה"ל אמר:

אלי בן-דהן: אני עדיין שומר לעצמי את הזכות לבטל לחלוטין את מבחן ההכנסה, אמרנו: אנחנו לא נריב אתו על זה.

אלי בן-דהן: קודם כול בואו נתקן את החוק ונעגן את מה שאנחנו מסכימים עליו כולנו – שהחוק הקיים לא טוב, ולכן אנחנו מתקנים אותו.

אלי בן-דהן: לאחר שהחוק יאושר, יתחדשו דיוני הוועדה.

אלי בן-דהן: אם נגיע למסקנה שיש לבטל לחלוטין את מבחן ההכנסה או להוסיף עוד קצבאות שלא יימנו במניין מבחני הכנסה – אם זאת תהיה מסקנת הוועדה, כך ננהג.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר לשירותי דת, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: השר אזולאי ישיב על שאילתה דחופה מס' 332, מאת חבר הכנסת יצחק וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: הנזק הכבד לבית-הכנסת במושב פורת כתוצאה מהשרפה הגדולה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לשירותי דת, בשבוע שעבר אירע פיצוץ במפעל זיקוקין במושב פורת.

יצחק וקנין: ניזוק גם בית-כנסת סמוך המשמש את תושבי המקום, ואין ידם משגת לממן את השיפוצים הנדרשים ואת רכישת תשמישי הקדושה.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי לסייע לבית-כנסת במקרה זה?

יצחק וקנין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר לשירותי דת.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת וקנין, בעבר, לפני כארבע שנים, תקצבנו בית-כנסת שנשרף במסגרת חריגים, וזאת המסגרת היחידה שאנחנו יכולים לדון בה על הנושא המדובר.

דוד אזולאי: לכן, לצערי, אין מענה של המשרד למקרים מעין אלו.

דוד אזולאי: אני בודק אם ניתן לסייע באמצעות רזרבת שר.

דוד אזולאי: יחד עם זאת אני מציע – זה נושא שעליתי עליו בזמן האחרון:

דוד אזולאי: מתברר שחלק גדול מבתי-הכנסת אינם מבוטחים, לא ביטוח רכוש ולא ביטוח נזקי אדם.

דוד אזולאי: גם פה, אנחנו פועלים לעודד את בתי-הכנסת לבצע את הביטוחים האלה, כי זה מאוד חשוב.

דוד אזולאי: בכל מקרה, אני רוצה לציין שלא פנו אלינו, אותו בית-כנסת, לא הייתה שום פנייה אלינו בקשר לסיוע.

דוד אזולאי: אבל ברגע שתהיה פנייה כזו אנחנו בהחלט נדון בה, ונבדוק את האפשרות לסייע להם.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת – תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת וקנין, ואחריו – גם לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: כידוע, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בחלק מהמועצות האזוריות אין מועצות דתיות.

יצחק וקנין: זאת אומרת, כל שירותי הדת נעשים על-ידי המועצה האזורית.

יצחק וקנין: אני חושב שאפשר למצוא איזה מסלול שאפשר לסייע למועצה האזורית, והיא זו שתסייע לאותם יישובים שבתחום שיפוטה.

יצחק וקנין: אין דרך אחרת.

יצחק וקנין: אני לא רואה דרך, אבל אני חושב שחייבים למצוא פתרון.

יצחק וקנין: בכל זאת, מקדש מעט, ובדרך כלל במושבים האלו יש בית-כנסת אחד יחיד, זה לא שיש לך איזו אפשרות אחרת לאן ללכת.

יצחק וקנין: ולכן, אני חושב שכן צריך למצוא פתרון ספציפי לבית-הכנסת המדובר.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, שאלה נוספת שלי, אני יודע שאתה לא תכעס עלי על השאלה הזאת, ואני רק מדמיין לעצמי שאם אתה לא היית סגן השר, אלא היה כאן מישהו אחר סגן שר – – –

קריאה: שר.

אורי מקלב: שר, סליחה.

אורי מקלב: התכוונתי לסגן השר הקודם שהיה פה, אתה היית, כחבר כנסת אזולאי, שואל את השאלה הזאת, והשאלה היא על המחירים במקוואות.

אורי מקלב: המחירים במקוואות עלו באופן דרמטי, לא במשמרת שלך – במשמרת קודמת.

אורי מקלב: הציבור עדיין לא התרגל למחירים, ומדוע?

אורי מקלב: קודם כול, המחירים מאוד מאוד יקרים; הדבר השני, כשהוא רואה שהמקוואות הפרטיים, לא הממשלתיים, לא הציבוריים, הם הרבה יותר זולים, וכאן תמיד הוא שואל: איך יכול להיות ששירות שהממשלה, שהמדינה נותנת, יותר יקר ממחיר של מקוואות פרטיים.

אורי מקלב: כאן יש משהו שאני יודע שבאמת אכפת לך וכואב לך, ואתה בזמנך גם שאלת את השאילתות בעניין הזה.

אורי מקלב: אבל היום כשאתה במשמרת שלך, כשאתה שר, אני שואל מה נעשה, ומה עדיין לא נעשה, במה שאפשר לעשות במחירי המקוואות.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת הרב וקנין, לגבי הפנייה שלך, אני, שוב, חוזר ואומר: אנחנו לא קיבלנו שום פנייה.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אני אומר לך, ברגע שתגיע פנייה נבדוק את זה בצורה ראויה, כי אני חושב שאי-אפשר להפקיר בית-כנסת שנשרף.

דוד אזולאי: נעשה הכול על מנת לסייע לו.

דוד אזולאי: וכשאתה אומר שמדובר במועצה אזורית שאין לה מועצה דתית אלא היא נשענת על כספי הרשות המקומית, אנחנו בהחלט נסייע גם שם, ונמליץ לאותה רשות מקומית למצוא את הדרך, יחד אתנו, לסייע לבית-הכנסת.

דוד אזולאי: לכן, מה שאני מבקש לסיכום הנושא הזה, חבר כנסת וקנין, שיפנו אלינו על מנת לקבל סיוע.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: לשאלתו של חבר הכנסת הרב אורי מקלב, נכון, צדקת, גם אני בזמני העליתי את העניין הזה כשהייתי חבר כנסת, ואכן פנית אלי גם בכתב, וקיימנו על זה גם ישיבה אצלי במשרד.

דוד אזולאי: אנחנו תלויים באוצר, ואני מאוד מקווה שהאוצר יאשר לנו את ההנחה.

דוד אזולאי: כי אני מסכים אתך: לא יעלה על הדעת שאדם שבא עם ילדיו לטבול במקווה פעם בשבוע יצטרך לשלם כל כך הרבה כסף, אין לכך שום הצדקה.

דוד אזולאי: לכן, פנינו, ואני מקווה שנמצא את הדרך – אני לא אגיד לך שאני שמח שעד היום זה לא קרה; אני מאוד מקווה שזה יקרה בזמן הקרוב, ויאשרו לנו להוריד מחירים במקוואות.

דוד אזולאי: כי אני מסכים אתך שצריך להוריד מחירים, זה לא מוצדק, מחירים כל כך גבוהים, במיוחד שהיו מחירים זולים עד שהגענו לתאגידי המים; ברגע שעברנו לתאגידי המים המחירים קפצו בצורה משמעותית בכל המקוואות.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לשר דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: השר כץ ישיב על שאילתה דחופה מס' 323 מאת חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: עדכון הנחה אוטומטית לאזרח ותיק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מקלב יקרא את נוסח השאילתה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, נוסע שהגיע לגיל אזרח ותיק וזכאי להנחה נאלץ ללכת למרכז שירות כדי לעדכן את פרופיל הזכאות לאזרח ותיק.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: מה ייעשה לעדכון פרופיל הזכאי אוטומטית?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: לחלופין, מדוע מנפיק הכרטיס לא ישלח לאזרח הוותיק כרטיס חדש לבית האזרח הוותיק?

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השאילתה הועברה להתייחסות גורמי המקצוע בלשכת המשפטית של משרד התחבורה, ולהלן מובאת התשובה שהתקבלה: שאלת הצורך בכרטיס רב-קו לשם קבלת הנחת אזרח ותיק בתחבורה ציבורית, והזמינות להנפקת הכרטיסים הללו, תלויה ועומדת בבית-המשפט העליון בבג"ץ 8570/14 "כן לזקן", עמותה, נגד שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר לשוויון חברתי ואחרים.

ישראל כץ: משרד התחבורה יכבד, כמובן, כל פסק-דין שיינתן.

ישראל כץ: זו התשובה כפי שנמסרה על-ידי הלשכה המשפטית, והתבקשתי לדייק בה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר כץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – גם לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני השר.

אורי מקלב: לא הייתי מודע שיש עתירה של "כן לזקן" או מישהו אחר, ארגון אחר שבעניין הזה עתר, אבל בגלל הנסיבות, ששאילתה, מטבע הדברים, מוגבלת במילים, לא דיברנו – זה לא רק הנושא של קשישים, אלא עוד דברים שעליהם הרב-קו לא נותן מענה.

אורי מקלב: לדוגמה, אני יכול לתת לך, כשאובד כרטיס רב-קו ויש בו כמה חברות, כשיש הסכמים עם כמה חברות, זה לא שהוא בא לחברה אחת ושם הוא מקבל זיכוי על כל מה שאבד לו והכרטיס ניתן, אלא הוא צריך ללכת לכל חברה, חמש חברות, שש חברות, לכל אחת – עשרות שקלים או מאות שקלים, הוא צריך ללכת בנפרד.

אורי מקלב: מיותר להגיד מה הטרדה: זה הרי לא נמצא, זמין; צריך ללכת למרכז שלהם, שנמצא במקום אחד בעיר, גם לפעמים הוא איננו בעיר, לעמוד בתור בשעות מסוימות, להפסיד ימי עבודה.

אורי מקלב: מה שאנחנו שואלים, כרטיס הרב-קו הוא כרטיס – יש שני מיליון כרטיסים מונפקים; מיליון כרטיסים בשימוש כל יום.

אורי מקלב: כרטיס הרב-קו היה צריך להיות באמת שיא הטכנולוגיה; הוא כבר קיים תשע שנים או כמעט קרוב לעשור, ועדיין הוא לא נחשב – ממש לא כרטיס טכנולוגי משוכלל, עדכני.

אורי מקלב: הוא מיושן, הוא מקרטע, ועם קצת מאמץ – ובכל אופן, בקשתי ושאלתי היא: מדוע שלא נהפוך את כרטיס הרב-קו לכרטיס חכם אמיתי שיודע לתת מענה לכל הצרכים, עם האוטומציה והטכנולוגיה המתקדמת שבהובלתך הקיימת היום בכל הנושא של תחבורה, הסעת המונים ותחבורה ציבורית.

אורי מקלב: היום קיימת באמת תחבורה להמונים וברב-קו ממש יש פער גדול מאוד בין מה שהטכנולוגיה מאפשרת לבין מה שהוא יכול לבצע.

אורי מקלב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת, של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

טלי פלוסקוב: ואז, אדוני השר, תשיב לשניהם.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני השר, היושבת-ראש, שאלתי: מכיוון שאנחנו מתקרבים כבר – שבעה שבועות לל"ג בעומר, פחות מחודשיים, ובמשטרה זה מוגדר כאירוע הגדול ביותר במדינה, העלייה בל"ג בעומר למירון, ואחרי שבשנה שעברה כשלה התחבורה הציבורית עם האוטובוסים, אז שמענו מהשר – שטביעת אצבעותיך בכל מקום במדינה, ורואים את זה בכל הכבישים ובכל הגשרים, ובכל המנהרות ובכל ההישגים האדירים בתחום התחבורה, שזה נזקף לזכותך – אז שמענו מפיך, ובעצם גם אני הצעתי את זה עוד לפני שבע-שמונה שנים והגדירו אותי "בעל חלומות", על רכבת שתצא לכיוון מירון שתגיע לצומת שבע, ובינתיים לכרמיאל.

מנחם אליעזר מוזס: אולי ישכיל אותי השר כדי שנוכל לשמוע מה קורה בתחום הזה, וזה יכול להביא את הפתרון האמיתי לעלייה רבתי, לשנע קרוב לחצי מיליון איש.

מנחם אליעזר מוזס: והפעם ל"ג בעומר במוצאי-שבת, הבא בחשבון, וב-24 שעות עוברים כמעט חצי מיליון איש שעולים למירון – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: – – והרכבת יכולה מאוד לעזור בנושא.

מנחם אליעזר מוזס: תשכיל אותי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוזס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, לגבי השאילתה, אני עוד פעם אומר: אני הקראתי את התשובה כפי שהמסגרת המשפטית מתירה.

ישראל כץ: לגבי האמירות הנוספות לגבי הרב-קו והשימושים בו והצורך להקנות עוד דברים, אני יכול לומר, מאחר שאני זה שיזם את הנהגת השימוש ברב-קו בישראל, עד כמה שזה נשמע מפתיע; אני מכהן כמעט שמונה שנים כשר תחבורה, גם זה מפתיע, אבל לא היה רב-קו, ואני הנהגתי את הרב-קו, וזה לא היה דבר פשוט.

ישראל כץ: בכל העולם יש את זה, וכאן לא היה.

ישראל כץ: ואני יודע שזה מקנה יתרונות בלתי רגילים ביחס למה שהיה.

ישראל כץ: עובדה שהשימוש הוא מאוד נפוץ, ואנחנו משכללים וממקצעים את הנושא יותר ויותר בתוך המערכות השונות, כחלק מהמהפכה הגדולה מאוד שאנחנו עושים בכל תחום התחבורה הציבורית, מתחנות המוצא עד הכבישים, עד נתיבי התחבורה הציבורית והאכיפה, וכל הדברים שאנחנו מקדמים עכשיו מאוד מאוד, בגלל הבנת הצורך, איכות האוטובוסים ומעמד הנהג, וכמובן כל האכיפה בנת"צים, והסמכת העיריות.

ישראל כץ: זו מערכת אחת כוללת, שמתחברת בסוף ותביא את ישראל להיות מדינה מודרנית.

ישראל כץ: הייתה גם כמעט שביתה אתמול, ואני שמח שמנעתי אותה, ואנחנו נחושים מול כל הגורמים לוודא שהתחבורה הציבורית תתקדם ותגיע למקום ששם נמצאות המדינות המתקדמות בתחום הזה.

ישראל כץ: לגבי הנושא של מירון, הרב מוזס, יש לך הרבה זכויות בעניין הזה.

ישראל כץ: האתר הזה, שהוא אתר קדוש ליהדות, הוא אתר עלייה לרגל גם בל"ג בעומר, אבל גם בראשי חודשים ובהרבה מאוד הזדמנויות אחרות, ולכן חשוב שאנחנו נביא ונארגן מערכת היסעים מסודרת, שגם תתחיל כמה שיותר מוקדם, אבל תימשך לדורות.

ישראל כץ: חזון הרכבת למירון הוא חזון שמתממש.

ישראל כץ: אתמול הייתה לי הזכות לנסוע נסיעת מבחן ראשונה ברכבת שהגיעה עד 170 מטר מהתחנה בכרמיאל כבר.

ישראל כץ: הגענו לתחנת אחיהוד, הגענו ממש לפאתי תחנת כרמיאל, וכרגע עובדים להשלים את הקטע הנוסף ובונים את התחנה היפה שתהיה שם.

ישראל כץ: בערב ראש השנה – השנה בתאריך לועזי ראש השנה יוצא ב-21 בספטמבר; זה יום ההולדת הלועזי שלי, במקרה – ויום לפני אני מקבל מתנה, אבל לא רק אני:

ישראל כץ: ב-20, בערב ראש השנה, יתחילו הנסיעות המסחריות הרגילות לכרמיאל, ויוכלו להגיע לכרמיאל, לגליל בכלל.

ישראל כץ: וכמובן, גם בהקשר של מירון, אנחנו פועלים לכך שבל"ג בעומר נוציא רכבת סמלית אחת לנבחרי – לסיירת מירון, שתהיה מורכבת מנבחרי ציבור, מאנשי תקשורת ומאחרים שיש להם עניין בנושא הזה.

ישראל כץ: אתה מוזמן לבוא, כמובן.

ישראל כץ: רצינו לעשות את זה במוצאי-שבת; אתה מייעץ לעשות את זה ביום ראשון עצמו.

ישראל כץ: אנחנו נשקול את העניין הזה.

ישראל כץ: אבל הבשורה הגדולה באמת שאנחנו ממשיכים גם את הקו לקריית-שמונה מכרמיאל.

ישראל כץ: כבר תוקצבו 40 מיליון שקלים, שכבר מיועדים על-ידי חברת "נתיבי ישראל" לקידום התכנון.

ישראל כץ: הם מתכננים רכבת שתחבר; יהיו שם גם שתי מנהרות ארוכות של כמעט 12 קילומטר לכל כיוון מתחת ההרים של צפת, בעומק מאות מטרים.

ישראל כץ: אנחנו עושים שם מעשי בראשית כמעט, כן?

ישראל כץ: לא מחליפים אותו, אבל אנחנו כאן ברמת הארץ, ומחברים את המדינה.

ישראל כץ: אגב, זה דבר – מעבר לחשיבות הלאומית והכלכלית, זה עניין חברתי מהשורה הראשונה, לאפשר לכולם להיות מחוברים.

ישראל כץ: אני רואה מה קורה בבית-שאן, בעפולה – לחיפה, למרכז.

ישראל כץ: אנחנו גם הודענו שבשלושת החודשים הראשונים יהיו נסיעות חינם לכל מי שגר שם באזור לכל רחבי הארץ, כדי שיוכלו גם ליהנות וגם להסתגל, והנה, ברכבת העמק נסעו בשלושת החודשים הראשונים כ-350,000 איש, ועכשיו זה בתשלום – אומנם בהנחה לשנתיים – ונוסעים שם, ואנשים יכולים לגור וללמוד ולעבוד שם.

ישראל כץ: ואנחנו מפתחים את המדינה כמו שעשו בארצות-הברית, באירופה, באסיה, בתקופות קודמות.

ישראל כץ: העניין הזה של מירון, אנחנו מאוד מקפידים להתחבר ולאפשר – לבני כל הדתות, אגב, אף שזו מדינה יהודית ודמוקרטית, בוודאי – להתחבר למקומות הקדושים.

ישראל כץ: אני שמח שאחרי הרבה שנים שזה לא קרה, אני גם אפשרתי לבנות דרך נאותה לנבי שועייב, האתר הקרוב והקדוש לעדה הדרוזית, כל האתרים הנוצריים לבני העדה הנוצרית, האתרים לבני העדה המוסלמית, ולכל דת.

ישראל כץ: אפילו הבהאים מטופלים בדרכים כדי להגיע לאתרים שלהם – יש להם גם ליד עכו, לא רק בחיפה.

ישראל כץ: כמובן, כמדינה יהודית אנחנו צריכים לאפשר למירון.

ישראל כץ: אני גם החלטתי, ומקדמים את הרכבת המהירה לירושלים, ובעזרת השם היא תתחיל בפסח הבא, מתל-אביב לירושלים בפחות מחצי שעה.

ישראל כץ: תהיה עלייה לרגל מודרנית בפסח הבא.

ישראל כץ: אנחנו גם נמשיך את הרכבת באופן תת-קרקעי עד אזור הכותל, שיוכלו להגיע מהארץ ומחו"ל וגם לנסוע ברכבת עד הכותל המערבי, עד אזור הר-הבית – האתרים הקדושים ביותר לעם היהודי.

ישראל כץ: הרכבת מאפשרת לחבר את הדברים.

ישראל כץ: היא הרבה יותר בטוחה, וחוסכת נסיעה בכבישים, וגם בבטיחות ובחיי אדם, וכמובן – בעומס תחבורתי.

ישראל כץ: זו תשובתי הארוכה על שאלתך הקצרה, כי יש כאן בהחלט בשורות, וניפגש בעזרת השם בל"ג בעומר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים, חבר הכנסת ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת נחמן שי, ג'מאל זחאלקה, אורי מקלב וטלי פלוסקוב בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: הקרב המסוכן בין איחוד הצלה למד"א עולה שלב.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/1119, פ/3928/20; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 21144; חוב' כ', עמ' 21418; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: סיימנו עם השאילתות ואנחנו עוברים לחקיקה, רבותי.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק הראשונה שאנחנו נדון בה היום היא הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 115), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אמסלם, שנמצא כבר כאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם, ממתינים לך, בבקשה.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 115), התשע"ז–2017.

דוד אמסלם: ההצעה היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק פרטית באותו עניין שאני יזמתי.

דוד אמסלם: האמת היא – בלי להקריא, חבר הכנסת ברושי – אני רוצה להסביר לכם בעצם על מה הצעת החוק.

דוד אמסלם: הצעת החוק הזאת שאנחנו רוצים לדבר עליה, יש בה שלושה מרכיבים.

דוד אמסלם: המרכיב הראשון זה שיפוי.

דוד אמסלם: עד לפני תקופה לא ארוכה, מה שקרה במדינת ישראל כשמישהו רצה להקים איזה פרויקט או תוכנית, הוא הגיש אותם לעירייה או לוועדות התכנון, וברגע שהיה מישהו שהרגיש שהוא נפגע מאותה תוכנית הוא הגיש תביעה לשיפוי בוועדת התכנון, ובעצם היה שם איזה הליך כזה או אחר, ובסופו של דבר נקבע אם מגיע לתובע איזה פיצוי בגין ירידת ערך בשל אותו פרויקט שמישהו אחר בנה.

דוד אמסלם: המדינה התנהלה הרבה מאוד שנים כך שבאה ועדה מקומית ואמרה לאותו יזם: תן לי כתב שיפוי, ואם יהיו תביעות בגין ירידת ערך, בעצם אנחנו נגלגל את זה אליך, מפני שאנחנו הבאפר של העניין הזה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, אנחנו נותנים לך את ההיתר ואנחנו לא שותפים לעסקה.

דוד אמסלם: אנחנו נותנים את ההיתר, ואם יש תביעה בגין אותו פרויקט שלך, אתה תשפה את מי שהיה לו נזק.

דוד אמסלם: ככה התנהלו הדברים הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: לא מזמן היה בג"ץ בנושא – לא אלאה אתכם בפרטים, זה לא חשוב – ובסופו של דבר בג"ץ החליט שכתבי השיפוי האלה, במתכונת שהתקיימו, לא חוקיים, ולכן הוא פסל את ההליך הזה.

דוד אמסלם: מה שקרה זה שהרשויות הפסיקו או עצרו את כל הנושא של אישורי התוכניות, מפני שהן לא רצו להיות חשופות לתביעות מהסוג הזה.

דוד אמסלם: הצעת החוק הזאת שלנו – אני הגשתי הצעת חוק פרטית, הממשלה גם הגישה ממשלתית – היא מפני שכרגע המצב הוא שהרשויות, הוועדות המקומיות, לא מקדמות תוכניות בגלל הנושא הזה.

דוד אמסלם: לכן אנחנו מיזגנו גם את שתי ההצעות.

דוד אמסלם: ההצעה בכללותה באה לפתור את העניין ומסדירה את הנושא של כתבי השיפוי כך שההליך הזה יהיה חוקי.

דוד אמסלם: זה אומר שהעיריות יוכלו לבקש את כתבי השיפוי, מפני שגם ברציונל העירייה לא שותפה בפרויקט, היא רק מתווכת, היא רק נותנת את האישור.

דוד אמסלם: לכן זו בעצם הצעת החוק, אני חושב שיש בה הרבה היגיון, ובאנו להסדיר את הנושא שהיה קיים עד לא מזמן, ובזה אני מקווה שהדבר יבוא על פתרונו במובן זה שהרשויות יפסיקו לעכב – אני מדבר בעיקר על הוועדות המקומיות – את כל הנושא הזה של התוכניות שמוגשות אליהן בתקופה האחרונה.

דוד אמסלם: הנושא השני בהצעת החוק מדבר על שיפוי מועצות אזוריות בשל תוכניות דרך.

דוד אמסלם: מה שקרה עד היום – או המצב היום, נכון להיום – כשהמדינה מבצעת תשתית תחבורתית של כבישים, מסילות ברזל וכו' וכו' וכו', יש גם אופציה, כמו בכל פרויקט, שמי שמרגיש נפגע הוא גם מבקש פיצוי מהמדינה בגין ירידת ערך או פגיעה כזאת או אחרת בין התשתית.

דוד אמסלם: עד כאן זה בסדר.

דוד אמסלם: מה שעשתה המדינה, היא בעצם חילקה את זה בינה לבין מועצות אזוריות בעיקר, ואני אסביר גם מדוע.

דוד אמסלם: היא חייבה את המועצה המקומית להשתתף בנושא הזה ב-30% והמדינה ב-70%.

דוד אמסלם: מדובר בעיקר על תשתיות כבדות, תשתיות לאומיות שעוברות – לרוב זו לא תשתית שבאה לשרת את אותה מועצה אזורית, אלא היא עוברת דרכה.

דוד אמסלם: אני רוצה רק לסבר את האוזן של חברי הכנסת – חבר הכנסת ברושי, זה הסיפור של המועצות האזוריות.

דוד אמסלם: הרי הציבור לא יודע, אבל רוב שטח מדינת ישראל ורוב התשתיות עוברות במועצות האזוריות, והמועצות האזוריות האלה, יש להן שני וקטורים הפוכים: רוב השטח של המדינה יושב שם, ומיעוט תושבים.

דוד אמסלם: אז מבקשים מאותה מועצה אזורית – למשל עמק-חפר, זו הדוגמה, שם נחשפתי לנושא – מועצה של 15,000, 20,000 איש, שמשלמת ארנונה, שמתפרנסת, מה שנקרא, מארנונה – מצפים ממנה שהיא תשלם כמה עשרות-מיליוני שקלים בגין הרחבת כביש תל-אביב–חיפה.

איתן ברושי: כביש ארצי.

דוד אמסלם: מה זה קשור אליהן בכלל?

דוד אמסלם: אבל זה המצב היום.

דוד אמסלם: לכן באנו להסדיר את הנושא הזה.

דוד אמסלם: אני לא אלאה אתכם.

דוד אמסלם: בסופו של דבר – – –

אוסאמה סעדי: אנחנו בעד, דוד, אנחנו בעד.

דוד אמסלם: אני יודע, אבל אני מסביר למי שלא היה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו הייתה הצעת חוק פרטית שלי שהגשתי, ואני מיזגתי אותה עם ההצעה הזאת, כדי לקצר טווחים, מה שנקרא, ולקדם את העניין.

דוד אמסלם: היו לנו כאן ויכוחים גם עם האוצר בעניין הזה, כי בסופו של דבר העלות למדינה בסעיף הזה היא כ-40 מיליון שקל לשנה.

דוד אמסלם: ובסופו של דבר, כשתקראו את הצעת החוק, הגענו אתם לאיזו פשרה שהם יוכלו לחיות עם זה.

דוד אמסלם: אני חושב שבזה בעצם קידמנו את כל הנושא הזה של המועצות האזוריות.

דוד אמסלם: גם אתה דיברת אתי, חבר הכנסת ברושי, על הנושא הזה בהיבט של המועצות המקומיות, ושאפו לך גם בעניין הזה.

דוד אמסלם: על הדרך הכנסנו את הסיפור של היטלי השבחה, תמ"א 38.

דוד אמסלם: מה שקורה בתמ"א 38 – כידוע לכם, יש לה אבולוציה.

דוד אמסלם: בכלל, סוגיית תמ"א 38 התחילה כחיזוק מבנים.

דוד אמסלם: באה מדינת ישראל, בצדק, ואמרה: יש מבנים – אהלן, בוקר טוב לקארין.

דוד אמסלם: יש מבנים שהם בעצם ישנים מאוד, היה חשש שברעידת אדמה קלה הם יתמוטטו, בעיקר מבנים שעומדים על עמודים, ישנים מאוד.

דוד אמסלם: באה המדינה ואמרה: בואו ננסה לפתור את העניין בכך שאנחנו ניתן זכויות בנייה לאיזה קבלן, שהתושבים, הדיירים יוכלו להחליט מיהו, והוא יחזק להם את הבניין, ותמורתו תהיה בזה שהוא יקבל קומה נוספת שהוא יבנה וימכור אותה.

דוד אמסלם: במהלך השנים התברר שכנראה לא הייתה לזה היתכנות כלכלית – אז נתנו קומה אחת, ואחרי זה ראו שזה לא מספיק, אז קומה וחצי; עברנו לשתי קומות, ל-2.5 קומות, והגדלנו לעשות – וזה בסדר – ובתיקון האחרון אפשרנו גם שלוש קומות.

דוד אמסלם: הקומה השלישית.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: הבנתי, שנייה.

דוד אמסלם: בקומה השלישית – בעצם נתנו את התיקון של הקומה השלישית.

דוד אמסלם: צריך להבין, בתמ"א 38 יש פטור מהשבחה, כדי לתת את האינסנטיב הכלכלי ליזם.

דוד אמסלם: גם כאן הרשויות בעצם, חלק מהן, פנו אלי בעניין, אמרו שהן מעכבות את הסיפור של תמ"א 38, כי אין להן השבחות.

דוד אמסלם: ההשבחה, כידוע לכם, באה לפתור את כל סוגיית פיתוח התשתיות.

דוד אמסלם: ולכן גם כאן, לא אלאה אתכם, בסופו של דבר הגענו להסכמה גם עם התאחדות בוני הארץ, שבקומה השלישית – אנחנו מדברים על התוספת השלישית – יוכלו לגבות היטל השבחה בין 0% ל-35%, כשהיום ההשבחה היא 50% – וזה לפי מדיניות עירונית שהעירייה תקבע.

דוד אמסלם: היא יכולה לקבוע 0%, היא יכולה לקבוע 25%, היא יכולה לקבוע כל מחיר, מה שנקרא "כל מספר זוכה", על הרצף.

דוד אמסלם: וזה כמובן בכפוף למדיניות עירונית, שתעבור את האישור של מועצת העיר.

דוד אמסלם: היא יכולה לעשות גם דיפרנציאציה בתוך העיר בהיבטים האלה; לא כל העיר חייבת להיות עם אותו היטל.

דוד אמסלם: היא יכולה להחליט שבשכונה א' אין היטל בכלל, בשכונה ב' יש, וכו' וכו'.

דוד אמסלם: אני חושב שכאן בעצם אנחנו איזנו את כל המספרים ככה שגם היזמים יוכלו, ויהיה להם אינסנטיב כלכלי להמשיך לבנות, וגם הערים יוכלו להחליט אם זה נכון או לא נכון לגבות את ההיטל.

דוד אמסלם: ובסופו של דבר אנחנו גם משחררים את כל השסתום שבעצם – את כל החסמים שהיו עד עכשיו בהיבט של תמ"א 38 וגם בנושא של כתבי השיפוי.

דוד אמסלם: אני משוכנע שלאחר שאנחנו נאשר את הצעת החוק הזו אנחנו משחררים בכלל חסמי בינוי.

דוד אמסלם: אני משוכנע שזה יקדם עכשיו, גם בוועדות המחוזית וגם במקומיות, את כל הנושא של ההיתרים.

דוד אמסלם: הורדנו את הסיפור הכספי מהעניין, הכול מתקדם.

דוד אמסלם: לפחות את זה הורדנו, בואו נראה, עכשיו זה תלוי בחריצות של הפקידים בעניין הזה.

דוד אמסלם: אז אני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות ואין בקשות דיבור, ולכן אנחנו כרגע עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 115), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קארין אלהרר, את רוצה שאני אכניס אותך?

טלי פלוסקוב: בסדר.

טלי פלוסקוב: כי היא לא תחזור למקום.

טלי פלוסקוב: את תומכת, אני מבינה, נכון?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: הצבעה מס' 1 בעד סעיפים 1–5 – 38 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 39, כולל חברת הכנסת קארין אלהרר, בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 115) עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 39 נגד – אין נמנעים – אין חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 115), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 40 חברי כנסת, כולל חברת הכנסת קארין אלהרר, בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 115), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הריני להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים להצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/686; "דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 20740; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק תאפשר גם לעובדי משרד מבקר המדינה, כמו כלל עובדי המדינה ועובדים בכלל, להתלונן של שחיתות לכאורה במקום עבודתם, לא רק במסלול של פנייה לבית-הדין לעבודה אלא גם במסלול אזרחי קל יותר, כפי שניתן לכל אזרח – ניתנת לו היכולת לפנות אל מבקר המדינה שיכיר בו כחושף שחיתות.

קארין אלהרר: עובדי משרד מבקר המדינה יוכלו לפנות אל יושב-ראש הכנסת, וזה ימנה שופט בדימוס שיבחן את התלונה ויוכל להכיר במתלונן כחושף שחיתות אם הוא מוצא כי מתנכלים לעובד על רקע שחיתות שהחושף ניסה לחשוף, אם הייתה או לא הייתה.

קארין אלהרר: זו הצעת חוק של חבר הכנסת דוד ביטן, חבר הוועדה.

קארין אלהרר: אני רוצה בהזדמנות הזאת – וזה גם יוצא טוב, זה סוף הכנס – להודות לצוות הוועדה: מנהלת הוועדה הגברת חנה פריידין, סגנה מר איל קופמן, ועוד עובדת הוועדה, חנה יוסף; הצוות המשפטי: עו"ד תומר רוזנר ועו"ד גלעד קרן – באמת מדובר בצוות שעושה עבודה מצוינת בוועדה.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות למשרד מבקר המדינה ולמשרד המשפטים.

קארין אלהרר: הדיונים בהצעת החוק היו דיונים קצרים וממצים, ואני חושבת שהגענו לתוצאה מצוינת שנותנת מענה על לקונה שנוצרה בחוק.

קארין אלהרר: אני אבקש מכנסת ישראל להצביע בעד ההצעה כדי שנוכל לשפר את מעמדם של עובדי משרד מבקר המדינה, אם יהיה צורך, בנושא הזה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: כאמור, להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, אך יש לנו שתי בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חברתי יושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה, שבמהלך מהיר וחכם קידמה את הצעת החוק הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תראו, מוסד מבקר המדינה הוא מוסד חשוב מאין כמוהו, אחד משורה של גורמים שנועדו גם לטייב את עבודת הממשלה, וגם כמובן לוודא שהיא מתנהלת בצורה חוקית, תקינה ויעילה.

בצלאל סמוטריץ': אבל צריך לזכור שמוסד מבקר המדינה שונה מכל יתר הגופים בכך שהוא איננו שחקן פעיל על המגרש של הרשות המבצעת.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו עוד שומרי סף, יש לנו כמה גורמים שמטפלים בטיוב המערכת, גורמי בקרה וביקורת, אבל הם כולם שחקנים בתוך המגרש.

בצלאל סמוטריץ': מבקר המדינה – הייחודיות שלו זה שהוא נמצא מחוץ למשחק; הוא לא שותף פעיל בתהליכים, הוא לא מעורב בתהליכי קבלת ההחלטות תוך כדי ההתהוות שלהם.

בצלאל סמוטריץ': נורא מרעיש לי, גברתי סגנית היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: אתה צודק, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת.

טלי פלוסקוב: הצוות של סיעות הקואליציה, הצוות של סיעות הקואליציה, אני מבקשת מהסדרנים להגיע אליהם ולבקש להוריד קצת את הלהבות שם.

טלי פלוסקוב: קצת שקט, אנחנו לא שומעים מה הולך פה.

טלי פלוסקוב: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שמוסד מבקר המדינה שונה מיתר הגופים בכך שהוא נמצא מבחוץ למערכת, וזה מה שמקנה לו את היתרון היחסי, הפרספקטיבה המאוד-מאוד מיוחדת שלו.

בצלאל סמוטריץ': מי שמעורב בתהליכים, אז מנטלית הוא משועבד להם; הוא חלק מהם; הוא לא תמיד יכול לראות משהו שמישהו שעומד מבחוץ, שהפרספקטיבה שלו היא חיצונית, יכול לראות.

בצלאל סמוטריץ': לכן, מוסד מבקר המדינה – וכך זה מעוגן גם בחוק-היסוד של המבקר וגם בחוק המבקר – אמור להיות מחוץ לתהליכים.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי, זה הערך המוסף שלו, זה היתרון היחסי.

בצלאל סמוטריץ': אם מבקר המדינה יהיה מעורב בתוך התהליכים, יהיה חלק מתהליכי קבלת ההחלטות, הוא יאבד את היתרון היחסי שלו, ואז הוא כבר הופך להיות חלק מהגופים האחרים, ואנחנו מייצרים כפילויות ודריכה על הרגליים ועודף רגולציה וביורוקרטיה שבסופו של יום מאוד מאוד מקשה על יכולת התפקוד.

בצלאל סמוטריץ': חלק מההבנה שמוסד מבקר המדינה מתעסק בביקורת אוחרת – לאמור, אחרי התהליכים – ולא מתערב בתוכם, אמרתי קודם שזה מעוגן בחוקים, ולכן התקציב שלו מאושר בנפרד, וזה לא במסגרת החוק של תקציב המדינה בכל שנה.

בצלאל סמוטריץ': אין עליו פיקוח, הוא עצמו לא גוף מבוקר, אבל שוב, גם לא צריך את זה בתפיסה, מכיוון שהוא נמצא מחוץ למערכת.

בצלאל סמוטריץ': הפוזיציה המאוד-מאוד מיוחדת וייחודית שמקנה למבקר את היתרון היחסי נשחקת מאוד בשנים האחרונות בגלל מעורבות-יתר של המבקר בתהליכי קבלת ההחלטות, וזה דבר מסוכן ששוב, בעיני בעיקר פוגע במוסד המבקר עצמו וביכולת שלו לעשות את אותה עבודה שכדי לעשות אותה הוא צריך את הפרספקטיבה המאוד-מיוחדת שלו, שנמצאת מבחוץ לתהליכים ולא מתערבת בתוך התהליכים.

בצלאל סמוטריץ': מאחר שזה המצב, אנחנו נדרשים היום גם לתיקון החוק הזה, שיאפשר לעובדים במשרד המבקר שרוצים להתריע על כל מיני מחדלים או כשלים בהתנהלות של משרד המבקר, וגם הם – כמו עובדים אחרים שחושפים שחיתויות במשרדים אחרים בממשלה או ברשויות אחרות – חשופים לא פעם להתנכלויות, אנחנו צריכים לאפשר גם להם את אותו מנגנון, את אותו מכניזם פשוט שיאפשר להם מצד אחד להגיש את התלונה, ומצד שני להיות בטוחים שלא יבולע להם ושמקום העבודה שלהם יישמר.

בצלאל סמוטריץ': התיקון הזה – ואני כמובן מברך את יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת ביטן על ההובלה שלו, וכפי שאמרתי, את יושבת-ראש הוועדה, על הקידום החכם והטוב בוועדה – אבל התיקון הזה הוא תיקון ראשון בשורה של תיקונים שאנחנו צריכים, ובעזרת השם נעשה, ומבחינתי כבר בתחילת הכנס הבא, באמת כדי להחזיר את מוסד המבקר למקום הכל-כך חשוב וחיוני שלו כגוף שמבצע, כפי שאמרתי, בקרה תהליכית אוחרת, שלא מעורה בתהליכי קבלת החלטות, ומכיוון שכך הוא ייהנה או נהנה מאותה פרספקטיבה ייחודית שאין לאף אחד מן השחקנים שמשחקים בתוך המערכת.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש כמובן מכולנו לתמוך בחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה, להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 40 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 40 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 49), עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 40 נגד – אין נמנעים – אין חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 40 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

טלי פלוסקוב: אנחנו חוזרים לדקה להצעת החוק הקודמת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם מבקש להודות כיוזם החוק.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: קארין, לא שמעתי מה את מבקשת.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני באמת מבקש להודות לאנשים שנמצאים מאחורי הקלעים, שלדעתי עושים רוב את העבודה של החקיקה, בוודאי בכנסת, מה שנקרא באמת האנשים שלא רואים אותם, האנשים השקופים, כאילו.

דוד אמסלם: אז קודם כול, תומר, לך אני רוצה להודות על כל – דרך אגב, מה שעברנו בוועדת הפנים, אני בחיים שלי לא עברתי חודש אינטנסיבי כזה, וצוות הוועדה פשוט עמד כמעט על סף קריסה, בכל הנושא של החקיקה.

דוד אמסלם: אז באמת, תומר, אני מודה לך.

דוד אמסלם: אני מאוד אוהב אותך; לירון, רוני, גלעד, באמת תודה לכם על כל העבודה המקצועית שעשיתם ועל כל ההשקעה; כמובן, לצוות הוועדה היותר-טכני – ללאה, מנהלת הוועדה, לשושי ולכל הבנות, באמת תודה רבה לכם על כל מה שעשיתם; כמובן לעוזרים שלי, נמרוד, יפית ודוד עמר, שזו גם הזדמנות בשבילי לאחל לך רפואה שלמה והחלמה מהירה.

דוד אמסלם: אנחנו מתגעגעים אליך פה; וכמובן לצוות האוצר, ערן ניצן וצוותו, אודי אדירי וכל הצוות שלו – אנשים נפלאים באמת; וכמובן, גם לצוות המשפטי של משרד המשפטים, ארז קמיניץ ובת-אור, באמת, וכל החבר'ה שלהם.

דוד אמסלם: הייתה פה באמת עבודת חקיקה מאוד אינטנסיבית, מאוד טכנית, קשה.

דוד אמסלם: באמת שאפו לכם על כל העבודה שאתם עושים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לברך את תלמידי "עינות ירדן" מהגליל העליון שנמצאים אתנו היום, על-פי בקשתה של השכנה שלכם, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, חברתי היקרה.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/688; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 20941; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: טוב, רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון מס' 6), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להביא לפניכם הצעת חוק ראויה וטובה של חברת הכנסת יעל גרמן, עם הרבה מחברי סיעתה וחברים אחרים מחברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: החוק, מתשס"ה, 2014, מעניק לבית-המשפט סמכות להגביל בצו אדם שביצע עבירת מין בהיותו בגיר והורשע בה.

ניסן סלומינסקי: החוק אומר, באופן הגיוני, שמאחר שהמפגש בין הפוגע לנפגעת יכול ליצור נזקים נפשיים גדולים לנפגעת, אם בית-המשפט חושב כך, אז במקומות שבהם יש שהות רבה – והחוק תמיד מדבר על שני מקומות שבהם תמיד אדם שוהה הרבה זמן: מקום מגוריו ומקום עבודתו; לכן, החוק מתייחס לזה ואומר שעבריין שהורשע לא יוכל לעבוד או לגור במקום שקרוב למקום שבו הנפגע גר או עובד.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: באה חברת הכנסת יעל ובצדק אומרת: רגע, יש עוד מקום אחד שבו נמצאים הרבה זמן, וזה סביבת הלימודים.

ניסן סלומינסקי: גם שם יכול להיות מפגש שייצור את אותו נזק.

ניסן סלומינסקי: לכן הצעת החוק באה ואומרת להוסיף לחוק הקיים גם את סביבת הלימודים.

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר שהעבריין לא יוכל לא לגור, לא לעבוד ולא ללמוד קרוב למקום למגורים, עבודה או לימודים של הנפגע.

ניסן סלומינסקי: כלומר, מוסיפים את סביבת הלימודים בשני האגפים, ובזה באמת מונעים את המפגש.

ניסן סלומינסקי: זה נכון וזה ראוי.

ניסן סלומינסקי: בכוונה לא הגדירו מוסד לימודים בהגדרה מדויקת.

ניסן סלומינסקי: הוסיפו שזה יהיה מוסד להכשרה מקצועית, אבל לא הגדירו את זה עד הסוף, כדי לתת לבית-המשפט את היכולת, באמת, לפי העניין, לדייק עד הפרט האחרון.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעה מאוד ראויה.

ניסן סלומינסקי: אין לה הסתייגויות, ואני קורא לחברי להצביע בעדה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: שוב, אני רוצה להודות לחברת הכנסת יעל ולכל חברי הכנסת שהצטרפו אליה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניתן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות ואין בקשות דיבור, לכן מייד נגיע להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון מס' 6).

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–4 – 37 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 37 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון מס' 6), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 38 נגד – אין נמנעים – אין חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון מס' 6), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 38 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון מס' 6), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת בר-לב מתבקש להצטרף כתומך.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן, ביקשת לברך – בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, נכבדי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, לפני הברכות אני רוצה לספר לכם סיפור מקסים.

יעל גרמן: אתם זוכרים שבתחילת פברואר השנה היה לנו יום פתוח של הכנסת.

יעל גרמן: ביום הפתוח של הכנסת הייתה מליאה, כאילו מליאה אמיתית, שהייתה מורכבת רק מבני-נוער וסטודנטים.

יעל גרמן: בסוף היום הזה כתב לי סטודנט, יותר נכון, תלמיד תיכון בשם הדר גיציס, בן 17 מנהריה, כך: רציתי לשתף אותך בהרגשה מדהימה שהייתה לי כאשר ייצגתי ביום הפתוח של הכנסת את החוק שלך.

יעל גרמן: הוא ייצג את החוק וכל המליאה המדומה הצביעה בעד החוק.

יעל גרמן: אז הדר גיציס, אני רוצה להודיע לך שהחוק עבר בקריאה שנייה ושלישית.

יעל גרמן: אני רוצה להודות.

יעל גרמן: ראשית לכול, אני רוצה להודות למי שהשתתפו ויזמו את החוק: חיים ילין, עליזה לביא, מיקי לוי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, יעקב פרי, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, מירב בן ארי, עודד פורר, אורי מקלב, יחיאל חיליק בר, דב חנין, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, סתיו שפיר, אילן גילאון, אלי אלאלוף, יפעת שאשא ביטון, יוסי יונה, תמר זנדברג וטלי פלוסקוב.

יעל גרמן: תודה לכם.

יעל גרמן: תודה גדולה ליושב-ראש הוועדה ניסן סלומינסקי ולמי שעומד מאחורי הוועדה בשקט, בשקדנות ובחריצות, אסף פרידמן.

יעל גרמן: תודה, אסף.

יעל גרמן: תודה לייעוץ המשפטי, לעורכת-הדין נעמה מנחמי, לעורכת-הדין ליאנה בלומנפלד-מגד ולעורכת-הדין קשת יונה פיינברג.

יעל גרמן: אני רוצה להודות באופן מיוחד לליאת קליין ואיילת רזין, שהן היועצות המשפטיות של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, שליוו לאורך כל הדרך את החוק.

יעל גרמן: אני רוצה להודות לשדולת הנשים בישראל, לנעמ"ת, להתאחדות הסטודנטיות, וליקרים לי מכול – לשני היועצים לחקיקה הנפלאים שלי: ליועץ שלי לשעבר, שהיום הוא בניו-יורק, אסף וייס, שהוא למעשה ניסח את החוק, וליועצת המשגעת שלי, דניאל שמר, שקידמה את החוק.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: החוק הוא נקודה קטנה בספר החוקים אבל הרבה נקודות יוצרות את הקו, הקו יוצר את הפסקה והפסקה – את הפרק.

יעל גרמן: מי ייתן ונרבה פרקים בספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: ברכות, כמובן.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/691; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 21151; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא פרי עבודתה ומחשבתה של חברתנו חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, ואולי הצטרפו גם חברי כנסת אחרים.

ניסן סלומינסקי: המהות שלה זה סרבני הגט.

ניסן סלומינסקי: זה אחד הדברים הנוראיים שקיימים.

ניסן סלומינסקי: אחד מבני-הזוג, בדרך כלל הבעל, מסרב לתת גט.

ניסן סלומינסקי: הוא יושב כבר במאסר על-פי החלטה של בית-הדין בגלל סירובו לתת גט, ויש סמכות לבית-הדין להרחיב.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה בא לתת אפשרות נוספת, כלומר, גם כשהוא יושב במאסר ועדיין הוא מסרב, יש אפשרות – החוק מבקש לתת סמכות לבית-הדין לקנוס אותו בדברים נוספים, ואולי הם יהיו הקש שישבור את גב הגמל ובגין זה הוא כן ייתן את הגט.

ניסן סלומינסקי: הדברים שבהם מדובר, ההגבלות שבית-הדין יהיה רשאי להוסיף ולהטיל זה שסרבן גט לא ישתתף בשום מסגרת לימודית בבית-הסוהר.

ניסן סלומינסקי: היום יש אגף שבו אתה יכול לשבת וללמוד כל הזמן – ללמוד תורה וכדומה.

ניסן סלומינסקי: אומרים שאם אתה מסרב להחלטות של בית-הדין ואתה לא נותן את הגט, אל תהיה פתאום צדיק ותלך ללמוד.

ניסן סלומינסקי: הוא גם לא יוכל לשהות באגף התורני.

ניסן סלומינסקי: מוצע גם שבית-הדין יוכל להורות שאם יש כשרות ברמה רגילה, נניח, בבית-הסוהר, והוא דורש כשרות מהדרין – שזה זכות של אסיר – כאן, מכיוון שאתה סרבן: אדוני, אל תהיה צדיק פתאום באוכל.

ניסן סלומינסקי: כשמדובר על האישה אתה מסרב להחלטות של בית-הדין ופתאום באוכל אתה נעשה צדיק – אז גם כאן יוכלו לשלול ממנו את הכשר המהדרין.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף – שהיה צורך גם בבדיקה של רשות בתי-הסוהר – שאם הוא לא אסיר פלילי, הוא לא לובש בהכרח מדים של אסיר.

ניסן סלומינסקי: פה, גם כשהוא יצא הוא ילבש, כמו אסיר פלילי, את בגדי האסיר.

ניסן סלומינסקי: כמובן, גם זה דבר שאולי יגרום לו כן לתת את הגט, ובכל אופן יעניש אותו.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף הוא שאם יחליטו לשים אותו – יש סמכות לשים אותו בבידוד לתקופה מסוימת, ואז גם בבידוד, פרט לסידור תפילה אפשר למנוע ממנו אמצעי כתיבה או חומר קריאה.

ניסן סלומינסקי: שוב, זה לא הטיפול; צריך לעשות טיפול הרבה יותר יסודי בסרבנים, אבל זו תוספת חשובה, שאולי, אולי לאותו סרבן גט שיושב בבית-הסוהר, אולי הדברים האלה יגרמו לכך שבסופו של דבר הוא כן ייתן גט וישחרר.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהצעת החוק היא ראויה, ואני מבקש מחברי לתמוך בה בקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: להצעת החוק הוגשו שש הסתייגויות של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: לכן, אדוני, אני כמובן מזמינה אותך להנמקת ההסתייגויות.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד 30 דקות.

אלעזר שטרן: תודה, גברתי היושבת בראש.

אלעזר שטרן: הנאום הזה מיועד בעיקר לחברי ביש עתיד ובמחנה הציוני; מהצד השמאלי שלי אין לי ציפיות.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לכם שפורים עבר, ומה שהבית החרד"לי מזמין אתכם כאן – לתת סוג של גיבוי למערכת דורסנית שמתעללת בנשים.

אלעזר שטרן: ואתם, אם אתם תומכים בהצעת החוק הזאת, שאולי תפתור בעיה של מסורבת אחת, אתם קוברים באותו זמן מאות מסורבות גט שמתחננות כל רגע שיכניסו את הבעלים שלהן לבתי-הכלא, והסמכות שנתונה לבית-דין רבני היום – הם לא מפעילים אותה.

אלעזר שטרן: ועכשיו מה הם באים ואומרים לכם, לנו?

אלעזר שטרן: הנה, תראו, התקדמנו.

אלעזר שטרן: מה לקחנו?

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: לקחנו אחת או שתיים, שאולי יהיה סרבן גט שמשפיע עליו משהו, שייקחו לו את הגלאט-כשר – גם הדאגה הזאת היא כאילו למסורבת חרדית, חרד"לית.

אלעזר שטרן: זה הכול בתוך המשחק שלהם.

אלעזר שטרן: אבל אנחנו נתעלם באותו זמן ממה שבית-הדין יכול לעשות.

אלעזר שטרן: הרי חברתי ציפי לבני זוכרת כמה התחננו כשהייתה שרת משפטים לבית החרד"לי על ביטול מרוץ הסמכויות, כמה אמרנו להם: תפסיקו להתעלל בגרושות.

אלעזר שטרן: מה אתם נותנים חינם הישג לבית החרד"לי, שכאילו, כאילו, הם עוזרים למסורבות גט?

אלעזר שטרן: אם תיפתר פה אחת – בסדר, אבל חברתי זהבה גלאון, אני שואל אותך, באמת:

אלעזר שטרן: את יודעת כמה כאלה יש שגמרו את הדיונים בבית-הדין הרבני והם לא מכניסים אותם לכלא?

אלעזר שטרן: על מי החוק הזה בא לעשות?

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אם אתן רוצות לתת משהו לחברת הכנסת שולי מועלם, שכאילו תלך ותתהדר עכשיו בעזרתכם, בעזרת יעל גרמן: עזרנו למסורבות הגט – מה עזרתם?

אלעזר שטרן: למסורבת אחת חרד"לית אולי, או חרדית, שהבעל שלה מקפיד – – –

רויטל סויד: אחת לא מספיקה?

רויטל סויד: אחת.

אלעזר שטרן: לא עזרתם.

רויטל סויד: זה שווה.

אלעזר שטרן: נכון, אבל באותו זמן קברתם – –

רויטל סויד: אחת, אחת.

אלעזר שטרן: – – לא אחת.

רויטל סויד: לא.

אלעזר שטרן: הרי אין דיון – אל תמכרו לי את זה שאני לא רוצה לעזור למסורבת אחת.

אלעזר שטרן: ודאי שאני רוצה לעזור למסורבת אחת.

רויטל סויד: מעולה.

אלעזר שטרן: אבל את נותנת לגיטימציה – –

קריאה: לא.

אלעזר שטרן: – – למערכת מתעללת, שכל יום יש לה לפני העיניים התעללות במסורבות.

רויטל סויד: אז המערכת המתעללת – בוא נגיע לזה – – –

אלעזר שטרן: בואי אני אגיד לך מה ההבדל בינינו.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה ההבדל – ששולי מועלם ומרב מיכאלי וציפי לבני, להבדיל ממך, יושבות פה כנסת אחרי כנסת.

אלעזר שטרן: תגידי משהו, אם היית עושה אתה משא-ומתן ואומרת לה: בואי תקלי את מרוץ הסמכויות – עשית את זה?

אלעזר שטרן: מחאנו כפיים לבית-דין שנותן לשתי נשים חרדיות – אולי מקל עליהן את הגט.

אלעזר שטרן: לא איזו אופוזיציה זאת – איזו דאגה לנשים זאת?

אלעזר שטרן: זאת דאגה לנשים?

אלעזר שטרן: מה אתן אומרות?

אלעזר שטרן: המערכת הזאת, מגיע לה – ביטן, אתה יודע שאני מדבר אמת כמוך.

אלעזר שטרן: אומרים מה אנחנו חושבים; זה המחיר שלך, זה המחיר שלי.

אלעזר שטרן: ועכשיו, אני אומר, בוא נסתכל על נתונים: לפי בתי-הדין הרבניים, יש 382 מסורבות גט בישראל, סרבני גט.

אלעזר שטרן: מה אתם אומרים לי: גם אם נפתור אחת – דיינו.

אלעזר שטרן: ואני אומר לכם שאתן תפתרו אחת – אתן קוברות בין 380 ל-1,400 מסורבות גט – זה לפי ארגוני הנשים.

אלעזר שטרן: ומתוך כל הסרבנים האלה, כמה אתם חושבים יושבים בכלא?

אלעזר שטרן: כמה יושבים בכלא?

אלעזר שטרן: כמה בית-הדין החליט לשלוח לכלא?

אלעזר שטרן: חברתי חברת הכנסת סויד, אני שואל אותך: את יודעת כמה?

רויטל סויד: אתה יודע מצוין שאני יודעת כמה.

רויטל סויד: יש לנו הבדל גדול מאוד בתפיסה.

רויטל סויד: מה לעשות שיש הבדל גדול מאוד.

אלעזר שטרן: אז עכשיו מה נגיד?

אלעזר שטרן: שהבית החרד"לי עזר לאחת.

אלעזר שטרן: תגידו, זה נקרא עבודה בכנסת?

אלעזר שטרן: אם היא כל כך רוצה את הנוצות האלה, חברתי שולי מועלם, אז למה לפחות לא אמרת לה: בואי נלך על מרוץ הסמכויות?

אלעזר שטרן: אבל אין מרוץ סמכויות, מפני שאם בית-הדין – – –

עליזה לביא: כי לא נותנים לקדם את זה.

אלעזר שטרן: היא התנגדה לזה, והיא מתנגדת לזה, ואת, עליזה לביא, נותנת יד לקבורה של 380 מסורבות גט, שבמקום להגיד לבית-הדין: 100 ימים לפחות אחרי שכבר הוצאתם פסק-דין – תכריח את בית-הדין הרבני לשלוח לכלא.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: שולחים חמישה ו-14.

עליזה לביא: זה טיפה בים.

עליזה לביא: צריך לשנות את המצב הזה – – –

אלעזר שטרן: זה לא משנה, להפך.

אלעזר שטרן: בא מנכ"ל בתי-הדין – – –

עליזה לביא: הקואליציה צריכה לעשות יותר, אבל – – –

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה קורה, עליזה.

אלעזר שטרן: תראי, אני אגיד לך: בא מנכ"ל – – –

רויטל סויד: אתה לא רואה מה אתה עושה?

קריאות: – – –

עליזה לביא: – – – אחת.

עליזה לביא: אישה אחת – – –

אלעזר שטרן: אתם לא עוזרים אפילו לאחת.

אלעזר שטרן: אל תצעקו לי "אחת".

אלעזר שטרן: בואו ואני אגיד לכם.

עליזה לביא: מה אתה אומר – – –

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה אני אומר, תשמעי: כשבא מנכ"ל בתי-הדין הרבניים, שהוא אחראי לזה ש-382 מסורבות גט – הסרבנים מסתובבים בחוץ, ובמקום להגיד לו: אנחנו מוכנים ללכת אתך, לקחת את הגלאט-כשר, אבל תכניס 300 לכלא – מה אתן אומרות לו?

אלעזר שטרן: מחיאות כפיים לבית-הדין הרבני, שסוף-סוף עשה משהו.

אלעזר שטרן: אז מחיאות כפיים.

אלעזר שטרן: אני אמחא אתכם כפיים.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם מה יש לו שהם לא משתמשים.

אלעזר שטרן: שייקחו להם את רישיון הנהיגה.

אלעזר שטרן: שייקחו להם את רישיון הנהיגה – אתן לא מטפלות.

זהבה גלאון: כי זה בחוק.

אלעזר שטרן: לא, זה לא פה.

אלעזר שטרן: זה לא פה.

אלעזר שטרן: אבל הם לא – – –

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: רגע.

אלעזר שטרן: הם יכולים, הם לא עושים את זה.

אלעזר שטרן: הם גם יכולים, זהבה, להכניס אותם לכלא, והם לא עושים את זה.

אלעזר שטרן: והחוק הזה – מה אומר לאותו מנהל בתי-דין רבניים?

אלעזר שטרן: כל הכבוד לך שאולי עזרת לאחת או שתיים.

אלעזר שטרן: ככה מנהלים – – –

עליזה לביא: כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו.

אלעזר שטרן: שמעתי את זה.

עליזה לביא: – – – אחת.

אלעזר שטרן: הם יכולים כמובן לעכב יציאה מהארץ.

רויטל סויד: אחת.

אלעזר שטרן: הם יכולים לחסום את חשבון הבנק שלהם.

רויטל סויד: אני לא יכולה להבין אותך.

רויטל סויד: אתה מסוגל בכלל להבין מה זה אישה שעומדת והבעל לא נותן לה גט?

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אתן רוצות להקשיב?

עליזה לביא: הם לא עובדים – – –

אלעזר שטרן: לא, אתן לא מקשיבות, אתן לא גמרתן, אתן לא גמרתן – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אתן לא גמרתן להקשיב.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: זהבה, את מקשיבה.

אלעזר שטרן: נראה לי שאת מקשיבה, הן סתם צועקות, אז אני מדבר אלייך.

אלעזר שטרן: לדוגמה, יש חוק שאומר, לדוגמה – אני לא אומר לך כמה ארגוני נשים תומכים: החליט בית-הדין להכריח מישהו לתת גט – שאוטומטית יכניס אותו לכלא.

אלעזר שטרן: הרי עד שהם מחליטים הם מתעללים בנשים שנים.

אלעזר שטרן: אם כבר בית-הדין החליט, אותו רב שבא כמנכ"ל בתי-הדין הרבניים ואומר לכם: תראו כמה אנחנו טובים, תגידו לו: בבקשה, תיקח 300, תכניס לכלא.

אלעזר שטרן: הוא לא מכניס.

אלעזר שטרן: עד שהוא מכניס אותם ממשיכות מסורבות הגט להיות "מתעוללות" על-ידם.

אלעזר שטרן: כשעושים משא-ומתן עם הבית החרד"לי ואומרים לו: תשמע, ניקח לו את הגלאט-כשר, אבל אם אתה רוצה שנתמוך, זה לא כמו שעכשיו השתמע ברחוב – וזה מה שאתן עושות, שאתן תמכתן בחוק הזה בלי שקיבלתן כלום, בגלל שאת נשף הורדת המסכות הזה אתן אלה שמונעות.

אלעזר שטרן: אתן עוזרות לשים מסכה.

אלעזר שטרן: אתן עוזרות לשים מסכה: הנה, אנחנו מתקדמים; אנחנו בית-דין של מתקדמים.

אלעזר שטרן: ואתם יודעים שהבית החרד"לי עם שולי מועלם מונע מנשים ללכת לבית-דין לענייני משפחה.

אלעזר שטרן: מה ביקשנו בהפרדת הסמכויות, בצמצום מרוץ הסמכויות?

אלעזר שטרן: כל מה שביקשנו – אפילו הסכמנו שמעשה הגט יישאר בבית-הדין הרבני, אבל לפחות שייתנו לנשים לבחור את הכסף, את משמורת הילדים, ללכת לבית-דין לענייני משפחה.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: היא יכולה, היא, חברת הקואליציה האיומה הזאת, שמתעללת בנשים קבוע.

אלעזר שטרן: אתן דרשתן את זה?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אתן יכולות להציג ולצעוק והכול, ואתן נותנות יד, המשך ותעודת כבוד.

אלעזר שטרן: הרי אני שמעתי אתכן מדברות: כל הכבוד לבית-הדין שהציל – איך אני אגיד לכן?

אלעזר שטרן: – אולי מסורבת גט אחת.

אלעזר שטרן: אבל אני אומר לכם שאם אנחנו חיים במדינה דמוקרטית, אחרי שבית-הדין גמר את הדיון על המעשה הדתי ואומר לו: לך תיתן גט, מאותו רגע צריך לקחת ממנו את המושכות, לעבור לבית-משפט של מדינת ישראל ולהגיד לו: אדוני, מה לעשות, המדינה – בטעות או שלא בטעות – נתנה לבית-הדין הרבני את כל הסמכות הזאת, אבל אם את סרבן הגט אתה לא מכניס עכשיו לכלא, תעביר את הדיון לבית-דין לענייני משפחה, ואנחנו נדע מה לעשות אתו.

אלעזר שטרן: מה הם עושים?

אלעזר שטרן: הם הרי יודעים ש-85% מסרבני הגט שכרגע עצורים בכלא הם חרדים.

אלעזר שטרן: השאר מסתובבים בחוץ, מאות מסתובבים בחוץ.

אלעזר שטרן: אז מה הם אומרים?

אלעזר שטרן: ניקח להם את הגלאט-כשר.

אלעזר שטרן: כאילו שמי שלא נשמע לבית-דין רבני – הרי בית-דין רבני אמר לו: תן גט – כאילו הוא, יהיה אכפת לו אם לוקחים את הגלאט-כשר או לא.

אלעזר שטרן: ואיך מדינת ישראל נותנת עדיפות בחוק לבד"ץ על-פני כשרות רבנות?

אלעזר שטרן: את זה אנחנו צריכים לעשות בחוק – לתת אולי פעם ראשונה את סוג העדיפות הזאת לאותם אנשים?

אלעזר שטרן: אני אומר לכם, אני בטוח שלא.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם מה אמר בישיבת הוועדה הרב של שירות בתי-הסוהר.

אלעזר שטרן: לימודים – רוב סרבני הגט אינם לומדים.

אלעזר שטרן: סרבן גט אזרחי נמצא באגף אזרחי, אסור לו להיות – משכך, נמצאים אולי 11 במעשיהו.

מירב בן ארי: מה אכפת לך?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה אכפת לי.

מירב בן ארי: – – –

אלעזר שטרן: אני לא שומע.

אלעזר שטרן: סליחה, מפה לא שומעים טוב.

מירב בן ארי: אני שואלת אותך, מה זה מפריע לך שהורידו לו את הלימודים?

אלעזר שטרן: שמה הורידו לו?

מירב בן ארי: את הלימודים.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה.

אלעזר שטרן: להפך, אני רוצה שיורידו לו.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שהם לא לומדים בכלל.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שמה שקורה כאן זה שבמקום להכריח – ואת חברת קואליציה – – –

מירב בן ארי: – – –

אלעזר שטרן: תני לי להגיד לך.

מירב בן ארי: אתה צודק.

אלעזר שטרן: תני לי, שאלת, אני אענה לך.

אלעזר שטרן: אני חושב שלא צריך לתת להם אוכל כשר בכלל, בסדר?

אלעזר שטרן: לא צריך לתת להם אוכל כשר, וודאי שאני חושב שהם לא צריכים ללמוד.

אלעזר שטרן: אני שמח שהתקבלה הסתייגות או רעיון תוך כדי הדיון, כשהחוק כבר היה חתום, להלביש אותם בבגדי אסיר, אבל אני חושב שהבעיה היותר-גדולה, שאתם לא רוצים לפתור אותה בקואליציה הנוראית הזאת מהבחינה הזאת, ואין לה שום קשר – – –

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: אתה טועה.

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: – – אין לה שום קשר להלכה; יש לה קשר לכוח, לג'ובים בבתי-הדין הרבניים.

אלעזר שטרן: מה שאני אומר – שאם הייתם באמת, בתוך הקואליציה, לא עסוקים בקבלנות העברת חוקים, אז הייתם אומרים לבית החרד"לי: תעצור.

אלעזר שטרן: אנחנו מוכנים לתמוך, מפני שיש היגיון בחוק הזה – –

מירב בן ארי: יש היגיון, אבל – – –

אלעזר שטרן: – – אבל בתנאי שאם כנים דבריכם ואתם באמת כואבים את מצוקתן של מסורבות הגט, אז בואו נעשה עוד משהו, לא שיעזור לשתי נשים – שיעזור ל-30 נשים, שיעזור ל-100 נשים.

אלעזר שטרן: אין את זה, אין את זה.

אלעזר שטרן: להגיד לכם שאני מתפלא?

אלעזר שטרן: אני לא מתפלא.

אלעזר שטרן: אני אומר לכם שהמספרים שאמרתי לכם כאן, אתם יודעים שאני מתחייב עליהם.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד יותר מזה: גם בארגוני הנשים – ודיברתי אתם גם לפני רבע שעה – יודעים שהחוק הזה – זהבה, חברת הכנסת גלאון, יש לי עוד רעיון מאותה משפחה.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת סמוטריץ הניח הצעה שאישה מסורבת גט בתוך התהליך, עוד לפני הכלא, תוכל לשאוב ביציות, והביציות האלה, בית-הדין הרבני ייתן לה רשות להשתמש בהן.

אלעזר שטרן: שמעת?

אלעזר שטרן: שמעת?

אלעזר שטרן: ואז נגיד: הנה, בית-הדין הרבני הנהדר, הנהדר – – –

זהבה גלאון: אתה מערבב מין בשאינו מינו.

אלעזר שטרן: לא.

זהבה גלאון: אתה מערבב מין בשאינו מינו.

אלעזר שטרן: רגע.

אלעזר שטרן: סליחה, סליחה.

זהבה גלאון: אתה מערבב מין בשאינו מינו.

אלעזר שטרן: זה תחת הכותרת של כמה בתי-הדין הרבניים הם ערים ומתקדמים אתו.

אלעזר שטרן: ומה שאני אומר – – –

זהבה גלאון: הדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות.

זהבה גלאון: אלעזר, זה מה שאתה עושה.

אלעזר שטרן: אני אומר שמאחזים את העיניים שלנו בהקשר הזה; של הציבור.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם מה קורה בבתי-הדין שאתם מוחאים להם כפיים:

אלעזר שטרן: אחת מכל חמש נשים שבאות להתגרש נסחטת בידי בעלה.

אלעזר שטרן: סרבן גט שנשלח לכלא – הסכים לתת גט, אבל בתמורה לחצי מיליון.

אלעזר שטרן: אב בית-הדין פסק לפני חמישה חודשים, לא לפני הרבה זמן, שאם האבא של האישה יכול לתת חצי מיליון שקל – את שומעת?

אלעזר שטרן: – אז הוא לא יכריז עליו כסרבן גט.

זהבה גלאון: אני אתך בעניין הזה.

זהבה גלאון: מה עניין שמיטה להר סיני?

זהבה גלאון: תסביר לי.

אלעזר שטרן: אני נלחם אתכם כל הזמן.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לומר – – –

יעל גרמן: אין שום קשר.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה אני רוצה לומר.

שולי מועלם-רפאלי: אני כל כך גאה בכם – – –

אלעזר שטרן: אני אגיד מה אני רוצה לומר: אני יכול להילחם אתכן כמה שאתן רוצות, לצדכן, ואת יודעת, אל תגידי לי למה אתה לא, את יודעת שאני לפחות כמוכם – – –

יעל גרמן: כדי להוציא לו עין, אתה רוצה להוציא לעצמך את העין.

אלעזר שטרן: יעל, שנייה.

אלעזר שטרן: יעל, תני לי להגיד לך משהו.

יעל גרמן: זה מה שאתה עושה – – –

אלעזר שטרן: אני אגיד לך למה, אני אגיד לך למה: מפני שאם אתם רוצים שלבית החרד"לי יהיו הישג שכאילו הוא עוזר למסורבות, יכולתם להגיד לו: אנחנו בעד, אבל באותו זמן בואו נעזור לעוד 30 מסורבות.

אלעזר שטרן: יכולתם ולא רציתם – –

יעל גרמן: מה הקשר?

יעל גרמן: את זה צריך לעשות ואת זה צריך לעשות.

אלעזר שטרן: – – מפני שהשתכרתם מזה שייקחו לו את הגלאט-כשר.

יעל גרמן: בגלל זה אתה רוצה לאפשר להם ללמוד, אלעזר?

אלעזר שטרן: תסלחי לי, אני אפילו לא רוצה לענות על זה.

אלעזר שטרן: אני חושב שבדיון דיברנו מספיק.

אלעזר שטרן: אם נדבר על זה פה, זה לא יוסיף כבוד לאף אחד מאתנו בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: אבל כשאני אומר לכם שבבתי-הדין אחת מכל חמש נשים נסחטת על-ידי הבעל שלה, אני חושב שלפני שנותנים להם את הזכות הזאת, אז היה כדאי – אני רוצה להגיד עוד משהו: לפני שבועות עמדנו כאן ודיברנו על בית-דין, שאישה התלוננה שהבעל שלה מכה אותה.

אלעזר שטרן: אמר לה בית-הדין הרבני – שעכשיו אולי ייקח לו את הגלאט-כשר אבל הוא עוד לא ייקח לו: אם הוא הכה אותך, כנראה הייתה לו סיבה.

אלעזר שטרן: עכשיו הוא מוכן שלא להכות אותך, אז אני לא מוכן לתת לך גט.

אלעזר שטרן: מה יגיד לנו בית-הדין עכשיו?

אלעזר שטרן: יגיד לנו שבחסות יש עתיד או המחנה הציוני, ניקח לו את הגלאט-כשר.

אלעזר שטרן: ואם ניקח לו את הגלאט-כשר אז תראו כמה בית-הדין מתקדם.

זהבה גלאון: אנחנו לא נגיד שבית-הדין מתקדם, אלעזר – – –

אלעזר שטרן: סליחה, אני שמעתי בדיוק.

אלעזר שטרן: אני הייתי בדיון ואני אומר לך שמה שכן תגידו זה שהתחילה התקדמות – הנה, מה שאת אומרת – ואני אומר לך, זה מה שבעצם רמזת לי, שהדרך או לגיהינום או הפוך, יש בה כוונות טובות.

אלעזר שטרן: אבל זהבה, את יותר זמן ממני בבית הזה.

אלעזר שטרן: את יודעת שאין ספק שכשאתה אומר "בית-הדין מתחיל להתקדם", יש בזה משום הקטנת הלחץ עליו.

זהבה גלאון: אני לא אמרתי – – –

אלעזר שטרן: רגע, סליחה, סליחה.

אלעזר שטרן: אני אומר, אני אומר, אני אומר.

אלעזר שטרן: אני אומר.

אלעזר שטרן: סליחה.

אלעזר שטרן: כשאתה אומר: הנה תראו, בית-הדין עושה משהו – יורד ממנו הלחץ.

זהבה גלאון: – – –

אלעזר שטרן: אין ספק.

אלעזר שטרן: אני הייתי בוועדה.

זהבה גלאון: – – –

אלעזר שטרן: כמעט הם קיבלו – לא רוצה להגיד לך ממי – אפילו הרבנים קיבלו מחמאות.

זהבה גלאון: בסדר.

אלעזר שטרן: אבל על זה אנחנו נדבר במקום אחר.

זהבה גלאון: ממני הם לא יקבלו מחמאות.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: אני אמרתי אתמול גם: בואו נגיד – אני הולך רחוק – שאחרי שנתיים של דיונים בבית-דין רבני, יעבור הדיון בכריכה לבית-דין לענייני משפחה.

אלעזר שטרן: לא מוכנים.

אלעזר שטרן: למה?

זהבה גלאון: אתה צודק – – –

אלעזר שטרן: אני יודע שאת חושבת שאני צודק בכול, חוץ מכאילו בדבר אחד.

אלעזר שטרן: ואני אומר לך, כמי שחי פה פחות ממך – –

זהבה גלאון: – – – לשפוך את התינוק עם המים.

אלעזר שטרן: – – וגם חי בתוך הציונות הדתית יותר ממך, אני מכיר את החגיגה הזאת שכאילו הולכת להיות – –

עליזה לביא: זה לא חגיגה, אלי – – –

אלעזר שטרן: – – על: הנה, תראו איך עשינו, מה הצלחנו, כמה קידמנו.

יעל גרמן: – – – זה ימנע אולי את האפשרות – – –

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: לא נתתם כלום.

אלעזר שטרן: אמרתי לכם את – העצוב.

יעל גרמן: שיחגגו, מה אכפת לי.

אלעזר שטרן: חברתי באמת, חברת הכנסת גרמן, בתוך עמי אני יושב, תאמיני לי, קצת יותר ממך, בהקשרים האלה, ואני הרי יודע איך זה מתפרש.

אלעזר שטרן: ומחר גם אומרים: אפילו יעל גרמן תמכה בזה, ואלעזר שטרן – –

יעל גרמן: אני גאה בזה – – –

אלעזר שטרן: תקשיבי לי, תקשיבי לי.

יעל גרמן: אני גאה בזה.

אלעזר שטרן: תקשיבי לי.

אלעזר שטרן: – – אלעזר שטרן, אפילו את יעל גרמן לא הצלחת לשכנע.

אלעזר שטרן: זה לא אכפת לי.

אלעזר שטרן: זה לא אכפת לי.

אלעזר שטרן: את נהנית מזה – תיהני.

יעל גרמן: – – – גם יעל גרמן לא הצליחה לשכנע אותך, מה אני אעשה.

אלעזר שטרן: אוקיי, אין לי בעיה.

אלעזר שטרן: עזבי, אבל אמרתי לך.

אלעזר שטרן: הרב אלי בן-דהן נהנה, בגלל שהרב אלי בן-דהן חסם – הוא יודע את זה – את מרוץ הסמכויות, חסם כל אפשרות לנושא של הקידום, ועכשיו – הנה אנחנו מצליחים.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, בסוף אגיד להם תודה על זה שאולי יתירו לנו אחד.

רויטל סויד: אלעזר, אנחנו נגיד לך תודה אם תתקדם.

זהבה גלאון: א

זהבה גלאון: לעזר – – –

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה ההבדל.

אלעזר שטרן: לא הבדל – – –

זהבה גלאון: אלעזר, כמו שאומרים אצלנו – – –

אלעזר שטרן: הלאה, אז אני מתקדם.

נחמן שי: אלעזר, דבר כמה שאתה רוצה.

נחמן שי: זה מעניין לשמוע אותך – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אז אני מתקדם.

אלעזר שטרן: תראו, הרי בואו נגיד את האמת, מאיזה בית-מדרש זה בא – –

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: לא, לא הבנת הכול.

אלעזר שטרן: – – מבית-מדרש שבו שרת המשפטים של מדינת ישראל פוסלת פעם אחרי פעם צירוף נשים לגוף הבוחר של הרבנות.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: מפני שנשים שוות פחות.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: בגלל זה בבתי-הדין הרבניים מותר להתעלל בהן ואנחנו לא נגיד כלום – –

זהבה גלאון: אנחנו אומרים.

אלעזר שטרן: – – מפני שנשים שוות פחות.

אלעזר שטרן: אתן לא מאמינות לזה?

אלעזר שטרן: תסתכלו לא רק על פסקי-הדין, תסתכלו כמה נשים יש באותו גוף שבוחר את הרבנים הראשיים.

אלעזר שטרן: ומה עושה אותו רב ראשי שנבחר בחסות אותו חוק?

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם מה הוא עושה.

משה גפני: מה, מה, מה הנושא?

אלעזר שטרן: גפני – מבטל – אתם לא שומעים להם ממילא, לבתי-הדין – – –

משה גפני: מה הנושא?

אלעזר שטרן: אני אומר לך.

אלעזר שטרן: תן לי, אני אגיד לך.

משה גפני: לא הייתי עד עכשיו.

אלעזר שטרן: אתה באת עכשיו, אני יודע.

משה גפני: מה הנושא?

אלעזר שטרן: אני יודע, גפני, זה גם לא קשור אליך.

אלעזר שטרן: זה גם לא קשור אליך.

משה גפני: מה הנושא, אבל?

משה גפני: מה הנושא?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך.

אלעזר שטרן: מה עושה אותו בית-דין, אתם יודעים, שנבחר אחרי ששרת המשפטים איילת שקד מנעה אפשרות לצירוף נשים לגוף הבוחר של נשיא אבות בתי-הדין?

אלעזר שטרן: הוא מבטל, מנסה לבטל, היתר עגונה אחרי שבע שנים וחצי.

אלעזר שטרן: ולמערכת הזאת, שאני חושב שאסור לתת לה – – –

משה גפני: אלעזר, אני רוצה – – –

אלעזר שטרן: גפני, ניפגש בוועדת הכספים.

אלעזר שטרן: הכול כסף.

אלעזר שטרן: תן לי.

משה גפני: – – – מתי אתה מסיים, איך הגעת לכל הדברים עכשיו – – –

אלעזר שטרן: אני אגיד לך.

אלעזר שטרן: חברי חבר הכנסת גפני, אתה צודק שאתה יוצא החוצה, אלה בתי-דין שממילא לא קשורים אליכם.

אלעזר שטרן: אתם רק דואגים להחיל אותם עלינו, כמו את הכשרויות.

אלעזר שטרן: ככה יש לכם בית-דין ששם מתגרשים, ויש לכם מקומות ששם מתחתנים.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך – יש לי שמונה דקות, אני אנצל אותן.

אלעזר שטרן: אל תהיו במתח אם זה ייפסק.

אלעזר שטרן: אני רוצה להמשיך – עם מה זה הולך?

אלעזר שטרן: זה הולך עם אותם בתי-מדרש ששם החיילות חמות; זה אותו בית-מדרש.

אלעזר שטרן: כמה שמעתם, כמה שמעתם את החברים בבית היהודי – אני, דרך אגב, שמעתי היום ששר החינוך שלל כנראה את האפשרות מגרבוז לקבל את פרס ישראל; דרך אגב – צדדים לכאן ולכאן.

אלי בן-דהן: – – –

אלעזר שטרן: למה לי להיכנס לדיון?

אלעזר שטרן: אמרתי: צדדים לכאן ולכאן.

אלעזר שטרן: אבל באמת, הרב אלי בן-דהן, כסגן שר הביטחון, אתה חושב – לא באקדמיה, לא בפרס ישראל; במכינה שכל מטרתה להכין את הנוער לשירות טוב יותר לצה"ל, שר הביטחון צריך לפעול כדי להגיד לרב יגאל לוינשטיין: במחילה, המכינה הזאת יותר חשובה ממך, תצעד הצדה?

אלעזר שטרן: אני שואל אותך.

אלעזר שטרן: זו הרי לא ישיבת מרכז-הרב ולא הר-המור וגם לא הר-עציון, זה מקום שמכין לצה"ל.

אלעזר שטרן: למה חברתי חברת הכנסת שולי מועלם או אתה, הרב אלי בן-דהן, או שר החינוך לא אומרים לרב יגאל לוינשטיין: של נעליך כי המקום אשר אתה עומד עליו אדמת קודש הוא?

אלעזר שטרן: זאת מכינה קדם-צבאית, שם לא יהיה מי שיגיד "נשים חמות"; לא תהיה ההשפלה הזאת.

אלעזר שטרן: זה לא עולם האקדמיה, שגם שם שר החינוך רוצה להגביל את חופש המידע.

אלעזר שטרן: כן, ביטן.

דוד ביטן: – – –

אלעזר שטרן: אוקיי, אז ילכו אנשים.

אלעזר שטרן: יש נזקים יותר גדולים שאתם עושים.

אלעזר שטרן: אני אוהב אותך, אתה יודע, אבל זה מה יש לנו.

דוד ביטן: – – –

אלעזר שטרן: לא קיבלתם אותנו לקואליציה.

אלעזר שטרן: גם לא רצינו.

דוד ביטן: לא, אני מקבל – – –

אלעזר שטרן: לא, אז אנחנו ננצל את הזמן.

דוד ביטן: תקצר קצת – – –

אלעזר שטרן: תוסיפי לי את הזמן, בבקשה.

דוד ביטן: תקצר קצת.

יעל גרמן: ביטן – – –

דוד ביטן: עכשיו לדבר על הרב לוינשטיין?

דוד ביטן: – – –

אלעזר שטרן: לא, על נשים.

אלעזר שטרן: אני מדבר על נשים בהקשרים האלה, ואני רוצה להמשיך.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, חושב שחלק מהסיפור של נשים הולך גם לסיפור של המתווה בכותל, שנתן מקום מסוים לנשים ביהדות.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: יש דברים יותר חשובים משדה-דב.

יעל גרמן: – – –

דוד ביטן: הבנת?

דוד ביטן: אני מפסיד שניים.

אלעזר שטרן: אז מה אם אנחנו בעד?

אלעזר שטרן: יש דברים יותר חשובים משדה-דב.

אלעזר שטרן: עגונה – אמרת לי את שעגונה אחת יותר חשובה מהכול.

יעל גרמן: – – – תצביע בעד – – –

אלעזר שטרן: עגונה יותר חשובה מהכול.

יעל גרמן: נו, אז אתה בעד?

אלעזר שטרן: הלאה.

אלעזר שטרן: לא, אני חושב – אמרתי, אני חושב ש-300 עגונות יותר חשובות מעגונה אחת.

אלעזר שטרן: זה מה שאני חושב.

יעל גרמן: – – –

אלעזר שטרן: בסדר, אני יודע את זה.

אלעזר שטרן: בסדר, בסדר.

אלעזר שטרן: ואני רוצה להגיד כאן עוד משהו.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, רוצה לנצל את ההזדמנות – אחרי זה אם יהיה לי זמן אני אחזור – לברך את שר החינוך על שני פרסי ישראל שהוא כן נתן, וברכותי מעומק הלב – הלוואי שהגישה הממלכתית הזאת והיהודית הזאת והישראלית הזאת תנוח בכל החלטה שלו: הראשון זה צביקה לוי מיפעת, אבי החיילים הפצועים, שבזכותו זכינו גם אנחנו לארח בבית שלנו יותר מפעם אחת חיילים בודדים, שבאמת אין להם בית אחר; השני זה דוידל'ה הנדלר, דוד בארי, מעיר-דוד.

זהבה גלאון: למה מגיע לו פרס ישראל, אתה יכול להגיד לי?

אלעזר שטרן: מגיע לו פרס ישראל, ואני אסביר לך למה.

זהבה גלאון: נו, באמת.

אלעזר שטרן: אני אסביר לך למה – והלוואי שהיהדות הזאת תהיה אצל כולם.

אלעזר שטרן: לי אין ספק – – –

זהבה גלאון: – – – שאתה אומר עכשיו זה יותר חמור – – –

אלעזר שטרן: אז זהבה, מה לעשות?

אלעזר שטרן: כבר הגענו למסקנה שלא בכול אנחנו מסכימים.

אלעזר שטרן: אני אתן לך דוגמה.

זהבה גלאון: – – –

אלעזר שטרן: תני לי, אני אגיד לך למה אני חושב שלדוד בארי מגיע פרס ישראל על פרויקט עיר-דוד, שאני צריך להגיד – את "חטאי" אני מזכיר היום – אני חבר שם בעמותת הידידים.

זהבה גלאון: – – –

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: אני רואה בזה זכות גדולה.

אלעזר שטרן: אבל רק אספר לך, לדוגמה, שאחרי שהתחלנו להביא לשם מאות חיילים – שברוך השם הגיעו לעשרות אלפים – באתי לדוד הנדלר ואמרתי לו – דוד בארי: אני מבקש שיחזיקו תנ"ך ביד.

אלעזר שטרן: והוא אמר לי: אלעזר, אתה יודע.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: אני יודע.

אלעזר שטרן: הוא אומר לי: אבל אתה יודע.

אלעזר שטרן: הוא אומר לי: למה זה חשוב לך?

אלעזר שטרן: אמרתי: אני רוצה, כי יש לנו חיילים שהרבה זמן לא החזיקו תנ"ך; במקום שהמדריכה תקריא להם, אולי כשהיא תקריא להם הם ידפדפו ליחזקאל ויעברו בדרך את יהושע, שופטים, מלכים, ואולי זה ייגע בהם.

אלעזר שטרן: ואולי אחרי שהיא תגמור להקריא הם יישארו במתח ויוכלו לדפדף יותר.

אלעזר שטרן: הוא אומר לי: אבל אתה יודע.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: מה אני יודע?

אלעזר שטרן: הוא אומר לי: אתה יודע, יגידו: תראה, דוד בארי הוא עם כיפה על הראש, אלעזר שטרן הוא עם כיפה על הראש, עושים לנו כפייה דתית.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: דוד, בוא אגיד לך מה יגידו – שמע, הרב אלי, זאת האמת – אלה יגידו: תראה את שטרן, קצין חינוך ראשי, עושה לנו כפייה דתית; ואלה יגידו: תראה, שטרן משחק לנו אותה דתי, נותן להם להחזיק תנ"ך בלי כיפה על הראש.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: כשאלה ואלה – אני מסודר.

אלעזר שטרן: עיר-דוד לא שייכת לא לדתיים ולא לחילונים ולא לשמאל ולא לימין.

אלעזר שטרן: עיר-דוד – –

זהבה גלאון: לא, שייכת רק לימין.

אלעזר שטרן: זהבה, במחילה.

אלעזר שטרן: – – שייכת לכולנו.

אלעזר שטרן: ולכן, אני חושב שהחיבור הזה שבין צביקה לוי, שנאבק במחלה קשה, ולמרות המחלה משרת כל פעם את החיילים הבודדים, אבל הוא מקיבוץ יפעת, ודוד בארי מעיר-דוד – השילוב הזה, הסובלנות הזאת שבהתנהגות של כל אחד לחוד, וגם כשהם שניהם יחד – – –

אחמד טיבי: זה שגנב בתים של פלסטינים?

אחמד טיבי: שודד בתים.

אחמד טיבי: גנב.

אלעזר שטרן: אחמד, יש דברים שבהם אנחנו לא מסכימים, אני אומר לך את האמת.

אלעזר שטרן: אבל אני חושב שהשילוב הזה של שניהם יחד הוא תעודת כבוד למדינת ישראל, ולשר החינוך שתמך בזה או שבישר על זה, אבל בכל מקרה זו גם עדות ליהדות נורמלית, מקרבת, ששייכת לכולם, ולא שייכת לא לשמאל ולא לימין, ולא לדתיים ולא לחילונים, ולא מפלגת, לא קמה כל בוקר לשאול איך יוצרים שנאה ופירוד, אלא מחברת.

אלעזר שטרן: ובערב חג הפסח – תראו, אנחנו חוגגים חג שבו אנחנו מצווים – אחמד, בטח תשמח לשמוע את זה – יותר מכל אומה אחת על היחס לגר, שיש לנו במה להשתפר, וגם על הגר התושב שחי אתנו, ואנחנו צריכים לזכור.

אלעזר שטרן: אבל אין ספק שהוא גם חג חירות.

אלעזר שטרן: ואנחנו, שלושה שבועות אחר כך, נחגוג עוד חג חירות, חג העצמאות, ועוד פעם נרים לחיים, חברי חבר הכנסת בגין.

אלעזר שטרן: אבל מה נצטרך לשאול את עצמנו?

אלעזר שטרן: למה יש לנו שני חגי חירות, ונזכור שלא ידענו לשמור על חג חירות אחד.

אלעזר שטרן: ושנאת אחים, והתעללות באנשים שעמדנו מהצד, כמו שישבו גדולי ישראל קמצא ובר-קמצא ולא מיחו בידו, מכלל דניחא ליה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, אדוני.

אלעזר שטרן: ומה שאנחנו צריכים לומר: שנזכור שיש לנו שני חגי עצמאות, שני חגי חירות, אבל באמצע יש לנו המחיר – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אלעזר שטרן: – – כשלא ידענו לשמור על חירות אחת, באמצע יש לנו יום השואה.

אלעזר שטרן: שיהיה חג חירות שמח לכולם.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו כרגע עוברים לבקשות דיבור – רגע, עוד לא אמרתי שעוברים להצבעה, למה אתם בלחץ?

טלי פלוסקוב: יש לנו בקשות דיבור מכמה חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: ראשונת הדוברים – – –

אלעזר שטרן: סליחה רגע, אני מושך את ההסתייגויות.

טלי פלוסקוב: אתה מושך את כל ההסתייגויות?

אלעזר שטרן: אני צריך לעלות משם?

טלי פלוסקוב: לא, מספיק שאנחנו שומעים ממך ככה.

אלעזר שטרן: כן, אני שמח שהתקבל הנושא של בגדי האסיר, ואת שאר ההסתייגויות אני מושך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלעזר שטרן כרגע הודיע על משיכה של כל ההסתייגויות?

אלעזר שטרן: כן.

טלי פלוסקוב: כל שש ההסתייגויות נמשכו.

אלעזר שטרן: כן.

טלי פלוסקוב: כולל לחלופין.

אלעזר שטרן: כל ההסתייגויות.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו עוברים לבקשות דיבור, ואחר כך תהיה הצבעה רגילה, ללא ההצבעה על ההסתייגויות.

טלי פלוסקוב: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריה – חברות הכנסת מיכל רוזין וזהבה גלאון, ושולי מועלם-רפאלי – האחרונה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד חמש דקות לרשותך.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, קול אחיותינו זועק אלינו, קול אחיותינו שנמצאות בכלא, במאסר; לא מאחורי סורג ובריח, לא בבית-הסוהר – במאסר של החיים.

רויטל סויד: הן הולכות מתות-חיות.

רויטל סויד: הן לא נישאות שוב, הן לא יולדות ילדים, הן לא זוכות לנכדים, אין להן משפחה, אין להן למה לקום בבוקר.

רויטל סויד: אלה מסורבות הגט, אלה העגונות, אלה הנשים שעומדות מול עינינו; לא הממסד הרבני, לא הדיינים, לא הרבנים – האחיות שלנו הן אלה שעומדות מול עינינו.

רויטל סויד: כל אחת כאן יודעת בדיוק מה היא הייתה מרגישה אם איזה גבר היה כובל אותה אליו ולא מאפשר לה להמשיך לחיות באיזה אופן.

רויטל סויד: אני לא בטוחה, חבר הכנסת שטרן, שאתה יכול להבין, ואפילו לא לשנייה, מה מרגישה אישה כזאת.

רויטל סויד: אז אל תטיף לנו, שיושבות כאן ונאבקות שנים למען העגונות, ונאבקות שנים בממסד הרבני, ונאבקות שנים בוועדה למינוי דיינים, ששם אני חברה, למנות דיינים מתונים, ראויים, אוהבי אדם, שמתייחסים בשוויון לנשים וגברים.

רויטל סויד: זה חלק מהמאבק שלנו – לעקור מן השורש.

רויטל סויד: ויש לנו הרבה עבודה והרבה מה לעשות, ולצערי, הדרך עוד ארוכה.

רויטל סויד: אבל אם בדרך נקרתה לנו הזדמנות, ויש לנו היכולת לבוא ולסייע ולו לאישה אחת, לא נעשה את זה?

רויטל סויד: ואם אפשר לקחת הרחקות וביושים וחרמות, ולגרום לכך שכשיושב סרבן גט והוא אסיר אזרחי, ויש לו זכויות – לשלול אותן ממנו: שיעלה עם המדים הכתומים, שילך לבית-הדין עם המדים הכתומים, שיקבל את המשפחה שלו עם המדים הכתומים – לא נעשה את זה?

רויטל סויד: לא ניתן לו את הכשרות שהוא רוצה – בשם מה?

רויטל סויד: בשם מי?

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: ועכשיו זו החלטה שאנחנו צריכים לקבל.

רויטל סויד: והיא צעד קטן, היא צעד כל כך קטן; כל כך הרבה עוד יש לנו לצעוד וללכת ולהתקדם.

רויטל סויד: אבל זה צעד אחד, וכולנו חייבים להצביע עליו.

רויטל סויד: בשנה האחרונה נוקט בית-הדין הגדול גישה שונה.

רויטל סויד: הרב דוד לאו, אב בית-הדין, נוקט גישה חדשה, והוא התחיל להטיל חרמות אזרחיים, סנקציות שלא קבועות בדין ובחוק.

רויטל סויד: ד"ר עודד גז, ד"ר באוניברסיטה, שהצטייר כאחד שבא מתוך הקהילה שלו – הרב לאו כאב בית-הדין הכריז עליו שהוא לא יוכל לעבור לפני התיבה, וקרא לבייש אותו ולא להזמין אותו הביתה, ועוד אב של סרבן גט – הוא הורה להכניס אותו למאסר.

רויטל סויד: אז אנחנו נבוא ונחליש את העמדה של בית-הדין הגדול?

רויטל סויד: בית-הדין הגדול משנה גישה – אנחנו נשים לו מקלות בגלגלים?

רויטל סויד: ונכון שזה דיין אחד וזה צעד אחד.

רויטל סויד: היה דיון בבג"ץ לפני כחודש, עתירה של חמישה, שלושה מול שניים.

רויטל סויד: אמר בית-משפט העליון – הוא דחה עתירות של שני סרבני גט שאמרו: מה זה החרמות האלה?

רויטל סויד: אין אותם בחוק.

רויטל סויד: דעת המיעוט אמרה שאם אין סנקציות בחוק, אי-אפשר להטיל אותן.

רויטל סויד: אז כשבית-המשפט העליון בא ואומר לך בדעת מיעוט: תחוקקו חוקים, תטילו סנקציות בחקיקה, אנחנו לא נעשה את זה?

רויטל סויד: פרקליט המדינה שי ניצן הורה בנובמבר 2016 – עכשיו, לאחרונה – להעמיד סרבני גט לדין פלילי.

רויטל סויד: זאת אומרת, כשיישמו את ההחלטה הזאת בתי-הסוהר יתמלאו בסרבני גט.

רויטל סויד: ופה מגיעה הצעת החוק הזאת, ולזה היא תיתן מענה, ופה יחילו עליהם את כל הסנקציות שאנחנו רוצים.

רויטל סויד: אז חבר הכנסת אלעזר שטרן, עם כל הכבוד, אתה יכול להטיף לבית היהודי מה שאתה רוצה; אל תטיף לנו, חברות הכנסת, שנאבקות שנים למען נשים עגונות.

רויטל סויד: אנחנו פה בשביל האחיות שלנו; אנחנו זועקות את זעקתן, וזו התרומה שאנחנו יכולות לתרום למאבק.

רויטל סויד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין, עד חמש דקות, גברתי, לרשותך.

מיכל רוזין: חברות וחברי הכנסת, צר לי, אבל בחוק הזה אני נגד, ואני רוצה לנמק ולהסביר מדוע – משלושה טעמים ברורים: קודם כול, הטיעון הבסיסי ביותר – מדינה דמוקרטית יכולה להעניש איש, אישה, במצב הכי גרוע, בהרחקתו מהחברה, בכליאתו.

מיכל רוזין: יש הרבה מאוד עבירות נוראיות שאני מתעסקת אתן מבוקר ועד ליל, קשות מאוד, והיו פה גם הצעות לדין מוות למחבלים והיו פה כל מיני דברים.

מיכל רוזין: יש הרבה מאוד עבריינים קשים, ועדיין מדינה דמוקרטית בוחרת בכך שהעונש הגרוע ביותר הוא הרחקתם מהחברה.

מיכל רוזין: מהרגע שהוא כלוא, מהרגע שהוא בכלא, להתחיל למנוע ממנו את חופש הדת שלו, להתחיל להתעסק עם מה מותר לו לאכול, מה אסור לו לאכול, מה מותר לו לקרוא, מה אסור לו לקרוא – אני חושבת שזו התערבות מוגזמת, מוגזמת, בעניין הזה.

מיכל רוזין: עכשיו, פרקטית, אני לא חושבת שאותם חמישה עבריינים, אותם חמישה גברים שמונעים מנשים את החירות שלהן – משהו ישתנה מכך שהם לא יקבלו אוכל גלאט-כשר.

מיכל רוזין: הם כבר בכלא, נמנעת מהם חירותם.

מיכל רוזין: בגלל זה הם ייתנו גט?

מיכל רוזין: באה לפה חברת הכנסת שולי מועלם – שאני לא חושדת במניעים שלה – אבל גם היא וגם הבית היהודי וגם חבר הכנסת, סגן השר בן-דהן, שהיה מנהל בתי-הדין הרבניים, ושנים עבדתי מולו כמנהל בתי-הדין הרבניים, לא פותרים את המצוקה האמיתית של 200,000 נשים עגונות ומסורבות גט.

מיכל רוזין: את העניין הזה הם לא פותרים.

מיכל רוזין: את 53 ההיתרים לפוליגמיה שנתנו לגברים, שנתנו לגברים מכיוון שהנשים לא רצו לתת להם גט – פה אין שוויון; רק גברים יכולים לקבל היתר לפוליגמיה.

מיכל רוזין: במדינת ישראל, מדינה דמוקרטית, כשהאישה לא נותנת להם גט, אז מותר להם לשאת אישה שנייה.

מיכל רוזין: זה בסדר.

מיכל רוזין: לא ראיתי אתכם מגיעים לוועדה, חברת הכנסת מועלם-רפאלי, ויוצאים נגד התופעה הזאת.

מיכל רוזין: לא ראיתי אותך מדברת עם נציגי הרבנות שמצדיקים את העניין הזה.

מיכל רוזין: איפה השוויון בדבר הזה?

מיכל רוזין: אני יודעת שאת נלחמת למען מסורבות גט ועגונות, אבל כל עוד אתם ממשיכים להצדיק את המערכת כמו שהיא, כל עוד אתם ממשיכים להצדיק את מערכת בתי-הדין הרבניים, שמחייבת כל אדם בישראל להתחתן ולהתגרש אך ורק על-פי דין ההלכה, ולכן יש 200,000 עגונות ומסורבות גט וחצי מיליון ישראלים שלא יכולים להתחתן במדינת ישראל במדינה שבה הם אזרחים ואזרחיות – כל עוד הדבר הזה – אז אתם מביאים לנו איזה חוק שמונעים גלאט-כשר מאדם שכבר כלוא בכלא לעשר שנים, וזה יגרום לו לתת גט?

מיכל רוזין: זה מה שיגרום לו לתת גט?

מיכל רוזין: הבן-אדם, נשללה ממנו חירותו.

מיכל רוזין: אני חושבת שההצעה הזאת היא מוגזמת, היא לא ראויה.

מיכל רוזין: אני מציעה שבקונטקסט הרחב תטפלו בסיפור של עגונות ומסורבות גט ותמצאו את הדרך להפוך את בתי-הדין הרבניים לשוויוניים יותר, פתוחים יותר.

מיכל רוזין: תמצאו את הדרך.

מיכל רוזין: ובכלל, מדינת ישראל צריכה להפריד בין דת למדינה ולייצר פה מצב שיש פה נישואים וגירושים אזרחיים.

מיכל רוזין: לכן הצעת החוק הזאת היא פלסטר, אבל היא גם פלסטר גרוע.

מיכל רוזין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, אחרונת הדוברים.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הדברים שלי מופנים אל חברי הכנסת שולי מועלם, אלעזר שטרן וחברי ממרצ, וכמובן כל השאר.

זהבה גלאון: לצערי, היום אני בת-פלוגתא של חברותי הטובות מיכל רוזין ותמר זנדברג.

זהבה גלאון: אני חושבת שהסנקציה של לשבת בכלא, שהיא סנקציה קשה, של שלילת חירות, היא לא הסנקציה הכי קשה שאפשר להטיל על סרבני גט.

זהבה גלאון: כי מי שחירותו נשללת – והן בכלא, ואומנם הן מחוץ לכלא, אבל הן בכלא כי הן מסורבות גט – אלה אותן חמש נשים שכרגע מדובר בהן, שבני-הזוג שלהן לא סופרים את עצם ישיבתם בכלא.

זהבה גלאון: זה לא עונש עבורם.

זהבה גלאון: אומנם חירותם נשללת.

זהבה גלאון: אז עומדת שאלה נכונה על הפרק, חבר הכנסת שטרן: האם אנחנו צריכים להפוך את הכלא למושבת עונשין?

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: זה צריך להיעשות במשורה, אבל זה צריך להיעשות באופן מדויק.

זהבה גלאון: וכשגבר, סרבן גט, ששייך לעדה החרדית או לעדה החרד"לית או לכל עדה אחרת, יצטרך לבוא לבית-המשפט כשהוא לובש מדי אסיר כתומים – כשהוא ירצה לערער – וכשתישללנה ממנו זכויות שהן זכויות בדין, אז הוא יחשוב פעם שנייה על אשתו שבכלא – אומנם היא מחוץ לכלא.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר את הדבר הזה: אני שותפה למאבק הכולל שלך לביטול מעמדם וסמכויותיהם של בתי-הדין הרבניים.

זהבה גלאון: בצדק סקרת, בצדק, את ההתעללות בנשים, את הסחטנות כלפי נשים כדי שהן תוותרנה על מזונות ורכוש.

זהבה גלאון: הן מוכנות לעשות את זה רק כדי לקבל את הגט המיוחל.

זהבה גלאון: זה מאבק ארוך, וזה מאבק שצריך להתמיד בו; זה לא עומד בסתירה למאבק נקודתי, ליוזמה שהביאה לכאן חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מפני שלהציל נפש אחת זה עולם ומלואו.

זהבה גלאון: והיום, אותן חמש נשים שנמצאות מחוץ לכלא – ואני חוזרת ומדגישה: הן בכלא.

זהבה גלאון: אותן חמש נשים – כשהן תדענה, וכשבני-הזוג שלהם שבכלא, שדואגים לכל מחסורם שם – נכון, זו שלילת חירות – כשהם ידעו שיפגעו בזכויות שחשובות להם, חשובות להם מעצם הישיבה מחוץ לכלא, הם יחשבו פעמיים לפני שהם עושים את הדבר הזה.

זהבה גלאון: זה לא מתקבל על הדעת שאנחנו נותנים להם פריבילגיות, הטבות, אף שהם בכלא.

זהבה גלאון: ואני חוזרת ומדגישה – חשוב לי להגיד את זה: אני לא רואה בכלא מושבת עונשין, אבל לא יכול להיות שהם יחזיקו את הנשים האלה שלהם בנות-ערובה, עם הילדים שלהם, אומללות לכל החיים.

זהבה גלאון: הן משלמות את המחיר של גברים חצופים – אותו דוקטור לפיזיקה, שיש לו ממון ויש לו כסף ויש לו עורכי-דין – והנשים זרוקות ברחוב, ואין להן רכוש ואין להן סיוע.

זהבה גלאון: אז האם לא, אתם אומרים, אפילו בשביל נפש אחת בישראל שאנחנו נציל?

זהבה גלאון: להציל נפש אחת בישראל זה להציל עולם ומלואו.

זהבה גלאון: אז אל תספר לי עכשיו, חבר הכנסת שטרן, שצריך להיאבק במונופול של בתי-הדין הרבניים.

זהבה גלאון: אני שותפה למאבק הזה שלך, אבל בוא נחשוב על הנשים שכרגע עניינן עומד על הפרק.

זהבה גלאון: אני קוראת לכם לתמוך בהצעה.

זהבה גלאון: כן, חבר הכנסת בגין.

זאב בנימין בגין: – – – לא כלפייך ולא כלפי החברים.

זאב בנימין בגין: לגבי שלילת החירות – אני אומר זאת כי בין השאר ניהלתי את הדיון, את אחד הדיונים בשאלה זו.

זאב בנימין בגין: הייחוד של האסירים האלה הוא בכך ששוללים את חירותם, והמפתח לחירותם מצוי בידם: תסכימו לגט – תשתחררו.

זאב בנימין בגין: אין אסירים אחרים כאלה, ולכן זו שלילת חירות קשה, אבל מוגבלת בפגיעתה.

זאב בנימין בגין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

זהבה גלאון: גברתי, אני חושבת שהייתה כאן הערה מאוד חשובה של חבר הכנסת בגין.

זהבה גלאון: למי שלא שמע: שלילת החירות של אותם אסירים בעצם נמצאת בידם, ולכן הוא רואה בזה פגיעה קשה.

זהבה גלאון: אין על זה חולק.

זהבה גלאון: ברגע שהם יחליטו שהם מוכנים לתת גט לבנות-זוגם, לנשים שלהם – – –

רויטל סויד: בניגוד לאסיר פלילי – – –

זהבה גלאון: בניגוד לאסיר פלילי.

זהבה גלאון: עכשיו, הם בכלא, אבל יש להם פריבילגיות שאין לאסירים.

זהבה גלאון: חברת הכנסת סויד, יש להם פריבילגיות שאין לאחרים: הם אינם מסתובבים בבגדי אסיר כתומים, לא שוללים מהם זכויות, ולכן זו הערה חשובה.

זהבה גלאון: כלא זה שלילת חירות קשה, אבל הנשים שנמצאות מחוץ לכלא, שלילת חירותן קשה לא פחות, ובמאזן הזה של פגיעה בזכויות – הרי אתה לא רוצה לתקן עוול בעוול, אבל שאתה עושה את המאזן הזה של שלילת זכויות, אני חושבת שהדרישה לפגוע באותם גברים גוברת.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לכם, חברי חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: כאמור, אחרונת הדוברים – חברת הכנסת מועלם-רפאלי, שהיא גם היוזמת של החוק.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, גברתי, לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי השרים וחברי הכנסת, האמת היא שהתלבטתי רבות אם לענות לחבר הכנסת שטרן על אותו נאום חוצב להבות, אבל כיוון שבידוע מלאכתם של צדיקים – ואני לא כזאת צדיקה – נעשית בידי אחרים, וחברותי חברות הכנסת גרמן ולביא וזהבה גלאון ענו לו, לעניות דעתי, וכבר נתנו לו מספיק במה – –

טלי פלוסקוב: ורויטל סויד.

שולי מועלם-רפאלי: – – אז בואו רק נתרכז באמת בחקיקה.

שולי מועלם-רפאלי: תראו, הצעת החוק הזאת, בניגוד למה שאמר חבר הכנסת שטרן וניסה להסביר לנו שהיא איזה פלסטר, או כמו שאמרה חברתי מיכל רוזין, פלסטר גרוע – היא חלק ממאבק גדול בנושא סרבנות הגט, וככה צריך להסתכל עליה.

שולי מועלם-רפאלי: כל המחשבה הבאמת-הזויה, חברי חברי הכנסת, שעכשיו חברת הכנסת רוזין – –

מיכל רוזין: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – וחבר הכנסת שטרן יובילו פה איזה מהלך – –

מיכל רוזין: – –

שולי מועלם-רפאלי: – – וחבר הכנסת שטרן ידבר על הבית החרדי והבית החרד"לי וישאל שאלות שהוא יודע עליהן כבר את התשובות – –

מיכל רוזין: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – וחברת הכנסת רוזין שוב ושוב תשאל: איפה היית ביום ראשון, למה לא באת בשעה 14:00?

שולי מועלם-רפאלי: חברים, תתרכזו בחוק.

מיכל רוזין: לא, לא – – – זה מהלך – – –

שולי מועלם-רפאלי: החמרה של תנאי מאסרם של סרבני גט היא צעד נוסף, חשוב ומשמעותי במאבק הכולל בסרבנות גט; ככה צריך להסתכל על זה.

שולי מועלם-רפאלי: זה מאבק גדול.

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא התחיל היום, והוא לא ייגמר, לצערי, היום.

שולי מועלם-רפאלי: הלוואי שהייתי יכולה לתת לכם את הקרדיט לעמוד פה – –

קריאות: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – ובפתוס להגיד שנגמר הדבר הזה, אבל לצערי, גם אתם וגם אני יודעים שרק שילוב כוחות כמו שראינו בוועדה, וכמו שאנחנו רואים בוועדה למינוי דיינים, וכמו שאנחנו רואים בבחירת הדיינים – רק שילוב כוחות יניע את הסירה הזאת לכיוון שאליו אנחנו שואפים.

שולי מועלם-רפאלי: בג"ץ אמר דברים ברורים ביחס לסרבני גט, אז פתאום אבירי הדמוקרטיה ושלטון החוק לא שמעו מה אמר בג"ץ לפני שבועיים, חבר הכנסת בגין?

שולי מועלם-רפאלי: לא שמעו שבג"ץ, כששני סרבני גט מטורללים הגישו בג"ץ על פגיעה בזכויותיהם, הודו לה' כי טוב, בג"ץ זרק אותם מכל המדרגות?

שולי מועלם-רפאלי: אבל פה, בקרב חברי הכנסת שטרן ורוזין, איי, איי, איי.

שולי מועלם-רפאלי: הצעד הזה הוא גם משמעותי כלפי הסרבנים שנמצאים בבתי-הכלא וגם הרתעתי ביחס למי שחלילה מעלה את זה בדעתו.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להוסיף על מה שאמרה חברת הכנסת זהבה גלאון: שוב ושוב אמרנו בוועדה שמפתחות הכלא בידיו של סרבן הגט.

שולי מועלם-רפאלי: ייתן את החופש לאשתו, את החופש לחיות, את החירות להינשא למי שהיא רוצה, את החופש ללדת ילדים, פשוט לעשות מה שהיא רוצה – ישתחרר מהכלא, ולא יוטלו עליו הסנקציות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: ומכאן אני קוראת לבתי-הדין הרבניים, לרבנים הראשיים, לדיינים ולמי שמעמיד את עצמו לבחירה: ההלכה היהודית נותנת כלים אדירים, אדירים, להתמודד עם התופעה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: חייבים להשתמש בכל הכלים האלה; חייבים להשתמש בכל כלי הלכתי וחוקתי כדי להביא לשחרורן של כל הנשים.

שולי מועלם-רפאלי: ודבר אחרון, גברתי, שאני רוצה להגיד: עומד פה חבר הכנסת שטרן ועומדת חברת הכנסת רוזין ומדברים על זה שאולי החוק יעזור לחמש נשים.

שולי מועלם-רפאלי: ריבונו של עולם – חמש נשים.

שולי מועלם-רפאלי: האם קל הדבר הזה בעיניכם?

מיכל רוזין: – – – שזה לא יעזור.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, אז חבר הכנסת שטרן.

מיכל רוזין: לא אמרתי שזה לא יעזור.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, חברת הכנסת רוזין.

אלעזר שטרן: – – –

שולי מועלם-רפאלי: חמש נשים, חמש נשים שאנחנו נשחרר אותן מעגינותן.

אלעזר שטרן: אל תשקרי.

אלעזר שטרן: אל תשקרי.

אלעזר שטרן: אל תשקרי, קחי את כל המשפט.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת שטרן עומד פה ואומר: מה זה יעזור?

שולי מועלם-רפאלי: חמש נשים.

אלעזר שטרן: תיקחי את כל המשפט.

שולי מועלם-רפאלי: הלוואי, חברי וחברותי, הלוואי שאצליח, בזכות החוק הזה – –

אלעזר שטרן: לא, את לא.

אלעזר שטרן: את – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – ובזכות פעולות נוספות לשחרר אפילו אישה אחת מתוך הנשים שחיות בכלא הכי נורא שאפשר להעלות על דעתנו – הכלא של סרבנות הגט והעגינות.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם על התמיכה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

טלי פלוסקוב: כאמור, כל ההסתייגויות הוסרו.

טלי פלוסקוב: לכן, אנחנו נצביע עכשיו שתי הצבעות רצופות, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, על הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: קריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–2 – 49 נגד – 6 נמנעים – 1 סעיפים 1–2 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 49 חברי כנסת בעד, שישה מתנגדים, נמנע אחד, אני קובעת כי הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 44 נגד – 6 נמנעים – 1 חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 44 חברי כנסת בעד, שישה מתנגדים, נמנע אחד.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, עברה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: זכותך לברך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

טלי פלוסקוב: אמן.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי היושבת בראש, חברי וחברותי חברי הכנסת והשרים, אני מבקשת, באמת ברוח אחרת, להודות לכולכם על התמיכה ולהודות לאנשים שעשו ימים ולילות ולא הרפו עד שהצעת החוק המבורכת הזאת תעבור, מתוך אותה אמונה שאמרנו קודם שהצעת החוק הזאת היא צעד נוסף שלנו להביא לחירות של נשים שאסורות בכבלי סרבנות הגט והעגינות.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להודות לתנועת "אמונה", ליושבת-ראש ליאורה מינקה, לעורכת-הדין ציפורת שימל; לחברי סגן השר, הרב אלי בן-דהן, על תמיכה ועשייה בלתי פוסקת במאבק בכלל ובחוק הזה בפרט; לנשיא בית-הדין, הראשון-לציון הרב יצחק יוסף; לרב הראשי, הרב דוד לאו; למנכ"ל בתי-הדין הרבניים, הרב שמעון יעקבי; לאנשי שירות בתי-הסוהר: הרב יהודה יקותיאל ויזנר, הרב הראשי של השב"ס, ירון שלמה, ראש ענף ניהול ורישום בשב"ס, ועורך-הדין בן ציון, ראש תחום חקיקה בשב"ס; לנציג משרד המשפטים יעקב פרידברג; לחברת הכנסת רויטל סויד, על דרך משותפת שלא נגמרת עדיין, לצערנו, במאבק בסרבני הגט ובשינוי תפיסת העולם של הוועדה למינוי דיינים – ואת ממשיכה אותנו שם; לחברת הכנסת יעל גרמן ולחבר הכנסת בני בגין, על ניהול מושכל, הגון, ראוי, משמעותי, של הדיונים בוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: לצוות ועדת החוקה, חוק ומשפט – ליושב-ראש ניסן סלומינסקי, למנהל הוועדה אסף פרידמן, ליועצת המשפטית, שעבדה באמת באמת המון שעות כדי שנוכל להצביע על ההצעה הזאת עוד בכנס הזה, נועה ברודסקי-לוי, ולצוות המדהים והמקסים שלי, שגם היום וגם אתמול, בזכותם אני מצליחה בעשייה: אורי שגיא, עזרא גבאי וענהאל שהם וולינר.

שולי מועלם-רפאלי: ברוכים תהיו כולכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

טלי פלוסקוב: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יואב קיש – בבקשה, אדוני.

): כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות החוק כדלקמן, לשם הכנתן לקריאה שנייה ושלישית: ועדת הכספים תדון בהצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 4) (הוועדה ליציבות פיננסית), התשע"ז–2017, מ/1112; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 239), התשע"ז–2017, מ/1116; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ז–2017, מ/1123.

): הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות), תדון בהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים) (תיקון מס' 4), (הפעלת מערכת לתיווך באשראי), התשע"ז–2017, מ/1127.

): כמו כן החליטה ועדת הכנסת כי ועדת הכלכלה תדון בהצעה לסדר-היום של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין בנושא: מחדל הבנקים במקרה של פישמן.

): תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: [נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף הבא: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעויות בחוק שירות הציבור (הצהרות הון), התשע"ז–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ומייד לאחר מכן תתקיים הצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, על-פי פנייתו של היועץ המשפטי של הכנסת איל ינון לתיקון כמה טעויות שנפלו בחוק שירות הציבור (הצהרת הון), התשע"ז–2016 – אני מקריא: ועדת החוקה דנה ואישרה תיקון טעויות בחוק שירות הציבור (הצהרת הון) התשע"ז–2016, לפי סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948:

ניסן סלומינסקי: בחוק שירות הציבור (הצהרת הון), התשע"ז–2016 – 1.

ניסן סלומינסקי: בסעיף 3(א)(3), במקום "שירות" צריך להיות "זה, חוק שירות"; 2.

ניסן סלומינסקי: בסעיף 8(1), במקום "(מינויים)" צריך להיות "(משמעת), התשכ"ג–1963"; 3.

ניסן סלומינסקי: בסעיף 19, בסעיף 21א לחוק בתי-המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד–1984, המובא בו, בהגדרה "שופט", במקום "בסעיף 84(ג)" צריך להיות "בסעיף 84(ג), ולמעט שופט עמית".

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחברי לאשר את זה בהצבעה.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע נצביע על החלטת הוועדה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד ההחלטה – 31 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעויות בחוק שירות הציבור (הצהרת הון), התשע"ז–2016, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 31 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, אני קובעת כי החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט אושרה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת איתן ברושי גם הוא תומך, וגם איימן עודה ודב חנין.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/947, פ/3446/20; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 3143; חוב' ט', עמ' 19383.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלי אלאלוף.

זהבה גלאון: – – –

טלי פלוסקוב: שינוי קטן והחוק חוזר לוועדה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: גברתי יושבת-ראש הישיבה, חברים, חברי חברי הכנסת, לפי סעיף 91 לתקנון הכנסת, אנחנו מציעים להחזיר את סעיף 48(ב)(1)(ב) להצעת חוק השירות האזרחי, התשע"ז–2017, לדיון בוועדת העבודה הרווחה והבריאות כדי לאפשר לוועדה לתקן את הסעיף בטרם נמשיך בקריאה השנייה.

אלי אלאלוף: אני מבקש את אישור חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלי אלאלוף.

טלי פלוסקוב: כאמור, אנחנו צריכים להצביע על החזרת הסעיפים שהוא הקריא כרגע לוועדת העבודה והרווחה לדיון חוזר.

טלי פלוסקוב: לכן אבקש מחברי הכנסת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה חברים, נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להחזיר את סעיף 48(ב)(1)(ב) לוועדה – 33 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להחזיר את סעיף 48(ב)(1)(ב) להצעת חוק השירות האזרחי, התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 33 חברי כנסת בעד, שני מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: הסעיף חוזר, לפי בקשתו של יושב-ראש הוועדה, להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/703; "דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 12691; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית, כולל לוח תיקונים.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: וכמובן, שוב, אני מברכת את ראש עיריית אילת, שנמצא אתנו כאן שלושה ימים רצופים.

טלי פלוסקוב: אני חוזרת – זה כולל את לוח התיקונים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש העיר, באמת, כפי שציינה היושבת-ראש, אתה כבר שלושה ימים נמצא כאן במשכן.

דוד אמסלם: האמת, בהתחלה חשבתי לארגן לך גם איזה כרטיס, חשבתי שהתחלת לעבוד פה, אבל שאפו על הנחישות.

יחיאל חיליק בר: זה כמו "שחררו את וילי" – שחררו את מאיר.

דוד אמסלם: לפני שאתחיל, היות שאני שוכח בסוף, אני אתחיל לציין את הברכות.

דוד אמסלם: אני לא יודע למה אבל תמיד זה בורח לי, אז אני אתחיל בזה.

דוד אמסלם: קודם כול אני רוצה להודות ליוזמי החוק, ובעיקר לחברי הכנסת שמולי וסמוטריץ, שהם בעצם יזמו את החוק הזה – כמובן, בעידודו ובקשתו של ראש עיריית אילת.

דוד אמסלם: גם בנושא הזה, הייתי בישיבת המועצה של עיריית אילת.

דוד אמסלם: העירייה הקימה מאהל ליד המבנה של שדה-התעופה הנוכחי, ואחד הנושאים היה הסיפור של שדה-דב.

דוד אמסלם: אז באמת, מאיר, שאפו על כל הנחישות שלך, וכמובן לחברי הכנסת סמוטריץ ושמולי, שהם בעצם הובילו את זה בתוך הכנסת ונלחמו עם כל מי שצריך.

דוד אמסלם: לא היה פשוט, גם בקטע הפרוצדורלי – אני לא זוכר חוק שהתחלנו לחוקק לפני שלושה ימים והבאנו אותו עכשיו לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: כמובן, אני רוצה להודות לצוות הוועדה: לייעוץ המשפטי – תומר רוזנר, רוני, לירון וגלעד, ולצוות הטכני של הוועדה – למנהלת הוועדה לאה, לשושי ולכל שאר הבנות; כמובן, לארז קמיניץ ממשרד המשפטים, שהיה נדבך חשוב, מרכזי מאוד בכל הנושא של הסיכום והובלת הנושא, גם בחקיקה וגם במשא-ומתן מול חלק מהבעלים בקרקע שם; וכמובן, לניצן מהאוצר, שגם הוא היה חלק מהצוות הזה.

דוד אמסלם: אז באמת הושקעו הרבה מאמצים, הרבה זמן והרבה סבלנות, בעיקר כדי להגיע להבנות עם חלק מהבעלים שם, אבל כנראה זה לא צלח, ולכן נאלצנו לעשות את החקיקה הזאת.

דוד אמסלם: אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

דוד אמסלם: בראש היוזמים של הצעת חוק פרטית זו היו חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ ואיציק שמולי, ואליהם הצטרפו עוד 71 חברי הכנסת, כמעט מכל סיעות הבית.

דוד אמסלם: ביום 28 באוקטובר 2012 החליטה הממשלה, בהחלטה מס' 5188, שעניינה פינוי שדה-התעופה בתל-אביב על-שם דב הוז, לקדם את פינוי שדה-התעופה ובמקביל להנחות את שר התחבורה והבטיחות בדרכים לפעול להוספת שדה-התעופה עין-שמר לתוספת לחוק רשות שדות התעופה, התשל"ז–1977, שעניינה שדות-תעופה של רשות שדות-התעופה, ולפעול לקידום התכנון המפורט של שדה-התעופה עין-שמר כשדה-תעופה אזרחי פנים-ארצי.

דוד אמסלם: החלטה מס' 5188 היוותה יישום של אחת מההמלצות הכלולות בדוח המסכם של הוועדה הציבורית לבחינת תוכנית אב לשדות תעופה בישראל שהוגש בנובמבר 2008 לסגן ראש הממשלה ושר התחבורה והבטיחות בדרכים דאז, שלפיה שדה-תעופה קיים שיש כוונה להעתיק ממנו פעילות אווירית לאתר אחר ייסגר רק לאחר גמר ההקמה של שדה-התעופה החלופי והעברתה המסודרת של פעילות התעופה מן השדה הישן אל השדה החדש; הכוונה לפעילות אזרחית בנושא הזה.

דוד אמסלם: בהתאם להחלטה מס' 5188, הפעילות האזרחית בשדה-דב הייתה אמורה להיפסק ביום 30 ביוני 2016.

דוד אמסלם: ואולם, במסגרת פסק-דין של בית-המשפט העליון נדחה מועד הפסקת הפעילות האזרחית כאמור ליום 30 באפריל 2017.

דוד אמסלם: עד היום, ועל אף החלטה מס' 5188, טרם החל תכנון שדה-התעופה עין-שמר או כל שדה-תעופה חלופי אחר לתעופה האזרחית המתפנה משדה-דב.

דוד אמסלם: על-פי החלטת ממשלה מס' 2392 מיום 4 בינואר 2015, בעניין פינוי שטחי מחנות צה"ל מאזורי ביקוש והמשך מעבר אמ"ן ותקשוב לנגב, מועד הפינוי של שדה-התעופה הצבאי בשדה-דב נקבע לחודש ינואר 2019.

דוד אמסלם: מכיוון שעל אף החלטה מס' 5188 טרם קודמה הקמת שדה-תעופה בעין-שמר, אין מקום להפסקת פעילות התעופה האזרחית בשדה-דב לפני שתופסק פעילות התעופה הצבאית בו.

דוד אמסלם: הצעת חוק זו נועדה לעגן את המשך פעילותו של שדה-דב כשדה-תעופה אזרחי עד להפסקת פעילותו כשדה-תעופה צבאי.

דוד אמסלם: לפי המוצע, שדה-דב ימשיך לשמש כשדה-תעופה אזרחי, ושירותי התעופה האזרחיים הניתנים בו בהתאם לצו רשות שדות-התעופה (מתן שירותים בשדה-התעופה דב הוז (תל-אביב)), התש"ן–1989, כנוסחו היום, ימשיכו להינתן כל עוד מתקיימת בשדה פעילות תעופה צבאית.

דוד אמסלם: שר הביטחון יודיע לשר התחבורה לפחות 60 ימים מראש על מועד סיום פעילות התעופה הצבאית בשדה-דב, כדי לאפשר היערכות מתאימה לסיום הפעילות האזרחית בד בבד עם סיום הפעילות הצבאית.

דוד אמסלם: סמוטריץ, יש לנו – אני יכול להמשיך?

בצלאל סמוטריץ': – – – תן שתי – – –

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: על-פי המתווה המוצע בהצעת החוק, מייד לאחר פרסומו ובכפוף להוראות הדין, כמובן, תתחיל בנייתו של הטרמינל הזמני, שיחליף את הטרמינל הקיים, ובנייתו תסתיים בדצמבר 2017.

דוד אמסלם: במועד זה תועבר הפעילות מהטרמינל הקיים לטרמינל הזמני, שיוקם בתחום המוחזק כיום בידי הצבא, והטרמינל הקיים ייהרס.

דוד אמסלם: מועד המעבר נקבע בהצעת החוק אך ניתן יהיה לדחותו בצו של שר התחבורה ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

דוד אמסלם: עוד מוצע שאותם שטחים הדרושים להקמת הטרמינל הזמני והפעלתו יסומנו במפה המופיעה בתוספת לחוק, על-פי הסכם בין המדינה לבין גורמים פרטיים שונים שהיו להם זכויות בעלות בחלק משטחי שדה-התעופה; הבעלות בשטחים אלה הועברה למדינה, אך נשמרו לבעלים זכויות כנהנים בקרקעות אלה.

דוד אמסלם: לא אכנס כאן לפרטי ההסכם והשתלשלות העניינים בעניין זה, אך השורה התחתונה של הדברים היא שהוסכם בהסכם – שקיבל תוקף של פסק-דין בבית-המשפט העליון – כי המדינה תוכל להמשיך להשתמש באותן קרקעות עד ליום 30 באפריל 2017.

דוד אמסלם: עתה, כשנוצר צורך בהמשך השימוש בקרקעות אלה לתקופה נוספת, ניסתה המדינה לבוא לידי הסכמה עם בעלי הזכויות הפרטיים בקרקעות הנדונות, כדי לאפשר את המשך השימוש בתמורה לתשלום דמי שימוש ראויים.

דוד אמסלם: למרבה הצער, המאמצים הכנים שעשתה הממשלה בעניין זה לא צלחו, לנוכח דרישות מופרזות שהציבו בעלי הזכויות הפרטיים בתמורה להסכמתם להמשך – אני חייב לקרוא את הכול – להמשך השימוש בקרקעות.

דוד אמסלם: על רקע זה הכנסת נאלצת להתערב בעניין ולהקנות למדינה את הזכויות הנדרשות, וזאת אף ללא הסכמת בעלי הזכויות.

דוד אמסלם: ההקניה של זכויות השימוש וההחזקה, וכן של זכויות הנאה אחרות הנדרשות לשם הבטחת המשך הפעילות האזרחית בשדה-דב, נעשית בהוראת החוק.

דוד אמסלם: נקבע גם שבעלי אותן זכויות יהיו זכאים לפיצויים בהתאם לכללים הנהוגים לפי הדין הנוהג להפקעת זכויות במקרקעין.

דוד אמסלם: אני רוצה להדגיש כי קיימת תמימות דעים כמעט מוחלטת לגבי האינטרס הציבורי החשוב בהמשך הפעלתו של שדה-דב כשדה-תעופה אזרחי, בעיקר כדי למנוע פגיעה אנושה בעיר אילת ותושביה העלולה להיגרם עקב סגירתו של שדה-דב.

דוד אמסלם: לכן, לא היה מנוס מהתערבות חקיקתית בעניין עוד לפני המועד שבו היה על המדינה להפסיק את השימוש בקרקעות שיש בהן זכויות לגורמים פרטיים.

דוד אמסלם: עוד אני רוצה להדגיש שלא מדובר כאן בהפקעת זכויות בעלות בקרקע או בפגיעה בזכויות הגורמים הפרטיים להנאה מהקרקעות הנזכרות, שכן אלה ימשיכו לעמוד לזכותם של אותם גורמים לאחר המועד שבו תסתיים הפעילות בשדה-דב.

דוד אמסלם: בתקופת הביניים בלבד המדינה תוכל להמשיך ולהשתמש בקרקע זו, תמורת תשלום פיצוי כדין על כך.

דוד אמסלם: מדובר בפגיעה המזערית הנדרשת כדי להבטיח את האינטרס הציבורי החשוב שבהמשך הפעלתו של שדה-דב.

דוד אמסלם: לבסוף, אוסיף כי במהלך דיוני הוועדה הקשבנו בקשב רב לנאמנים המייצגים את הגורמים הפרטיים שיש להם זכויות בקרקעות הנדונות ושמענו את טענותיהם, אך שוכנענו שאין מנוס מהתערבות של הכנסת בעניין באמצעות חוק מיוחד, על רקע העמדה הנוקשה והבלתי-מתפשרת שהציגו הנאמנים, אשר לא אפשרה הגעה להסכם עמם.

דוד אמסלם: אני מקווה שהחוק המוצע יביא לתוצאה המבוקשת של המשך הפעילות האזרחית בשדה-דב, שהכנסת מעוניינת בה לטובת הציבור בכלל ותושבי אילת בפרט.

דוד אמסלם: הצעה זו הוגשה ללא הסתייגויות.

דוד אמסלם: אבקש כי הכנסת תתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: יש שתי בקשות רשות דיבור: חבר הכנסת סמוטריץ – מוותר, וחבר הכנסת שמולי – מוותר.

טלי פלוסקוב: לכן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות) התשע"ז–2017, כולל לוח התיקונים, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–7 – 71 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–7 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 71 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, כולל לוח התיקונים, עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 71 נגד – אין נמנעים – אין חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 71 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות) התשע"ז–2017, כולל לוח התיקונים, עברה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חברת הכנסת מרב מיכאלי וחבר הכנסת אמיר אוחנה גם הם תומכים בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: ברכות לראש עיריית אילת והמון הצלחה בהמשך העבודה המוצלחת.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: רגע.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת, ולאחר מכן חבר הכנסת שמולי מבקש לברך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 51), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי המזכירה.

טלי פלוסקוב: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת איציק שמולי לברך, בבקשה, על הצעת החוק שאושרה כרגע.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: רבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, אחרי מאמצים מאוד מאוד מאוד גדולים של הימים האחרונים, אני חושב שחוקקנו חוק חשוב מאוד – מאמצים, גם של הכנסת, באמת, של כל סיעות הבית שהתגייסו למאמץ הזה, של יושב-ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן, וכמובן של ראש העיר אילת, שנמצא אתנו כל רגע ורגע בימים האחרונים.

איציק שמולי: בזכות כל המאמצים האלה הצלחנו ברגע האחרון ממש להוריד את החרב מהצוואר של אילת והפריפריה.

איציק שמולי: אני באמת מאמין וגם מקווה שיבוא היום ובעלי הקרקע יצליחו בסופו של דבר לקדם את התוכניות במקום, אבל השדה הזה יוכל להתפנות אך ורק כאשר תהיה חלופה.

איציק שמולי: עד אז, אנחנו לא ניתן בשום פנים ואופן לרסק את הפריפריה עבור עוד מגדל פאר מול הים בתל-אביב.

איציק שמולי: אני באמת רוצה לברך – קודם כול, הראשון שאני חושב שבזכותו יש חוק פה היום, חברי ושותפי להובלת הצעת החוק בצלאל סמוטריץ.

איציק שמולי: אתה יודע, אנחנו חלוקים ב-95% מהנושאים – – –

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא, לא ב-95% – – –

איציק שמולי: 90% מהנושאים.

איציק שמולי: אבל אם יש, אם אפשר – –

שולי מועלם-רפאלי: היום – – –

איציק שמולי: – – אם אפשר אחת לכמה זמן להתאחד סביב סוגיות כמו הצלת העיר אילת והפריפריה, כמו ביטוח סיעודי ממלכתי, כמו קידום העסקה של אנשים עם מוגבלות, צריך לעשות את זה.

איציק שמולי: ובאמת כל הכבוד לכנסת שהתעלתה כולה מעל הרגע הזה.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לך, דוד ביטן, יו"ר הקואליציה.

איציק שמולי: אילולא אתה לא היינו פה, והעיר אילת חייבת לך חוב גדול, גם לך וגם ליו"ר ועדת הפנים דודי אמסלם, וכמובן – לצוות הוועדה.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לך, אדוני ראש העיר, על הרבה לילות מורטי עצבים שעברנו בזמן האחרון, וכמובן לכל השותפים שלך בהובלת העיר.

איציק שמולי: הובלת מאבק חשוב מאוד עבור התושבים שלך, גם אתה, גם סימה נמיר, שהייתה הראשונה שיידעה אותי על המאבק הזה, וכמובן ליו"ר ההסתדרות במרחב אבי אזולאי, וכמובן – לתושבי העיר כולה.

איציק שמולי: אני באמת רוצה להודות לכנסת.

איציק שמולי: זה באמת רגע של התעלות, ואני מאוד מאוד שמח שהצלחנו להוריד את החרב מעל הצוואר של הפריפריה.

איציק שמולי: נותר לי רק להצטער על שהממשלה לא תמכה בהצעת החוק.

איציק שמולי: הממשלה אומנם מאוד מאוד רצתה לקדם את הסכם הפשרה, אבל אני חושב שמה שהיה מאחורי הקלעים זה לא פחות מניסיון סחיטה של בעלי הקרקע, שרצו לסחוט עוד ועוד כספים, עד כדי רבע מיליארד שקל, ואני שמח שהלכנו לאפיק של החקיקה.

איציק שמולי: אמרנו כל הדרך: אם לא תהיה הסכמה, תהיה חקיקה.

איציק שמולי: אנחנו לא ניתן לפגוע בפריפריה.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי, וכמובן, שוב, ברכות לראש עיריית אילת והמון הצלחה בהמשך דרכך.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/682; "דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 20387; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 51), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: בבקשה אדוני.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן כבל, אני מבינה שזה ריאיון לרדיו לגבי החוק שלך.

טלי פלוסקוב: בבקשה אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, שרים נחבאים אל הכלים, רשמות פרלמנטריות, חברותי וחברי חברי הכנסת – איפה נמצא יעקב אשר?

איילת נחמיאס ורבין: יעקב אשר, זה הבר-מצווה שלך.

איתן כבל: יעקב אשר.

איתן כבל: אני הולך להקריא את מה שמכונה "החוק הליטאי".

איתן כבל: על החוק חתומים יעקב אשר, מקלב וגפני, וברשות

איתן כבל: כם – חוק חשוב: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 51) (חובת עוסק להציב מכשיר שקילה במכר טובין לפי משקל), התשע"ז–2017, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להקדים ולספר לכם על מה הצעת החוק החשובה הזאת, שיעקב אשר הגיש.

איתן כבל: כולנו מכירים את המרכולים, בעיקר הגדולים – בהצעת החוק הגדרנו את זה בשטח של למעלה מ-300 מ"ר – שיש מקום השקילה של הירקות, ולאחר מכן אתה מגיע לקופה, וקורה לא פעם, או יותר מפעם אחת, שאתה מגיע לקופה ואתה מוצא את עצמך או במצב שלא התכוונת לקחת את כל הכמות, או לפעמים אתה מוצא את עצמך אפילו נבוך ונעלב כשמסתבר לך שאתה צריך להוציא כמה עגבנות, מלפפונים או ירקות או עניינים אחרים, וכל זה נעשה לעיני הציבור ובקופה.

איתן כבל: לעתים זה גם הלבנת פנים.

איתן כבל: הציע חבר הכנסת יעקב אשר – גם אני רוצה להזכיר לכם את זה: אחרי שאנחנו – במקומות הגדולים בעיקר, אנחנו מסתובבים בכל הסופר, עושים את כל הסיבוב, ובסופו של עניין מוצאים את עצמנו רצים כדי להוסיף או כדי להוריד, ומה גם שיש כאלה שקונים מוצרים ורוצים לדעת בדיוק, לעניין מסוים, את הכמות הנדרשת.

איתן כבל: אחרי שאמרתי לכם את כל זה, ישבה הוועדה ושקלה באמת, שקלה באמת, בצורה משמעותית ורצינית ומדויקת עד כמה שניתן, כדי לא להוציא חוק שיפגע סתם בכל חנות מכולת.

איתן כבל: לכן הגדרנו שזה לא יפחת מ-300 מ"ר.

איתן כבל: ובמקומות כאלה, אחרי שגם התייעצנו עם גורמים מקצועיים, כולל – אוקיי, אז אני בכל זאת אקריא את הדברים כמו שצריך: בהתאם להצעת החוק, עוסק שהוא קמעונאי גדול, כהגדרתו בחוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014, דהיינו עוסק המוכר מזון ומוצרי צריכה המחזיק לפחות שלוש חנויות והוא בעל מחזור מכירות משמעותי כמפורט באותו חוק, אשר מציע למכירה טובין לפי משקל שלא ניתן לגביהם שירות שקילה לפני התשלום בעדם, יהיה חייב להציב מכשיר שקילה תקין אחד לפחות בכל חנות ששטחה הוא לפחות 300 מטרים רבועים.

איתן כבל: לפי המוצע, מכשיר השקילה יוצב במקום גלוי ונגיש לצרכן וסמוך לטובין הנמכרים לפי משקל.

איתן כבל: עוד מוצע לקבוע כי מכשיר השקילה יהיה מכשיר שקילה אלקטרוני שהמפקח על המשקולות והמידות במשרד הכלכלה והתעשייה נתן לגביו אישור דגם, והמכשיר אינו מיועד לשימוש אישי או ביתי לפי האישור שניתן.

איתן כבל: בעת הדיונים שקיימה ועדת הכלכלה להכנת הצעת החוק, הן לקריאה הראשונה והן לקריאה השנייה והשלישית, התלבטנו בשאלת התחולה של התיקון המוצע.

איתן כבל: נציגי הממשלה ביקשו לסייג את תחולת הצעת החוק כך שיחול רק על בתי-עסק גדולים, הן מבחינת שטח המכירה שלהם והן מבחינת מחזור המכירות שלהם.

איתן כבל: אודה כי סברתי שלשם הגשמת תכלית הצעת החוק, שנועדה כאמור להקל על הצרכן בבואו לרכוש טובין לפי משקל, ובהתחשב בכך שאני מקבל את טענות העוסקים, שלפיהן הצבת מכשיר שקילה בחנויות קטנות דוגמת מכולת שכונתית או חנויות נוחות עלולה להכביד יתר על המידה על התנהלותם, היה נכון להחיל את התיקון המוצע על בתי-עסק ששטח המכירה שלהם גדול יחסית – 300 מטרים רבועים לפחות – ללא קשר למחזור המכירות השנתי שלהם.

איתן כבל: עם זאת, ובהתאם להסכמות שאליהן הגיע חבר הכנסת יעקב אשר עם משרדי הממשלה, ובפרט עם משרד הכלכלה והתעשייה ועם שר הכלכלה והתעשייה, הסכמתי לסייג את תחולת התיקון המוצע גם בהתאם למחזור המכירות הכולל של העוסק, כלומר שהוא יחול רק על קמעונאי גדול כאמור.

איתן כבל: בהצעת החוק מוצע להסמיך את שר הכלכלה והתעשייה, באישור ועדת הכלכלה, לקבוע סוגי עוסקים נוספים שתחול עליהם חובת הצבת מכשיר שקילה כאמור, וכן לקבוע הוראות לעניין סוגי מכשירי שקילה שיוצבו.

איתן כבל: אני רוצה להדגיש, לעניין תחולת הצעת החוק, כי נציגי משרד הכלכלה והתעשייה התחייבו בשם השר בדיון בוועדה, על דעת השר, כי עד לכניסתו לתוקף של התיקון המוצע – בתוך שישה חודשים מיום פרסומו ברשומות – יבחן המשרד אם יש צורך להרחיב את תחולתו לסוגי עוסקים נוספים.

איתן כבל: אני בטוח שזה יוחל גם על עוסקים נוספים, כי אין שום סיבה להחריג אותם אם גודל העסק שלהם הוא מעל 300 מטרים רבועים.

איתן כבל: חברי הכנסת, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

איתן כבל: אני רוצה להודות לעורך-דין איתי עצמון מהלשכה המשפטית – איתי עצמון, התותח שלנו – על הצעת החוק שהוא הניח בפנינו, וכמובן תודה למנהלת הוועדה המיתולוגית שלנו לאה ורון.

איתן כבל: בבקשה, אודה לכם על האישור.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: כאמור, להצעת החוק הנ"ל לא הוגשו הסתייגויות ואין בקשות דיבור, ולכן אנחנו נצביע כעת על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 51), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–3 – 42 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 42 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 51), התשע"ז–2017 עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 43 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 51), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 43 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 51), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אה, אתה רוצה – שנייה, שנייה, אפשר לברר גם אחרי ההודעה של סגן המזכירה.

טלי פלוסקוב: קודם כול, לפרוטוקול, חבר הכנסת עמר בר-לב, חבר הכנסת יוסי יונה וחברת הכנסת יעל גרמן מבקשים לצרף אותם כתומכים.

טלי פלוסקוב: אז, בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר, אתה יכול לברך.

טלי פלוסקוב: אומנם אפשר לברך גם אחרי ההודעה, אבל היות שהיית כבר שם – בבקשה, אדוני.

תודה.

גברתי היושבת-ראש, החוק הזה הוא גם בשבילכם.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

במיוחד לנשים ששולחות את בעליהן לקנות, והם אחר כך מפספסים את הכמות.

גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, זהו עוד חוק קטן שחשוב לאזרח, חשוב לצרכנות נבונה, חשוב לאי-הוצאה מיותרת על דברים.

מכשיר השקילה הזה הוא לא דבר שיכריע, חלילה, אף רשת גדולה.

הוא ייתן הרבה מאוד עזרה לאותם אנשים שרוצים לדעת לפני שהם מגיעים לקופה כמה הם לקחו, כמה הם צריכים לקחת.

אגב, יש גם מבצעים למיניהם שהולכים לפי משקל, ואדם לא יודע אם הוא כבר הגיע למשקל הזה או לא, ולכן ההצעה הזאת היא חשובה וטובה.

אני רוצה להודות לשר הכלכלה, מר אלי כהן, שבאמת עוד הלילה היינו בשיחה וסוכמו הדברים, והעביר את העמדה שלו ליושב-ראש הוועדה – יושב-ראש הוועדה הכי ענייני שראיתי מהאופוזיציה מעודי – –

איילת נחמיאס ורבין: באמת.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

– – יושב-ראש שהוא חבר פעיל מאוד באופוזיציה, שיודע לנשוך, חבל על הזמן, אבל עם אחריות ציבורית, ולא רק על החוק הזה – על חוקים גדולים של מדינת ישראל.

ואני חושב, איתן, אני מקווה שיחול עלי הדבר כלפיך, מבחינתך, שאין אדם מתקנא לא בבנו ולא בתלמידו, אבל אני תלמיד שלך, אני לומד בשקיקה בוועדה, ואני רוצה להודות לך; למנהלת הוועדה הגברת לאה ורון, באמת על המאמצים ועל ניהול הוועדה בצורה יוצאת מן הכלל; לעורך-דין איתי עצמון, היועץ המשפטי – אז איתן כבר אמר שהוא תותח, אבל אני אוסיף משהו: התותח השקט, ומים שקטים חודרים עמוק.

אני רוצה להודות לך, איתי, באמת, גם על העומק של הדברים וגם על הזריזות שלהם.

אני מודה לך מאוד; ולכל צוות הוועדה, ועדת הכלכלה; וכמובן, לחברי הכנסת שהגישו אתי את הצעת החוק: יושב-ראש המפלגה שלי, חבר הכנסת הרב גפני – הוא לא רק יושב-ראש ועדת הכספים, הוא גם היושב-ראש שלי – ידידי הרב מקלב ושאר חברי הכנסת שעזרו לנו בעניין; ולסיום, לעוזרי, דודי זלץ, ליהודה כהן ולאבי רבינא.

תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הודעת השר להגנת הסביבה זאב אלקין על מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון בהצעתם של חברי הכנסת יעל כהן-פארן, דב חנין, תמר זנדברג ויעקב מרגי בנושא:

נאזם בדר: דוח המשרד להגנת הסביבה קובע כי כלי הרכב המזהם ביותר הוא אוטובוס.

נאזם בדר: הודעת שר החינוך נפתלי בנט על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעתם של חברי הכנסת מירב בן ארי, זוהיר בהלול וג'מאל זחאלקה בנושא:

נאזם בדר: תלמידי התיכונים בישראל במקום האחרון מבחינת היקף הפעילות הגופנית שהם עושים לפי ארגון הבריאות העולמי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [מס' כ/691; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 21146; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא לפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: הצעת חוק זו מקורה בהצעות חוק פרטיות שיזמו חברות הכנסת זהבה גלאון ועליזה לביא וחברי כנסת נוספים.

מאיר כהן: סעיף 2 לחוק הבטחת הכנסה קובע את תנאי הזכאות לקבלת גמלה להבטחת הכנסה.

מאיר כהן: לפי החוק, אישה ששוהה במקלט לנשים מוכות תקופה העולה על 30 ימים תהיה זכאית לגמלה אם בחודש שקדם לכניסתה למקלט היא הייתה זכאית לגמלה.

מאיר כהן: נשים ששוהות במקלט לנשים מוכות נאלצות לעזוב את סביבת המגורים שלהן, את ביתן, ולעתים אף את מקום עבודתן.

מאיר כהן: לכן, נוסף על הקשיים הרבים שהן חוות, הן נאלצות להתמודד עם קושי כלכלי וקשיי פרנסה.

מאיר כהן: לעתים בשל המצוקה הכלכלית נשים עוזבות את המקלט וחוזרות לביתן, ולעתים אף לגבר האלים שאתו הן התגוררו.

מאיר כהן: הרעש באולם בלתי נסבל.

מאיר כהן: רבותי, הרעש מפריע לנואמים, ואני מבקש שקט מכולם, או לצאת החוצה לדבר.

מאיר כהן: גם השרים בצד שמאל מתבקשים להקפיד על כללי הכנסת.

מאיר כהן: אנא מכם.

מאיר כהן: גם אתה, אדוני, מר ברושי היקר.

מאיר כהן: אתה יכול לשבת ולדבר בשקט.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בהצעת החוק שלפני

מאיר כהן: כם אנו מציעים לסייע לאותן נשים ולבטל את התנאי שלפיו אישה השוהה במקלט תהיה זכאית לגמלה רק אם היא הייתה זכאית לה בחודש שקדם לכניסתה למקלט.

מאיר כהן: כלומר, אישה שעומדת בתנאי חוק הבטחת הכנסה או שוהה במקלט לנשים מוכות תהיה זכאית לגמלה ללא תלות בזכאותה לגמלה לפני כניסתה למקלט.

מאיר כהן: נוסף על כך, במהלך דיוני הוועדה התברר שמקלטים לנשים מוכות נאלצים לקזז מגמלת הבטחת הכנסה של נשים ששוהות במקלט סכום מסוים למימון שהיית האישה במקלט.

מאיר כהן: ברור כי מדובר בדרישה בעייתית שמקשה מאוד על המקלטים.

מאיר כהן: לפיכך, במהלך הדיונים דרשה הוועדה ממשרדי הממשלה לפתור את עניין הקיזוז ביניהם בנוהל פנימי על מנת שההתחשבנות לא תצטרך להיות בין המקלט לבין האישה.

מאיר כהן: על מנת לאפשר למשרדי הממשלה זמן היערכות, מוצע כי תחילתו של החוק תהיה ביום 1 ביוני 2017.

מאיר כהן: מדובר בהצעת חוק חשובה מאוד, שמסייעת במעט לנשים שנתונות בתקופה קשה ונאלצות להתמודד עם קשיים רבים.

מאיר כהן: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ואני פונה אל חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

מאיר כהן: אבל לפני כן, ברצוני גם להודות לחברות הכנסת שהגישו ויזמו הצעה זו, חברת הכנסת זהבה גלאון, חברת הכנסת עליזה לביא.

מאיר כהן: כל הכבוד.

מאיר כהן: אני חושבת שעליתן על בעיה, והחוק הזה יפתור אותה, ההצעה הזאת תפתור אותה ותעזור להרבה נשים.

מאיר כהן: אני מודה גם לעורכת-דין ענת מימון, היועצת המשפטית של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אין הסתייגויות, אך יש בקשות דיבור.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חברת הכנסת עליזה לביא.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות ליושבת-ראש הוועדה למעמד האישה, שלקחה על עצמה לקדם את הצעת החוק הזאת בספיד, הייתי אומרת, ולהודות ליועצת המשפטית של הוועדה, למנהלת הוועדה, ובעיקר לחברי עליזה לביא ודב חנין.

זהבה גלאון: ההצעה הזו נכתבה על-ידי "ויצו".

זהבה גלאון: צריך להגיד תודה בהזדמנות הזאת לארגונים, למקלטים, ולא מובן מאליו שאנחנו עומדים פה ומשבחים את משרד הרווחה ואת הביטוח הלאומי, ואפילו את משרד האוצר – גם בקדנציה הקודמת, הלפני-קודמת, של יובל שטייניץ בהיותו שר האוצר, וגם עכשיו, של משה כחלון.

זהבה גלאון: והסיבה שאני מציינת את זה היא שקצבת הבטחת הכנסה או גמלת הבטחת הכנסה ניתנת בדרך כלל לאנשים מוחלשים, ובמקרה הזה לנשים מוחלשות ביותר, שכשהן בורחות למקלט כדי להימלט ממעגל הטרור – בעצם, מה שהיה עד 2012 הוא שהיו מבטלים להן את הקצבה, והרבה מאוד נשים העדיפו להישאר במעגל הגבר המכה, כי הן כבר תכננו על הקצבה הזאת; הן חשבו איך הן קונות ספרים לילדים ואיך הן עושות טיולים שנתיים.

זהבה גלאון: אני שמחה שבזמנו הצלחתי לשכנע את השר שטייניץ, שאומנם במקלט דואגים למחסורן ואין לכך השלכות רוחב – בהחלט, מילה טובה גם מגיעה.

זהבה גלאון: בפעם הראשונה ב-2012, גם עליזה וגם אני תיקנו את התיקון לחוק, שנשים, בזמן שהותן במקלט – הקצבה שלהן נשארת.

זהבה גלאון: וזה יצר מצב מעוות משהו, שכל הנשים במקלט הן נשים מוכות, ואין הצדקה שרק אותן נשים שקודם לכן קיבלו קצבת הבטחת הכנסה תקבלנה אותה.

זהבה גלאון: האוצר הסכים הפעם להתייחס לאותן 700 נשים – פחות או יותר 700 נשים – שנמצאות בכל שנה במקלטים לנשים מוכות כאל נשים שזכאיות לקבלת קצבת הבטחת הכנסה, כי זה המעט שבמעט שהן יכולות לעשות לחיים שלהן, שהן לא תצטרכנה לחשוב איך הן חיות את החיים ומה עם הילדים, וכדי שהן לא תחזורנה למעגל הגבר המכה.

זהבה גלאון: אז אני רוצה להודות לממשלה על התמיכה.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לחבר הכנסת דוד ביטן, שהחליט, אחרי שנה שהחוק הזה היה תקוע, להעביר את זה לוועדה לקידום מעמד האישה, ולחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שלקחה את זה על עצמה.

זהבה גלאון: ותודה לחברי הכנסת, שאני יודעת שיתמכו בהצעת החוק – לכולם, בקיצור.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: גברתי חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, חברת הכנסת יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי עאידה תומא סלימאן, כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם מלא, והעבודה של הוועדה בראשותך ושל היועצת המשפטית ענת מימון ושל חבר הכנסת ביטן, שהתגייס לסייע בידינו – למרות הכשלים שהיו כאן, גם, לצערי הרב, אל מול משרד האוצר, וכל מיני כשלים ביורוקרטיים שביקשו להזיז את החוק, העובדה שאנחנו ביום האחרון למושב הזה מעבירים את החוק הזה נותנת תקווה לנשים שגם כך סיפור החיים שלהן הוא לא קל.

עליזה לביא: מדינה וחברה נמדדות ונבדקות ביחס שלהן למוחלש, למי שהגורל לא האיר לו פנים.

עליזה לביא: יש שלבים בחיים שבהם זקוקים לסיוע ולעזרה.

עליזה לביא: המוסר של חברה והאחריות החברתית נמדדים בדיוק, אבל בדיוק ברגעים אלו, ואני מאוד מאוד מודה על העבודה שהייתה כאן, על החוק הזה.

עליזה לביא: חברתי זהבה גלאון, זו לא פעם ראשונה שאנחנו נפגשות בסיוע לנשים במקלטים.

עליזה לביא: מקלטים נותנים מענה למצוקות קיימות, וגם כאן, לצערי הרב, החברה האזרחית מקדימה את המדינה.

עליזה לביא: נשים יקרות הקימו את המקלטים, ורק לאחר מכן המדינה באה ומסייעת.

עליזה לביא: וכנראה, לא במקרה, חברי היקר, אדוני מאיר כהן, אני לא אשכח את הסיור שקיימנו כשהיית שר הרווחה, ובאתי אליך בדמעות ואמרתי לך: בוא תראה מה קורה במקלטים, שנשים עם ילדים מעל גיל 11 לא יכולות להיכנס עם הילדים כי לא נותנים לבנים להיכנס.

עליזה לביא: בו ביום, בו ביום באת ואמרת: לא ימשיך להיות כך.

עליזה לביא: ומייד באמת נמצאו שני פתרונות נקודתיים והתחיל מערך שלם.

עליזה לביא: אני בטוחה שאתה זוכר את היום הזה, כי זה היה היום שאמרנו לעצמנו: איך יכול להיות שאישה צריכה לבוא ולהחליט אם היא נכנסת עם הילדים או חוזרת, כי לא מכניסים למקלט ילדים מעל גיל 11.

עליזה לביא: חברים וחברות יקרים, זה חוק כל כך חשוב, כי הוא בעצם נותן הזדמנות לנשים לפתח את העצמאות הכלכלית שלהן, ולא לחזור למעגל האלים שממנו הן ברחו, שממנו הן יצאו.

עליזה לביא: עברנו כברת דרך במודעות, בהבנה שזאת לא בושה, שלהיות אישה מוכה זה לא ברירת מחדל, זה לא בושה.

עליזה לביא: גם במשטרה, כשבאות היום נשים להתלונן, זו לא בדיחה.

עליזה לביא: להפך, אנחנו רואים שינוי מהותי וגם תמיכה של שוטרים, ולא אחת ליווי עם ניידת אל המקלט.

עליזה לביא: אבל זה לא מספיק.

עליזה לביא: אנחנו כולנו צריכים למנוע את האסון הבא ולא לחזור אחורה, אלא את הכלים שהן מקבלות במקלט לבוא ולהטמיע, לתת להן את האפשרות הזאת.

עליזה לביא: ובאמת, התיקון שאנחנו עושים פה יאפשר לכל אישה ששוהה במקלט לנשים מוכות את הבטחת ההכנסה, לא בתנאי כזה ולא בתנאי אחר; לכולן זה מגיע.

עליזה לביא: זאת הדרך להעצים אותן, זאת דרך שנותנת להן את האפשרות להמשיך הלאה בחיים שלהן.

עליזה לביא: התיקון הזה יאפשר לנשים היקרות הללו, שעברו מסכת ייסורים נוראה, לפתח, אולי בפעם הראשונה, עצמאות כלכלית, אחרי לימוד וכלים שהונגשו להן – וכן, למנוע את האסון הבא, את החזרה חלילה למקלט; ויותר מזה – את היכולת שלהן לגדל את הילדים שלהן בבטחה.

עליזה לביא: וזאת החובה של כולנו כחברה – הבסיסית.

עליזה לביא: היה פה דיון קודם, דיון קשה ונוקב, על הצעת חוק אחרת בעניין של כן, לא, או אם את הכול אנחנו עושים בנושא של הדיינים.

עליזה לביא: אז בטח שלא, זה כן פלסטר, אבל פלסטר עוצר דימום.

עליזה לביא: וגם כאן, מקלטים הם לא מספיקים, ואני הולכת להניח הצעת חוק בנושא של אזיקים אלקטרוניים, שתבוא, תראה ותסמן איך אפשר לסייע לנשים.

עליזה לביא: מקלטים זה חשוב מאוד, אבל לא רק; יש היום הרבה מאוד טכנולוגיות, כמו הצמידים האלקטרוניים – ואני שמחה שהשר ארדן מוביל ותומך בהצעת החוק, שתהיה גם ממשלתית, וגם הפרטית שלנו.

עליזה לביא: יש עוד פתרונות, ואנחנו כולנו כחברה צריכים לבא ולראות איך אנחנו מורידים את מפלס האלימות, איך אנחנו מסייעים.

עליזה לביא: נשים מוכות זה לא משהו טבעי; זה משהו שאסור שיהיה פה במדינת ישראל.

עליזה לביא: אבל חלילה זה קרה – יש לנו המענה גם במקלטים, גם – אני מקווה עוד מעט – באיזוק אלקטרוני וגם כמובן בסיוע כלכלי, כדי למנוע את האסון הבא.

עליזה לביא: אז אני רוצה להודות לחברים, חברי הכנסת דב חנין, זהבה גלאון, עאידה תומא סלימאן, חבר הכנסת ביטן, וכמובן לכל מי שתמך, לעאידה תומא סלימאן שהובילה ולענת מימון, היועצת המשפטית.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה, ברשותכם.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: בקריאה שנייה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 1–3 – 44 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

מאיר כהן: 44 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנחנו מייד ניגשים לקריאה שלישית, בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 41 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017, נתקבל.

מאיר כהן: 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: אני מוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת אראל מרגלית.

מאיר כהן: ברשותכם, האם שר הפנים נמצא פה?

מאיר כהן: חברת הכנסת גלאון, את רוצה להגיד תודה למישהו?

מאיר כהן: את ביקשת.

זהבה גלאון: אני כבר אמרתי תודה.

מאיר כהן: יופי, תודה רבה לך.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1129); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: שר הפנים נמצא כאן, או מישהו מטעמו?

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: יש רשימת דוברים, אבל יציג את הצעת החוק סגן שר הפנים משולם נהרי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מועד הבחירות הכלליות למועצות האזוריות חל, בהתאם למצב המשפטי הקיים, במועד שונה ממועד הבחירות הכלליות לעיריות ולמועצות המקומיות.

משולם נהרי: כך, למשל, הבחירות הכלליות הקרובות למועצות האזוריות צפויות להיערך ביום ט"ו בסיוון התשע"ח, 29 במאי 2018, ואילו הבחירות הכלליות הקרובות לעיריות ולמועצות המקומיות צפויות להיערך ביום כ"א בחשוון התשע"ט, 30 באוקטובר 2018.

משולם נהרי: יש כחצי שנה הבדל בין שני המועדים.

משולם נהרי: הצעת החוק מבקשת לאחד את מועדי הבחירות לכלל הרשויות המקומיות ולקבוע תאריך אחיד.

משולם נהרי: המועד לבחירות הכלליות למועצות האזוריות יהיה במועד הבחירות הכלליות לעיריות ולמועצות המקומיות.

משולם נהרי: כמו כן, הצעת החוק מבקשת להחיל את ההסדר הקיים היום בקשר לכוחות הביטחון – חיילים, שוטרים, אנשי שירות בתי-הסוהר – גם ביחס לבחירות האזוריות, שזה אומר לתת להם את האפשרות וגם יום שבתון החל היום בבחירות לעיריות ולמועצות המקומיות.

משולם נהרי: האיחוד הזה חשוב.

משולם נהרי: אין טעם לפצל בין שני המועדים – זה מעסיק את הרשויות וגוזל את האפשרות לתפקוד שוטף – – –

אוסאמה סעדי: מתי המועד הקבוע, אדוני סגן השר?

משולם נהרי: כתוב לך בהצעה.

משולם נהרי: תודה.

משולם נהרי: אני מבקש לתמוך בהצעה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יש רשימת דוברים.

מאיר כהן: עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; אראל מרגלית, אדוני, אתה מוותר?

מאיר כהן: אתה רשום כדובר.

מאיר כהן: מוותר; מסעוד גנאים, חוק המועצות – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אה, חברת הכנסת גלאון, את נמצאת כאן – מוותרת; עאידה תומא סלימאן – מוותרת; חברת הכנסת רוזין – לא נמצאת כאן, אינה נוכחת.

מאיר כהן: אוסאמה סעדי.

מאיר כהן: שלוש דקות לכל אחד, ואנא להקפיד על הזמנים, כי יש סדר-יום ארוך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אם הכוונה היא באמת לאחד את כל הבחירות של המועצות המקומיות, של העיריות וגם של המועצות האזוריות, ואין בעצם דחייה של המועד הקבוע בחוק למועצות האזוריות, אז אני חושב שכולנו נברך על כך, ובאמת טוב שאנחנו מאחדים ושהבחירות תיערכנה.

אוסאמה סעדי: בשמי ובשם כל חברי מהרשימה המשותפת, אדוני היושב-ראש – חברי מהרשימה המשותפת, איימן, מסעוד, עבד אל חכים, יוסף – אני מברך את כל הסטודנטים לרפואה.

אוסאמה סעדי: היום התפרסמו התוצאות של מבחן הרישוי של משרד הבריאות, ורבים רבים מהרופאים שלנו בחברה הערבית הצטרפו לעוד אלפי רופאים שעושים את עבודתם נאמנה, וזו הזדמנות לברך את כל הרופאים.

אוסאמה סעדי: חשוב מאוד גם לזכור – עכשיו קיבלו טלפון מד"ר שנון, אני וחברי טלב אבו עראר – ומגיעה לו ברכה מיוחדת, לחברנו טלב אבו עראר, שהבן שלו חודיפה כבר עבר את הבחינה ועכשיו הוא רופא מן המניין בישראל.

אוסאמה סעדי: מגיעות לו כל הברכות.

מאיר כהן: סליחה שאני מפריע לך.

מאיר כהן: הייתי בערערה בנגב; יש 100 סטודנטים לרפואה ביישוב.

מאיר כהן: 100 סטודנטים לרפואה.

מאיר כהן: מדהים.

נחמן שי: איפה הם לומדים?

מאיר כהן: רובם בחו"ל.

אוסאמה סעדי: בחו"ל.

אוסאמה סעדי: אני יכול להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שאני בא מהיישוב עראבה, שבו יש יותר מ-200 רופאים, חוץ מעוד מאות סטודנטים.

אוסאמה סעדי: אנחנו במקום הראשון לא רק בישראל, לא רק, אדוני השר איוב, במדינות ה-OECD, אלא בעולם.

אוסאמה סעדי: אנחנו במקום הראשון מבחינת מספר הרופאים למספר נפשות.

אוסאמה סעדי: עכשיו קיבלנו טלפון, לפני שעה קלה, אני וחברי טלב – – –

איימן עודה: סח'נין – – –

אוסאמה סעדי: סח'נין אחרי עראבה.

אוסאמה סעדי: קיבלנו טלפון מד"ר שנון – זה חשוב לכל הסטודנטים, שישאלו שאלות – קיבלנו טלפון מד"ר שנון בעקבות השאילתות שהגשנו בשם הרשימה המשותפת, אני וחברי טלב אבו עראר, שבעצם היו עשר שאלות שסומנו בשפה העברית ולא בשפה הערבית עם תשובות נכונות, ועכשיו אמרו לנו ששקללו את זה ובעצם נתנו בונוס לכל הסטודנטים, ולכן אנחנו (אומר בערבית: מברכים את כל הבוגרים שהצליחו במבחן הרפואה ואומרים להם: אלף מזל טוב, בשמי ובשם הרשימה המשותפת.

אוסאמה סעדי: אלף מזל טוב.

אוסאמה סעדי: עלו והצליחו.

אוסאמה סעדי: )

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אַלְף מַבְּרוּכּ.

מאיר כהן: אחמד טיבי – אינו נוכח.

מאיר כהן: איתן ברושי, אדוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים פה באירוע מאוד חשוב בחייהם של אזרחי המדינה תושבי המועצות האזוריות, ובאתי לומר שיש תמיכה של המועצות, אבל צריך לראות בזה מהלך מוגבל; צריך לראות שאין בזה טשטוש של המעמד המיוחד שיש למרחב הכפרי בישראל.

איתן ברושי: אנחנו מדברים על 54 מועצות אזוריות, שיש בתוכן כ-1,000 יישובים כפריים – מושבים, קיבוצים, יישובים קהילתיים וגם כפרים ערביים בחלק מהמועצות האזוריות, שהם פרוסים על 85% מקרקעות המדינה, ויש בהן 9% מהאוכלוסייה בישראל.

איתן ברושי: אני לא בטוח שיש פה איזה רעיון גאוני לצרף ולהפוך את הבחירות האלה לפוליטיות, לתת בהן גם יום שבתון ולהחיל את זה בבת-אחת על כל המדינה.

איתן ברושי: אלה ניסיונות שבעבר כבר דחינו אותם, וכראש מועצה אזורית לשעבר – אין בזה בשורה גדולה.

איתן ברושי: אבל נאמר שזה בסדר ואנחנו תומכים, וגם אני אצביע בעד, וזה גם על דעת ראשי המועצות.

איתן ברושי: אני קורא פה לשר הפנים – שהוא כידוע לא חבר כנסת – ואני קורא לשרים, לשים לב שלא לנצל את האירוע הזה כדי לפגוע במועצות או לפגוע בתחומים הייחודיים שלהן.

איתן ברושי: זה לא רק שיש בחירות למועצות האזוריות – יש גם בחירות לוועדים ביישובים, וזהו שלטון דו-רובדי, שיש גם מועצה אזורית וגם הנהגה או ועד של כל יישוב ויישוב, עם האוטונומיה של כל יישוב והייחוד שלו.

איתן ברושי: תראו, הסטארט-אפ הראשון של ישראל, שלא נס ליחו, זה המושב והקיבוץ.

איתן ברושי: עכשיו ראש הממשלה יחזור מסין, הוא בטח לא יפסיק להתפעל מההתיישבות והחקלאות – מה שקורה לנשיא בווייטנאם, מה שקרה גם לאחרים בהודו ובסין, וגם באפריקה.

איתן ברושי: ואנחנו צריכים לומר פה שאין לראות בבחירות האלה ניסיון לטשטש את המגזר הזה, את המרחב הכפרי, את הפריסה הארצית, את הייחוד שיש לכפר בישראל, שהוא דבר שנוצר בטרם הקמת המדינה והוא היום חלק מהתשתית לקיומה, כולל מימוש הריבונות, כולל הפריסה מגבול ה"חיזבאללה" – מנרה ודפנה בצפון – ועד נחל-עוז וכפר-עזה בדרום, בואכה אילת והערבה הדרומית.

איתן ברושי: לכן, צריך לתמוך בחוק הזה, אבל לא להפוך אותו למה שהוא לא מתכוון.

איתן ברושי: ואני לא בטוח שבמשרד הפנים מבינים את מה שאני אומר.

איתן ברושי: זהו תיקון טכני, ואסור להפוך אותו למשהו שהוא יותר מטכני, כי יש זכות קיום למרחב הכפרי בתנאי שהוא שומר על הייחוד שלו.

איתן ברושי: אם הוא יהיה כמו כל מה שמסביב, לא צריך אותו.

איתן ברושי: רק בשביל להוציא את האשפה לא צריך מועצה אזורית, בטח לא רק בשבי להסיע לבית-ספר.

איתן ברושי: יודע את זה ראש העיר דימונה – ויש חיבור בין המרחב הכפרי לעירוני; יש את ההשלמה ביניהם ואת החיבור ביניהם.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איתן ברושי: אנחנו תומכים בחוק, אבל לא כדי למחוק את המרחב הכפרי והמועצות האזוריות.

מאיר כהן: תודה, כבודו, תודה רבה.

מאיר כהן: ישראל אייכלר, חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מאיר כהן: הרשימה סגורה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רציתי להתייחס – –

מאיר כהן: חבר הכנסת פרי.

יוסף ג'בארין: – – רציתי להתייחס בשלוש דקות לכך שאנחנו כנראה נסיים את המושב הזה, ולשמחתי התיקון לחוק התכנון והבנייה, תיקון 109, מה שקרוי אולי בשפה שלנו "תיקון קמיניץ", לא יובא להצבעה ולא יאושר במושב הזה.

יוסף ג'בארין: אני אומר שזה לשמחתי, כי מדובר בתיקון שאמור לפגוע באופן קשה בעיקר ביישובים הערביים, על-ידי כך שהוא יאיים בהריסתם של – אני לא אגזים אם אני אומר – של עשרות-אלפי בתים.

יוסף ג'בארין: אני יודע שלא הממשלה הזאת ולא ממשלה אחרת יכולה להרוס עשרות-אלפי בתים, אבל עצם העובדה שמחוקקים חוק שמגדיר את הבתים הללו כלא חוקיים ומנסים לשלול את האופציות של הסדרת הבתים הללו, גם אם האופציות הללו עד היום היו חוקיות דרך בתי-המשפט – הסכנה שאני רואה בחוק הזה עדיין טמונה בו גם אחרי כל הריכוך – היחסי, כמובן – שהחוק הזה עבר בדיונים בוועדת הפנים בתקופה האחרונה.

יוסף ג'בארין: הפגיעה העיקרית שאני רואה היא בשלילת הסמכויות שהיו לבתי-המשפט עד היום להאריך, להאריך את הקפאת צווי ההריסה כדי לאפשר הסדרה של הבתים הללו.

יוסף ג'בארין: מה שמצער הוא שהממשלה הזאת אינה – היא מצהירה בעצם שהיא אינה בוטחת בבית המשפט; היא אינה בוטחת בשופטים שיסתכלו בכל תיק ותיק, יראו את הנסיבות של בעלי-הבית, ואם יראו שזה מוצדק, יוכלו כמובן לתת לבעלי-הבית אפשרות להסדיר את הבית או לסיים את התהליכים התכנוניים הנדרשים.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני אומר שאנחנו שמחים על כך שהחוק הזה לא בא לאישור, ואנחנו עדיין מקווים שהוא בכלל לא יגיע להצבעה במליאה – חוק שפוגע באופן קשה בציבור הערבי, באזרחים הערבים, בהיעדר תוכניות מתאר מאושרות או אפילו מופקדות, בהיעדר תוכניות מפורטות שיאפשרו את הסדרת הבנייה – שהיא קרויה לא חוקית, אבל היא לא חוקית בגלל שהממשל לא התייחסה אליה באופן הוגן ושוויוני.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה, בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: נוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת רוזנטל.

מאיר כהן: הצעת חוק המועצות האזוריות עברה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק הנה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני – הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי חבר הכנסת רועי פולקמן ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק שימור פוריות לנשים עגונות ומסורבות גט, התשע"ז–2017, שמספרה פ/4059/20.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1125); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 4) (סיום פעילות החברה והעברה לאפוטרופוס הכללי), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את החוק השר איוב קרא – בבקשה, אדוני – בשם שרת המשפטים.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תזכיר חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 4) (סיום פעילות החברה והעברה לאפוטרופוס הכללי), הוצע כחלק מהליכי ההיערכות לסיום פעילותה של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה עם פירוקה וקליטת הנכסים שלגביהם זוהו יורשים באפוטרופוס הכללי.

איוב קרא: עיקר התיקון עוסק בהסדרים המשפטיים שיחולו בתקופת הביניים, שבמהלכה ינוהלו הנכסים על-ידי האפוטרופוס הכללי, וכן אחריה, ככל שנכסים ייוותרו בידי האפוטרופוס הכללי או ככל שתגיע בקשת השבה ביחס לנכסים.

איוב קרא: מוצע להסדיר במפורש את ההוראות שיחולו ביחס להעברת הנכסים לאפוטרופוס הכללי והמידע לגביהם: אופן ניהול הנכסים, איתור בעלי הזכויות בהם, העברת נכסים למטרות סיוע לניצולי השואה הזקוקים לכך ולהנצחת זכר השואה, סיום תקופת הביניים והטיפול בבקשות השבה עתידיות שיוגשו לאחר מכן.

איוב קרא: בתיאומים שהתקיימו התגלו פערים מסוימים לגבי החומרים הארכיוניים שיהיה צריך לשמור בארכיון המדינה לאחר פירוק החברה להשבה.

איוב קרא: סוכם להמשיך ללבן פערים אלה בין משרדי הממשלה הרלוונטיים, משרד ראש הממשלה, המשרד לשוויון חברתי ומשרד המשפטים, בהתייעצות עם החברה להשבה.

איוב קרא: לאור האמור ובכפוף לסייג, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; אראל מרגלית – מוותר; מסעוד גנאים – אינו נוכח; תמר זנדברג, גברתי.

קריאה: לא, הם פה.

מאיר כהן: אה, מסעוד גנאים.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: אתה מוותר?

מסעוד גנאים: לא, אני – – –

מאיר כהן: תפאדל.

מאיר כהן: עלה נא.

מאיר כהן: אמרת: אתה מוותר, אבל בסדר.

מאיר כהן: מסעוד, בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת, אני עליתי כדי לדבר, להצטרף לברכות, משום שאנחנו התבשרנו באמת – אני לא יודע עד עכשיו מה המספר, אבל נדמה לי שהפעם זה המספר הכי גבוה של אלה שהצליחו לעבור את המבחן הרפואה של משרד הבריאות בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אני מצטרף לברכות בשם הרשימה המשותפת לכל הרופאים, בכלל, שהם הצליחו ועברו את הבחינה הזאת.

מסעוד גנאים: ואולי יש כאלה שמתפלאים ואומרים: מה פתאום?

מסעוד גנאים: מה מברך?

מסעוד גנאים: כל יום רופא עובר או משהו.

מסעוד גנאים: לא, זה לא פשוט.

מסעוד גנאים: המבחן הזה, חברים, המבחן הזה לא פשוט.

מסעוד גנאים: וגם הדבר האחר שצריך לעורר את תשומת הלב, ושצריכים לפעול כדי לתקן אותו, אולי, הוא שרוב – לא רוב, כולם, כולם למדו מחוץ לישראל, באוניברסיטאות ברומניה או במולדביה או בירדן או אני לא יודע איפה.

אראל מרגלית: או בג'נין.

מסעוד גנאים: בג'נין לא.

מסעוד גנאים: אין רפואה, יש רפואת שיניים שם.

מסעוד גנאים: אבל – – –

אראל מרגלית: אבל יש עכשיו באל-קודס.

מסעוד גנאים: כן, כן.

מסעוד גנאים: באל-קודס יש, נכון, נכון.

מסעוד גנאים: בא-נג'אח יש.

מסעוד גנאים: בשכם, בא-נג'אח, נבלוס.

מסעוד גנאים: בנבלוס יש.

מסעוד גנאים: וזו שאלה למשרד הבריאות ולמל"ג, אולי: ריבונו של עולם, מי שמצליח במבחן רפואה – יש כאלה שבפעם ראשונה – הוא לא כל כך מצליח בתנאי הקבלה לאוניברסיטאות בישראל?

מסעוד גנאים: זה אבסורד.

מסעוד גנאים: הסטנדרטים של גרמניה, של איטליה, הם פחות מהסטנדרטים בישראל?

מסעוד גנאים: אז זה לתשומת לבם של מי שמעוניינים שבאמת הסטודנטים האלה ילמדו בארץ.

מסעוד גנאים: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; זהבה גלאון – אינה נוכחת; עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; דב חנין, בבקשה.

מאיר כהן: הרשימה סגורה.

מאיר כהן: אמרתי שהרשימה סגורה.

מאיר כהן: דב, אתה נראה כמו תלמיד שמשנן את השיר בדרך לכיתה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לברך על הצעת החוק הזאת ואני רוצה לברך על הרציונל שעומד מאחוריה.

דב חנין: הנכסים של נספי השואה, כמובן, צריכים לחזור למשפחות הנספים, אם ניתן לאתר אותם.

דב חנין: אבל בסדר העדיפויות הערכי הנכון, המהותי, צריך להעדיף את העזרה שאנחנו נותנים לניצולי השואה, לשורדי השואה, על המשך חיפוש חסר תוחלת וחסר תכלית של אותם נספים שהנכסים אולי שייכים לבני משפחותיהם שאנחנו מנסים לאתר.

דב חנין: לכן, המהלך הזה של סיום הפעולה של החברה לאיתור והשבת הנכסים של נספי השואה והעברת הנכסים האלה, קליטתם והפניית המשאבים האלה לטובת ניצולי השואה זה מהלך נכון, זה מהלך ראוי, זה המהלך שצריך לקדם אותו ברמה הערכית, ולכן אני מברך עליו.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי.

מאיר כהן: שנפעיל שעון, אחמד טיבי?

מאיר כהן: יאללה, חביבי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אנחנו תומכים בחוק, כפי שעשינו תמיד בכל הנושאים הקשורים לניצולי שואה, לקצבאות ניצולי השואה.

אחמד טיבי: העמדה המוסרית שלנו הייתה והנה שיש לעשות הכול כדי להעלות את רמת החיים.

אחמד טיבי: חלק מהמשפחות האלה והסיפורים שאנחנו שומעים הם מסמרי שיער – גם פה, מהסבל מהביורוקרטיה במשרדי הממשלה.

אחמד טיבי: אני גם רוצה, כמו חברי מסעוד גנאים ואוסאמה סעדי, לברך מכאן את כל אלה שהצליחו היום בבחינות ההסמכה למקצועות הרפואה.

אחמד טיבי: אנשים היו סטודנטים במשך שש שנים, עמלו, עבדו קשה, בוגרי חו"ל, והיום הם רופאים.

אחמד טיבי: למעשה הם עברו מתואר סטודנט בוגר לרופא.

אחמד טיבי: לכן מגיע להם מברוכ, (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: לכל הבוגרים והבוגרות שהתבשרו היום על הצלחה לאחר כל השנים האלה של העמל, המאמץ והלימודים ולעתים עליות ומורדות.

אחמד טיבי: התוצאה הזאת, ההצלחה, משמחת אותם, את משפחותיהם ואת כולנו.

אחמד טיבי: הם היו סטודנטים ובוגרים, ועכשיו, עם התוצאה הזאת, הם הופכים לרופאים ורופאות.

אחמד טיבי: אנו גאים.

אחמד טיבי: אני גאה בכל אחת ואחד מכם ומרגיש יחד אתכם בשמחה הזאת.

אחמד טיבי: לא חסכנו מאמץ בכל הקשור לסבל שלכם מול משרד הבריאות, האגף לרישוי מקצועות רפואיים, לאורך כל השנים האלה, אבל במאמצים שלכם התגברתם על כל זה והפכתם להיות רופאים והמילה "עבר" שהגיעה לכל אחד מכם היום הסירה מכם לחץ בצורה חיובית וגרמה לפנים שלכם להתמלא בחיוניות.

אחמד טיבי: היה מי מכם שניתר משמחה, ומי שחייך, ומי שלבש את לבוש אביו ומי שלבשה את לבוש אמה, והיה מי שכתב פוסט יפה.

אחמד טיבי: אנחנו שותפים אתכם בהצלחה הזאת ובשמחה הזאת.

אחמד טיבי: אלף מזל טוב.

אחמד טיבי: )

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי – מוותר.

מאיר כהן: חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, גם אני רוצה לברך על הצעת החוק הזאת.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן להשיב את הנכסים של נספי השואה.

ישראל אייכלר: אלה שיש להם יורשים – כמובן, זה שייך ליורשים, ואלה שלא – צריך לעשות למטרות סיוע והנצחה.

ישראל אייכלר: לגבי מטרות סיוע, אנחנו נמצאים עכשיו בתקופה של קמחא דפסחא, סלי מזון.

ישראל אייכלר: אתה היית שר הרווחה בשנת 2013, העלית את התקציב של סלי המזון ב-50 מיליון.

ישראל אייכלר: בשנים האחרונות הסל הזה הולך ומצטמק.

ישראל אייכלר: השנה, רק השבוע – – –

מאיר כהן: גם ב-2014 אנחנו העלינו.

ישראל אייכלר: כן, אבל זה ירד ל-38.

מאיר כהן: הבנתי שהעלו את זה חזרה.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אז 18 מיליון, זה ירד בשנה שעברה.

ישראל אייכלר: השנה, בינתיים האוצר העביר רק 14 מיליון.

ישראל אייכלר: הם רוצים שמשרד הרווחה יוסיף עוד 4 מיליון כדי שיהיה לפחות כמו בשנה שעברה.

ישראל אייכלר: דיברתי עכשיו עם שר האוצר בעניין הזה.

ישראל אייכלר: אני חושב שעצם העובדה שיש כל כך הרבה אנשים, לא רק ניצולי שואה אלא גם דור נוסף של עניים, שצריכים להגיע לסלי מזון – מדינת ישראל שולחת אנשים לעמותות שמחלקות סלי מזון.

ישראל אייכלר: היא דורשת מהן שסל מזון יהיה 150 שקלים מינימום, וזה צודק, אבל ההשתתפות של המדינה היא פחות מ-15 שקלים, ואם יקצצו את זה עוד יותר זה יהיה 10 שקלים; ממש לעג לרש, תרתי משמע.

ישראל אייכלר: זה בעניין של הסיוע.

ישראל אייכלר: לגבי ההנצחה, אדוני היושב-ראש – – –

מאיר כהן: כשהביאו את זה לפני, ב-2014, ההשתתפות של המדינה הייתה 8 שקלים.

ישראל אייכלר: לפני שאתה הוספת.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: ב-2014, כשבדקנו את זה, ההשתתפות של המדינה הייתה 8 שקלים, והתחלנו להעלות את זה.

ישראל אייכלר: עכשיו אני רוצה שזה לא ירד, לפחות.

ישראל אייכלר: זה מה שאני מבקש וביקשתי משר הרווחה ומשר האוצר.

ישראל אייכלר: מעות חיטים זה מנהג ישראל, יהודי, כבר אלפי שנים, שדואגים לעניים שיהיו להם מצות ויין ומשהו לאכול לפסח.

ישראל אייכלר: זה לגבי הסיוע.

ישראל אייכלר: לגבי ההנצחה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול את עצמי: מה להנציח?

ישראל אייכלר: להנציח שהיו אנשים שגרו בפולניה, בהונגריה, באוסטריה ורוסיה?

ישראל אייכלר: זאת נקראת הנצחה?

ישראל אייכלר: למה האנשים האלה נהרגו?

ישראל אייכלר: בגלל שהם היו יהודים; הם לא עשו שום דבר רע אחר.

ישראל אייכלר: אז אם רוצים להנציח – לא להנציח את מותם אלא להנציח את חייהם.

ישראל אייכלר: בחייהם ובמותם לא נפרדו מהאמונה שלהם, מהיהדות שלהם.

ישראל אייכלר: זה מה שצריך להנציח, וזה מה שאנחנו עושים בכל יום ויום, שיהודים הולכים בדרכם של האבות, שומרים את התורה שהם שמרו, אומרים "שמע ישראל" שהם קראו, מניחים תפילין שהם הניחו ומחנכים דורות נוספים.

ישראל אייכלר: נותנים את השמות שלהם – יש ישיבות ומוסדות ועיירות שנקראות על-שם העיירות והמוסדות ובתי-המדרש שהיו שם והישיבות שהיו שם.

ישראל אייכלר: זאת ההנצחה האמיתית.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים להנציח את המורשת שלהם, את המסורת שלהם, את האמונה שלהם, שהיא שהחזיקה אותם בגלות והיא מה שתחזיק אותנו עד לגאולה השלמה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת איציק שמולי, אחרון הדוברים, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני כמובן תומך בהצעת החוק – הצעת חוק טובה וחשובה – אבל יש פה הזדמנות להפנות מבט, בזכות הצעת החוק הזאת, ליחס הכולל שלנו כחברה לאזרחים הוותיקים שלנו, לקשישים.

איציק שמולי: בוודאי הרוב פה זוכרים את המראות הבאמת-קשים שהתגלו באותו בית-אבות בחיפה.

איציק שמולי: זה לא היה המקרה היחידי, כי התגלתה פה תרבות של התעללות, אבל אחת השאלות שעלו עם הזמן היא למה במשך כל כך הרבה זמן קרתה אותה התעללות ואף אחד לא קם ודיווח.

איציק שמולי: אף אחד לא קם ודיווח בגלל הדילמה, אדוני היושב-ראש, בין הפרנסה לבין הצו המוסרי; בין היכולת שלך לקום ולדווח על כך שיש התעללות באנשים חסרי ישע לבין הרצון שלך לשמור על הפרנסה שלך ולהמשיך להביא אוכל ומשכורת הביתה לילדים.

איציק שמולי: ודווקא בדילמה הזאת קם גיבור ישראלי, שהייתה לנו היום זכות, לחברי חבר הכנסת איימן עודה, לארח אותו היום בכנסת, את דאוד ותד מחיפה, שאתם יודעים – במדינה מתוקנת הבן-אדם הזה, חברי חבר הכנסת עודה, היה מקבל היום את פרס ישראל.

איציק שמולי: היו נותנים לו להדליק משואה ביום העצמאות, חברי זוהיר בהלול.

איציק שמולי: אבל האמת היא שבמקום לשאת אותו על כפיים, הוא הפך להיות בן-אדם מצורע ומופקר.

איציק שמולי: הוא חשוד במשטרה.

איציק שמולי: במקום שיגידו לו תודה, הוא הפך להיות חשוד במשטרה על זה שהוא צילם את בית-האבות, את ההתעללות.

ישראל אייכלר: הוא חשוד?

ישראל אייכלר: במה הוא חשוד?

איציק שמולי: הוא חשוד בזה שהוא צילם באופן לא חוקי.

עליזה לביא: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – – לבני-ערובה – – –

איציק שמולי: חלם זה כאן.

איציק שמולי: הבן-אדם הציל עשרות קשישים מהתעללות, וכפי שראינו – גם ממוות, והוא עכשיו נחקר במשטרה.

איציק שמולי: תגידו, זה לא חלם?

איציק שמולי: הבן-אדם – אני הייתי אצלו בבית – שֹם וילונות וקרשים משוריינים עם מסמרים, כי הוא פוחד שמישהו יעבור ליד הבית וירסס את הבית.

איציק שמולי: תגידו, אנחנו מטורפים?

איציק שמולי: למה שהבן-אדם הבא שיראה משהו כזה בבית-אבות יקום וידווח?

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: אני אומר לכם, אם אני רואה שמתנהגים ככה למישהו שמדווח, אני אגיד לו: אל תדווח, למה יידפקו לך החיים.

איציק שמולי: הבן-אדם בחובות אדירים.

איציק שמולי: הבן-אדם בכה לי בדמעות שהוא לא היה מסוגל לחגוג לילד שלו, אדם, בן שלוש, יום הולדת.

איציק שמולי: הוא לא היה מסוגל להביא מתנות לגן.

איציק שמולי: אתם קולטים?

איציק שמולי: בחודשיים התפרקו לבן-אדם החיים.

איציק שמולי: ואני חושב שאנחנו ככנסת – כל אחד ואחד מאתנו חייבים להתגייס לטובת הדבר הזה.

איציק שמולי: גם לדבר עם כבוד השר לביטחון פנים ולשאול אותו על פשר הדבר הזה, וגם, כמובן – למרות שלנו באופן אישי כחברי כנסת אסור לעסוק בגיוס תרומות, אז אני לא מציע לאף אחד פה לעבור על החוק – –

מאיר כהן: תודה רבה.

איציק שמולי: – – אבל מותר לנו לבקש עזרה מחברים, ואני מבקש מכם, אדוני היושב-ראש, ומכל אחד ואחד מהאנשים פה, להירתם ולעזור לו לצאת מהמשבר הכלכלי.

איציק שמולי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אכן ראוי.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע) (תיקון מס' 4) (סיום פעילות החברה והעברה לאפוטרופוס הכללי), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה.

שולי מועלם-רפאלי: מרב, אנחנו בדרך הנכונה, בעזרת השם.

מרב מיכאלי: בעזרת השם יתברך.

מרב מיכאלי: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 4) (סיום פעילות החברה והעברה לאפוטרופוס הכללי), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: 38 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק עוברת להמשך טיפול בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1124); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 54), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק, בשם שרת המשפטים, השר התורן, השר איוב קרא.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: רשימת הדוברים סגורה.

מאיר כהן: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ההצעה לתיקון 54 לחוק ההוצאה לפועל נועדה לאפשר לרשם ההוצאה לפועל לפרוס חוב עבר במזונות לתשלומים, בהתאם ליכולתו של החייב.

איוב קרא: בשונה משאר החובות הקיימים בהוצאה לפועל, אם אדם צבר חוב במזונות, הרשם אינו יכול לפרוס את החוב לתשלומים והוא נדרש להפנות אותו לבית-המשפט.

איוב קרא: ההפניה נעשית רק אם מדובר במקרה מיוחד.

איוב קרא: התוצאה היא שהצדדים צריכים לנהל דיון כפול בשאלות דומות – פעם אחת לפני רשם ההוצאה לפועל ופעם שנייה לפני בית-המשפט.

איוב קרא: על מנת לייעל את ההליכים, התיקון מבקש להקנות לרשם ההוצאה לפועל סמכות לפרוס לתשלומים חוב עבר במזונות אם החייב עומד בתנאים מסוימים.

איוב קרא: בין היתר יבחן הרשם אם פריסת המזונות מוצדקת בהתחשב בפגיעה האפשרית בזוכה.

איוב קרא: תרומתו של התיקון באה לידי ביטוי בכמה היבטים: הוא מייעל את ההליכים וחוסך לצדדים את הצורך לנהל הליך נוסף, אשר עלול לעכב את תשלום החוב; הוא עשוי לחסוך לצדדים את העלויות של ניהול ההליך ושל תשלומי האגרה.

איוב קרא: יתר על כן, המנגנון המוצע מתמרץ חייבים לשלם את תשלומי המזונות השוטפים, מכיוון שתשלום שוטף של המזונות מהווה תנאי לפריסת חוב העבר.

איוב קרא: אבהיר כי ההסמכה לרשם ההוצאה לפועל היא רק לפרוס את חוב העבר לתשלומים, ואין בה כדי לשנות את שיעור החוב או לשנות את צו התשלומים השוטף שנתן בית-המשפט.

איוב קרא: במסגרת הצעת החוק נכלל תיקון נוסף, בנוגע לתביעות על סכום קצוב.

איוב קרא: לפי תיקון זה יידרש התובע בתביעה על סכום קצוב לפתוח תיק בהוצאה לפועל בתוך תשעה חודשים מהיום שהומצאה ההתראה מטעמו לנתבע.

איוב קרא: אם חלפו תשעה חודשים ממועד המצאת ההתראה ולא נפתח תיק בהוצאה לפועל, התובע יידרש לשלוח התראה חדשה לנתבע.

איוב קרא: מטרת התיקון היא, אדוני היושב-ראש, לתמרץ תובעים לפעול למימוש החוב בהקדם, וכן למנוע מצג שווא כלפי הנתבע על ויתור לכאורה על פתיחת תיק בהוצאה לפועל.

איוב קרא: לאור האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; אראל מרגלית – אינו נוכח; מסעוד גנאים – מוותר; תמר זנדברג – אינה נוכחת; זהבה גלאון – אינה נוכחת; עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; מיכל רוזין – חברי הכנסת – אינה נוכחת; אוסאמה סעדי – אינו נוכח; אחמד טיבי – אינו נוכח; איתן ברושי – אינו נוכח; ישראל אייכלר – אינו נוכח; עמר בר-לב – אינו נוכח; ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 54), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 54), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר כהן: נוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת יעל גרמן, חברת הכנסת זהבה גלאון, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, חברת הכנסת עליזה לביא וחבר הכנסת דב חנין, ונברך את כולם.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1128); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצעת חוק רואי-חשבון (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק, בשם שרת המשפטים, השר איוב קרא.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: להצעה הזאת רשימת הדוברים סגורה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק רואי-חשבון (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, מאגדת בתוכה תיקונים שונים לחוק רואי-חשבון, התשט"ו–1955, במטרה להסדיר מחדש את נושא השיפוט המשמעתי של רואי-חשבון.

איוב קרא: כיום דיונים משמעתיים נידונים על-ידי הרכבה המלא של המועצה, שמורכבת מ-14 חברים, באופן המקשה על קיום דיונים מעמיקים.

איוב קרא: נוסף על כך, ריכוז סמכויות החקירה, ההחלטה והאכיפה בידי גוף אחד יש בו כדי לפגוע במראית פני הצדק.

איוב קרא: מודל זה מיושן ומעורר קשיים.

איוב קרא: כך, למשל, אין גורם שישמש כתובע ויביא בפני המועצה את הטיעונים נגד טיעוניו של רואה-החשבון הנילון ובאי-כוחו.

איוב קרא: מודל זה אינו תואם את החקיקה המודרנית של שיפוט משמעתי.

איוב קרא: במודל המודרני, שיפוט משמעתי נעשה בידי טריבונל מעין-שיפוטי עצמאי.

איוב קרא: ההליך נפתח ביוזמת תובע, ומתנהל באופן דומה להליך הפלילי.

איוב קרא: הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, מבקשת לשנות מצב זה.

איוב קרא: מוצע לבטל את ההסדר הקיים ולקבוע במקומו הסדר חדש, שבו השיפוט המשמעתי של רואי-חשבון ייעשה בוועדת משמעת במקום במועצת רואי-חשבון.

איוב קרא: ועדת המשמעת תורכב משלושה חברים: משפטן הכשיר להתמנות לשופט בית-המשפט המחוזי, אשר יהיה יושב-ראש הוועדה, ושני רואי-חשבון, האחד עובד מדינה והשני אינו עובד מדינה.

איוב קרא: הוועדה תתמנה בידי שר המשפטים.

איוב קרא: רואי-החשבון יתמנו בהתייעצות עם המועצה.

איוב קרא: עוד מוצע למנות תובע וחוקר שיהיו אחראים להבאת ההליכים אל ועדת המשמעת.

איוב קרא: הצעת החוק קובעת את סמכויותיהם של הגופים החדשים, דרכי הדיון בוועדת המשמעת ואמצעי המשמעת שהוועדה תוסמך להטיל.

איוב קרא: תפקיד המועצה בתחום המשמעת יהיה לתת חוות-דעת מקדימות בענייני כללי התנהגות ואתיקה של רואי-חשבון.

איוב קרא: אכיפת הדין המשמעתי בתחום ראיית-החשבון היא בעלת חשיבות רבה, אדוני היושב-ראש, מאחר שהציבור בכללותו מסתמך על הבקרות והאישורים שרואי-חשבון עורכים ונותנים.

איוב קרא: לאור האמור לעיל, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני השר, לאיזו ועדה זה הולך?

איוב קרא: בסוף נגיד.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; אראל מרגלית – אינו נוכח.

מאיר כהן: מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפנות בברכה, בערבית הפעם, אחרי שבירכנו בעברית, לכל הסטודנטים והסטודנטיות הערבים שעברו את מבחן הרפואה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ברצוני למסור את מיטב הברכות והאיחולים לכל הבוגרים והבוגרות בתחום הרפואה שהצליחו לעבור את מבחן הרפואה.

מסעוד גנאים: הם הצליחו לעבור את המכשול הזה, שנחשב למכשול קשה לרבים מהם, והוכיחו שהם מסוגלים להתבלט ולהצטיין.

מסעוד גנאים: ההצלחה הזאת זוקפת את הראשים של כולנו.

מסעוד גנאים: ההצלחה הזאת היא מקור גאווה ונחת לכולנו.

מסעוד גנאים: אנו מאחלים לכם הצלחה.

מסעוד גנאים: כל הכבוד וההערכה גם למשפחותיכם, אבותיכם ואימהותיכם, שעמלו ימים כלילות כדי שתגיעו לדרגה הזאת ותצליחו במבחן הזה.

מסעוד גנאים: ברצוני למסור כמובן גם ברכות לעמיתנו חבר הכנסת טלב אבו עראר לרגל הצלחת בנו חוד'יפה במבחן הרפואה.

מסעוד גנאים: אני מאחל לכולם שיהיו חברים מועילים בחברה שלהם.

מסעוד גנאים: אנו גאים בכם.

מסעוד גנאים: )

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג; זהבה גלאון.

מאיר כהן: עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע הבא, בשבוע הראשון של הפגרה הזאת, נציין באוכלוסייה הערבית את יום האדמה, את יום האדמה שהתחולל ב-1976.

עאידה תומא סלימאן: זה היה היום שבו יצאה האוכלוסייה הערבית, אולי בפעם הראשונה, על כל גווניה, והכריזה שביתה כללית בגלל ההחלטה הממשלתית אז להפקיע כ-15,000 דונם של אדמות באזור בית-נטופה, בארד אל-מאל, באל-נטוף.

עאידה תומא סלימאן: באותו יום היסטורי, מכונן, בחיי האוכלוסייה הערבית, נפלו שישה אזרחים, ובהם אישה אחת, אשר נהרגו באש חיה של כוחות המשטרה שהגיעו כדי לדכא את ההפגנות שיצאו בכלל הכפרים והערים הערביים.

עאידה תומא סלימאן: באותו יום הבינה האוכלוסייה הערבית שבכל פעם שננסה להרים את הראש, כנראה נצטרך לקבל מכה מאוד קשה מידי הממשלות השונות במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא הוביל אותה, את האוכלוסייה הזאת, להמעיט מהרמת הראש או להמעיט מכוחה במאבק.

עאידה תומא סלימאן: השנה זו השנה ה-41 ליום האדמה, לאותו יום אדמה.

עאידה תומא סלימאן: השנה יכול להיות שלא נשארו הרבה אדמות להפקיע.

מאיר כהן: 1941?

עאידה תומא סלימאן: 1976.

עאידה תומא סלימאן: נשארו רק האדמות בנגב, וכנראה נצטרך להיאבק שלא יפקיעו גם את האדמות בנגב.

עאידה תומא סלימאן: השנה נציין את יום האדמה בצל הוראות ההריסות אשר מרחפות מעל 50,000 בתים בכפרים ובערים הערביים.

עאידה תומא סלימאן: פעם זה היה המאבק על האדמה, על המקום שאפשר עדיין לעמוד עליו בגאווה; היום זה המאבק גם על קורת גג שאפשר לחיות מתחתיה בגאווה.

עאידה תומא סלימאן: מעל האדמה, מתחת לקורת הגג, זה כנראה מאבק שיימשך כל עוד הממשלות לא יבינו שאנחנו אזרחי המדינה השווים לכולם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – לא נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת זחאלקה – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי, שלוש דקות, בבקשה, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת המשפטים – עוד שנייה, זה משהו שקשור אלייך, תודה לך – חברי חברי הכנסת, אכן התיקון המוצע הזה, לעשות ועדה בראשות שופט שתאכוף את כלל הנושאים על לשכת רואי-החשבון, מבורך הוא ומתחייב מהעניין.

מיקי לוי: התיקון שמבקשים להעביר, את הדיון המשמעתי בראיית-החשבון, בדומה לדיון המשמעתי במקצועות אחרים, מבורך אבל לא מושלם, כי ההצעה – אינני יודע אם של משרד המשפטים או של מאן דהוא אחר – מדברת על שופט בדימוס, שני רואי-חשבון חברי הלשכה ורואה-חשבון אחד עובד מדינה.

מיקי לוי: חסרה לי כאן בהצעה הזו הסמכות המשפטית.

מיקי לוי: מה שאני מציע הוא – ואני אטרח להגיע גם לוועדת החוקה, חוק ומשפט – שימונה עורך-דין שהוא גם רואה-חשבון, והוא יכול לקחת ולבצע את האיזון בין שני הדברים, מכיוון שהוא גם רואה-חשבון והוא גם עורך-דין.

מיקי לוי: יש היום כ-30%, 35% מחברי הלשכה שהם גם עורכי-דין.

מיקי לוי: התיקון הזה שאותו אני מציע יביא ליותר שקט, והדרישה הזאת, שמי שיהיה שם יהיה גם בעל השכלה משפטית וגם בעל השכלה חשבונאית, תמצה את התהליך ותמנע בעתיד ערעורים נוספים.

מיקי לוי: את הנושא הזה שאמרתי עכשיו הבאתי גם בפני הלשכה עצמה, והם אמרו שזה בהחלט עושה שכל.

מיקי לוי: הם מבחינתם יסכימו שיהיה גם רואה-חשבון, אדם אחד, שהוא גם עורך-דין בהשכלתו.

מיקי לוי: התיקון הזה יהיה מבורך.

מיקי לוי: אני אגיע לשם אם זה יגיע איכשהו לשולחנך.

מיקי לוי: אני חושב שזה עושה שכל, זה ייתן "פוש" לכל המהלך הבהחלט-מבורך הזה, שיעשה סדר בנושא לשכת רואי-החשבון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק רואי-חשבון (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: בבקשה, הצבעה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק רואי-חשבון (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: 13 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת חוק רואי-חשבון (תיקון מס' 9), עברה בקריאה ראשונה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: נוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת אבו מערוף, את חבר הכנסת יוסף ג'בארין, את חבר הכנסת חיים ילין ואת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק הנה ועדת החוקה.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1126); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ברשותכם, אנחנו עוברים להצעת חוק תיירות מרפא, התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: להצעה הזאת הוצמדה הצעת חוק פרטית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק הממשלתית שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

מאיר כהן: רשימת הדוברים סגורה.

עאידה תומא סלימאן: מי הגיש – – –

עודד פורר: מי הגיש הצעה – – –

מאיר כהן: מרב מיכאלי.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני באמת שמח להביא לפני הכנסת את הצעת החוק להסדרת נושא התיירות הרפואית, הצעת חוק שמוביל משרד הבריאות, חברי השר יעקב ליצמן, יחד עם משרד התיירות.

יריב לוין: כבר בפתח הדברים אני רוצה להודות גם לשר ליצמן, גם למנכ"ל משרדו וכמובן גם לעוזרו מוטי בבצ'יק, וכמובן גם לצוות שעמל על הנושא הזה במשרד התיירות בראשותו של המנכ"ל אמיר הלוי, הייעוץ המשפטי של המשרד בראשותו של עורך-דין עובד קדמי, וכמובן הצוות שלי שמלווה את כל העבודה שלי, לרבות את הנושא החשוב הזה, ובפרט בעניין הזה, לילך שלי וליאור פרבר, שעסקו בנושא הזה הרבה מאוד.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, הפוטנציאל של ענף התיירות הרפואית הוא ענק, ויש בו כדי להרים תרומה עצומה גם לתיירות ולמשק בכלל וגם למערכת הבריאות.

יריב לוין: לצערי הרב, היינו עדים, בעיקר בקדנציה הקודמת לשיח, בעיני פופוליסטי, לא אחראי וגם לא נכון, שהביא לתוצאה עגומה שהענף הזה כמעט נמחק.

יריב לוין: ישראל הייתה מדינה שנחשבה בעולם כמובילה בתחום של התיירות הרפואית, מערכת הבריאות שלנו נהנית משם מצוין, ובצדק, מכיוון שהיא באמת מערכת בריאות מצוינת, ובהחלט הייתה עבודה משותפת, גם של סוכני תיירות, גם של בתי-החולים, גם של רופאים, שהביאה לכך שהייתה תנועה משמעותית של תיירים רפואיים לארץ מכל העולם.

יריב לוין: הדבר הזה בעצם נגדע כמעט לחלוטין כתוצאה ממדיניות מכוונת, צריך לומר, שהייתה כאן בעבר, שראתה בעניין הזה כאילו הוא בא על חשבון הרפואה לאזרחי ישראל, כאילו הוא פוגע בשירות הרפואי שמערכת הבריאות מחויבת לתת לכל אזרח כאן.

יריב לוין: התוצאה של הדבר הזה הייתה שמערכת הבריאות לא הרוויחה דבר אלא רק ניזוקה, והתיירות הרפואית נסוגה לאחור עד כדי היעלמות כמעט מוחלטת.

יריב לוין: אני בהחלט מודה לחברי השר יעקב ליצמן, שהבין את הפוטנציאל שיש בעניין הזה ובא והוביל ביחד אתי את היוזמה הזאת לעשות כאן אחת ולתמיד סדר בנושא הזה, להסדיר אותו, ולעשות את זה באופן כזה שאנחנו נביא להגדלה משמעותית של תנועת התיירים הרפואיים שמגיעים לארץ.

יריב לוין: היתרונות של התיירות הרפואית הם חדים וברורים – ראשית, עבור מערכת הבריאות עצמה.

יריב לוין: אני חושב שמערכת הבריאות כאן, כמו בכל מקום, היא מערכת שזקוקה למשאבים אדירים, והמשאבים האלה רק הולכים ונהיים דרושים יותר ויותר, משום שככל שהטכנולוגיה מתפתחת ושיטות הטיפול מתפתחות והאוכלוסייה גדלה, כך גדלים הצרכים וגדלות העלויות, והעלויות האלה הן עלויות אדירות.

יריב לוין: יש גבול עד כמה אפשר לשאת בעלויות האלה גם ממימון של המדינה וגם ממימון של מיסוי, ואני חושב שהאפשרות לייצר למערכת הבריאות מקור הכנסה משמעותי נוסף, שיאפשר לה לרכוש ציוד ולשלם משכורות טובות יותר למי שעובד במערכת הזאת, ולשפר את איכות השירות שהיא נותנת – הדבר הזה הוא חיוני, הוא ילך ויהיה יותר חיוני ככל שהזמן יעבור, והוא יקנה לאזרחי ישראל בסופו של דבר שירותי בריאות הרבה יותר טובים.

יריב לוין: אני חושב שבמציאות של היום, כאשר שירותי הבריאות, מערכת הבריאות שלנו יכולה לתת שירותים נוספים – זה הרי לא סוד שלמשל חדרי ניתוח, רובם סגורים בשעות משמעותיות של היום; צוותים רפואיים, חלקם בהחלט מקבלים הצעות מפתות מחוץ-לארץ לעבוד ולקבל משכורות הרבה יותר גבוהות, ואנחנו רוצים להשאיר אותם כאן ורוצים לאפשר להם להעלות את שכרם ולעשות את זה בדרך שלא באה על חשבון הקופה הציבורית – אני חושב שהתיירות הרפואית פותחת פתח גם לדבר הזה.

יריב לוין: אני חושב שהתיירות הרפואית מאפשרת למערכת הבריאות לתת טיפולים חדשניים ולרכוש מכשור חדשני שמשמש את התיירים הרפואיים ונקנה בכסף שמגיע משם, וכמובן ישמש גם את אזרחי ישראל שמגיעים לבתי-החולים.

יריב לוין: ולכן, היתרונות בעניין הזה למערכת הבריאות הם יתרונות ברורים והם יתרונות מובהקים, ואגב, יתרונות שבהרבה מאוד מדינות בעולם, מדינות מובילות ומתקדמות בתחום הבריאות, גרמניה, ספרד ואחרות, הכירו בנם ומנצלים אותם.

יריב לוין: לעניין הזה יש כמובן יתרון עצום גם בצד התיירותי והמשקי.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תייר רפואי שמגיע למדינת ישראל על-פי רוב לא בא לבד; הוא מגיע עם ליווי, מתגורר – גם הוא וגם בוודאי מי שמלווה אותו – פרק זמן לא מבוטל בבתי-מלון, צורך כאן כמובן את כל השירותים שצורך תייר, מהסעות ודרך מסעדות ודברים דומים.

יריב לוין: הוא גם בדרך כלל תייר שחוזר ומגיע כמה פעמים, כי הוא מגיע אחר כך לביקורות ולבדיקות נוספות.

יריב לוין: הוא גם השגריר הכי טוב שיכול להיות למדינת ישראל.

יריב לוין: הרי אין שגריר טוב למדינה מאדם שזכה בה לטיפול רפואי, אדם שאולי חייו ניצלו או שאיכות חייו הושבה לו, ומספר על כך בכל מקום.

יריב לוין: ויתרון אחד נוסף, והוא חשוב: בניגוד לתיירות במובן הקלאסי שלה, שהרבה פעמים היא תלוית עונות ותלוית תקופות, ולכן יש עונות עמוסות יותר ועונות פחות עמוסות, התיירות הרפואית יכולה לבוא, ואכן מגיעה, גם בתקופות שהן תקופות שפל מוחלט בענף התיירות הכללית, שהרי תייר רפואי, כשהוא מגיע לעשות ניתוח, לא משנה לו אם מדובר בחודש ינואר או בחודש יולי.

יריב לוין: ולכן, התוצאה של העניין הזה הוא שהתיירות הרפואית תורמת תרומה מאוד חשובה לענף דווקא בחודשים שהם החודשים הקשים יותר, שהם החודשים הבעייתיים יותר מבחינת היקף התיירים, מבחינת תפוסות בתי-המלון ומבחינת כלל השירותים שנצרכים על-ידי תיירים בארץ.

יריב לוין: אני חושב שהתיירות הרפואית היא גם גורם שיווקי מאוד חשוב.

יריב לוין: כפי שאמרתי, זה לא רק שגרירי רצון טוב, אלא אני חושב שהתיירות הרפואית היא בהחלט בהחלט גורם שמסייע לנו לשווק את ישראל, להציג את הצד היפה של מדינת ישראל, את הצד המתקדם שלה, להסיר כל מיני חששות וכל מיני תדמיות שלפעמים יש כלפי ישראל בעולם.

יריב לוין: ולכן, אני חושב שמכל היבט ומכל זווית שלא מסתכלים על העניין, מדובר בנכס גדול מאוד.

יריב לוין: עם זאת – ואת זה צריך לומר – יש בתחום הזה גם סיכונים לא מבוטלים.

יריב לוין: למשל, יש בהחלט חשש שיגיעו לכאן תיירים שלא יקבלו את השירות המגיע להם; יגיעו לכאן תיירים שחס וחלילה יובאו על-ידי כל מיני חאפרים וכל מיני מאכערים, שיוטעו בקשר לטיב הטיפול שהם יכולים לקבל, בקשר לעלות שלו וכן הלאה.

יריב לוין: ולכן, הצעת החוק הזאת, לא רק שהיא מסדירה את האופן שבו בתי-החולים יוכלו לטפל בחולים האלה – ועושה את זה באופן שמבטיח את זה שלא ייפגע השירות לאזרחי ישראל, וכפי שציינתי, דווקא ישתפר – היא גם מקפידה ומסדירה בפעם הראשונה את כל עולם סוכני התיירות הרפואית, שהם, אגב, תורמים תרומה הכרחית לענף הזה, כי הם הכוח המניע שמביא לכאן את התיירים.

יריב לוין: היא מסדירה את פעולתם, מסדירה פיקוח מסוים עליהם, מבטיחה את זה שאם חס וחלילה דברים ייעשו שלא כפי שצריך תהיה לאותו חולה, לאותו תייר, דרך לקבל את הפיצוי או דרך לקבל את הטיפול והוא לא ייוותר חסר אונים.

יריב לוין: היא מסדירה נורמות אתיות לאופן עבודתם של הסוכנים האלה, והופכת שוק שעד היום היה פרוץ לחלוטין לשוק שהוא באמת מוסדר, מסודר, ויוכל באמת לפעול ולעבוד כפי שצריך.

יריב לוין: אגב, הסדרת הנושא תאפשר גם לנו במשרד התיירות לסייע לסוכנים האלה בפעולות שיווק, לעשות את זה באופן שאנחנו יכולים לסמוך עליו את ידינו, ובכך להעצים ולהרחיב את התחום הזה.

מיקי רוזנטל: אדוני השר, אפשר רק שאלת הבהרה?

יריב לוין: בבקשה.

מיקי רוזנטל: נראה לי שהחוק מבורך.

מיקי רוזנטל: האם הוא יחול גם על פלסטינים תושבי איו"ש?

מיקי רוזנטל: האם הם נחשבים תיירי מרפא?

יריב לוין: תראה, על פניו, לפחות להבנתי, התשובה היא לא.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה בוודאי צריך יהיה לקבל חידוד והבהרה בהכנת החוק לקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: לא זו הכוונה של החוק, ואני מניח שאתם תשכילו בכנסת, בהכנת החוק לקריאה השנייה והשלישית, גם להבהיר את זה, אם הדבר הזה דרוש הבהרה.

יריב לוין: אני במפורש אומר: המטרה היא להביא תיירים, ומי שמתגורר ביהודה ושומרון, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, מי שמתגורר ביהודה ושומרון, בוודאי לשיטתי, לא יכול להיות תייר בארץ-ישראל ובמדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: כך שבעניין הזה אין לנו מחלוקת.

חיים ילין: ברגע זה סיפחת 2.5 מיליון פלסטינים.

יריב לוין: אתם רואים?

יריב לוין: לפעמים יש בינינו הרבה יותר הסכמות ממה שנדמה.

יריב לוין: ואיך אומרים – – –

חיים ילין: רגע, אתה צריך לבנות עוד לפחות שני בתי-חולים שם.

מאיר כהן: אדוני, חברים, זמנו של השר נגמר.

יריב לוין: שמע, חבר הכנסת ילין, אנחנו בנושא של סיפוח בסך הכול מממשים את תנועת מפא"י, אתה יודע, זה בסדר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

חיים ילין: אחדות העבודה מתאים יותר.

יריב לוין: אני אסכם, אדוני היושב-ראש, ואומר: אני חושב שהצעת החוק הזאת הוכנה גם בשיתוף פעולה – –

מאיר כהן: אדוני עולה להשיב על הצעה מוצמדת, אז יהיה לך זמן.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: – – עם סוכני התיירות.

יריב לוין: עשינו באמת מאמץ ללמוד גם מהם על אופן העבודה.

יריב לוין: אני חושב שסוכני תיירות המרפא אפילו, אדוני היושב-ראש – וזה לזכותם – התארגנו ובאו וביקשו שתהיה הסדרה של הענף – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: – – כדי שהם יעבדו בצורה מסודרת, ואני חושב שזה בהחלט עומד לזכותם.

יריב לוין: אני בהחלט מקווה שנשלים את המהלך הזה במהירות, ונעשה דבר שהוא טוב למערכת הבריאות – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: – – טוב לתיירות וטוב לכלכלה הישראלית.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/3119/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: תעלה חברת הכנסת מיכאלי להציג את הצעת החוק המוצמדת:

מאיר כהן: הצעת חוק להסדרת התיירות הרפואית בישראל, התשע"ו–2016.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: מה, באמת, רק שלוש?

מרב מיכאלי: אוי ואבוי, זה כל כך מעט.

מאיר כהן: כן, כן, כן.

מרב מיכאלי: טוב, אני רוצה להגיד שאני מאוד מאוד מתרגשת.

מרב מיכאלי: זאת הצעת חוק שהנחתי כבר בכנסת הקודמת, ואני מאוד מאוד שמחה שהממשלה מקדמת סוף-סוף את הסדרת תחום התיירות הרפואית.

מרב מיכאלי: מכיוון שאדוני שר התיירות הסביר באריכות את יתרונותיה ואת חשיבותה של התיירות הרפואית ואת פוטנציאל התרומה שלה למדינת ישראל, אז אדבר על הצד השני, והוא החשיבות לשמור על כך שהתיירות הרפואית אכן תתרום למדינת ישראל ולא תבוא על חשבון הרפואה הציבורית במדינת ישראל, ובעיקר כמובן על חשבון המטופלות, המטופלים, כל אחד ואחת מאתנו, שבכל זאת – אנחנו אזרחיות ואזרחי המדינה, ואנחנו הראשונות, איך לומר, בתור לרפואה הציבורית בישראל.

מרב מיכאלי: ולכן, צד אחד של הצעת החוק, כמובן – ועל זה צריך להגיד: לשמחתי, ולכן הצעתי מוצמדת להצעה הממשלתית – צד אחד הוא כמובן הסדרת התיירות הרפואית באופן שיהפוך אותה לאפקטיבית ולמתפקדת כמו שצריך.

מרב מיכאלי: אבל הצד השני חשוב לא פחות, חברות וחברים, והוא הסדרתה באופן שלא רק שלא יפגע ברפואה הציבורית בישראל, אלא אף יעצים ויחזק את הרפואה הציבורית בישראל.

מרב מיכאלי: ואני רוצה להזכיר לאדוני השר לוין, שבאמת בישראל – פעם זאת הייתה גאוותנו; הייתה לנו מערכת רפואה ציבורית ראשונה מסוגה בעולם באיכותה וביכולת השירות שהיא נתנה.

מרב מיכאלי: לצערי, אחרי באמת עשרות שנות שלטון ימין, המערכת הזאת מיובשת, מצומצמת ולא מסוגלת לשרת כראוי את כלל אזרחיות ואזרחי ישראל.

מרב מיכאלי: אין ספק שהכנסות מתיירות רפואית ושימוש בכל הידע והכישרון האדיר שיש בתחום הרפואה במדינת ישראל יכולים וצריכים – והצעת החוק הזאת חייבת לוודא – להעצים את הרפואה הציבורית ולשמור על הזכויות של כל אחת ואחד מאזרחיות ואזרחי ישראל בתוך המערכת הזאת; כלומר, שאף תייר רפואי לא בא קודם בתור, שהוא לא מקבל שימוש ברפואה דחופה, זאת אומרת שהטיפולים הם טיפולים אלקטיביים, ואילו הרפואה הדחופה באמת נשמרת באופן כמעט בלעדי למי שעלול או עלולה, חלילה, להזדקק לה באופן דחוף.

מרב מיכאלי: זה אומר שצריך שבתי-החולים ינהלו רישום מדוקדק, שנדע באמת מה הולך לתיירות הרפואית, ונוכל לדעת כמה כסף נכנס ממנה, ובאמת לשמור על זה שהיא לא תרמוס – בשימוש בעזרים, בכוח-אדם, בחדרים, בתרופות וכל דבר אחר.

מרב מיכאלי: אבל כאמור, משום שאני מאמינה גדולה שהשלם במקרה זה יכול להיות גדול בהרבה מסכום חלקיו, אני מאמינה שההצעה הזאת – שההצעה הממשלתית וההצעה שלי יכולות לעשות את זה, ואני מאוד שמחה שאנחנו עומדות לקדם את זה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: ישיב אדוני השר.

מאיר כהן: ובינתיים – הודעה לסגן המזכירה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ו–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: (הצעת חברת הכנסת מרב מיכאלי)

מאיר כהן: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, חברת הכנסת מיכאלי, אני בהחלט מסכים בעניין הזה, זו בדיוק הכוונה.

יריב לוין: אני רק אומר דבר אחד, וחשוב לומר אותו: אפשר לקיים בעניין הזה אין-ספור דיונים, ולחפש כל הזמן איפה ומה לא בסדר, ולא נגמור אותו אף פעם.

יריב לוין: אני חושב שצריך להגיע לכאן לאיזושהי מסגרת; תמיד, אם נראה שמשהו לא בסדר נוכל אחר כך לתקן, אבל צריך להשלים את העניין.

יריב לוין: וצריך לזכור דבר אחד: בסוף זה צריך לעבוד לשני הכיוונים, במובן הזה שזה גם צריך להשאיר מספיק מרחב לתיירות הרפואית כדי שהיא תהיה אטרקטיבית ובת-ביצוע.

מרב מיכאלי: אם זה הוסדר, אין סיבה שתהיה בעיה.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: ולכן אני אומר שאני בהחלט חושב שהכנסת בוודאי תתקן דברים, תכניס כאן את התוכן שלה; כך זה צריך להיות, כך זה נעשה תמיד.

יריב לוין: אני רק אומר – יש לי שתי בקשות: האחת, תעשו את זה מהר, כי צריך לגמור את העניין ולצאת לדרך; והדבר השני, שהוא חשוב – תזכרו שצריך למצוא מקום כזה שבסוף, מרוב רצון להעמיס על גב התיירות הרפואית הזאת את הרפואה הציבורית, לא נגיע למצב שהעניין יהפוך ללא כדאי ואף אחד לא יבוא, כי אז לא עשינו בזה שום דבר.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: אדוני ממליץ לתמוך בהצעת החוק הפרטית המוצמדת.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד על שלוש דקות.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אני מפעיל את השעון, חבר הכנסת דב חנין.

מרב מיכאלי: בהצעה שלי זה כתוב בצורה מפורשת – – –

מאיר כהן: בבקשה.

מרב מיכאלי: – – –

מאיר כהן: 16 דוברים.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה לפתוח ולברך את מאות הצעירים והצעירות שעברו היום בהצלחה את הבחינה ברפואה בערבית.

דב חנין: מי שנכנס לפייסבוק בערבית – אומרים לי שאלה התמונות המובילות, ואלה תמונות אופטימיות, של אנשים שהצליחו, עברו דרך ארוכה.

דב חנין: אני מברך אותם ואני מברך את מערכת הבריאות שלנו, שתתברך בעוד מאות רופאים.

דב חנין: צריך אותם.

דב חנין: מערכת הבריאות יודעת לייצר עבודה משותפת ליהודים ולערבים וליצור אופטימיות במקום שצריך את האופטימיות הזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת – – –

אלי אלאלוף: יש להם – – –

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שבהצעות החוק האלה יש שני עקרונות חשובים, ולכן אנחנו נתמוך בהצעות האלה: העיקרון הראשון אומר שקודם כול אנחנו נותנים טיפול לחולים ולמטופלים שלנו; העיקרון השני אומר שאת ההכנסות אנחנו ניתן לחיזוק מערכת הבריאות הציבורית.

דב חנין: אלה שני עקרונות חשובים ומהותיים.

דב חנין: אני, אדוני שר התיירות, לא מתנגד לכך שיגיעו מחוץ-לארץ לקבל רפואה בישראל; אני שמח שמערכת הבריאות שלנו היא כזאת שכדאי לאנשים להגיע מחוץ-לארץ ולקבל טיפול אצלנו, ואנחנו בעד זה.

דב חנין: אבל אנחנו כמובן – ואני מניח שבזה אנחנו כולנו מאוחדים – לא נרצה שזה יבוא על חשבונם של החולים ושל המטופלים בישראל.

דב חנין: לכן ההסדרה הזאת כל כך חשובה, ולכן כל כך חשוב להקפיד ולוודא שהמנגנון הזה, שבסופו של דבר יוצר רווחים למערכת, לא יבוא על חשבון מי שאיננו יוצר רווחים למערכת.

דב חנין: והחולה הישראלי איננו יוצר רווחים; הוא איננו תייר מרפא, הוא בסך הכול אזרח שרוצה לקבל טיפול ראוי.

דב חנין: אני רוצה גם לחזור ולהדגיש – כמו שגם אמרה חברת הכנסת מיכאלי; היא לא הספיקה להגיד את זה מעל הבמה, אבל אני אומר את זה גם כאן בשמה – אני חושב שגם הדבר הזה מוסכם ומקובל על כולנו – שהמערכת הזאת לא צריכה לבוא על חשבון ההסדרים הקיימים היום עם חולים ומטופלים משטחי הרשות הפלסטינית, מהשטחים הפלסטיניים.

דב חנין: ההסדרים האלה הם הסדרים שצריכים להמשיך ולהתקיים לתועלת מטופלים מהאזורים האלה ולתועלת האנושיות של כולנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זו ההזדמנות לומר: מערכת הבריאות בישראל היא מערכת מצוינת, עם רופאים נהדרים, עם אחיות מסורות, עם עובדים טובים, אבל המערכת הזאת צריכה הרבה מאוד חיזוק, הרבה מאוד תגבור.

דב חנין: צריך לחזק את הרפואה הציבורית בישראל, שעברה לאורך שנים דיאטה רצחנית.

דב חנין: הדרך לעשות את זה, עמיתי חברי הכנסת, היא לתת למערכת הזאת הרבה יותר כסף, קודם כול מתקציב המדינה.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לך, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית; חבר הכנסת מסעוד גנאים – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, נכבדי השר, חברים וחברות, למי שלא זוכר – ודווקא חשוב לי להזכיר – בוועדה לחיזוק מערכת הבריאות הציבורית שעמדתי בראשה הייתה תת-ועדה שנקראה "הוועדה לתיירות מרפא".

יעל גרמן: בראש הוועדה הזאת עמד יוג'ין קנדל, אני חושבת שאתה בוודאי יודע, ויש לה מסקנות מפורטות, ואני פשוט מבקשת שבאמת גם אתה, השר – אני חושבת שאתה קראת את זה – אבל גם בוועדה שבה יעבור החוק, כדאי לקרוא את המסקנות של יוג'ין קנדל.

יעל גרמן: בוודאי אף אחד מהיושבים כאן לא חושד בו בחוסר מקצועיות.

יעל גרמן: הוא אדם מקצועי, שקול.

יעל גרמן: הוא דיבר, ואנחנו דיברנו, בוועדה שלנו, על שלושה עקרונות: ובאמת, העיקרון הראשון שהנחה את תת-הוועדה היה שתיירות מרפא זה דבר מבורך, אבל שלא יבוא על חשבון החולה הישראלי; שלא ייווצר מצב שיש תורים בבתי-החולים לניתוחים, אבל אותו ניתוח שתושב ישראלי מחכה לו חצי שנה – אם יבוא תייר מרפא הוא יקבל אותו תוך שבוע.

יעל גרמן: זה דבר שאסור לעשות.

יעל גרמן: עכשיו, כדי שזה לא יהיה, דיברנו גם על כך ששר הבריאות יוכל לדעת בכל עת את כל התורים, אורך התורים, בכל בתי-החולים.

יעל גרמן: ואז – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ברושי, מה – הכול בסדר?

יעל גרמן: – – ואז אפשר לווסת, ובהחלט אפשר להעביר תייר מרפא למשל לפריפריה, ששם אין תורים.

יעל גרמן: זה העיקרון הראשון.

יעל גרמן: העיקרון השני הוא אותו עיקרון שאומר שהרווחים מתיירות מרפא צריכים להישאר באמת בתוך בית-החולים.

יעל גרמן: העיקרון השלישי הוא להסדיר את כל הנושא של הסוכנויות למיניהן – אני אומרת את זה במפורש: החאפרים.

יעל גרמן: היום יש מקרים שבהם סוכני תיירות מרפא מביאים הנה את תייר המרפא, והסוכן, שמקבל את החשבון בשקלים, מעביר את זה – וראינו לכך הוכחות – לתייר בדולרים.

יעל גרמן: יש מקרים כאלה, עם הוכחות בוועדה.

יעל גרמן: אני חושבת שהסדרת הנושא – ואתם נתתם את דעתכם; אני קראתי גם את הממשלתית וגם זו של מרב – אין ספק שהצעת החוק הממשלתית נותנת דגש בהסדרת הנושא, וזה מאוד מאוד חשוב, כי אני מאמינה שאם תיירי ידעו שלא מסדרים אותם, יהיו לנו יותר תיירי מרפא, והם יהיו גם הרבה יותר מרוצים, ובאמת אנחנו נפעל בהוגנות.

יעל גרמן: אבל מה שחסר בהצעה הממשלתית, ומצאתי בהצעתה של מרב מיכאלי, זה ההסתייגות, הסייג המוחלט, שתייר מרפא לא יקבל טיפול על חשבון חולה ישראלי.

יעל גרמן: אם באמת זה יתווסף, אני חושבת שההצעה הזאת מבורכת וטובה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר יריב לוין, הצעת החוק טובה מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: אומנם אנחנו, מבחינה כללית, אידיאולוגית, עם רפואה ציבורית כללית חינם, ומובן שמדובר כאן על תיירות מרפא, אבל זה לא קשור.

עבדאללה אבו מערוף: העניין הזה, הנושא הזה מוכר לי טוב מהעבודה שלי, וכשראיתי את הצעת החוק הזאת, אכן אמרתי שטוב מאוחר מאשר בכלל לא.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אחזור על הדברים שקודמי אמרו, חברת הכנסת גרמן ודב, ולכן – טוב שמתקנים.

עבדאללה אבו מערוף: המצב עגום ביותר, וזה אפילו לא לכבוד מדינת ישראל והרפואה בישראל שהמצב הקיים יימשך.

עבדאללה אבו מערוף: אני נתקלתי בהרבה דברים שהם ממש לא לכבוד הרפואה בישראל.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, העקרונות שאנחנו נשמור עליהם – ואני בטוח שבוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בראשותו של חבר הכנסת אלי אלאלוף נעשה את הדבר הנכון ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: גם הצעת החוק הכללית מאוד טובה – בוודאי בהשתתפות חברת הכנסת יעל גרמן, שיש לה תרומה חשובה ביותר לעניין.

עבדאללה אבו מערוף: גם מסקנות יוג'ין – נתייחס אליהן בוועדה, כדי שיצא חוק שאכן ייתן את המענה הנכון, לא רק בעניין התיווך וצורת התיווך והסוכנים, אלא מעבר לזה, וכן לשמור על העקרונות החשובים ביותר לטובת הרפואה הציבורית: שהכסף אכן ייכנס לבתי-החולים, לחיזוק המערכת הציבורית; שהתורים – לא על חשבון התורים של האזרח הישראלי שמחכה לתורים; ובהזדמנות הזאת נשפר את המערך של תיירות המרפא בצורה הנכונה, שתתאים, תיתן לנו כבוד מבחינה מקצועית, וגם מבחינת השוק השחור, וכל הדברים האלה שישנם – שיחוסלו לחלוטין, ונעשה את הדבר הנכון, שאכן מערכת הבריאות תתגאה במשהו שיתאים לה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

מאיר כהן: אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי, ממלא-מקום ראש הממשלה – זה אתה, לא?

יריב לוין: – – – ראש ממשלה.

יריב לוין: אל תגזים.

קריאה: עכשיו סיבכת אותו.

קריאה: עכשיו סיבכת אותו.

אחמד טיבי: יואל, יואל, אתה מפריע לי עם מ"מ ראש הממשלה.

אחמד טיבי: זאת הזדמנות שלא חוזרת כל יום.

אחמד טיבי: יש לו, אגב, תכונה חיובית אחת ויחידה.

יריב לוין: אוהד הפועל.

אחמד טיבי: אוהד הפועל תל-אביב, זה הכול.

אחמד טיבי: בזה זה מתחיל ובזה זה מסתיים.

מיכל רוזין: עכשיו הרסת לו את הקריירה בליכוד.

אחמד טיבי: לא, הוא מודה בזה.

אחמד טיבי: הוא מודה בזה.

קריאות: – – –

חיים ילין: – – –

אלי אלאלוף: – – –

אחמד טיבי: השבוע הייתה לו סוף-סוף – – –

יריב לוין: אצלנו, בניגוד לשמאל, יש דמוקרטיה אמיתית.

קריאות: – – –

מאיר כהן: אדוני, זמנך – השעון מתקתק.

אחמד טיבי: בהחלט, בהחלט.

אחמד טיבי: האמת היא שהשבוע הפסיק זמן הפועל תל-אביב לתקתק.

אחמד טיבי: הם ניצחו ניצחון יפה.

אחמד טיבי: לא הספיק.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: תיירות מרפא.

אחמד טיבי: אין ספק שרמת הרפואה בארץ היא מהטובות, גם מערכת הרפואה הציבורית.

אחמד טיבי: יש הרבה ביקורת, יש הרבה מה לשפר: מספר מיטות, תקנים, שעות עבודה, תורנויות של רופאים, של אחיות, של צוות רפואי, יחידות לטיפול נמרץ.

אחמד טיבי: צריך לשפר.

אחמד טיבי: אבל יש רושם שסוכני תיירות המרפא – ותיארה את זה חברת הכנסת גרמן – חלקם מנצלים את המצב.

אחמד טיבי: לעתים רואה חולה, אזרח רגיל, שלידו מישהו מקבל טיפול סוּפּר, ואז יש פער.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים שהדבר הזה יימשך; זה לגיטימי, זה קורה.

אחמד טיבי: יש לנו מדינה שכנה, ירדן, שהיא הטובה ביותר בעולם הערבי בתיירות מרפא, ויש גם את גרמניה – יש שם תיירות מרפא, אבל אסור שיהיה פער, לא בשירותים ולא ברמת הטיפול.

אחמד טיבי: הוזכר לפני כן הטיפול הרפואי בחולים מהרש"פ, בעיקר ילדים.

אחמד טיבי: חלקם מקבלים טיפול, חלקם – נמנע מהם לקבל טיפול כי הם חשופים ללחץ של המינהל האזרחי וגורמים נוספים.

אחמד טיבי: כדי לתת להם את אפשרות לקבל טיפול יש לחץ על ההורים, על המשפחה: תעשה א', תעשה ב' – סחיטה ברורה.

אחמד טיבי: זה דבר לא מוסרי.

אחמד טיבי: כל העמותות המטפלות בנושא כבר הציגו מקרים, נתנו עדויות, נתנו הוכחות.

אחמד טיבי: זה דבר לא אנושי.

אחמד טיבי: זה דבר לא אנושי.

אחמד טיבי: מי שזקוק לטיפול רפואי חייב לקבל את הטיפול הרפואי.

יעל גרמן: הוא גם משלם הרבה כסף על זה.

אחמד טיבי: ומשלמים הרבה כסף.

אחמד טיבי: משלמים הרבה כסף.

אחמד טיבי: הרשות משלמת הרבה כסף לאוצר המדינה.

אחמד טיבי: ולכן – אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על רוחב לבך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי – לא נוכח; חבר הכנסת אייכלר – לא נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת בר-לב.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, לפני שהגעתי לכנסת הייתה לי חברת סטארט-אפ בתחום הרפואי, בתחום הקרדיולוגי, חברה מאוד מצליחה.

עמר בר-לב: אני יכול לומר לכם שקרוב לעשר שנים לפני שהגעתי לכנסת, עיקר ההסתובבות שלי הייתה בבתי-חולים, בכנסים בין-לאומיים רפואיים, בבתי-חולים בארץ, בחו"ל וכן הלאה.

עמר בר-לב: מדינת ישראל – רמת הרפואה בה היא מהגבוהות בעולם, ובוודאי בתחומים הקרדיולוגיים היא מובילה, אני חושב, בהחלט בגאון, וגם בתחומים אחרים.

עמר בר-לב: אנחנו רואים, שומעים על חברות הסטארט-אפ הישראליות שנרכשות על-ידי חברות בין-לאומיות.

עמר בר-לב: אני חושב שתחום הרפואה יכול להיות מקור הכנסה וגאווה גדול למדינת ישראל; יכול וצריך.

עמר בר-לב: אבל כמובן, זה לא יכול להיות במצב שהתורים במדינת ישראל כל כך ארוכים, שיש מחסור ברופאים בגלל מחסור בתקנים ומחסור באחיות, כשרופאים, סטאז'רים ואחיות צריכים וצריכות לעבוד במשמרות ארוכות, אפשר לומר כמעט לא אנושיות.

עמר בר-לב: לכן, אם החוק הזה – אני לא בקיא בפרטיו, אבל אם החוק הזה באמת ימצא את האיזון איך ראשית לשפר לא רק את רמת הרפואה בארץ, כי אם את רמת השירותים הרפואיים לאזרחי מדינת ישראל, ובמקביל לפתח את ישראל כמקור רפואה לכל הנצרכים ברחבי העולם, אם אפשר יהיה לעשות את זה, אז כמובן אני בעד לעשות את זה.

עמר בר-לב: כמובן, בראש ובראשונה זה אזרחי מדינת ישראל, ואני חושב שצריכה להיות תוכנית ארוכת טווח, כי אין לי ספק שבטווח הקרוב זה בלתי ניתן לעשייה.

עמר בר-לב: זה בלתי ניתן לעשייה, כי כפי שאמרתי, התורים בלתי נסבלים, המשמרות שהרופאים והאחיות והאחים והרופאות צריכים לקיים בלתי אפשריות.

עמר בר-לב: אני חושב שגם מספר המתקבלים ללימודי רפואה קטן מהצורך של מדינת ישראל לתת שירותים לעצמה ובאמת לרפואה תיירותית, וכן הלאה וכן הלאה.

עמר בר-לב: אז אני בהחלט בעד חקיקת חוק בכיוון הזה, אבל בפירוש אסור שזה יהיה על חשבון אזרחי מדינת ישראל.

עמר בר-לב: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת זחאלקה – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: רק בפתח הדברים, חבר הכנסת טיבי, חשוב לציין שמערכת הבריאות בישראל מטפלת במאות ילדים ופצועים מסוריה, בעלות של מאות-מיליוני שקלים, על חשבון משלם המסים הישראלי, שעושה את זה במה שנקרא לב פתוח ונפש חפצה.

עודד פורר: אני חושב שמדינת ישראל ראויה לציון בטח על הפעילות הזאת, בהקשרים האלה, אבל זאת לא התיירות הרפואית שעליה אנחנו מדברים ואותה אנחנו רוצים.

עודד פורר: אדוני השר, החוק הזה דרוש ונחוץ כדי לעשות סדר בענף.

עודד פורר: עם זאת – אני אומר את זה לחברים שלי שיושבים פה, וגם לך, חברת הכנסת מיכאלי: צריך לזכור שזה עולם תחרותי, ויש תחרות במובנים האלה של תיירות רפואית, וכבר היום עולם התיירות הרפואית בישראל, בגלל כל הרגולציה והקשיים שמערימים עליו עוד בלי שיש חוק, כבר הולך ונעלם.

עודד פורר: אני אומר לכם, אפשר היום כבר לסגור את הענף מבחינת המצב שלו.

עודד פורר: המתחרים שלנו – שזה טורקיה, גרמניה ואפילו קוריאה – הרבה יותר מתקדמים מאתנו, וכדאי ללמוד מהרגולציה שם.

עודד פורר: אנחנו נתמוך בחוק, כי אני מסכים אתך: צריך לצאת לדרך ולהתקדם.

עודד פורר: יש כמה דברים וכמה נושאים שיצטרכו לבוא לידי ביטוי בחקיקה ושבחוק המנוסח הם בעייתיים.

עודד פורר: האחד זה הנושא של הסוכנים, שהפכו אותם לאיזשהם אויבי העם והמדינה.

עודד פורר: אז כמו שאתה יודע, גם כשאתה רוצה להביא תיירים לישראל אתה צריך להפעיל משרדי שיווק שישווקו.

יריב לוין: בלעדיהם לא תהיה פה תיירות.

עודד פורר: לא תהיה פה תיירות, ואם לא יהיו סוכנים שיפעילו את המשרדים האלה בחו"ל גם לא תהיה פה תיירות רפואית.

עודד פורר: צריך לאפשר להם את זה, ובשביל זה גם צריך לאפשר להם להרוויח.

עודד פורר: עכשיו, אם המדינה תתחיל לפקח על כמה מרוויח כל אחד מכל אחד וכמה הוא גובה או לא גובה – לא שם צריך לעשות את הסדר בתיירות הרפואית.

עודד פורר: לא שם צריך לעשות את העניין.

עודד פורר: מבחינתי, מי שרוצה לבוא לפה, לשלם הרבה מאוד כסף – שישלם הרבה מאוד כסף, אין לי שום בעיה.

עודד פורר: צריכה להיות רגולציה של השירות שהוא מקבל.

עודד פורר: אני צריך להיות בטוח שהוא יקבל שירות טוב, אני צריך להיות בטוח שלא ירמו אותו, שלא יגנבו אותו ושלא יספרו לו סיפורים.

עודד פורר: אבל אם הוא משלם יותר כי הוא רוצה לקבל שירות יותר טוב – – –

שולי מועלם-רפאלי: אם הוא ישלם יותר – – –

עודד פורר: לפעמים הוא רוצה לשלם יותר כי הוא רוצה גם מלון יותר טוב, ולפעמים הוא גם מביא את המשפחה שלו יחד אתו לאותו עניין.

שולי מועלם-רפאלי: לא על זה הרגולציה.

עודד פורר: בדיוק על זה הרגולציה, כי זה חלק מהעניין.

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

עודד פורר: יותר מזה, קובעים שהיום – יוצרים מצב עוד יותר גרוע מבחינת הסוכנים, כשאומרים: אתה, בשביל להיות סוכן כל מה שאתה צריך זה תעודת זהות ולהיות מעל גיל 21.

עודד פורר: צריך למצוא את הדרך הנכונה, בשיתוף משרד הבריאות, במובן הזה – – –

יעל גרמן: לא רק זה – צריך אישור – – –

עודד פורר: שאין לך רישום פלילי, זהו; שום הכשרה, שום ידע.

עודד פורר: דווקא בסיפור הזה אנחנו נפתח את הפתח לכל מיני בעיות.

עודד פורר: צריך למצוא הכשרה מסוימת שמישהו עובר לפני שהוא מוכר את המוצרים האלה – אני לא יודע למכור אותם, אין לי אפילו הידע המינימלי הפארה-רפואי הדרוש בשביל למכור את המוצרים האלה – ואז גם נמצא את עצמנו עם פחות בעיות.

עודד פורר: אני כן חושב, ואני שוב אומר:

עודד פורר: ההתערבות של הממשלה צריכה להיות מידתית וכזאת שלא הורגת את הענף.

עודד פורר: מהענף הזה נהנים גם אזרחי ישראל שמקבלים שירות בבתי-החולים.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לשתי הצבעות.

מאיר כהן: ההצבעה הראשונה תהיה על הצעת חוק תיירות המרפא, התשע"ז–2017, הצעה ממשלתית, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תיירות המרפא, התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: ומייד אנחנו עוברים, ברשותכם – סתיו שפיר, להוסיף אותך לפרוטוקול?

מאיר כהן: בעד.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק להסדרת התיירות הרפואית בישראל, התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדרת התיירות הרפואית בישראל, התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: גם ההצעה של חברת הכנסת מרב מיכאלי עברה בקריאה ראשונה – 29 בעד, אין מתנגדים – וגם היא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/4082/20 וכלה בהצעת חוק פ/4163/20: הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – תשלום מזונות ילדים לזוכה שיש לו הכנסה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, רחל עזריה, שולי מועלם-רפאלי, אלי אלאלוף, זהבה גלאון, רועי פולקמן ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מסירת מידע על-ידי קופות-חולים על זכאות לשירותי בריאות), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – תחולת החוק על עובדי מחשוב), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ועמיר פרץ; הצעת חוק הכרה באחים שכולים ובאחיות שכולות, התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הארכת תקופת ההתיישנות בעבירות מין (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פירוט החוב במכתב דרישה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יגאל גואטה, אורלי לוי אבקסיס, איתן כבל, יואב בן צור ואחמד טיבי; הצעת חוק החברות (תיקון – עסק חברתי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי, איילת נחמיאס ורבין, אלי אלאלוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, זאב בנימין בגין ואיימן עודה; הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי הדין (התייצבות היועץ המשפטי לממשלה) (ייצוג המדינה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – הזכות להיבחן בבחינת בגרות ללא תשלום), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת יוסי יונה; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – סייג לחסינות בשל הכחשת השואה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – סיוע לתלמידים במימון טיולים שנתיים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, איציק שמולי, סתיו שפיר, דב חנין, יוסי יונה, נחמן שי ומרב מיכאלי; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות לקשיש, מאת חברי הכנסת יואל חסון, רויטל סויד, איילת נחמיאס ורבין, יהודה גליק, דב חנין, יוסי יונה וקארין אלהרר; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – ניכוי להורה עצמאי) (הוראת שעה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, אלי אלאלוף, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, רחל עזריה, שולי מועלם-רפאלי, זהבה גלאון, רועי פולקמן ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק איסור טיפול המרה לקטין, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, מאיר כהן, יעקב פרי, עמר בר-לב, אראל מרגלית, רויטל סויד, תמר זנדברג, זוהיר בהלול, חיים ילין, אילן גילאון, יעל כהן-פארן, איל בן ראובן, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, יואל חסון וזהבה גלאון; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – השוואת תנאי ביטוח סיעוד פרטי לתנאי המוסד לביטוח לאומי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, יוסי יונה, ישראל אייכלר, זהבה גלאון, אלעזר שטרן, מיקי רוזנטל, איל בן ראובן, אוסאמה סעדי, נחמן שי ומרב מיכאלי; הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, יאיר לפיד, חיים ילין, אלעזר שטרן, יעל גרמן, מיקי לוי, עפר שלח, מאיר כהן, יעקב פרי, קארין אלהרר ויואל רזבוזוב; הצעת חוק להסדרת המגורים בשטחי מרעה, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, יצחק וקנין ויואב קיש; הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (ביטול חיוב בעד בדיקת טובין), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת ישראל אייכלר, בצלאל סמוטריץ, רועי פולקמן, עבדאללה אבו מערוף, מיכאל מלכיאלי ומאיר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – משלוח הודעה בדבר זכאות המבוטח), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יגאל גואטה, אורלי לוי אבקסיס, איתן כבל, יואב בן צור, מנחם אליעזר מוזס ואחמד טיבי; הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון – ביטול הכרה במכינות הפועלות נגד צבא הגנה לישראל), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, רוברט אילטוב, יעקב פרי, מאיר כהן, איתן כבל, חיים ילין, איל בן ראובן, איילת נחמיאס ורבין, יחיאל חיליק בר, עודד פורר, טלי פלוסקוב, ענת ברקו, אורן אסף חזן, יואל חסון, דוד ביטן, יוליה מלינובסקי, אברהם נגוסה, עליזה לביא, איתן ברושי, רחל עזריה, מירב בן ארי, רועי פולקמן, אמיר אוחנה ויעל גרמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי לידה לעצמאיות – מתן זכות לעבוד חלקית), התשע''ז–2017, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס ויגאל גואטה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לקבלת קצבת זיקנה לעובד עצמאי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, עפר שלח, מיקי לוי, קארין אלהרר וחיים ילין; הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – איסור מכירת בית-קברות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת טלב אבו עראר, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, מסעוד גנאים, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי, אחמד טיבי, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי ואיימן עודה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לסטודנטים), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת חופשת לידה בתמורה לשכר מינימום), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת יעקב אשר; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – ביטול השתתפות עצמית של ההורים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, עמיר פרץ, משה גפני, איתן כבל, דב חנין, יחיאל חיליק בר, יוסי יונה, נורית קורן, מרב מיכאלי, נחמן שי, יעקב מרגי ויואל חסון; הצעת חוק ירושלים ובנותיה, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יואב קיש, אמיר אוחנה, בצלאל סמוטריץ ויואב בן צור; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על ספרי לימוד), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי, מסעוד גנאים, חנין זועבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, איתן כבל, אחמד טיבי, תמר זנדברג, עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, יעקב פרי, מאיר כהן, יואל חסון, עמר בר-לב, איציק שמולי, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן וטלב אבו עראר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (טעות בתשלום דמי חניה באמצעות נותן שירותי תשלום), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת ענת ברקו, אילן גילאון, מיקי לוי, איל בן ראובן, איתן כבל, מירב בן ארי, עמר בר-לב, דב חנין, אוסאמה סעדי, רוברט אילטוב, עודד פורר, יגאל גואטה, יואב בן צור, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, דוד ביטן, יוליה מלינובסקי ויהודה גליק; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול חובת דרישות מבחני כניסה וציון פסיכומטרי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, איתן כבל, אחמד טיבי, תמר זנדברג, עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, יואל חסון, איציק שמולי, איל בן ראובן, מיקי לוי, יעל כהן-פארן, יוסי יונה ושלי יחימוביץ; הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון – איסור התבטאות גזענית מטעמים של זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, אילן גילאון, יעקב פרי, חיים ילין, עמר בר-לב, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, זהבה גלאון, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, איל בן ראובן, מיקי לוי ועליזה לביא; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ביטול עמלת פירעון מוקדם והגדלת התחרות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יואב קיש, רועי פולקמן, רוברט אילטוב, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, איציק שמולי, מירב בן ארי, נאוה בוקר, אורלי לוי אבקסיס, דוד ביטן, מנואל טרכטנברג, מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה, רחל עזריה, איתן כבל, ענת ברקו, מרב מיכאלי, עבדאללה אבו מערוף, מיכל רוזין, מיקי לוי, יעל כהן-פארן, עליזה לביא, יואב בן צור, יגאל גואטה, יהודה גליק, מיכאל מלכיאלי, עבד אל חכים חאג' יחיא ועודד פורר; הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – אגרה בעד בדיקות משנה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אלי אלאלוף; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – זכות מטופל לקבל רשומות רפואיות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת ניסן סלומינסקי ואילן גילאון; הצעת חוק תנאי העסקת עובדי הוראה (איסור העסקת מורי קבלן), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת יוסי יונה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הטבות למי שמקבל גמלה לפי חוק הביטוח הלאומי וקיבל גמלת הבטחת הכנסה), התשע"ז–2017 , מאת חברי הכנסת מאיר כהן, איציק שמולי, נחמן שי, יוסי יונה, דב חנין, מרב מיכאלי ויואב בן צור; הצעת חוק אגף לקידום עסקים בבעלות נשים, התשע"ז–2017, מאת חברות הכנסת טלי פלוסקוב, מרב מיכאלי, יפעת שאשא ביטון, איילת נחמיאס ורבין ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק למתן פטור מבחינות לרופאים ולעוסקים במקצועות הבריאות ממדינות מסוימות בחוץ-לארץ בעלי ניסיון של חמש שנים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – פיצויים שהוטלו על-ידי בית-משפט צבאי), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מענה אנושי בשירות טלפוני לאזרח ותיק), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, ישראל אייכלר, נחמן שי, נורית קורן, דב חנין, מרב מיכאלי ויואל חסון; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגבלת זכות העמידה), מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, מרדכי יוגב, ישראל אייכלר, דוד ביטן, בצלאל סמוטריץ, אכרם חסון ועודד פורר; הצעת חוק ייצוג משפטי בעניינו של קטין (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, איילת נחמיאס ורבין, איציק שמולי, אורי מקלב, רועי פולקמן, מירב בן ארי, יעל גרמן, יגאל גואטה, עאידה תומא סלימאן, חנין זועבי, תמר זנדברג, אלעזר שטרן, איתן ברושי, איל בן ראובן, קארין אלהרר, מאיר כהן, עליזה לביא, מסעוד גנאים, יעקב מרגי, ניסן סלומינסקי, אכרם חסון, מיכאל מלכיאלי, אלי אלאלוף, דוד ביטן, מכלוף מיקי זוהר, יואב קיש, רוברט אילטוב, מנואל טרכטנברג וסתיו שפיר; הצעת חוק האגודות העות'מאניות (רישום ופיקוח), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (פטור מבחינות לרופאים ממדינות מסוימות בחוץ-לארץ בעלי ניסיון של חמש שנים לפחות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אלי אלאלוף, טלי פלוסקוב, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, יוסף ג'בארין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – חיזוק השקיפות השלטונית), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק שלילת תקצוב מוסדות חינוך המפלים תלמידים ברישום אליהם (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – ביקורת שיפוטית על חקיקה), מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, ישראל אייכלר, מכלוף מיקי זוהר, דוד ביטן, בצלאל סמוטריץ, משה גפני, יהודה גליק, אורן אסף חזן, שולי מועלם-רפאלי, אברהם נגוסה, יואב בן צור, יגאל גואטה, מנחם אליעזר מוזס, נאוה בוקר, מיכאל מלכיאלי ואורי מקלב; הצעת חוק שירות אזרחי-ביטחוני (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק המרכז להנצחת מורשתו של הנשיא יצחק נבון, התשע"ז–2017, מאת חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי ורויטל סויד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון – ציון מקור חקיקה פרטית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', עפר שלח וזאב בנימין בגין; הצעת חוק שמירת כבוד המת, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דוד אמסלם ודוד ביטן; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – הגדרת גן לאומי עירוני והגשת תוכנית בנייה למטרות מגורים), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – הגדרת גן לאומי עירוני והגשת תוכנית בנייה למטרות מגורים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת נורית קורן, רועי פולקמן, אורי מקלב ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק המאבק הלאומי בצריכת זנות ומתן סיוע לשורדות זנות, התשע''ז–2017, מאת חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי וזהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לצמצום רגולציה ושעורי אגרות לעסקים קטנים, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, אכרם חסון, עודד פורר, ישראל אייכלר ואיתן כבל; הצעת חוק הפללת לקוחות זנות והבטחת הכנסה לנפגעות זנות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה בהרשאה לחיוב חשבון בהוראת קבע), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, איתן כבל, משה גפני, יעקב אשר, יעקב מרגי, דוד אמסלם, יפעת שאשא ביטון וניסן סלומינסקי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מידע בדבר מלאי טובין שבפרסומת), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק מתן שירות באמצעות דואר אלקטרוני, התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק זכויות נפגעי מערכות ישראל ופעולות איבה בהליכי חקירה, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עפר שלח ומרדכי יוגב; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – אסדרת ערוצים ייעודיים), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – ביטול ארגון סטודנטים יציג), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק להטמעת מורשת יהדות ספרד והמזרח במערכת החינוך וההשכלה הגבוהה, התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הגבלת תקופת עסקה בעניין הגרלות או הימורים, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי ורועי פולקמן; הצעת חוק המטה לביטחון לאומי (תיקון – פיקוח הכנסת על מינוי ראש המטה לביטחון לאומי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, עפר שלח, מרב מיכאלי, איציק שמולי, מאיר כהן, חיים ילין, איתן כבל, איל בן ראובן, יוסי יונה ואילן גילאון; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הפחתת יוקר תשלומי הלוואה לדיור), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יואב קיש, מיכאל מלכיאלי, מכלוף מיקי זוהר, נחמן שי ואיציק שמולי; הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (תיקון – הגבלת מחיר כרטיס טיסה לכיוון אחד), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (הכרה בהשכלה רפואית), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אלי אלאלוף; הצעת חוק יום המדע הישראלי, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת חיים ילין, יעקב פרי, רוברט אילטוב, יצחק וקנין, יהודה גליק, אורי מקלב, נחמן שי ועליזה לביא; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הנצחת זכרם של נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת אורן אסף חזן ודוד ביטן; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם לפורשים משירות קבע או משירות בכוחות הביטחון במכרזים בין-משרדיים בשירות המדינה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק הפיקוח על מעונות (תיקון – אחריות מנהל מעון), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף ויעל גרמן; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – הרחבת תחולת החוק), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מאיר כהן וישראל אייכלר; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עורך-דין כתקיפת עובד ציבור), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת נורית קורן, דוד ביטן, מכלוף מיקי זוהר, רויטל סויד, אוסאמה סעדי, רועי פולקמן, אורי מקלב ועודד פורר; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא נגדו צו הגנה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דוד ביטן, יגאל גואטה, רויטל סויד, מנואל טרכטנברג, אבי דיכטר ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק ירושלים רבתי, התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת יהודה גליק; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על מלגה לחוקר), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, מנואל טרכטנברג, עודד פורר, מכלוף מיקי זוהר, דוד אמסלם, יצחק וקנין, מיכאל מלכיאלי, יגאל גואטה, אורי מקלב, ניסן סלומינסקי, שולי מועלם-רפאלי, מירב בן ארי, אכרם חסון, מנחם אליעזר מוזס, רועי פולקמן, אברהם נגוסה, יהודה גליק, יעקב מרגי, שרן השכל, עמר בר-לב, מאיר כהן, מיקי רוזנטל, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, חיים ילין, מיקי לוי, איתן ברושי, דוד ביטן, דב חנין, איימן עודה, אוסאמה סעדי, עבד אל חכים חאג' יחיא, תמר זנדברג, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, אורלי לוי אבקסיס, מיכל רוזין, זהבה גלאון, יחיאל חיליק בר, מרדכי יוגב, משה גפני, עאידה תומא סלימאן, רויטל סויד, איתן כבל, איציק שמולי, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, איל בן ראובן ורוברט אילטוב; הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון – נציגי הכנסת במועצה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הקפאת הטבת מס לחייל משוחרר), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, מרדכי יוגב, עליזה לביא, יעקב מרגי, אכרם חסון, מירב בן ארי, עמיר פרץ, יפעת שאשא ביטון ומרב מיכאלי; הצעת חוק עידוד שירות צבאי, לאומי או לאומי-אזרחי, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק להגבלת תשלומים בנדל"ן מניב, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דוד ביטן ודוד אמסלם.

נאזם בדר: כמו כן הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס בנושא: עיכוב בהוצאת קול קורא לעידוד פיתוחים טכנולוגיים מצילי חיים בכלי רכב, ובעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת עליזה לביא בנושא: הפריצה למחשבי הרבנות.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [מס' מ/947, פ/3446/20; "דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 21738.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצעת חוק שירות אזרחי.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אלי אלאלוף.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: אדוני יושב-ראש הישיבה חברי היקר מאיר כהן, שהוא אחד מיוזמי החוק שאנחנו הולכים לדון בו – –

מאיר כהן: חברים, אפשר – אני מבקש שקט.

מאיר כהן: חברים, אומנם יוצאים לפגרה, אבל – אני מבקש שקט.

מאיר כהן: תודה.

אלי אלאלוף: – – כל כך סמלי לסיים את המושב הזה בחוק על שירות אזרחי.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני מאוד מאוד מתרגש.

אלי אלאלוף: קיימנו הרבה מאוד דיונים בחוקים בוועדה שלנו, ועדה שיש בה שיתוף פעולה אדיר בין כל חברי הכנסת, אבל החוק הזה הוא מאוד מאוד מיוחד במינו.

אלי אלאלוף: לפני החוק הוא כבר שינה את החיים למאות-אלפי צעירים מתנדבים ששוחרו מצה"ל ותרמו למדינה ותורמים למדינה בבניית התדמית שלה, החום שהיא צריכה להקרין, על השירות שהיא נותנת לכל אוכלוסיית המדינה, במיוחד לשכבות החלשות.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה מרגש להציג חוק שהיה בדיון כמעט עשר שנים.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש הקואליציה – – –

אלי אלאלוף: ידידי דוד, אם הגענו לרגע הזה, זה בזכותך, דוד ביטן, אז בוא תקשיב, כי מגיע גם לך קרדיט.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו מביאים הצעת חוק מאוד מאוזנת, שדרשה הרבה פשרות, הרבה דיונים.

אלי אלאלוף: גם העימותים היו ענייניים.

מאיר כהן: סליחה שאני מפריע לך, אדוני, אני שוב חוזר ומבקש שקט.

מאיר כהן: סליחה, זו שבצד שמאל עם הטלפון, אתם – יש שם אנשים שמפריעים יותר מחברי כנסת.

מאיר כהן: מה קורה?

מאיר כהן: מה זה?

אלי אלאלוף: אז אני באמת מתכבד להביא לפני הכנסת, לקריאה שנייה ושלישית, את הצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ז–2017, שהגישה הממשלה, ועמה התמזגה הצעת חוק עם תיקון נקודתי, של חברי הכנסת אמיר אוחנה ודוד ביטן – באמת הצעה ראויה וטובה.

אלי אלאלוף: הצעת החוק הזאת הוגשה לראשונה, כפי שאמרתי, בכנסת השמונה-עשרה, ב-2008, בדיוק לפני תשע שנים.

אלי אלאלוף: אנחנו בוועדה השקענו כמעט שנה של עבודה אינטנסיבית.

אלי אלאלוף: חברי מיקי לוי ספר את השעות של הדיונים – כמעט 200, חלק בזכותו, וחלק בזכות העבודה המאוד-מושקעת שלו, אני חייב לומר; כמעט 200 שעות, אם אני לא טועה, הוא אמר לי לפני כמה דקות.

אלי אלאלוף: 189.

מאיר כהן: חברים, אני חוזר ומבקש שקט.

דוד ביטן: רגע, רגע, נכנס אורן.

מאיר כהן: ירום הודו.

אלי אלאלוף: אורן, אתה כבר לא יכול להתקבל לשירות האזרחי, זה אבוד בשבילך.

אלי אלאלוף: אתה כבר לא בגיל.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שהדיונים היו אינטנסיביים, ענייניים, עם מתחים, וחלקם – אני מודה גם למי שאני לא אציין, כי היו הרבה מאוד התייעצויות בין לבין, בצורה אינטימית וחברית – לפעמים גם קשים.

אלי אלאלוף: הצעת החוק הזאת מסדירה את המצב הקיים בשירות שמתקיים כמעט 20 שנה, ביוזמה של יהודי יקר, אדם נפלא, שחשב על הבנות הדתיות ששוחררו משירות צבאי, הרב צפניה דרורי – לא במקרה איש הפריפריה, מקריית-שמונה – ויחד אתו צוות מקצועי, שעובר כרגע רגעים לא נעימים, ואני מאחל להם רק טוב בסוף התהליך.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר: זה רק עבור אנשים שצה"ל שחרר אותם משירות צבאי.

אלי אלאלוף: אורן ידידי, אני יכול לבקש ממך טובה?

אלי אלאלוף: אני חושב שהחוק הזה כל כך ראוי, שאני צריך שקט.

אלי אלאלוף: please, ברשותך.

אלי אלאלוף: השירות הזה, עם הזמן, הפך למאוד משמעותי בחברה הישראלית, ובמיוחד הציפיות החברתיות והאידיאולוגיות של הצעירים שהתנדבו לשירות הזה.

אלי אלאלוף: הוא כבר לא אך ורק עבור הבנות הדתיות; משרתים בתחום הזה כל הפלגים, כל הצעירים, מהחברה הישראלית בכללותה.

אלי אלאלוף: כיום השירות האזרחי הוא אחד המפעלים החשובים ביותר של המדינה – הלוואי שילך ויגדל – ואחד הכלים המשמעותיים ביותר לשילוב אוכלוסיות של צעירים בחברה ושיפור תדמיתנו.

אלי אלאלוף: היום משרתים בשירות הזה כ-17,000 צעירים.

אלי אלאלוף: הרשו לי לציין במיוחד את ה-4,500 שבאים מהחברה הערבית, מהמגזר הערבי – איך שכל אחד מהחברים יחליט להציג את זה; 1,500 צעירים שבאים מאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים; ועוד כמה מאות אנשים מהמגזר החרדי – שיש להם חוק נפרד, שתוקן במהלך החוק הזה.

אלי אלאלוף: הצעת החוק הזאת מסדירה את הפעילות של השירות הלאומי-האזרחי.

אלי אלאלוף: היא מתווה את הפעילות, מגבירה את הפיקוח על המערכת ושל המערכת על המתנדבים בכלל, וקובעת כללים ותנאים לאופי השירות.

אלי אלאלוף: במסגרת הצעת החוק תוקם מועצה ציבורית, מועצה שתייעץ לשר הממונה ולשירות, אשר תמליץ על מדיניות הרשות ותתווה מדיניות הנוגעת לגופים המפעילים והגופים הנותנים את השירות למיניהם.

אלי אלאלוף: לא אסתיר שרציתי שהשירות האדיר הזה, שעבר בשנים האחרונות כמה משרדים – אם אני לא טועה, שמונה – יגיע לנחלה ולמקום הקבוע שלו.

אלי אלאלוף: לצערי, נאלצנו להתפשר, וזה לא יהיה לא במשרד ראש הממשלה ולא במשרד קבוע לשנים הקרובות.

אלי אלאלוף: לרשות של השירות האזרחי נקבעו גם סמכויות והנחיה לגופים המוכרים והמפעילים לפיקוח על הפעולות ועל המתנדבים, כפי שאמרתי.

אלי אלאלוף: הוועדה עשתה מאמצים, כפי שאמרתי, לקבוע משרד קבוע – או משרד ראש הממשלה או משרד אחר; ראינו לנכון שמשרד החינוך או משרד הרווחה והשירותים החברתיים הם הרלוונטיים ביותר, אבל כפי שאמרתי, לצערנו לא הגענו להסכמה; הסכמנו שלא להסכים, רק שתבינו, כי היום השירות הוא מאוד מוצלח, הוא מתפקד, ולכן ויתרנו על הנקודה הזאת, כי בכל דבר שעושים בגדול, יש נקודות שצריך להתפשר עליהן.

אלי אלאלוף: הרשות תכווין את תוכניות הפעולה השנתיות בהתאם לסדר העדיפות של הממשלה, סדר עדיפות ממלכתי, שתקבע הממשלה אחת לחמש שנים, והשר הממונה יקבע את תוכנית העבודה לארבע שנים.

אלי אלאלוף: השילוב הזה של ארבע וחמש שנים זה עניין שמתאים מבחינה כרונולוגית להתפתחות התוכניות האלה.

אלי אלאלוף: נקבע כי הגופים המוכרים יהיו רשאים לבצע פעולות נוספות – תשימו לב טוב, כי זו נקודת המחלוקת שדנו בה והיא מאוד חשובה, והיא נובעת מבדיקות שנעשות כרגע על קבוצה מסוימת מהשירות האזרחי, וזו השלכה – תוך הפרדת החשבונות, ובלבד שהשירות האזרחי יהיה בעיקר בהיקף של 82% מהפעילות שלהם.

אלי אלאלוף: אבל גם ה-18% האחרים – בסוף, הרווחים שיהיו, יהיו לטובת השירות האזרחי.

אלי אלאלוף: דהיינו, אלה דרכים שונות, אבל שמחייבות בסוף אך ורק את טובת השירות האזרחי, המתנדבים והמערכת שלהם.

אלי אלאלוף: חשוב היה בוועדה, בכל סעיף שעלה, לשמור על הבכורה והעדיפות של השירות הצבאי על השירות האזרחי.

אלי אלאלוף: זה מאוד מרכזי.

אלי אלאלוף: אין תחרות ביניהם; ההפך, יש השלמה.

אלי אלאלוף: זה מאפשר לאזרח, בכל מקרה, לא חשוב מה מצבו, לתרום לחברה ולמדינה בשירות שהוא מוכר כשירות לאומי וכשירות בהתנדבות לקהילה.

אלי אלאלוף: בנוסף, הוועדה עמדה על כך שהשרים יחויבו לקבוע יעדים לייצוג הולם של אנשים בעלי מוגבלויות וילדים ונוער בסיכון, ולדאוג במיוחד לעולים החדשים שיגיעו כמתנדבים בודדים ולשמור על השירות שיקבלו ועל התרומה שלהם.

אלי אלאלוף: במטרה לשמור גם על סדרי עבודה תקינים וגם על יעילות השירותים קבעה הוועדה כי המתנדבים לא יבצעו מטלות כמו עבודות ניקיון – לא שזה חס וחלילה לא טוב, אבל לא בשביל זה הם רצו להתנדב – ולא ימלאו את מקומות העבודה של אנשים בעלי משרה שיצאו מסיבה זו או אחרת, זמנית או קבועה, ממעגל העבודה; זה לא במקום עובדים שנמצאים במערכת.

אלי אלאלוף: ופה הזהרנו – אורן, הבטחת לי משהו.

אורן אסף חזן: אז אני מה קשור עכשיו?

אלי אלאלוף: יאללה, תשמור על מה – – –

אורן אסף חזן: – – –

אלי אלאלוף: אני מבקש.

אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב.

אורן אסף חזן: אלאלוף, זה לא מכובד, מה שאתה עושה.

אלי אלאלוף: לא, לא, זה מאוד מכובד, כי אני מכבד אותך, אתה יודע.

אורן אסף חזן: – – –

מיקי לוי: הוא השקיע – –

אלי אלאלוף: אני מבקש.

מיקי לוי: – – שנה שלמה, אורן, בחוק הזה.

מיקי לוי: הוא השקיע שנה.

אלי אלאלוף: אורן, אתה היית, הופעת לפעמים וראית, ומאוד חשוב שכל נקודה תהיה מובנת לכולנו, כי זה חוק שהיה יכול להיות במחלוקת רבה, ולשמחתי, אני חושב שהגענו להבנה מסוימת.

נאוה בוקר: אוקיי.

אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב שנבין שאין פה החלפת עובד במשרה בהתנדבות של מתנדב.

אלי אלאלוף: חשוב שילמד בהתנדבות שלו, אבל שלא יחליף אדם עובד.

אלי אלאלוף: בניסיון לקבוע את תחומי הפעילות הממלכתיים שלא שנויים במחלוקת קבעה הוועדה כי משרדי הממשלה והרשויות המקומיות יפעילו מתנדבים במגוון של תפקידים שייקבעו בוועדה משותפת של הרשות, של המשרדים או של הרשות המקומית, בהתאם למקום ההתנדבות.

אלי אלאלוף: הפיקוח יהיה מאוד מדוקדק במקומות האלה, כדי שהפעילות והעיסוק של המתנדבים יהיו מאוד משמעותיים, גם לטובתם וגם לטובת המערכת.

אלי אלאלוף: בעקבות הצעת חוק של חברי חברי הכנסת אמיר אוחנה ודוד ביטן, נקבעה הוראה המחייבת אישור של השר לעניין מימון התקנה, בהתאם למשרדים השונים, שגוף מפעיל שעיקר מימונו בא מהמשרד – שיקבל אישור על השירות או על תמיכה מגופים זרים.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת נקודה מאוד מרכזית.

אלי אלאלוף: אנשים שמתנדבים – מתנדבים כישראלים.

אלי אלאלוף: ואני פה מרשה להפליג ולהגיד: לא בא בחשבון שנבקש ממדינה כלשהי – זרה, כמובן, ודאי מבחינה גיאוגרפית, או בכלל – שנבקש ממנה להשתתף בהחזקה של חייל זה או אחר.

אלי אלאלוף: זו אחריות של המדינה.

אלי אלאלוף: פה – אותו דבר.

אלי אלאלוף: ואני באמת מודה על ההערה הזאת, וזה תוקן בהתאם, בהמשך לדיונים בינינו, שהיו לפעמים מתוחים.

אלי אלאלוף: לסיכום, הצעת החוק מעגנת את השירות הלאומי-האזרחי תוך שמירה מדוקדקת על השירות הצבאי והבטחת זכויות המתנדבים, וחתירה לשירות מועיל לתועלת הציבור באמצעות גופים מפעילים, ראויים ומוכרים.

אלי אלאלוף: הצעת החוק, כפי שאמרתי, גם אפשרה תיקונים של השירות של החרדים במסגרת החוק המיוחד שנקבע ב-2014 – חלק מהחוק הזה תוקן – שמאפשר לאוכלוסייה החרדית להתנדב, והיא היחידה שגם יכולה להתנדב בארץ ובחוץ-לארץ, ואנחנו מכירים בזה.

אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות, רק לפני – יחד עם חברי מאיר, לראות מתנדבים בחוץ-לארץ, באדיס-אבבה, בזכות קהילת חב"ד.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות.

אלי אלאלוף: הפעם באמת תרשו לי שלא להתחיל בשר – שבאמת פעילותו הייתה אדירה, ובחברי כנסת.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות דווקא לצוותים המקצועיים, ובראש ובראשונה לעובדי הרשות שמנהלת את השירות האזרחי, לשר-שלום ג'רבי – שיסלח לי, מדי פעם התנהגתי אליו כמו אבא לבן, ולפעמים העמדתי אותו על דברים בצורה לא הכי עדינה, אבל הוא קיבל את זה תמיד בהבנה – לו ולכל הצוות, אבל במיוחד אני רוצה לציין את היועץ המשפטי שלו, יואב ארבל, שידע כל פסיק, כל סעיף, וידע להשוות, ועשה דיונים בלתי רגילים, בלתי פוסקים, עם הייעוץ המשפטי של הוועדה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות גם לנציג משרד המשפטים עורך-דין דרור גרנית – שגם חטף, סליחה על הביטוי, אבל אני אומר את זה בחברות מלאה ובהערכה אדירה על היכולת המקצועית, על הידע, על היושר האינטלקטואלי שלו ושל האחרים.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות – וסלחו לי, כדי שהפעם לא אפשל – לצוות של הוועדה, ובשבילי הצוות זאת גם מנהלת הוועדה, ממלאת-מקומה היום, היועצת המשפטית האדירה – אין עלייך, אי-אפשר פחות מזה, נעה, אני יודע שאני מביך אותך, היועצת המשפטית שלנו – והצוות שלה, שעשו עבודה אדירה.

אלי אלאלוף: עכשיו אגיע באמת לשר – מגיע לך, התעקשת, עודדת אותי.

אורי אריאל: – – –

אלי אלאלוף: אני אגיד מה שנראה לי נכון.

אלי אלאלוף: אני אומר שזה נפלא להרגיש ששר עומד מאחוריך כשאתה מתמודד עם אתגר לא קטן של חקיקה.

אלי אלאלוף: אנחנו צריכים להגיד לכם שאלו הנקודות הכי משמחות, ודאי חבר כנסת – אני בטוח שגם יושבי-ראש ועדה אחרים מרגישים כך – כשאתה מתמודד עם אתגר בסדר גודל כזה.

אלי אלאלוף: באמת תודה לך.

אלי אלאלוף: תודה, כי הנגישות וההבנה שלך והפשטות בהתנהגות שלך כלפינו – בראבו לך.

אלי אלאלוף: תמשיך כך, אם מותר לי.

אלי אלאלוף: בגלל הגיל אני מרגיש שמותר לי לתת לך המלצה.

אלי אלאלוף: לחברי הכנסת, באמת כולם – את חלקם אני לא אציין, כי היו התייעצויות שקטות, ואני לא אוכל לציין אותם כי זה ההסכם בינינו, והם יעשו מה שהם רוצים.

אלי אלאלוף: הם יושבים פה.

אלי אלאלוף: אבל אני רוצה במיוחד לציין את חברתי מירב בן ארי, שהיא חושבת שאני עוזר לה, והיא כל הזמן מצילה אותי ממצבים קשים; שולי מועלם, שאני לא יודע מאיפה את מוציאה אנרגיה – טפו-טפו, ביל-חמסה עלייכּ.

אלי אלאלוף: five עלייך, בעברית פשוטה, לא?

קריאה: – – –

אלי אלאלוף: למיקי, באמת, שעשה שיעורי בית, ניצל את הידע מתפקידו הקודם כסגן שר, ורצה שהשירות האזרחי יהיה אחר ממה שהיה לפני שהוא הכיר אותו, ולכן, זה בא מביקורת אמיתית – שהייתי רוצה שתמיד תהיה, שאנשים בעלי מקצוע, עם הידע המקצועי הנדרש, יבואו.

אלי אלאלוף: והוא עשה את זה עם ההתלהבות שאתם מכירים, עם תנועות הידיים שאתם גם מכירים, אבל בחיבה מדהימה.

אלי אלאלוף: עובדה שהצביע כמו כולנו בסוף בעד החוק.

אלי אלאלוף: יש לו זכות לערעור, וניתן לו בשמחה, והוא יעשה את זה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות – בפעם הראשונה אני עושה את זה, אבל אמרו לי שאני אפשל; זה כל הזמן, מהבית – אימא שלי אף פעם לא נתנה לנו מחמאות.

אלי אלאלוף: היא אמרה: בני, אתה לא צריך שאני כל הזמן אגיד לך שאני אוהבת אותך ואני זקוקה לך.

אלי אלאלוף: אז מנהלת הסיעה שלי, ז'קלין: את המשפחה שלנו, אז אני לא מודה למשפחה בדרך כלל, אבל מגיע לך, באמת, לך וללימור ולכל הצוות של סיעת כולנו.

אלי אלאלוף: אתם יודעים שאנחנו מפלגה מוזרה אבל מעניינת מאוד, ואני שמח להשתייך אליה, כמובן.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות – אמרתי את זה גם לחברים – אני רוצה להודות לצוות של הקואליציה.

אלי אלאלוף: דוד, מגיעות לך ברכות.

אלי אלאלוף: אני לא ידעתי כמה תפקידך קשה ודורש סבלנות ואורך רוח.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בראבו לך.

אלי אלאלוף: אם אתה משקיע כמו שהשקעת בחוק הזה כדי שנוכל לדון ולסיים את המושב הזה, בזכות החוק הזה שהמתין כל כך הרבה, אז בראבו לך.

אלי אלאלוף: אז ראיתם שלפני כמה דקות אנחנו תיקנו את סעיף 48, וזה תוקן גם בוועדה, ולכן בנוסח הסופי הוא מגיע אליכם.

אלי אלאלוף: יש פה עוד הסתייגות של חברת הכנסת מיכל בירן – שזכותה לעשות את זה.

אלי אלאלוף: היא גם הייתה פעילה בחלק מהדיונים.

אלי אלאלוף: בגאווה גדולה אני בא לפה להודות לכולם, ובעיקר – לבקש את אמון הכנסת ולאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: לפני שעוברים להסתייגויות – הודעה למזכירת הכנסת ירדנה מלר, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הגליל (תיקון מס׳ 12), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת עמר בר-לב בנושא: הצורך בפרסומו של דוח המו"פ בעניין מכון וולקני.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור.

נאוה בוקר: לסעיפים 1–41 אין הסתייגויות.

נאוה בוקר: לסעיף 42, חבר הכנסת יאיר לפיד – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן, מוותרת?

יעל גרמן: – – – סיעתית שמי שמייצג אותנו זה מיקי.

נאוה בוקר: מיקי.

יפעת שאשא ביטון: – – –

מיקי רוזנטל: מיקי, כמה זמן אתה הולך לדבר?

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אני לא עושה פיליבסטר.

נאוה בוקר: מיקי, עשר דקות?

מיקי לוי: פחות אפילו.

נאוה בוקר: תודה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני עומד כאן ובהחלט מתרגש, ואני שמח שלאחר המשבר של 24 השעות האחרונות הצלחנו להגיע להסכמות אשר יסדירו בחוק את פעילות העמותות שמפעילות את בני ובנות השירות הלאומי-האזרחי.

מיקי לוי: התיקון העיקרי שביקשתי להכניס, אשר עניינו עיסוקן העיקרי של עמותות השירות הלאומי, הנו 82%, דהיינו – 82% כל עיסוקם.

מיקי לוי: 18% מהתקציב, החלק הנותר, הניתן על-ידי המדינה, ישמש רק כמפתח לעיסוק מחוץ לעמותה, דהיינו עיקר עיסוקם.

מיקי לוי: לדוגמה: אם התקציב הממשלתי הנו 100 מיליון שקל לאותה עמותה, 18%, שהם המפתח – יוכלו העמותות לקיים פעילות עסקית חיצונית בהיקף של 18 מיליון שקלים.

מיקי לוי: זה ההסבר הפשוט מאוד מאוד, מובן לכל בר-דעת; לא צריך להיות כלכלן.

מיקי לוי: החשוב הוא, אדוני יושב-ראש הוועדה, שהרווחים ילכו לטובת העמותה עצמה, לטובת בני ובנות השירות הלאומי, ואני בהחלט מברך על כך.

מיקי לוי: למרות הדרמה שהתחוללה בבית הזה, אני מבקש להצהיר ולהביע – אני בעד השירות הלאומי-האזרחי.

מיקי לוי: זהו מפעל ראוי, שמהווה גשר בין האוכלוסיות השונות במדינה ומהווה פתרון הולם לאלה אשר אינם מתגייסים לצה"ל.

מיקי לוי: החוק בא לעולם לאחר ארבע שנים שהוא נדון בוועדה, ולאחר כמעט עשר שנים מהיום שהוא הוצע.

מיקי לוי: גם כאשר ישבתי באוצר כסגן שר פעלתי לחקיקה והסדרה, מכיוון שהנושא היה פרוץ ונטול פיקוח.

מיקי לוי: כולנו יודעים זאת.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש הוועדה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מדובר בתקציב של 800 מיליון שקלים, כסף ציבורי, וראוי כי הוא יהיה נתון לפיקוח ולהסדרה.

מיקי לוי: בסופו של דבר, החוק אשר יצא מתחת לידיה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות הנו חוק טוב, שעונה כמעט על כל הנושאים.

מיקי לוי: לא תמיד קיבלה הוועדה את דעתי, אבל הצלחתי להכניס כמה וכמה שינויים מהותיים, אשר יאפשרו פיקוח ובקרה, כמו פתיחת השוק לתחרות וכניסת שחקנים נוספים; מינוי חשב לרשות השירות הלאומי-האזרחי מטעמו של החשב הכללי באוצר, כפי שנהוג במשרדי ממשלה – ובעניין הזה נחה דעתם של כלל חברי חברי הכנסת ויושב-ראש הוועדה, והם נתנו ידם לנושא הכל-כך חשוב הזה, וימונה חשב מטעם החשב הכללי באוצר; לקצוב את כהונת ראש הרשות לשירות לאומי לחמש שנים; סכום עיצום כספי של 3,000 שקלים על אירועים ואי-הסדרה נכונה ואי-תשלום לבנות השירות הלאומי-אזרחי של כסף שמגיע להן; חברתי מירב, זה בשבילך – דירותיהן של בנות השירות ישמשו אך ורק למגורי בני ובנות השירות הלאומי, ולא נמצא אותן ישנות על חוף הים בתל-אביב; הפרדה חשבונאית מלאה בין העיסוקים השונים של העמותה, שיוגבלו ל-18% מהיקף התקציב הממשלתי, שזה אומר שכל האירועים הכלכליים – כל ה"ביזנס", בלשון העם – שייעשה מחוץ למסגרת העמותות, ינוהל במסגרת חשבונאית נפרדת, למען תהיה שליטה על החשב הכללי באוצר על הכסף הזה; התעקשות על 12 חודשי שירות מלאים, כי מצאנו שבמקומות מסוימים לא מקפידים על העניין הזה; תהליך מוסדר לכניסת שחקנים חדשים.

מיקי לוי: נכון, חלק מהבעיות וחלק מהדרישות שלי וההסתייגויות שלי לא התקבלו – אבל זה כמו בכל מאבק פוליטי בבית הזה, וזה בסדר, פעם מפסידים ופעם מנצחים – כמו הגבלת שכר, כמו הגבלה של 3,000 מתנדבים לכל עמותה; לכל עמותה, אמרתי: בואו נגביל ל-3,000 מתנדבים, למען ייכנסו עמותות חדשות.

מיקי לוי: היום הנושא הזה פתוח.

מיקי לוי: יש עמותות שהיקף פעילותן 5,600 מתנדבים.

מיקי לוי: זה מונסטר ענק, ואין לי בכלל ספק שבעתיד נצטרך לתת את דעתנו לעניין הזה.

מיקי לוי: אתם צריכים להבין, חברים, שהתקציב ל-3,000 מתנדבים הוא 80 מיליון שקל.

מיקי לוי: לקבוע בחוק לאיזו משרה תשויך מינהלת השירות האזרחי כדי למנוע פוליטיזציה – לא הצלחנו.

מיקי לוי: אני מצר על כך.

מיקי לוי: חבל.

מיקי לוי: אני ביקשתי להצביע על איזה משרד שרוצים: חקלאות, אזרחים ותיקים, חינוך – מה שרוצים, אבל לשייך אותו למשרד מסוים, ושהשירות הלאומי-האזרחי לא ינדוד ממשרד למשרד.

מיקי לוי: וזה פוליטי לחלוטין, חברים.

מיקי לוי: ביקשתי למנוע את הפוליטיזציה ולהשאיר את השירות ממלכתי לחלוטין, ואני מודה שלא הצלחתי.

מיקי לוי: אלה הם חלק מהנושאים שלא הצלחתי להביא להכנסתם בחוק; כל אלה – משיקולים כאלה או אחרים, פוליטיים בחלקם.

מיקי לוי: למרות זאת, אני אומר, למרות זאת אני מרוצה מהתוצאה, אם כי היא חלקית, ואני אמשיך לעקוב אחרי הנושא למען שקיפות וניקיון כפיים.

מיקי לוי: אני מבקש להודות – אלי, אל תלך, עכשיו אתה השחקן הראשי.

מיקי לוי: גברתי, איפה יש סדרנים?

מיקי לוי: אני מבקש שתשמע מה אני רוצה להגיד.

מיקי לוי: אני רוצה להודות לחברי הכנסת, חברי גם למריבות וגם לחגיגות.

מיקי לוי: כן, שולי, זה הלב הנושם של הבית הזה; פעם מתרגזים, פעם שמחים, פעם מתחבקים.

מיקי לוי: תודה רבה לכם, חברי חברי הכנסת, שפעלתם בנושא הזה; תודה רבה, ענקית, ענקית, ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

מיקי לוי: אני מתנצל מעומק הלב ומבקש סליחה על הצרות שעשיתי לך.

מיקי לוי: לא פשוט לסבול אותי, אני יודע את זה.

מיקי לוי: אני מבקש סליחה מעומק הלב, זה רק מתוך אהבתי והערכתי אליך, אז אני מבקש להתנצל בפניך; ליועצת המשפטית נועה, שעשתה עבודה מדהימה – גם את סבלת אותי, לא תמיד בשעות העבודה, לפעמים גם שלא בשעות העבודה; לאתי, מרכזת הוועדה, לכל עובדי הוועדה הנפלאים – אני פעם ראשונה משקיע מעל 200 שעות בוועדה הזאת, שאני לא חבר בה, מתוך רצון לשנות וכו'; ולמרכז הקואליציה, לדוד ביטן, שגם הוא – ללא התערבותו החוק הזה לא היה בא ויוצא לפועל.

מיקי לוי: לא נותר לי אלא באמת מכל הלב לברך על המוגמר ולהודות לכולם.

מיקי לוי: תם ולא נשלם.

מיקי לוי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים לרשימת בקשות הדיבור.

נאוה בוקר: חבר הכנסת איימן עודה, חמש דקות לרשותך.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, חבר הכנסת אלי אלאלוף, אני יודע שאתה ניסית לדבר אתנו, ואני מעריך את זה, אבל אני חושב שהדנ"א של ההתנדבות הוא ההסכמה: בלי הסכמה, אין התנדבות.

איימן עודה: אני חושב שזה מאוד ברור ומאוד משכנע.

איימן עודה: אנחנו, הרשימה המשותפת, שקיבלה יותר מ-85% מהציבור שלנו – אנחנו אומרים לך שאנחנו לא מסכימים לנוסח.

איימן עודה: האם זה נכון לבוא על אפנו ועל חמתנו ולהביא חוק ברוב אוטומטי מקרב הכנסת?

איימן עודה: זה אקט לא דמוקרטי.

איימן עודה: זה אקט לא נכון.

עודד פורר: – – – אתה רוצה ליהנות רק מהזכויות בלי לעשות צבא.

איימן עודה: אכן, זה – – –

עודד פורר: זה מה – – –

איימן עודה: אני מבקש שתשמרי על – – –

נאוה בוקר: חברים, תנו לו לדבר, בבקשה.

איימן עודה: אני מבין שזה תהליך מייגע, קשה מאוד, אבל אני חושב שמי שחותר לבנות התנדבות, צריך ללכת במסלול הזה עד הסוף, אחרת – סליחה, זו לא התנדבות, כי אין בה את ממד ההסכמה, שהוא הממד העיקרי בכל התנדבות.

איימן עודה: איך יכול להיות שאנשים שהם בעד התנדבות, בעד התנדבות ממוסדת, והם גם אנשים שלא מפנים עורף לאזרחות, והם חברי כנסת בכנסת ישראל – איך זה יכול להיות שהם מתנגדים?

איימן עודה: אנחנו התנגדנו לפוליטיזציה של ההתנדבות.

איימן עודה: כלומר, אחרי ועדת אור הוקמה ועדת לפיד – השמאלנים בוועדת לפיד היו צחי הנגבי וגדעון עזרא – והיא החליטה בסעיף 2 שעל הצעירים הערבים לשרת שירות לאומי – צעד ראשון בכיוון המשטרה, הצבא ומסגרות ביטחוניות נוספות.

איימן עודה: העבירו את זה לשאול מופז, שר הביטחון דאז.

איימן עודה: אמרנו: מה לביטחון ולשירות אזרחי?

איימן עודה: אמרנו: אנחנו מתנגדים.

איימן עודה: אנחנו התנגדנו לקשר בין הזכויות לבין החובות, כי זה לא נכון מבחינה אזרחית, מבחינה תיאורטית, וגם מבחינה מעשית זה לא נכון.

איימן עודה: וביחס בין מי נתן ומי לקח בינינו לבין המדינה, מספיק לדבר על 5 מיליון דונם אדמה שהמדינה גנבה מאתנו משנת 1951 עד שנת 1966, אבל לא רק.

איימן עודה: מדי שנה אנחנו משלמים מסים בסך 36 מיליארד שקלים.

איימן עודה: וגם מדברים על חובות.

איימן עודה: המדינה חייבת לנו.

איימן עודה: חייבת לנו.

איימן עודה: אבל התפיסה הערכית הבסיסית היא שהזכויות הן מוחלטות, ובמדינת חוק מענישים בן-אדם שעבר על החוק בהתאם, לא מענישים אנשים שלא עברו על החוק.

איימן עודה: גם מבחינה כלכלית, מבחינה מעמדית, מי יודע אם בעלי הון – –

אורן אסף חזן: אבל אתם כל היום עוברים על החוק.

אורן אסף חזן: כל היום אתם עוברים על החוק ולא מענישים אתכם.

איימן עודה: – – מי יודע אם בעלי ההון לא ינצלו צעירים שישרתו חינם במקום צעירים שעובדים בכסף, וכך יגדילו את האבטלה בקרב הצעירים הערבים.

עודד פורר: – – – שהילדים שומרים עליך מפני החברים שלך בסוריה – – –

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, תשמרי לי בבקשה על זכות הדיבור.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר – – –

עודד פורר: – – – גם בישראל.

עודד פורר: זה – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, אני לא רוצה לקרוא אותך בקריאה ראשונה.

נאוה בוקר: מספיק.

איימן עודה: אני מבקש גם לשמור על הזמן שלי, בבקשה.

נאוה בוקר: אני אוסיף לך כמה שתצטרך.

איימן עודה: תודה רבה.

עודד פורר: הוא גם לא מספיק מוסלמי – – –

נאוה בוקר: חברים.

אורן אסף חזן: הוא בכלל לא מוסלמי – – –

מסעוד גנאים: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, מספיק.

איימן עודה: סליחה, אני מבקש שתשמרי לי על זכות הדיבור, בבקשה.

עודד פורר: – – –

מסעוד גנאים: לא, הוא בא ומחלק ציונים – – –

נאוה בוקר: חברי הכנסת עודד פורר ומסעוד גנאים, מספיק.

אורן אסף חזן: תראה מה זה, מהאופוזיציה אפילו – – –

נאוה בוקר: תיתנו לו, בבקשה, להמשיך לדבר, לפני שאני אתחיל לקרוא אתכם בקריאה ראשונה.

אורן אסף חזן: אפילו מהאופוזיציה מבקרים אותו.

אורן אסף חזן: היושבת-ראש – – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, אני קוראת אותך – – –

עודד פורר: – – – הוא נהנה מההגנה של המתנדבים פה, ששומרים עליו – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יעל גרמן: למה את מסכימה לזה?

יואל חסון: – – – תהיה חכם, למה אתם שם אותם אחד ליד השני?

איימן עודה: אני פונה אל חבר הכנסת אלי אלאלוף – –

נאוה בוקר: תמשיך, בבקשה.

נאוה בוקר: אני אוסיף לך את זמנך.

איימן עודה: – – אני פונה אל חברות הכנסת, הנשים דווקא, וגם אל הגברים הפמיניסטים.

איימן עודה: אנחנו צריכים לשאול למה 94% מהצעירים הערבים המשרתים הם צעירות ערביות.

איימן עודה: אתם לא קולטים את הניצול בממד הזה?

איימן עודה: אתם לא קולטים שאין לנשים ערביות איפה לעבוד – אלה שגרות בפריפריה, בגליל ובנגב?

איימן עודה: לכן, מחוסר ברירה – מנצלים אותן.

איימן עודה: הן אפילו נהנות מה-700 שקל שהן מקבלות, כי אחרת אין להן ברירה – יקבלו אפס, כי אין מקומות עבודה.

איימן עודה: לכן השירות הלאומי נהפך למקום של מוחלשות.

איימן עודה: של מוחלשות.

איימן עודה: האם למדתם את הסוגיה הזאת?

איימן עודה: האם יש מחקר במדינת ישראל ששואל את השאלה אם בעלי הון מנצלים את הצעירות במקום עובדות, במקום עובדים?

איימן עודה: אין מחקר.

נאוה בוקר: תתכונן לסיים, בבקשה.

איימן עודה: האם נכנסתם לעובי הקורה, או שזה חלק מהפוליטיזציה?

איימן עודה: כולנו בעד ההתנדבות.

איימן עודה: כולנו מתנגדים לפוליטיזציה.

איימן עודה: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, תחילה, אין לנו כל בעיה לא עם התנדבות ולא עם נתינה.

אורן אסף חזן: עם הכול יש לכם בעיות.

מסעוד גנאים: זה ערך.

מסעוד גנאים: המורשת התרבותית והדתית שלנו מלאה בערכים כאלה של נתינה ושל התנדבות.

מסעוד גנאים: יש לנו מסורת בעל-פה של הנביא מוחמד.

מסעוד גנאים: הוא אמר: (אומר דברים בערבית ומתרגם:) אם בא יום הדין וביד שלך אתה יכול לזרוע משהו, תעשה את זה; עץ, כל דבר אחר שהוא טוב – תזרע, אפילו אם יום הדין קם ולא יהיו חיים בכלל.

מסעוד גנאים: הנביא מוחמד גם אמר: (אומר בערבית ומתרגם:) על כל בן-אדם מאמין – צדקה.

מסעוד גנאים: (אומר בערבית ומתרגם:) אם הוא לא מצא (אומר בערבית ומתרגם:) שילך לעבוד וייתן לאנשים.

מסעוד גנאים: (אומר בערבית ומתרגם:) ואם הוא לא עשה את זה, אמר להם שיעזור למישהו שזקוק לעזרה.

מסעוד גנאים: (אומר בערבית ומתרגם:) אמרו לו: ואם לא עשה?

מסעוד גנאים: (אומר בערבית ומתרגם:) יעשה ויגיד דבר טוב.

מסעוד גנאים: אמרו לו: ואם הוא לא רוצה לעשות?

מסעוד גנאים: אמר: שלא יעשה רע.

מסעוד גנאים: וזאת היא צדקה.

מסעוד גנאים: אז יש לנו את הערכים האלה, אבל איך להוציא את זה?

מסעוד גנאים: יש לנו בעיה עם התוכנית, עם הפרויקט של השירות הלאומי, וחברי איימן עודה דיבר על כל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: יש לנו חשדות, יש לנו חששות.

מסעוד גנאים: אין לנו בעיה לא בנתינה ולא בהתנדבות, ויש פתרון לזה, אם אתם רוצים באמת.

מסעוד גנאים: עוד דבר: יש שקר גדול שכמה חברי כנסת חושבים: אתם לא נותנים.

מסעוד גנאים: סליחה, תלמיד ערבי שמסיים תיכון, דבר ראשון הוא הולך לעבוד בעבודה שחורה, כדי להתפרנס, כדי לממן את הלימודים שלו.

מסעוד גנאים: הוא לא יושב באיזה בית-קפה על הנרגילה או לפצח גרעינים.

מסעוד גנאים: לא.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

מסעוד גנאים: הוא נותן מהחיים שלו, הוא נותן מהזמן שלו.

מסעוד גנאים: שנים.

שולי מועלם-רפאלי: שיתגייס לצבא, או – – –

מסעוד גנאים: אני הייתי כזה, וגם כל חברי.

מסעוד גנאים: עבדנו בשפריץ, בטיח, בבניין, בריצוף – מה לא?

אורן אסף חזן: שיבוא לשרת בצבא, שישרת.

אורן אסף חזן: שיבוא לשרת בצבא – – –

מירב בן ארי: – – –

מסעוד גנאים: יש לנו פתרון, יש לנו פתרון, יש לנו מה להציע, אבל אתם לא רוצים.

מסעוד גנאים: אנחנו הצענו פעם – אני אישית.

מסעוד גנאים: אני אישית הצעתי פעם: יש תקציבים – – –

אורן אסף חזן: – – – פלסטינים, מה דעתך?

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, מספיק.

מסעוד גנאים: תשתוק, תשתוק.

מסעוד גנאים: יש תקציבים – – –

אורן אסף חזן: – – –

מסעוד גנאים: אוסקוט.

מסעוד גנאים: יש תקציבים של השירות הלאומי, יש לנו פורום רשמי, שהוא הוועד הארצי לראשי רשויות, ואלה בני-אדם שהם רציניים, רשמיים, נבחרו – נבחרו, וגם מקבלים תקציבים מכל המשרדים.

מסעוד גנאים: הוועד הארצי לראשי הרשויות – בבקשה, תיתנו לו את התקציב הזה, אנחנו נעשה איזה ועד ופורום, הוא ישים את היעדים, את המטרות, יחלק את התקציבים, ובבקשה, כמו שאתם, המשרדים, מבקרים את התקציבים שמגיעים לרשויות, תבקרו גם את התקציבים האלה.

מסעוד גנאים: אנחנו אמרנו: יש לנו חשדות, יש לנו חששות מהפרויקט שלכם.

מסעוד גנאים: ייתנו לנו את זה – –

אורן אסף חזן: ולנו יש חששות – – –

מסעוד גנאים: – – אנחנו ננהל אותו, נשים את היעדים שאנחנו יכולים לשים, וגם את המטרות שעונות על הייחוד הלאומי והתרבותי שלנו.

מסעוד גנאים: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – –

איילת נחמיאס ורבין: אין רשימת דוברים.

איילת נחמיאס ורבין: אפשר?

נאוה בוקר: אין רשימה.

אורן אסף חזן: אחד אחרי השני מדברים שטויות – – –

נאוה בוקר: – – חמש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: לכו תעשו שירות אזרחי.

קריאה: את שומעת מה – – –

נאוה בוקר: מה הוא אמר?

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: אני לא שומעת.

נאוה בוקר: מה הוא אמר?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: טוב, חברים.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, מספיק.

מסעוד גנאים: – – –

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: אורן, חבר הכנסת חזן, תחזור בבקשה למקום שלך.

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: למה עדיין לא קריאה ראשונה?

יוסף ג'בארין: כל הצעקות האלה – לפחות קריאה ראשונה.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: בואו נתחיל.

יוסף ג'בארין: כל חברי הכנסת, כל חברי הכנסת שעכשיו מדברים על חובות שוות לכולם, אני רוצה לשמוע אתכם מדברים על זכויות שוות לכולם.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לשמוע אתכם פעם אחת מעל הדוכן הזה מדברים על זכויות שוות לכולם במדינה הזאת.

מירב בן ארי: מה עם חובות?

מירב בן ארי: מה עם חובות?

מירב בן ארי: אין חובות?

יוסף ג'בארין: לפחות פעם אחת.

יוסף ג'בארין: לפחות פעם אחת.

יוסף ג'בארין: כל אלה שמדברים על חובות, אף פעם לא שמעתי אתכם מדברים על זכויות – – –

עודד פורר: זו מדינה יהודית ודמוקרטית – – –

מירב בן ארי: – – –

יוסף ג'בארין: זה מתחיל מטובת המדינה, האדון פורר.

יוסף ג'בארין: זה מתחיל מטובת המדינה.

עודד פורר: – – –

נאוה בוקר: עודד פורר, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

מירב בן ארי: – – –

יוסף ג'בארין: – – – משם מתחילים, משם מתחילים.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן.

יוסף ג'בארין: מתחילים מהשאלה האם זו – האם זו גם המדינה שלי, או שהיא שלך.

יוסף ג'בארין: זאת השאלה.

עודד פורר: זאת מדינת ישראל.

עודד פורר: ארץ-ישראל לעם ישראל – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, חבר הכנסת עודד פורר, אני לא רוצה לקרוא אותך פעם שלישית ולהוציא אותך.

עודד פורר: ארץ-ישראל לעם ישראל – – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר – – –

קריאה: מספיק.

קריאה: מה מספיק?

קריאה: מה מספיק?

קריאות: – – –

נאוה בוקר: כי אני מנסה להעביר ישיבה בלי להוציא אף אחד, אז תתנהגו בנימוס.

יוסף ג'בארין: והוא כאן, והוא כאן – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאה: איזו קריאה?

קריאה: ראשונה.

נאוה בוקר: בוא מהתחלה, חמש דקות.

יוסף ג'בארין: מעניין למה הדוברים מהצד הזה של הכנסת, כשמדברים על המולדת, אומרים בריש גלי מעל הדוכן הזה שהיא מולדת משותפת, של אזרחיה הערבים והיהודים, ואנחנו, כשכתבנו בחברה הערבית את מסמכי החזון העתידי של המדינה הזאת, דיברנו על מולדת משותפת, אבל מישהו כאן מתעקש שזו תהיה מולדת רק לקבוצת הרוב, וככה להנציח מעמד נחות – אבל של מי?

יוסף ג'בארין: דווקא של בני הארץ המקוריים.

אורן אסף חזן: איזה בני ארץ מקוריים?

אורן אסף חזן: באיזה סרט אתה חי?

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, אני – פעם שנייה.

אורן אסף חזן: לא, על מה?

נאוה בוקר: מספיק.

אורן אסף חזן: סתם קריאת ביניים, כבר – – –

נאוה בוקר: בואו נסיים את הכנס הזה בצורה נורמלית.

יוסף ג'בארין: גברתי, אם את מדברת על הכנס, אם את מדברת על הכנס, אני רוצה להגיד לכם שבדרך כלל, בדרך כלל אנשי האופוזיציה רוצים שהכנסת תמשיך ותמשיך בדיונים, כי הם רוצים לפקח, כאילו, על עבודת הרשות המבצעת: להביא דיונים מהירים, הצעות לסדר-היום, שאילתות וכדומה.

יוסף ג'בארין: אבל אני רוצה להגיד לכם שאנחנו ברשימה המשותפת דווקא שמחים שהכנס הזה נגמר, כי הכנסת הזאת לא מפסיקה לחוקק חקיקה פוגענית, וחקיקה גזענית, וחקיקה אנטי-דמוקרטית.

יוסף ג'בארין: אני רק חושב על הכנס האחרון.

יוסף ג'בארין: אי-אפשר לזכור אותו בלי לזכור את חוק הגזל, חוק ההסדרה, חוק שכולם יודעים שהוא גוזל את האדמות הפלסטיניות ורוצה בעצם לגמור, כאילו לגמור, את הסכסוך הזה על-ידי סיפוח השטחים הכבושים למדינת ישראל, ככה שתהיה מדינת אפרטהייד אחת.

יוסף ג'בארין: אני חושב על החוק שביקש לתת מעמד משפטי לפסקי-הדין הצבאיים במשפט הישראלי.

יוסף ג'בארין: זה חוק מבית היוצר של חברת הכנסת ברקו.

יוסף ג'בארין: אני חושב על החוק החדש, לכאורה, החוק שאוסר כניסה לישראל של אנשים שקוראים לחרם – הם או הארגונים שלהם, חברי הנהלה של ארגונים – כאילו אי-אפשר לבקר את מדינת ישראל.

יוסף ג'בארין: מי שקורא לחרם, אסור לו להיכנס למדינה.

יוסף ג'בארין: טמטום, טמטום אחד גדול, טמטום אחד גדול.

יוסף ג'בארין: אנשים לא יודעים – –

עודד פורר: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, אני קוראת אותך פעם שלישית.

נאוה בוקר: (חבר הכנסת פורר יוצא מאולם המליאה.

נאוה בוקר: )

יוסף ג'בארין: – – שרוב העולם מתנגד, רוב העולם מתנגד – ודוחה – לשליטה הישראלית בשטחי 67', ולכן רוב העולם גם מוכן לקרוא לחרם על ההתנחלויות מ-67'.

מירב בן ארי: מה זה קשור?

מירב בן ארי: מה זה קשור לשירות לאומי?

יוסף ג'בארין: כי זה כולל את החרם על ההתנחלויות.

יוסף ג'בארין: כי זה כולל את החרם על ההתנחלויות, שאני אישית תומך בו וחברי תומכים בו.

מירב בן ארי: מה זה קשור?

מירב בן ארי: – – –

יוסף ג'בארין: אני חושב על המשפט האחרון, ואני חושב על החקיקה בעניין שלילת – הסמכות לשלול אזרחות גם שלא בנוכחותו של מי ששוללים את אזרחותו; אני חושב על אותו תיקון חוק שחבר הכנסת עודד פורר, שבדיוק הוציאו אותו מהאולם, יזם, שמרחיב את העילות לפסילת חברי הכנסת או לפסילת מועמדים לבחירות לכנסת.

יוסף ג'בארין: על מה פוסלים מועמדים?

יוסף ג'בארין: על התבטאות, התבטאות ששוללת את אופי המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יוסף ג'בארין: מפחדים אפילו, מפחדים אפילו מהתבטאויות.

יוסף ג'בארין: זה חוק של סתימת פיות.

יוסף ג'בארין: ואחר כך אומרים: מדינה דמוקרטית וזכויות אדם.

אמיר אוחנה: – – – דמוקרטיה מתגוננת – – –

יוסף ג'בארין: מה, אני לא יכול להביע דעה דמוקרטית?

יוסף ג'בארין: אני לא יכול להביע דעה דמוקרטית בעניין הזה?

אמיר אוחנה: אתה יכול להביע – – – איזה – – –

יוסף ג'בארין: אתה אל תקליט את הנאומים שלי כאן ותגיד לי: אני צריך לפסול את חבר הכנסת הזה כי הוא מביע דעה דמוקרטית.

יוסף ג'בארין: ולפני שלושה שבועות, אם היה חסר, כאילו, חקיקה כאן, הייתה קריאה טרומית של חוק המואזין, החוק שסימל שפל חדש בעבודה של הכנסת הזאת ובחקיקה שלה; אנשים שמעזים לחשוב על קריאות תפילה כרעש שצריך לאסור, קריאות של תפילה – כרעש.

יוסף ג'בארין: הגענו לשפל.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני אומר לכם שאני שמח שהכנס הזה מסתיים.

יוסף ג'בארין: אני מתנחם בכך שהכנס הזה לא הספיק להמשיך בחקיקת עוד חקיקה גזענית, ואני רוצה רק לקוות שכשנחזור במאי, האנשים כאן יתעשתו ויהיו יותר שפויים, ואולי פעם אחת יהיו גם אנשים דמוקרטיים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, חמש דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, חברי היקר אלי אלאלוף – נורית, נורית, תני לי רגע לדבר אל חבר הכנסת אלי אלאלוף – חברי היקר אלי אלאלוף, אני רוצה לבקש ממך סליחה, לבקש ממך סליחה על זה שלמרות כל העשייה הבלתי-פוסקת שלך לטובת ההצטרפות לשירות, ההליכה הבלתי-פוסקת שלך לקראת הציבור הערבי – כי גם אתה וגם אני מאמינים שהם חייבים להיות חלק מזה – צפינו עכשיו באיזה מין מחזה שפשוט לקח את החוק המצוין הזה, את ההסכמה שלך להוריד את הגדרות החוק הזה, לאפשר אמירה ביחס למשרתים הערבים, שיקראו לזה התנדבות קהילתית – אני שמחה, כי גם אתה וגם אני יודעים שרוב הציבור לא אומר את מה שאמרו הדוברים האחרונים; רוב הציבור רוצה לשרת, רוב הציבור הערבי רוצה להצטרף, והעשייה שלך בעניין הזה לקחה אותנו צעד אחד קדימה.

שולי מועלם-רפאלי: חברי וחברותי, 40 שנה אחרי שהרב דרורי הקים את השירות הלאומי – שבאמת התחיל מלהיות מענה לבנות הציונות הדתית שקיבלו פטור מצה"ל – אנחנו זוכים היום, כמעט עשר שנים אחרי, בעצם ליום חג; יום חג שבו מדינת ישראל הופכת את השירות הלאומי מדבר קטן, אולי מקומי, אולי מגזרי, מגדרי, למפעל לאומי – מפעל לאומי שנוטלים בו חלק כל החלקים של החברה הישראלית; מפעל לאומי שמאפשר שירות משמעותי, שירות משמעותי של כל צעיר וצעירה – לא במקום הצבא; חזרנו ואמרנו וחזרנו בוועדה שהשירות הלאומי הוא רק למי שקיבל פטור מהצבא, או שהצבא לא קיבל אותו.

שולי מועלם-רפאלי: לכן, היום, חברים, בשירות הלאומי-האזרחי, 40% הם בנות הציונות הדתית, אבל 60% הם חרדים, בני מיעוטים, צעירים בסיכון וצעירים עם צרכים מיוחדים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו זוכים, בהצעת החוק הזאת, לתת גם מקום גדול לבנות שירות לאומי בודדות – בנות מחו"ל שרוצות לשרת במדינת ישראל; במקביל לדבר הגדול שאנחנו רואים בצבא, חיילים בודדים, אנחנו מאפשרים כניסה של בנות שירות לאומי בודדות שמחוברות לארץ ולמדינה, ובעזרת השם עולות ומביאות את משפחתן לארץ.

שולי מועלם-רפאלי: בשבילי, ארבע שנים אחרי שנבחרתי, אני חושבת שזה חג כפול.

שולי מועלם-רפאלי: מהיום הראשון שהגעתי לבית הזה הצטרפתי לתהליך החקיקה של החוק הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמכל מי שיושב כאן, חבר הכנסת מיקי לוי ואני נכנסנו לזה בכנסת הקודמת וזוכים היום להביא את זה לידי סיום.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להודות מאוד מאוד מאוד לכל האנשים החשובים שכבר עשר שנים הובילו אותנו ליום החג הזה, יום החג – שירות לאומי-אזרחי כמקום של שירות משמעותי במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: החוק הזה מסדר את כל התומכות; וכל התומכות, וכל הכללים, וכל ההחלטות החשובות שהעברנו – המטרה שלהם היא המתנדבים והמתנדבות: איך המתנדבים והמתנדבות מביאים לידי ביטוי את השירות הלאומי שלהם באופן המיטבי, מה אנחנו עושים כדי שהשירות הזה, שהוא משאב יקר למדינת ישראל, ימוצה וייתן את הדברים הטובים הן למדינה והן למשרתים ולמשרתות.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה מאוד להודות לשר אורי אוריאל – שבזכותך, בזכות הגב הגדול, כולנו הגענו הנה; ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, שבאמת הצלחנו, בזכות נועם הליכותיך, ראייתך את החברה הישראלית, הניסיון האדיר שלך בעמותות.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, אני מכירה את חבר הכנסת אלי אלאלוף בזכות המבנים האדירים שהוא עשה בשבילנו, עובדי "סורוקה", כשהוא עמד בראש קרן רש"י, ועוד הרבה דברים, והבית הזה לא יודע עליו מספיק.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני חבר הכנסת אלאלוף, הרבה מאוד ממה שיש בחוק הזה זה בזכותך.

שולי מועלם-רפאלי: הרבה מאוד.

שולי מועלם-רפאלי: ראיית כלל החברה הישראלית היא משהו שכולנו אוחזים בשולי גלימתך בחוק הזה; לחבר הכנסת מיקי לוי, שיחד עם הוויכוחים, ההתנגדויות וההתנגשויות, שנינו ראינו בשירות הלאומי-אזרחי את המשאב הלאומי היקר ביותר, שאליו אנחנו מתייחסים בהצעת החוק הזאת; חברת הכנסת מירב בן ארי, שהביאה לחוק הזה את הנוער בסיכון, שבו היא עוסקת שנים רבות.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאחד הדברים המשמעותיים ביותר, בזכות תהליך החקיקה, הוא שהחוק הזה נפתח, נפתח, נפתח, והכניס לעצמו עוד ועוד חלקים בחברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: אתם לא יודעים איזו משמעות גדולה יש לשירות במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אתם לא יודעים איזה מחיר – –

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: עוד דקה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: – – איזה מחיר גדול משלמים אלה שלא זכו אף פעם להיות מסוגלים לשרת בצה"ל, והיום מוצאים את מקומם בשירות הלאומי-אזרחי.

שולי מועלם-רפאלי: לוועדת העבודה הרווחה, לענת ולאתי, ובעיקר בעיקר – ובזה אני רוצה לסיים – ליועצת המשפטית הפלאית של הוועדה, הגברת נעה בן-שבת, שכל מה שיש בחוק הזה זה זכות גדולה בשבילך – העשייה שלך, הרוח שלך, המוכנות שלך, היכולת שלך להביא את כולנו בדיוק מוחלט אל המילים הנכונות שמובילות את החוק הזה אל סופו.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, מוותר?

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: הייתה לי התלבטות אם לוותר, כי אני בלי ז'קט.

אורן אסף חזן: אמיתי לגמרי.

אורן אסף חזן: חברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברותי, חברי, חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל דווקא מהאורחים, יותר נכון, האורחות היקרות, ביציע.

אורן אסף חזן: חיילות צה"ל, ברוכות תהיו.

אורן אסף חזן: תראו חברים, הגיע לפה חוק חשוב.

אורן אסף חזן: על חשיבותו, על הדרך שהוא עבר, דיברו פה רבות.

אורן אסף חזן: אני רואה שהזכירו פה הרבה חברי כנסת, ואני רוצה דווקא להזכיר את חבר הכנסת אמיר אוחנה, שמשום מה, פעם אחר פעם, דובר אחר דובר מודה לכולם, אבל שוכח להגיד שגם הוא היה שם.

אורן אסף חזן: אז חבר הכנסת אוחנה, אני רואה אותך מתרגש כמו חתן ביום חתונתו, ומי כמוני יודע, זה היה לא מזמן, אני רוצה להגיד לך בשם כולם: תודה רבה.

אורן אסף חזן: בזמן שהודיתי לך הספיקה חבורת הפחדנים לברוח מהמליאה.

אורן אסף חזן: זה לא חדש.

אורן אסף חזן: יש להם שיטה – לחברי הרשימה המשת"פית הפלסטינית יש שיטה: או שהנציג שלהם פה מעל דוכן הכנסת, ברגע שאני מתחיל לדבר ואומר את האמת בפנים, מוריד אותי מהבמה – מנצל סמכות שלא קיימת, סוגר לי את המיקרופון ומבקש להוריד אותי בלי סיבה, או שהם בורחים החוצה.

אורן אסף חזן: בהתחלה הם עוד היו קוראים קצת קריאות ביניים, הם חשבו שיש להם סיכוי להתמודד, אבל ההתמודדות שלהם היא לא מולי – היא מול האמת, ואת האמת אי-אפשר לנצח.

יעל גרמן: מי שמך?

יעל גרמן: איך אתה מתיימר לייצג את האמת?

יעל גרמן: איך אתה מייצג את האמת?

אורן אסף חזן: הנה, תסתכלו, יש פה מורה שהפכה להיות הנציגה שלהם.

אורן אסף חזן: עכשיו אני משדרג אותה; זה לא המורה – זה עורכת-הדין.

אורן אסף חזן: היא מייצגת את הרשימה המשת"פית.

יעל גרמן: אתה לא מייצג את האמת.

יעל גרמן: אתה מייצג שנאה, הסתה וגזענות – –

אורן אסף חזן: אנחנו כבר התרגלנו לחברי כנסת שמוכנים לשבת עם הגדולים שבאויבנו, שמוכנים – –

יעל גרמן: – – זה מה שאתה עושה – גזענות.

יעל גרמן: אתה גזען שמסית.

אורן אסף חזן: – – שמוכנים לעשות הכול כדי לוותר על המדינה הזאת.

אורן אסף חזן: מי שמכם אתם?

אורן אסף חזן: מי שמכם אתם?

יעל גרמן: שנאה, זה מה שאתה עושה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת גרמן, מספיק.

יעל גרמן: אתה גזען, זה מה שאתה עושה.

יעל גרמן: הוא – – –

אורן אסף חזן: אני אספר לך – אני רואה שזה מוציא אותך מדעתך.

אורן אסף חזן: אני מבין, האמת כואבת גם לך.

אורן אסף חזן: אני מבין.

אורן אסף חזן: יש אמת אחת: ארץ-ישראל לעם ישראל ולא לישמעאל – בזה זה מסתכם.

אורן אסף חזן: ירצו להיות פה לצדנו, תפאדלו, ניתן להם בכיף, עם הנרגילה, בלי הנרגילה, עם פתרונות, בלי – ניתן להם.

אורן אסף חזן: לא ירצו – הופה, קישטה, נראה להם את הדרך החוצה.

נחמן שי: איזה גזענות, עם הנרגילה.

אורן אסף חזן: אני אסביר לך מה זה עם הנרגילה.

אורן אסף חזן: עולה לפה חבר כנסת, משתמש בקודש הקודשים של הדמוקרטיה, שמסמלת יותר מכול את ריבונותו של העם היהודי על ארץ-ישראל – פה, כשהדגל המהמם הזה מאחוריו, כשהתמונה של הרצל, חוזה המדינה, לצדו – ומספר סיפורים על כך שאנחנו לא היינו פה, באנו וגזלנו את אדמתם, ולא רק שגזלנו את אדמתם – גם לקחנו להם את כל הפתרונות לסיכוי אמיתי וצודק.

אורן אסף חזן: מה זה השטויות האלה, רבותי?

אורן אסף חזן: על מי הוא עובד?

אורן אסף חזן: למי הם משקרים?

אורן אסף חזן: שיתגייסו לצבא.

אורן אסף חזן: הם צועקים לי: אתה רוצה שנתגייס?

אורן אסף חזן: כן, שיתגייסו לצבא.

אורן אסף חזן: הם רוצים להיות חלק מהמדינה הזאת, אבל לא עושים מאומה בשביל לשרת אותה.

אורן אסף חזן: במקום ללכת ולפעול נגד החוק הזה הם היו צריכים לעשות הכול כדי למצוא, דרך חוק הזה, בית חם ומקום חם לערבים בעלי אזרחות ישראלית.

אורן אסף חזן: הם עושים עוול לציבור הישראלי שחי שירות מלא, משותף, עם ערבים שחיים פה.

אורן אסף חזן: אין ויכוח שמדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי.

אורן אסף חזן: 80% יהודים, אולי קצת יותר.

אורן אסף חזן: יש פה מיעוט ערבי-מוסלמי, ערבי-נוצרי, דרוזי, צ'רקסי, ארמני.

אורן אסף חזן: יש מיעוט, אנחנו רוצים לחיות אתם יחד, לנו אין בעיה.

אורן אסף חזן: הם אלה שמרחיקים, הם אלה שמפיצים שנאה.

אורן אסף חזן: יושבת פה חברת כנסת מורה לשעבר, עורכת-דין לעתיד, המייצגת הרשמית של הרשימה המשת"פית המשותפת, ומספרת שאני מפיץ שנאה.

אורן אסף חזן: אבל אחרים – –

יעל גרמן: שנאה וגזענות.

אורן אסף חזן: – – שיושבים בצד הזה של הבמה מתעסקים יום-יום בהדרה.

יעל גרמן: אתה גזען.

יעל גרמן: אתה מבייש את הכנסת הזאת – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת גרמן, ביקשתם שאני אשתיק את האחרים.

נאוה בוקר: את עושה בדיוק אותו דבר.

אורן אסף חזן: אני רק אגיד רק דבר אחד: כנראה המורה עדיין לא למדה איך להתנהג.

יעל גרמן: – – –

אורן אסף חזן: היא יושבת פה מספיק זמן לדעת מתי לשתוק, ועכשיו זה הזמן לשתוק.

אורן אסף חזן: עכשיו אני אגיד דבר פשוט, דבר פשוט: כואב להם.

אורן אסף חזן: כואב להם שאני נלחם כאן בשם החיילות והחיילים, בשם הצעירים והצעירות שרואים עתיד במדינה הזאת; בשם אזרחי ישראל שגרים בנגב, בגליל, ביהודה ושומרון; בשם החקלאים, שהיו צריכים לירוק דם רק בשביל לשמור על עבודת האדמה, ואו-טו-טו יבוא החוק שלהם – וגם כאן נגיד תודה לחברי כנסת שזכו, שאילולא החקלאים ואילולא אנשי האדמה – אבדנו.

אורן אסף חזן: אני אסכם ואומר דבר פשוט, בשניות האחרונות שנותרו לי בנאום הספציפי הזה:

אורן אסף חזן: אם הם היו רוצים באמת להביא בשורה לערבים בעלי האזרחות הישראלית, רבותי – לא ערביי ישראל; ישראל זה אנחנו, ישראל זה העם היהודי.

אורן אסף חזן: כשאנחנו קוראים "ערביי ישראל" אנחנו מבטלים את הזהות שלנו.

אורן אסף חזן: לא רק חובשי כיפה צריכים להבין את זה, כל בר-דעת צריך להבין את זה.

אורן אסף חזן: ערבים בעלי אזרחות ישראלית – הם היו חותרים לשיתוף פעולה, לשילובם בחברה, לשירות אזרחי שלהם, אם לא צבאי.

אורן אסף חזן: אני אמרתי שאני רוצה שהם יתגייסו, אבל הבלוף שלהם – ובזה אני מסיים – הבלוף שלהם, השקר, העבודה בעיניים מתגלה פעם אחר פעם, ואשרינו שזכינו לחברי כנסת וחברות כנסת שעומדים מעל הדוכן הזה ושמים את האמת בפנים, כי השקרים שלהם יביאו לכלום ושום דבר.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

מירב בן ארי: למה – – –

נאוה בוקר: אה, כזאת קטנה, לא ראיתי אותך.

נאוה בוקר: חמש דקות, בבקשה.

מירב בן ארי: היא לא ראתה אותי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, קודם כול, אני פה, ואני פה כל הדיון, כי זה חוק שמהיום שנכנסתי לכנסת הצטרפתי אליו – הצטרפתי אליו בגלל הכובע שבו אני נושאת כבר עשר שנים, למען צעירים וצעירות בסיכון.

מירב בן ארי: כשאנשים שומעים שירות לאומי, ישר הם חושבים על המגזר הדתי, וזה נכון, אבל אליהם מצטרפים כל כך הרבה צעירים וצעירות בסיכון, ואותם חבר'ה בעלי מוגבלויות, שחשוב לומר, ואותם צעירים וצעירות שלא יכלו להתגייס לצבא, קיבלו פטור מהצבא, וכן רוצים לשרת את המדינה הזאת – בניגוד למה ששמענו, ואני לא אכנס לזה, כי זה בכלל לא מעניין אותי; מה שמעניין אותי הוא שאנחנו עושים היסטוריה היום.

מירב בן ארי: אתה יודע, אדוני השר, אני הצטרפתי רק עכשיו, בכנסת הזאת, אבל זה כבר עשר שנים.

מירב בן ארי: ואני חושבת שמי שהיה אתנו בכל הדיונים בוועדה – ואי-אפשר שלאף באמת, היו פה הרבה חברי כנסת שבאו והלכו, אבל היה הגרעין, שזה חברת הכנסת שולי מועלם, חברתי, באמת, עם כל כך הרבה רגישות, וכל כך הרבה כוח רצון, עמדה שם ובאמת הגנה – פשוט להסתכל עליך ולהתפאר; וחבר הכנסת מיקי לוי, שאתה יודע – היו פה שותפות ואחדות.

מירב בן ארי: נכון, היו לנו ויכוחים; נכון, היו דברים שלא ראינו עין בעין.

מירב בן ארי: אבל הרגע המרגש בסוף, שבו הצבענו כולנו בעד החוק הזה, כי כולם מבינים כמה הוא חשוב למדינת ישראל ואיזה אירוע היסטורי פה.

מירב בן ארי: אז בעיני, קודם כול הייתה לי גאווה להיות כאן, וגאווה לשבת.

מירב בן ארי: ואני חייבת לומר משהו לחבר הכנסת אלאלוף.

מירב בן ארי: אני גם אתמול פרגנתי לו, אבל מי שלא יודע, אלי היה הבוס שלי עשר שנים, ואני זכיתי לעשר שנים להיות עם אדם שכל מה שהוא רואה זה את הציבור, וזכיתי במנהל שלמרות שהייתה לי תוכנית קטנה יחסית בקרן רש"י – היו לי בערך 150 נערים בסיכון – ולמרות שהיה לי את המרכז הקטן שלי בנתניה, והוא ניהל את קרן רש"י, ששולי דיברה – זו קרן שבנתה בריאות, רווחה, פרויקטים במיליונים, ואני, מירב הקטנה, הייתי מתקשרת אליו, אומרת לו: אלי, אני צריכה עזרה בפרויקט.

מירב בן ארי: לא היה אדם יותר קשוב ממך.

מירב בן ארי: ולכן – אמרתי לך גם אתמול, ואני שמחה שאני יכולה לפרגן לך, גם אז וגם היום: ניהלת את החוק הזה – אני אומרת לך, אדוני השר, אני בטוחה ששמעת, וגם הייתי בחלק מהדיונים.

מירב בן ארי: גם חשוב לומר מילה – ראיתי את היועץ שלך, שכל הזמן היה שם, וחשוב לומר גם לו מילה טובה, שכל הזמן היה שם.

מירב בן ארי: באמת, יש ראשי ועדות נהדרים.

מירב בן ארי: אני חברה בשבע ועדות, אבל איך שאלי ניהל את החוק הזה זה פשוט לתפארת מדינת ישראל.

מירב בן ארי: ואני רוצה לומר לצוות הוועדה: נעה, אמרו עליך כל כך הרבה, אבל באמת תודה רבה.

מירב בן ארי: לא אחזור על הכול.

מירב בן ארי: מנהלת הוועדה.

מירב בן ארי: אני גם רוצה לומר תודה לענת, שהקדימה אותי וילדה לפני, שזה לא בסדר – היינו צריכות לתאם את זה.

נחמן שי: זה יגיע בזמן, אל תמהרי.

מירב בן ארי: נכון, נחמן, אתה צודק.

מירב בן ארי: אז גם לענת, שחשוב לומר שעשתה עבודה נהדרת.

מירב בן ארי: ומילה אחת אחרונה לסיום: בסופו של דבר באמת עשינו כאן

מירב בן ארי: אירוע היסטורי, אבל בסוף הכי הכי חשוב – גם אמרתי את זה אתמול בנושא אחר, על המאבטחים: מנהלי העמותות, אנחנו סומכים עליכם; אנחנו סומכים עליכם שאתם תיישמו את החוק הזה.

מירב בן ארי: ומבחינתי, אם אותה צעירה שהגיעה לוועדה וסיפרה שלפעמים בסופי-שבוע היא ישנה באוהל, וזה לא יקרה יותר – ואפילו חבר הכנסת מיקי לוי אמר על זה משהו – ואם בזכות החוק הזה צעירים וצעירות בסיכון, חוץ מכל שאר המגזרים שהחוק הזה עוזר להם, יזכו לתמיכה כזאת חשובה ממדינת ישראל, אז עשינו את שלנו.

מירב בן ארי: וכמובן, אני מאחלת לכל אותם צעירים וצעירות שהולכים לעשות: לכו, תעשו שירות לאומי-אזרחי.

מירב בן ארי: זה חלק מהחובות למדינת ישראל.

מירב בן ארי: זו לא בושה; זו גאווה אמיתית.

מירב בן ארי: ואני מודה לכולכם, וכמובן תומכת, וכמובן, תודה לחבר הכנסת איציק שמולי, שהוא חייב שאני תמיד אודה לו בסוף הנאומים שלי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יצחק הרצוג – אינו נוכח; חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת; חברת הכנסת שלי יחימוביץ – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו ספיר, בבקשה, חמש דקות.

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: ראשית, גם אני רוצה להודות לחבר הכנסת אלי אלאלוף, שמעבר להשקעה המשמעותית ביותר בחוק החשוב הזה, הוא גם אחד מחברי הכנסת היותר-נאמנים ואמיתיים כלפי הצרכים של הציבור הישראלי, ובלי קשר לזהות פוליטית או לאינטרסים פוליטיים כאלה ואחרים, הוא עושה עבודה מדהימה, ותענוג לראות את זה פעם אחר פעם.

סתיו שפיר: חשוב לי להגיד כמה דברים בהקשר של השירות הלאומי והאזרחי שלא מופיעים בתוך הצעת החוק הזאת, ואני חושבת שהגיע הזמן שאנחנו כאן בכנסת נדון בהם, וזו המהות של השירות הלאומי והאזרחי; ולא רק המהות של השירות הלאומי והאזרחי כמו המשמעות שלו לעתידה של החברה הישראלית ולקשירת הקשרים בין מה שנקרא השבטים השונים בחברה הישראלית והיכולת לבנות מתוכו ובאמצעותו זהות ישראלית, שהיא כל כך חסרה כאן היום.

סתיו שפיר: עולות בשירות הלאומי הרבה שאלות מהותיות שפשוט לא נדונות באף פורום, ובראש ובראשונה – מה המשמעות של שירות לאומי היום לנשים הדתיות.

סתיו שפיר: הנתונים מוכיחים שמשנה לשנה יותר ויותר נשים דתיות רוצות ללכת לשירות צבאי מלא, בדיוק כמונו הנשים בכל הארץ, ורוצות לשרת את המדינה בצבא, כמו כולנו, ולהקריב למען המדינה, ולעשות שירות של שנתיים ושלוש ויותר ולהתקדם לתפקידי קצונה.

סתיו שפיר: אבל משום מה, עדיין כאן בתוך הפוליטיקה יש מי שעוצרים אותן מלעשות את זה, שמונעים מהן לעשות את זה – קודם כול באמצעות הפטור משירות לנשים דתיות, שהיום ב-2017 היה ראוי פשוט לסלק אותו מהדרך.

סתיו שפיר: אין שום צורך שנשים דתיות יצטרכו ללכת תחת הפטור הזה ולא לשרת בצבא, ויעברו לשירות לאומי ומקוצר – בדרך כלל פחות משנה; מעטות, עדיין רק רבע, ממשיכות לשירות לאומי של שנתיים.

סתיו שפיר: פשוט להפסיק עם הפטור הזה.

סתיו שפיר: מגיעות אלי נשים דתיות ומספרות לי לא פעם על איומים שהן מקבלות בתוך האולפנות מפני הליכה לשירות הצבאי.

סתיו שפיר: מדוע?

אורן אסף חזן: למה להרוס?

סתיו שפיר: מדוע שיאוימו, במקום ללכת לשירות צבאי ולעשות שירות צבאי מלא – –

קריאות: – – –

סתיו שפיר: – – בדיוק כפי שהן רוצות?

שולי מועלם-רפאלי: באמת.

סתיו שפיר: אני שומעת שאתם מתרעמים שם.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: סליחה, גברתי, ההפרעות האלה לא מקובלות עלי.

נאוה בוקר: מספיק.

נאוה בוקר: תנו לה בבקשה להמשיך.

סתיו שפיר: אפשר גם להקשיב ולדבר, ולא רק לצרוח כמו משוגעים.

אורן אסף חזן: – – –

סתיו שפיר: אל תפחדו לדבר על התחומים האלה.

אורן אסף חזן: אנחנו פוחדים?

אורן אסף חזן: אנחנו?

סתיו שפיר: הגיע הזמן לדבר עליהם.

סתיו שפיר: הנתונים מראים שיותר נשים דתיות משרתות בצבא; עלייה מטורפת.

סתיו שפיר: היום זה כבר כרבע מהנשים הדתיות במחזור של חודש שירות צבאי.

סתיו שפיר: מדוע לעצור אותן?

סתיו שפיר: מדוע?

סתיו שפיר: הציבור נמצא תמיד, כמו בכל תחום אחר, אלף צעדים קדימה מהמערכת הפוליטית.

סתיו שפיר: אלף צעדים קדימה.

סתיו שפיר: אותו דבר בנוגע לציבור הערבי.

סתיו שפיר: גם כאן הנתונים מראים, בניגוד למה שנאמר פה קודם, שיותר ויותר מהצעירים הערבים בישראל רוצים לעשות שירות אזרחי; מבינים את המשמעות של זה לעתיד שלהם ולהשתלבות שלהם בחברה הישראלית, מכל הבחינות האפשריות.

סתיו שפיר: לפני עשר שנים 70%, לפי הנתונים, מהצעירים הערבים בישראל רצו ללכת לשירות האזרחי.

סתיו שפיר: אגב, הנתונים האלה מראים ירידה היום, אחרי עשר שנות שלטונו של נתניהו, וגם זה צריך לספר לנו משהו.

סתיו שפיר: אבל זה מה שהצעירים רוצים.

סתיו שפיר: ומה קורה?

סתיו שפיר: במקום לתת הכשרה רצינית למתנדבים לשירות אזרחי, ולהפוך את זה לשירות מלא של שנתיים – ויותר, למי שרוצה, עם הכשרה טובה שיכולה להיות פתח לשילוב תעסוקתי גם בעתיד, לא מתקדמים.

אלי אלאלוף: זה תוקן.

סתיו שפיר: בחוק הוא תוקן, ואכן שאלתי את אלי אלאלוף למה זה תוקן, ולמיטב הבנתי ומבדיקה בחוק מדובר בשבוע ומשהו של הכשרה – יותר ממה שהיה לפני כן, נכון; לפני כן היה אפס הכשרה לערבים בשירות לאומי, לעומת הכשרה רק ליהודיות בשירות לאומי.

סתיו שפיר: זה תוקן לשבוע.

סתיו שפיר: אני חושבת שאפשר להתקדם עם זה ולהציע הכשרה שבאמת גם מהווה תמריץ להיכנס.

סתיו שפיר: הגיע הזמן לעשות את הדברים האלה.

סתיו שפיר: הציבור רוצה הסדר חדש של שירות.

סתיו שפיר: הציבור נמצא אלף צעדים קדימה מאיפה שנמצאים הפוליטיקאים, ובמקום שהפוליטיקאים יעצרו את הציבור מלהתקדם, הגיע הזמן לקחת את השאלות המהותיות האלה ולטפל בהן, ולהציע שירות באמת לכולם, והתנדבות לכולם, ושירות משמעותי, כזה שדואג כמובן לאוכלוסייה שזוכה לשירות הזה, אבל גם למי שנותן את השירות.

סתיו שפיר: וכל אחד מאתנו שיצא לו ללכת לשנת שירות לפני השירות הצבאי, כמוני – ראיתי כמה התובנות וההכשרה והלמידה בשנת השירות היו משמעותיות כל כך הרבה להמשך חיי, ועזרו לי אחר כך גם בשירות הצבאי שלי.

סתיו שפיר: ואנחנו רואים איך מתנדבים של שנת שירות מתקדמים אחר כך לשירות צבאי יותר משמעותי, ויותר נכון, ואנחנו מבינים כמה האוכלוסייה התורמת בעצם נתרמת.

סתיו שפיר: אבל בראש ובראשונה מה שנדרש כאן זה אומץ פוליטי, והאומץ הפוליטי הזה הוא האומץ להנהיג ולהגיד: חבר'ה, מספיק עם החלטות פוליטיות שנובעות אך ורק מאינטרסים מגזריים – כמו בתקציב, ככה גם בשירות.

סתיו שפיר: לא את האינטרסים המגזריים צריכים הפוליטיקאים לשרת, אלא את האינטרס של החברה הישראלית כולה, וככל שיותר ויותר פוליטיקאים ייפרדו מהפוליטיקה הקטנה הזאת לטובת פוליטיקה רחבה, שמשרתת את הציבור הישראלי בכלל – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – אנחנו נראה כאן עתיד טוב יותר לכולם.

סתיו שפיר: אני רק במשפט אחרון – – –

נאוה בוקר: תסיימי, בבקשה.

סתיו שפיר: רק במשפט אחרון, כי הפריעו לי גם באמצע, אני מבקשת על זה את תוספת הזמן שלי.

סתיו שפיר: הגיע הזמן להפסיק עם ההפרעות המיותרות האלה פה, במליאה.

סתיו שפיר: זה לא מכבד את הכנסת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, עברת מזמן.

אורן אסף חזן: – – – כל פעם שאת עולה לדבר – – –

סתיו שפיר: סליחה, הפריעו לי, ואני מבקשת את הזמן שלי בחזרה.

סתיו שפיר: אני מצטערת.

נאוה בוקר: אני חושבת שקיבלת מספיק זמן.

סתיו שפיר: את חושבת, אבל הפריעו לי, ויש פה איזשהו הרגל שלא מוציאים חברי קואליציה מהדיון.

נאוה בוקר: גברתי היקרה, אני חושבת שאני מנהלת את המליאה ולא את, היום הזה.

נאוה בוקר: בבקשה.

סתיו שפיר: הצעקות האלה – מה שהצעקות האלה מבטאות יותר מכול – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר – –

סתיו שפיר: תרשי לי דקה.

נאוה בוקר: – – אם את מתכוונת לעורר כאן פרובוקציה, וזאת הכוונה שלך – – –

סתיו שפיר: מי שמעורר פרובוקציה יושב שם, תסלחי לי.

נאוה בוקר: את עשית את זה בפעם האחרונה שעמדת – – –

סתיו שפיר: מי שמעורר פרובוקציה יושב שם – –

נאוה בוקר: חברתי – – –

סתיו שפיר: – – ואני אלחם כרגע על זכותי להשלים את המשפט – –

אורן אסף חזן: היושבת-ראש, תורידי אותה, היא עושה – – –

סתיו שפיר: – – אל מול הצעקות המבוהלות – –

נאוה בוקר: אני מבקשת שתשלימי את המשפט ותרדי מהדוכן.

סתיו שפיר: – – ואחוזות הפניקה שאנחנו שומעים שם מהצד.

אורן אסף חזן: תרדי למטה.

נאוה בוקר: אורן, מספיק.

סתיו שפיר: יש פה פוליטיקאים – –

אורן אסף חזן: סליחה, זה לא בסדר.

סתיו שפיר: – – כמו מי שצועק עכשיו – –

נאוה בוקר: תסיימי בבקשה את המשפט ותרדי.

אורן אסף חזן: צריך להקפיד.

אורן אסף חזן: צריך להקפיד – – –

סתיו שפיר: – – שכל מה שהם רוצים לעשות זה להעמיק את השסע – –

אורן אסף חזן: היושבת-ראש, זה לא בסדר.

אורן אסף חזן: אני מוחה.

סתיו שפיר: – – ולהפחיד – –

אורן אסף חזן: אני מוחה.

נאוה בוקר: אורן.

סתיו שפיר: – – את אזרחי החברה הישראלית זה מפני זה – –

אורן אסף חזן: אני מקפיד על הזמן – – –

סתיו שפיר: – – ולהפחיד אותנו, גם הפוליטיקאים שפה, בכנסת, מפני עשיית שינוי משמעותי.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: אני מבקשת שתרדי מהדוכן.

נאוה בוקר: מספיק.

אורן אסף חזן: מה זה – – –

סתיו שפיר: והפחד והרוע שאנחנו רואים שמגיעים משם – –

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, אני מבקשת שתרדי מהדוכן.

סתיו שפיר: – – הוא דבר שהחברה הישראלית לא תקבל, ואנחנו ראויים – –

נאוה בוקר: סדרן, בבקשה, תוריד אותה מהדוכן.

נאוה בוקר: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – להרבה יותר מזה.

אורן אסף חזן: תרדי למטה כבר.

סתיו שפיר: – – אנחנו ראויים לפוליטיקה של אומץ – –

נאוה בוקר: יש גבול.

סתיו שפיר: – – ושל מנהיגות – –

אורן אסף חזן: תרדי למטה כבר.

אורן אסף חזן: תסגרי לה את המיקרופון.

סתיו שפיר: – – ומה שקורה פה, וגם מה שאת עושה עכשיו, מבטא בדיוק את ההפך.

נאוה בוקר: אני חושבת שאת מגזימה, ואת עושה את זה בפעם השנייה כשאני מנהלת את המליאה.

סתיו שפיר: אנחנו ראויים לפוליטיקה אמיתית, לא של צעקות ופחדנות ושיסוי והפחדה – –

נאוה בוקר: אני חושבת שאת מגזימה.

נאוה בוקר: תרדי, בבקשה.

סתיו שפיר: – – אלא פוליטיקה אמיתית, שדואגת לחברה הישראלית כולה – –

נאוה בוקר: אני מבקשת ממך לרדת מהדוכן.

סתיו שפיר: – – ולעתיד של כולנו.

סתיו שפיר: תודה.

אורן אסף חזן: חצופה.

אורן אסף חזן: חצופה.

אורן אסף חזן: מופרעת.

נחמן שי: מה אמרת?

אורן אסף חזן: שמעת מה אמרתי: מופרעת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, בפעם הבאה אתה תצא החוצה.

נאוה בוקר: מספיק.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: היא מבזה, והיא ירדה מהדוכן.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח; חבר הכנסת עמיר פרץ – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: כן, כן, כן, כן.

נאוה בוקר: בבקשה.

מרב מיכאלי: אני, גבירותי ורבותי, בגדול, רוצה לברך על החוק הזה.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שיש להוסיף לו – בהזדמנות אחרת נטפל בזה שצריכה להיות בו, כמובן, הרבה יותר שקיפות, אבל המיזמים שלכם תמיד לא כוללים שקיפות.

מרב מיכאלי: אבל הסיבה שעליתי לדבר עכשיו, חברות וחברים, לסיום הכנס הזה – – –

אורי אריאל: – – – שקיפות – – –

מרב מיכאלי: קודם כשעליתי הופתעתי מזה שהיו לי רק שלוש דקות להציג את החוק שלי להסדרת התיירות הרפואית, ולכן לא הודיתי לצוות שלי, המהמם: ליועצות וליועץ הפרלמנטרי שלי, ניר רוזן, שקד חסון, אורלי לאופולד, ליבי צ'יפסר ונעמה שחר, שבחופשת היריון – – –

יואל חסון: שקד מה?

מרב מיכאלי: שקד חסון.

יואל חסון: שקד מה?

מרב מיכאלי: – – – נעמה שחר, שבחופשת היריון, והיועצת שלי, מיכל גרא מרגליות, שהיום היא מנכ"לית שדולת הנשים, אבל הייתה שותפה בכירה לניסוח ההצעה הזאת, וגם ההצעה שעברה מוקדם יותר, בשבוע שעבר, להמשך תשלום הקצבה לניצולות וניצולי השואה וסגירת החברה להשבת נכסים של נספי השואה.

מרב מיכאלי: אז אחרי כנס ארוך, מייגע, מתיש, שבחלקו היה רצוף הישגים ובחלקו רצוף מאבקים, צריך להודות, חשוב מאוד להודות, ליועצות הפרלמנטריות שלי ושלנו בכלל.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; בחר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: מוותר.

נאוה בוקר: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

נחמן שי: תודה, תודה רבה, גברתי.

נחמן שי: חברי, אני מתלבט אם להתחיל באורן, עם ההתנהגויות הבלתי-מרוסנות שלו.

נחמן שי: אני רוצה קודם כול להודות לחברנו אלי אלאלוף, שהוביל פה חוק בעל משמעות לאומית ארוכת טווח, ויש חוקים בודדים כאלה; רוב החקיקה היא פחות דרמטית, וכאן יש חקיקה שבאמת תטביע חותם ותסדיר נושאים שהרבה שנים נזקקו לחוק אחד, והמצב היה תלוי בכל מיני טלאים והדבקות.

נחמן שי: אז עכשיו – יפה, זה משהו שהכנסת יכולה לרשום לעצמה בגאווה, וכמובן אתה, ידידי אלי.

נחמן שי: היו פה, כרגיל, הצעקות הרגילות מימין לשמאל ומשמאל לימין.

נחמן שי: אני רוצה לומר לחברי חברי הכנסת הערבים, שהם כמעט לא נוכחים פה: אני מהקולות בכנסת הזאת וגם מחוץ לה שמאמינים שאנחנו אמורים לחיות פה יחד.

נחמן שי: אני לא מחליף עמים ואזרחים; אני מוכן להחליף שטחים, אני לא הולך להחליף אזרחים, ואני לא אכפה על אף אחד לצאת מתחומי הארץ הזאת, ואני מאמין שגם לאוכלוסייה, לציבור הערבי, יש זכויות באדמה הזאת ובארץ הזאת, וכך צריך לדעתי לחשוב.

נחמן שי: אבל גם מתוך הרעיון הזה – בעיני הרעיון הנכון – צריך לבוא שוויון במחויבויות, וצריך לחפש אותו, ואם החוק הזה החמיץ אותו, אז בואו נחפש עוד דרך, ועוד דרך ועוד דרך.

נחמן שי: זה צריך להיות האינטרס שלכם לא פחות מאשר האינטרס שלנו.

נחמן שי: יש מיליוני ישראלים, לא אחד ולא שניים, שרוצים לחיות פה יחד ומאמינים שאפשר לחיות יחד.

נחמן שי: אבל אם חיים יחד, העשייה צריכה להיות משותפת.

נחמן שי: אי-אפשר להחליט שחלק נושאים באחריות וחלק אינם נושאים באחריות.

נחמן שי: אני מדבר על בינינו לבינכם.

נחמן שי: יש גם בתוך המחנה היהודי מחלוקת.

נחמן שי: הצביעה על זה יפה מאוד חברתי סתיו שפיר, שדיברה על הדילמה שצעירות דתיות עומדות בפניה אם לשרת שירות לאומי או שירות צבאי.

נחמן שי: אני הייתי שמח אם הן היו משרתות שירות צבאי.

נחמן שי: חלק גדל והולך בהן, ויש – קרב גדול מתנהל בתוך המחנה הזה, מה נכון לצעירות האלה לעשות.

נחמן שי: ורבנים אומרים כך ורבנים אומרים אחרת, ורק לאחרונה שמענו דברי הסתה מפיו של אחד הרבנים האלה.

נחמן שי: אני מאמין ששירות צבאי צריך לבוא לפני שירות לאומי, אבל אם אין שירות צבאי, ואם בכל זאת אותן צעירות, ולפרקים גם צעירים, מסיבה כזאת או אחרת אינם יכולים לשרת שירות צבאי – יעשו שירות לאומי.

נחמן שי: כל אחד צריך באיזושהי דרך, בפרק כזה או אחר של חייו, כל אחד ואחד, להיות משולב במערך הזה – אם זה שירות צבאי, ואם זה שירות לאומי, ואם זה שירות לאומי-אזרחי, תהיה ההגדרה אשר תהיה.

נחמן שי: ומילה אחרונה אני רוצה לומר על איזושהי תוספת שהוגנבה בדרך כזאת או אחרת לתוך החוק, וזו אותה תוספת שמנסה גם בהזדמנות חגיגית זו – כי הלוא לא נחמיץ הזדמנות חגיגית לתקוע עוד משהו בנושא של המימון הזר, הכספים הזרים שנכנסים, זורמים בעורקיה של החברה הישראלית ומשחיתים אותה.

נחמן שי: אז אם יש בושה גדולה שהכנסת רשמה לפניה בכנס הזה, שמסתיים עכשיו, זה אותם חוקים אנטי-דמוקרטיים שמוציאים את דיבתה של מדינת ישראל בעולם.

נחמן שי: וכל אחד מאתנו שמזדמן לו לדבר עם עמיתים או לבקר במדינות אחרות, אם זה באירופה ואם זה בארצות-הברית, מבין, מבין שאלה חוקים שמבאישים את ריחה של מדינת ישראל, כי בין הדברים שאנחנו יכולים להיות גאים בהם – העובדה שאנחנו חיים במדינה דמוקרטית, ומדינה דמוקרטית חזקה יכולה לשאת גם מימון זר, גם למטרות שהן שנויות במחלוקת.

נחמן שי: ואין על זה – העולם לא יתהפך והמדינה לא תיפול, אני מבטיח לכם.

נחמן שי: והמעקב הזה, והכניסה הזאת, המדויקת, לחפש את הדולר או את האירו, לאן הוא נכנס ולאיזה ארגון ולחפש אותו, אם קוראים לו כך ואם קוראים לו אחרת, זה לא עוד קרתנות – זה בעיני שוחק ופוגע ומרסק את הדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: השר ארדן, שעכשיו עסוק בשיחה מאוד חשובה עם שתיים מחברותינו, כך פורסם אתמול, עוסק עכשיו בריכוז מידע על אזרחים ישראלים שקשורים במעשי חרם וכן הלאה, אולי BDS, אולי אחרת – דבר שמייד נפסל, וטוב הדבר, על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

נחמן שי: ואני הייתי שמח אם השר ארדן – בתנאי שהוא כמובן יתפנה משיחותיו עם חברותי, שכנראה מדברות אתו בעניין הזה, כי אני חושב שזה חשוב להן כמו שזה חשוב לי – לא ירכז שום מאגר של אזרחים ישראלים שמדברים על חרם, שאולי מפעילים חרם, שקשורים לארגון ולא קשורים לארגון.

נחמן שי: יש רשויות במדינת ישראל שיש להן תפקידים לאסוף מידע, וזה גם נעשה מאוד מאוד בזהירות.

נחמן שי: זה לא תפקידו של שר המשטרה, וזה לא תפקידו של המשרד לעניינים אסטרטגיים.

נחמן שי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: נחמן, יישר כוח על הדברים.

נאוה בוקר: נעבור לדובר הבא.

נאוה בוקר: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – מוותרת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

איילת נחמיאס ורבין: צהריים טובים, אחר-צהריים טובים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה ליושבת-ראש ותודה לחברי חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה קודם כול להודות לחברי הכנסת שעשו במלאכה החשובה הזאת: גם לחברתי חברת הכנסת שולי מועלם, לחברתי חברת הכנסת מירב בן ארי, ליושב-ראש הוועדה, אלי אלאלוף, וכמובן לחברי מיקי לוי, שלפעמים אני חושבת שההתעקשויות – – –

אורן אסף חזן: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה?

איילת נחמיאס ורבין: את מי?

אורן אסף חזן: חבר הכנסת אוחנה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת אוחנה – סליחה, אני מתנצלת, תודה רבה על התזכורת, חבר הכנסת חזן.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, אני חושבת שעשיתם מלאכה מאוד מאוד גדולה – וסליחה, גם שכחתי את חברתי חברת הכנסת מיכל בירן.

איילת נחמיאס ורבין: החוק הזה הוא מאוד מאוד חשוב בעיני, משום שאנחנו חייבים למסד פעילות אלטרנטיבית אזרחית-לאומית לצבא.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, עם כל הכבוד, באמת, חברי מהרשימה המשותפת, אני רוצה לומר לכם, אני חושבת שזהו המקום שבו אנחנו יכולים להוכיח שהחיים יחד הם אפשריים, שהחיים יחד זה לא איזשהו חזון רחוק שאי-אפשר להגשים אותו, חבר הכנסת גנאים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו דרך הדבר הזה נוכל ונדע – אולי, אני מקווה לפחות – ליצור את אותו מקום שבו יכולים לחיות בני-נוער, צעירים, ישראלים וערבים, דרוזים, צ'רקסים, מכל מוצא, מכל עדה – יכולים להיות יחד.

איילת נחמיאס ורבין: יש ערך מוסף בלתי רגיל בעולמות האלה של השירות האזרחי ושל ההתנדבות.

מסעוד גנאים: – – – אחת הבעיות שמציקה לי – מציגים את עניין השירות לאומי כאילו שהוא פותר את כל הבעיות – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא, ממש לא.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת גנאים, אני רוצה להגיד לך משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צודק, זה לא פותר כל בעיה, אבל את אחת הבעיות שיש לנו זה כן יכול לפתור, וזה העובדה שאנשים צעירים, ישראלים וערבים, לא נפגשים לעולם.

איילת נחמיאס ורבין: ואם לא תינתן להם ההזדמנות, ולא תהיה הפלטפורמה המתאימה, הם ימשיכו לא להיפגש.

איילת נחמיאס ורבין: ובעניין הזה – – –

נחמן שי: בבתי-המרקחת נפגשים.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, אני מרשה היום – חבר הכנסת נחמן שי קם היום במצב רוח ציני במיוחד, אז אנחנו נאפשר לו את זה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אני לא רוצה שזה יהיה ככה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא אמור להיות ככה.

איילת נחמיאס ורבין: זה המקום שבו אנשים צריכים להיות מסוגלים לפעול יחד.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך בכנות, דיברתי על זה גם עם חבר הכנסת יוגב לא מזמן.

איילת נחמיאס ורבין: בעולם אידיאלי, אני הייתי רוצה שכל מי שאינו יכול לשרת בצבא יהיה חייב לעשות שירות אזרחי-לאומי.

איילת נחמיאס ורבין: זה יכול להיות שירות אזרחי במגזר הערבי, אין לי בעיה עם זה, אני חושבת שזה הגיוני וזה נכון, אבל אני חושבת שאנחנו חייבים למצוא את המקום שבו המפגשים האלה זה באמת לא רק עניין של המגזר הערבי והמגזר היהודי.

איילת נחמיאס ורבין: זה באמת מקום שבו אנחנו יכולים למצוא את הדרך לשלב הרבה יותר אנשים בפעילות שהיא חשובה, מהותית.

איילת נחמיאס ורבין: ואתם יודעים מה?

איילת נחמיאס ורבין: אם מותר לי לסיים את כנס החורף הזה בנימה קצת יותר אופטימית, קצת פחות אלים, קצת פחות אגרסיבי, קצת פחות שונא, עם קצת פחות הסתה, תאמינו לי, כל מי שרואה את המתנדבים המדהימים האלה בשירות האזרחי והלאומי, גם בעמותות שאתה דיברת עליהן, חבר הכנסת נחמן שי – אלה ישראלים צעירים שהלב שלהם נמצא במקום הנכון, ואנחנו צריכים לעזור להם לעשות את זה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת פרופסור יוסי יונה – מוותר; חבר הכנסת איל בן ראובן – מוותר.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, חמש דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: גברתי היושבת-ראש, חברי, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, אני מברכת על הצעת החוק שמסדירה את הנושא הכל-כך חשוב של שירות אזרחי, שירות לאומי-אזרחי, אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר – על משהו שיתקיים כאן בכנסת בדקה שאנחנו נסיים את ההצבעה.

יעל כהן-פארן: ואולי מרבית

יעל כהן-פארן: כם לא תהיו שם ולא כל כך שותפים לעניין, אז פשוט אני רוצה לספר לכם, יש לי כמה דקות:

יעל כהן-פארן: אחרי שנסיים כאן את ההצבעות היום אנחנו נתכנס בוועדת החוקה, בוועדה המשותפת בנושא המאגר הביומטרי, של היישומים הביומטריים, ואנחנו דנים בתקנות שנובעות מחוק המאגר הביומטרי, שעבר כאן בסוף חודש פברואר.

יעל כהן-פארן: עכשיו, כמו שאתם תמיד זוכרים, תמיד מגיע – מאז שהתחילו את הפיילוט של חוק המאגר הביומטרי – הגיע תמיד הרגע האחרון, תמיד ברגע האחרון, בדקה ה-99.5, העבירו את ההארכה של הפיילוט.

יעל כהן-פארן: כל שנה, שלוש פעמים הארכנו את הפיילוט, כל פעם כי התחלף שר, העברנו את הפיילוט בדקה האחרונה.

יעל כהן-פארן: גם את החוק שאישרנו ב-27 בפברואר, כי ב-1 במרס היה פג תוקפו של המאגר הביומטרי אם הוא לא היה עובר.

יעל כהן-פארן: גם זה בלחץ, לחץ, לחץ; חייבים לעבור, חייבים להעביר; דנים כמה שדנים וחייבים להעביר.

יעל כהן-פארן: ואותו דבר היום: לפני יומיים קיבלנו את התקנות – במקרה הטוב זה היה לפני יומיים, אולי זה אפילו היה רק אתמול, אבל בואו ניתן הנחה.

יעל כהן-פארן: לפני יומיים העביר משרד הפנים את התקנות לוועדה, קבעו היום בבוקר דיון בוועדה.

יעל כהן-פארן: מובן שהדיון לא מוצה, שהדברים עוד לא לובנו, ואנחנו ישבנו שעתיים ומי יודע כמה שעות עוד נשב כאן עד שנסיים את המליאה, ואז נשב שוב בוועדת החוקה, כי היום חייבים להעביר, לפני תום הכנס, את התקנות.

יעל כהן-פארן: למה הלחץ – לי זה לא ברור.

יעל כהן-פארן: יש זמן, לפי החוק, להעביר את התקנות עד תחילת יולי.

יעל כהן-פארן: בכל זאת, רוצים להעביר מהר מהר את התקנות – לא יודעת, אולי אתם יודעים משהו שאני לא יודעת, אם נחזור פה מהפגרה או לא – אבל יש איזשהו לחץ להעביר כמה שיותר מהר את התקנות.

יעל כהן-פארן: ואני אגיד לכם בצורה הכי ברורה: מה שהכי מפריע לי זה שאנחנו יושבים שם, ונציגי משרד הפנים לא שינו כמעט שום דבר בתקנות מנוסח החוק, ומה יוסבר לציבור, ומה יועבר לציבור, ואיך הציבור יקבל – איזה מידע הציבור יקבל שיסביר לו את המשמעויות של כניסת טביעות האצבע שלו למאגר הביומטרי.

יעל כהן-פארן: את זה אנחנו נשאיר לפקידי המשרד, כי הם לא רוצים שום דבר שיהיה כתוב בצורה ברורה מדי בתקנות.

יעל כהן-פארן: אז מי שהדבר חשוב לו – ואני יודעת שגם הרבה מחברי הקואליציה לא ממש מתים על החוק הזה – אני מזמינה אתכם להגיע לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יעל כהן-פארן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: כפי שמסר לנו חבר הכנסת מיקי לוי, כל חברי סיעת יש עתיד הסירו את ההסתייגויות.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל בירן גם היא אינה נוכחת.

נאוה בוקר: אם כך, אין הסתייגויות, ואנחנו עוברים להצבעה על החוק – –

קריאה: רגע, מה עם השר?

דוד ביטן: לא צריך.

נאוה בוקר: – – בקריאה שנייה.

נאוה בוקר: חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ז–2017.

נאוה בוקר: נא להתיישב במקומות, בבקשה.

נאוה בוקר: חברים, מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

אורי אריאל: – – –

נאוה בוקר: אמרו בלי שר.

נאוה בוקר: אמרו.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: אני מציעה שתצביע ואחרי זה אתן לך לדבר.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: אתה לא רוצה להצביע?

דוד ביטן: אורי, התחלנו את ההצבעה.

שולי מועלם-רפאלי: לא, תחזרי על ההצבעה.

אוסאמה סעדי: הצבעה חוזרת.

אוסאמה סעדי: לא הצבענו.

אוסאמה סעדי: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 1–113 – 33 נגד – 11 נמנעים – 1 סעיפים 1–113 נתקבלו.

נאוה בוקר: חברים, בעד הצעת החוק – 33, נגד – 11, נמנע אחד.

שולי מועלם-רפאלי: תחזרי בבקשה על ההצבעה.

שולי מועלם-רפאלי: לא יכול להיות שהשר – – –

נאוה בוקר: חברים, חברים – – –

קריאה: אבל למה אתם מפריעים לה בהצבעה?

שולי מועלם-רפאלי: אבל היא אמרה חכי רגע, אז חיכיתי רגע.

איתן ברושי: לא חוזרים על שום הצבעה.

איתן ברושי: מה קרה לכם?

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

דוד ביטן: הוא יכול לעלות בין השנייה לשלישית?

דוד ביטן: הוא רוצה רק לדבר.

נאוה בוקר: חברים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

נאוה בוקר: יושב-ראש הקואליציה, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ז–2017.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

שולי מועלם-רפאלי: לפחות תוסיפו אותנו בקריאה שנייה.

שולי מועלם-רפאלי: אפשר להוסיף, מה זה?

שולי מועלם-רפאלי: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 40 נגד – 12 נמנעים – 1 חוק שירות אזרחי, התשע"ז–2017, נתקבל.

נאוה בוקר: בעד – 40, נגד – 12, נמנע אחד.

נאוה בוקר: החוק התקבל בקריאה שלישית.

נאוה בוקר: אדוני השר אורי אריאל, בבקשה, יברך.

נאוה בוקר: בבקשה, אדוני השר.

רויטל סויד: תוסיפי אותי.

רויטל סויד: תוסיפי אותי שנייה.

אורי אריאל: חברי חברי הכנסת, אשתדל לעשות את זה בצמצום רב.

אורי אריאל: אני מבקש, קודם כול, היות שאנחנו יוצאים לפגרה, להגיד תודה ליושב-ראש הכנסת, לסגניו ולכל עובדי הבית הזה, שהם 700, אולי קרוב ל-1,000 איש.

אורי אריאל: מגיע לכם כל הכבוד, חג כשר ושמח.

אורי אריאל: בשופטים פרק ה' כתוב: "המתנדבים בעם ברכו ה'".

אורי אריאל: המתנדבים והמתנדבות בשירות הלאומי הם בעצם הסיירת הלאומית של מדינת ישראל.

אורי אריאל: נמצאים שם כל הגוונים, וגם אם חבר כנסת איימן עודה יתכחש, ויבזה את הסכמותיו ואת עצמו מול חבר הכנסת ידידי אלאלוף, שהוביל את החוק הזה בעבודה קשה אבל בשכל וברגישות שמתאימה לנושא כל כך חשוב – אני למדתי פרק על סיכומים עם חבר כנסת עודה ואחרים שדיברו אתם, והפנמתי את זה.

אורי אריאל: כל אחד יעשה את שלו, אבל כנראה סיכום זה לא סיכום ומילה זה לא מילה.

אורי אריאל: וזה בסדר, אפשר פעם אחת להתכחש, אפשר פעם אחת לבזות אותנו – פעמיים זה כבר לא עובד, כי אנחנו לא פראיירים.

אורי אריאל: גם אתם, אני חושב, לא הייתם מסכימים שיעשו לכם את זה.

אורי אריאל: מעל הבמה הזאת כך לבזות את יושב-ראש הוועדה?

אורי אריאל: זה דבר, בעיני, מבחינה אישית, פרלמנטרית – כלאם פאדי.

אורי אריאל: מבחינה אישית זה חמור, לא ראוי.

אורי אריאל: חבל.

אורי אריאל: לפני 40 שנה החל הרב צפניה דרורי, רבה של קריית-שמונה, שעושה שם מעשה חלוצי אדיר, חברתי, להקים את השירות הלאומי.

אורי אריאל: התחלנו עם עשרות בודדות, והגענו היום לקרוב לח"י אלפים, 18,000, שמתנדבים.

אורי אריאל: אני אומר לכם בצורה הכי ברורה: השירות הלאומי הוא לא פחות חשוב, לעתים גם יותר חשוב, מהשירות הצבאי.

אורי אריאל: מדובר, כפי שכבר נאמר, באנשים שיש להם פטור.

אורי אריאל: כל מי שיש לו חובת גיוס ודאי הולך קודם כול לצה"ל, אבל מי שלא הולך, ראוי שילך לשירות הלאומי, ויעשה שם עבודה חשובה מאין כמותה.

אורי אריאל: השירות הלאומי הוא מזמן כבר לא של מגזר זה או אחר.

אורי אריאל: יש בו בדואים, ערבים, מיעוטים, דתיים, חרדים וכן הלאה.

אורי אריאל: זה הסימן העיקרי להצלחתו.

אורי אריאל: אנחנו נגביר את זה, וניתן עדיפות לאנשים עם מוגבלות, כמו שעשינו כבר, ונביא את זה למקום עוד הרבה יותר טוב.

אורי אריאל: לפני חודש עשינו טקס למתנדב ה-1,000 מהמגזר הדרוזי, וככה נמשיך עם כולם.

אורי אריאל: אנחנו אומרים, בחוק הזה – בעצם מצדיעים לכל אלה שהיו בשירות לאומי.

אורי אריאל: מדובר על כ-400,000 מתנדבים לאורך כל השנים האלה.

אורי אריאל: זה הישג למדינת ישראל על כל מגזריה, על כל פלגיה.

אורי אריאל: כן, יש פה דבר שבהחלט מאחד, מקרב, ועושה את הדברים נגישים לכולם ותורם לחברה הישראלית על כל חלקיה.

אורי אריאל: על החוק הזה ישבו מאות שעות.

אורי אריאל: ניהל את זה חברי חבר הכנסת אלאלוף.

אורי אריאל: אני רוצה להודות לחברי הוועדה: חברתי יושבת-ראש סיעת הבית היהודי שולי מועלם, שנלחמה, פשוטו כמשמעו, ולא אאריך יותר, לבצלאל סמוטריץ – שאני לא אשכח פה – מירב בן ארי, חברי הכנסת אוחנה וביטן עם התוספת שלהם לקראת הסוף, שתרמה תרומה מיוחדת, ולמיקי לוי ואחרים – אם שכחתי מישהו, אתו הסליחה – וכמובן, למנהלת הוועדה וליועצת המשפטית, שניהלו את זה והביאו אותנו עד לרגע זה.

אורי אריאל: נזכיר גם את השרים.

אורי אריאל: תדעו, החוק הזה מתגלגל בכנסת עשר שנים, ולכן עמדנו על זה שהוא יעלה עכשיו וייגמר.

אורי אריאל: נעזרנו ביושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת ביטן, והשרים שטיפלו בזה עד עכשיו היו השר דניאל הרשקוביץ, שר החינוך הנוכחי נפתלי בנט והשר המנוח חברי אורי אורבך, זיכרונו לברכה.

אורי אריאל: תודה מיוחדת לאנשי השירות הלאומי-אזרחי: המנכ"ל שר-שלום ג'רבי, מוטי אלימלך ויואב, היועץ המשפטי.

אורי אריאל: יש לנו עוד משימות רבות.

אורי אריאל: אנחנו נכפיל את מספר המשרתים, את מספר המתנדבים בשירות הלאומי-אזרחי, ונביא אותו לטובת מדינת ישראל, לתפארת מדינת ישראל.

אורי אריאל: חג כשר ושמח.

אורי אריאל: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני השר.

נאוה בוקר: הודעה למזכירת הכנסת.

נאוה בוקר: בבקשה, ירדנה מלר.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לוח תיקונים לדף נלווה ולוח תיקונים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור להצעת חוק הגליל (תיקון מס' 12), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נאוה בוקר: חבר הכנסת אמיר אוחנה יעלה לברך.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: אנחנו שומעים ברגעים אלה על פיגוע מחוץ לפרלמנט הבריטי, פיגוע משולב – דריסה ודקירה.

אמיר אוחנה: אני שומע שהפרלמנט מושבת, וראש הממשלה תרזה מיי פונתה מהמקום.

אמיר אוחנה: אני כמובן רוצה לאחל החלמה מהירה לפצועים ולקוות שחברינו בפרלמנט הבריטי כולם בסדר.

אמיר אוחנה: למדתי היום שדמוקרטי זה רק מה שחבר הכנסת איימן עודה מסכים לו.

אמיר אוחנה: גם אם תהיה פה הסכמה על החוק הזה גם מהאופוזיציה – מחלקים מהאופוזיציה, אולי אפילו רוב האופוזיציה, ובוודאי מהקואליציה – עדיין זה לא דמוקרטי, כי דעתו לא התקבלה.

אמיר אוחנה: עוד דמוקרט.

אמיר אוחנה: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר החקלאות, הממונה על השירות האזרחי, סוף-סוף עשינו את זה.

אמיר אוחנה: חברי יושב-ראש הקואליציה – איפה דוד?

אמיר אוחנה: דוד, שחתום אתי יחד על החוק, שעזר להעביר אותו, כן, גם על החוק הזה אתה חתום – וידידי היקר יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת אלי אלאלוף, וחברתי חברת הכנסת שולי מועלם, אני רוצה להודות לכולכם.

אמיר אוחנה: אני רוצה להודות גם לדרור גרנית ממשרד המשפטים, שגם אם לפרקים נראה לא מאוד נלהב מהצעת החוק, מצא את הדרך לסייע להכניס אותה לספר החוקים ולכבד בכך את החלטות הממשלה ואת הכנסת.

אמיר אוחנה: אני רוצה להודות לתנועת "אם תרצו", שהיו הראשונים שחשפו בפני את האבסורד הזה שבמסגרתו מדינת ישראל מספקת תקני כוח-אדם באמצעות מערך השירות הלאומי גם לגופים הפועלים נגד מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: לדבר הזה אנחנו עושים היום סוף.

אמיר אוחנה: לא יהיה יותר שירות לאומי למי שיוצא בעת לחימה ומכנה את מדינת ישראל וחיילי צה"ל "פושעי מלחמה"; לא יהיה יותר שירות לאומי למי שמפעיל טלוויזיה שבה הוא קורא לסרבנות בצה"ל או משתף פעולה עם מי שקוראים לחרם על מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: לא יהיה יותר.

אמיר אוחנה: לא יהיה יותר שירות לאומי למי שפועל כדי לעודד את המסתננים הלא-חוקיים שממררים את חייהם של תושבי דרום תל-אביב כבר עשור להישאר ולהשתקע כאן, כי עניי עירנו קודמים.

אמיר אוחנה: רוצים כוח-אדם?

אמיר אוחנה: שילכו למועצת הביטחון של האו"ם.

אמיר אוחנה: ההפקרות נגמרה.

אמיר אוחנה: אני רוצה להודות ליאיר אלטמן מ"ישראל היום", שליווה את שלבי החקיקה, ולבסוף, לכם, חברי הכנסת, שהצבעתם בעדה.

אמיר אוחנה: הצעת החוק הזאת היא רק אחת ממארג כולל של חקיקה שנמשיך לקדם, ואומרת את הדבר הזה: מי שיפעל נגד מדינת ישראל – ייפגע; מי שיסייע למדינת ישראל – ירוויח.

אמיר אוחנה: אני רוצה לאחל לכם, חברי וחברותי באופוזיציה ובקואליציה כאחד, שסוף המושב הזה והתקופה שעד למושב הבא ימלאו אתכם באנרגיות טובות, רעיונות חדשים ויוזמות שיהפכו את מדינת ישראל למקום טוב יותר וישפרו את חיי אזרחיה כולם.

אמיר אוחנה: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת איימן עודה, יש לך דקה להגיב.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, חבר הכנסת אלאלוף, עמד פה השר אורי אריאל – אני לא יודע איפה הוא נמצא – וטען שכאילו דיברנו, התקדמנו.

איימן עודה: אני לא דיברתי כלל וכלל עם השר אורי אריאל בנושא הזה.

איימן עודה: אנחנו דיברנו יחד, וניסית לשכנע אותי להשתתף בישיבות הוועדה.

איימן עודה: בסופו של דבר דיברנו יחד והחלטנו שלא להשתתף בישיבות הוועדה.

איימן עודה: לכן, השר, ששיקר באום-אלחיראן רק לפני חודש וחצי – –

אורן אסף חזן: – – –

איימן עודה: – – ממשיך בשקרים שלו.

איימן עודה: תודה רבה לכם.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: [מס' כ/681; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 20254; נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעת חוק הגליל (תיקון מס' 12), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

נאוה בוקר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

נאוה בוקר: הונח לוחות תיקונים.

נאוה בוקר: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, רבותי, אדוני השר – – –

מיקי רוזנטל: איפה השר?

משה גפני: הנה השר לביטחון פנים.

משה גפני: יש כמה אנשים שכנראה במסגרת הנאום שלי יצטרכו הגנה של השר לביטחון פנים.

משה גפני: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 12), התשע"ז–2017.

משה גפני: הצעת חוק זו היא מיזוגן של הצעות חוק פרטיות של חברי הכנסת יצחק וקנין ויפעת שאשא ביטון, ועוד רבים מחברי הכנסת חתומים על הצעת החוק.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין הוביל להצעת חוק אחת ויפעת שאשא ביטון הובילה הצעת חוק נוספת, והן כאמור מוזגו.

משה גפני: חוק הגליל, התשנ"ח–1988, קובע עדיפות ליישובים מסוימים בגליל לקיום משק הלול, לרבות סובסידיות למי שהוא בעל מכסה לייצור ביצי מאכל ופטמים.

משה גפני: שאל אותי יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן, למה החוק הזה לקח כל כך הרבה זמן, עם כל כך הרבה בעיות.

משה גפני: הבאנו שלשום חמישה חוקים, משמעותיים, של ועדת הכספים, שהיא העבירה אותם – אומנם בדיונים ארוכים ורציניים, אבל הביאה את זה, ולא היו כל כך הרבה בעיות.

משה גפני: למה לחוק הזה היו כל כך הרבה בעיות?

משה גפני: אני רוצה לומר לכם:

משה גפני: החוק הגיע עם שורה אחת – הוא הגיע, הוא עבר בקריאה ראשונה, הממשלה אישרה אותו – והשורה אומרת שמאריכים את חוק הגליל בעשר שנים.

משה גפני: אבל מה לעשות, ועדת הכספים, כמו ועדות אחרות, אבל אצלנו בוודאי, אנחנו יושבים לדון במשמעות של העניין שמאריכים את החוק בעשר שנים: יש כאלה שלא מגדלים, יש כאלה שכן מגדלים ולא כלולים בחוק, יש דברים שצריך לשנות.

משה גפני: אי-אפשר לשחק עם החוק ולומר: מאריכים, וזהו.

משה גפני: זה תפקידה של הכנסת.

משה גפני: ואז התקיימו דיונים בינינו לבין עצמנו, בין חברי הוועדה לבין עצמם, בינינו לבין הממשלה ובינינו לבין גופים חיצוניים שאני לא בדיוק יודע מה מעמדם.

משה גפני: אני גם דיברתי עם יושב-ראש הכנסת.

משה גפני: אנחנו ועדה שמקבלת ארגונים ציבוריים מחוץ לכנסת, שומעת את דעתם, דנה בדברים שלהם, משנה פעמים רבות על-פי זה, וזה נוהג יומיומי בוועדת הכספים.

משה גפני: עד שהגיע מצב שבו, למשל, טענו שזה נושא חדש, זאת אומרת, כל עבודת הוועדות, על-פי הטענה שלהם, מיותרת לחלוטין.

משה גפני: מה זה נושא חדש?

משה גפני: תיקחו את החוק, כמו שהממשלה החליטה, תאשרו את זה, ובזה ייגמר העניין.

משה גפני: וטענו: נושא חדש, באמצעות אחד מחברי הכנסת, ושלחו לי מכתב, וליושב-ראש הכנסת, שזו בכלל הצעה תקציבית.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם: 28 שנים אני בכנסת.

משה גפני: אני לא זוכר מקרה אחד שבו הייתה הסכמה של הממשלה, או לפני הדיון, או במהלך הדיון, או בסוף הדיון, שנדרשנו להביא מכתב ממזכיר הממשלה שמדובר בהצעה לא תקציבית.

משה גפני: בשבוע שעבר העברתי את החוק של בתי-המדרש.

משה גפני: הממשלה לא אמרה על זה שזה תקציבי, וזה עבר.

משה גפני: מעולם לא הייתה בכנסת דרישה להגיד שזו הצעה תקציבית אלא אם כן מזכיר הממשלה בכבודו ובעצמו ייתן מכתב שזה כתוב שם.

משה גפני: וזה התעכב, ושלחו מכתב ליועץ המשפטי של הכנסת שהחוק שעבר בקריאה ראשונה הוא לא חוקי, כי הוא לא תקציבי.

משה גפני: מה הם חושבים לעצמם, שהם באים לכנסת ואנחנו נעשה – –

יהודה גליק: – – – מה הם חושבים לעצמם – – –

משה גפני: – – אנחנו נעשה מה שהם רוצים?

משה גפני: אנחנו שומעים את כולם, אנחנו דנים בכול, אנחנו משנים פעמים רבות, כפי שאמרתי.

משה גפני: להחליט פתאום על נוהג חדש בכנסת שמדובר בהצעה תקציבית אם מזכיר הממשלה לא נתן מכתב?

משה גפני: אנחנו מקיימים דיונים עם הממשלה, אנחנו משנים דברים עם הממשלה, לפעמים בלעדיה – זה התפקיד שלנו.

משה גפני: הממשלה יכולה לטעון שזה תקציבי.

משה גפני: באחד הימים היא טענה לגבי אחד מהחוקים שלנו, ואנחנו גייסנו 50 חברי כנסת שהצביעו בעד.

משה גפני: אם הממשלה הייתה אומרת לנו שזה תקציבי, היינו מביאים גם בקריאה הראשונה 50 חברי כנסת וגם עכשיו.

משה גפני: אני רוצה – אולי לא כל חברי הכנסת בקיאים בעניין; אנחנו מדברים על הצעת חוק שאם היא לא מתקבלת והיא מתבטלת, אנחנו פוגעים פגיעה אנושה בחקלאים בגבול הצפון, בחקלאים בגליל, במגדלי כל הדברים שעליהם אנחנו מדברים בחקלאות, ואנחנו אומרים: לא מעניין אותנו מכם, מעניין אותנו רק מרכז הארץ; לא מעניין אותנו גבול הצפון, לא מעניין אותנו הגליל, לא חשוב לנו שום דבר שנעשה שם.

משה גפני: לבוא ולהכריח את חברי הכנסת ולנסות ולהגיד לכולם: או שזה תקציבי, או שזה לא בסדר, זה נושא חדש, היינו צריכים לקבל את החוק בקריאה ראשונה – מאריכים בעשר שנים עם מעשה שהוא כמעט על הגבול הבלתי-חוקתי.

משה גפני: אני פניתי ליושב-ראש הכנסת: אני לא מתכוון כך לנהל חקיקה.

משה גפני: אי-אפשר כך לנהל חקיקה.

משה גפני: זה לא לסתום פיות; זה לא לא לתת לאנשים לדבר, להפך.

משה גפני: אמרתי, ואני חוזר ואומר: הארגונים השונים, הגופים הציבוריים, באים ואומרים את דעתם, ופעמים רבות אנחנו משנים את דעתנו, ופעמים רבות אנחנו משנים סעיפים בחקיקה.

משה גפני: לבוא ולהכריח, ומאיימים בבג"ץ – למה אנחנו צריכים בכלל להיות פה?

משה גפני: נקבל משכורת, נלך הביתה, יחוקקו התנועות האלה את החוקים דרך בית-המשפט.

משה גפני: בשביל מה אנחנו נמצאים פה?

משה גפני: נושא חדש, תקציבי – כמה זעה הורדנו כדי לנהל את המשא-ומתן העלוב הזה עם משרד האוצר?

משה גפני: היום, כדי לקבל את ההסתייגות של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, שכולנו רצינו שזה יהיה, כולל היוזמים – רבע שעה, אני מקבל הודעה מרפרנטית באוצר: קיבלנו את ההסתייגות; אחרי רבע שעה: לא קיבלנו; אחרי 20 דקות: קיבלנו.

נחמן שי: אותו אדם כל פעם?

משה גפני: אותו אדם.

משה גפני: אחרי חצי שעה קיבלנו – – –

חיים ילין: זה כמו התאגיד.

משה גפני: לא, אני הרגשתי מבוזה, מבוזה.

משה גפני: בסוף, אנחנו מביאים לכאן את החוק עם השינויים שנעשו בו – –

מאיר כהן: מי זה היה?

משה גפני: לא חשוב, אני לא מדבר לשון הרע בחודש אדר.

משה גפני: בחודש הבא נדבר.

משה גפני: – – ואז אנחנו מביאים את מה שדיברנו בהתחלה.

משה גפני: בהתחלה אמרנו שזה החוק שצריך להיות על כל סעיפיו, עם כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: את ההסתייגות של חבר הכנסת מיקי רוזנטל קיבלנו בהתחלה.

משה גפני: היינו יכולים להכניס אותה לחוק, היא הייתה יכולה להיות חלק מהחוק, ולפי דעתי היא צריכה להיות חלק מהחוק.

משה גפני: האוצר התנגד.

משה גפני: האוצר התנגד, אז הצעתי, בסוף, כדי לסיים את זה – אני לא יכולתי שלא לאשר את החוק הזה עד סוף הכנס.

משה גפני: אמרתי: תגיש הסתייגות.

משה גפני: אמרתי למיקי רוזנטל: תגיש הסתייגות, עד שזה יעלה למליאה, יום, יומיים – נגיע להסכמה.

משה גפני: לא נגיע להסכמה, אז לא נוכל לאשר את זה, אבל הגענו להסכמה.

משה גפני: אני מקווה שבעודי מדבר כאן לא קיבלה היועצת המשפטית של הוועדה טלפון שעכשיו לא מסכימים, אבל זה כבר לא משנה.

יפעת שאשא ביטון: זה כבר סגור.

משה גפני: זה כבר לא משנה.

משה גפני: באמת, אני ידיד של אגף התקציבים במשרד האוצר.

משה גפני: למה אתה צוחק?

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, אני מוחה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מוחה על ההערה אחרונה.

נחמן שי: תאמר לי מי ידידיך ואומר לך.

משה גפני: לא, אבל יש גבולות גזרה שעל-פיהם פועלים בחקיקה.

משה גפני: יש גבולות גזרה.

משה גפני: יש חברי הכנסת, והם המחוקקים.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני אומר לכם – אני לא אומר לכם, אני אומר לציבור: חברי הכנסת, רובם המוחלט, כולל כאלה שכותבים עליהם בעיתונים שיש להם אינטרס – טובת המדינה לנגד עיניהם.

משה גפני: כל מה שהיה בחקיקה, כל מה שהיה בדיונים, כל אחד מנקודת ראותו – עניינה אותו טובת המדינה, עניינה אותו טובת החקלאים, עניינה אותו טובת הגליל.

משה גפני: מה הסיפור הזה?

משה גפני: הכסף שזה עולה?

משה גפני: התקציב שמושקע בזה – מה זה התקציב?

משה גפני: אנחנו מדברים על עודפי תקציב, על עודפי גבייה של יותר מ-10, אולי 15 מיליארד שקל.

משה גפני: אנחנו מדברים על הסכם שנעשה בין "אינטל" לחברת "מובילאיי", שמדובר בו על רווח למדינה של 4.5 מיליארד שקל.

משה גפני: אנחנו מדברים פה על חוק שהממשלה הסכימה לו, שמאריכים אותו בעשר שנים.

משה גפני: אנחנו לא מציעים את זה עכשיו, אנחנו מבקשים עכשיו להאריך אותו לתקופה מוגבלת.

משה גפני: אנחנו שמים הגבלות חוקתיות לצורך העניין הזה.

מאיר כהן: גפני, על מי אתה מלין?

מאיר כהן: שר האוצר נמצא פה.

מאיר כהן: על מי אתה מלין?

מאיר כהן: אני לא מבין – – –

יפעת שאשא ביטון: שר האוצר הסכים.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת שר האוצר הכול היה בסדר.

מיקי רוזנטל: לא שייך לחוק.

מאיר כהן: מה הבעיה?

מאיר כהן: מה הבעיה?

משה גפני: חבר הכנסת כהן, שר האוצר הסכים.

מאיר כהן: אז מה הבעיה?

משה גפני: היה ויכוח – – –

מיקי רוזנטל: – – – לא יודעת – – –

מאיר כהן: נו, ש-?

קריאה: – – –

משה גפני: היה ויכוח על סעיף של חלף פטם, שביקשה מהוועדה – –

קריאות: – – –

משה גפני: – – והציע את זה חבר הכנסת רוזנטל.

משה גפני: השר אפילו לא יודע מזה.

משה גפני: זה תהליך שנעשה עם פקידים במשרד האוצר, ולא בדרג הבכיר ביותר.

מאיר כהן: אז אולי אפשר לפנות אליו – – –

קריאות: – – –

משה גפני: אפשר, אפשר, אבל אני שואל אותך מה אתה מעדיף: האם אתה מעדיף שאני אפנה אליו ונגיע לדיון כלשהו, או שנביא את זה לחקיקה כמו שהכנסת צריכה לעשות – שזה מה שאנחנו עושים?

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: אני לא – היה שלב – יעידו לך גם חברי הכנסת, יעידו לך גם חבר הכנסת מיקי רוזנטל וגם חבר הכנסת יצחק וקנין – הגיע שלב שאמרתי: לא מקיים יותר דיונים, אני מביא את זה לכאן.

משה גפני: יעבור – טוב; לא יעבור – לא צריך.

קריאה: בוא ננסה לפני כניסת השבת.

קריאות: – – –

משה גפני: אני אומר לכם:

משה גפני: אנחנו מגיעים לקו – אני אומר את זה לא לחברי הכנסת, אני אומר את זה גם לחברי הכנסת – אנחנו מגיעים לקו שצריך לעשות חשבון נפש מה מערכת היחסים בין הממשלה לבין הכנסת, בעיקר ועדת הכספים ומשרד האוצר: האם מותר לנהל פינג-פונג כזה, שאנחנו עכשיו מאשרים ועכשיו לא מאשרים, ועכשיו מאשרים ועכשיו לא מאשרים?

משה גפני: אני לעצמי עושה את חשבון הנפש הזה, ואנחנו צריכים לעשות גם – אמרתי ליושב-ראש הכנסת: מה מעמדה, מעמדו, יותר נכון – מגיע "פורום קהלת", התנועה לאיכות השלטון, הוא מגיע ומבקש מחבר כנסת, תטען: נושא חדש.

משה גפני: אני אומר לו: אסור לך לדבר באמצע הדיון בוועדה.

משה גפני: מה זה, הלשכות של עורכי-הדין, של רואי-החשבון, של יועצי המס, גם מתנהגים ככה?

משה גפני: של סוכני הביטוח?

משה גפני: ודעתם נשמעת בוועדה בכל דיון שנוגע בהם.

משה גפני: רוצים לנהל את הכנסת – שינהלו את הכנסת, שילכו לפריימריז.

משה גפני: אני לא אצביע בשבילם, כי לפי דעתי הם לא מבינים על מה מדובר.

יהודה גליק: – – –

משה גפני: מה?

יהודה גליק: – – –

משה גפני: אז שיבואו לגדולי התורה.

איילת נחמיאס ורבין: אני כל כך רוצה.

משה גפני: את יכולה.

איילת נחמיאס ורבין: כמה פעמים אני ביקשתי ממך?

משה גפני: על כל פנים, גבירותי ורבותי, גברתי היושבת-ראש, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

קריאה: – – –

משה גפני: רגע, רגע, הצעת החוק הזאת עברה, מבחינת החקיקה, את כל השלבים האפשריים, המקצועיים והרציניים, והיא הצעת חוק טובה, במערכת הנסיבות שעליהן אנחנו מדברים – שהחקלאות בקריסה גדולה, והחקלאות בגליל על אחת כמה וכמה.

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר רק את ההסתייגות של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, שאנחנו כולנו היינו מכניסים אותה בוועדה אילולא התנגדות האוצר.

משה גפני: היינו שמים את זה.

משה גפני: זה לא היה נכנס כהסתייגות, זה היה נכנס כסעיף בתוך החקיקה.

משה גפני: מכיוון שהתנהל הדיון כפי שהתנהל, כפי שתיארתי אותו – ותיארתי רק את חלקו, הייתי יכול לעשות את זה יותר ציורי – אנחנו נאלצים עכשיו, כדי שלא לחזור לוועדה, להעביר את זה כהסתייגות, ואני מבקש לתמוך בהסתייגות.

משה גפני: אני מבקש – אני הודיתי כבר שלשלום לייעוץ המשפטי של הוועדה, שעשה לילות כימים, ולמזכירות הוועדה, שעבדו מאוד קשה כדי להעביר את זה, אבל שכחתי להודות לאמילי, בתה של שגית אפיק.

משה גפני: אני מבקש תמיכה בחוק.

משה גפני: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

נאוה בוקר: נעבור למסתייגים.

נאוה בוקר: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

נאוה בוקר: לסעיף 2 – חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

מיקי רוזנטל: קודם כול, תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי רוזנטל: חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה להגיד לכם שבמהלך חקיקת החוק הזה כמעט כל הפגמים שאפשר לחשוב עליהם בציבוריות הישראלית התגלו, והם לא מתחילים בממשלה.

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת וקנין, אני מבקש את תשומת לבך.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לומר משהו עליך, וחשוב שתקשיב.

מיקי רוזנטל: קודם כול, השימוש הנלוז שעושים בעיתונות – ואני אוהב עיתונות, ואני מוקיר עיתונות, ועיתונות זה דבר חשוב מאוד בחברה דמוקרטית – אבל הסיקור של החוק הזה היה מנוול, נבזי, וברמות שאני לא מכיר.

מיקי רוזנטל: כאילו חבר הכנסת וקנין הסתיר את זהותו, בא באיזו תחפושת לוועדה, אמר שהוא בכלל סנדלר בשעה שיש לו לול בצפון.

מיקי רוזנטל: מה, לא יודעים את זה?

מיקי רוזנטל: הוא אמר את זה עשרות פעמים בעשרות דיונים.

מיקי רוזנטל: ואז, בתיאור בעיתונים מסוימים כותבים: חבר הכנסת וקנין, שהוא בניגוד עניינים ומקדם את עצמו.

מיקי רוזנטל: זה היה נבזי, זה היה מנוול.

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת וקנין הוא מהח"כים ההגונים שיש בבניין הזה.

נאוה בוקר: זה נכון.

מיקי רוזנטל: ואני לא רוצה להכביר מילים על הדרך שבה זה נעשה.

מיקי רוזנטל: אבל אני הייתי בכל הדיונים בחוק הזה, והכתבת הספציפית הזאת, שכתבה את מה שכתבה, לא הייתה.

מיקי רוזנטל: לא יודע, אולי היא עקבה אחרי השידורים.

מיקי רוזנטל: אם היא עקבה אחרי השידורים אז היא לא מבינה מה שהיא שומעת, ואם היא לא עקבה אחרי השידורים ומישהו תדרך אותה בצורה כל כך מגמתית ועקומה, אז יש בעיה שבעתיים בתקשורת הישראלית.

מיקי רוזנטל: ראוי שעיתונאים יבקרו את השלטון, את הכנסת, את כל מה שנראה להם לא נכון, אבל שזה ייעשה באופן הגון, ובמקרה הזה זה היה לא הגון, ופגעו לשווא בשמו של חבר הכנסת וקנין, ואני מצטער על כך.

מיקי רוזנטל: זה לא עיתונות, זו הייתה נבזות.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: הדבר השני שעולה מן החקיקה של החוק הזה הוא כמובן תפקוד הממשלה, וזה עולה בחוק אחרי חוק, ואני אומר לכם, מה שאני אומר לכם עכשיו זה לא ביקורת פוליטית.

מיקי רוזנטל: זה לא, כי זאת הממשלה הזאת והקואליציה הזאת.

מיקי רוזנטל: זה חוק אחרי חוק אחרי חוק שהממשלה מגיעה לא מוכנה – לא מוכנה לה, לחקיקה.

מיקי רוזנטל: היא לא יודעת מה עמדתה.

מיקי רוזנטל: מעלים סוגיות – היא לא יודעת מה לענות.

מיקי רוזנטל: אנשים, עבודה לא רצינית.

מיקי רוזנטל: אפשר להגיד על המפא"יניקים מה שרוצים, אבל הם ידעו לנהל מדינה.

מיקי רוזנטל: הממשלה הזאת לא יודעת לנהל מדינה.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: זה מתחיל בלולים וזה נגמר ב"צוק איתן".

מיקי רוזנטל: ככה זה נראה בהרבה מאוד עניינים, וזו לא ביקורת פוליטית.

דוד ביטן: לא, בכלל לא.

מיקי רוזנטל: זו ביקורת – חברים, אנחנו בצרות, וצריך לקחת את זה לתשומת לבנו.

מיקי רוזנטל: הממשלה צריכה לבוא מוכנה.

מיקי רוזנטל: היא לא יכולה לבוא, ביטן – –

חיים ילין: – – –

מיקי רוזנטל: – – אתה יודע את זה כמוני, ואתה מסכים אתי, ביטן.

דוד ביטן: – – –

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת ביטן, באמת, תקשיב לי, אתה יודע שזה מהלב מה שאני אומר לך עכשיו.

מיקי רוזנטל: הממשלה לא יכולה לבוא לוועדה של הכנסת כשמשרד אחד אומר ככה, המשרד השני אומר דבר אחר, המשרד השלישי אומר: נראה, והמשרד הרביעי אומר דבר הפוך.

מיקי רוזנטל: אתה מסכים שזה לא יכול להיות, ואתה יודע שזה מתקיים כל הזמן.

מיקי רוזנטל: אתה יודע את זה.

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר.

מיקי רוזנטל: אסור שזה יהיה, זה בושה.

מיקי רוזנטל: ועכשיו לעצם החוק – אני רוצה להגיד עוד כמה מילים.

מיקי רוזנטל: תראו, אני בעד תמיכה בחקלאות, רק שהמדינה גם בעניין הזה מגמגמת.

מיקי רוזנטל: היא לא יודעת אם היא רוצה לסבסד את החקלאי, היא לא יודעת אם היא עוד רוצה לסבסד את המוצר.

מיקי רוזנטל: אין לה מדיניות ברורה.

מיקי רוזנטל: אבל בכל מקרה, חקלאים בכל מדינה מתוקנת – ומדינת ישראל לא מסייעת לחקלאים; ב-OECD אנחנו מדשדשים בשולי הרשימה בסיוע לחקלאים.

מיקי רוזנטל: חקלאות זה דבר חשוב: חקלאות זה ציונות, חקלאות זה תפיסת שטח, חקלאות, בעיקר בצפון, בגבול, זה מיטב הציונות שאני יכול לחשוב עליה.

מיקי רוזנטל: אבל, אבל, אבל, בדרך, כן?

מיקי רוזנטל: הארכת החוק בנוסח שהובא על-ידי החברים הנכבדים שהציעו את הצעת החוק הפרטית הזאת, סבלה באמת משתי בעיות עיקריות: האחת – שהחוק לא היה שוויוני.

מיקי רוזנטל: מאז שהוא חוקק, לפני 20 שנה, נוספו עוד חקלאים ובעלי לולים בצפון, והחוק לא עזר להם.

מיקי רוזנטל: איך אפשר לעשות בידול, או הבדלה, או אפליה בין מגדל אחד למגדל אחר שהם שניהם נמצאים על גבול הצפון?

מיקי רוזנטל: ואת הדבר הזה תיקנו בתוך החקיקה, וטוב שעשינו את זה.

מיקי רוזנטל: ההסתייגות השנייה שלי, שאני שמח שהממשלה קיבלה אותה, נוגעת בדבר שנקרא "חלף פטם".

מיקי רוזנטל: תראו, אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל רבים מהחקלאים שלא ראו תרנגול אלא בצלחת כבר 20 שנה, קיבלו סובסידיות מהמדינה על זה שהם לא מגדלים.

מיקי רוזנטל: עכשיו, זה לא יכול להיות.

מיקי רוזנטל: תכלית החוק היא לעודד חקלאות בצפון, ולא לעודד רמאים בגבול.

מיקי רוזנטל: ואת הדבר הזה היה צריך לעקור מהחוק.

מיקי רוזנטל: אנחנו יודעים מהדוחות של החשב הכללי, ממבקר המדינה, מפסקי-דין של בית-המשפט – לא חשוב – שיש עשרות אנשים, עשרות אנשים בשנה, שתפסו אותם שהם לא גרים בצפון, הם לא מגדלים יותר תרנגולות, והם ניצלו את הפרצה בחוק וקיבלו כספים.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

מיקי רוזנטל: אני מסיים, אדוני.

מיקי רוזנטל: ואת הדבר הזה אנחנו עכשיו מבקשים לבטל, את ההסדר הנורא הזה, שנקרא "חלף פטם" והוא בעצם ישראבלוף.

מיקי רוזנטל: אנחנו צמצמנו את זה.

מיקי רוזנטל: נתנו, באמת, למי שמגיע, תקופת הסתגלות, וכל היתר, שלא מגיע להם, לא יקבלו יותר.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, מסתייג אחרון, ויש עוד שתי בקשות דיבור, ונעבור להצבעה.

יהודה גליק: למה התחלפת?

יהודה גליק: אני כתבתי "גברתי היושבת-ראש", ואז אתה פתאום מתחלף.

יהודה גליק: זה לא בסדר.

יחיאל חיליק בר: אני בעד מגדריות.

יחיאל חיליק בר: אתה יכול לקרוא לי "גברתי", אין בעיה, עיוני.

יחיאל חיליק בר: מה שעושה לך טוב.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש המתוק, חברי וחברותי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, בראשית דברי אני מבקש להצטרף לדברים שאמר חברי מיקי רוזנטל על אודות יוזם החוק, חבר הכנסת וקנין, על כל מה שנאמר עליו בעיתון כאילו יש בו איזשהו רבב.

יהודה גליק: רבותי, אני אומר את הדברים האלה בצורה הכי ברורה: לא ממני ולא מחברי ולא מאף אחד בסביבתי יצא הדבר הזה.

יהודה גליק: אני מודיע בזאת שלמיטב ידיעתי חבר הכנסת וקנין הוא איש ללא רבב, ישר דרך, ופעל באופן הכי למען הציבור בחוק הזה.

יהודה גליק: עכשיו, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, סיפרת פה שהכול – והתערבו, והתנהל, ותמכתם – ושכחת להזכיר שבעקבות הדיון הנוסף שהיה צמחה ההסתייגות של חבר הכנסת רוזנטל.

יהודה גליק: את זה לא אמרת.

יפעת שאשא ביטון: – – –

יהודה גליק: סליחה, אל תפריעי לי בבקשה.

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: עכשיו לעצם העניין.

יהודה גליק: רבותי, חוק הגליל הוא חוק חשוב.

יהודה גליק: מדינת ישראל צריכה לעודד את חקלאי הגליל.

יהודה גליק: חקלאי הגליל, שנמצאים סמוך לגדר בצפון – חייבים לחזק אותם.

יהודה גליק: אני לא מכיר דבר יותר ציוני מהם חוץ מההתיישבות ביהודה ושומרון.

יהודה גליק: ודווקא בגלל החשיבות שבעידוד החקלאים, יש הסדר שגורם נזק לחוק הזה.

יהודה גליק: פטם, רבותי, הוא עוף שמפטמים אותו כדי למכור אותו לאכילה.

יהודה גליק: חלף פטם הוא עוף שלא מגדלים אותו, במסגרת מוסד "חלף הפטם" המופלא, ומאות חקלאים שכבר לא מגדלים עופות זכאים מכוח ירושת אבות לקבל סובסידיה מהמדינה בסך 33 מיליון ש"ח בשנה.

יהודה גליק: מבקר המדינה והחשב הכללי באוצר ביקרו בחריפות את ההסדר.

יהודה גליק: משרד החקלאות השיב בשנת 2014 למבקר המדינה שבסוף 2015 ההסדר יבוטל.

יהודה גליק: אנחנו, למיטב זיכרוני, ב-2017.

יהודה גליק: למרות ההצהרה הזאת, התשלומים הבלתי-חוקיים האלה המשיכו גם ב-2016 וגם ב-2017, והנה, כשהכינו את החוק לקריאה שנייה ושלישית, לפתע הוכנס לתוך החוק סעיף 2(ד), שמכניס במחטף את חלף הפטם.

יהודה גליק: מה הוא אומר?

יהודה גליק: הרי אי-אפשר לתת אותו, כי זה לא חוקי, אז בואו נכניס לחוק את הלא-חוקי כדי שהוא יהיה חוקי, אף-על-פי שכולם יודעים שזה ישראבלוף.

יהודה גליק: חברים, אני נהנה השבוע מזה שאני חבר בקופוזיציה, באופוליציה – לא יודע בדיוק מה.

יחיאל חיליק בר: קואזיציה.

יהודה גליק: אני יכול לדבר ולומר דברים ישרים.

יהודה גליק: אני השבוע לא רובוט.

יהודה גליק: אני לא אימפוטנט כמו באופוזיציה, אני לא רובוט כמו הקואליציה.

יהודה גליק: אבל, חברי חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הכספים, אני גם אזכיר לך מה עוד היה: כשאני ביקשתי נושא חדש, ואמרתם: הכול בסדר, יצאתי החוצה, ויושב-ראש הקואליציה אמר לך שהודעתי לך שאני מבטל.

יהודה גליק: לא היה ולא נברא, וביטלת, ורק בלחץ שלי חזר הדיון.

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: רבותי, ברור לכולנו שאם החוק יעבור ללא הסתייגויות, בעוד שלוש שנים, ב-2020, ימשיכו את הסיפור הזה.

יהודה גליק: אני מקבל בלית ברירה את הטענות של החקלאים שדרושה תקופת הסתגלות להפסקת התשלומים הללו, שפרנסו מאות חקלאים, אף שבעיני היה להם כבר הרבה שנים, אבל סעיף חלף הפטם חייב לעבור מן העולם.

יהודה גליק: עם זאת, רבותי, מכיוון שבוועדה הודעתי שאם תהיה אפשרות לקבל את הסתייגותו של חבר הכנסת רוזנטל הריני מסיר את הסתייגותי, על כן הנני עומד בדיבורי ומודיע בזאת, מכיוון שאני מאמין לדבריו של יושב-ראש ועדת הכספים, והכנסת תתמוך בהסתייגותו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, הנני מוריד בזאת את ההסתייגות, וכך חוסך לכם עוד דקה של הצבעה על ההסתייגות.

יהודה גליק: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, ההסתייגות ירדה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו לשתי בקשות דיבור.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חברת הכנסת שאשא ביטון, אם תרצה.

יחיאל חיליק בר: כמה כל אחד?

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות.

יהודה גליק: – – –

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה בראשית דברי, כמי שמלווה את הנושא החקלאי בכנסת ואת החוק הזה, להודות קודם כול לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון ולחבר הכנסת יצחק וקנין – שאני מצטרף לדברים החמים שנאמרו עליו – שהם היוזמים ומהמובילים, יחד עם קבוצת חברים נוספת, ודאי בוועדת הכספים, את החוק החשוב הזה; ליושב-ראש ועדת הכספים, חברנו גפני, שמאז שאני בכנסת אני מוצא בן-ברית לנושאים החשובים, ודאי להתיישבות ולחקלאות; למשרד החקלאות ושר החקלאות, לשר האוצר ומשרד האוצר, שבסופו של דבר מצאנו את הדרך, עם ההסתייגות שתמכנו בה, להביא את החוק הזה ממש בשעה האחרונה לפני תום כנס הכנסת.

איתן ברושי: חברים, אולי יש פה משהו סמלי שהחוק האחרון של הכנס הזה, שהיה לא פשוט, הוא חוק שעוסק בדבר העיקרי: בהתיישבות, בחקלאות, בגבול לבנון.

איתן ברושי: שמענו היום את הרמטכ"ל, עם כל התשובות על הביקורת על "צוק איתן", גם על האיום בצפון.

איתן ברושי: אולי זה דבר שיצא כך, שהכנסת יכולה להתגאות שהחוק האחרון שהיא מעבירה, בהיקף של כ-100 ומעלה מיליון שקלים – שקודם כול הוא מאריך תוקף של חוק קיים, הוא לא חוק חדש, אבל בסוף 2017 מסתיים התוקף של חוק הגליל.

איתן ברושי: חברי גליק, תשמע, אבל מה לא יסתיים בסוף 2017?

איתן ברושי: לא הסתיימה המשימה של יישוב הצפון, של חומת המגן מול ה"חיזבאללה", של ההתיישבות לאורך גבול לבנון, של חקלאים שחלקם הגיעו על כורחם להיות חקלאים, והם לא האמינו שהמדינה תפגע בהם עד כדי כך.

איתן ברושי: הביאו אותם בלילה אחד לגבול הלבנון, השאירו אותם עם תרנגולות, והפכו אותם למחוסרי כול כתוצאה ממדיניות שגויה של שנים על שנים, אבל הממשלה הזאת מחריפה אותה.

איתן ברושי: חברים יקרים, יש רוחות רעות – יש רוחות רעות במדינה, אבל אני אומר לכם, גם בכנסת, גם באופוזיציה וגם בקואליציה, של עוינות ורצון לחסל את ההתיישבות ואת החקלאות בכל מקום.

איתן ברושי: בכל מקום.

איתן ברושי: ונגד הרוחות האלה צריך לצאת – כשבאגף התקציבים נותנים להן גיבוי.

איתן ברושי: לכן, אני חושב שהחוק הזה הוא חוק נכון, עם התיקונים שצריך לעשות בו.

איתן ברושי: שמעתי שיש עצורים בפרשת התעשייה האווירית.

איתן ברושי: לא שמעתי אף אחד שמציע לסגור את התעשייה האווירית.

איתן ברושי: מעולם לא הציעו לסגור עירייה כשראש העיר הלך לבית-סוהר.

איתן ברושי: רק – יש פה לא מעט ח"כים, גם בתקשורת, שיש להם קלות דעת ועט להשכיר נגד החקלאות וההתיישבות.

איתן ברושי: ולכן, החוק הזה הוא חוק חשוב, והוא מזכיר, למי ששכח, שיש כאן מדינה ויש כאן ציונות ויש כאן התיישבות.

איתן ברושי: אתמול ראינו בערוץ 2 – שאשא, אני מדבר אלייך, שישמע גם וקנין.

יפעת שאשא ביטון: מחילה.

איתן ברושי: אתמול ראינו בערוץ 2 איך המדינה, באישור משרד האוצר, מרעילה את אזרחי ישראל.

איתן ברושי: היא מביאה תוצרת חקלאית מכל העולם, באיכות גרועה, עם חומרים מסוכנים, ונותנים לילדים שאת אחראית להם, חברתי, נותנים להם אוכל ומזון טרי שיכול לגרום למחלות – –

אורן אסף חזן: אתה באת לדבר או להעביר את החוק?

איתן ברושי: – – וזה תוך כדי סיכון עצמאות קיומה של ישראל.

איתן ברושי: לכן, באמת, גפני, הערכה גדולה.

איתן ברושי: אנחנו בעיצומו של מאבק.

איתן ברושי: חוק הגליל נגזר מלוח זמנים של תום ההסדר הקודם, אבל הוא חלק מהשליחות שלנו כאן, בכנסת, להבטיח את החקלאות ואת ההתיישבות, את הציונות, את האחיזה עד המטר האחרון, בוודאי על הגדר מול ה"חיזבאללה" בגבול לבנון.

איתן ברושי: שום מנהרה לא הרחיקה את המתיישבים בעוטף-עזה, יגיד לכם חברי חיים ילין.

איתן ברושי: שום "חיזבאללה" לא מפרק את היישובים; רק מדיניות הרסנית של ממשלה שאיננה מבינה, ושל ציבור שהפך להיות מנוכר, ושל מדינה שנותנת לסוחר להדליק משואה – זה האיום על הציונות והחקלאות, יותר מכל גורם אחר.

איתן ברושי: החוק הזה הוא חוק שנקדם בברכה, אבל הוא צריך להיות גם סימן דרך להתנהגות אחרת: להפסיק עם תופעות של פוסט-ציונות, לחזור לאדמה, לחיבור של אדם ואדמה, לחזור להתיישבות, לחזור לעצמנו, לציונות.

יחיאל חיליק בר: תודה, תודה, חבר הכנסת ברושי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון – בבקשה, אחרונת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן אנחנו עוברים להצבעות.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפעמים נדמה לי שאנשים חושבים שאם עומדים במשבצת הזאת אז זה מכשיר את המילים שיוצאות גם אם הן לא מחוברות לאמת עד הסוף.

יפעת שאשא ביטון: אז קצת נדייק את התהליך שהיה כאן, וגם קצת קרדיט לחבר הכנסת רוזנטל, שהיה בעצם שותף מלא למן הרגעים הראשונים של הדיון והיה בקו עקבי בנושא של החלף פטם, נושא שכולנו העלינו וידענו שאנחנו צריכים להביא אותו לפתרון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם ביקשנו להאריך את החוק, חבר הכנסת וקנין ואני, וידענו שיש בו עיוותים שנידרש לתקן.

יפעת שאשא ביטון: וצריך לומר ביושר: הממשלה הזאת לא כל כך גרועה, כי עובדה – החוק הזה הוארך כבר כמה פעמים, ואנחנו, בפעם הזאת, אמרנו: אנחנו נכונים לתקן את העיוותים כדי שהוא יהיה שוויוני, כדי שאנחנו נוכל לכלול בו מגדלים חדשים, כדי שאנחנו נוכל לתקן את העיוות של החלף פטם; וחשוב לנו לעשות את זה, הכי נכון כדי שלא נבוא ונתקן עוול אחד ביצירת עוול אחר.

יפעת שאשא ביטון: ועל זה בעצם התקיימו כל הדיונים בוועדה.

יפעת שאשא ביטון: ונכון, חבר הכנסת גליק, מתוק, הגעת ברגע האחרון וצעקת: נושא חדש, ואני הסתכלתי עליך ולא הבנתי אם אתה יודע עד הסוף מה קורה כאן.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת גליק, מתוקים מקשיבים.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מחבר הכנסת המתוק להקשיב בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: ואני מודה שלא עד הסוף הבנתי מה אתה עושה, ואמרתי: טוב, הוא בטח לא יודע על מה אנחנו מדברים, ובסוף הסתבר שלחשו לך על האוזן את הדברים הלא-נכונים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה, כן, גם בפניך, לפרגן לכל השותפים שהיו בוועדה, במיוחד לחבר הכנסת רוזנטל, על העקביות לאורך כל הדיונים, כדי שאנחנו נתקן את הנושא של חלף פטם, ואני שמחה שבסופו של דבר גם מצאנו פתרון שמוסכם על כולם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה, ברשותכם, להודות בראש וראשונה לשר כחלון, על זה שהוא נתן את הגיבוי התקציבי מהרגע הראשון, ונתן לנו את האור הירוק לצאת לדרך, ואפשר לנו את המהלך הזה; לחבר הכנסת איציק וקנין, באמת, על המלחמות המשותפות, על השעות הלא-פשוטות ועל הנחישות לאורך כל הדרך, ועל זה שעוד לפני שאני בכלל הגעתי הנה אתה הוא שדאג שהדברים יקרו מפעם לפעם; ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גפני.

יפעת שאשא ביטון: לא היה פשוט אתנו, אני יודעת, אבל היה שווה כל רגע, כי עשינו את זה באמונה שלמה, וידענו שאנחנו כולנו רוצים לכוון למקום הנכון ביותר; כמובן, לצוות הוועדה – לשגית, לטמיר, לכולם, לצוותים המקצועיים של משרד האוצר, החקלאות והמשפטים.

יפעת שאשא ביטון: עשו לנו חיים לא קלים, אבל בסופו של דבר, בזכות ההתעקשויות, הצלחנו להגיע לניסוחים שיהפכו את החוק הזה לטוב יותר.

יפעת שאשא ביטון: לכל החקלאים – ויש לנו כאן נציגים של החקלאים מהגליל שיושבים כאן מהבוקר כדי לוודא שהדבר הזה קורה, אבל זה לא רק בשעות האלה – זה בכל הדיונים בוועדות, זה בפגישות הליליות בגליל.

יפעת שאשא ביטון: כל הכבוד על הנחישות שלכם, והנה, ראיתם בעצמכם, כנסת שלמה כאן בשבילכם ולמענכם ולמען כל תושבי הגליל.

יפעת שאשא ביטון: לחברי הכנסת מסיעות הבית, זה פשוט היה מחמם את הלב לראות את כולם מתגייסים בוועדה ונחושים יחד אתנו להעביר את החוק ולתקן את כל מה שצריך ולא לוותר, אפילו לא לרגע, על הארכת החוק.

יפעת שאשא ביטון: וכמובן לצוות המדהים שלי, נעמה, אביטל, ליאור, ריאל, על זה שהם רצים אתי כל הזמן – אתם בטח רואים גם במסדרונות – ועוזרים לי לעשות את כל השליחות החשובה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה, ואני קוראת כמובן לכולם לתמוך בחוק, ולתמוך גם בהסתייגות של חבר הכנסת רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור עכשיו להצבעה על החוק בקריאה שנייה, כולל לוחות התיקונים.

משה גפני: רגע, אני רוצה לסכם.

יחיאל חיליק בר: אה, סליחה, ראשית – סיכום.

יחיאל חיליק בר: סיכום, או לא?

קריאה: לא – – –

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ביטן צעק "לא", אז התבלבלתי.

קריאה: משה – – –

יחיאל חיליק בר: יסכם חבר הכנסת גפני, ואז אנחנו נעבור להצבעה.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אני יודע מה אני עושה.

יחיאל חיליק בר: אדוני, יש לו זכות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – –

דוד אמסלם: תשתדל לא – – –

משה גפני: – – אני גוללתי כאן בפני חברי הכנסת את הדיונים שהתקיימו, אבל אני מבקש להודיע, שלא יהיה בעניין הזה ספק.

אורן אסף חזן: – – –

משה גפני: בסופו של דבר, כשאני הבאתי את זה לכאן, זה היה בהסכמת משרד האוצר, וההסתייגות – שאני מקווה שתתקבל – היא בהסכמת הממשלה.

משה גפני: שלא יבוא מישהו ויגיד: לא הייתה הסכמה ואני לא אמרתי הסכמה.

משה גפני: הייתה בסוף הסכמה, וזה מובא, אחרת זו תהיה הצעת חוק תקציבית.

קריאה: – – –

משה גפני: ולכן אני מודיע שזה בהסכמת הממשלה וזו לא הצעת חוק תקציבית.

משה גפני: ואני רוצה לומר לחבר הכנסת גליק – אני רוצה לומר לך: לא היית בתחילת הדיונים, הגעת בסוף.

משה גפני: ההסתייגות של חבר הכנסת רוזנטל הייתה בתחילת הדיונים.

משה גפני: התקיימו על זה הרבה דיונים, אבל – –

קריאות: – – –

משה גפני: – – אני מבקש, אני מבקש מחברי – – –

יהודה גליק: – – –

משה גפני: אני מבקש – – –

יהודה גליק: אבל רגע, הצבעתי כדי להגיד – – –

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גליק.

משה גפני: – – לתמוך בחוק ולתמוך בהסתייגות היחידה שנותרה, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, לאחר שחבר הכנסת גליק הסיר את הסתייגותו.

משה גפני: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברי הכנסת, שבו, מי שלא יושב.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 12), כולל לוחות התיקונים.

יחיאל חיליק בר: ולכן אנחנו, גם עכשיו, עוברים ומצביעים על הסעיפים עם ההסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: לסעיף 1 אין הסתייגויות, ולכן אנחנו נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

ירון מזוז: בעד.

ירון מזוז: זה הגליל?

יחיאל חיליק בר: זה הגליל, אכן.

ירון מזוז: זה הגליל?

קריאה: רגע.

יחיאל חיליק בר: נו, יואל, מה?

יואל חסון: תוסיף אותי.

יואל חסון: הצבעה מס' 25 בעד סעיף 1 – 36 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

יחיאל חיליק בר: בעד – 36.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף את יואל חסון לפרוטוקול, וסעיף 1 עבר.

יחיאל חיליק בר: ונמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: סליחה, נכון.

יחיאל חיליק בר: סעיף 1 התקבל – –

יהודה גליק: נמנעת.

יחיאל חיליק בר: – – כנוסח הוועדה.

יהודה גליק: נמנעת.

יחיאל חיליק בר: נמנעת.

יחיאל חיליק בר: סעיף 2 – יש את הסתייגות מס' 1, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מצביעים עליה?

יפעת שאשא ביטון: – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 1, לסעיף 2.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 40 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת מיקי רוזנטל לסעיף 2 נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 40 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההסתייגות עברה.

יחיאל חיליק בר: ולכן אנחנו נצביע עכשיו על סעיף 2, כולל ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: מי נמנע?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 27 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 36 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 36 בעד, נמנע אחד, נוכח אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי סעיף 2 עבר, עם ההסתייגות של מיקי רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: לסעיפים 3–6 אין הסתייגויות, לכן אנחנו נצביע על סעיפים 3–6, כולל ההסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

קריאה: אין הסתייגויות.

קריאה: אין – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: על הסעיף.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: זה על הסעיף כנוסח הוועדה, סעיפים 3–6 כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 28 בעד סעיפים 3–6 – 38 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 3–6 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 38 בעד, נמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי סעיפים 3–6 התקבלו כנוסח הוועדה, ולכן החוק התקבל בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אדוני, התקבלה ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: האם אתה מבקש להמשיך לקריאה שלישית?

משה גפני: כן.

משה גפני: כולל ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 12) בקריאה שלישית, כולל ההסתייגות ולוחות התיקונים.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 29 בעד החוק – 39 נגד – אין נמנעים – 1 חוק הגליל (תיקון מס' 12), התשע"ז–2017, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 39 בעד, נמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 12) עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אנחנו עוברים לסעיף הבא.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק – – –

קריאה: רגע.

קריאה: רגע, רגע.

קריאה: תן לו לדבר.

קריאה: רגע.

קריאה: תן לו לדבר – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת וקנין מבקש לברך.

יחיאל חיליק בר: מגיע לו.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: חברים, אני לא אאריך.

אורן אסף חזן: תגיד, תגיד – – –

יצחק וקנין: רק כמה מילים.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: כל החברים המושבניקים זה מלח הארץ, רק שתדע.

אורן אסף חזן: אתה אומר לי?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: חברים, אני רוצה לומר משהו.

יצחק וקנין: מכיוון שחלקכם ראו את הכתבה שבה דיברו עלי, אני רק רוצה לומר משהו, אמיתי: ההסתייגות של מיקי רוזנטל הייתה לגבי הפטם.

יצחק וקנין: הייתה לגבי – – –

יהודה גליק: חלף פטם.

יצחק וקנין: הייתה לגבי חלף פטם.

יהודה גליק: – – –

יצחק וקנין: אני, בתוך הוועדה, העליתי את המוקש הלא-פחות גדול מהחלף פטם: הסובסידיה שניתנת לביצים – ואני מגדל ביצים – –

אורן אסף חזן: סוף-סוף – – –

יצחק וקנין: – – לאותם אלה שלא מגדלים.

יצחק וקנין: מיקי, היה או לא היה?

מרב מיכאלי: אסור לך – – –

מיקי רוזנטל: היה.

יצחק וקנין: מי קפץ עלי?

יצחק וקנין: כל הטייקונים, וזה הלך ל"דה-מרקר".

יצחק וקנין: ואת כל מה שאמרתי כבר אמרתי לעיתונאית, לצערי הרב.

יצחק וקנין: אני אומר לכם: האמת בדור שלנו תהיה נעדרת – נעדרת ברמה כזאת שאפשר להכפיש ולמר ולכתוב את כל מה שבא לך, כאילו אני זה שהבאתי את חוק הגליל לעולם עוד לפני שהייתי בבית הזה.

יצחק וקנין: אבל בסופו של יום, אם אני מעלה דבר שאף אחד לא היה לו אומץ להעלות אותו – שגם מגדלי הביצים מקבלים סובסידיה, חלקם, ונקבתי במספר המדויק, שמתוך 2,000, 800 מקבלים – אז זה גרם לאותם אלה לקפוץ ולומר את מה שהם אומרים.

יצחק וקנין: ואני אומר:

יצחק וקנין: אני תמכתי מהרגע הראשון במה שמיקי רוזנטל הביא, כי אני חושב שחקלאי שלא מגדל – לא מגיע לו.

יצחק וקנין: את זה אמרתי בוועדה בלי כחל וסרק.

יצחק וקנין: לא הסתרתי את פני, ושמתי את זה על השולחן.

יצחק וקנין: אבל מה שהם מפרסמים – מפרסמים.

יצחק וקנין: בסופו של דבר, אני רוצה לומר משהו – באמת להודות לכל מי שהיה שותף.

יצחק וקנין: על הצעת החוק הזאת חתמו קרוב ל-59 חברי כנסת, מכל סיעות הבית, שזה מראה עד כמה יש תמיכה בדבר הזה.

יצחק וקנין: והחוק הזה מוארך כבר 28 שנים בצורה קבועה, בלי הרבה מאמץ.

יצחק וקנין: שר האוצר, כשבאו ואמרו לו – רבותי, פה אני אומר את המספר – מדובר פה שנותנים לענף הפטם בגליל, ליישובי קו עימות ולענף ההטלה, שזה קיבוצים ומושבים, קרוב למיליארד שקל בעשר שנים; כל שנה 100 מיליון.

יצחק וקנין: והחוק הזה מוארך.

יצחק וקנין: גם אם לא היה יצחק וקנין בעולם, אז היה החוק הזה.

יצחק וקנין: אבל בסופו של יום צריך לומר תודה לידידי, ליושב-ראש ועדת הכספים, שאני אומר לכם – עשה עבודת קודש בדבר הזה ואמר את הדברים ושם אותם על השולחן; לכל מי שהיה שותף: יושב-ראש הקואליציה – רבותי, היו דיונים מאוד קשים וויכוחים מחוץ לוועדה, ובלי סיועו של יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, וחברי הכנסת מיקי זוהר, נורית קורן וחברתי יפעת שאשא ביטון, שהייתה גם שותפה מלאה בהצעת החוק, וכל מי שהיה שותף, זה לא היה עובר.

יצחק וקנין: תודה לכולם.

יצחק וקנין: אני מודה לשגית אפיק, היועצת המשפטית של ועדת הכספים, ולאייל לב ארי, ולשירי שפר, שגם היא מהייעוץ המשפטי של ועדת הכספים; לשירה ברגמן מאגף התקציבים, לאודי אדירי, ולכל חברי הכנסת שתמכו.

יצחק וקנין: אני רוצה לומר פה על פקיד במשרד החקלאות, אסף לוי, שהוא סמנכ"ל גורמי ייצור.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, הבחור הזה עשה עבודת קודש בחקיקה הזאת.

יצחק וקנין: מגיעה לו הרבה תודה; מגיעה לייעוץ המשפטי של משרד החקלאות.

יצחק וקנין: ותודה לכל חברי הכנסת על שאנחנו מסיימים את המושב הזה עם החוק הזה.

יצחק וקנין: תודה לכולם.

קריאה: תודה לך.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: בהחלט.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת וקנין, כיליד בירת הגליל, צפת, אני מודה לך גם בראש כולם.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/706); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אנחנו עוברים להצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון מס' 9), של חברי הכנסת יוסי יונה וקבצת חברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: יציג את החוק חבר הכנסת יונה.

יחיאל חיליק בר: יש רשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד עשר דקות.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מביא לפניכם הצעת חוק לקריאה ראשונה – הצעת חוק האדריכלים והמהנדסים.

יוסי יונה: הצעת החוק הזאת באה לעולם מהשטח, כמו שרבות מהצעות החוק שאנו דנים בהן ומעבירים אותן כאן באות מהשטח.

יוסי יונה: בעצם, היא באה ממצוקה, מצוקה של האדריכלים הצעירים, והיא באה לתת מענה למצוקה הזאת.

יוסי יונה: אני רוצה לציין כבר בתחילת הדברים שהצעת החוק, כאשר היא עברה בקריאה טרומית, קיבלה את התמיכה של שרת המשפטים איילת שקד, ואז קיימנו דיון, והבטחתי לה שכל שינוי שייעשה בהצעת החוק בתהליך הניסוח שלו ייעשה בשיתוף פעולה עם הצוות המשפטי של משרד המשפטים.

יוסי יונה: וכן, עבדנו בשיתוף פעולה מלא עם הצוות המשפטי של משרד הכלכלה, גם כאשר היחידה שהייתה אחראית לתחום הזה של ההסדרה של האדריכלים והמהנדסים עברה למשרד העבודה והרווחה.

יוסי יונה: נעשתה עבודה אינטנסיבית, ממושכת, קיימנו למעלה מ-12 מפגשים במהלך השנה האחרונה, והגענו לנוסח שעדיין קיימות בו בעיות כאלה ואחרות, אבל כשהוא יבוא או כשהוא יובא בפניכם לקריאה שנייה ושלישית, הרי שאנחנו נטמיע את השינויים הללו בתוכו.

יוסי יונה: אני רוצה גם, לפני שאציין כמה מאפיינים של הצעת החוק הזאת, כבר עתה להודות לאיתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שפעל נמרצות ובמהירות רבה כדי להכין את הנוסח שמובא בפניכם לקריאה ראשונה; וכן ליושב-ראש הקואליציה דוד ביטן – –

דוד ביטן: – – –

יוסי יונה: – – שגם הוא, באמת בדומה לכבל, הבטיח – וקיים – שאכן הצעת החוק הזאת תבוא לפני שהמושב הזה מתפזר.

יוסי יונה: ואני רוצה להגיד לך באמת תודה על שעמדת במילה שלך, וגם בוודאי לגברת שעל כתפיה נפל הנטל של להכין אותו בזמן מאוד מאוד קצוב, והיא עשתה עבודה נהדרת ומהירה, וזו מירב תורג'מן מהצוות המשפטי של ועדת הכלכלה.

יוסי יונה: כפי שאמרתי, אני אומר לכם כמה מילים לגבי החוק ולגבי התיקונים שערכנו בו, בחוק, שקיים מאז 1958.

יוסי יונה: כפי שאולי חלקכם יודעים, עד לזמן שבו אנחנו החלנו לפעול כדי לשנות את החוק, רק סטודנטים שסיימו את לימודיהם בטכניון יכלו להירשם באופן אוטומטי בפנקס המהנדסים והאדריכלים – וזה היה העיוות, הייתה לקות מאוד מאוד בסיסית.

יוסי יונה: אפשר שבעבר הייתה הצדקה לכך שרק בוגרי הטכניון יכלו להירשם באופן אוטומטי בספר, בפנקס האדריכלים והמהנדסים.

יוסי יונה: ברגע הזה, זאת אומרת, לפני כמה – למעשה לפני שנה באו אלינו החבר'ה מהאדריכלים הצעירים, מארגון האדריכלים הצעירים – ואני אמנה את שמותיהם של שלושה אנשים: ויקטור אבקסיס, נדב הייפרט ורונה אורובנו, שהם אלה שבעצם הביאו לפתחי את הנושא הזה – וביקשו את הסיוע שלנו כמחוקקים לתת מענה למצוקה הממושכת שהם חשו כאדריכלים צעירים לנוכח החוק, שבעצם קבע גם את האופן שבו נרשמים בפנקס שבו בוגרי מוסדות להשכלה גבוהה נרשמים בפנקס האדריכלים או המהנדסים.

יוסי יונה: כפי שראינו בהמשך העבודה, היו עוד סעיפים שיכולנו לתקן – ושוב, כפי שאמרתי לפני כן, בשיתוף פעולה מלא עם הצוות המשפטי של משרד המשפטים ועם הצוות המשפטי של משרד הכלכלה, ובאמת, כל הכבוד להם על המסירות ועל העבודה שהם עשו בשינויים הללו בחוק הקיים.

יוסי יונה: אני רוצה למנות שניים או שלושה שינויים חשובים שנערכו.

יוסי יונה: מעבר לכך שכיום, על-פי הנוסח של החוק – שהוא עוד יובא לכאן לקריאה שלישית – מעבר לכך שהאדריכלים מכל מוסדות ההשכלה הגבוהה, כל אלה שמוכרים על-ידי המל"ג יוכלו להירשם באופן אוטומטי בפנקס האדריכלים והמהנדסים, יש עוד כמה שינויים מאוד מאוד חיוביים.

יוסי יונה: לדוגמה, ההתמחות – על-פי החוק הקיים, רק לאחר שאדם מסיים את לימודיו במוסד להשכלה גבוהה הוא מתחיל את תהליך ההתמחות.

יוסי יונה: חשבו על החבר'ה הצעירים הללו.

יוסי יונה: הם מבלים חמש שנים, לומדים חמש שנים אדריכלות, ולאחר שהם מסיימים את לימודיהם הם צריכים להתמחות עוד שלוש שנים, ורק לאחר מכן, כשהם מגיעים לגיל 30, ואפשר שהם כבר נשואים ויש להם ילדים – רק אז הם מתחילים להשתכר באופן שיכול להבטיח להם קיום הוגן ובכבוד.

יוסי יונה: בנוסח שמובא בפניכם שינינו גם את הסעיף הזה, והאדריכלים יוכלו להתמחות מאמצע השנה הלפני-אחרונה של לימודיהם, כך שאנחנו מצמצמים את תקופת המעבר של הלימודים וההתמחות והכניסה לשוק העבודה.

יוסי יונה: דבר נוסף ששינינו, והוא נמצא גם בהצעת החוק שמובאת לפניכם, זה דבר שקשור למה שאנחנו מכנים "לא משנים את המשחק", או "לא משנים את הכללים באמצע המשחק".

יוסי יונה: ולמה הכוונה?

יוסי יונה: היו מקרים שבהם – למעשה לאורך כל השנים, סטודנט מתחיל את לימודיו, סטודנטית מתחילה את לימודיה במוסד להשכלה גבוהה בתחום האדריכלות, היא לומדת שנתיים-שלוש, ואז החליט מי שהחליט, גם אם יש טעמים טובים וסבירים, לשנות את תוכנית הלימודים, ומשהו אולי חשוב נוסף לתוכנית הלימודים, ואולי משהו אחר נגרע מתוכנית הלימודים – הרי שעכשיו הסטודנט צריך להתעדכן ואולי להוסיף עוד סמסטר או שניים כדי להשלים את לימודיו.

יוסי יונה: אם כן, בנוסח הקיים הבטחנו שכאשר סטודנט מתחיל את לימודיו בתוכנית לימודים רב-שנתית, חמש שנים, לא משנים את הכללים באמצע המשחק, למעט, בוא נאמר, אם שיש איזשהו שינוי דרמטי בהתפתחות טכנולוגית או אדריכלית שמחייבת עדכון.

יוסי יונה: אבל לא משנים, לא משנים את הכללים באמצע המשחק, והסעיף הזה נמצא בהצעת החוק הקיימת.

יוסי יונה: שינינו עוד כמה סעיפים אשר למתן הרישיון.

יוסי יונה: אם עד כה המועד היחיד שבו אדם יכול לקבל רישיון זה חודש ינואר, סוף חודש ינואר, פתחנו קצת את המנעד של הזמן, והוא יכול לעשות זאת מינואר עד מרס, כך שלא יהיה מצב שהוא יצטרך לחכות כמעט שנה עד שהוא יקבל רישיון.

יוסי יונה: ודבר נוסף שעשינו הוא שבשנה הראשונה הוא פטור – הסטודנטים פטורים מתשלום של האגרה.

יוסי יונה: אני בטוח שהחוק הזה, לאחר שנביא אותו לקריאה שנייה ושלישית, לאחר שהוא יעבור בכנסת, יקל על חייהם של האדריכלים, ויביא מזור בחלק משמעותי מהבעיות שהיו כרוכות בתוך החוק כפי שהוא קיים עד היום.

יוסי יונה: זו בשורה טובה – זו בשורה טובה לאדריכלים, זו בשורה טובה גם לתחום הנדל"ן.

יוסי יונה: כי אחת מהבעיות המאוד-מבניות, בוא נאמר, שכיום קיימות בשוק הזה זה גם מחסור של מספר משמעותי של אדריכלים בתחום הזה.

יוסי יונה: ולכן, אם נגדיל את מספר האדריכלים, הרי אנחנו יכולים גם בדרך זו לעודד את המשך הבנייה בישראל.

יוסי יונה: אם כן, אלה הם דברי עד כה.

יוסי יונה: אנחנו יוצאים עכשיו לפגרה, אדוני היושב-ראש – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים רק, כדי שנצא.

יחיאל חיליק בר: נגמר לך הזמן.

יוסי יונה: – – אז אני מאחל לכולנו חופשה נעימה, ואני רוצה גם כבר בשלב הזה – כפי שעשתה ידידתי מרב מיכאלי – להודות לצוות שלי, שבאמת מלווה את העבודה שלי כאן, ואם אני מצליח להשיג הישג כזה או אחר, הרי זה בזכות עזרתם המסורה, המקצועיות שלהם, ואני רוצה לציין את שמותיהם: את שירן מאיר שאחראית לדוברות, את גיא עציון, היועץ הפרלמנטרי שלי, וכן את מנדי שקד, היועץ הפוליטי שלי.

יוסי יונה: ולכל חברי הכנסת – שתהיה לנו פגרה נעימה ונחזור עם כוחות מחודשים למושב הבא.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה רק לתקן אותך: אתה נתת קרדיט לאדריכלית המוכשרת רונה אורובנו, אבל צריך להגיד רונה אורובנו-מזרחי; היא התחתנה, אז בכל זאת.

יוסי יונה: רונה אורובנו-מזרחי, שאכן נישאה, והיום כבר – –

יחיאל חיליק בר: אתה לא יכול לקחת את ה"מזרחי" מרונה, אם אתה מכיר אותה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יוסי יונה: – – והיא היום גם חובקת ילד, אז בוודאי.

יוסי יונה: שתהיה חופשה נעימה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יוסי יונה: אז כולנו בעד, ושתהיה חופשה נעימה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, יוסי, על הצגת החוק.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חברי הכנסת אראל מרגלית; מסעוד גנאים; תמר זנדברג; זהבה גלאון – מוותרת; עאידה תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: אלי אלאלוף – בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מנצל טכנית את הסעיף הזה שבחוק הזה, שאני מסכים לו עד הסוף, ואני אפילו חושב שהוא יבוא בסוף לוועדה שלי, לא?

אלי אלאלוף: זה לא אצלי?

יוסי יונה: ועדת הכלכלה, אבל נשמח אם נעשה דיון משותף.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: בדרך כלל כל הרישוי של המהנדסים הוא בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אבל איפה שיהיה – יהיה טוב, בוודאי אצל חברי יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אלי אלאלוף: ביקשתי את רשות הדיבור כדי להביע שתי נקודות: רציתי שחוק השירות האזרחי יעבור בהסכמה ובהבנה ללא הרבה התנגדות.

אלי אלאלוף: אני מבין את התסכול הארוך – בחלקו אני מזדהה אתו – של חברי מהרשימה המשותפת, אבל אני רוצה להגיד בצורה הכי ברורה, למרות ההתנגדות: היחסים בינינו, בין הוועדה וביני לבין חברי מהרשימה המשותפת – נמשיך לעבוד ביחד.

אלי אלאלוף: רק ככה נוכל לשפר את המצב, שהוא בוודאי לא לרוחי, אני אומר את זה בצורה מלאה.

אלי אלאלוף: אבל תדעו שהיום השירות – על-פי מה שהבנתי משיחות שהיו לי, בזה שהכנסנו את המושג של ההתנדבות האזרחית, הייתם מקבלים טוב יותר את החוק הזה.

אלי אלאלוף: אבל זה לא נגמר.

אלי אלאלוף: כמו שאמר ידידי מיקי לוי: החוק הזה תם אבל לא הושלם.

אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך ונתקן אותו.

אלי אלאלוף: דבר שני – לגבי הגליל.

אלי אלאלוף: אני יודע שאני תמיד אוהב לדבר על אזור מגורי, אבל אהבתי לגליל לא פחות גדולה.

אלי אלאלוף: אני כל כך שמח שעבר חוק הגליל, ואולי נוכל לתקן את העיוותים.

אלי אלאלוף: הרבה שנים והרבה פעולות שלי בעבר היו בגליל, מתל-חי, דרך שלומי, צפת ועוד הרבה הרבה הרבה מקומות, ואני מאחל רק דבר אחד לחוק הזה: שהוא ייושם.

אלי אלאלוף: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני ממשיך בשמות: חברי הכנסת רוזין; סעדי; טיבי; ברושי; אייכלר; בר-לב – מוותר; זחאלקה; גליק; חאג' יחיא.

יחיאל חיליק בר: גליק, אתה רוצה?

יהודה גליק: כן, בטח.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: יהודה, אומרים לך, שעת רצון, שעת רצון.

איילת נחמיאס ורבין: יהודה, יהודה, יא יהודה.

יהודה גליק: כן, מתוקתי, כן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, עד שלוש דקות לאדוני.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, אדוני סגן המזכירה, הרשמות, באמת, רגע לפני שאנחנו יוצאים לפגרה, אני רוצה קודם כול להודות לכל החברים שהיו אתנו פה, לכל עובדי הכנסת ועובדות הכנסת ואלה שעובדות בקבלנות, לבושתנו – ובעזרת השם, נקווה שזה ישתנה.

יהודה גליק: באמת, אתם עובדים עבודה יקרה וישרה והגונה, ולא תמיד הציבור יודע, ואני כן רוצה להודות לכולכם.

יהודה גליק: אני רוצה לדבר על שני נושאים קצרים.

יהודה גליק: ראשית, קראתי ששר הביטחון קרא היום לראשי מכינת עלי, והוא רוצה לעקור מהם את האישור לישיבת הסדר.

יהודה גליק: אני קורא לשר הביטחון לחזור בו.

יהודה גליק: אנחנו לא מסכימים, אף אחד לא מסכים לדברים הנבזיים שיצאו מפיו של הרב לוינשטיין, ואף-על-פי-כן אנחנו במדינה דמוקרטית, ויש לכבד את זכות הדיבור, ואין צורך להוריד אישור של ישיבת הסדר ממכינה קדם-צבאית.

קריאה: – – –

יהודה גליק: נקודה שנייה, ואולי לא פחות חשובה: אנחנו יוצאים לחופשת הפסח, בהרבה שמחה, בהרבה טוב, אבל גם בכאב גדול, והייתי אומר אפילו בחרפה.

יהודה גליק: חג הפסח – אחד משלושת החגים, שלושת הרגלים שהיינו אמורים לעלות אל הר בית ה', לקיים מצוות עלייה לרגל.

יהודה גליק: ברוך השם, בשנה האחרונה, נגד כל הציפיות, נגד כל הסיכויים, השר לביטחון פנים, שנמצא פה, הוביל מהלך של גירוש של כל הגורמים האלימים מהר-הבית, וייאמר לזכותו – יישר כוח עצום – שהוא הוביל פה מהלך שבהר-הבית יהודי יכול לבקר בשקט.

יהודה גליק: אבל בניגוד לכל חוק, בניגוד לחוק החסינות, בניגוד לחוק חופש התנועה, בניגוד לחוק המקומות הקדושים, בניגוד לחוק חופש הדת, נאסר על חברי כנסת לעלות להר-הבית.

יהודה גליק: זו חרפה שצריכה להתבטל.

יהודה גליק: בעזרת השם, בשבוע הבא אני עותר לבג"ץ, אם לא יתבטל הדבר הזה.

יהודה גליק: והחרפה הגדולה מזאת היא שיהודים אינם יכולים להתפלל במקום היחיד בעולם שהם מחויבים להתפלל בו.

יהודה גליק: רבותי, אתם מדברים על דמוקרטיה, אתם מדברים על זכויות אדם, אתם מדברים על שוויון בפני החוק; החרפה הגדולה, כל יום ויום, היא שיהודי איננו יכול להתפלל במקום היחיד בעולם שיהודי מצווה להתפלל בו.

יהודה גליק: אנחנו, כנסת ישראל, מחויבת להוריד את החרפה הזאת אחת ולתמיד.

יהודה גליק: תודה רבה.

אילן גילאון: – – –

יהודה גליק: חג פסח כשר ושמח לכולכם, וכן, ידידי גילאון, כל התחום שלי של שלום ואהבה ומאור פנים – הכול יונק מהקשר להר-הבית.

יהודה גליק: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: מה עשינו – – –

גלעד ארדן: – – –

יהודה גליק: מה עשיתם להר-הבית – – – דמוקרטיה, זכויות אדם – – – מה הבעיה?

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש חפלה פה בצד?

יחיאל חיליק בר: סליחה, חברי המחנ"צ, אתם מפריעים.

יהודה גליק: הוא נעלב שזה בלעדיו.

יחיאל חיליק בר: ואני נעלב שזה בלעדי גם, נכון.

יחיאל חיליק בר: זה לא מקובל, אתם תשלמו על זה ביוקר, בדקות דיבור.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: גם אני נעלב שזה בלעדי, מה אתם חושבים?

קריאה: ככה זה סוציאליסטים, תמיד יש אחד שהוא הצדה, אתה יודע.

יחיאל חיליק בר: נכון, אני תמיד הכבשה השחורה, מה לעשות.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, אתם מפריעים לחבר הכנסת חאג' יחיא.

יחיאל חיליק בר: לפחות תעשו את זה בשקט, נו, באמת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רציתי להתחיל בזה שאני אברך את חברי יוסי יונה – – –

קריאה: – – –

קריאה: אני בעד הסעודה האחרונה – – –

קריאה: מתוקים ומתוקות.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יהודה גליק המתוק, אתה מסייע לדבר עבירה.

יהודה גליק: צילמתי פה אוסף של מתוקים ומתוקות, זה הכול.

יחיאל חיליק בר: אתה מתוק אמיתי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יואל חסון: מה שנקרא: אווירת סוף קורס.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לך דקה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני אתחיל בזה שאני אברך את חברי יוסי יונה על הצעת החוק הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בא מאותו מקום, כי כולם יודעים מה ההתמחות שלי ומה היה המקצוע שלי לפני שהגעתי לפה, ואני יודע שבמיוחד הרבה אדריכלים – לא מהנדסים אזרחיים אלא אדריכלים – כמה קשה להם, ועם התיקון הזה זה מקל, אבל עוד לא פותר את הבעיות, כי עדיין חלק מהבעיות – לא התגברו עליהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שמי שלומד חמש שנים, צריך להסתובב לפחות בין שלושה משרדים עם התמחויות שונות כדי לסיים את הסטאז' שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי כל משרד, יש לו את ההתמחות שלו, ואתה לא יכול להתמחות במשרד אחד וללכת לבחינות ולקבל את הרישיון שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה עוד לא תיקן את העוול הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז, אתה מסיים, ולפעמים אתה צריך סטאז' – מסיים לימודים, מסיים סטאז' במשרד אחד, ואתה תחכה אולי חודשים ושנים עד שתמצא משרד אחר להתמחות השנייה, שתוכל לעשות בה סטאז', ובתום הסטאז' אתה תעשה את הבחינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה צריך להיפתר, לתת אפשרות, ואז מי שירצה להתמחות בעוד ענף – או מדור, קראו לזה – אפשר לעשות את זה אחרי שהוא קיבל את הרישיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא יתחיל לעבוד בהתמחות הראשונה שהוא עבר, יעבור את הבחינה שלה, ואז הוא יהיה רשום ויהיה רישוי והוא יוכל לעבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בלי זה תהיה בעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שרוצה לרשום את המהנדס גם רוצה לבדוק את המקצועות שהוא למד באותה פקולטה שנותנת לו את התעודה שלו, שהוא למד ובוגר והוא מהנדס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריכים לבדוק איזה מקצועות הוא למד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והרשם שנמצא שם – איך הוא ידע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה התפקיד שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי אותה פקולטה – הם מלמדים את המקצועות, ואז מי שקיבל את התעודה של אותה פקולטה יסיים את הסטאז' שלו, ילך להיבחן ויקבל את הרישיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יכול להיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, אנשים שלומדים, סטודנטים שלומדים בחו"ל – יש אוניברסיטה, יש פקולטה, והן מוכרות, התעודה מוכרת, אבל כדי לרשום אותו באים לבדוק את כל המקצועות שהוא למד ומה הוא קיבל ומה לא קיבל מבחינת ציונים, ולך תלמד את קורס א' וקורס ב'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תנו לו את האפשרות לגשת לבחינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא לא עובר אותה – הוא לא יכול לקבל את הרישיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, העוול הזה – אין סטודנט שהולך ובודק איזה מקצועות הוא נדרש ללמוד, ואם הוא נדרש הוא גם לא יכול להשפיע על הפקולטה שהוא לומד בה; אלה המקצועות שהם קבעו, זה הסילבוס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הנושא צריך להיפתר – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ואני חושב שבמצב הזה אנחנו גם – לקראת קריאה שנייה ושלישית אני מקווה שנצליח לתקן גם את העוול הזה, כי אני נמצא שם – זה בא לוועדת הכלכלה, ואני נמצא שם, ואני יודע שיש הרבה מה לשפר במצב הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: האמת, חברת הכנסת – – –

אילן גילאון: מי שעוד – – – את זכות הדיבור, השם יברך אותו.

שולי מועלם-רפאלי: האמת, חברת הכנסת זהבה גלאון, עוד לא למדתי את השיטה הזאת, שכשיש נושא מסוים עולים ומדברים – ככל אשר יישאנו לבו.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אולי אני אלמד אותה, אני רק ארבע שנים פה.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת יוסי יונה – – –

זהבה גלאון: אבל למדת את חוקי ההסדרה מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: את זה אני מסכימה לקבל.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת יוסי יונה, יישר כוח גדול על ההובלה, על העבודה המשותפת, באמת, עם חבר הכנסת חאג' יחיא, אתי, עם יושב-ראש הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, חבר הכנסת יוסי יונה הציג קודם, לדעתי, את הנקודה המרכזית שבגללה אנחנו עוסקים בחוק הזה.

שולי מועלם-רפאלי: זה חוק שנכתב ב-1958, ומאז, ראה זה פלא, לא השתנה שום דבר.

שולי מועלם-רפאלי: ב-1958 באמת למדו אדריכלות רק בטכניון, ולכן עד היום רק מי שלמד בטכניון יכול היה באופן חופשי להירשם בפנקס, ואחרים תקועים, צריכים לעבור תהליכים.

שולי מועלם-רפאלי: ב-1958 באמת לא כל כך היו נשים, כנראה, בטכניון, ובאדריכלות עוד פחות, ואז, למשל – אני אתן לכם דוגמה מזעזעת: סטודנטית לאדריכלות שהתחילה התמחות יצאה לחופשת לידה, וכל החלק של ההתמחות שהיא עשתה לפני הלידה, אדוני היושב-ראש, נמחק, נמחק מתקופת ההתמחות.

שולי מועלם-רפאלי: זה כאילו מין הזיה, שלשמחת כולנו, ברוך השם, אנחנו כבר לא בתוכה.

שולי מועלם-רפאלי: ודוגמה נוספת: אפשר היה להתחיל התמחות, וכמו שאמר חבר הכנסת יוסי יונה, מישהו החליט שזה צריך להשתנות, ועכשיו שינו, וכל מה שעשית קודם לא תופס.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאין מה להרחיב עוד ועוד בפרטים – רק להגיד שהצעת החוק הזאת היא שלב ראשון בדרך לטיפול במשבר התכנון והדיור בישראל.

שולי מועלם-רפאלי: הצעירים, האדריכלים הצעירים, כמו שאר הצעירים במדינת ישראל, הם העתיד, וכאן הם העתיד של התכנון והאדריכלות הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: גם אני רוצה, בסיום דברי, לאחל לכולנו פסח כשר ושמח, וחופשה נעימה לחברים שאינם חוגגים את חג הפסח.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם, קחו כוחות גדולים מהחופשה, מהאביב, מהפריחה שבחוץ.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להודות לעובדים האישיים של כל אחד ואחת מאתנו, אבל גם מאוד מאוד לעובדי הכנסת, לעובדי הוועדות, לעובדי המזנון, למי שנשארות אתנו, ובראשן ציונה, אל תוך שעות הלילה, ומחיה נפשנו בקפה ובתה ובשוקו שהיא מביאה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה, לסיום, להזמין את כל יושבי הבית הזה להגיע ביום ראשון הקרוב ולמשך השבוע הקרוב אל כיכר רבין, שם האחים והאחיות והבנים והבנות של חללי אסון המסוקים הקימו מיצג ענק שמדבר על חיבור שמסתמן בין 73 חללי אסון המסוקים; כל החיבורים של כל חלקי החברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: ידריכו שם האחים והאחיות, הבנים והבנות, וביניהם גם בנותי נועם וניצן, וידברו באמת על מה שבעזרת השם, משם, מכיכר רבין, יגיע אלינו: על האחדות והחיבור שבחברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: פסח כשר ושמח לכולם.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן – אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת זוהר, בבקשה, מיקי מכלוף זוהר.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברי הכנסת חסון וכהן.

יחיאל חיליק בר: הרשימה נעולה, ואנחנו נעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: שלום, חברי חברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: ביקשתי לעלות לדבר לא כדי לדבר על החוק, אבל ראשית אני אברך אותך, חבר הכנסת יונה, על החוק החשוב.

מכלוף מיקי זוהר: עליתי לדבר היום, דווקא בסיום המושב, על הוועדה שבראשותי, שהקמתי בכנסת, ועדה לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי.

מכלוף מיקי זוהר: הייתה לא מעט ביקורת טרם הקמת הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרו: אולי זו ועדה מיותרת; אמרו: זו ועדה כדי לסדר ג'וב לחבר הכנסת זוהר, שהוא גם ככה מאוד עסוק בלרוץ אחרי מתפקדי הליכוד כדי שיצביעו לו.

מכלוף מיקי זוהר: אבל – – –

יחיאל חיליק בר: אתה מכחיש, אני מבין.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, לא מכחיש, אני רץ אחריהם כל הזמן.

מכלוף מיקי זוהר: לא מכחיש בכלל, להפך – מודה וגם גאה בזה.

מכלוף מיקי זוהר: אז הוועדה בראשותי לצדק חלוקתי ושוויון חברתי היא שיאנית הדיונים בכנסת לוועדות מיוחדות – 51 דיונים, שזה כמובן לא כולל חקיקה במושב האחרון.

מכלוף מיקי זוהר: השתווינו ללא מעט ועדות קבועות בכנסת, כמו הוועדה לקידום מעמד האישה, ועדת החוץ והביטחון, ועדת המדע והטכנולוגיה, ואנחנו לא רחוקים אפילו מוועדת הקליטה.

מכלוף מיקי זוהר: זה בעצם מסמל שהוועדה הזאת הגיעה לעבוד, ולא רק כדי לקבל את התואר, מה שנקרא.

מכלוף מיקי זוהר: אז לפני שאני אסכם לכם כמה הישגים של הוועדה ובמה בערך היא עסקה, אני רוצה להודות באופן אישי למנהלת הוועדה אריאלה אהרון – תותחית-על, עשתה עבודה מדהימה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לך על כל העבודה הנפלאה שלך.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להודות למזכירת הוועדה חדוה נבון: יישר כוח על הסיוע ועל העזרה.

מכלוף מיקי זוהר: את אלופה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להודות לעוזרים הפרלמנטריים שלי, לדבורה, להדר, לחן וסלבה.

מכלוף מיקי זוהר: שמתם לב שהתחלתי בנשים, כן?

מכלוף מיקי זוהר: קודם כול העוזרות ואחר כך העוזרים.

מכלוף מיקי זוהר: ואני מודה גם כמובן לקדוש-ברוך-הוא על כל העזרה שעזר לי להגיע לרגע הזה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה הזאת עסקה בלא מעט נושאים שקשורים בצמצום פערים בחברה הישראלית.

מכלוף מיקי זוהר: זו הייתה מטרת הוועדה: לבחון היכן יש פערים ולנסות ולמגר אותם.

מכלוף מיקי זוהר: וזה המהלך שאני ביקשתי לעשות עם הוועדה הזאת, ובלבד שאני אוכל להצליח להגיע ללא מעט הישגים.

מכלוף מיקי זוהר: אז הישג חשוב: חוקקנו את החוק של המיסוי על הקיבוצים.

מכלוף מיקי זוהר: עשינו דיונים מהירים במסגרת הוועדה על כל מה שקשור לפערי הבריאות בצפון, לצעדת השוויון; עשינו בנושא הזה דיונים מהירים.

מכלוף מיקי זוהר: והגענו ללא מעט הישגים גם בנושאים ספציפיים: בנושא הבריאות הצלחנו להביא לשינוי בכל מה שקשור למיטות ב"סורוקה", ובקרוב יתווספו שם 91 מיטות.

מכלוף מיקי זוהר: במסגרת דיון שלנו הצלחנו להוביל את זה לתהליך כזה.

מכלוף מיקי זוהר: בכל מה שקשור לבית-החולים "נווה שבא", בית-חולים סיעודי שהיו בו הרבה בעיות – הגיעו לשם הביקורות, עשינו דיון בנושא הזה, קיבלנו תשובות, והמצב שם כבר משתפר.

מכלוף מיקי זוהר: עסקנו בנושא תמריצים לאחיות; השירות המונע לילד ולתלמיד בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: השגנו שלושה מיליון שקל, שהולכים לכיוון הזה ועוזרים לייצר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: יצירת מנגנון מובנה לנושא טיפות-חלב.

מכלוף מיקי זוהר: גם בנושא הזה עסקנו וגם בנושא הזה ישנה התקדמות.

מכלוף מיקי זוהר: דיור ציבורי בפריפריה – הנושא הזה עבר לא מעט דיונים, ויש איזו אישה אפילו שהגיעה אלינו לוועדה, לא הייתה לה דירה, ובסוף הדיון כבר החליטו לייצר לה פתרון, והיא כבר נמצאת היום – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אני כבר מסיים, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: קודם כול, אני מתפאר בוועדה שאתה הקמת, אדוני היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: אתה תיתן לי עוד חצי דקה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא אומר.

יולי יואל אדלשטיין: אני את שלי כבר עשיתי, הקמתי ועדה, אז נא לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אומר שבסופו של דבר גם שם הגענו להישגים.

מכלוף מיקי זוהר: לא היה חשמל בשכונה בצפת – עיר פריפריאלית, בעצם שכונה פריפריאלית שהוזנחה.

מכלוף מיקי זוהר: חיברו לה את החשמל.

מכלוף מיקי זוהר: גם זה הישג של הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: זה הישג קטן, אומנם, אבל זה גם הישג חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: כל מה שקשור לסטנדרטים מקצועיים להרחבת השירותים הניתנים לבריאות הנפש – עסקנו בזה.

מכלוף מיקי זוהר: יש עכשיו כבר איזשהו תהליך של התקדמות ואנחנו עוקבים אחרי זה.

מכלוף מיקי זוהר: מחסור בכוח – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: מסיים, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: מסיים.

מכלוף מיקי זוהר: מחסור בכוח-אדם רפואי, מחסור בפסיכותרפיה במגזר הערבי – הרבה נושאים של המגזר הערבי עלו אצלנו, וחלקם גם מגיעים לכדי טיפול.

מכלוף מיקי זוהר: טיפלנו בצמצום פערים בחברה הישראלית גם בכל מה שקשור לנושא החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול להרחיב, כי אני צריך לסיים.

קריאה: לא.

קריאה: תכתוב פוסט – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני רק יכול לומר לכנסת שהוועדה הזאת היא ועדה חשובה, שקמה בקדנציה הזאת ואמורה להסתיים בתום הקדנציה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אני מאוד מקווה שאחרי – כי אני אסיים את הקדנציה הזאת כראש הוועדה ואני מקווה שאני אעבור לתפקיד אחר – הוועדה הזאת תמשיך לפעול בכנסת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: זו ועדה חשובה שמצמצמת – צמצום פערים – –

קריאה: – – – מה עשינו בלי הוועדה – – –

קריאה: יאללה, מיקי – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – צמצום פערים בחברה הישראלית, וכדאי מאוד, כדאי מאוד, שתמשיכו את הדרך החשובה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

איתן כבל: מיקי, תעשה צדק חלוקתי, רד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת גלאון ביקשה ממני לעלות ולומר כמה דברים ולמצות את שלוש הדקות שיש לי, אז אני אמצה אותן.

יואל חסון: אני מקשיב ליושבת-ראש מפלגה חשובה.

זהבה גלאון: תגיד מה אמרת ומה עניתי.

קריאה: זהבה, את אשמה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, אתם יודעים, אנחנו ביום האחרון של המושב הזה, מושב ארוך, ואני חייב לומר, גם מושב לא פשוט.

יואל חסון: היו פה באמת רגעים דרמטיים, היו פה הרבה מאוד הצעות חוק שנויות במחלוקת, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: היו פה רגעים לא קלים.

יואל חסון: אבל ברקע הזה היו גם רגעים טובים, חשובים, לא רק לנו כמי שעוסקים בעבודת החקיקה והפיקוח אלא גם לטובת הציבור הישראלי.

יואל חסון: עברו פה חוקים רבים וטובים שהיטיבו עם הציבור הישראלי, עברו כאן או נדונו כאן נושאים שהיו חשובים, שידונו בהם בציבוריות הישראלית ופה בכנסת.

יואל חסון: יש פה חברי כנסת רבים שעשו את עבודתם באופן באמת ראוי, גם באופוזיציה וגם בקואליציה, ועל כך הם באמת ראויים.

יואל חסון: אני חושב שידוע, לפחות למי שהיה כאן מספיק זמן, שאתה צריך באמת לאהוב את העבודה הפרלמנטרית מבפנים כדי להיות פרלמנטר טוב וכדי למצות את הכלים הקיימים – אולי הלא-מספיקים אבל הקיימים – שיש בכל זאת לחברי כנסת במדינת ישראל, שאִתם הם יכולים לחולל שינוי ומהפך.

יואל חסון: וברקע הזה של הדברים שאני אומר, לפעמים קשה לי, באמת קשה לי, לראות את ההתנהלות של ראש הממשלה נתניהו, שבמושב הזה – תשימו לב, חברים – כמעט לא היה נוכח בכנסת, כמעט לא הגיע לשום ישיבה, כמעט תמיד קוזז.

איתן כבל: מי זה?

יואל חסון: ראש הממשלה שלנו, נתניהו.

יואל חסון: זוכר אותו?

איתן כבל: זה הזכיר לי עוד מישהו באותו מצב.

יואל חסון: כדי לראות אותו אתה צריך דרכון.

יואל חסון: צריך דרכון היום כדי לראות את ראש הממשלה.

אראל מרגלית: שמונה מדינות, ארבעה שבועות – המרוץ למיליון.

חיים ילין: הוא עושה ב-80 יום את כל העולם.

יואל חסון: אני פחות מבקר את הביקורים שלו בחו"ל.

יואל חסון: ברור, אני מתאר לי שהם חשובים.

גלעד ארדן: מה עם לפיד?

יואל חסון: אני לא מבקר נסיעות, אני לא מבקר את זה.

יואל חסון: לי לא הייתה ביקורת על זה, אם היית מקשיב לי, אדוני.

יואל חסון: אני ביקרתי נושא אחר – את זה שהוא לא מבקר פה.

יואל חסון: שיבקר בכל העולם, אבל הוא הגיע עד אוסטרליה, ולא מצא את הזמן לבוא אלינו, אדוני, לשבת לידך שם.

אראל מרגלית: כי אוסטרליה בסוף לא קנתה צוללות מ"טיסנקרופ".

אראל מרגלית: הוא היה צריך לדעת למה.

אראל מרגלית: הם קנו מהצרפתים – – –

יואל חסון: אז אני רוצה, בכל זאת, אדוני היושב-ראש, עוד 20 שניות, להגיד – – –

גלעד ארדן: אולי המקום שלך, היותר-נכון, זה דווקא – – –

קריאות: – – –

אראל מרגלית: בלוד?

גלעד ארדן: ב"להב".

איתן כבל: – – – יש כמה שישמחו אם תשלח אותו לשם.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יסיים, בבקשה.

יואל חסון: אז אני אסיים את דברי ואומר – – –

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: מה עם התאגיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אדוני השר, אנחנו כרגע מבזבזים זמן – – –

מיקי רוזנטל: גלעד, מה עם התאגיד?

מיקי רוזנטל: תן לנו מילה על התאגיד.

יואל חסון: אווירת סוף קורס, אדוני.

יואל חסון: אווירת סוף קורס.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגלית ישב – –

קריאה: הוא – – – צוללות – – –

קריאה: יואל – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – ואנחנו נשמע את משפט הסיכום שלך.

יואל חסון: קודם לא רציתם שאני אעלה, ועכשיו אתם לא נותנים לי לרדת.

יואל חסון: תנו לרדת.

קריאה: לא – – –

מיקי רוזנטל: אל תרד, אל תרד.

יואל חסון: אני ארד.

יואל חסון: לא תשאירו אותי בכוח.

יואל חסון: אבל אני רוצה לסיים ברצינות, באמת.

יואל חסון: אני אמרתי את הדברים האלה על ראש הממשלה, אדוני השר, לא רק כאיש אופוזיציה אלא כפרלמנטר שמאמין בחשיבות של העבודה של הכנסת עם הממשלה.

יואל חסון: וזה שהקואליציה צמחה בחמישה חברי כנסת נוספים – ראש הממשלה לא היה צריך לנצל את זה בלא להופיע פה כמעט אף פעם בשום דיון משמעותי או חשוב, אלא אם כן זה היה יום מיוחד.

יואל חסון: וזה דבר חמור, וזה מראה את היחס של ראש הממשלה לכנסת, וגם לחברי הכנסת – שבלי שום בעיה, בגלל כל מיני גחמות הוא גם מוכן לפזר את הכנסת, בניגוד לאינטרס ציבורי, וגם בניגוד לאינטרס של החברים שלו.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מברך את אורחנו הנכבד ביציע, שר החקלאות של מדינת טקסס, Commissioner סיד מילר, ואשתו דברה, וכל חברי המשלחת.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך הבא, אדוני, לכנסת, לישראל, אתה ואנשי המשלחת.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) Commissioner מילר מקיים סיורים מקצועיים בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: בין היתר, הוא אמור לחתום על הסכם לשיתוף הפעולה עם מועצה אזורית שומרון, ואנחנו שמחים לשיתופי פעולה בין מדינת ישראל לטקסס, בכל התחומים.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך הבא לכנסת, ברוך הבא לירושלים, ברוך הבא לישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אחרון הדוברים הוא מאיר כהן, חבר הכנסת מאיר כהן, שאני לא רואה אותו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אנחנו עוברים להצבעה: הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון מס' 9) (הוראות שונות), תשע"ז–2017, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת יוסי יונה וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד החוק?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד החוק?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 30 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון מס' 9) (הוראות שונות), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 29, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעת חוק, חוב' כ/705); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי שירות של קייטנה ציבורית), תשע"ז–2017, לקריאה ראשונה, של חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, דוד אמסלם וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה חבר הכנסת דוד אמסלם – בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, לגבי חוק הגליל אני רוצה להגיד שאפו גדול ליצחק וקנין – איש צדיק, באמת איש מיוחד – וכל החבר'ה שעזרו לו, גם גפני, גם ביטן, מיקי זוהר וקורן, וכמובן יפעת שאשא ביטון.

דוד אמסלם: באמת חוק חשוב.

דוד אמסלם: לגבי הנושא שלנו, בגדול, מדובר על מחירי הקייטנות.

דוד אמסלם: לא אלאה אתכם.

דוד אמסלם: אני עוסק בנושא הזה כבר למעלה משנה וחצי.

דוד אמסלם: עשיתי בוועדת הפנים, לדעתי, קרוב לעשרה דיונים בנושא.

דוד אמסלם: בסופו של דבר הסתבר לי שנכון להיום אין אחראי לקייטנות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: כשפניתי למשרד הפנים, באותה ישיבה הם אמרו לי: זה משרד החינוך.

דוד אמסלם: כשפניתי למשרד החינוך, לנציג, ושאלתי אותו: מה אתה אומר?

דוד אמסלם: הוא אמר לי: זה משרד הפנים.

דוד אמסלם: אמרתי לו: נראה לי שבקצב הזה אני צריך לפנות למשרד החקלאות כדי שיטפל בנושא של הקייטנות.

דוד אמסלם: ולכן, הבנתי שאין כתובת אחראית במדינת ישראל.

דוד אמסלם: בבסיס, הצעת החוק הזאת אומרת ששר הפנים הוא בעצם הגורם שיוכל לקבוע את מחירי הקייטנות.

דוד אמסלם: רק כדי לסבר את האוזן, מחירי הקייטנות, היום, כשבדקנו את זה, בקייטנה שאנחנו מדברים עליה – אנחנו מדברים על קייטנות ציבוריות בלבד, שמתקיימות במתקנים הציבוריים: במתנ"סים, בבתי-ספר – של הציבור.

דוד אמסלם: אז הן נעות בין 1,400 ל-2,400 שקלים לילד.

דוד אמסלם: תעשו את הכפולות לשלושה ילדים, והגעתם כמעט ל-4,500 ש"ח, וזה רק הקייטנות לשלושה שבועות; עוד לא הגענו לקלמרים, לתיקים.

דוד אמסלם: בקיצור, האירוע של יולי-אוגוסט לטעמי מסתכם כמעט ב-20,000 שקלים.

דוד אמסלם: על-פי רוב ההורים לוקחים הלוואה; זוג הורים עובדים – הם משעבדים את השנה ועושים את זה בתשלומים, ברוב המקרים.

דוד אמסלם: זה לא עולה על הדעת שבמתקנים ציבוריים, שהציבור כבר שילם עליהם, אלה המחירים.

דוד אמסלם: דרך אגב, ישנן עיריות שיש להן, מה שנקרא, מרכיב רווח בקייטנות; יש להן סעיף שנקרא "הכנסות מקייטנות".

דוד אמסלם: זה צריך להיעלם מהעולם.

דוד אמסלם: לכן אנחנו מציעים בהצעת החוק הזאת ששר הפנים יקבע את התקרה של הקייטנות.

דוד אמסלם: אני אגיד לכם, שר הפנים, לטעמי, בכלל לא ישתמש בסמכות.

דוד אמסלם: מעצם העניין שיש לו סמכות כזאת – אני לא רואה שום ראש עיר שאם שר הפנים אומר לו: תקשיב, המחיר הוא כ-825 שקלים – שזה, דרך אגב, המחיר של קייטנה של משרד החינוך היום לכיתות א' וב'; 825 שקלים עד שעה 13:00.

דוד אמסלם: אני לא רואה איזה ראש עיר אומר: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אני אגבה 1,400 שקלים.

דוד אמסלם: להפך, כדי שלא יקרה מצב ששר הפנים בסוף יוריד את המחיר ואז תושבי העיר שלו יבינו ששר הפנים הוריד, הוא יגיד לו: עזוב, עזוב, אני אספר להם שזה אני.

דוד אמסלם: לכן, עצם ההצעה תגרום לזה שראשי הערים יתיישרו סביב המחיר, בגלל שזה יהיה כדאי להם ציבורית.

דוד אמסלם: לכן, זאת ההצעה.

דוד אמסלם: אני חושב שבנושא הזה אנחנו בעצם נותנים את האחריות, מוסרים אותה לשר הפנים.

דוד אמסלם: אני דיברתי אתו, דרך אגב.

דוד אמסלם: הוא בשמחה אמר לי: דודי, אין בעיה, אני לוקח את הזכות הזאת עלי.

דוד אמסלם: אני רק רוצה לומר שלזוג צעיר במדינת ישראל זה נטל חסר תקדים.

דוד אמסלם: באמת, זה נטל עצום.

דוד אמסלם: ההורים פשוט קורסים מהדבר הזה.

דוד אמסלם: הם גם מרגישים שזה לא מוצדק.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שהגיע הזמן להוריד את החרפה הזאת.

דוד אמסלם: תוך כדי, או בהתחלה אפילו, גם חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון הגישה את ההצעה הזאת.

דוד אמסלם: אנחנו שידכנו את ההצעות בשמחה רבה.

דוד אמסלם: היא גם תדבר אחרי בנושא הזה, ושאפו לה על הרעיון.

דוד אמסלם: באמת, אני מבקש כמובן מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעה הזאת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, ראשונת הדוברים – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – אראל מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: יפעת שאשא ביטון גם היא יזמה את החוק, אז אנחנו נשמע אותה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני באמת אהיה קצרה.

יפעת שאשא ביטון: קשה להפריז בחשיבות של החוק הזה, וכמה סמלי שאתו באמת אנחנו נועלים את המושב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שקייטנות היום זה לא מותרות, וזה בעצם חלק ישיר שנמשך מתקופת הלימודים אל תוך החופש הגדול, בעיקר ראשית החופש, כשההורים עדיין עסוקים בעבודותיהם וזאת עוד לא תקופת החופשה, גם לא עבור ההורים.

יפעת שאשא ביטון: מה שאנחנו באים ומבקשים זה לקחת אחריות כמדינה על מחירי הקייטנות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חושבים שזה חלק מהשירותים הבסיסיים שצריכים להינתן במסגרת הרשויות המקומיות, כדי שנוכל להבטיח לילדים בחופש הגדול מסגרת שהיא מבוקרת, שהיא מפוקחת, ושנוכל להיות רגועים לפחות בשעות שבהן הם נמצאים בה.

יפעת שאשא ביטון: לכן אנחנו יוצאים למהלך הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לחבר הכנסת דודו אמסלם, לא רק על כך שהוא שותף בחוק הזה, אלא גם על כך שהוא מוביל את דיוני הוועדה ועושה את זה בצורה יעילה ומהירה, כדי שנוכל להבטיח את החקיקה באופן כזה שנוכל ליישם את זה כבר בקיץ הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: אני כמובן אודה על תמיכתכם.

יפעת שאשא ביטון: שתהיה לכולנו פגרה יעילה.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שנצליח למצוא איזה רגע של מנוחה גם בתקופה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: הכי חשוב – שיהיה חג שמח לכל עם ישראל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יולי יואל אדלשטיין: אראל מרגלית – איננו; מסעוד גנאים – איננו; תמר זנדברג; יעל גרמן; זהבה גלאון; עאידה תומא סלימאן; מיכל רוזין; אוסאמה סעדי; אחמד טיבי; איתן ברושי; ישראל אייכלר; עמר בר-לב; ג'מאל זחאלקה; יוליה מלינוסבקי; אורן אסף חזן; מיקי מכלוף זוהר; יואל חסון.

יואל חסון: יואל חסון פה ומוותר.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מחכה לתגובות.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא אומר שכל אלה שאני קורא בשמם לא נמצאים.

יולי יואל אדלשטיין: עבדאללה אבו מערוף; יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה לדבר, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: יש התנגדות שאדבר?

קריאה: יש.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פועלים על-פי התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר ארדן, החוק הזה – התחילה עבודה עליו, שיהיה ברור, בחודש יוני 2015.

עבדאללה אבו מערוף: בחודש יוני 2015 בוועדת הפנים התחלנו לקדם את העניין עם יושב-ראש הוועדה דוד אמסלם.

עבדאללה אבו מערוף: הוא קידם את העניין באופן מאוד מהיר, אבל לצערנו הלא-מהירוּת הייתה החסמים גם במשרד החינוך וגם במשרד הפנים.

עבדאללה אבו מערוף: סוף-סוף הגענו למצב הזה.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא חוק סמלי; זה מסר חברתי ממדרגה ראשונה.

עבדאללה אבו מערוף: לא ייתכן שילדים לא יכולים להיות בקייטנה בגלל המצב הכלכלי של ההורים ויהיו נטושים ברחובות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, איחוד המחירים ומחירים נמוכים שיכולים להיות לכל הילדים ולכל התלמידים הם הדבר הבסיסי הקטן שהמדינה חייבת לילדים בחופשה.

עבדאללה אבו מערוף: מדובר על שבועיים–שלושה, ואני מקווה שגם יותר.

עבדאללה אבו מערוף: זה דבר טוב, וזה מסר מאוד טוב שלנו, של הכנסת, שאנחנו סוף-סוף מחוקקים את החוק הזה, אחרי שעשינו מחקרים עצומים.

עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה להודות לדוד אמסלם, שעשה את המחקרים בכל הקייטנות, והמחירים – אנחנו לא נדבר עכשיו איך היה המצב – והגענו לחוק הזה המבורך מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת, אני מנצל את החצי דקה.

עבדאללה אבו מערוף: אני בדרך כלל לא מדבר על דברים אחרים.

עבדאללה אבו מערוף: הוצע וחוקק חוק על מה שנקרא שירות אזרחי או שירות לאומי, לא יודע איך השם שלו.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא השתתפתי בדיון, והיו כאן דיונים, והיה כאן גם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ודיבר על שיתוף פעולה.

עבדאללה אבו מערוף: זה נכון.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אני חייב להגיד רק משפט: המדינה, הממשלה, המדיניות, חייבת כבר להפסיק את האמירה שאומרת: חובות – זכויות.

עבדאללה אבו מערוף: הזכויות לא מותנות בחובות.

עבדאללה אבו מערוף: סוף-סוף, אם אנחנו רוצים שוויון, ואכן שוויון, ונהיה הגונים, אין זכויות שמותנות בחובות.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק בין-לאומי בכל העולם, ואני לא אתן דוגמאות.

עבדאללה אבו מערוף: הרי בני העדה הערבית הדרוזית נותנים את כל החובות שלהם, ומה הם מקבלים?

עבדאללה אבו מערוף: לכן, על זה היה צריך לחשוב.

עבדאללה אבו מערוף: וכל הדיון וכל הצעקות שהיו – אין להם מקום, ומספיק עם הנוסחה הזאת, שהיא מעוותת, והיא אפליה, ואני אומר שהיא גם גזענית.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להצביע, שישב.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי שירות של קייטנה ציבורית), התשע"ו–2017, בקריאה ראשונה, של חברי הכנסת יפעל שאשא ביטון, דוד אמסלם וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי שירות של קייטנה ציבורית), התשע"ו–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יפעת שאשא ביטון: שיהיה בשעה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי קריאה שלישית אומרים תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי קריאה שלישית אומרים תודה, ולא אחרי – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: 26 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברות הכנסת, בזאת אנחנו חותמים את כנס החורף.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנתפזר – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, זאת הייתה קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר: תודות אומרים אחרי קריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תבורך על ההצעה, אבל יש עוד עבודה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, בזאת אנחנו חותמים את כנס החורף.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנתפזר לפגרת פסח, אני מבקש להודות לרבים שעסקו במלאכה הפרלמנטרית המקצועית והמאומצת, שהודות להם מתאפשר לנו לקיים כאן דמוקרטיה ישראלית למופת.

יולי יואל אדלשטיין: ראשית, לכל סגני וסגניותי, שניהלו כאן ביד רמה אין-ספור ישיבות, מהן סוערות, והם כמובן שותפים מלאים לתכנון ולניהול סדר-היום של המליאה; ליושב-ראש הקואליציה ולמרכזת האופוזיציה, שלפעמים אפילו הצליחו להגיע להסכמות, והודות לכך קצב העבודה היה יותר טוב ממה שהיה קורה בלי ההסכמות האלה; למזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ ולסגן המזכירה נאזם בדר ולצוות מזכירות הכנסת; למנכ"ל הכנסת אלברט סחרוביץ ולצוותו; ליועץ המשפטי לכנסת איל ינון ולכל צוות הלשכה המשפטית; לקצין הכנסת, ניצב יוסף גריף, למפקדי ואנשי המשמר, המעניקים לנו את הביטחון הנדרש 24/7; לאגף האירועים והטקסים בהובלת מירי יכין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל העובדים והעובדים, מנהלות ומנהלי החטיבות והמחלקות, איש-איש בתחומו: לנשות ולאנשי מחלקת הפרוטוקולים המיומנים, לנשות ולאנשי מערכת "דברי הכנסת" – אנחנו לא שוכחים את המלאכה השקדנית והמסורה שלכם, שהודות לה כל הנאמר ייכנס לספר דברי הימים של כנסת ישראל – – –

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, כיוון שאמרת תודה לכולם, שכחת להגיד תודה לך על – – –

יולי יואל אדלשטיין: חכה, עוד לא סיימתי.

קריאה: תפתח לו מיקרופון.

יואל חסון: ביטן, זה לא "שבתרבות", אתה לא יכול להתפרץ.

יואל חסון: זה לא "שבתרבות".

יואל חסון: חיליק, הוא רואה – – – תסתירו את המיקרופונים – – – תסתירו את המיקרופונים.

קריאה: בדיוק, תסתירו את המיקרופונים.

יולי יואל אדלשטיין: – – – לאנשי מחלקת הדפוס החרוצים; לסדרניות ולסדרנים, שכולנו רואים בכל מקום, גם כאן במליאה, אבל אני גם רוצה לציין שאתמול באו אלי חברי כנסת וביקשו להודות ספציפית לסדרנים בוועדות, כולל באחת הוועדות, שאמרו שבדיון מאוד רגיש אתמול הם עשו מלאכת מחשבת; למנהלי ועובדי הסיעות, ששום דיון מליאה אינו שלם בלעדיהם; ליועצים הפרלמנטריים, ליועצות הפרלמנטריות, שהם חלק בלתי נפרד מן הנעשה כאן; לעובדי המזנון, המחשוב, המשק, התחזוקה והגינון.

יולי יואל אדלשטיין: לסיום, תודתי האישית ליועצי, לנשות ולאנשי לשכת היושב-ראש, המלווים את עבודתי במסירות ובתבונה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: גבירותי ורבותי, תם ונשלם כנס החורף של המושב השלישי של הכנסת העשרים.

שולי מועלם-רפאלי: הודו לה' כי טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, אם יורשה לי, היה זה כנס אינטנסיבי ועמוס.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה בו פעילות פרלמנטרית ענפה ופורה, ועם זאת, לצערי, לא היה זה כנס לתפארת מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: גם כנס זה לא יירשם בדברי ימי הפרלמנט הישראלי כמופת של תרבות דיון ושל התנהלות ציבורית ראויה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת ועוד, לצד לשון בוטה ושיח פסול נעשה בכנס זה דבר חמור מאוד: ניצול של חסינות פרלמנטרית על-ידי אחד מחברי הכנסת לצורך סיוע במעשה טרור, כהגדרת לשון החוק.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יבוא בקרוב על עונשו, אך מקרה זה צריך להזכיר לכולנו שחסינות פרלמנטרית ניתנה לנו על מנת לשרת את הציבור, ולא על מנת להשתמש בה כדי לעבור על החוק.

יולי יואל אדלשטיין: ועדיין, יש בי תקווה שנצא עם תובנות לשיפור ונשוב בכוחות מחודשים; שהחדשות מן הכנסת יהיו מה שלחשה לי לפני כמה דקות מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: היא אמרה: אדוני, רק השבוע העברנו בקריאה שנייה ושלישית 33 הצעות חוק, וההצעות האלה היו הצעות, שכמו ההצעה האחרונה – אומנם זה בקריאה ראשונה – עסקו ממש בצורכי ציבור, באמונה, ולא בכותרות, לפעמים כותרות מיותרות.

יולי יואל אדלשטיין: אנו יוצאים לפגרת הפסח ומועדי הזיכרון והעצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: נשוב, בעזרת השם, ונתכנס כאן בפתח כנס הקיץ ביום שני, י"ב באייר התשע"ז, 8 במאי 2017.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו וכנס זה נעולים.