ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 218, 2017-03-20 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ב באדר התשע"ז, 20 במרס 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על-ידי גורם מפעיל, התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון) (הוראות לעניין בקשה לאישור מיזם חקלאי-תיירותי משולב), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, יצחק וקנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/4034/20 וכלה בהצעת חוק פ/4081/20 – הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – איסור ייצוג על-ידי גוף שמקדם פגיעה בבריאות הציבור), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק חובת שקיפות תקציבית במוסדות החינוך, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, אורלי לוי אבקסיס, יעקב מרגי, יגאל גואטה, סתיו שפיר, מרב מיכאלי, מיקי רוזנטל, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, קסניה סבטלובה, מיכל בירן, איתן ברושי, נחמן שי ודב חנין; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום הורה נוסף), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, אמיר אוחנה, זהבה גלאון, עמיר פרץ, יואל חסון, דב חנין, מיכל רוזין, נחמן שי וסתיו שפיר; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מתן הודעה בכתב לאסיר בדבר מתן שירותי דת), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת טלב אבו עראר, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי, יוסף ג'בארין, מסעוד גנאים, איימן עודה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הכנסת (תיקון – קביעת שכר חברי הכנסת בידי ועדה ציבורית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, אילן גילאון, יעקב פרי, חיים ילין, עמר בר-לב, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, זהבה גלאון, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, איל בן ראובן, מיקי לוי ועליזה לביא; הצעת חוק גוש-עציון, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק גוש-אריאל, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק בקעת-הירדן, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק לציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס ערך מוסף במכירת תרופות לחולים סופניים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, עמיר פרץ, ישראל אייכלר,

ירדנה מלר-הורוביץ: נחמן שי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, יחיאל חיליק בר, משה גפני, עבדאללה אבו מערוף, יוסי יונה, דב חנין, נורית קורן, מרב מיכאלי ויואל חסון; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – שימוש בעודפי תקציב לתוכניות שבהן נכללו במקור), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק להגנת הצומח (נזקי עזים) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעה חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – נגישות למידע מהמעסיק), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, שולי מועלם-רפאלי, יפעת שאשא ביטון, קסניה סבטלובה, חיים ילין, יואל רזבוזוב, קארין אלהרר, מאיר כהן ואיל בן ראובן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול מבחן ההכנסה לצורך קבלת גמלת סיעוד), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת זיקנה לשכר הממוצע במשק), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגבלת גביית עמלה בעסקת מכר מרחוק שעניינה רכישת כרטיס למופע), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק) (תיקון – סימון ביצים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, אילן גילאון, יעקב פרי, חיים ילין, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, זהבה גלאון, נחמן שי, קסניה סבטלובה, מיקי לוי ועליזה לביא; הצעת חוק הפיקוח על מעונות (תיקון – חובת פיקוח של מנהל מעון), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יגאל גואטה, יעקב מרגי ודוד ביטן; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – תגמולים וקצבה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, ניסן סלומינסקי, אמיר אוחנה, נורית קורן, מירב בן ארי, מרדכי יוגב ויהודה גליק; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי לידה לחיילות בשירות קבע), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, דוד ביטן, ענת ברקו ונאוה בוקר; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקצבה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – סדרי דין מזורזים בתביעות ביטוח), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק החקלאות, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, איל בן ראובן, יצחק וקנין, עמר בר-לב, רויטל סויד, מנחם אליעזר מוזס, יואב בן צור, אברהם נגוסה, יחיאל חיליק בר, עודד פורר, מנואל טרכטנברג, איילת נחמיאס ורבין, יעקב פרי, זוהיר בהלול, יואל חסון, מיכאל מלכיאלי, נורית קורן, יהודה גליק, מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, אלי אלאלוף, איתן כבל, אראל מרגלית, אכרם חסון, יפעת שאשא ביטון, מרב מיכאלי, איציק שמולי, אלעזר שטרן, דוד ביטן, נחמן שי, יעקב מרגי, אורן אסף חזן, ענת ברקו, אילן גילאון, משה גפני ואבי דיכטר; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה לפוגעים בקטינים וחסרי ישע), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, איילת נחמיאס ורבין, איציק שמולי, אורי מקלב, רועי פולקמן, מירב בן ארי, יעל גרמן, יגאל גואטה, עאידה תומא סלימאן, חנין זועבי, אלעזר שטרן, איתן ברושי, איל בן ראובן, מאיר כהן, קארין אלהרר, עליזה לביא, מסעוד גנאים, יעקב מרגי, ניסן סלומינסקי, דוד ביטן, אכרם חסון, מיכאל מלכיאלי, אלי אלאלוף, מכלוף מיקי זוהר, יואב קיש, רוברט אילטוב, מנואל טרכטנברג וסתיו שפיר; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עסקים בתחום ההסעדה והבילוי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק שימור פוריות לנשים עגונות ומסורבות גט, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, שולי מועלם-רפאלי, יצחק וקנין, רועי פולקמן, יואל חסון, נאוה בוקר, דוד ביטן, מיכאל מלכיאלי, יואב בן צור, איציק שמולי, מירב בן ארי, מרדכי יוגב, יגאל גואטה, יעקב מרגי, ניסן סלומינסקי, מכלוף מיקי זוהר, אלי אלאלוף וזאב בנימין בגין; הצעת חוק להסדרת ההימורים החוקיים בישראל, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, עמר בר-לב, איציק שמולי, שולי מועלם-רפאלי,

ירדנה מלר-הורוביץ: זאב בנימין בגין ומיכאל מלכיאלי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – קיצור וייעול הליכי התנגדויות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, אלי אלאלוף, רועי פולקמן, מאיר כהן, יצחק וקנין, איציק שמולי ויואב בן צור; הצעת חוק חובת התקנת מצלמות במחלקות האשפוז הסיעודי, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, יואב קיש, רוברט אילטוב, שולי מועלם-רפאלי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, עמיר פרץ, דוד ביטן, דוד אמסלם, יצחק הרצוג, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, יעקב מרגי, אורי מקלב, עודד פורר, מסעוד גנאים, אחמד טיבי, טלב אבו עראר, דב חנין, יוסף ג'בארין, חנין זועבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, איתן כבל, אכרם חסון, רויטל סויד, מירב בן ארי, מיכאל מלכיאלי, ענת ברקו, שרן השכל, רועי פולקמן, מרדכי יוגב, יהודה גליק, מיכל רוזין, עיסאווי פריג', אילן גילאון, אבי דיכטר, יואל חסון, זוהיר בהלול, איילת נחמיאס ורבין, מיכל בירן, מנחם אליעזר מוזס, מאיר כהן, עפר שלח, איתן ברושי, קסניה סבטלובה, יעל כהן-פארן, יצחק וקנין, חיים ילין, יוסי יונה, ציפי לבני, זהבה גלאון, נורית קורן, נחמן שי, איל בן ראובן, מיקי לוי, סתיו שפיר, נאוה בוקר, עמר בר-לב, יואב בן צור, יוליה מלינובסקי, יעקב אשר, יגאל גואטה, אלעזר שטרן, אלי אלאלוף, מרב מיכאלי, יעל גרמן, בצלאל סמוטריץ, אורן אסף חזן, מנואל טרכטנברג, יחיאל חיליק בר, יעקב פרי, אברהם נגוסה, יואל רזבוזוב, עבדאללה אבו מערוף, משה גפני, ניסן סלומינסקי, ישראל אייכלר, קארין אלהרר, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, יאיר לפיד ועליזה לביא; הצעת חוק הרשות לשימור בתי-כנסת ואתרי קדושה בקהילות יהדות התפוצות, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, רויטל סויד, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, אלעזר שטרן, יהודה גליק, מרב מיכאלי, מאיר כהן, איתן ברושי, יעקב מרגי, חיים ילין, איציק שמולי, טלי פלוסקוב, אלי אלאלוף, יעל גרמן, אכרם חסון,

ירדנה מלר-הורוביץ: מירב בן ארי, יפעת שאשא ביטון, איילת נחמיאס ורבין, מיכל בירן, איתן כבל, אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון, קסניה סבטלובה, יצחק וקנין, יוסי יונה, יואל חסון, מיקי לוי, נחמן שי ואראל מרגלית; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – הארכת תקופת ההתיישנות בעבירת משמעת של הטרדה מינית או התנכלות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, שולי מועלם-רפאלי, יעל כהן-פארן, יפעת שאשא ביטון, יואל רזבוזוב, חיים ילין, קארין אלהרר, מאיר כהן ואיל בן ראובן; הצעת חוק לתיקון פקודת העדה הדתית (המרה) (גיור על-ידי רב מקומי), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (רישיון עגורנאי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אורן אסף חזן ודוד ביטן; הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (החזקת בעל-חיים שנשך בהסגר שאינו מאורת בידוד), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, איציק שמולי ויעל כהן-פארן; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – רב ראשי אחד), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור שיתוף פעולה בין מוסד אקדמי לבין ארגון הפועל נגד מדינת ישראל), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק העונשין (תיקון – שלילת כושר התנגדות באמצעות סם), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מיכל רוזין, תמר זנדברג ויהודה גליק; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – נציגי הכנסת בוועדה לבחירת שופטים), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הממשלה (תיקון – אחריות דיווח סגני שרים על פעילותם), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, סתיו שפיר, איציק שמולי, אראל מרגלית, מיקי לוי, אורי מקלב, עליזה לביא ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון – מועד להחלטה מנומקת), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי צהרונים ציבוריים),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, עודד פורר, יעקב מרגי, יהודה גליק, יעקב פרי, דוד ביטן, יוסי יונה, מרדכי יוגב, איציק שמולי, אלי אלאלוף, איתן כבל, ניסן סלומינסקי ויואב קיש; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי קייטנות ציבוריות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, עודד פורר, יעקב מרגי, יהודה גליק, יעקב פרי, דוד ביטן, יוסי יונה, מרדכי יוגב, איציק שמולי, אלי אלאלוף, איתן כבל, ניסן סלומינסקי ויואב קיש; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי חוגי פנאי ציבוריים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, עודד פורר, יעקב מרגי, יהודה גליק, יעקב פרי, דוד ביטן, יוסי יונה, מרדכי יוגב, איציק שמולי, אלי אלאלוף, איתן כבל, ניסן סלומינסקי ויואב קיש; הצעת חוק איסור צריכת זנות ומתן סיוע לשורדות זנות, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מירב בן ארי, עאידה תומא סלימאן, יהודה גליק, אכרם חסון, רוברט אילטוב, יעל גרמן, מיקי לוי, אלעזר שטרן, יעל כהן-פארן, יפעת שאשא ביטון, זאב בנימין בגין, קסניה סבטלובה, עפר שלח, חיים ילין, קארין אלהרר, מאיר כהן, עודד פורר, איימן עודה, חנין זועבי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, איל בן ראובן, אורלי לוי אבקסיס, יעקב פרי, זוהיר בהלול וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק קיזוז כספים לרשות הפלסטינית בגין תמיכתה בטרור, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, אבי דיכטר, יעקב פרי, מיקי לוי, איל בן ראובן, רוברט אילטוב, יעקב מרגי, משה גפני, דוד ביטן, רועי פולקמן, בצלאל סמוטריץ ועמר בר-לב; הצעת חוק עורכי-דין מיוחדים, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, אבי דיכטר, יעקב פרי ומיכל רוזין; הצעת חוק להיטל על תקבולים ממכירת סיגריות ומוצרי טבק והקמת קרן למניעת עישון, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, חיים ילין, עמר בר-לב, איציק שמולי,

ירדנה מלר-הורוביץ: זהבה גלאון, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, איל בן ראובן, מיקי לוי, עליזה לביא, עבדאללה אבו מערוף ואלי אלאלוף.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ז–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, אבקש להודיעכם כי ביום רביעי, י"ז באדר התשע"ז, 15 במרס 2017, הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מיקי לוי, עבדאללה אבו מערוף ואיתן ברושי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: גירעון של 90 מיליוני שקלים עשוי להביא לקריסתו של בית-החולים רמב"ם בחיפה – המרכז הרפואי הגדול בצפון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שחברי הכנסת המעוניינים בכך יוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אפשר להירשם כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ילין, פתח בבקשה את הנאומים, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבר הייתי בטוח שאני פה לבד בשם הדמוקרטיה.

יולי יואל אדלשטיין: היית, היית.

חיים ילין: לפני שמונה שנים הפגיזו אותנו עם 38 טילים בשעות שהילדים נסעו לבית-הספר.

חיים ילין: למה אני מספר את זה?

חיים ילין: כי בחדשות באותו יום היה במשך 38 דקות הפיצוץ שהיה בתל-אביב, שבו בעצם נהרג אלפרון, ועלינו בקושי דיווחו.

חיים ילין: אני מקשר את זה בדיוק לדיון שהיה אתמול.

חיים ילין: אתמול בוועדה לענייני ביקורת המדינה התחלנו לדון על "צוק איתן".

חיים ילין: לא רק שלא תקשורת – חברי הכנסת לא היו, נכון ליום ראשון, אבל עדיין זה אירוע מכונן.

חיים ילין: המשפחות השכולות היו שם, וקצת נפגעו מהדיון ומרמת הדיון.

חיים ילין: ושוב אנחנו חוזרים לאותו סרט, שהתאגיד זה הדבר הכי חשוב שיש היום במדינת ישראל.

חיים ילין: זה לא עולה בחיי אדם; "צוק איתן" – זה עלה בחיי אדם.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותי וחברי חברי הכנסת, שמחה לשתף אתכם שחזרנו, שישה חברי הכנסת, מצ'כיה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, עמדתי בראש משלחת של הכנסת, פעם ראשונה P2P צ'כיה, באמת יוזמה נהדרת שלך, אדוני, ושל יו"ר בית הנבחרים בצ'כיה, האמאסק, שמוסר לך דרישת שלום חמה ושמח לארח אותנו.

עליזה לביא: דיברנו גם על 90 שנים לביקורו של מסריק, ודיברנו הרבה מאוד על ההתמודדות עם הטרור, על-פי הבקשה של עמיתינו הצ'כים.

עליזה לביא: יצאנו משלחת מאוד מקצועית.

עליזה לביא: הסקירות וההרצאות שניתנו על-פי הבקשה של הצד הצ'כי לימדו על ההתמודדות שלנו עם הטרור, סייבר, טרור אזרחים, טרור מול אוכלוסיות שלא שירתו בצבא ועוד ועוד.

עליזה לביא: רק לשתף אתכם שהדיונים היו באולם הישיבה של ועדת ההגנה, ופתאום אני רואה את החלונות ואני רואה אנשים הולכים, ושאלתי: האם אנשים שהולכים כאן הם אנשים אזרחים?

עליזה לביא: אמרו לי: כן, כך אנחנו חיים.

עליזה לביא: הוויכוח היחידי שיש לנו הוא עם העירייה על מקומות החניה, כי הם לא נותנים לנו, הם נותנים לאזרחים.

עליזה לביא: ואז דיברנו על הפער, ועל ההתמודדות שלהם עם מציאות משתנה.

עליזה לביא: אין לנו הרבה ידידות באירופה, אדוני היושב-ראש, כמו צ'כיה, והודות לשיתוף הפעולה הראשוני פורץ הדרך הזה, שאני מקווה מאוד שיימשך, אנחנו נחזק את הקשרים לטובת כולם.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, עוד מנוף, ועוד נפילה, ועוד נס שלא נהרגו אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב שקורה בענף הבנייה, והתגובה המהירה והישירה: כשל טכני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה כשל טכני?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המנוף הזה צריך להיבדק לפני שמתחילים את העבודה ותוך כדי, כי חובה לבדוק ולאשר את התקינות של המנוף פעם בשישה חודשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בין הדברים שצריך לבדוק אותם – את החומר, את היציבות שלו, את המשקולות, מה מותר ומה אסור, ואנחנו כל פעם – יש כשל ומחכים שאולי תהיה בדיקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ובינתיים, מי שצריך לאשר אותו, כנראה כשאישר אותו – אני לא יודע, אני לא יכול להתייחס לאותו בודק, אם הוא בכלל הגיע לשטח או לא – אבל יש הפקרות גדולה מאוד בתחום הזה, וזה מסכן חיי אדם, ועל שר העבודה והרווחה, השר חיים כץ, לקחת את העניינים לידיים, כי יש לו אחריות ישירה, ואם יישפך דם, תהיה לו אחריות גם בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

יהודה גליק: לא אמור להיות פה איזה שר?

יולי יואל אדלשטיין: השר יריב לוין אכן נמצא כאן.

יהודה גליק: אה, איזה כיף.

יהודה גליק: אדוני השר, אני אשמח שגם אתה תקשיב.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, הקדוש-ברוך-הוא נתן לעם היהודי מתנה נפלאה, מתנה גדולה: "ושמרו בני ישראל את השבת לעשות את השבת לדֹרֹתם ברית עולם, ביני ובין בני ישראל אות היא לעֹלם, כי ששת ימים עשה ה' את השמים ואת הארץ וביום השביעי שבת וינפש", ובסגנון שמופיע בספר דברים: "יום השביעי שבת לה' אלוהיך, לא תעשה כל מלאכה, אתה ובנך ובתך ועבדך ואמתך ושורך וחמֹרך וכל בהמתך וגרך אשר בשעריך למען ינוח עבדך ואמתך כמוך, וזכרת כי עבד היית בארץ מצרים.

יהודה גליק: " נדמה לי שאנחנו, אחרי אלפיים שנה, שהקמנו פה מדינה יהודית, הדבר המינימלי שיכול להתבקש וככה משתדלים עד היום כל ראשי הממשלה וכל שרי הממשלה זה לשמור על קדושת השבת.

יהודה גליק: בשבת האחרונה הייתה פה תקלה בנושא הזה.

יהודה גליק: אני לא בא להאשים אף אחד, אני לא רוצה לנזוף באף אחד, אני רוצה רק להזכיר לעצמנו איזה מסר נפלא, הן סוציאלי והן רוחני, הבאנו לעולם – קדושת השבת.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

חיים ילין: זה אפילו לא פיקוח נפש, יהודה.

חיים ילין: מילא היו מדברים על הפיצוץ בעזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אורן חזן.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, השתתפתי הבוקר בדיון עם עובדי "חיפה כימיקלים", שחרב הפיטורים מתנופפת מעל ראשם.

אילן גילאון: עובדים קרועי אימה, קרועי פחד, כל כך דומים לעובדים של רשות השידור, אדוני, כל כך דומים לעובדים של מכללת בן-גוריון, שגם הם עלולים בקרוב לאבד את מקור לחמם ופרנסתם, ואין לי שם יותר טוב לקרוא לתופעה הזאת, אדוני, מאשר בני-ערובה, חטופים.

אילן גילאון: אין לי ספק שהנהלת "חיפה כימיקלים" עושה סיבוב על בני-הערובה שלה, על העובדים שלה – –

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

אילן גילאון: – – אבל הם למדו מהכי טובים, אדוני, משום שבצמרת, למעלה, אנחנו מקיימים בדיוק את אותה תופעה של בני-ערובה – בני-ערובה ברשות השידור ובני-ערובה בתאגיד החדש.

אילן גילאון: בעת הזאת, בליקוי המאורות הזה, שבו רק העיקרון של מקסום רווחים וצמצום הוצאות קיים במדינה הזאת, יודע כל בן-אדם שבסוף נפילתו יהיה לבד, לבדו.

אילן גילאון: לאן הגענו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן חזן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא הרבה פעמים קורה שאנחנו לוקחים את החיים האישיים שלנו ומביאים אותם לתוך הכנסת.

אורן אסף חזן: היום התפרסמה ידיעה על הצעת חוק שלי בנושא ענף החתונות וכל המסחרה שקורית שם לזוגות הצעירים.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד לכם שמרגע שפורסמה ההצעה שפותחת לתחרות של ממש את כל ענף החתונות, אני יכול להגיד לכם שסוף-סוף אני זוכה לראות אנשים שממש מרגישים שמייצגים אותם בכנסת.

אורן אסף חזן: למה אני מספר לכם על זה?

אורן אסף חזן: אני מספר לכם על זה ומנצל את הדקה שלי בקצרה להגיד דבר פשוט: יש הרבה דברים חשובים שהם לא באור הזרקורים, שהם לא הטרנדים הכי מעניינים והכי חמים, אבל הם משנים לאנשים את היום-יום.

אורן אסף חזן: ולולא הכנסת הזאת תמשיך ותנהל את התהליכים שהיא כבר התחילה, החקיקה הזאת, המעשים האלה, הפעילות הזאת תיקבר יחד אתה.

אורן אסף חזן: אני מסתובב במשכן היום – ובזה אני מסיים, היושב-ראש – ושומע את הקולות, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה.

אורן אסף חזן: אני שומע הרבה חברים שלא ממהרים ללכת לבחירות, זה לא כי כולם רוצים את הכיסא שלהם, זה כי כולם מבינים דבר אחד: בסופו של דבר יש לנו חובה אחת כלפי אזרחי מדינת ישראל, בסופו של דבר יש לנו חובה כלפי המשילות, כזאת שתצליח להוציא תהליכים מהדיבור, דרך החקיקה, אל חיי האזרחים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, גם אני השתתפתי בדיון הכואב והקשה עם עובדי "חיפה כימיקלים", גם מהצפון וגם מהדרום, שהתקיים היום בוועדת העבודה של הכנסת.

דב חנין: יש לנו כאן בעלים של מפעל שעושים סיבוב גם על המדינה וגם על העובדים.

דב חנין: הם לא עושים שום דבר כדי להתמודד עם הסכנות הסביבתיות שמכל האמוניה יוצר, אבל הם מנסים להפיק מהדבר הזה כמה שיותר רווחים.

דב חנין: ויש לי טענות לממשלה, שגררה לאורך שנים רגליים בהתמודדות עם הסכנה הסביבתית, ועכשיו גוררת רגליים בהתמודדות עם הסכנה החברתית ועם סכנת הפיטורים של העובדים.

דב חנין: מחר, אדוני היושב-ראש, תהיה שביתה ב"אגד".

דב חנין: הנהגים שם שובתים.

דב חנין: זו עבודה קשה והתגמול לא ראוי.

דב חנין: יש גם מאבק של עובדי רשות השידור, אלה שבעבר ראש הממשלה קרא להם "חמאסניקים", אבל עכשיו הוא פתאום נזכר שהם במצוקה קשה מאוד, ואליהם צריך להוסיף גם את עובדי תאגיד השידור הציבורי, שגם הם נמצאים תחת איום.

דב חנין: לכל אלה יש מכנה משותף – ממשלה שלא סופרת את ציבור העובדים.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: היום היו שני דיונים חשובים מאוד בכנסת, אבל אני מניח שלא יתפסו כותרות, כי שניהם עסקו בחיי אדם; הראשון היה בוועדת הכלכלה, על עניין תאונות הדרכים, השני בוועדת זכויות הילד, על עניין תמותת והיפגעות ילדים והתוכנית הלאומית לבטיחות ילדים.

מסעוד גנאים: ובשניהם, לצערי, אחוז הקורבנות והנפגעים הערבים הוא הגבוה.

מסעוד גנאים: אני אומר את זה כדי להגיד את דעתי בקשר למובן ולהגדרה של מה זה פוליטיקה.

מסעוד גנאים: לפי דעתי, פוליטיקה זה לא רק ויכוח וניגוח פוליטי, אלא זה גם עשייה בשטח למען הציבור, והעשייה הראשונה והעדיפות הראשונה זה להציל חיי אדם.

מסעוד גנאים: במורשת שלנו, הערבית-האסלאמית, אינטלקטואלים ופילוסופים מוסלמים הגדירו פוליטיקה ואמרו מה זה פוליטיקה.

מסעוד גנאים: אמרו: (אומר בערבית ומתרגם:) לעשות הכול כדי לתקן ולשפר חיי בני-אדם; ואין שיפור ותיקון כמו לשמור על חייהם.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי.

קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום בוועדה לקידום מעמד האישה התקיים דיון חשוב מאוד, דיון שיזמתי, על תחושת הביטחון של נשים דוברות רוסית בישראל ועל מעמדן בחברה.

קסניה סבטלובה: אני קודם כול מודה לחברתי חברת הכנסת מירב בן ארי על ניהול מאוד ענייני ועל קצב נפלא של הדיון הזה, אבל ציער אותי ואכזב אותי מאוד ששום חברת כנסת, שום חברת ועדה לקידום מעמד האישה, לא הואילה בטובה להופיע לדיון החשוב הזה, כל כך.

קסניה סבטלובה: נראה שבשנת 2017 אנחנו במדינת ישראל עדיין לא השכלנו להבין שאנחנו חיים פה יחדיו, ובעיות של נשים מהמגזר הרוסי, האתיופי, הערבי, כל מגזר אחר, הן הבעיות של כולנו, ואם אנחנו, בתוך האורגניזמוס החי הזה, לא נוכל לשפר את מעמדן ואת מצבן ואת תחושתן בהקשר של הביטחון האישי של נשים מהמגזרים האלה, אנחנו לא נתקדם לשום מקום, אנחנו לא נוכל באמת להתקדם כחברה מאוחדת ובריאה לעבר אותם יעדים שאנחנו מציבים בפנינו.

קסניה סבטלובה: אנחנו שמענו עובדות מצערות מאוד על קיום סטיגמות וסטריאוטיפים שאין מקומם בחברה מתוקנת ואין מקומם בחברה דמוקרטית.

קסניה סבטלובה: מה שמצער עוד, שלמשרדי הממשלה אין תוכנית סדורה כיצד לטפל בנושא, כיצד להעניק לנשים האלה, שעלו מחבר העמים, חלקן לפני 25 שנה וחלקן גם לפני 40 שנה, ועדיין סופגות את הסטריאוטיפים ועדיין סופגות את העלבונות האלה.

קסניה סבטלובה: אין להם תוכנית סדורה, לא למשרד לביטחון הפנים, לא למשרד החינוך, וההתייחסות היא: טוב, בסדר, כן, צריך לטפל באופן כללי בציבור של הנשים, של נערות צעירות ולהיאבק נגד פגיעות, נגד גזענות וכו'.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קסניה סבטלובה: אנחנו דורשים שתהיה תוכנית סדורה לטיפול בנושא הזה במגזר של נשים דוברות רוסית בישראל, לטובת החברה כולה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרונת הדוברים היא חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ולאחר מכן אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: לא שומעים אותי?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, אחרונת הדוברים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, אדוני היושב-ראש, סליחה – – –

יולי יואל אדלשטיין: ביקשת לדבר, לא?

איילת נחמיאס ורבין: כן, כן, זה אני?

איילת נחמיאס ורבין: אני?

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אני מתנצלת.

דב חנין: יש רק איילת אחת כרגע.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, סליחה.

דוד אמסלם: איך אמרת, כשאת שמה משקפיים את לא שומעת.

איילת נחמיאס ורבין: איך אתה יודע להגיד בשמי את הדברים, אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: חברי חברי הכנסת, רצתי למליאה, היה לי מאוד חשוב לשתף אתכם במכתב שהפניתי לשרת התרבות והספורט מירי רגב בעניין הידרדרות מוחלטת, אדוני היושב-ראש, של מה שקורה ביציעי הכדורגל.

איילת נחמיאס ורבין: השיא נשבר השבוע.

איילת נחמיאס ורבין: מסתבר שביציעים של קבוצת מכבי יש שיר שנקרא "שיר האונס", שבו הם מתארים איך הם יאנסו את הבנות של אוהדי הקבוצה השנייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם, כמי שמעורבת לא אחת בניסיונות לעקור את הגזענות, השנאה וההסתה מיציעים של קבוצות כמו בית"ר, יחד אפילו עם עובד יקר שלנו פה במזנון, אבי חמו, באמת, אני פשוט בהלם מהדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני כבר לא יודעת איך לעקור את זה.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי רק הצעה אחת, בעזרתו של חבר יקר, שקוראים לו דקל עוזר.

איילת נחמיאס ורבין: הוא פיתח איזה רעיון שנקרא: הקהל הוא השחקן ה-12, וזה אומר שגם לקהל תהיה אחריות כמו לשחקן.

איילת נחמיאס ורבין: ויכול להיות שצריך להגיע למסקנה שבישראל של היום אין ברירה, ולהטיל סנקציות על האוהדים; פשוט אין דרך אחרת לעקור את השנאה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה כבר גובל בטירוף מוחלט.

איילת נחמיאס ורבין: אני את הילדים שלי מפחדת לשלוח ליציעי הכדורגל.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1083; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 17806; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, היום, מחר ומחרתיים, ודאי כל יום צפויים להגיע עשרות חוקים, אז נא לעקוב ולהגיע בזמן להציג את החוק ולהצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על-ידי גורם מפעיל, התשע"ז–2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, להציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על-ידי גורם מפעיל, התשע"ז–2017, מה שמכונה הצעת חוק קצא"א, שאגב, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, לא היה קל להעביר את זה.

משה גפני: בכלל, זה הגיע אלי לוועדת הכספים, אחרי כן זה היה בוועדת החוץ והביטחון, אבל זה היה סיפור לא קל.

משה גפני: הצעת חוק זו היא חלק שפוצל מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2017.

משה גפני: חלק זה הוא פרק י' להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, שעסק בתשתיות להולכה ולאחסון של נפט.

משה גפני: בהצעת החוק נקבע שתוקם חברה בבעלות מלאה של המדינה לפני תום תקופת הזיכיון של החברה הקיימת לפי חוק זיכיון צינור הנפט, התשכ"ח–1968.

משה גפני: החברה שתוקם תהיה הגורם המפעיל הראשון, ויהיו נתונות לה זכויות שונות, לרבות זכות חכירה ושימוש במקרקעין ובמחוברים להם וזכות במפעל, הכול לפי הקבוע בהצעת החוק.

משה גפני: הצעת החוק קובעת הסדרים שונים לעניין המיסוי שיחול בתקופת הזיכיון ולאחר תקופת הזיכיון, סודיות וחופש המידע, הקמה ותחזוקה של נכסי הפעילות, כניסה למקרקעין וביצוע פעולות בהם לצורך הקמה, הפעלה או תחזוקה של מתקני החברה, הוראות לעניין תחולת חוק התכנון והבנייה ועוד.

משה גפני: ועדת הכספים קיימה דיונים רבים בהצעת החוק בוועדת המשנה שהוקמה לעניין זה.

משה גפני: במהלך הדיונים הוחלט להכניס תיקונים מהותיים כבדי משקל בעניינים שונים, ובהם תיקון המבטיח את זכויותיהם של העובדים – שזה התנהל עד הרגע האחרון ממש – כך שיוכלו לעבור מהחברה הקיימת לחברה שתוקם, וזאת מבלי שייפגעו זכויותיהם.

משה גפני: זה היה פרק לא קטן בתוך הדיונים אצלנו.

משה גפני: כמו כן, תיקונים שונים המבטיחים שמירה על זכויות הפרט בעת כניסה למקרקעין וביצוע פעולות בהם, תוך מתן הודעה מסודרת ושהות מספקת להיערכות לכך.

משה גפני: לפי החוק אפשר להיכנס כשיש בעיה עם הנפט, יש בעיה וצריך להיכנס למקרקעין או למקום פרטי, ואנחנו דאגנו לכך.

משה גפני: זאת אומרת, היו אצלנו דיונים על שמירת זכויותיהם של האנשים, שלא יבואו וייכנסו באופן כזה שאין בזה צורך מיידי, וקבענו כללים בעניין הזה.

משה גפני: בנוסף, במסגרת הצעת החוק עוגנה גם פתיחתה של רצועת חוף של כ-500 מטרים באזור אילת לטובת הציבור הרחב.

משה גפני: כבר זמן רב, שנים רבות, כל אחד מאתנו שנוסע לאילת רואה את רצועת החוף הזאת שעומדת ריקה זה זמן רב.

משה גפני: עיקר כלכלתה של העיר אילת בנוי על החוף שנמצא באזור הזה, והרצועה הזאת סגורה כבר זמן רב.

משה גפני: אנחנו קיימנו דיון בוועדת הכספים עוד לפני שהיה החוק הזה, לפני חודשים ארוכים, ואנחנו התחייבנו שאנחנו נדאג שהחוף הזה, רצועת החוף הזאת, תעבור לעיריית אילת כדי שיוכלו לפתח את העיר, ואכן עשינו את זה וזה מופיע בהצעת החוק.

משה גפני: להצעת החוק אין הסתייגויות ולא הוגשו בקשות רשות דיבור, לפיכך אבקשכם לאשר את הצעת החוק המונחת בפניכם בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: כפי אמר חבר הכנסת גפני, אין הסתייגויות, אין בקשות דיבור, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על-ידי גורם מפעיל, התשע"ז–2017, בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–32 – 11 נגד – 4 נמנעים – אין סעיפים 1–32 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 11 בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה, ולכן נעבור לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 13 נגד – 4 נמנעים – אין חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על-ידי גורם מפעיל, התשע"ז–2017, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 13 בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה כנדרש בשלוש קריאות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על-ידי גורם מפעיל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להחלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ו–2016.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הפיצול יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש בעצם להביא החלטה בדבר פיצול הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ו–2016, מ-1074, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

דוד אמסלם: הכנסת מחליטה, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה לפצל את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ו–2016, מ/1074, להצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את סעיף 9 להצעת החוק, שעניינו תיקון עקיף לחוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז–1967, הנוגע לאופן ביצועו של פסק דין לפינוי או לסילוק יד ממקרקעי ישראל, והחלק האחר יכלול את יתר סעיפי הצעת החוק.

דוד אמסלם: פשוט, במסגרת התיקון של 109 – זה תיקון ענק – היה שם סעיף כפי שהקראתי אותו עכשיו, סעיף 9, שמתייחס לכל הסיפור של ההוצאה לפועל וכו'.

דוד אמסלם: אני חשבתי שאין הזמן וזה גם לא נכון לדון בו באילוצים הנוכחיים, לכן אני מבקש לפצל אותו ואנחנו נדון בו בכנס הבא.

דוד אמסלם: אני מבקש מכל החברים לתמוך בהצעה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש אנשים שביקשו להירשם לדיון בהצעה הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: לא נמצאו כאלה, לכן אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאשרים או לא מאשרים החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ו–2016, כפי שהציג יושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה – 23 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ו–2016, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 23, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי המליאה אישרה את החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109).

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ז–2017.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה לקריאה שנייה ושלישית יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי – נחמד מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1096; "דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 18882; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נשים בינתיים את החוק הזה בצד ונבקש מחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, להציג לנו את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 78), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, סעיף 221 לחוק סדר הדין הפלילי, התשמ"ב–1982, מסמיך את שר המשפטים, באישור ועדת החוקה, לקבוע שעבירה על הוראה פלונית שאינה פשע היא עבירת קנס – לקבוע את הקנס וכו'.

ניסן סלומינסקי: כיום, בגדול, יש לנו שתי אפשרויות: אפשרות אחת היא עבירות מסוג ברירת קנס, כלומר, שהנאשם מקבל הודעה לתשלום קנס.

ניסן סלומינסקי: מדובר על דברים ידועים שלא נמצאים בדרך כלל במחלוקת עם אותו אחד שצריך לשלם את זה.

ניסן סלומינסקי: הנאשם מקבל הודעה לתשלום קנס יחד עם הזמנה למשפט, ואז, אם בתוך 15 יום הוא לא משלם, מתקיים נגדו משפט, ורק אם בית-המשפט קובע שהוא חייב, רק אז רשאית המדינה או הרשות המקומית להתחיל בהליך הגבייה.

ניסן סלומינסקי: זו אפשרות אחת שנקראת ברירת קנס.

ניסן סלומינסקי: האפשרות השנייה נקראת ברירת משפט.

ניסן סלומינסקי: זה בדיוק הפוך – הנאשם מקבל לשלם קנס, אלא אם כן הוא מחליט שהוא לא צריך לשלם את הקנס, יש לו התנגדות לזה, ואז יש לו אפשרות, אם הוא מחליט באופן פוזיטיבי, לבקש דיון בבית-המשפט.

ניסן סלומינסקי: ולכן אם במצב כזה הוא לא ביקש ולא שילם את הקנס בתוך 90 יום, ולא הודיע שהוא רוצה להישפט, אז ממילא המדינה רשאית – ברור שבהליכים האלה מה שהוועדה מציעה זה לבטל את ההסדר של ברירת קנס, למעט חריג אחד, שעניינו עבירות לפי פקודת מניעת זיהום מי הים בשמן, ולקבוע כי כל עבירות הקנס יהפכו לעבירות מסוג של ברירת משפט.

ניסן סלומינסקי: מה שקורה בפועל בברירות קנס – אחרי 15 יום מגיעים למשפט, מטריחים את בית-המשפט, מגיעה המדינה או הרשות המקומית; הנאשם בכלל לא מגיע, ממילא קובעים שהוא צריך לשלם, ואז מטריחים כאן מערכת שלמה.

ניסן סלומינסקי: לכן מציעים לעבור לשיטה השנייה, שבין כך ובין כך ברוב המקרים זה קיים, של ברירת משפט.

ניסן סלומינסקי: אתה מקבל הודעה על תשלום קנס, ואם אתה חושב שאתה לא חייב, אז יש לך טופס, ואתה מודיע: רבותי, בתוך 90 יום אני רוצה להישפט כי אני לא מסכים, ואז מתקיים משפט.

ניסן סלומינסקי: אבל אם לא הודעת, המדינה או הרשות יכולות לגבות את הקנס, ואז אנחנו גם חוסכים הרבה טרחה, לא מעמיסים על בתי-המשפט.

ניסן סלומינסקי: בסופו של דבר מדובר על מקרים שברוב הגדול שלהם הם ברורים.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שלהצעה הזאת אין הסתייגויות – אולי בקשות דיבור, אבל אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אני פונה ומבקש מחברי לאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק וקנין: הוגשו בקשות דיבור להצעת החוק.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין – איננה; זהבה גלאון – איננה; אילן גילאון – איננו; עיסאווי פריג' – איננו; תמר זנדברג – איננה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: מאחר שלא היו הסתייגויות לחוק, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 78), התשע"ז–2017, קריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–17 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–17 נתקבלו.

יאיר לפיד: לא הספקתי.

יאיר לפיד: אפשר להוסיף אותי?

יצחק וקנין: אני אוסיף.

יצחק וקנין: 28 קולות – ואני מוסיף את קולו של חבר הכנסת יאיר לפיד לפרוטוקול.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שלישית.

יצחק וקנין: אדוני יאיר לפיד יצביע כדי שלא נוסיף אותך לפרוטוקול.

יאיר לפיד: אני מתנצל, כבודו.

יאיר לפיד: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – אין חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 78), התשע"ז–2017, נתקבל.

יצחק וקנין: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: הודעות אלו אינן דורשות הצבעות, לפי מה שאומר יושב-ראש ועדת הכנסת.

): תודה, כבוד היושב-ראש.

): חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות האלה לדיון בהצעות החוק כדלקמן: ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית לארץ-ישראל, פ/3927/20, ובהצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל, פ/3926/20; הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה ובהצעת חוק בעניין תקופת לידה והורות תדון בהצעת חוק עבודת נשים, פ/3473/20.

): אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

): מטעם סיעת הליכוד – במקום חבר הכנסת יואב קיש יכהן חבר הכנסת אברהם נגוסה.

): תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: [מס' מ/1066; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16595; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו חוזרים להצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ז–2017, שהביאה הממשלה.

יעקב מרגי: מכון וינגייט לחינוך גופני ולספורט הוא עמותה רשומה, שנוסדה לפני קום המדינה כמכון לאומי לספורט ולחינוך גופני מכוח החלטת מוסדות היישוב דאז.

יעקב מרגי: כיום, המכון, הממוקם בנתניה, עוסק במתן שירותי ספורט לספורטאים, למאמנים, למדריכי ספורט, להתאחדויות ספורט ולאיגודי ספורט.

יעקב מרגי: כמו כן פועלות במסגרת המכון יחידות הממלאות תפקידים לאומיים, כגון המרכז לרפואת ספורט ולמחקר, פנימייה לספורטאים מחוננים, ספרייה לאומית לספורט, ארכיון הספורט והחינוך הגופני, מוזיאון להנצחת ספורטאים יהודים ועוד.

יעקב מרגי: המכון מילא לאורך השנים, כמו גם היום, תפקידים ציבוריים מובהקים, ובמשך שנים רבות פעל כזרועה הארוכה של המדינה.

יעקב מרגי: לאור זאת, מוצע לעגן את מעמדו הציבורי של המכון בחוק, ולהביא את התקציב הנדרש למכון לצורך ביצוע תפקידיו הציבוריים, וזאת באמצעות הקמתו כתאגיד סטטוטורי.

יעקב מרגי: מטרותיו של התאגיד יהיו לקדם את תרבות הספורט בישראל, לפתח ולקדם את פעילויות הספורט בישראל בכל הענפים והרמות, ליזום פעילויות כאמור כתשתית לפיתוח הספורט ההישגי, לקדם את המצוינות בספורט ההישגי, ובכלל זה לסייע לספורטאים ההישגיים בהתקדמותם המקצועית, והכול בהתאם למדיניות לקידום הספורטאים ההישגיים שהורתה עליה השרה, ככל שתורה.

יעקב מרגי: מוצע לעגן בחקיקה את יחידות המכון שהוזכרו לעיל, וכן את שיתוף הפעולה שלו עם הוועד האולימפי בהפעלת היחידה לספורט הישגי, ולקבוע את תפקידיו הציבוריים לשם השגת מטרותיו.

יעקב מרגי: נוסף על תפקידיו הציבוריים, יוכל המכון לבצע פעולות נוספות שיש בהן רווח, בהתאמה למטרותיו ובתנאים שנקבעו בחוק.

יעקב מרגי: עוד מוצע לקבוע הוראות בדבר מוסדות המכון, ובהם מועצת המכון וחבריה, ועדת המחקר ועדות המשנה, ועדת הביקורת והמנהל הכללי של המכון והוראות בדבר עובדי המכון.

יעקב מרגי: כן נוספה הוראה בדבר אפשרות המכון להחזיק באמצעי שליטה בתאגיד הבת שלו, המפעיל את מלון הספורט הפועל במקרקעי המכון.

יעקב מרגי: עוד נקבעו הוראות בדבר תקציב המכון, שמימון פעולותיו יבוא מתקציב המדינה וכן מהכנסות נוספות שיהיו לו מפעולותיו ומתרומות, עיזבונות ומענקים.

יעקב מרגי: על מנת לוודא שהמעבר מהפעלת המכון כעמותה להפעלתו כתאגיד סטטוטורי יתבצע כראוי, נקבעו הוראות מעבר מפורטות אשר קובעות את השלבים לעניין פירוק העמותה ולעניין העברת כל נכסיה, חובותיה וזכויותיה למכון.

יעקב מרגי: עוד נקבע כי עובדי העמותה יעברו מכוח החוק להיות עובדי המכון ביום התחילה, שהוא 1 במרס 2018.

יעקב מרגי: יצוין כי בעת הליך החקיקה עמדה הוועדה על כך שתקבל דיווח שוטף על התקדמות המשא-ומתן בנוגע לחתימת הסכם קיבוצי בעניין עובדי המכון, והשלמת החקיקה התאפשרה לאחר שהוועדה השתכנעה כי זכויות העובדים לא ייפגעו.

יעקב מרגי: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הבית לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יעקב מרגי: כאן המקום להודות לשרת התרבות, למשרד התרבות, ליועצת המשפטית של הוועדה עורכת-הדין מירב ישראלי ולמתמחה ירדן הומינר, למנהלת הלשכה שלי הגברת פנינה שלי, לחברי הלשכה ולכל חברי הכנסת שליוו את תהליך החקיקה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: כאמור, אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור לחוק.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–41 – 35 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–41 נתקבלו.

יצחק וקנין: 35 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 37 נגד – אין נמנעים – אין חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ז–2017, נתקבל.

יצחק וקנין: 37 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין את השרה מירי רגב, שרת התרבות והספורט, לעלות לדוכן לברך על סיום החקיקה.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: חברי חברי הכנסת, השרים, חברי מרגי, עשינו היסטוריה.

מירי רגב: אני רוצה להודות לך.

מירי רגב: היום אפשר להגיד "מזל טוב" על הכפר האולימפי של מדינת ישראל.

מירי רגב: לראשונה, בחקיקת החוק הזה, הוקם הכפר האולימפי של מדינת ישראל, או בעצם המכון הלאומי למצוינות בספורט של מדינת ישראל.

מירי רגב: זו בשורה ענקית לספורטאים שלנו, זו תקווה לאולימפיאדות שלנו – תקוות המחר – בשורה לספורטאים מהפריפריה, בשורה רבה לאיגודים, בשורה לכל מי ששותף לחיזוקו ולטיפוחו של הספורט הישראלי.

מירי רגב: אני יודעת, ידידי מרגי, כמה קשה היה להעביר את התאגיד הזה.

מירי רגב: ואתה יודע, אני באופן עקרוני נגד תאגידים, אבל התאגיד הזה – – כן, אמיר, טוב שקלטת.

יצחק וקנין: מאוד אותנטי היום.

מירי רגב: – – אבל התאגיד הזה מאפשר עצמאות כלכלית לאחד מהגופים החשובים ביותר לפיתוח של הספורט ההישגי במדינת ישראל.

מירי רגב: הפיכתו של וינגייט למכון הלאומי למצוינות בספורט תאפשר לנו לאגד את כל הצרכים של הספורטאיות והספורטאים במקום אחד, מההדרכה, מהאקדמיה, מעבודות מחקר, מרפואת הספורט ועוד.

מירי רגב: החוק יאפשר לנו לפתח את הספורט ההישגי, להגדיל את התקציב של וינגייט, את השטח של המכון, לשפר את התשתיות, לשפר את איכות המאמנים ולהבטיח לספורטאים בכחול-לבן את התנאים הטובים ביותר להגיע לפסגה.

מירי רגב: את התוצאות נראה כולנו, כך אני מאמינה, כבר באולימפיאדה הקרובה, בעזרת השם, ב-2020 בטוקיו.

מירי רגב: ההשקעה בווינגייט היא חלק חשוב במהפכת שדרוג המתקנים שאני מובילה, מהפכה שלשמה הקדשנו 3 מיליארד שקלים ל-12 השנים הבאות, מהפכה שתוביל להקמת מגרשים, אולמות, בריכות שחייה ומגרשי טניס בכל רחבי הארץ, ובמיוחד בפריפריה.

מירי רגב: בשנה האחרונה התחלנו כבר ביישום ההחלטה הזאת עם מגרשים בשכונות – חברתיות וגיאוגרפיות.

מירי רגב: אני רוצה להודות לכל השותפים במלאכה, ובראש ובראשונה לך, מרגי; היו הרבה מאוד צמתים שהחוק הזה היה יכול לחזור לתחילתו.

מירי רגב: לדעתי, עובדים על החוק הזה לפחות עשר שנים, ואנחנו הצלחנו לעשות כאן מהפכה.

מירי רגב: אני רוצה להודות לך, לצוות המקצועי של הוועדה – מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית של הוועדה וכל הגורמים בוועדת החינוך, התרבות והספורט, שמלווים אותנו בשנה וחצי האחרונות, ויחד אתם שותפים לכל המהפכות שאנחנו עושים בעניין צדק תרבותי וצדק של ספורט במדינת ישראל.

מירי רגב: אני רוצה להודות למשרד האוצר, לאיתי טמקין, על שהוא הלך אתנו וקידם יחד אתנו את ההצעה הזאת, ובסוף אני רוצה להודות למנכ"ל משרדי, יוסי שרעבי, לצוות המקצועי של משרדי, לאגף התקציבים, ליועצת המקצועית, שאילולא הם, החוק הזה לא היה מגיע לסיומו.

מירי רגב: תודה גם לך, חן, היועצת לענייני קישור כנסת–ממשלה.

מירי רגב: תודה לכל מי שלקח חלק בוועדה – חברי הכנסת מהאופוזיציה ומהקואליציה – אני שמחה שבענייני ספורט אין ימין ושמאל, כולנו חושבים איך לקדם את הספורט במדינת ישראל – פריפריה, מרכז ומגזרים.

מירי רגב: יחד נעשה למען קידומו ופיתוחו של הספורט הישראלי.

מירי רגב: מזל טוב לכפר האולימפי של מדינת ישראל.

מירי רגב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשרת התרבות והספורט, השרה מירי רגב.

יצחק וקנין: [מס' מ/1077, פ/2423/20; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16695, מושב שני, חוב' כ"ד, עמ' 12247; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס׳ 9), התשע"ז–2017.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית שמוזגה אליה הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

יצחק וקנין: סדרנים בצד.

משה גפני: במקור גם אלי כהן היה חתום על הצעת החוק, אבל במהלך הדיונים הוא התמנה לשר הכלכלה, וממילא – הוא לא חתום על הצעת החוק, אבל זו הצעת חוק ממשלתית, והוא בממשלה.

משה גפני: חוק הבטחת השקעות הקיים קובע הסדרים שמטרתם, בין השאר, להגן על כספי קונה דירה חדשה כדי להבטיח שבמקרה של אי-הצלחת העסקה לא ירדו כספי הקונה לטמיון.

משה גפני: לכן, על-פי החוק, לקבלן אסור לקבל מקונה סכום העולה על 7% ממחיר הדירה, אלא אם כן הבטיח את כספי הקונה באחת מחמש דרכים אפשריות: ערבות בנקאית, פוליסת ביטוח, שעבוד, רישום הערת אזהרה או העברת בעלות.

משה גפני: הבטוחה הנפוצה ביותר היא ערבות בנקאית.

משה גפני: כיום, כאשר מוכר בוחר להבטיח את כספי הקונה בדרך של ערבות בנקאית או פוליסת ביטוח, הוא עושה זאת ביחס לכל הסכום ששילם לו הקונה, ובכלל זה גם רכיב המע״מ.

משה גפני: בהצעת החוק מוצע שהערבות לא תהיה על מרכיב המע״מ, שהיום הוא 17%, לפני שתהיינה התפתחויות בעניין הזה, אם ירד המע"מ.

משה גפני: על כל פנים, הצעת החוק הזאת באה להוציא את המע"מ מהרכיב הזה, שעליו צריך לשלם את הערבות הבנקאית, שהיא, כמובן, עולה כסף, לפי הגובה של הערבות.

משה גפני: פעולה זו תיטיב עם הקבלן, שיהיה לו כך כסף למימון, והיא גם תפחית לו עלויות של עמלות מול הבנק.

משה גפני: הפחתת רכיב המע״מ מהערבות לא תפגע בקונה, שכן לפי הצעת החוק רכיב המע״מ יופקד בקרן ממשלתית במשרד האוצר לשם הבטחת החזר מרכיב המע"מ ששילם הקונה לקבלן בעבור הדירה במקרה של ביטול העסקה ומימוש הערבות.

משה גפני: כיום רכיב המע"מ מוחזר לקונה על-ידי רשות המסים בשל ביטול עסקה.

משה גפני: כעת, לפי המוצע, הקרן הממשלתית המיועדת תשמש לכך.

משה גפני: לפי הצעת החוק, הקרן תוקם בתוך 30 יום מיום פרסומו של חוק זה.

משה גפני: במקור ההצעה הובאה כהוראת שעה לחמש שנים.

משה גפני: בדיון בוועדה התברר שמדובר בהצעה המיטיבה עם הקבלנים, והחלטנו להופכה להוראת קבע.

משה גפני: עם זאת, שר האוצר ושר הבינוי והשיכון, בהתייעצות עם שר המשפטים ונגידת בנק ישראל, במקרה הזה, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאים בתום חמש שנים מיום פרסומו של חוק זה לקבוע כי ההסדר לעניין הקרן והוצאת רכיב המע"מ מסכום הערבות יפקע בהתקיים תנאים מסוימים המוכיחים שיישום ההסדר אינו מביא עמו כל תועלת ומטרתו לא הושגה.

משה גפני: אנחנו בוועדה טענו שהיות שמדובר על חוק שמיטיב, במיוחד בנושא של הדיור, המשמעות של העניין היא שלא צריך שזו תהיה הוראת שעה, אלא שזה יהיה חוק קבוע.

משה גפני: אם בתום חמש שנים יתברר שהמטרה לא הושגה, השרים יוכלו להביא לביטולה, ולהביא את זה באישור ועדת הכספים.

משה גפני: חוק זה יחול לגבי דירה שחוזה המכר לגביה נכרת מיום פרסומו של חוק זה ואילך.

משה גפני: הוראת השעה שהפכה להוראת קבע הקובעת את ההסדר לגבי הקרן והוצאת רכיב המע"מ מסכום הערבות תחול לגבי כל הדירות בפרויקט בנייה גם אם לא כל הדירות באותו פרויקט נמכרו לפני קביעת השרים על פקיעת ההוראה במקרה שייקבעו כך.

משה גפני: מדובר בהצעת חוק טובה, שתקל עם הקבלנים.

משה גפני: היא אושרה בוועדה פה אחד, אין לה הסתייגויות, ולכן אני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אם כן, כפי שצוין, להצעת החוק אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, הצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–2 – 43 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 43 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אני מוסיף לפרוטוקול את קולו של חבר הכנסת אראל מרגלית – לפרוטוקול בלבד.

יצחק וקנין: חברי וחברות כנסת, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 44 נגד – אין נמנעים – אין חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, נתקבל.

יצחק וקנין: 44 בעד, אבל אני מוסיף את קולו – להצבעה – של חבר הכנסת מיקי רוזנטל – הוא ישב במקומו ולא נקלטה ההצבעה, יש בעיה במסך שלו.

יצחק וקנין: אני מבקש מהטכנאים לבדוק את העניין אצל מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: אם כן, 45 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולו של מסעוד גנאים לפרוטוקול, בעד.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס׳ 54), התשע"׳ז–2017; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים) (תיקון מס׳ 4) (הפעלת מערכת לתיווך באשראי), התשע"ז–2017; הצעת חוק קרן חינוך ארצות-הברית–ישראל, התשע"ז–2017; הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס׳ 4) (סיום פעילות החברה והעברה לאפוטרופוס הכללי), התשע"ז–2017; הצעות חוק תיירות מרפא, התשע"ז–2017; הצעת חוק רואי-חשבון (תיקון מס׳ 9), התשע"ז–2017, והצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס׳ 10), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטה בדבר תיקון טעויות בחוק שירות הציבור (הצהרת הון), התשע"ז–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עיסאווי פריג' ועבד אל חכים חאג' יחיא בנושא: מחסור חמור בטכנאי גז, המוביל לירידה ברמת הבטיחות בשוק הגז הביתי בישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים והאלכוהול בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת שרן השכל, אילן גילאון וקסניה סבטלובה בנושא: היעדר שקיפות וחשש להיעדר מינהל תקין ביחידה לקנאביס רפואי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה רבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [מס' מ/1062; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 16083; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 61), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: גם את הצעת החוק הזאת יציג יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס׳ 61), התשע"ז–2017.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית.

משה גפני: הצעת החוק היא פרי מסקנות הוועדה לשכלול המסחר ועידוד הנזילות בבורסה – אגב, החוק הזה נקרא בלשון הלא-רשמית "שינוי מבנה הבורסה" – ובמסגרתה מוצע לשנות את מבנה השליטה בבורסה.

משה גפני: השינוי המבני יביא לכך שמי שהוא בעלים בבורסה לא יוכל להיות חבר הבורסה, ולהפך.

משה גפני: מטרת השינוי המבני היא לפחות לפתוח את הבורסה לכניסת משקיעים בה ולפיתוחה.

משה גפני: לפתוח את הבורסה.

משה גפני: גם את בעניין?

מרב מיכאלי: בהחלט.

משה גפני: בהחלט.

משה גפני: נכון, כבוד הוא לי.

משה גפני: הבורסה בתל-אביב היא חברה פרטית שהתאגדה בשנת 1953 כחברה מוגבלת בערבות ללא הון מניות, וחבריה הם בעלי הגישה למסחר בניירות ערך.

משה גפני: הזהות בין בעלות לחברות גרמה לעמלות מסחר גבוהות שהוטלו על מי שאינו חבר הבורסה.

משה גפני: לפי הצעת החוק, לאחר השינויים בדיוני הוועדה, הבורסה תגבש בתוך ארבעה חודשים הצעה בדבר אופן הקצאת זכויות הון המניות בבורסה בין חבריה והגשתו לבית-המשפט.

משה גפני: אם לא הוגשה בקשה לבית-המשפט לעניין אופן הקצאת הזכויות, או שבית-המשפט לא אישר את הבקשה, יהיה יושב-ראש רשות ניירות ערך רשאי למנות מומחה שיגבש הצעה לאופן הקצאת הזכויות.

משה גפני: בדיונים בוועדה הובע חשש שלא יהיה תמריץ לחברי הבורסה למכור את החזקותיהם או שהם ימשיכו לשלוט במשותף גם אם הם ימכרו חלק ממניותיהם.

משה גפני: לפיכך קבעה הוועדה הוראות שלפיהן עד שאמצעי השליטה ירדו לראשונה מתחת ל-50% ימונו הדירקטורים הבלתי-תלויים על-ידי ועדת האיתור.

משה גפני: כמו כן נקבע שאם ירדו החזקות אותם חברי בורסה מתחת ל-50%, ורכש חבר בורסה מניות שהביאו את חברי הבורסה לשוב ולהחזיק אמצעי שליטה בשיעור העולה על 50% – יורדמו זכויות ההצבעה הנלוות לאותן מניות שרכש חבר הבורסה.

משה גפני: לגבי עמלות המסחר החליטה הוועדה שהבורסה תפרסם באתר האינטרנט שלה את כל העמלות שחברי הבורסה גובים מלקוחותיהם, באופן שיאפשר השוואה בין העמלות.

משה גפני: נוסף על כך, הבורסה תדווח לוועדת הכספים אחת לשנה – גם זה נושא שעלה בדיונים בעניין הזה – הדיווח יהיה על העמלות האמורות ותוך השוואה לעמלות דומות שנגבות בבורסות מחוץ לישראל, כדי שיהיה פיקוח על גובה העמלות.

משה גפני: אשר לעניין אופן פיקוח רשות ניירות ערך על הבורסה, בהצעת החוק הוצע לבטל את השתתפותו של נציג מטעם רשות ניירות ערך כמשקיף בישיבות הדירקטוריון ובישיבות האספה הכללית.

משה גפני: הוועדה לא הסכימה להצעה זו וקבעה שיושב-ראש רשות ניירות ערך יוכל להורות על השתתפותו של משקיף אם סבר שהבורסה מתנהלת באופן שפוגע בעניינו של ציבור המשקיעים.

משה גפני: הוועדה קבעה שבמשך ארבע שנים מיום תחילתו של החוק המוצע ידווח לה יושב-ראש רשות ניירות ערך אחת לשנה על יישום החוק, הסדר הקצאת המניות, שיעור החזקת המניות בידי מי שהם כיום חברי הבורסה לאחר הסדר הקצאת המניות, אם נדרש שיעור החזקה נמוך מ-5% בידי אותם חברי בורסה, הצטרפות חברים חדשים לבורסה, ואם העמלות שנגבות על-ידי חברי הבורסה פחתו לעומת העמלות שנגבות כיום ולעומת העמלות שנגבו ביחס לתקופת הדיווח הקודמת של יושב-ראש רשות ניירות ערך.

משה גפני: כמו כן נקבעו הוראות לעניין הממשל התאגידי שיחול בבורסה, כך שהדירקטוריון יכלול 15 חברים לכל היותר, ורובם יהיו דירקטורים בלתי תלויים.

משה גפני: הוועדה קיימה דיונים רבים בהצעת החוק, והוכנסו בה תיקונים לא מבוטלים לבקשת חברי הוועדה.

משה גפני: אני מבקש לציין ולהדגיש – ואני אומר את זה פעם אחר פעם:

משה גפני: אני מביא הרבה חוקים היום, וכנראה גם יגיע חוק הגליל.

משה גפני: הדברים בוועדת הכספים נעשים בהסכמה, בדיונים משותפים בין הקואליציה והאופוזיציה, ודווקא האופוזיציה מגלה לא רק אחריות אלא גם מעורבות רבה.

משה גפני: חלק גדול מהתיקונים הם של חברי האופוזיציה, וחלק הם של חברי הקואליציה.

משה גפני: חלק מהדיונים גם ניהל חבר הכנסת מיקי זוהר.

משה גפני: כולי תקווה שהצעת החוק תביא לכוונה המיוחלת ותאפשר לבורסה בתל-אביב להתחרות בבורסות זרות, שלא יעברו דרך תל-אביב וייסעו לאירופה או לארצות-הברית, ולהגדיל את היקפי המסחר בבורסה ואת מספר החברות שרושמות את ניירות הערך שלהן למסחר בבורסה.

משה גפני: להצעת החוק הזאת צורפו הסתייגויות.

משה גפני: אני מבקש לאשר את הנוסח שאושר בוועדה.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אם כן, להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

יצחק וקנין: ראשונת המסתייגים – חברת הכנסת שרן השכל.

יצחק וקנין: אחריה – אמיר אוחנה.

יצחק וקנין: עשר דקות כל אחד.

שרן השכל: שלום, חברי חברי הכנסת, איפה יצחק כהן?

שרן השכל: הנה.

שרן השכל: יצחק כהן, וכחלון, אני ניסיתי לדבר אתכם כבר כמה פעמים על הצעת החוק הזאת.

שרן השכל: גפני, אני דיברתי על זה גם בוועדה.

שרן השכל: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה מאוד.

שרן השכל: הבורסה חייבת להתעורר פה.

שרן השכל: חייבים להכניס אותה באמת לפעולה, שהיא תהפוך למשהו אקטיבי.

שרן השכל: אבל בואו לא נשכח מה זה הבורסה.

שרן השכל: מה זה הבורסה הזאת?

שרן השכל: הבורסה היא תשתית של המדינה שהוקמה כדי לשמש תחליף למימון למפעלים, או לעסקים, או לסטארט-אפים, או למה שזה לא יהיה.

שרן השכל: אם אני בעלת עסק, או מפעל, או סטארט-אפ, ואני רוצה להרחיב את העסק שלי, להגדיל אותו, אני צריכה מימון, ושם יש לי שתי אפשרויות: אפשרות אחת היא לגשת לבנקים ולקבל הלוואה; אפשרות אחרת היא להנפיק בעצם את החברה שלי, ועל-ידי כך להשיג הון כדי להרחיב את החברה.

שרן השכל: עכשיו, מה אנחנו רואים לגבי בורסות במדינות שונות?

שרן השכל: בחברות שבהן הבורסה נשלטת על-ידי הבנקים אין תחרות, והבורסה פשוט לא מתפקדת.

שרן השכל: היא לא מהווה תחרות לבנקים ואין שום סיבה להנפיק בעצם בבורסה הזאת.

שרן השכל: ובבורסות שבהן הבנקים הם לא הבעלים של הבורסה, שם כן יש תחרות, שם הבורסה בריאה.

שרן השכל: מה שאנחנו יוצרים עם הצעת החוק הזאת – שהיא חשובה – שצריך להפריט אותה, צריך להביא אותה לידיים פרטיות – אנחנו בעצם נותנים אותה במתנה לבנקים ולמוסדיים.

שרן השכל: התשתית הזאת, שהיא תשתית ששייכת לציבור, היא תשתית ממשלתית – במקום למכור אותה למרבה במחיר, אנחנו בעצם אומרים: הנה, קחו אותה במתנה.

שרן השכל: עכשיו, לאחר כל הדיונים שאני ערכתי, גם עם משרד האוצר, והבאתי חוות דעת של ד"ר ז'בוטינסקי ושל עוד אנשים מאוד מוכשרים בתחום הזה, שאמרו: זו תשתית של המדינה ואתם נותנים אותה במתנה, אמרו לנו: לא, הבנקים הם הבעלים.

שרן השכל: עכשיו, על מה הם מבססים את הבעלות הזאת של הבנקים?

שרן השכל: על איזו חוות דעת שהם אפילו לא הציגו לנו.

שרן השכל: איך אנחנו יכולים בעצם להצביע עכשיו ולתת את הדבר במתנה לבנקים?

שרן השכל: הדבר הזה מבוסס על חוות דעת שלא ניתנה לנו.

שרן השכל: וכשאני באתי לרשות לניירות ערך וביקשתי ממנה – מה נאמר לי?

שרן השכל: נאמר לי שהם לא יכולים לתת לי את חוות הדעת הזאת, כי זה נמצא בהליכים בבית-משפט.

שרן השכל: אז – גפני, אני מבקשת ממך היום, עד שהעניינים לא יתבררו בבית-משפט, עד שלא יבררו את חוות הדעת הזאת, שיש לה הרבה מאוד חוות דעת אחרות שנוגדות את העמדה הזאת, תמתינו עם הצעת החוק החשובה הזאת.

שרן השכל: ההסתייגות שלי היום קוראת למכור את הבורסה בעצם למרבה במחיר, ולא לתת אותה במתנה לבנקים.

שרן השכל: מה שנאמר לי במכתב שנכתב לי בעצם מהיועץ המשפטי לממשלה, על כך שהם עומדים על כך שחברי הבורסה הם בעצם הבעלים של הבורסה, כי הם הקימו אותה.

שרן השכל: בואו נחשוב לרגע, אם אני חמישה בנקים ושני ברוקרים, שבעצם הקימו – כביכול – שזה לא לחלוטין נכון – הקימו כביכול את התשתית הזאת, ואנחנו הבעלים, והעסק הזה, שנקרא הבורסה, שהוא כביכול בבעלותי, שווה 2 מיליארד שקל, האם אני פשוט אתן לעשרה חברים נוספים, או שמונה חברים נוספים, להיכנס בלי תשלום המחיר?

שרן השכל: כי מה שקרה בשנים האחרונות, ב-40 שנים האחרונות, פשוט הכניסו חברים נוספים – חברים נוספים שנכנסו בלי לשלם שום דבר למדינה על כך שהיום הם בעצם הבעלים שלה.

שרן השכל: ולכן אני קוראת היום ומבקשת מחברי הכנסת, קודם כול מאיציק כהן, שכבר נאמר לי שגם הוא, אם הוא היה יכול, היה דוחה את ההצעה הזאת וממתין אתה עד לבירור העניינים – הדבר הזה יעבור פה – כאילו, כאילו – מתחת לפני השטח.

שרן השכל: הדבר הזה עלול לשנות את העתיד שלנו, את שוק ההון ואת הכלכלה פה, במדינת ישראל, ואנחנו פשוט נותנים אותה ככה במתנה.

שרן השכל: אתם יודעים שהדבר הנכון הוא לדחות את זה, ואם אתם לא יכולים לדחות את זה, אני מבקשת שתצביעו בעד ההסתייגות הזאת, שקוראת: קודם כול למכור למרבה במחיר את הבורסה שלנו, שהיא תשתית בעצם של הציבור; הדבר השני הוא שלא תהיה בעלות צולבת בין בעלי הבורסה לבין החברות בבורסה, כי זה ניגוד עניינים מובנה.

שרן השכל: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שרן השכל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אמיר אוחנה, גם לו יש הסתייגות – הסתייגויות, שתיים.

יצחק וקנין: עשר דקות.

אמיר אוחנה: אדוני, עוד לא התחלתי לדבר וזה כבר כאילו אחרי דקה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך עוד כמה שתרצה, אם לא יספיק לך הזמן.

אמיר אוחנה: אוקיי, תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: אני בספק כמה מהחברים כאן מבינים את החוק שהם הולכים להצביע עליו, אבל הייתי רוצה שלפחות יושב-ראש ועדת הכספים – –

יצחק וקנין: נא לשמור על השקט.

אמיר אוחנה: – – שלפחות יושב-ראש ועדת הכספים ישמע אותנו, אני חושב שזה חשוב, ואולי גם שר האוצר לשעבר יובל שטייניץ, שבהחלט, הוא אחד מאלה שיכולים להבין את המהלך שקורה כאן.

אמיר אוחנה: יש לחוק הזה השלכות כבירות וחשיבות דרמטית לכלכלת ישראל.

אמיר אוחנה: כמי שאיננו חבר בוועדת הכספים לא הכרתי את פרטי הפרטים, עד שפנתה אלי חברתי, ד"ר הדר ז'בוטינסקי, פוסט-דוקטורנטית בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, שהיא גם מומחית לרגולציה, ובכך עיסוקה, והציגה לי מטעם עצמה ובשם הציבור – לא מטעם שום חברה או גוף – את הכשלים המרכזיים בחוק הזה, והם שניים: א.

אמיר אוחנה: העובדה שהבורסה תעבור במידה רבה לבנקים, שהופכים להיות גם הבעלים וגם החברים בה.

אמיר אוחנה: למעשה, הם יקבלו במסגרת הצעת החוק הזאת 65% מהבעלות על הבורסה, שהיא כיום של המדינה, וזאת ללא כל תמורה; וב.

אמיר אוחנה: העובדה שלכל הפחות 500 מיליון ש"ח, חצי מיליארד ש"ח, נכסים כלואים ששייכים כיום לבורסה וצריכים לעבור לאוצר המדינה, יעברו במסגרת הצעת החוק הזאת לבנקים.

אמיר אוחנה: ישמע הציבור הישראלי וידע שהיום הוא מוותר על 500 מיליון ש"ח – לא לטובת ביטחון, לא לטובת רווחה, לא לטובת בריאות, אלא לטובת הבנקים.

אמיר אוחנה: זו פגיעה לא מידתית בקניין הציבור.

אמיר אוחנה: נתחיל עם מושכלות יסוד; הבורסה אמורה לשמש אלטרנטיבה לבנקים.

אמיר אוחנה: בין שני המוסדות יש ניגוד עניינים מובנה.

אמיר אוחנה: לבנקים יש אינטרס שמי שמבקש לגייס כספים יבקש זאת מהם, וייטול מהם הלוואה.

אמיר אוחנה: לבורסה יש אינטרס שמי שמבקש לגייס כספים יבצע באמצעותה הנפקה.

אמיר אוחנה: בכל מקום בעולם שבו הבורסה חזקה יחסית, הבנקים חלשים, ולהפך – במקום שבו הבורסה חלשה, הבנקים חזקים.

אמיר אוחנה: זה על דרך הכלל.

אמיר אוחנה: ההצעה כפי שהיא, כשהיא איננה מפרידה בין הבעלות על הבורסה לחברות בבורסה, לא רק שלא תשפר את תפקודה של הבורסה, כפי שהצעת החוק מציגה, לכאורה, היא תחליש ותסרבל את תפקודה.

אמיר אוחנה: האינטרס של הבנקים, חברי יושב-ראש ועדת הכספים, הוא שכמה שפחות גיוסים יבוצעו דרך הבורסה, משום שאז הם יבצעו דרכם, באפיקים המניבים להם רווחים נאים הרבה יותר.

אמיר אוחנה: כל המהלך מבוסס על הנחה שגויה, שאין לה ביסוס במציאות, שהבנקים הם היום הבעלים של הבורסה.

אמיר אוחנה: אף אדם, אף בנק, לא יכול להציג את הסכום ששילמו הבנקים כדי לרכוש את הבעלות הזאת.

אמיר אוחנה: אם הם הבעלים, כמה הם שילמו כדי לרכוש אותה?

אמיר אוחנה: מעולם לא שילמו שקל.

אמיר אוחנה: אני מחזיק בידי חוות דעת בדבר השינוי המוצע במבנה הבעלות על הבורסה, חתומה על-ידי הדר ז'בוטינסקי, עורך-דין שרון רמון, עורך-דין ברק ירקוני ועורך-דין אייל זוקובסקי, כולם מומחים לרגולציה, בדגש על שוק ההון ודיני תאגידים.

אמיר אוחנה: כולם קובעים כאחד כי הבנקים מעולם לא קיבלו את הבעלות על הבורסה, וכי הם אינם הבעלים.

אמיר אוחנה: המדינה היא הבעלים, ולפיכך אין כל הצדקה להצעת החוק אשר מעניקה לחברי הבורסה הנוכחיים זכויות הוניות בבורסה ללא תשלום כל תמורה.

אמיר אוחנה: חוות הדעת הזאת לא זכתה להתייחסות.

אמיר אוחנה: התנועה לאיכות השלטון עתרה לבית-המשפט המחוזי בניסיון לקבל חוות דעת שמחזיקה הרשות לניירות ערך, שלכאורה קובעת שהבעלות שייכת לבנקים.

אמיר אוחנה: העניין הזה עדיין תלוי ועומד, והם מסרבים לחשוף אותה לציבור.

אמיר אוחנה: ההתנהלות הזאת של רשות ניירות ערך, יש בה טעם לפגם, טעם שיורד לשורשו של הליך החקיקה.

אמיר אוחנה: איפה נשמע כדבר הזה, שחברי הכנסת מתבקשים להצביע על חוק שמבוסס כולו על חוות דעת משפטית שאותה מסרבים לחשוף?

אמיר אוחנה: הרי גם האוצר וגם רשות ניירות ערך מודים שאם הבורסה שייכת למדינה, הרי הצעת החוק צריכה להיראות אחרת.

אמיר אוחנה: אי-חשיפת חוות הדעת בפני חברי הכנסת שמבקשים לראות אותה היא פגם מהותי.

אמיר אוחנה: העמדה הזאת מנוגדת גם לעמדה שהביע יושב-ראש הבורסה לשעבר, וכך אמר פרופסור מאיר חת בריאיון ל"גלובס" ב-2 בנובמבר 2015.

אמיר אוחנה: ציטוט: היה אם יבוצע המהלך הזה – שינוי מבנה הבורסה – ברור וחד-משמעי הוא שנכסי הבורסה הם נכסי המדינה.

אמיר אוחנה: אין זה ראוי שחברי הבורסה ייהנו מזכויות קנייניות שחוק ניירות ערך לא נתן להם, והעובדה הזאת הרי הייתה ברורה להם ולכל מי שעסק בעניין הזה מקדמת דנא.

אמיר אוחנה: נכון שהבורסה בנתה את נכסיה, אולם היא עשתה זאת מכספי הציבור, מכספי העמלות שהציבור משלם באמצעות חברי הבורסה.

אמיר אוחנה: אין בכלל ספק למי שייכים נכסי הבורסה – הם שייכים לציבור, באמצעות שר האוצר.

אמיר אוחנה: וזה כתוב חד וחלק בחוק.

אמיר אוחנה: אלה בוודאי ובוודאי לא נכסי חברי הבורסה לחלוקה ביניהם.

אמיר אוחנה: אני אומר עוד, ואוסיף, שבהצעת החוק נכתב כמה פעמים כי לחברי הבורסה אין זכויות הוניות בבורסה, כלומר הצעת חוק זו נותנת להם על מגש של כסף זכויות הוניות בבורסה ועוד פוטרת אותם ממס רווחי הון.

אמיר אוחנה: ועכשיו מבקשת הצעת החוק הזאת לקחת חצי מיליארד ש"ח, שהם נכס של הבורסה, כלומר של המדינה, ולחלק אותו לבנקים.

אמיר אוחנה: שימו לב, חברי, מה נקבע בוועדת ידין, שעל בסיסה נחקק חוק ניירות ערך, התשכ"ח–1968, ואשר כיוונה לכך שלחברי הבורסה לא תינתנה זכויות בהון נכסיה.

אמיר אוחנה: ציטוט: הבורסה לא תוכל להיות חברה פרטית במובן הטכני של מושג זה.

אמיר אוחנה: בתזכיר ההתאגדות או בתקנון ההתאגדות של חברת הבורסה יש לקבוע שרווחיה ישמשו אך ורק למטרותיה, ושלא תשלם כל דיבידנד לחבריה.

אמיר אוחנה: וכן יש לקבוע בהם שבפירוק החברה לא תחולק יתרת נכסיה בין חבריה, אלא תשמש למטרות ציבוריות שיבוא עליהן אישור שר האוצר.

אמיר אוחנה: הוועדה סבורה שהוראות אלה דרושות כדי לקיים את האופי הציבורי של מוסד הבורסה.

אמיר אוחנה: אבל לא רק שהבנקים אינם הבעלים על הבורסה, אלא שמאז משבר ויסות המניות ב-'83, הם גם לא בעלי השליטה בבורסה.

אמיר אוחנה: כדי להבין יותר לעומק את החוק המוצע ואת טיבו, שלא לומר את רועו, נפגשתי באחד הלילות עם סם ברונפמן, מי שאפשר לומר עליו: האורים והתומים של עולם הבורסה, יושב-ראש הבורסה לשעבר, וכך למדתי: בעקבות משבר ויסות המניות, השליטה בבורסה היא ציבורית למהדרין.

אמיר אוחנה: התיקון בחוק ניירות ערך, שניסח אריה מינטקביץ׳, לשעבר היועמ״ש של משרד האוצר ולאחר מכן יושב-ראש הרשות לניירות ערך, העביר את השליטה בבורסה, שהייתה עד 83', מהבנקים לדירקטוריון ציבורי שמכהנים בו 15 איש, מהם רק חמישה נציגי בנקים, בדרך כלל עובדים לא בכירים, אחד נציג משרד האוצר, שישה נציגי ציבור בלתי תלויים שממונים על-ידי ועדה ציבורית בראשות שופט, ושני נציגי הברוקרים.

אמיר אוחנה: אגב, נציגי הציבור, אחד מהם הוא יושב-ראש הדירקטוריון, ויש לו קול כפול – לכן זה 15.

אמיר אוחנה: נוסף על כך, לרשות לניירות ערך שליטה מלאה על התנהלות הדירקטוריון, המתבטאת בכך שכל החלטה של הדירקטוריון חייבת לקבל את אישור רשות ניירות ערך, שיש לה זכות וטו מלאה על החלטות הדירקטוריון.

אמיר אוחנה: שני עובדים בכירים של הרשות משתתפים בכל ישיבות דירקטוריון הבורסה ובכל ישיבות ועדות המשנה של הדירקטוריון.

אמיר אוחנה: המציאות שהרשות לניירות ערך מציירת לציבור שקרית, ונכונה ללפני 30 שנה.

אמיר אוחנה: הספין מנסה לנצל את הסלידה הכללית מהתנה

אמיר אוחנה: גותם של הבנקים – שיש לה הצדקות רבות – ולהפעיל אותה כמנוף לשיטה המופרכת שבה הם רוצים להפריט את הבורסה אחרי שהיא כבר כמעט השתחררה מהבנקים.

אמיר אוחנה: אחרי משבר ויסות המניות מדינת ישראל לקחה לידיה את הבורסה, לאחר שהבנקים הגיעו לפשיטת יד ורגל.

אמיר אוחנה: עוד קודם לכן לא היו לבנקים כל זכויות הוניות – – –

יצחק וקנין: אני נותן לך את הדקה שאמרת שהחסרנו לך.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תשתדל לסיים בדקה.

אמיר אוחנה: אני אסיים.

אמיר אוחנה: הרשות דוחפת לשיטת הפרטה שבה יקבלו הבנקים חינם את כל רכוש הבורסה, שמעולם לא היה שייך להם.

אמיר אוחנה: אני רוצה להדגיש מה אנחנו מבקשים בהסתייגויות האלה; אינני מתנגד, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, להליך הכללי; אינני מתנגד להפרטת הבורסה.

אמיר אוחנה: זה תהליך נכון, אבל מדובר בתהליך נכון בשני תנאים: א.

אמיר אוחנה: ניתוק בין הבעלות לחברות, כמו בכל העולם, בכל הבורסות בעולם.

אמיר אוחנה: לא ייתכן שהבעלים של הבורסה יהיו גם המפעילים שלה, ובמקרה שלנו מדובר בבנקים; ב.

אמיר אוחנה: נכסי הבורסה, הנאמדים ב-500 מיליון ש"ח, יועברו לאוצר המדינה, שכן הם שייכים לציבור, לא לבנקים, ומעולם לא היו שלהם.

אמיר אוחנה: אני חושב שהנושא מספיק כבד, חברי – נכון שאני נכנסתי אליו לאחרונה, אני לא חבר בוועדת הכספים, אבל אני חושב שהוא מספיק כבד כדי לאפשר לי לשוחח עליו עם ראש הממשלה, עד כדי כך יש לו השלכות דרמטיות על הכלכלה, ואני מבקש לכל הפחות לאפשר לנו את הדחייה הזאת כדי להכניס את ראש הממשלה לתמונה בעניין הזה.

אמיר אוחנה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שלה ארבע הסתייגויות.

יצחק וקנין: ארבע הסתייגויות זה אומר 20 דקות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תראו, אין ספק שהבורסה במצבה הנוכחי חולה, וכל המהלך של התיקון לחוק היה כדי להבריא את הבורסה, כדי ליצור מצב שבו יהיה באמת משחק הוגן, ששחקנים חדשים יוכלו להיכנס, ולהבריא, או ליצור איזו חיות, כי המבנה הנוכחי הוא נכה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא נכה, כי בעצם מהותה של הבורסה כפי שהיא מתנהגת היום, היא קצת היסטורית.

אורלי לוי אבקסיס: בכל העולם בעצם עברו למודלים אחרים, והיום אנחנו מנסים להגיד: אנחנו כמו כל העולם.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרו החברים שלי, אבל אני אנסה להמחיש לכם, כי בכל פעם שאנחנו מנסים לדבר על נושא הבורסה, לאנשים לפעמים קשה להבין מהו מבנה הבעלות בבורסה.

אורלי לוי אבקסיס: אז כדי לנסות לפשט את הנושא הזה, בואו ניקח דוגמה: קיבוץ מתחדש.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים איך הקיבוצים התנהלו בעבר.

אורלי לוי אבקסיס: יש חברי הקיבוץ, ויש להם זכות לקבוע מי יתקבלו לשורותיהם, מה יצטרכו לשלם בשביל החברות הזאת, ואז מהן הזכויות ומהן החובות.

אורלי לוי אבקסיס: השינוי במבנה הבורסה בא לקבוע דבר – אם היינו לוקחים את הקיבוץ ואומרים לו: בוא תתחדש, היום אין מקום למבנה הנוכחי, אבל מה?

אורלי לוי אבקסיס: נותנים, נגיד, לחברי הקיבוץ הישנים את הסמכויות לקבוע שוב מי יהיו החברים החדשים בקיבוץ.

אורלי לוי אבקסיס: נראה לכם הגיוני?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אותם חברים לא רק יקבעו מי יהיו החברים החדשים, שוב הם יקבעו מה יהיה מחיר המניה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו במקרה הזה יכולים להגיד: מחיר העלות – אוקיי?

אורלי לוי אבקסיס: – למסחר בבורסה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, במדינת ישראל זה מהגבוהים ביותר בעולם.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו אומרים גם, נגיד, לאותם חברים ישנים: לא רק שאתם תקבעו מי יהיו השחקנים החדשים, אתם תהיו כמו doorman שעומד בכניסה ואומר: זה כן וזה לא, ולא תצטרכו לתת דין-וחשבון לאף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם קובעים את התעריף.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, תראו: הרפורמה במבנה הבורסה, שנועדה לייעל את הבורסה על-ידי הפרדת הבעלות לחברות בבורסה וצמצום שליטת הבנקים בה, יוצאת מנקודת הנחה שהבורסה במצב הנוכחי היא בבעלות חברי הבורסה.

אורלי לוי אבקסיס: נאמר פה על-ידי חברי הכנסת הקודמים שלא כך הדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מסכימה אתם, כי בעצם מה שנכתב בחוק הבורסה בטרם השינוי – אני מצטטת, זה ציטוט: רווחיה ישמשו רק למטרותיה, ולא יחולקו בין חבריה, ובפירוקה, יתרת נכסיה תשמש למטרות שיקבע שר האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו שר אוצר שהחליט והכריז על מלחמה בבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: כי לבנקים – כך לפחות שר הכלכלה שלו, שהיה יושב-ראש ועדת הרפורמות, טען, שהבנקים קצת חזירים.

אורלי לוי אבקסיס: וכשהם באים באינטרס שלהם, לא תמיד הם רואים את אינטרס הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כול, הם רוצים לשמור על הקדימות שלהם – לפני כולם, רוצים להיות השומרים, ובסופו של דבר גם אלה שגוזרים את הקופון.

אורלי לוי אבקסיס: אממה – –

נחמן שי: אממה.

אורלי לוי אבקסיס: – – באו והוציאו לנו איזו חלופה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל החלופה האחרת יוצאת מנקודת הנחה מוטעית ביחס למה שכתוב היום, טרם השינוי.

אורלי לוי אבקסיס: אם רוצים לשנות, אתה לא יכול להגיד: כל מה שהיה כתוב קודם בטל ומבוטל – אלא אם כן אני יוצר משהו חדש.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה לא יכול למנוע את ההגדרה הבסיסית של הגלגול הקודם של החוק.

אורלי לוי אבקסיס: ובגלגול הקודם נאמר: בפירוקה, יתרת נכסיה תשמש למטרות שיקבע שר האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם שר האוצר באמת דואג לאינטרסים של האזרחים, יתכבד נא ויקיים את מה שאמר החוק.

אורלי לוי אבקסיס: נתן לו סמכות, והוא אומר: אני לא רוצה את הסמכות הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אדרבה ואדרבה, בתהליך הזה אני קובע – וכך פקידי האוצר אצלנו – שהרווחים שנצברו בסופו של דבר, ומי שמימן את הבורסה במשך שנים ויצר את הרווחים הכלואים האלה הוא הציבור, הציבור ששילם עמלות מופקעות, לא חברי הבורסה, שלא השקיעו שקל מכיסם.

אורלי לוי אבקסיס: ובסופו של דבר, שר האוצר אומר להם: בשינוי הזה אני מעניק זכויות הוניות בשווי שמוערך במאות-מיליוני שקלים, אם לא מיליארדי שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל למי אני נותן אותם?

אורלי לוי אבקסיס: אני לוקח אותם מהזכות של הציבור, ואני מעביר אותם לחברי הבורסה – –

אמיר אוחנה: לבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: – – שהם בסופו של דבר הבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תראו, אם יש לנו עודפים של מיליארדים ושל מאות מיליונים – סבבה.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נתקן כמה עוולות חברתיות.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי כמה רעיונות.

אורלי לוי אבקסיס: זה ששר האוצר, שהכריז מלחמה על הבנקים, נותן במתנה לבנקים מאות מיליונים, אם לא מיליארדים, גורם לי לאיזו כוכבית, ככה, שנדלקת עם אור אדום בוהק.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות מצב שמישהו מוותר פה כדי לקבל משהו במקום אחר?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש דילים מתחת לשולחן עם הבנקים?

אורלי לוי אבקסיס: אם כן, שיתכבדו נא, שירימו את המסך ויאמרו לנו, הלכה למעשה, בשקיפות אמיתית, מה קיבלו בתמורה ואיך הציבור מרוויח מזה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לומר עוד משהו: המצב היום – שתבינו, המצב היום, לפני החקיקה, הקריאה השנייה והשלישית, כפי שאתם הולכים להצביע, אומר שלחברי הבורסה, הערך החשבונאי של ההחזקות שלהם בעצם שווה אפס.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם שום זכויות הוניות.

אורלי לוי אבקסיס: זה גם מה שנרשם בדברי ההסבר להצעת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: מי שרוצה יכול לפתוח – עמ' 1161:

אורלי לוי אבקסיס: נוכח התאגדות הבורסה כגוף שאינו למטרות רווח, חברי הבורסה אינם מחזיקים בזכויות הוניות כלשהן בבורסה.

אורלי לוי אבקסיס: אם ככה, למה אנחנו בוחרים במודע, בפעולה, אפילו לא בשתיקה, להעביר את הכספים האלה לבנקים?

יצחק וקנין: איך אמר הזה?

יצחק וקנין: לבנק, פינטו, לבנק.

אורלי לוי אבקסיס: לבנק.

אורלי לוי אבקסיס: לבנק.

יצחק וקנין: לבנק, פינטו.

אורלי לוי אבקסיס: לבנק העני.

אורלי לוי אבקסיס: מסכן, באמת, יש לו בעיות – חברתיות, כלכליות.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נעזור להם, שלא יקרסו, חלילה וחס.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הרפורמה הזאת, גבירותי ורבותי, מתעלמת מהאינטרסים המשותפים שיש בעצם גם לבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: כי מה אומרים לנו?

אורלי לוי אבקסיס: למה אתם לוקחים את הבנקים כגוף אחד בעל אינטרס משותף?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כשהשאלה הזאת מגיעה ממשרד האוצר, היא גורמת לי לגיחוך.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה היא גורמת לי לגיחוך?

אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו עדים לכך שיש להם אינטרסים משותפים יום-יום, וזו גם הטענה של האוצר כאשר רצה לעשות את הרפורמה בבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו: בואו נפריד את כרטיסי האשראי, בואו נשנה קצת.

אורלי לוי אבקסיס: פה הטענות בדיוק הפוכות, ולכן אני שואלת אם יש אינטרסים נוספים מאחורי הדברים האלה, כי היגיון אין פה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, בהוראות החדשות, בעצם נותנים לבנקים במשותף, כלומר לבנקים כקבוצה, יותר מ-35% מהמניות, והמוסדיים יחזיקו בין 21% ל-31% מניות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שבמשותף יש להם יותר מ-50%.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אתם יודעים שבחוקים אחרים יותר מ-20%, 25%, כבר נחשב להחזקה.

מרב מיכאלי: בחוק הריכוזיות – – –

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

מרב מיכאלי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: בחוק הריכוזיות זה עוד יותר מחמיר.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוד לקחתי את חוק החברות וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו צריכים לזכור שאם אנחנו מדברים על אינטרסים משותפים של בנקים, אנחנו יכולים לראות את זה בכל יום, בכל רגע, ובעיקר הזוגות הצעירים שלוקחים משכנתה.

אורלי לוי אבקסיס: לכו תעשו סקרים בבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: לכו תבדקו איך ייתכן שבמצב של שוק שנמצא בריבית אפס, כמעט אפס, מצליחים לקבוע הוראות מטורפות על כביכול קושי לגייס הון, והריביות על המשכנתה מרקיעות שחקים – ריביות שלא נקבעות לפי סביבת ריבית אפס אלא לפי סביבת ריבית שהבנקים קבעו.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא נדון גם בוועדת הכספים שזימנו – גם חבר הכנסת מיקי לוי היה, גם אדוני היושב-ראש היה שם – ואנחנו גילינו שבכלל, גם הממונה על ההגבלים העסקיים העלתה שאלה מאוד מאוד מאוד גדולה, מה שמחדד את הסיפור גם פה: שיש תיאום בין הבנקים, והאינטרסים שלהם משותפים.

אורלי לוי אבקסיס: לא שמישהו צריך הוכחה, אבל אם מישהו צריך הוכחה – הנה, נשים את ההוכחה.

אורלי לוי אבקסיס: יש מצב – תקשיבו לי טוב – בודקים את העניין, אבל אם מישהו חושב שפה תצא איזו מסקנה שאכן היה תיאום בין הדברים, אז אני אגיד לכם: גם אם ימצאו שזו המסקנה, לא יעשו כלום, כדי לא למוטט את הבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: ואולי זו אחריות שילוחית.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל השאלה שנשאלה היא כזאת: האם הבנקים ניצלו נקודת זמן או חלון הזדמנויות שבו בנק ישראל הטיל הגבלות על המשכנתה, ובאותה נקודת זמן הם ניצלו – באופן די מפתיע, כל הבנקים יחד – את האירוע המסוים הזה כדי להקפיץ את הריביות שלהם על המשכנתה, את הרווח שלהם על הגיוס של המשכנתה?

אורלי לוי אבקסיס: היום הממונה על ההגבלים חושדת שהיה פה תיאום.

אורלי לוי אבקסיס: זאת קטסטרופה בפני עצמה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם משהו: תשמעו, משרד האוצר אמור לשמש כרגולטור.

אורלי לוי אבקסיס: יש בו באמת אגפים שונים, כל אחד אמון על תחום מסוים, ולצערי הרב אני אומרת את מה שאני אומרת היום.

אורלי לוי אבקסיס: אם בחלק מהוועדות אנחנו שומעים כביכול על איזה מאבק בין משרד האוצר, או הרגולטור, או תקראו לזה המפקח או המפקחת על הבנקים, לבין מה שקורה בפועל, אי-אפשר להסביר את זה בצורה הגיונית.

אורלי לוי אבקסיס: בכל ועדה שתכנסו תשמעו צליל אחר, כאילו בחרו באיזה כלי מוזיקלי שיתאים ספציפית רק לאותו אירוע נקודתי שדן בוועדת x, וכאשר ידונו באירוע אחר בוועדת y, שגם קשור לבנקים, הם יביאו באמת איזו אג'נדה אחרת, או איזה תירוץ אחר למה הדברים הם אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי גם בוועדת הרפורמות, גם בוועדת הכספים, ואני לא יכולה להבין את משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת למה משרד האוצר דואג כל כך לבנקים, שעושים את רוב הונם ממשקי-הבית הפרטיים, כי באותו אירוע שסיפרתי לכם, המאוד-מוזר ביחס לכך שכל הבנקים העלו ביחד את הריבית על המשכנתאות – באותו אירוע המפקחת על הבנקים ישבה רגל על רגל ולא אמרה דבר, אף שיש לי הערכה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ראיתי אף אחד ממשרד האוצר שעושה עם זה משהו, שבודק את זה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם לא היינו אנחנו, חברי הכנסת, מעלים קול זעקה, כנראה גם המפקחת על ההגבלים העסקיים לא הייתה עושה עם זה דבר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הנושא הזה נדון ונבדק אצלה כבר המון זמן.

אורלי לוי אבקסיס: שתבינו, באותה פעילות של השיתופיות באינטרסים של הבנקים הם הרוויחו בכל שנה רק מהשינוי הזה שמשרד האוצר הסכים להם, בין בהסכמה ובין בשתיקה, עוד 5 מיליארד שקלים בשנה – רווח על חשבון הבתים הפרטיים, על חשבון הזוגות הצעירים שעליהם אנחנו מדברים שאנחנו לא רוצים להעלות להם את מחיר הדיור.

אורלי לוי אבקסיס: 5 מיליארד נוספים.

יצחק וקנין: כסף קטן.

אורלי לוי אבקסיס: כסף קטן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים על כל מיני פושטי רגל וכל מיני טייקונים שעושים להם תספורות, שאנחנו הציבור משלמים עליהם גם מיליארדי שקלים לפעמים, ואני שואלת: איפה היו המפקחים?

אורלי לוי אבקסיס: איפה היו הבנקים?

אורלי לוי אבקסיס: כי אם משק-בית פרטי ייכנס למינוס ויחרוג במאות שקלים, יסגרו לו את הצנרת, יורידו את השלטר; הוא לא יוכל לקחת אשראי גם אם הוא יתחנן, ויכול להיות מאוד שגם ייכנס לחובות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הבנקים יודעים להיות חזקים מול האזרח הקטן.

אורלי לוי אבקסיס: מול האזרחים הגדולים, גם כאשר הם יודעים שהם בבעיית פירעון – כי אם הם לא יודעים הם מועלים בתפקידם; הם רואים את הדוחות, הם רואים את הבקשות, הם רואים את ההכנסות של אותן חברות, והם שנותנים להם לקחת עוד ועוד ועוד אשראי, בלי לבדוק את היכולת שלהם להחזיר, בלי לבדוק את האיתנות הפיננסית שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הם יודעים טוב מאוד לפשפש לנו, האזרחים הקטנים, בכיסים ולעשות עלינו קופה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשמדובר – – –

יצחק וקנין: את יודעת שעד לפני שלוש שנים, רוב האזרחים לא ניצלו את תעודות הזכאות שלהם, כיוון שהריבית בבנקים הייתה יותר זולה מהריבית הממשלתית.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

יצחק וקנין: ולכן הלכו לבנקים.

יצחק וקנין: התהפכו היוצרות, הבינו שאפשר לעשות הרבה כסף פה, ולצערנו, זה מה שאת אומרת בדיוק.

יצחק וקנין: זו המציאות.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: ניצלו נקודה מסוימת כדי להעצים את ההכנסות שלהם על חשבון משקי-הבית.

אורלי לוי אבקסיס: ואותם חבר'ה צעירים קורסים תחת עול המשכנתה, נאלצים לשלם מאות-אלפי שקלים יותר מפני שהבנקים עשו עליהם תרגיל ומפני שהאוצר אפשר להם לעשות את התרגיל הזה; וכאשר אנחנו מסתכלים על האחרים – נותנים להם לשחק בפנסיות שלנו כאילו היה מדובר בכסף הקטן שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו נמצאים פה, בא האוצר עוד פעם ומכניס יד לכיס שלנו, שלי, שלכם, של אלה שיושבים בבית, ואומר: את הרווחים שהגיעו לבורסה מפני ששיחקו בפנסיות שלכם, הציבור שילם את העלויות המטורפות, את עלויות המסחר, אנחנו נותנים אותן במתנה.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה האינטרסים של הבנקים חשובים לאוצר יותר מהאינטרסים של האזרח הקטן?

אורלי לוי אבקסיס: בואו נחזור לרגע לאותה דוגמה שנתתי לגבי הקיבוצים.

אורלי לוי אבקסיס: אז האם ייתכן שאותם חברים של הקיבוץ הישן, שרוצים להפוך את זה לאיזשהו קיבוץ חדש – –

מרב מיכאלי: מופרט.

אורלי לוי אבקסיס: מופרט, לא משנה מה.

מרב מיכאלי: משנה, משנה.

אורלי לוי אבקסיס: – – בסופו של דבר יהיו עדיין אלה שמחליטים ויהיו עדיין אלה שיקבעו שיש לנו סוג א' וסוג ב'.

אורלי לוי אבקסיס: ואם יש מישהו מועמד, יהיה ראוי ככל שיהיה, אם הוא יסכן את מעמדי – לא צריך לתת יותר מדי תירוצים למה הוא לא מתאים, מספיק שנצביע?

אורלי לוי אבקסיס: אם הבנקים הם רוב והמוסדיים הם רוב, ברור לנו שהם ישמרו על האינטרסים של עצמם בטרם יקבלו שחקנים חדשים.

אורלי לוי אבקסיס: אז יכול להיות שהכוונה הייתה טובה, אך מה שהחוק הזה עבר, בסופו של דבר, הפך את – אצלנו אומרים ביהדות: בא לקלל, יצא מברך – בא לברך, יצא מקלל.

אורלי לוי אבקסיס: גם לקחו מהציבור מאות מיליונים, גם שמרנו – – –

יצחק וקנין: אורלי, איך אומרים במרוקאית?

אורלי לוי אבקסיס: לא יודעת.

יצחק וקנין: ז'ה איבושו עמה.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים במרוקאית – – –

יצחק וקנין: זה יותר אותנטי.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: יש משפטים למצבים.

אילן גילאון: היושב-ראש, ככה אומרים – – –

יצחק וקנין: אמרתי: בא לרפא אותה – עיוור אותה.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה בדיוק מה שעשו פה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מסתכלת על חברי הכנסת מהקואליציה, אני מצטערת להגיד, לא ראיתי אותם בוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אותך, אדוני, ראיתי, אבל את המסתייגים.

אורלי לוי אבקסיס: אני כתבתי המון מכתבים, גם ליועץ המשפטי לממשלה, גם ליועץ המשפטי לכנסת, גם ליושב-ראש הוועדה – שראה שאני עולה, יצא החוצה – וביקשנו לראות את אותה חוות דעת שעליה מסתמכת כל החקיקה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לכם, גם דרך חופש המידע, אני כחברת כנסת ניסיתי לקבל את הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: לא קיבלתי.

אורלי לוי אבקסיס: כדי לפטור את הבקשה הזאת עשה היושב-ראש של הוועדה – בהגשת ההסתייגויות האחרונות הביאו לנו מישהו או מישהי ממשרד המשפטים שתסביר לנו למה אפשר לראות את הדברים גם ככה.

אורלי לוי אבקסיס: וזה היה בעל-פה, וזה לא היה כתוב, בכתב.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת: האם ייתכן שמרוב שהמערכת שלנו מקולקלת, מסואבת ולא נטולת אינטרסים שכבר חלחלו אליה, כשהם באים ומציגים לנו, כביכול, הם נסמכים על חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, רק שחוות הדעת הזאת לא חשופה?

אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה שמנדלבליט, היועץ המשפטי לממשלה – אני יודעת שהוא עסוק היום בדברים רבים נוספים, ואולי חשובים יותר – יאמר בקולו בצורה ברורה שאכן יש חוות דעת כזאת שעליה מסתמך האוצר, וחוות הדעת הזאת סותרת את החוק בטרם השינוי.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, האם יש לו חוות דעת שבאה ושומטת את הבסיס שעד היום עליו חיינו – שהבורסה היא לא למטרת רווח, ובמקרה שהיא מתפרקת הכספים שנותרו יהיו בידי שר האוצר, שיחליט לאן ילכו ולמטרות חברתיות?

אורלי לוי אבקסיס: כך כתוב בחוק, ומשום מה שר האוצר החברתי, לצערי לא השתמש בסעיף הספציפי הזה שנותן לו את הסמכות.

אורלי לוי אבקסיס: רשום פה: יתרת נכסיה תשמש למטרות שיקבע שר האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: שר האוצר מחפש כסף לנכים, לא, אילן גילאון?

אילן גילאון: חברתי.

אורלי לוי אבקסיס: הנה, יש פה מאות מיליונים פנויים.

אורלי לוי אבקסיס: למה הבנקים חשובים יותר מהנכים?

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת איציק שמולי, ביטוח סיעודי.

יצחק וקנין: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: הנה, יש לנו פה קופה של אולי מיליארדים, לפחות מאות מיליונים אנחנו יודעים, שנותנים מתנה לבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: האם לא כדאי לשמור על הקשישים שלנו?

אורלי לוי אבקסיס: להבטיח שלא נראה את המראות המטורפים שראינו?

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, החקלאים קורסים.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו פה בנק של כסף.

אורלי לוי אבקסיס: למה אנחנו רוצים לתת אותו מתנה לבנקים במקום לציבור שלו זה שייך?

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: התנועה לאיכות השלטון עשתה עבודה מצוינת, הגיעה פעם אחרי פעם לוועדה, ולצערי הרב, פעם אחרי פעם קולה הושתק, מאחר שמישהו שם זכר לתנועה שפעם היא הגישה בג"ץ לגבי תלמידי ישיבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו נעשה הפרדה בין הדברים ונבין שמותר להעביר ביקורת גם פה וגם שם, אבל הקולות והפלורליזם המחשבתי צריכים להישמר בבית הזה גם בימים חשוכים כמו שאנחנו עדים להם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: לך חמש דקות – אחרונת המסתייגות, במקרה שלנו – ואחרי כן נעבור להצבעות, אם לא יהיו לנו בקשות.

יצחק וקנין: אם ירצה, בוודאי נאפשר לו.

יצחק וקנין: חמש דקות, חברת הכנסת מרב מיכאלי, לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שחברותי וחברי וחברות הכנסת שדיברו לפני באמת היטיבו לתאר את הדברים שניסינו להיאבק עליהם בוועדה, ברצף.

מרב מיכאלי: אני חושבת שכולנו מסכימות ומסכימים שצריך בהחלט לעשות מהלך שיוציא את הבורסה מקיפאונה, מהתפקוד הירוד שלה, מהמסחר הנמוך מאוד בהיקפו שמתנהל בה.

מרב מיכאלי: נדרש צעד שיעיר את הבורסה, שיהפוך אותה לנגישה יותר, שיהפוך אותה לכזאת שמתמרצת את השוק ובאמת תורמת גם לצמיחה וגם לעשייה וליצירה, לצמיחה אמיתית.

מרב מיכאלי: אבל כמו שפירטו כאן חברותי וחברי לפני, באמת לא היינו בטוחות ובטוחים שזאת הדרך.

מרב מיכאלי: חזרנו ושאלנו: אם העיקרון הוא להפריד בעלות מחברות – כשעל פניו הרציונל הזה נשמע מאוד מאוד הגיוני – אז למה לא להפריד את הבעלות מהחברות?

מרב מיכאלי: למה להשאיר לבנקים ולמוסדיים בעלות כל כך מסיבית?

מרב מיכאלי: למה להשאיר להם את היכולת לפעול כמונופול בתוך הגוף הזה, לשתף פעולה באופן שעל פניו יש בו חשש להגבלים עסקיים?

מרב מיכאלי: למה באמת לא לוודא שהם לא יכולים לסרב לחברות ולחברים חדשים בבורסה?

מרב מיכאלי: למה שלא יהיה פיקוח על עמלות הבנקים?

מרב מיכאלי: המפקחת על הבנקים, חברתנו חדוה בר, אמרה: כבר היום הפיקוח על העמלות הוא באחריותי, ואמרנו: אבל העמלות הן בשמים, ואתן אפילו לא מתווכחות על זה שהעמלות הן בשמים.

מרב מיכאלי: איך תבטיחו לנו שבסידור החדש העמלות לא יהיו בשמים, אם הפיקוח בעצם לא משתדרג ולא מקבל צורה טובה יותר?

מרב מיכאלי: ההסתייגות הספציפית שאנחנו בחרנו בכל זאת להשאיר היא זאת שאומרת:

מרב מיכאלי: בואו נוריד את זה לבעלות מצרפית של כל הבנקים והמוסדיים, אדוני היושב-ראש, של לא מתחת ל-50%, אלא מתחת ל-25%, בדיוק כמו שפירטה כאן חברתי חברת הכנסת אורלי לוי, בצדק רב.

מרב מיכאלי: אני אשמח שאנחנו בכל זאת נתמוך בהסתייגות, לפחות בזאת, שבאמת לפחות תצמצם את הבעלות.

מרב מיכאלי: אני שמחה שכן הצלחנו, אגב, להכניס סעיף שאומר שאם אחרי זמן קצר אנחנו נראה שזה לא עובד, למרות האמונה הגדולה והחדורה – באמת, אני אומרת לך, אדוני, יושב-ראש הרשות לניירות ערך שמואל האוזר באמת חזר ואמר, ואת רואה על איש שהוא באמת ובתמים מאמין שזה יעבוד.

מרב מיכאלי: זה קורה, אמונה יכולה להיות עיוורת, גם אם היא לכאורה, על פניו, בדברים רציונליים וריאליים.

מרב מיכאלי: היא לא חייבת להיות בקדוש-ברוך-הוא או בקדוש ברוך היא – אתה רואה שאני אומרת את השם שלו, אתה מסתכל.

יצחק וקנין: אין עוד מלבדו.

מרב מיכאלי: או מלבדה, כבר סיכמנו את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שלפעמים באמת האמונה אולי תוכיח את עצמה, אולי זה יוכיח את עצמו, אבל מה שחשוב, אדוני, זה שאנחנו באמת נהיה פה עם יד על הדופק לוודא שאם זה לא מוכיח את עצמו, אנחנו נהיה שם כדי לתקן את הכשלים שדורשים תיקון.

מרב מיכאלי: אני רוצה להודות, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לתנועה לאיכות השלטון, שהייתה אתנו, ואף שהרבה מאוד מהרציונלים שאנחנו כל הזמן ניסינו לעמוד עליהם והיא ניסתה לסייע לנו בלהוכיח אותם, להראות אותם – אגב, זאת גם הטענה שציטט פה חבר הכנסת אמיר אוחנה הרבה מאוד אסמכתאות לכך שהבורסה היא לא בבעלות הבנקים והמוסדיים, אלא הבורסה היא נכס של המדינה, והיא יותר מזה – נכס ציבורי, ולכן לא היה צריך לאפשר לבנקים לקבל את התמורה עליה.

מרב מיכאלי: לצערי, כל זה כאמור לא צלח.

מרב מיכאלי: אין לנו אלא לקוות מאוד מאוד, לטובת מדינת ישראל, הכלכלה שלה והחברה שלה, לטובת זה שאולי בעתיד כן, אמן סלה, יהיה לנו כסף מתוך זה גם לאוכלוסיות המוחלשות שלנו, שהשינוי שאמור לעבור כאן – –

יצחק וקנין: איפה יושב-ראש ועדת הכספים?

מרב מיכאלי: – – לטובת הבורסה, אכן יעבוד לטובת הבורסה, ואנחנו נוכל כולנו ליהנות מפירותיו.

מרב מיכאלי: כאמור, בוא נקווה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים יסכם את הדיון, כדי שנוכל לגשת להצבעות מייד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמעתי את דברי המסתייגים – בסוף לא, כי הייתי צריך לרדת לאיזו ישיבת סיעה והייתה לי גם פגישה, מה אני אעשה, אני מתנצל.

מאיר כהן: שמעת את התקציר.

משה גפני: דווקא לא, אבל אני שמעתי את ההסתייגויות בהתחלה.

משה גפני: אני מבקש לומר לחברי הכנסת, עם כל הכבוד, האמירה שנאמרה פה על-ידי אחד המסתייגים, שהבורסה שווה 500 מיליון שקל, או ליתר דיוק 480 מיליון – זה פשוט לא נכון.

משה גפני: הבורסה, אני לא בטוח שהיא שווה בכלל משהו.

משה גפני: הבורסה הישראלית, לצערנו הרב, נמצאת בקריסה מוחלטת, ולהגיד שהכסף יחזור למדינה, 480 או 500 מיליון שקל – – –

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, יש איזה פתגם שאומר: הבור ריק, אין בו מים, אבל נחשים ועקרבים יש בו.

משה גפני: כן, אבל מנסים להציל את הבורסה.

משה גפני: אני מקווה שזה באמת יועיל.

משה גפני: עכשיו, עם כל הכבוד, היום הבנקים הם בעלי-הבית.

משה גפני: הבנקים, בעצם – על-פי הצעת החוק, מהבנקים מורידים עכשיו דברים.

משה גפני: לא רק מורידים מהם דברים, הם כל כך לא מרוצים, שהם מאיימים בעתירות לבג"ץ, זאת אומרת, להגיד שאנחנו נותנים לבנקים – אנחנו נותנים לבנקים?

משה גפני: לא רק שלא נותנים לבנקים, אנחנו מכניסים גם דירקטורים שהם דירקטורים חיצוניים.

משה גפני: הם יהיו חייבים למכור, הם לא יוכלו לעשות מה שהם רוצים כמו שהיום.

משה גפני: עכשיו, הבורסה זה מקום פרטי ששייך לחברים שלו, ובין החברים שלו, הרוב זה הבנקים.

משה גפני: אנחנו מוציאים את זה עכשיו; החוק משנה את תמונת המצב.

משה גפני: להגיד שאנחנו עוזרים לבנקים – זה פשוט לא נכון.

משה גפני: להפך, קחו את המצב הקיים.

משה גפני: אבל אני רוצה להגיד משהו אחר – שאני חושב לקיים עליו דיון, לבקש מוועדת הכנסת.

משה גפני: את הדיון הראשון אני לא ניהלתי, ניהל אותו מיקי זוהר.

משה גפני: היה דיון ארוך, וכל הנושאים האלה, שעולים בהסתייגויות, נדונו בוועדה.

משה גפני: הם נדונו אחר כך גם בישיבות שאני ניהלתי, אבל הם נדונו אז באריכות, והייתה שם אישה מבחוץ, מהתנועה לאיכות השלטון, שדיברה באריכות, ללא סוף, על הטיעונים האלה.

משה גפני: אמרה אותם, וחזרה ואמרה, ועוד הפעם אמרה, ועוד חזרה ואמרה, כאילו חברי הכנסת הם חבורה שלא יודעת על מה מדובר, עם כל הכבוד.

שרן השכל: גפני, אבל כל הטיעונים מסתמכים על חוות הדעת של – – –

משה גפני: הכול ברור לחלוטין, הנושא הזה – – –

שרן השכל: – – – שלא מוכנים – – –

משה גפני: חברת הכנסת שרן השכל, מה שהעלית – נדון, זה לא שהתעלמנו מזה.

משה גפני: אמרנו את כל מה שאני אומר עכשיו.

משה גפני: הנושא הזה נדון.

משה גפני: אתם לא הייתם בדיונים האלה, אתם באתם מאוחר יותר.

משה גפני: אין לי טענות, אני מקבל כל חבר כנסת וכל אורח בברכה, וחשוב מאוד לתרום לדיון, אבל אין לנו יותר יכולות.

משה גפני: עם כל הכבוד – וההיא מטרטרת, כל הזמן אומרת לי: צריך לעשות ככה, צריך לעשות ככה, כאילו – באמת, זה בלתי אפשרי.

משה גפני: ואותו הדבר עם חוקים אחרים שהיו בשבועות האחרונים.

משה גפני: אז לא שאנחנו מתעלמים מזה.

משה גפני: אני פתאום נהייתי חסיד של הבנקים?

משה גפני: אם אין כלום, הבורסה תקרוס, והבנקים הם בעלי-הבית.

משה גפני: אני לא שולל את ההסתייגויות שהגשת, אני לא אומר שאין בזה היגיון; יש בזה היגיון, יש טיעונים לכאן ולכאן, הם נדונו, הם היו בדיונים בוועדה.

משה גפני: בסדר, אני לא אומר – לא אמרת דברים לא חכמים, אמרת, אבל דברים שדיברנו עליהם פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם – –

שרן השכל: – – –

משה גפני: – – והייתה החלטה – החלטה של הממשלה, החלטה של הרשות לניירות ערך, החלטה של הוועדה, שאנחנו בסופו של דבר הצבענו.

משה גפני: אז אני לא אומר, יכול להיות שבאמת ההסתייגות הן הסתייגויות טובות.

משה גפני: אני לא אומר שלא.

משה גפני: אז אחת מהשתיים: או שהממשלה מסכימה לקבל את ההסתייגויות האלה – והיא לא מסכימה – או שאנחנו בטוחים שההסתייגויות האלה יצילו את המצב – ואנחנו לא בטוחים – או שאת מגישה הצעת חוק פרטית ומתחילה את הדיון הזה, ונראה בינתיים מה קורה.

משה גפני: אבל שלא תהיה טעות, הבורסה עומדת בפני קריסה.

משה גפני: אנשים עוברים דרך תל-אביב ונוסעים לניו-יורק, נוסעים לאירופה; לא משקיעים בבורסה התל-אביבית, לא משקיעים בבורסה הישראלית.

משה גפני: זה יכול לשנות את המצב.

משה גפני: יכול להיות שלא, אבל זה יכול לשנות את המצב.

משה גפני: לכן, הנושא הזה, מה שאמרתי, הוא נושא שבאמת – אני חושב ביני לבין עצמי אם יכול להיות מצב שתבוא מישהי או שיבוא מישהו לוועדה, ופעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם חוזר על אותם טיעונים כאילו הוא המושיע של העולם.

משה גפני: התנועה לאיכות השלטון היא לא המושיעה של העולם, היא גוף פוליטי.

משה גפני: זה בסדר, אז אני נותן לה לדבר, אבל זהו, די, כמה?

משה גפני: על כל חוק – ולכפות את דעתם.

משה גפני: אותו דבר היה עכשיו גם עם "קהלת", עוד איזה ארגון.

משה גפני: אני נותן לאנשים לדבר, אני מכבד את האורחים, אבל הכנסת היא לא שלהם.

משה גפני: שהתנועה לאיכות השלטון תרוץ בבחירות, תלך לפריימריז – בליכוד או במחנה הציוני, אני לא יודע למי הם שייכים.

משה גפני: על כל פנים, הנושאים נדונו.

משה גפני: ההחלטות התקבלו.

משה גפני: הסיכוי, הדבר הטוב ביותר שאנחנו יכולים לעשות כדי להציל את הבורסה זה הנושא החשוב ביותר, מפני שיש לזה משמעות כלכלית עצומה על המערכת הכלכלית בישראל.

משה גפני: ולכן, אני מציע ומבקש לתמוך בהצעת החוק כרגע ולא לקבל את ההסתייגויות.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אבל מה הבעיה?

יצחק וקנין: מצביעים בעד.

יצחק וקנין: מה?

יצחק וקנין: אתם לא מצביעים נגד?

יואל רזבוזוב: אנחנו בעד.

איציק שמולי: בעד.

יצחק וקנין: לא, כנראה על ההסתייגויות – – –

משה גפני: על ההסתייגויות אתם מצביעים בעד?

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, בוודאי הם ירצו להצביע על הסתייגויות, וכנראה הם ירצו להצביע, ואז צריך רוב נגד ההסתייגויות.

יצחק וקנין: זה דבר ברור.

משה גפני: להסביר עוד כמה דברים או שאפשר בלי הסברים נוספים?

קריאות: – – –

משה גפני: טוב, אז אני רוצה להגיד לכם בשתי דקות – – –

קריאות: – – –

משה גפני: אני חושב ששינוי מבנה הבורסה, במציאות הזאת שבה אנחנו מצויים – שבאמת, לצערי הרב, ואני אומר את זה בצער, המצב של הבורסה הוא כל כך חלש – שינוי מבנה הבורסה יכול לשנות את המצב הזה.

משה גפני: יכול לשנות את המצב.

משה גפני: אני לא חושב שצריך להיות – האמת היא שמאוד הרגיז אותי העניין הזה שכאילו אנחנו דואגים לבנקים.

משה גפני: הבנקים, אני מקווה שלא יעתרו לבג"ץ, אבל הם מאיימים בזה; הם אומרים שהם נפגעים, הם אומרים שיש בהם פגיעה בנושא הזה של הצעת החוק הזאת, שבעצם מורידה אותם בכמה נושאים; אמרתי, גם בדירקטורים, גם בנושא הזה שהם יהיו חייבים למכור, הם לא יוכלו לעשות דברים על דעת עצמם.

משה גפני: ולכן, החלק הזה הוא חלק שעושה – מבחינת העניין הזה הוא עושה טוב בזה שהוא נותן תקווה שהבורסה תהפוך לבורסה שיהיה כדאי להשקיע בה, שחברים פרטיים יוכלו לבוא ולהשקיע בבורסה, והחלק הזה הוא חלק שחשוב מאוד לתמוך בו.

משה גפני: דוד?

משה גפני: אני סיימתי עם ההסברים.

משה גפני: אני חושב ששכנעתי.

משה גפני: אני מודה לחברי האופוזיציה, שהיו חלק פעיל בעניין של החוקים הללו, כולל החוק שעליו אנחנו מדברים עכשיו, על שינוי מבנה הבורסה, עם הסתייגויות שאנחנו קיבלנו בתוך הדיונים, עם ההחלטות שבסופו של דבר החוק הוא אכן הטוב ביותר שיכול לצאת מהוועדה בעיתוי ובעידן הזה שבו אנחנו מצויים מבחינת הבורסה.

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק ולדחות את ההסתייגויות.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשים לב, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם על מנת שנוכל לגשת להצבעה ולא יהיו בלבולים.

יצחק וקנין: כאמור, אנחנו ניגשים להצבעה על ההסתייגויות, בקריאה שנייה, לחוק ניירות ערך (תיקון מס' 61), התשע"ז–2017.

יצחק וקנין: הסתייגות לסעיף 1, של חברי הכנסת שרן השכל ואמיר אוחנה.

יצחק וקנין: אתם מושכים את ההסתייגויות או עומדים על ההסתייגות?

יצחק וקנין: להצביע?

יצחק וקנין: להצביע על ההסתייגויות.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הסתייגות לסעיף 1 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 62 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת שרן השכל ואמיר אוחנה לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 62 מתנגדים, שמונה בעד.

יצחק וקנין: אם כן, ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה כנוסח הוועדה על סעיפים 1–9, כולל.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני חוזר: אנחנו מצביעים על סעיף 1 כנוסח הוועדה, עד סעיף 9, כולל, כי לסעיפים 2–9 אין הסתייגויות, אז מ-1 עד 9, כולל, כנוסח הוועדה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–9, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 8 נמנעים – אין סעיפים 1–9, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יצחק וקנין: 66 בעד, שמונה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: סעיפים 1–9 נתקבלו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: לסעיף 10, רבותי, הסתייגות מס' 2.

יצחק וקנין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, להצביע?

יצחק וקנין: אורלי לוי, אורלי לוי אבקסיס, להצביע על ההסתייגות?

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו מצביעים על ההסתייגות לסעיף 10, הסתייגות מס' 2.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: משהו נתקע פה.

יצחק וקנין: רבותי, אני חוזר, שעון-העצר נתקע, לצערי הרב.

יצחק וקנין: התוצאה – זה נותן לנו תוצאה, אבל – – – הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 42 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לסעיף 10 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הסתייגות 2, לסעיף 10, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 3, לסעיף 10.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: רבותי, דקה, דקה, דקה, רק דקה, יש בעיה עם המערכת האלקטרונית.

יצחק וקנין: יש בעיה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני עושה ניסיון לרגע אחד, אני עושה ניסיון.

יצחק וקנין: זה ניסיון, חברי הכנסת, ניסיון.

יצחק וקנין: דקה אחת, יש בעיה עם המערכת האלקטרונית.

יצחק וקנין: אוקיי, אני חוזר על הצבעה להסתייגות לסעיף 10, הסתייגות מס' 3.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 42 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לסעיף 10 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 3, לסעיף 10, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 10, הסתייגות מס' 4.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 43 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לסעיף 10 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 4, לסעיף 10 – 43 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: שימו לב, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיפים 10–40, כולל 40, כנוסח הוועדה.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 10–40, כהצעת הוועדה – 69 נגד – 7 נמנעים – אין סעיפים 10–40, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יצחק וקנין: 69 בעד, שבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, סעיפים 10–40 נתקבלו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 41, הסתייגות מס' 5, של חברי הכנסת יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן – להלן: קבוצת סיעת המחנה הציוני – וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 45 נמנעים – אין ההסתייגות (5) של קבוצת סיעת המחנה הציוני וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לסעיף 41 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 מתנגדים, 31 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 5, לסעיף 41, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להסתייגות האחרונה בחוק – הסתייגות 6, לסעיף 41.

יצחק וקנין: מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 18 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות (6) של חברי הכנסת שרן השכל ואמיר אוחנה לסעיף 41 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 58 מתנגדים, 18 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 6, לסעיף 41, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה כנוסח הוועדה על סעיף 41.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 41, כהצעת הוועדה – 68 נגד – 7 נמנעים – אין סעיף 41, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יצחק וקנין: 68 בעד, שבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: סעיף 41 נתקבל כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: רבותי, אין הסתייגויות לחוק.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על החוק – הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 61), התשע"ז–2017, בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 68 נגד – 7 נמנעים – 1 חוק ניירות ערך (תיקון מס' 61), התשע"ז–2017, נתקבל.

יצחק וקנין: 68 בעד, שבעה מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 61), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק זכות השגה על החלטה בעניין רישוי מקצועות בתחום הרפואה והבריאות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017; הצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה (תיקון מס' 3), התשע"ז–2017; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 34), התשע"ז–2017; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 56), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: מטעם ועדת הכלכלה: הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון מס' 5), התשע"ז–2017; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 9), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: מטעם ועדת הכנסת: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 35), התשע"ז–2017, שהחזירה הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [מס' מ/1072; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16083; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: גם את הצעת החוק הזאת יציג יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להגיש בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס׳ 62), התשע"ז–2017.

משה גפני: אני רק מבקש, אדוני היושב-ראש – אני לא אמרתי את זה בחוק של שינוי מבנה הבורסה.

משה גפני: בחוק המקורי נאמר שהפעילות של הבורסה תהיה גם ביום שישי.

משה גפני: העובדים פנו אלי והתנגדו לזה, וגם – חבר הכנסת מיקי זוהר – טוב, לא פה; אה, הנה אתה – התנגד למהלך הזה, שהעבודה בבורסה תהיה ביום שישי.

משה גפני: מיקי, אני מדבר אליך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי זוהר.

משה גפני: שלא תהיה עבודה ביום שישי – עובדי הבורסה דרשו את זה.

משה גפני: הורדנו את זה – אתה הורדת את זה בישיבה הראשונה, אני הורדתי את זה בישיבה השנייה, אבל בעיקר זה היה הטיעון של העובדים, והחוק שעבר קודם עבר בלי זה.

משה גפני: בזה לא היה שינוי.

משה גפני: יש שינוי במבנה הבורסה, שהוא חיוני וחשוב.

משה גפני: הצעת החוק שאני מגיש עכשיו היא הצעת חוק ממשלתית.

משה גפני: בהצעת חוק זו מוצע לקבוע הסדרים שיקבעו את סופיות הסליקה המתבצעת במסלקת הבורסה, וכן תפקידה של המסלקה כצד נגדי מרכזי.

משה גפני: הצעת חוק זו מאמצת עקרונות ליבה שנקבעו על-ידי הבנק הבין-לאומי לסליקה וארגון רשויות ניירות ערך הבין-לאומי.

משה גפני: חשיבותן של הוראות בדבר סופיות הסליקה נובעת הן מהיכולת של המסלקה וחברי מסלקה לעבוד עם מסלקות מחוץ לישראל והן משום שעסקאות במסלקות בורסה כוללות סוגי נכסים שונים של ניירות ערך ומזומן, הוראות רבות וצדדים רבים, וביטול הוראת סליקה אחת עלול ליצור אפקט דומינו לגבי יתר ההוראות, ואף להוביל לפגיעה כלכלית בצדדים לאותן הוראות.

משה גפני: בהצעת החוק מוצע לקבוע גם הסדר למצב שבו חבר מסלקה נכנס להליכי חדלות פירעון.

משה גפני: הוראה שניתנה עד תום יום העסקים הראשון שלאחר 24 שעות מסוף היום שבו נתן בית-המשפט, לגבי חבר מסלקה, צו פירוק או צו הקפאת הליכים תיחשב לתקפה כל עוד נעשתה בהתאם לכללי המסלקה, והיא תגבר אף על האמור בכל דין ודיני חדלות פירעון בכלל.

משה גפני: הוראה זו חריגה, אולם המשמעות של ביטול הוראה שניתנה במסלקה, הן במצב רגיל, וקל וחומר במצב של הליכי חדלות פירעון, היא סיכון יציבותם הפיננסית של תאגידים ויחידים שהסתמכו על הוראת הסליקה שמבקשים לבטלה.

משה גפני: עוד מוצע לקבוע שכל בקשה לצו פירוק או לצו הקפאת הליכים יומצא העתק שלה למסלקה ולרשות ניירות ערך עם הגשתה, והרשות תהיה צד לכל ההליך.

משה גפני: לעניין הליך חדלות פירעון זר שמתקיים לגבי חבר מסלקה, מוצע לקבוע שבית-משפט לא יכריז כל פסק-דין חוץ שניתן במסגרת הליך חדלות פירעון זר כלפי חברי מסלקה כפסק אכיף אם אכיפת פסק החוץ עומדת בניגוד להוראות החוק הישראלי לעניין סופיות הסליקה בהליכי חדלות פירעון לגבי חבר מסלקה.

משה גפני: ככל שנקבע הסדר אחר לעניין אכיפת פסק חוץ במסגרת הסכם בין ישראל למדינת חוץ או באמנה רב-צדדית שישראל חתומה עליה, יחולו הוראות ההסכם או האמנה.

משה גפני: להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: כאמור, חברי הכנסת, להצעה זו אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 1–6 – 49 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

יצחק וקנין: 49 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 48 נגד – אין נמנעים – אין חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62), התשע"ז–2017, נתקבל.

יצחק וקנין: 48 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/1062; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 16803; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 63), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אני הייתי מציע לך, יושב-ראש הוועדה, להישאר כל הזמן על הדוכן.

יצחק וקנין: אין צורך לרדת ולעלות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק אחרונה, זמנית.

משה גפני: אחרי זה אמור לבוא החוק של – חוק הגליל – –

יצחק וקנין: אוהו.

משה גפני: – – שאמור לבוא – אני לא יודע אם הוא יבוא היום, אבל הוא יבוא השבוע.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 63), התשע"ז–2017.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית.

משה גפני: בהצעת חוק זו מוצע לאפשר לבורסה לרכוש מהבורסה לניירות ערך בניו-יורק או מבורסת נאסד"ק ניירות ערך הנסחרים באותן בורסות של תאגידים ששווי השוק שלהם עולה על 50 מיליארד דולר, שלא התאגדו בישראל ואין להם זיקה של ממש לישראל, ולרשום את אותם ניירות למסחר בבורסה.

משה גפני: הבורסה בישראל תהיה רשאית לרכוש מניות של 50 תאגידים לכל היותר, אלא אם כן קבע שר האוצר בצו מספר גבוה יותר.

משה גפני: עוד מוצע שבורסה שרשמה למסחר ניירות ערך כמוצע בהצעה שבפניכם תבטיח שהרישום למסחר והמסחר באותם ניירות ערך ייעשו באופן שניתן יהיה להבחין בינם לבין ניירות ערך אחרים הרשומים למסחר בבורסה, ושיינתן מידע למשקיעים בדבר הסיכונים הכרוכים במסחר בניירות ערך שנרשמו למסחר לפי הצעת החוק.

משה גפני: למעשה, מדובר בניירות ערך שתרכוש בורסה בישראל באופן חד-פעמי ותציען לציבור לרכישה באמצעותה, אולם המסחר בפועל בנייר הערך יתקיים בבורסה שבה רשם התאגיד שהתאגד מחוץ לישראל את ניירות הערך שלו – קרי, הבורסה לניירות ערך בניו-יורק או בבורסת הנאסד"ק.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לומר לך, אני מבקש לומר לכנסת: אנחנו הגשנו היום חמישה חוקים; חלק מהחוקים האלה – אני לא צריך להגיד לך, אתה חבר פעיל בוועדת הכספים – חלק מהחוקים האלה, היה מאוד מאוד קשה להעביר אותם, לסיים אותם, לקיים בהם דיון מקצועי כדי להגיע לתוצאה כפי שהיא מובאת היום בחמשת החוקים האלה, כולל קצא"א, כולל חוק המכר, שמסייע לעניין של הדיור, וכולל הנושאים הכלכליים הללו.

משה גפני: אילולא שיתוף הפעולה שהיה בוועדת הכספים בין קואליציה לאופוזיציה, בין חברים שונים בוועדה, פעילים יותר ופעילים פחות, לא היינו יכולים להגיע לתוצאה.

משה גפני: אנחנו העברנו במהלך מושב החורף בסביבות 42 חוקים שקשורים לרשות המסים.

משה גפני: העברנו סדרה ארוכה של חוקים.

משה גפני: יש אצלנו בוועדה – כמעט ריק, הנושא של החקיקה, או אפילו דיונים.

משה גפני: אנחנו עושים את זה מהר.

משה גפני: אנחנו לא מקבלים את התוצאה מפקידי האוצר, כפי שהיינו מצפים שנקבל.

משה גפני: אנחנו לא מקבלים את זה, וזה בסדר.

משה גפני: אנחנו מרכינים את ראשנו ואנחנו עושים את עבודתנו המקצועית.

משה גפני: לא תמיד אנחנו מקבלים את מה שצריך לקבל.

משה גפני: אנחנו עושים עבודה – החברים בוועדה, הלשכה המשפטית, מזכירות הוועדה; עושים את העבודה.

משה גפני: אנחנו לא תמיד מקבלים.

משה גפני: לפעמים כן, אבל לא תמיד.

יצחק וקנין: אני חושב שאני יכול לציין שני חברי אופוזיציה שמאוד פעילים בוועדה הזאת: מיקי רוזנטל ומיקי לוי, שני המיקים.

משה גפני: כן.

יצחק וקנין: אני חושב שהם בין הפעילים – –

משה גפני: גם טרכטנברג, גם אחרים.

משה גפני: כן.

יצחק וקנין: – – ביותר בתוך הוועדה הזאת.

משה גפני: נכון.

משה גפני: לכן אני מוצא את ההזדמנות, אף-על-פי שאני אמור השבוע להביא חוק נוסף – את הצעת החוק הפרטית שלך, של חבר הכנסת יצחק וקנין ושל חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון ושל חברים רבים נוספים שהצטרפו לעניין הזה – לגבי חוק הגליל, עם החקלאים, שבעיקר נמצאים בצפון ובגבול הצפון, שצריך לעזור להם בגלל שהחקלאות שם מתמוטטת.

משה גפני: אני מבקש להודות ללשכה המשפטית, לעורכת-הדין שגית אפיק, שבמהלך החורף הזה עברה בעיות לא קלות עם הממשלה, בעיות לא קלות; אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה; שלומית ארליך, אייל לב-ארי, שיר והמתמחה החדש; מזכירות הוועדה, בראשם טמיר כהן, ליאת ואחרים ואחרות שנמצאים שם.

משה גפני: אני מודה לחברי הוועדה, אני מודה ללשכה המשפטית, אני מודה למזכירות; אני מודה לכל מי שעשה במלאכה והוציא מתחת ידו הצעות חוק שהופכות להיות חוקים בספר החוקים, שנעשו באופן המקצועי ביותר שצריך לעשות ומכבדות את הכנסת.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים משה גפני.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, כאמור, להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 63), התשע"ז–2017.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 25 בעד סעיפים 1–5 – 39 נגד – 4 נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

יצחק וקנין: 39 בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת השרה סופה לנדבר, שרת הקליטה, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: מי עוד ביקש שאני אצרף אותו?

יצחק וקנין: ואת יעל כהן-פארן, אני גם מצרף את קולה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 26 בעד החוק – 40 נגד – 7 נמנעים – אין חוק ניירות ערך (תיקון מס' 63), התשע"ז–2017, נתקבל.

יצחק וקנין: 40 בעד, שבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 63), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' כ/549; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 2597; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע שהצעת חוק ההתחדשות העירונית נדחית, נכון לרגע זה, לסוף סדר-היום, מכיוון שיש הסכמות שעדיין לא הגיעו אליהן המרכיבים השונים בקואליציה ובאופוזיציה.

יצחק וקנין: אם כן, נעבור עכשיו לסעיף 12 בסדר-היום: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי נמצא פה?

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: לא הלך, אני אאפשר לו את זה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו צריכים לסיים את החוקים האלו.

יצחק וקנין: אם הוא יהיה, אם הוא יבוא, אני אאפשר לו.

יצחק וקנין: אני עובר להצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 6), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, מאחר שחברת הכנסת מירב בן ארי איננה פה.

יצחק וקנין: אנחנו ניתן לך את החוק, ותקריא את מה שאתה צריך, אדוני, מה לעשות.

יצחק וקנין: רבותי, מי שצריך להציג את החוקים צריך לשבת פה, וזה בלתי אפשרי שאנחנו מדלגים וחוזרים ומדלגים וחוזרים.

יצחק וקנין: זה לא מכבד אף אחד, רבותי.

יצחק וקנין: לא יכול להיות שיושבי-ראש ועדות, או מי שקיבל עליו את זה, לא נמצא פה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, מזל שאתה נמצא פה, אדוני.

מנואל טרכטנברג: כן, אבל אני חייב להגיד שאני לא ליוויתי את החוק בצורה מסודרת.

מנואל טרכטנברג: לקחה על עצמה ידידתי מירב בן ארי להציג את החוק, על-פי הצעת חוק של חברת הכנסת קארין אלהרר.

מנואל טרכטנברג: הנושא הוא אפשרות לחניה במקומות – – –

יצחק וקנין: לא, זה לא – – –

מנואל טרכטנברג: מירב.

יצחק וקנין: אני לא חושב שזה יהיה מכובד עכשיו שאדוני ירד והיא תעלה.

מנואל טרכטנברג: אני מבקש.

יצחק וקנין: אני אאפשר לה.

יצחק וקנין: אין לי בעיה.

מנואל טרכטנברג: אני מבקש, כן.

יצחק וקנין: אוקיי.

מנואל טרכטנברג: תודה לך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, אנחנו מתחשבים בך פעמיים – –

מירב בן ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: – – פעם אחת בשביל מירב ופעם אחת בשביל מירב הקטן.

קריאות: הקטנה, הקטנה.

יצחק וקנין: הקטנה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, שרים, כנסת נכבדה, אני רוצה להציג את הצעת חוק חניה לנכים, של חברתי חברת הכנסת קארין אלהרר.

מירב בן ארי: ליוויתי אותה בהצעה, ואני שמחה גם להציג אותה לפני הכנסת ולהביא את זה לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מירב בן ארי: הצעת החוק המונחת לפניכם קובעת כי רשות תִמרור מקומית תקצה מקומות חניה לנכים באזורים המיועדים לפריקה ולטעינה, במטרה להגדיל את מספר מקומות החניה לנכים.

מירב בן ארי: אזורים המיועדים לפריקה ולטעינה נמצאים בדרך כלל בקרבת אזורי מסחר, שבהם יש צורך רב יותר במקומות חניה נוספים לנכים.

מירב בן ארי: מספר מקומות החניה שיוקצו יהיה כמספר מקומות החניה השלמים שניתן לכלול במחצית השטח המיועד לפריקה ולטעינה, ובלבד שמדובר בחניה אחת לכל הפחות.

מירב בן ארי: כמו כן, כדי ליצור הסדר מאוזן, ולאור ההערות שעלו בוועדה בדבר החשש שחניית נכים באזורים האלה עלולה לגרום להפרעה לתנועה ולסיכון לעוברי הדרך בשעות שבהן מתבצעת פריקה וטעינה, החליטה הוועדה כי חניה כאמור לנכים תוקצה רק בשעות שאינן מיועדות לפריקה ולטעינה.

מירב בן ארי: מסיבה זו גם החליטה הוועדה כי באזורים המיועדים לפריקה ולטעינה שהם על נתיב נסיעה ולא במפרץ לא יוקצו חניות לנכים.

מירב בן ארי: כמו כן החליטה הוועדה כי החניה באזורים המיועדים לפריקה ולטעינה בשעות המיועדות לפריקה ולטעינה תהיה אסורה.

מירב בן ארי: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ואני פונה אל חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד במילה – הנה את, חיפשתי אותך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת קארין אלהרר, את תרצי לברך בסוף החקיקה?

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

מירב בן ארי: ראשית, אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף, וכמובן לכל צוות הוועדה והייעוץ המשפטי; אני רוצה להודות כמובן לחברת הכנסת קארין אלהרר, חברתי, שליוויתי אותה בדיון בוועדה.

מירב בן ארי: אני יודעת שהתחלת את החוק הזה כבר בכנסת הקודמת, והפעם הבאנו אותו לסיום.

מירב בן ארי: גילינו בוועדה שיש יותר ויותר נכים ופחות ופחות חניות, ולכן בעצם החוק הזה – זה חשוב שתדעו, במילים פשוטות – נותן אפשרות היום לנכים לחנות במקומות שעד היום הם לא יכלו לחנות בהם.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר באופן אישי עוד משהו.

מירב בן ארי: יש הרבה מקומות – אני גם דיברתי על זה לפני חודש בנאום בן דקה, את שומעת, קארין?

מירב בן ארי: – הרבה פעמים אנחנו מגיעים – גם מזכירת הכנסת שמעה אותי, אם את זוכרת, דיברתי על זה – הרבה פעמים אנחנו מגיעים למקום חניה של נכים, ואנשים עומדים שם רגע, לאסוף מישהו, לקחת את אימא שלה, ובדיוק באותו רגע מגיע הנכה, ובדיוק באותו רגע הוא צריך להתחיל לחפש, ואז הוא עומד בחניה כפולה וחוסם את הדרך.

מירב בן ארי: אני חושבת שכל עזרה שאנחנו יכולים ככנסת להוביל אפשרויות רחבות יותר לציבור הנכים – כי אתה יודע, אדוני היושב-ראש, יש יותר ויותר נכים, אבל הכבישים והמדרכות לא משתנים.

מירב בן ארי: לכן, זו הצעה טובה.

מירב בן ארי: כמובן, אני מברכת את כל מי שהיה שותף אליה, וכמובן, נשמח שתצביעו בעד הצעה זו.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אין הסתייגויות לחוק ואין בקשות דיבור.

יצחק וקנין: אני אוסיף את קולה של קארין – את יכולה להישאר, אני אוסיף את קולך להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 6), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 1–2 – 51 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 51 בעד, כולל קולה של חברת הכנסת קארין אלהרר, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 28 בעד החוק – 52 נגד – אין נמנעים – אין חוק חניה לנכים (תיקון מס' 6), התשע"ז–2017, נתקבל.

יצחק וקנין: 52 בעד, כולל קולה של חברת הכנסת קארין אלהרר, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אני רוצה להזמין את חברת הכנסת קארין אלהרר, שהיא מיוזמי החוק הזה – היא יוזמת החוק – לברך.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, בשנים האחרונות אנחנו עדים – אדוני שר התחבורה, זה נכון גם אליך.

קארין אלהרר: בשנים האחרונות אנחנו עדים למצוקה של ממש במקומות החניה שמוקצים לנכים.

קארין אלהרר: משרד התחבורה מנפיק עוד ועוד תווים, ומספר החניות המוקצות קטן יחסית.

קארין אלהרר: הצעת החוק, מבחינתי, היא הישג משמעותי, כי היא בעצם אומרת, הלכה למעשה – עוד מקומות שבהם יוכלו לחנות רכבים עם תו.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות מעומק הלב לאנשים חשובים ויקרים שהעזרה שלהם בתהליך הייתה חיונית ומשמעותית: לחברי חבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שנרתם ליצירתה של החקיקה השוויונית והמשמעותית הזאת; לשר אריה דרעי, שאני יודעת שהשלטון המקומי לא עשה לו חיים קלים, אבל הוא בכל זאת נרתם; ליושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, שבאמת היה גורם מזרז; ויותר מכול, לחברתי חברת הכנסת מירב בן ארי, שמה שנקרא נתנה יותר מדחיפה כדי להבטיח שהחוק יעבור.

קארין אלהרר: לכל צוות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות המסור, שעבד ונרתם לסוגיה: ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין יעל סלנט; לענת כהן שמואל, מנהלת הוועדה; למעיין בן עמי ולאתי שבתאי; וכמובן ליועצות הנחושות שלי, ליאור יעקבי ורחל בן דוד.

קארין אלהרר: בלעדיהן שום דבר לא קורה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: [מס' כ/690; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 20945; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הוקרה לאזרחים במערכות ישראל, התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת אבי דיכטר.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הוקרה לאזרחים במערכות ישראל, התשע"ז–2017, שיזם חבר הכנסת איל בן ראובן עם חברי כנסת נוספים.

אבי דיכטר: בעשורים האחרונים חל שינוי באופיין של מערכות ישראל: בעבר התאפיינו מערכות אלה בקרבות בין צבאות בחזית, ואילו בעת האחרונה גם העורף הפך לחזית.

אבי דיכטר: האזרחים בעורף הפכו מעורבים יותר, ורבים מהם פועלים כדי לאפשר ליתר האזרחים לנהל את שגרת חייהם גם בעת מלחמה.

אבי דיכטר: סעיף 7 לחוק העיטורים בצבא הגנה לישראל, התש"ל–1970, מסדיר הענקת אותות מערכה לחיילים ולאנשי כוחות הביטחון לציון השתתפותם במלחמה במערכה או בקרב.

אבי דיכטר: סעיף 7א לחוק העיטורים מסמיך את שר הביטחון, באישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, לתת אותות מערכה גם לאזרחים, וכך אכן נעשה, בין היתר לאחר מלחמת לבנון השנייה ולאחר מבצע "צוק איתן".

אבי דיכטר: ואולם, בדיונים בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת בנושא זה התברר שיש מתח מובנה בין השאיפה להוקיר את תרומת האזרחים הפועלים בעורף ובין השאיפה להוקיר באופן ייחודי את פועלם של חיילי צה"ל במערכות ישראל.

אבי דיכטר: הצעת החוק נועדה ליצור מנגנון נפרד להענקת אותות מערכה ותעודות מערכה לאזרחים שסייעו לצה"ל, להתגוננות האזרחית או לאוכלוסייה האזרחית, וכך להוקיר את פועלם באופן ראוי.

אבי דיכטר: לפי הצעת החוק, ראשיתו של התהליך תהיה בכל מקרה בהחלטת שר הביטחון להעניק אותות מערכה לחיילים לפי חוק העיטורים הקיים.

אבי דיכטר: לאחר הענקת אותות אלו ניתן יהיה להעניק אותות מערכה גם לעובדים ולמתנדבים בארגוני העזר לפי חוק ההתגוננות האזרחית, התשי"א–1951.

אבי דיכטר: ארגונים אלה פועלים בסיוע צמוד לפיקוד העורף בעתות חירום, ומסורים להם תפקידים וסמכויות הקבועים בחוק.

אבי דיכטר: כיום, אדוני היושב-ראש, נמנים שני גופים עם ארגוני העזר: הרשות הארצית לכבאות והצלה ומגן-דוד-אדום.

אבי דיכטר: הסמכות לקבוע את תנאי הזכאות לאותות בארגונים האלה ולהעניק את האותות תהיה נתונה לשרים הממונים עליהם.

אבי דיכטר: יש קבוצה גדולה נוספת של אזרחים שתרומתם למאמץ המלחמתי או לסיוע לאוכלוסייה ראויה להערכה, ולפי הצעת החוק יהיו זכאים לתעודות מערכה.

אבי דיכטר: מדובר בין היתר בעובדים שגויסו לשירות חירום בצו ריתוק, עובדים ומתנדבים בארגונים שפעלו באופן יוצא דופן במאמץ המלחמתי ובסיוע האזרחי, רכזי ביטחון שוטף צבאיים, אזרחים עובדי צה"ל ואף אזרחים יחידים שפעלו באופן יוצא דופן.

אבי דיכטר: לפי ההצעה, תוקם ועדה מייעצת לשר הביטחון, והיא תוכל להמליץ לשר הביטחון על הענקת תעודות מערכה לאזרחים האלה.

אבי דיכטר: אמות המידה של הוועדה יתבססו בין היתר על היקף הסיוע שנתנו, המאמץ וההשקעה שהיו כרוכים בפעילותם, מידת הסיכון שנשקף להם, וכן פעולות שביצעו שיש בהן גילוי מיוחד של אזרחות טובה לשם הגנה על חיי אדם או הבטחת שלומם.

אבי דיכטר: החלטת השר על מתן תעודות מערכה תובא לאישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

אבי דיכטר: תעודות המערכה יוענקו, ככלל, על-ידי השר הממונה על הפעילות של הגוף, ולאזרחים שפעלו באופן עצמאי יעניק את התעודה שר הביטחון.

אבי דיכטר: הוועדה החליטה לחלק מחדש בהצעת החוק את הסמכויות לגבי מתן אותות מערכה לעובדים והמשרתים בכלל גופי מערכת הביטחון.

אבי דיכטר: כיום שר הביטחון הוא הגורם הקובע את תנאי הזכאות לכלל הגופים.

אבי דיכטר: לפי הצעת החוק שיזמו חבר הכנסת איל בן ראובן וח"כים נוספים יועברו סמכויות קביעת הזכאות והענקת האותות לשרים הממונים עליהם, קרי ראש הממשלה ביחס לשב"כ ולמוסד והשר לביטחון הפנים ביחס למשטרת ישראל ולשירות בתי-הסוהר.

אבי דיכטר: אדגיש שוב: השרים הנ"ל – קרי ראש הממשלה והשר לביטחון הפנים – יפעילו את סמכותם רק לאחר ששר הביטחון התניע את התהליך של הענקת האותות.

אבי דיכטר: כפי שציינתי בראשית דברי, הצעת החוק נועדה לאפשר הכרה רחבה בתרומתם של אזרחים לסיוע אזרחי בעת מערכה, תוך שמירה על ייחודיות אותות המערכה המוענקים למשרתים בגופים ביטחוניים ובגופי ההצלה.

אבי דיכטר: אני סבור שבדיונים בוועדה הגענו לאיזונים ראויים בעניין זה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות ולא הוגשו בקשות רשות דיבור.

אבי דיכטר: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת אבי דיכטר.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אין הסתייגויות ואין בקשות רשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הוקרה לאזרחים במערכות ישראל, התשע"ז–2017.

יצחק וקנין: קריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 29 בעד סעיפים 1–11 – 31 נגד – אין נמנעים – 2 סעיפים 1–11 נתקבלו.

יצחק וקנין: 31 בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

יצחק וקנין: מי ביקש?

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת נורית קורן – לפרוטוקול.

מאיר כהן: לא הצבענו, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: לא הצבעתם.

יצחק וקנין: אני מוסיף את הקולות של חבר הכנסת מאיר כהן, יעקב פרי וידידי חבר הכנסת אילן גילאון, וגם עפר שלח.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולותיכם לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 30 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת חוק הוקרה לאזרחים במערכות ישראל, התשע"ז–2017, נתקבל.

יצחק וקנין: 32 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אני מבקש מחבר הכנסת איל בן ראובן לעלות לברך – הוא יוזם החוק עם עוד כמה יוזמים, אבל הוא מוביל בחוק.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך, אדוני.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, הצגתי לפניכם את הצעת החוק החשובה הזאת בקריאה טרומית ובקריאה ראשונה.

איל בן ראובן: אני רוצה להודות בראש ובראשונה לחברי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון אבי דיכטר, על שהוביל את הדיון בוועדה, ועזר מאוד בהגעת החוק לאישור כאן, במליאה.

איל בן ראובן: אני רוצה להודות לכל השותפים בעבודה על הצעת החוק הזאת, ובראשם ראש הלשכה המשפטית של הוועדה, מירי, ועידו.

איל בן ראובן: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שתמכו לאורך הדרך ולאלו שליוו מקרוב – ענת ברקו, מוטי יוגב, עמר בר-לב, אמיר אוחנה וחברים נוספים; למשרדי המשלה ששיתפו פעולה, כל אחד בתחומו, ולבסוף, תודה לעוזרים הפרלמנטריים שלי, נדב, טל ודניאל.

איל בן ראובן: למי שלא נכח בדיוני הוועדה – החוק הזה נועד להוקיר ולכבד את תרומתם של כל אלו שפועלים בשעת חירום למען ביטחון המדינה ותושביה, אנשי מערכות הביטחון, אזרחים ומתנדבים במערכות החיוניות, ולבטא את ההערכה שרוחשות להם המדינה והחברה הישראלית.

איל בן ראובן: אותות ותעודות הערכה אלו, שיהיו חתומות על-ידי שר הביטחון והשר הרלוונטי למקבל התעודה, יהיו אות כבוד וגאווה, ולדעתי יעודדו אותנו, האזרחים, לתת ולהתגייס למאמץ הלאומי בעת חירום.

איל בן ראובן: אין לי ספק שעמידותה של ישראל בעת מלחמה מבוססת, לצד עוצמתה של מערכת הביטחון ושל צה"ל, על היכולת האזרחית לתפעל את התשתיות החיוניות בעורף.

איל בן ראובן: לבסוף, ואולי חשוב מכול, אני רוצה לקוות שנשתמש בחוק הזה מעט ככל האפשר, אם בכלל.

איל בן ראובן: תודה לכולם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יצחק וקנין: [מס' מ/1021, פ/1948/20, פ/2737/20, פ/662/20; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ט, עמ' 10440; חוב' ל"ג, עמ' 15266; מושב ראשון, חוב' י"ב, עמ' 1957; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף 15 בסדר-היום – הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שר, שרה, אם יש כאן, שרים, גברתי הרשמת, חברי וחברותי חברי הכנסת, אפשר לומר ולהתחיל בשהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אמן.

איתן כבל: אני אומר את זה כך, בצורה הכי מפורשת: הצעת חוק חשובה, דרמטית.

איתן כבל: אני לא רוצה להפריז, ממש, בחשיבותה, כי כל מילה יכולה רק להמעיט מהחשיבות שהיא מביאה אתה, ויותר מאשר היא מביאה אתה עכשיו – מה היא יכולה לחולל ולהוביל למשק בכלל ולעסקים קטנים ובינוניים.

איתן כבל: ברשותכם, נעבור להקראה.

שולי מועלם-רפאלי: ולמוסר ולערכים.

איתן כבל: ברור, ודאי.

איתן כבל: חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ז–2017.

איתן כבל: אני מתכבד להציג לפניכם את אחת מהצעות החוק החשובות ביותר, לדעתי, שוועדת הכלכלה בראשותי טיפלה בהן:

איתן כבל: הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ז–2017.

איתן כבל: הצעת החוק היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית עם שלוש הצעות חוק פרטיות – וצריך להדגיש: האחת של חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, בצלאל סמוטריץ ואיתן כבל; השנייה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, והשלישית, שצורפה לאחרונה, היא של חברי הכנסת רוברט אילטוב ואראל מרגלית, ואני אומר זאת בלי להמעיט בערכם של אילטוב ואראל מרגלית, אבל המנועים הגדולים והמרכזיים היו כמובן רועי פולקמן מצד אחד ושלי יחימוביץ מן הצד השני, שלאורך כל השנים – חיים, אתה לא הולך אתנו, וגם מפריע?

איתן כבל: אני רוצה לומר ששלי מובילה את הנושא הזה כבר הרבה מאוד מאוד שנים, ורועי, כשנכנס לכנסת, לקח את זה ונתן לזה את כל הרוח הנדרשת, וזה באמת בראש ובראשונה של שניכם.

איתן כבל: כולנו הצטרפנו לאחר מכן.

איתן כבל: וגם אני, למרות שאני חתום על הצעת החוק כיו"ר ועדת הכלכלה, והייתה לי הזכות להוביל את החוק, הזכויות המרכזיות בעניין הזה הן קודם כול של שניכם, וצריך שגם הדברים האלה ייאמרו, וצריך לתת את כל הקרדיט והכבוד בדברים האלה.

איתן כבל: כידוע, בשל דחיית תשלומים לעסקים רבים בישראל בעד שירות שנתנו, עבודה שביצעו או טובין שמכרו למועד מאוחר – לעתים חודשים לאחר מועד מתן השירות, ביצוע העבודה או מכירת הטובין – נתקלים העסקים בבעיות קשות של תזרים מזומנים.

איתן כבל: הפרקטיקה של דחיית תשלומים מקשה במיוחד על עסקים קטנים ובינוניים, שאין להם יכולת פיננסית להמתין פרקי זמן ממושכים עד לקבלת התשלום, והם נאלצים במקרה הרע לסגור את עסקיהם, ובמקרה הפחות רע – לחפש אחר מקורות מימון לפעילותם השוטפת עד לקבלת התשלום, ולשאת בעלויות הריבית הכרוכות בכך.

איתן כבל: לעתים, העיוות שנוצר אף חמור יותר, לדוגמה, כאשר הספק הוא עסק קטן והמזמין הוא עסק גדול או משרד ממשלתי, ואז לא רק שהספק הופך בעל כורחו גם לספק אשראי ונאלץ לממן את המזמין, אלא שעלויות הריבית שהוא נדרש לשלם בשל דחיית התשלומים גבוהות פי-שניים ויותר מאלו שהיה משלם המזמין.

איתן כבל: תודה לך, אתי.

איתן כבל: ממש כתוב יפה – אתי בנדלר, כמובן, היועצת המשפטית והמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת.

יצחק וקנין: אני מצטרף.

איתן כבל: בסופו של דבר, גם המזמין נפגע, שכן הספק משקלל את עלויות המימון הללו במחיר העסקה, דבר שמוביל כמובן להתייקרותה ולייקור כלל המוצרים בארץ.

איתן כבל: אם כן, מטרת הצעת החוק היא לשפר את סיכויי ההישרדות ואת אפשרויות ההתפתחות של עסקים בכלל ושל עסקים קטנים ובינוניים בפרט, באמצעות קביעת מועדי תשלום מקסימליים.

איתן כבל: הצעת החוק מתייחסת לקטגוריות שונות של מזמיני עבודה, שירותים או טובין, וקובעת מועדי תשלום בהתאם לאותן קטגוריות; אסקור רק את עיקרן.

איתן כבל: ביחס למשרדי הממשלה ולרשויות המדינה, שהם הבעיה המרכזית, נקבע כי הם ישלמו חשבון בתוך 45 ימים מיום המצאתו, או לא יאוחר מ-30 ימים מתום החודש שבו הומצא החשבון – שוטף פלוס 30 – ואם מדובר בעבודות בנייה הנדסאיות – בתוך 85 ימים מיום המצאת החשבון, או לא יאוחר מ-70 ימים מתום החודש שבו הומצא החשבון – שוטף פלוס 70.

איתן כבל: ביחס לגופים הנתמכים או מתוקצבים על-ידי המדינה, כגון מוסדות להשכלה גבוהה או גופים שהוקמו מכוח דין, התשלום יבוצע בתוך 45 ימים מתום החודש שבו הומצא החשבון – שוטף פלוס 45.

איתן כבל: עם זאת, באישור המנכ"ל של הגוף, ניתן להתנות על מועד זה ולקבוע בחוזה מועד אחר לתשלום, בתנאי שהדבר נדרש בשל אופייה המיוחד של ההתקשרות או שהוא אינו מועד בלתי הוגן באופן חריג.

איתן כבל: מועד התשלום האמור, החל על גופים הנתמכים או מתוקצבים על-ידי המדינה, לרבות האפשרות לחרוג ממנו, חל גם על עסקים פרטיים.

איתן כבל: גם ביחס לרשויות המקומיות נקבע שהתשלום יהיה שוטף פלוס 45, ואם מדובר בעבודות בנייה הנדסאיות – בתוך 80 ימים מיום המצאת החשבון.

איתן כבל: עם זאת, בהצעת החוק עוגן מנגנון – שאותו שיכללה הוועדה – לטיפול ברוב המקרים שמממן חיצוני מממן את התשלום לספק, כולו או חלקו.

איתן כבל: בהצעה המקורית הוצע כי במקרה זה תהיה הרשות המקומית רשאית לדחות את מועד תשלום של התמורה.

איתן כבל: בוועדה קבענו שהרשות תהיה רשאית לדחות רק את החלק היחסי של התמורה, שמומן באמצעות מימון שמקורו אינו הרשות המקומית, עד תום עשרה ימי עסקים ממועד קבלת המימון כאמור, וגם זאת, כפי שהחליטה הוועדה – אני מתנצל בפני חברי הכנסת, אני חייב להקריא את הכול.

איתן כבל: זה חלק חשוב מתוך – – –

מירב בן ארי: תמיד אתה מקריא הכול.

איתן כבל: לא, זה חשוב מאוד בעיקר בהצעת החוק הזאת, כי להערכתי עלולות להיות בהמשך כל מיני הבהרות, ודברי ההסבר נותנים גם את הגיבוי.

חיים ילין: תמיד אתה מקריא הכול.

איתן כבל: יקירי, זה נכון.

איתן כבל: אבל לך לא קשה, אתה ממילא לא מבין מה אני אומר, אז מה זה משנה?

חיים ילין: אפילו בבית-ספר לא היית מקריא הכול.

איילת נחמיאס ורבין: היושב-ראש, יש פה אווירת סוף קורס.

איילת נחמיאס ורבין: אני מציעה – – –

יצחק וקנין: אנחנו במכירת חיסול.

איתן כבל: גם זאת, כפי שהחליטה הוועדה, רק בהתקיים שני תנאים: מסירת הודעה מראש לספק, ודחיית אותו חלק מהתשלום למועד שלא יהיה מאוחר מ-150 ימים מיום המצאת החשבון לרשות המקומית, אף אם הרשות המקומית לא קיבלה את המימון מאותו מקור חיצוני.

איתן כבל: כמו כן, נקבע שככלל, מועד העברת אותם כספים ממממן חיצוני שהוא משרד ממשלתי או רשות מקומית אחרת לרשות המקומית שהתקשרה עם הספק יהיה לא מאוחר מ-60 ימים מיום שהרשות המקומית המציאה להם את החשבון, ואם כספים אלו לא יועברו לרשות המקומית במועד כאמור, היא תהיה זכאית גם לתוספת הפרשי הצמדה וריבית, ובחלוף 30 ימים מהמועד כאמור – לתוספת ריבית פיגורים.

איתן כבל: בהצעת החוק נקבעה הוראה נוספת ביחס לעיכוב תשלומים, ולפיה תמורה שלא שולמה עד למועד התשלום המקסימלי תשולם לספק בתוספת הפרשי הצמדה וריבית, ובחלוף 30 ימים מהמועד האמור תישא התמורה ריבית פיגורים, כך שדחיית התשלום תהפוך ללא כדאית מבחינה כלכלית.

איתן כבל: חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק גובשה על בסיס הצעת החוק הממשלתית, אך התוצר המוגמר שונה באופן מהותי מהצעת החוק הממשלתית שהונחה על שולחן הכנסת לקריאה הראשונה.

איתן כבל: השינויים בהצעת החוק הן פרי עבודה מאומצת בחודשים האחרונים של ועדת הכלכלה והיועצת המשפטית שלה, יחד עם משרדי הממשלה שהצטרפו ונרתמו למהלך, ואני מבקש להודות להם על כך.

איתן כבל: נוסף על השינויים שכבר הזכרתי אפרט כמה שינויים נוספים: ראשית, כפי שהזכרתי, מועדי התשלום החלים על רשויות המדינה, משרדי הממשלה והרשויות המקומיות בעד עבודות הנדסה בנאיות ארוכים יותר מהמועדים שנקבעו ביחס לעבודות אחרות.

איתן כבל: בהתחשב בכך שקבלנים אלו עשויים להיות קבלנים קטנים, כגון קבלני שיפוצים, שאין להם יכולת לעמוד במועדי תשלום ארוכים כל כך, החליטה הוועדה להסמיך את שר האוצר ושר הכלכלה והתעשייה, באישורה, לקבוע סוגי קבלנים או ענפים של עבודות הנדסה בנאיות שביחס אליהם יחולו מועדי התשלום הרגילים.

איתן כבל: כמו כן קבעה הוועדה כי החרגה זו לא תחול על תכנון עבודות הנדסה בנאיות אלא רק על ביצוען, כך שהתשלום למהנדסים או אדריכלים המבצעים עבודות אלו יהיה בהתאם למועדי התשלום הרגילים.

איתן כבל: מעבר לכך, מוצע כי שנה או לכל היותר שנתיים מיום תחילת החוק, יחולו על גופים הנתמכים או המתוקצבים על-ידי המדינה ההוראות החלות על משרדי הממשלה, כלומר גופים אלו יחויבו לשלם לא יאוחר מ-45 ימים מקבלת החשבון, או לא יאוחר משוטף פלוס 30, ולא שוטף פלוס 45, וחשוב מזה – הגופים האמורים לא יוכלו להתנות על מועדי תשלום אלו.

איתן כבל: עם זאת, בשל המגוון הרחב של גופים אלו והשונות המובנית באופן הפעולה והתקצוב שלהם יהיו רשאים שר האוצר, שר הכלכלה והתעשייה וראש הממשלה, לאחר התייעצויות כפי שנקבע בחוק המוצע ובאישור הוועדה, לקבוע החרגות לסוגים שונים של גופים כאמור, ואף לסוגים של ספקים או של עסקאות.

איתן כבל: יש לציין כי בנוסח המקורי של הצעת החוק הייתה קבועה ברירת מחדל הפוכה, כלומר ניתנה סמכות לשרים לקבוע כי על גופים מסוימים יחולו מועדי תשלום קצרים יותר ובלתי ניתנים להתנאה, אך הוועדה החליטה לקבוע כי ברירת המחדל תהיה הפוכה, כפי שהסברתי, וכן לתחום את התקופה שבה יחולו מועדי התשלום הארוכים על גופים אלו.

איתן כבל: נושא נוסף: מערכת הבריאות.

איתן כבל: בשל העובדה שמדובר במערכת ייחודית, המתאפיינת בהסדרים כלכליים פרטניים, ומכיוון שגופי מערכת זו נשענים על מקורות מימון ציבוריים בחלק הארי של פעילותם, ומצב רובם לא מאפשר, בשלב זה, ליישם עליהם את הוראות החוק המוצע בלא שתיגרם פגיעה ממשית ליציבותם הפיננסית, ובעיקר לשירות שהם מספקים לציבור מתוקף חוק, הוצע בנוסח המקורי של הצעת החוק להחריגם מתחולת החוק, עד ששר האוצר, שר הכלכלה והתעשייה ושר הבריאות יקבעו בתקנות כללים מותאמים למערכת זו.

איתן כבל: למרות ההבנה שאכן יש כאן בעיה אמיתית, החרגת מערכת הבריאות באופן גורף עוררה לא מעט ביקורות והתלבטויות.

איתן כבל: בסופו של דבר החלטנו לאשר את הסעיף ללא שינוי, אך משרדי הממשלה הרלוונטיים התחייבו להביא לוועדה בתוך שלושה חודשים מתווה להחלת החוק על מערכת הבריאות, ואני מצפה שיעמדו בהתחייבות זו.

איתן כבל: כמו כן, בנוסח הצעת החוק לקריאה הראשונה נכלל סעיף שאפשר לאיין חלק משמעותי מהוראות החוק באמצעות החלטת ממשלה שתיתן הוראה לשרים להתקין תקנות שיפטרו את משרדי הממשלה מהוראות החוק.

איתן כבל: בנוסף, הוצע באותו סעיף, שבמקרה כזה מועד התחילה של החוק יידחה עד לאישורן של תקנות אלו.

איתן כבל: מובן שהוועדה התנגדה באופן נחרץ להצעות האלה, והן שונו באופן מהותי.

איתן כבל: כך נקבע, בין היתר, כי ניתן לדחות את כניסתו של החוק לתוקף לשם התקנת תקנות לתקופה מקסימלית של שמונה חודשים.

איתן כבל: כמו כן, על מנת לפקח על אופן יישום החוק קבעה הוועדה כי שר האוצר, באישור הוועדה, יקבע בתוך שישה חודשים מיום התחילה הוראות לעניין דיווחים שיימסרו לוועדה על יישום החוק, ובין השאר הוראות לגבי הגופים שיהיו חייבים במסירת דיווח לוועדה, המועדים שבהם אותם גופים יידרשו לדווח לוועדה ועוד.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק חשובה ביותר, שטומנת בחובה בשורה משמעותית ומשמחת לעסקים הקטנים והבינוניים, אך גם לכלל המשק.

איתן כבל: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגות, ואני מבקש מכם לקבל אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

איתן כבל: ברצוני להודות ליועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, עורכת-הדין אתי בנדלר התותחית, ולעורכת-הדין אביגל כספי, שעמלו על הכנת החוק.

איתן כבל: אני בוודאי מבקש להודות למנהלת הוועדה, המנהלת שלי – המנהלת בה"א הידיעה, המנהלת בה"א הידיעה – על עבודתה המסורה ועל היכולת שלה לשלוט בנו.

איתן כבל: אני מודה לכם מאוד, ושוב, תודה לחבר הכנסת פולקמן, לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, לחבר הכנסת אילטוב ולכל שאר המצטרפים.

איתן כבל: תודה רבה לכם על החוק החשוב הזה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: כפי שנמסר, אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ז–2017, הצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 1–14 – 37 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–14 נתקבלו.

יצחק וקנין: 37 בעד.

יצחק וקנין: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 32 בעד החוק – 42 נגד – אין נמנעים – אין חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ז–2017, נתקבל

יצחק וקנין: 42 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ז–2017, עברה בקריאה השלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: ביקש לברך רועי פולקמן, ואני אאפשר גם לשלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: גם היא ביקשה.

יצחק וקנין: שלי, הוא נותן לך את הכבוד.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

שלי יחימוביץ': אם אנחנו בענייני פסוקים, אז "ביומו תִתֶן שכרו", שזה ציווי מאוד מאוד חשוב, והוא מגיע גם למי שאינם שכירים ולא נהנים מחוקי עבודה ומחוקי מגן, שכן לעתים מאוד קרובות דווקא עצמאים ודווקא בעלי עסקים קטנים ובינוניים אינם מוגנים כלל.

שלי יחימוביץ': הם נותנים את חלבם ואת דמם, מקימים עסק בזעת אפם, עובדים ועובדים ומספקים שירותים, ובסוף לא מקבלים את שכרם, וזאת נורמה קשה מאוד שהשתרשה במשק הישראלי, בחסות המדינה שאפשרה לזה לקרות, והמדינה עצמה הלינה את שכרם של אותם עצמאים ואותם בעלי עסקים קטנים ובינוניים.

שלי יחימוביץ': עמדתי מעל הדוכן הזה שוב ושוב ושוב ודיברתי על החוק הזה; אני חושבת שבמהדורה הראשונה שלו, אדוני היושב-ראש, הגשתי אותו ביחד אתך, ואני חושבת שאפילו ביחד עם שר האוצר משה כחלון, בהיותו חבר כנסת, ושוב ושוב בכל כנסת הגשנו אותו מחדש ונימקתי אותו אין-ספור פעמים.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שלא צריך לנמק אפילו מוסר כל כך בסיסי – לתת לאדם את שכר עמלו, ובוודאי כשהמדינה היא שנותנת לו את שכר עמלו.

שלי יחימוביץ': יש עוד הרבה מה לתקן בעולם העסקים הקטנים והבינוניים, שתמיד משלמים את המס המקסימלי ואינם מוגנים לעולם, ובוודאי לעצמאים שהם גם עובדים מאוד מאוד קשה וגם לא נהנים מחוקי מגן וחוקי עבודה, אבל החוק הזה – אני לא חושבת שאפשר להפחית בדרמטיות שלו.

שלי יחימוביץ': הוא אבן דרך, הוא ציון דרך, הוא קובע נורמות מוסריות וכספיות, הוא מביא ליציבות במשק והוא נותן שקט לאותם אנשים שהם השדרה המרכזית של הכלכלה במדינת ישראל, עוד יותר מהתאגידים הגדולים.

שלי יחימוביץ': לפעמים שווה להשקיע ולהתאמץ כנסת אחרי כנסת, עד שזה פוגש את האנשים הנכונים, ואני מודה מאוד לחבר הכנסת רועי פולקמן, שלקח על עצמו את קידום החוק הזה בכנסת הזאת, השקיע בו לילות כימים – היית מאוד מאוד יצירתי, חיפשת פתרונות כל הזמן, באת בדברים עם כל הגורמים, וברור לחלוטין שאתה הוא שהביא אותו לקו הגמר, וברכות על כך.

שלי יחימוביץ': וגם ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חברי חבר הכנסת איתן כבל, ששוב, אחרי שבע שנים בחסותך, ועדת הכלכלה הצליחה סוף-סוף להעביר את החוק החשוב הזה, גם בכישרון רב, שוב ושוב ובלי להתייאש.

שלי יחימוביץ': הבטחת, איתן, בתחילת הקדנציה שתעביר את החוק הזה בהיותך יושב-ראש ועדת הכלכלה, וכך עשית.

שלי יחימוביץ': אני מברכת אותך על כך.

שלי יחימוביץ': אלה הרגעים הקטנים שבהם יש תחושת סיפוק גדולה מאוד מלהיות מחוקק בבית הזה ולהיטיב עם אנשים ולתת להם את מה שמגיע להם בדין.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת רועי פולקמן, ואחריו אני אאפשר גם לידידי חבר הכנסת אראל מרגלית, גם הוא, לברך, ונעבור להמשך החקיקה.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו באמת זכות כחבר כנסת צעיר בבית הזה להיתלות על כתפי גדולים שעשו כאן עבודה קודמת, ולכן אני חושב שהרבה מהדברים פה זה ללמוד מה שנעשה לפנינו ולהשתדל לעשות את המקסימום בזמן שיש לנו, בסיטואציה – אנחנו בקואליציה, כמובן בתמיכה של משרד האוצר, משרד הכלכלה.

רועי פולקמן: אז קודם כול, שלי, את סללת את הדרך לדבר הזה, וכמובן חבר הכנסת איתן כבל, שבלעדיו כל העסק הזה לא היה קורה.

רועי פולקמן: זו הייתה זכות להמשיך את המהלכים שעשיתם ובאמת להביא – כמו שרועי כהן מ"להב" היה קורא לזה – את "הרגל המסיימת" לחוק הזה.

רועי פולקמן: א.

רועי פולקמן: תודה, ואני חושב שחלק ממה שאנחנו עושים פה זה באמת להמשיך מדור לדור את מה שעשו כאן קודמינו, והייתה לי הזכות, כמו שאת אומרת, לעזור לעשות את "הרגל המסיימת".

רועי פולקמן: זכות הייתה לי לעבוד אתך על החוק הזה, וכמובן גם עם עודד פורר, שהיה מאוד מעורב בוועדה, וגם עם איילת ורבין ורוברט אילטוב, שהיו מאוד מעורבים, כי באמת החוק הזה דרש הרבה מאוד סיוע.

רועי פולקמן: אבל הרבה מאוד מזה לא היה קורה – עומדת שם בחורה בשם נעמי ממשרד הכלכלה; אומנם הגשתי את החוק הזה גם בגרסה הזאת לפני שנתיים, אבל נראה לי שבשנה האחרונה כמעט כל יום היינו מנהלים שיחות על החוק הזה, באין-סוף פגישות, באין-סוף התקלות, ובאמת בלעדיה הדבר הזה לא היה קורה.

יצחק וקנין: טיפה ועוד טיפה ועוד טיפה, ובסוף עושים חור באבן.

רועי פולקמן: מספר השעות שבילינו בלשכה של אתי בנדלר, עם הדחיפה של לאה ורון, ואביגל, כמובן – מספר השעות שהושקעו בדבר הזה – באמת לא היינו מצליחים לסיים את הדבר הזה.

רועי פולקמן: אני גם חייב להודות לכמה אנשים נוספים: כמובן לחשבת הכללית היוצאת, מיכל עבאדי, שנתנה רוח גבית, ולעוזי שר היצירתי.

רועי פולקמן: אחד הדברים שאולי איתן לא אמר קודם הוא שבזכות התמיכה של משרד האוצר, החשב הכללי, אין יותר שוטף במדינה; ביטלנו את מושג השוטף.

רועי פולקמן: קבלת חשבונית – 45 ימים.

רועי פולקמן: זה בזכותם; הצוות מאגף תקציבים, שתמך בעניין הזה; המרכז לשלטון מקומי – הם היו אבן נגף אדירה בהיסטוריה של החוק הזה, שבע שנים, וחיים ביבס נתן הוראה להתקדם, ויחד עם הצוות שלו, איתי חוטר ועופר והמנכ"ל שלהם – כולם נתנו רוח גבית, וזה לא היה קורה בלעדיהם, כמובן; כמובן "להב", שנתנו הרבה מאוד אנרגיה תחת הכותרת של רועי כהן – עכשיו בלשכות המסחר – והתאחדות הקבלנים, שנלחמו בנו לאורך כל הדרך על הסעיפים שקשורים אליהם, אבל הגענו גם אתם להבנות, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ, עם הרבה יצירתיות שנדרשה בחוק הזה.

רועי פולקמן: הוא לא מושלם, היו בו החרגות, יהיו לנו עוד דברים לתקן בו, יש לנו עוד הרבה מה לעשות לעסקים קטנים במדינת ישראל, אבל בעיני, הדברים הבסיסיים, מעבר לעניינים הסוציאליים, זה שאפשר יהיה לעשות עסקים – מוסר תשלומים זה אחד; חוק חובת המכרזים; עכשיו אני מקדם איזה חוק על אגרות – יש הרבה מה לעשות.

רועי פולקמן: יש פה כנסת מעולה לדבר הזה, ויש שר כלכלה ושר אוצר שמוכנים לדחוף את הדבר הזה בכל הכוח, ובגלל זה זה אפשרי, אז תודה רבה, ושנעשה עוד הרבה דברים טובים לעסקים הקטנים בישראל.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לרועי פולקמן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אראל מרגלית, אחרון המברכים.

יצחק וקנין: בהזדמנות זו אני מקדם בברכה את תלמידי בית-הספר ואדי אלנסור מאום-אלפחם.

יצחק וקנין: עלו והצליחו, ברוכים הבאים למשכן הכנסת.

יצחק וקנין: תודה.

אראל מרגלית: ברוכים הבאים.

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה לברך את ידידי איתן כבל, את רועי פולקמן, את שלי יחימוביץ, את רוברט אילטוב – הגשנו את החוק הזה ביחד בכנסת הזאת.

אראל מרגלית: העסקים הקטנים בישראל נמצאים תחת התקפה מקרב הארגונים הפיננסיים הגדולים, מקרב הממשלה ומקרב הרשויות.

אראל מרגלית: אנחנו עושים מעשה חשוב בחוק הזה, אבל צריך לומר שבעוד אנחנו מדברים, 63,000 עסקים קטנים ובינוניים נסגרו בשנה האחרונה במדינת ישראל, ואנחנו עוברים תקופה מאוד לא קלה, גם בעסקים הקטנים, גם בתעשייה, ואפילו בטכנולוגיה.

אראל מרגלית: אומנם ראינו את "מובילאיי", אבל מה שאתם לא רואים או לא שמים אליו לב זה שבשנה האחרונה 600 סטארט-אפים חדשים נסגרו גם הם, וצריך לזכור שגם הם עסקים קטנים.

אראל מרגלית: כדי להצעיד את העסקים הקטנים קדימה במדינת ישראל אנחנו צריכים קודם כול תנאי תשלום, כמו שהחוק הזה מדבר עליהם.

אראל מרגלית: דבר שני, אנחנו צריכים אשראי, כי במדינת ישראל היחס בין התל"ג לאשראי לעסקים הקטנים הוא 10%, ובמדינות ה-OECD הוא 20%.

אראל מרגלית: כלומר, באופן כללי במדינות המערב נותנים פי-שניים הלוואות לעסקים קטנים ובינוניים מאשר נותנים בישראל.

אראל מרגלית: ואם אנחנו רוצים שעסק קטן של בית-קפה ישים עוד שלושה שולחנות בחוץ, ואם אנחנו רוצים שמישהי שיש לה מספרה תיקח עוד חופפת ואולי תשים עוד כובע כזה, ואם אנחנו רוצים שמישהו שיש לו – – –

איילת נחמיאס ורבין: איפה אתה חי?

איילת נחמיאס ורבין: סליחה.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, אראל, איפה אתה חי?

איילת נחמיאס ורבין: באיזה כובע – – –

קריאות: – – –

קריאה: או חופף.

אראל מרגלית: או חופף.

אראל מרגלית: או אם אנחנו רוצים – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

קריאה: כנראה לא היית במספרה – – –

קריאות: – – –

אראל מרגלית: דרך אגב, הספר שלי הוא ספר – פשוט לא רציתי לעשות פרוטקציה למקסים, אז מה אתם רוצים?

אראל מרגלית: אז דיברתי על ספרית.

איילת נחמיאס ורבין: זה דווקא פרוטקציה טובה – – –

אראל מרגלית: ואם אנחנו רוצים – – –

יעקב מרגי: יש לנו לילה ארוך היום – – –

אראל מרגלית: ואם אנחנו רוצים – – –

יצחק וקנין: ידידי אראל מרגלית, הזמן קצר והמלאכה מרובה, ובעל הבית דוחק.

אראל מרגלית: ואם אנחנו רוצים שב"לחמק'ה" ליד קריית-שמונה, במקום שאנחנו כל כך אוהבים לעצור, יפתחו עוד שולחן, כי המקום הוא נהדר, אז חייבים אשראי, חייבים תנאי תשלום וחייבים יחס לעסקים קטנים כמו לעסקים הגדולים, כי הם-הם לב-לבה של הכלכלה הישראלית.

אראל מרגלית: תודה רבה, וכל הכבוד לכולם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: תודה למציעים ולכל העוסקים במלאכה.

יצחק וקנין: [מס' כ/623; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"א, עמ' 11090; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

חיים ילין: כבל, התגעגעתי, כבל.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני הולך לפי סדר-היום, לא מדלג.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל – הארכת תקופת זכות יוצרים.

איילת נחמיאס ורבין: כבל, תישאר על הדוכן – – –

יעקב מרגי: – – – כמה דפים – – –

איתן כבל: מרגי, גם עשינו לך את העבודה וגם אתה מתלונן?

יעקב מרגי: – – –

איתן כבל: אין לך בושה?

יעקב מרגי: לא, אבל דברי תודה – – –

איתן כבל: לא, אני רוצה לדעת.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שרים נחבאים אל הכלים – – –

קריאה: – – –

איתן כבל: נחבאים אל הכלים, השרים.

קריאות: – – –

איתן כבל: בכל זאת, זה להיחבא אל הכלים.

איתן כבל: רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי, עוד הצעת חוק באמת חשובה.

איתן כבל: אני לא יודע איך דווקא יעקב מרגי הוא שעלה לו בראש להגיש אותה, גם זה קורה, אבל הצעת החוק באמת חשובה.

יעקב מרגי: – – –

מירב בן ארי: איך זה קשור אליו, אתה אומר.

איתן כבל: כן, אבל באמת חשובה.

איתן כבל: ברשותכם, הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017 – עפר שלח, כדאי שתהיה בהאזנה – אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

איתן כבל: הצעת חוק זו היא פרי יוזמתם של חברי הכנסת יעקב מרגי, מירב בן ארי, דוד ביטן, נאוה בוקר, יואל חסון, יעקב פרי ועפר שלח.

קריאות: – – –

עפר שלח: – – – באדר – – –

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע להאריך את תקופת זכות היוצרים בתקליט ואת תקופת זכויות המבצעים והמשדרים בביצועם מ-50 שנים ל-70 שנים.

איתן כבל: לענייו חוק זכות יוצרים: סעיף 41 לחוק זכות יוצרים, התשס"ח–2007, קובע כי זכות יוצרים בתקליט תהא לתקופה של 50 שנים ממועד יצירתו.

איתן כבל: בדרך כלל, זכות היוצרים בתקליט שייכת לחברת ההפקה המפיקה את התקליט, שכן מעט יוצרים או מבצעים מפיקים בעצמם את התקליטים.

איתן כבל: במטרה לעודד את היצירה בישראל ולהמריץ חברות הפקה להשקיע בהפקת תקליטים, מוצע להאריך את תקופת זכות היוצרים בתקליט מ-50 שנים ל-70 שנים, ואם התקליט פורסם בתוך שנתיים ממועד יצירתו – ל-70 שנים ממועד פרסומו.

איתן כבל: במהלך הדיונים נשמעו הערות רבות מצד גופים שונים המייצגים את ציבור היוצרים והמבצעים, וכן גורמים נוספים כמו הספרייה הלאומית, האקדמיה וגופים המפעילים אתרים להשמעה ולהנגשה של יצירות – בעיקר ישראליות – לציבור, שחלקם התנגדו להארכת תקופת ההגנה, או לפחות להארכתה ללא תנאים.

איתן כבל: טענותיהם העיקריות היו שמפיקי התקליט, בשל שיקולים כלכליים, לא תמיד מפיצים לציבור מספיק עותקים, וקיים קושי למצוא הקלטות של שירים שאינם עוד להיטים.

איתן כבל: במקרים אלה, הארכת תקופת ההגנה למפיק תמנע למעשה אפשרות השמעה של התקליטים, ולמבצעים לא תהיה דרך להתמודד עם חוסר האפשרות לעשות שימוש בתקליט.

איתן כבל: אחרי עבודה מקיפה שעשו משרד המשפטים וצוות הייעוץ המשפטי של הוועדה, החלטנו לכלול בחוק הוראה המכונה "Use it or lose it".

איתן כבל: בהתאם להוראה זו, אם בתום 50 השנים ממועד יצירת התקליט או ממועד הפרסום כאמור מפיק תקליט או מי מטעמו לא הוציא כמות שיש בה כדי לספק באופן סביר את דרישות הציבור לעותקים של התקליט, או לא העמיד את התקליט לרשות הציבור, תפקע זכות היוצרים שלו בתקליט בתום 50 השנים.

איתן כבל: נוסף על כך, גם בתקופת ההגנה, שהוארכה מ-50 שנים ל-70 שנים, ובכל אחת מאותן 20 השנים, אם מפיק התקליט או מי מטעמו לא הוציא מספר שיש בו כדי לספק באופן סביר את דרישות הציבור לעותקים של התקליט, או לא העמיד את התקליט לרשות הציבור, תפקע זכות היוצרים בתום אותה שנה שבה נמצא כי לא עמד בתנאים האמורים.

איתן כבל: הוראה נוספת שכללנו בהצעת החוק היא חובת תשלום ראוי נוסף במקרים שבהם הבעלות בזכויות המבצע הועברה למפיק התקליט תמורת תשלום חד-פעמי, בשונה מתמלוגים עתיים.

איתן כבל: במקרה זה, בהתאם למוצע, ישלם המפיק למבצע תשלום ראוי נוסף בעד השימוש בזכויות המבצע שהועברו למפיק בתקופת ההגנה הנוספת.

בצלאל סמוטריץ': יותר לאט, לא מבינים.

בצלאל סמוטריץ': יותר לאט, אנחנו לא יכולים לעקוב.

איתן כבל: זה כמו בקריאת המגילה.

איתן כבל: לעניין זכויות מבצעים ומשדרים: סעיף 10 לחוק זכויות מבצעים ומשדרים, התשמ"ד–1984, קובע כי הוראות החוק המקנות למבצע זכויות בביצוע לא יחולו על ביצוע לאחר 50 שנים מתום השנה שבה בוצע הביצוע המקורי.

איתן כבל: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע להאריך ב-20 שנים גם את התקופה האמורה.

איתן כבל: עמוד אחרון, מרגי, תהיה רגוע.

קריאה: – – –

איתן כבל: אני מקווה שגם אתם מבינים.

איתן כבל: הכנסתם של המבצעים והיוצרים במהלך תקופת זכות המבצעים היא, בין השאר, מתמלוגים עבור השמעה פומבית של יצירותיהם או ביצועיהם.

איתן כבל: יוצא אפוא שדווקא בגיל הזיקנה, כאשר חלקם מפסיקים להופיע או לפרסם יצירות חדשות ועיקר הכנסתם היא מתמלוגים בעד אותם יצירות או ביצועים, תקופת ההגנה מסתיימת בתום 50 שנים, והם מפסיקים לקבל תמלוגים.

איתן כבל: לפיכך, במטרה לסייע לאמנים וליוצרים שתרמו רבות לתרבות הישראלית להתפרנס בכבוד לעת זיקנתם, מוצע כעת להאריך את תקופת ההגנה של זכויות המבצעים והמשדרים מ-50 שנים ל-70 שנים.

איתן כבל: אציין כי ההסדר המוצע יחול על זכות יוצרים בתקליט שתקופת ההגנה לגביו טרם הסתיימה.

איתן כבל: חברות וחברי הכנסת, קיימנו דיונים מעמיקים בהצעת החוק, ושמענו את כל הגורמים הנוגעים בדבר שביקשו להופיע בפני הוועדה.

איתן כבל: קיבלנו עשרות ניירות עמדה ומכתבים, קראנו ודנו בהם, ואני מקווה שההצעה המונחת בפניכם מגלמת הסדר ראוי ומאוזן, שמצד אחד מיטיב עם בעלי הזכויות ומצד שני אינו פוגע בציבור.

איתן כבל: אני מבקש באמת לברך את חבר הכנסת יעקב מרגי ואת יתר היוזמים על הצעת חוק חשובה, שתקדם את היצירה הישראלית, תפתח את התרבות והאמנות ותיטיב את מצבם של האמנים.

איתן כבל: להצעת החוק הוגשה הסתייגות.

איתן כבל: אני מבקש לדחות אותה ולקבל את הצעת החוק בנוסח המונח לפניכם בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

איתן כבל: תודה רבה ליועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, עורכת-הדין אתי בנדלר כמובן, ולעורכת-הדין מרב תורג'מן, וכן לעורך-הדין הווארד פולינר ועורכת-הדין התותחית נעמה דניאל, שעמלו על הצעת חוק זו.

איתן כבל: חברות וחברים, באמת אני רוצה שוב לומר לך, חבר הכנסת יעקב מרגי, תודה, כיוון שמדובר בהצעת חוק כל כך חשובה.

איתן כבל: כפי שהיועצת המשפטית כתבה, אני באמת מקווה שידענו לשמור על האיזון הנכון בין מתן סיוע לאמנים וליוצרים, תוך שמירה גם על כך שאזרחי ישראל יוכלו ליהנות מהפירות של היצירות.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סיימתי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כבל.

בצלאל סמוטריץ': להצעת חוק זו הוגשה הסתייגות אחת, של חברי הרשימה המשותפת.

בצלאל סמוטריץ': האם מישהו מן המשיגים מבקש לנמק את ההסתייגות?

איתן כבל: תוותרו.

איתן כבל: תוותרו.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, אדוני ינמק את הסתייגותו במשך חמש דקות, ולאחר מכן נעבור, בעזרת השם, להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כאשר הצעת החוק הזאת הגיעה לוועדת הכלכלה היו לי ולחברי ספקות רבים לגביה.

דב חנין: הספקות שלנו באו מתוך חשש שאולי המנגנון שמוצע פה בהצעת החוק מפר את האיזון במשולש של מפיקים, יוצרים והציבור הרחב.

דב חנין: לציבור הרחב יש הרי אינטרס שיצירות תהיינה פתוחות לשימוש.

דב חנין: לציבור הרחב יש אינטרס שהמחיר, העלות, של השימוש ביצירות לא יהיה גבוה מדי.

דב חנין: ליוצרים יש אינטרס שלא להיות כבולים לטווח ארוך למפיקים, ולמפיקים כמובן יש מצדם מניעים שלהם, מניעים כלכליים שלהם, להגדיל את הרווחים ולהגדיל את הכדאיות שלהם בהשקעה בהפקה של יצירות.

דב חנין: החשש שלנו היה שהגדלה לא מאוזנת של תקופת זכויות היוצרים תפגע בחשיפת נכסי תרבות של כולנו לטובת הכלל, וזה כמובן יהיה דבר בעייתי ומזיק.

דב חנין: אנחנו גם חששנו מכך שהחוק המוצע לא ייתן מענה מספק לאמנים, כי למעשה, הרי החוק שנותן את זכויות היוצרים לחברות התקליטים, למפיקים, לא מבטיח במקביל הגנה לאמנים ולזכותם לקבל את התמלוגים בגין השימוש בהקלטות בתקופת ההארכה.

דב חנין: לכן, החשש שלנו היה מכך שבסופו של דבר מי שייהנה מהחוק הזה הוא חברות התקליטים הוותיקות, שבעצם תשמורנה בידיהן את היכולת לקבוע מי ומתי משתמש ביצירות, וכך גם היכולת של היצירות להגיע לציבור רחב תיפגע.

דב חנין: אני רוצה, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה – אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, אתה מסתיר את יושב-ראש ועדת הכלכלה.

חיים ילין: אני אומר לו.

בצלאל סמוטריץ': גם ככה לא כל כך לראות אותו מעבר לפודיום כשהוא עומד מאחוריו.

חיים ילין: לא רק שאני עוזר לך, אני אומר לו שרוצים אותו.

איתן כבל: אתה נואם כשאין יושב-ראש לידך?

דב חנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, אחרי קריאה מאוד מאוד מדוקדקת, נוספת, אני רוצה להביע הערכה למנגנון שהובלת בוועדה, וגם להביע הערכה ליוזמי החוק, שהסכימו למנגנון הזה של ה-use it or lose it.

דב חנין: זה מנגנון מאוד מאוד יצירתי וחכם, שלפחות את החשש הגדול של פגיעה באינטרס הציבורי הסיר, כי אם היצירה מעוכבת על-ידי המפיק – –

איתן כבל: נכון.

דב חנין: – – אנחנו בעצם משחררים את היצירה לתועלת הציבור.

דב חנין: אני רוצה להביע הערכה, כי אני חושב שזו דוגמה של עבודה יצירתית, אינטליגנטית, סובלנית, בוועדה, שבסופו של דבר מייצרת תוצאה טובה לטובת הציבור.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מודיע בשם הרשימה המשותפת שאנחנו מסירים את ההסתייגות שהגשנו לחוק.

בצלאל סמוטריץ': אז בהמשך להודעתו של חבר הכנסת דב חנין על הסרת ההסתייגות היחידה, אנחנו נצביע כעת על החוק כולו – הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 33 בעד סעיפים 1–3 – 37 נגד – אין נמנעים – 6 סעיפים 1–3 נתקבלו.

אראל מרגלית: היושב-ראש, אני בעד.

בצלאל סמוטריץ': 37 תומכים, אין מתנגדים, שישה נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגלית מבקש לצרף לפרוטוקול את תמיכתו בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, לאחר שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה, אנחנו עוברים כעת להצביע עליה בקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 34 בעד החוק – 40 נגד – אין נמנעים – 7 חוק הארכת תקופת זכויות יוצרים וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, נתקבל.

יעקב מרגי: בצלאל – – –

בצלאל סמוטריץ': 40 תומכים, אין מתנגדים, שבעה נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס אחר כבוד לספר החוקים של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: כבל, איך אתה רוצה את זה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יעקב מרגי מבקש לברך בשם יוזמי הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

יעקב מרגי: לדבר אחרי דב חנין זה לרדת מהאולימפוס.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, הצעת החוק הזאת – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

יעקב מרגי: אני לא אאריך.

יעקב מרגי: – – היא נדבך נוסף בעבודה המסורה של חברי הכנסת ושל ועדת הכלכלה בראשות חבר הכנסת איתן כבל והצוות המקצועי – היועצת המשפטית, מנהלת הוועדה.

יעקב מרגי: עבודה באמת – נכנסנו לחוק הזה עם חששות, באמת, לעבור במסלול הנכון ולתת דגשים לאיזונים הנכונים.

יעקב מרגי: אני לא אאריך, ואני אומר לכם: הצעת החוק עושה זאת תוך שהיא מאמצת ומטמיעה מנגנונים, כפי שנאמר, המבטיחים בו-בזמן גישה של הציבור לאוצרות העבר של המוזיקה הישראלית, דוגמת המנגנון המתנה את הארכת משך תקופת ההגנה בהנגשה של התקליטים לציבור הרחב.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שהצעת החוק הזאת גם מבטיחה גמול ראוי למבצעים על השימוש ברפרטואר העבר שלהם.

יעקב מרגי: אני שמח שבכנסת ישראל יש תמימות דעים – ותודה רבה לך, דב חנין – שאמנים ותיקים בישראל יזכו לכבוד וביטחון כלכלי בערוב ימיהם.

יעקב מרגי: אני גם שמח שבכנסת יש הכרה בחשיבות ביסוס תעשיית המוזיקה המקומית, שהיא המנוע ליצירה הישראלית.

יעקב מרגי: לכן אני אומר לכם, רבותי, שוב, תודה וברכה באמת לאיתן כבל.

יעקב מרגי: ראיתי כמה סבלנות וסובלנות היו בדיונים, שלכאורה – חשבתי שזה חוק שבדיון אחד מעבירים אותו.

יעקב מרגי: אבל באמת אני רוצה לומר ביושר: גם זרמנו עם זה.

יעקב מרגי: היינו קשובים, וטוב שכך, בדיעבד טוב שכך.

יעקב מרגי: לפעמים החיפזון הוא מן השטן.

יעקב מרגי: תודה רבה לכל חברי הכנסת שהצטרפו אלי, ובראשם חברת הכנסת מירב בן ארי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': [מס' כ/685; "דברי הכנסת", חוב' ט"ז, עמ' 20577; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': בעזרת השם, אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אדוני יושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק של חבר הכנסת יואב קיש ועוד חברי כנסת שהצטרפו.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהיא הצעת חוק ראויה מאוד.

ניסן סלומינסקי: יש לנו תופעה מאוד לא מכובדת, שחברות הביטוח, אחרי שכבר ברור שהן צריכות לשלם, לא משלמות, מושכות ומושכות את הזמן.

ניסן סלומינסקי: וכבר קבענו בחוק קודם, לגבי מקרים אחרים, שאם בית-המשפט אכן השתכנע שחברות הביטוח משכו את הזמן שלא בתום לב, יהיה אפשר לקנוס אותן והן ישלמו ריבית.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה מדבר על מקרה עוד יותר קשה – מקרה של אנשים, בדרך כלל בתחום הסיעוד, שהבעיה של עיכוב בתשלומי הגמלאות שלהם חמורה מאוד, ונוגעת במקרים קשים מאוד, המקרים היותר-קשים, והביטוח צריך לשלם, כשכבר ברור שצריך לשלם.

ניסן סלומינסקי: אם יש ויכוח – מילא.

ניסן סלומינסקי: כשברור שכן, ומי שקובע שאכן זה ברור ושהן לא עשו את זה בתום לב זה בית-המשפט, צריך לקנוס אותן כדי שלא יעשו את זה להבא.

ניסן סלומינסקי: החוק היום מאפשר לבית-המשפט לקנוס עד פי-20 מהפרשי ההצמדה והריבית, כלומר הפרשי ההצמדה והריבית זה 1% – אז הוא יכול לקנוס עד פי-20 מהסכום, אבל זה עד פי-20; השופט יכול להחליט גם שהוא ייקח 1% או 2%.

ניסן סלומינסקי: בא חברינו יואב קיש ואמר: מאחר שהמקרה פה כל כך קשה, ומדובר באנשים קשים ביותר, ביטוח סיעודי וכו', בואו נשים רף שהשופט יהיה חייב במינימום פי-10 מהפרשי ההצמדה והריבית.

ניסן סלומינסקי: הוא יכול בין פי-10 ל-פי-20, אבל לפחות פי-10, לא פחות מזה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק ראוי ונכון.

ניסן סלומינסקי: בגלל אופיו המיוחד, הוא יחול רק מקבלת החוק ואילך.

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אולי יש בקשות לרשות דיבור.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחברי שיצטרפו, כדי שנוכל להעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, לחוק אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: ברשותך, אני רוצה רק להודות לחברי חבר הכנסת אורי מקלב, וגם לאוסאמה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': שוב, תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, לחוק לא הוגשו הסתייגויות, אבל יש לנו כמה בקשות רשות דיבור.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת אילן גילאון – אדוני מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור כעת להצבעה על הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 35 בעד סעיפים 1–2 – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

בצלאל סמוטריץ': 41 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זהבה גלאון מבקשת לצרף את תמיכתה בהצעת החוק – לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': לגברתי תהיה הזדמנות להצביע כעת בקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 36 בעד החוק – 39 נגד – אין נמנעים – אין חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 39 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס אחר כבוד לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיכל רוזין: אפשר להוסיף אותי?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין מבקשת לצרף את תמיכתה בהצעת החוק, לטובת הפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': יברך, בשם יוזמי הצעת החוק, חבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נחשפים לשורה של תחקירים בנושא המטופלים הסיעודיים, ומראים באמת תמונה מזעזעת לפעמים של התעללות בחסרי ישע.

יואב קיש: מעבר לכך, יש התעללות נוספת שלה זוכים, לצערי, אותם חסרי ישע, והיא מצד חברות הביטוח – התופעה של גרירת המטופלים.

יואב קיש: תבינו על מי אנחנו מדברים: על אנשים קשישים ששילמו כל החיים שלהם ביטוח סיעודי, הגיעו לנקודת מצב שהם לא יכולים לטפל בעצמם, ועכשיו חברת הביטוח מתנערת מהביטוח שהיא אמורה לשלם.

יואב קיש: כך מגיעים בסוף לבתי-המשפט.

יואב קיש: מגיעים לבתי-המשפט, והיום הקנס, זאת אומרת מה שמחכה בסוף הדרך לחברת הביטוח, בהנחה שבאמת בית-המשפט יגיד שהיו צריכים לשלם ולא שילמו, הוא קנס מאוד נמוך.

יואב קיש: ואז עובדים בשיטת "מצליח": על 100 מקרים שהם לא משלמים, אולי 20, 30 הולכים לבית-משפט, ומפסידים אולי לחמישה, עשרה, כי לצערי אלה גם חולים מבוגרים וחלקם נפטרים.

יואב קיש: הדברים מאוד בעייתיים, ובסוף גם מחכה, מה שנקרא, מקל מאוד קצר.

יואב קיש: הגיע הזמן לשנות את זה.

יואב קיש: התיקון הזה בחוק הנוכחי למעשה הופך את היוצרות: במקרים שבהם חברות ביטוח יוכחו שהן בחוסר תום לב הגיעו לבית-משפט והפסידו – הן ישלמו, וישלמו קנס משמעותי.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכם, לא בהרבה מקומות בדין יש הגדרה לעונש מינימום, אבל העניין הזה מאוד מאוד חשוב.

יואב קיש: האבסורד הזה שהסנקציה היחידה על חברות הביטוח היא ריבית קטנה שאיננה מרתיעה – את הדבר הזה הן מנצלות בשביל להתיש את התובעים.

יואב קיש: התפקיד שלנו בבית הזה הוא לעצור את זה.

יואב קיש: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אחד הדברים שאני שמחתי לראות בוועדה הוא שאותם נציגי חברות ביטוח, כאשר החוק היה בדיון, אמרו: סליחה, אבל האזרחים ייקחו אותנו לתביעות, מה נעשה?

יואב קיש: אני מאוד שמח שזה המצב.

יואב קיש: אף אזרח לא מחפש לתבוע.

יואב קיש: שייתנו לו את מה שמגיע לו.

יואב קיש: אני מאוד שמח שחברות הביטוח ישקלו היטב אם זה נכון לגרור את אותו אזרח לבית-משפט או להתפשר ולסגור את התיק.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכולם בכנסת זו: מי שיבחר להתעלל בחולי הביטוח הסיעודי ידע שעליו לשלם מחיר כבד.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יואב קיש: אני מודה לכנסת, ואני מודה לחברי שהצטרפו לחוק.

יואב קיש: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, על הטיפול בחוק, ולחברי הוועדה הנוספים, ובהם אוסאמה סעדי, על העזרה; לאסף פרידמן, מנהל הוועדה; לניצן רוזנברג, היועצת המשפטית של הוועדה; לשחר ולר, האזרח שהציע לי לתקן את החוק הזה מלכתחילה; באמת אני רוצה להודות לבית הזה שתמך מכל הקצוות בהצעת החוק הכל-כך צודקת הזאת.

יואב קיש: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': [נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אדוני יכול להישאר על הדוכן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת ועדת הכנסת לתיקון הסעיפים האלה בתקנון הכנסת: 35, 75, 77, 79, 82, 87, 92, 94, 96, 97, 99, 57, 60, 109 ו-116.

בצלאל סמוטריץ': מציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

): תודה.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הדבר הזה ידרוש הצבעה, ואני רוצה רגע להסביר לח"כים במה מדובר, למרות שאנחנו כבר עשינו בזה כמה דיונים.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': קצת יותר שקט, בבקשה, ביציעים, במרפסות.

): התיקון כולל שני עניינים עיקריים: הנושא הראשון הוא מעמדו של יוזם ראשון של הצעת חוק.

): לפי הוראות התקנון היום, כל היוזמים של הצעת חוק נחשבים שווי מעמד, וכל אחד מהם יכול לפעול ולבקש בקשות לגבי ההצעה, כמו לכלול אותה בסדר-היום על המכסה הסיעתית, לדחות את ההצבעה, בקשת הצמדה והצגת ההצעה במליאה.

): עם זאת, כבר היום בדרך כלל רואים את היוזם הראשון כ"בעלים" של הצעת החוק, שכל פעולה תלויה בהסכמתו.

): לפי ההצעה, נוהג זה יעוגן, ויינתן מעכשיו מעמד מיוחד ליוזם ששמו מופיע ראשון על גב ההצעה, כך שרק הוא יהיה רשאי לפעול, להגיש בקשות ולמסור הודעות בקשר להצעה.

): יוזם אחר יוכל לעשות זאת רק בהסכמתו של היוזם הראשון.

): ההצעה הזאת אף מתייחסת למצב שבו ועדה מסוימת החליטה למזג כמה הצעות חוק פרטיות.

): במקרה כזה, כל אחד מהיוזמים הראשונים של הצעות החוק ייחשב ליוזם הראשון של ההצעה, אולם במקרה של מחלוקת ביניהם, מי ששמו רשום ראשון עדיין יהיה הבעלים של ההצעה ובעל הסמכות להחליט לגביה.

): בהתאם לכך ישונה גם רישום השמות על-גבי הצעות חוק ממוזגות, כך שקודם יירשמו שמות היוזמים הראשונים של כל הצעה שמוזגה ורק לאחר מכן שמות יתר היוזמים.

): הנושא השני הנכלל בתיקון שבפני

): כם הוא העברת הדיון בהצעות לסדר-היום ודיונים מהירים גם לוועדות משנה.

): אנחנו רוצים להבטיח דיונים יעילים ובלוחות-זמנים קצרים, ולכן מוצע לאפשר ליושבי-ראש ועדות להחליט כי נושא שעבר לוועדה קבועה יועבר לדיון בוועדת משנה שתבחר הוועדה, בכפוף להסכמת יוזם ההצעה.

): ועדת המשנה תדון בכך ותניח את המסקנות על שולחן הכנסת, אלא אם כן הוחלט מראש שסיכום הדיון והנחת המסקנות ייעשו על-ידי מליאת הוועדה עצמה.

): הוראות התיקון יחולו מכאן ואילך גם לגבי הצעות חוק וגם לגבי הצעות לסדר-היום ודיונים מהירים שכבר הוגשו ואף אושרו.

): לתיקון לא הוגשו השגות, ולפיכך אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעות ועדת הכנסת בנוסח המונח בפניכם.

): במילה אחת רק לציין: הנושא הזה עלה ביתר שאת בדיון בין חבר הכנסת דוד ביטן לחבר הכנסת יאיר לפיד בנוגע להצעת החוק שהיו חלוקים ביניהם.

): הדבר הזה בא לפתור את העניין הזה, ובאמת, כמו שאנחנו נוהגים בעצם – שהראשון שחתום הוא הקובע את התקדמות הצעת החוק – כך יהיה.

): את הנוהג הזה אנחנו ממסדים היום.

): תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': היחיד שביקש לדבר – ואני סוגר את רשימת הדוברים – הוא חבר הכנסת יהודה גליק.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות יעמדו לרשותו של אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אחריו אנחנו נצביע על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת.

דב חנין: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין, זה באמת לא ברור.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא נרשמת לדבר על הדבר הזה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': נו, אז מה?

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יהודה גליק: חברי וחברותי המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, אדוני היושב-ראש, אדוני סגן המזכירה, קלדניות – רשמות, סליחה.

מרב מיכאלי: רשמות.

יהודה גליק: בדקות האחרונות אני עוקב אחרי הדיווחים בתקשורת ואני מתקשה להאמין.

יהודה גליק: יש במדינת ישראל ממשלה חזקה, יציבה, יש לה דרך, יודעת את דרכה.

יהודה גליק: בשבוע האחרון, משום מה, ראש הממשלה – על נושא שלכאורה הגיעו לגביו להסכמות, נושא התאגיד – רוצה ללכת לבחירות.

יהודה גליק: אני אומר: רבותי, בעת הזאת הדבר האחרון שמדינת ישראל צריכה זה בחירות.

יהודה גליק: אנחנו זקוקים ליציבות, יציבות שלטונית.

יהודה גליק: ללכת כל שנתיים לבחירות לא מתאים למדינה דמוקרטית חזקה.

יהודה גליק: אין שום דבר המצדיק ללכת לבחירות.

יהודה גליק: היו הסכמות בעניין התאגיד.

יהודה גליק: היו עוד הסכמות, ועוד הסכמות, ונציגים של ראש הממשלה ישבו עם נציגי האוצר, ונציגים של שר התקשורת ישבו עם כל אלה שהתנגדו.

יהודה גליק: שר האוצר הבטיח שכל עובדי רשות השידור יפוצו.

יהודה גליק: אני גם לא מבין, לא מצליח להבין, מה יועילו הבחירות.

יהודה גליק: הרי החוק קובע שהתאגיד אמור להתחיל לעבוד ב-30 באפריל.

יהודה גליק: ריבונו של עולם, האם למדינת ישראל יש כסף מיותר?

יהודה גליק: מי צריך את הבחירות האלה?

יהודה גליק: אני קורא לכל המעורבים: לא לדבר מהבטן – לדבר מהראש, לקבל החלטות נבונות.

יהודה גליק: יש צדק בכל הצדדים של הוויכוח הזה, אבל הדבר האחרון שאנחנו צריכים לעשות עכשיו, בעת הזאת, זה ללכת לבחירות.

יהודה גליק: אני קורא לכולם להתעשת, לשבת ולמצוא את הפתרון כדי לשמור על היציבות, ולא לבזבז כספי ציבור וללכת לבחירות מיותרות שלא יובילו לשום תוצאה.

יהודה גליק: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת יהודה גליק.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת ועדת הכנסת לתיקון הסעיפים שלהלן בתקנון הכנסת: 35, 75, 77, 79, 82, 87, 92, 94, 96, 97, 99, 57, 60, 109 ו-116, כפי שהציג אותם בצורה יפה ומוסברת יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 37 בעד הצעת ועדת הכנסת – 46 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 35, 75, 77, 79, 82, 87, 92, 94, 96, 97, 99, 57, 60, 109 ו-116 לתקנון הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 46 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת התיקון של ועדת הכנסת התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן ברושי מבקש להוסיף את תמיכתו בהצעה לתיקוני התקנון, לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1122); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 18), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק סגן שר הביטחון חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – יש לנו הצעה מוצמדת של חברת הכנסת סתיו שפיר, שתציג אותה במשך שלוש דקות, ואז נעבור לרשימת הדוברים, ובעזרת השם, גם להצבעות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, הבמה לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס׳ 18), התשע"ז–2017.

אלי בן-דהן: התיקון המובא לפניכם הוא שינוי משמעותי וחשוב מאוד לטובת חיילי צה"ל אשר שירתו והשתחררו.

אלי בן-דהן: מאז חקיקתו של החוק לקליטת חיילים משוחררים בשנת 1994 נתגלו במשך השנים קשיים ועיוותים בחוק העיקרי, אם מחמת התמורות בחברה הישראלית ואם מחמת שינויי חקיקה ופערים בחוק העיקרי, הדורשים הבהרה ותיקוני חקיקה.

אלי בן-דהן: לפיכך, בתיקון שלפנינו מוצע לתקן את החוק בנושאים שונים, ואת עיקריהם אפרט להלן.

אלי בן-דהן: א.

אלי בן-דהן: תשלום דמי קיום ללומדים בהכשרה מקצועית; ב.

אלי בן-דהן: תשלום שכר דירה לחיילים בודדים משוחררים; ג.

אלי בן-דהן: מי שיקבל סיוע ללימודי השכלה גבוהה לא יצטרך להשיב את דמי הסיוע אם לא השלים את לימודיו; ד.

אלי בן-דהן: חייל משוחרר, לעניין ההטבות בחוק, ייחשב כבר שלושה חודשים לפני שחרורו, ואם הוא משרת מילואים פעיל, הוא ייחשב חייל משוחרר עד עשר שנים מיום שחרורו; ה.

אלי בן-דהן: חייל משוחרר שלא השתמש בכספי הפיקדון במשך חמש שנים מיום השחרור, הפיקדון יופקד בחשבונו בתום שש שנים וחצי מיום השחרור.

אלי בן-דהן: ועתה אפרט את עיקרי השינויים שהזכרתי: א.

אלי בן-דהן: הקרן לסיוע משמשת כיום לסיוע נוסף, מעבר לכספי הפיקדון, בתשלום שכר לימוד ובדמי קיום ללומדים במכינות קדם-אקדמיות כהגדרתן בחוק, ובתשלום שכר לימוד ללא דמי קיום ללומדים במוסד להכשרה מקצועית.

אלי בן-דהן: בעבר הכשרות מקצועיות רבות הוכרו גם לעניין קבלת דמי אבטלה לפי סעיף 173 חוק הביטוח הלאומי, ולפיכך בחר המחוקק שלא ליתן דמי קיום למי שלומד בהכשרות מקצועיות כאמור, בניגוד ללומדים במכינות קדם-אקדמיות, שלהם שולמו גם דמי קיום כאמור.

אלי בן-דהן: אלא שעיקרן של האוכלוסיות הלומדות במוסדות להכשרה מקצועית, ובפרט הכשרות מקצועיות שאינן במכללות הטכנולוגיות, הן אוכלוסיות מעוטות השכלה, לעתים במצב סוציו-אקונומי נמוך, בלי יכולת לפרנס את עצמן.

אלי בן-דהן: על כן, מוצע לשלם, מכספי הקרן לסיוע נוסף, דמי קיום ללומדים בהכשרות מקצועיות שאינם מקבלים דמי אבטלה בתקופת ההכשרה המקצועית.

אלי בן-דהן: ב.

אלי בן-דהן: מוצע לסייע בתשלום שכר דירה לחיילים משוחררים בודדים.

אלי בן-דהן: בעקבות החלטת ממשלה במסגרת התוכנית הכלכלית לשנים 2017–2018, וכדי לעגן זכות זו של החיילים המשוחררים הבודדים בחוק – שלאחר שחרורם, עד היום אף אחד לא דאג להם – מוצע להוסיף את סעיף 7(א1) ולקבוע כי במסגרת הקרן לסיוע נוסף יינתן גם סיוע בשכר דירה לחיילים משוחררים בודדים.

אלי בן-דהן: סיוע זה יתוקצב באופן נפרד בתקציב המדינה.

אלי בן-דהן: ג.

אלי בן-דהן: תיקון נוסף הוא בסעיף 7א.

אלי בן-דהן: סעיף 7א לחוק העיקרי קובע את הקמתה של הקרן לעידוד לימודי השכלה גבוהה, המשמשת בין השאר לסיוע בתשלום לימודי התואר הראשון לתושבי אזורי סיוע או ללומדים באזורי סיוע.

אלי בן-דהן: החוק קובע כי ייקבעו בתקנות הוראות לביצוע תפקידי הקרן כאמור.

אלי בן-דהן: בתיקון זה מוצע לבטל את הוראת החוק בדבר הגבלת תקופת מימוש הזכאות, שנקבעה במקורה לחמש שנים, ואת הוראת החוק לעניין קביעת נסיבות ותנאים, שלפיה מי שקיבל מענק ולא השלים את לימודיו לתואר בתקופה שתיקבע – ישיב את הכספים.

אלי בן-דהן: על-פי התיקון, גם מי שלא סיים את לימודיו לא יחזיר את כספי הסיוע שקיבל.

אלי בן-דהן: ד.

אלי בן-דהן: סיוע נוסף, לעניין הטבות מסוימות הניתנות מכוח החוק במסגרת שיתופי פעולה עם הצבא – מוצע לשנות את הגדרת חייל משוחרר כך שתשתרע גם בתקופה הסמוכה לשחרור.

אלי בן-דהן: הדבר יאפשר לחייל ערב השחרור להשתלב בלימודים ובהכשרות, כך שכבר שלושה חודשים לפני השחרור יוכל החייל להתחיל ללמוד במסגרת לימודים, לרכוש השכלה בתוך המסגרת הצבאית, כך שאנחנו בטוחים שהמסגרת הצבאית תסייע לו להיכנס ללמוד, והחוק יחול גם עליו.

אלי בן-דהן: כמו כן מוצע לאפשר לחיילים משוחררים המוגדרים חיילי מילואים פעילים או חיילים בודדים משוחררים לקבל הטבות מכספי הקרנות לסיוע נוסף ולעידוד לימודי השכלה גבוהה, עד עשר שנים מיום שחרורם.

אלי בן-דהן: סיכומו של דבר, מובאים בחוק הזה שיפורים רבים לטובת החיילים המשוחררים, ולכן אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, ולהעבירה להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לסגן שר הביטחון, חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3814/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': כאמור, להצעה יש הצעה מוצמדת, של חברת הכנסת סתיו שפיר – הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הבטחת מימוש כספי הפיקדון על-ידי חיילים משוחררים), התשע"ז–2017.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שפיר תציג את הצעתה במשך שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, בבקשה.

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: חברי חברי הכנסת, לפני כמה חודשים הגיעה לוועדת הכספים פנייה תקציבית להעברת כסף מהקרן לחיילים משוחררים למקומות אחרים.

סתיו שפיר: והסיבה שהועבר הכסף מהקרן – אני מאוד תהיתי איך יכול להיות שמקצצים בתקציב הקרן, או איך יכול להיות שנוצרו שם עודפים.

סתיו שפיר: אמרו לנו שאלו עודפי תקציב, לא היה צריך להשתמש בכסף.

סתיו שפיר: זה היה קצת תמוה: 9 מיליון שקלים בעודפים תקציביים מכסף שאמור להגיע לכיסם של חיילים ששירתו בשנתיים-שלוש האחרונות את המדינה, והכסף הזה הוא הבסיס להתחלה של החיים העצמאיים שלהם עם רגע השחרור – ללימודים, לתעסוקה.

סתיו שפיר: היה נראה מאוד מוזר.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, יש פה רעש – –

בצלאל סמוטריץ': בעיה ידועה.

סתיו שפיר: – – ממש מטריד במליאה.

סתיו שפיר: נראה שאולי הח"כים, לא מעניין אותם.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, ובעיקר מסביב, אני מבקש קצת יותר שקט.

סתיו שפיר: זה היה נראה עוד יותר תמוה לנוכח העובדה שבשנה שלפני כן היו עודפים בקרן החיילים המשוחררים של 14 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: ואז, מה גילינו?

סתיו שפיר: אני פניתי אל משרד הביטחון, והתגלה שהמצב הוא ממש לא כך.

סתיו שפיר: לא, באמת, אבל אין שום דרך לדבר כשיש פה כזה רעש.

בצלאל סמוטריץ': זה מה יש, לצערי.

בצלאל סמוטריץ': ככה רגיל פה.

בצלאל סמוטריץ': יחסית המצב סביר עכשיו, סתיו.

סתיו שפיר: הכסף הזה נועד לשמש חיילים ששירתו את המדינה, והמדינה חייבת להעביר להם את כספם.

סתיו שפיר: כפי שהמדינה יודעת לגבות חובות, ככה המדינה גם חייבת לתת את הזכויות.

סתיו שפיר: אנחנו גילינו שיש אלפי חיילים שלא מצליחים להשתמש בכסף הזה מדי שנה, והכסף הזה פשוט חוזר לקופת האוצר.

סתיו שפיר: למעשה, הוא גם לא מתגלגל ישירות לקרן לסיוע נוסף, כפי שהוא אמור לפי החוק, מאחר שגם שם יש איזושהי שיטה קטנה לעיבוד הכסף הזה מחדש: במקום להעביר את זה לקרן לסיוע נוסף על מנת שהקרן תוכל לתמוך בחיילים שמגיעים מרקע סוציו-אקונומי יותר קשה, האוצר מעביר את הכסף הזה בעודפים רק לקראת סוף השנה – בנובמבר-דצמבר – ואז הקרן לסיוע נוסף, גם היא לא יכולה להשתמש בכסף, והוא חוזר לקופת המדינה.

סתיו שפיר: כלומר כסף של חיילים וחיילות ששירתו את המדינה, שנתנו את השנים היפות בחייהם והיו מוכנים להקריב בשביל המדינה שלנו, במקום שהם יקבלו את אלפי או אץ עשרות אלפי השקלים שמגיעים להם בסיום השירות, הוא מתגלגל חזרה לקופת המדינה ואף אחד לא מצליח להשתמש בו.

אורן אסף חזן: אבל זה חוק – – –

סתיו שפיר: מה שעוד ראינו זה שהקרן לחיילים משוחררים הולכת ולפעמים מחפשת את החיילים המשוחררים בכל כוחה – –

בצלאל סמוטריץ': ששש, חבר הכנסת חזן.

סתיו שפיר: – – לפעמים אפילו דרך הפייסבוק שלהם – –

אורן אסף חזן: רציונל – – –

סתיו שפיר: – – אבל לא מצליחה להגיע אליהם.

סתיו שפיר: לדבר הזה יש פתרון פשוט, והוא מובא בפניכם היום בהצעת החוק הזאת, שאני מבקשת מכם להצביע בעדה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שפיר, לסכם.

סתיו שפיר: עוד כמה שניות, בבקשה.

סתיו שפיר: וזה אומר דבר פשוט: בידי הצבא יש את חשבון הבנק של החיילים המשוחררים.

סתיו שפיר: למעשה, מרגע גיוסם משולמת להם משכורת צבאית, בטח ובטח כאשר הם נקראים למילואים.

סתיו שפיר: פשוט, חמש שנים אחרי השחרור שלהם באופן אוטומטי, בלי לחפש ובלי לרדוף אף אחד, להעביר להם את מה שנשאר מהפיקדון על מנת שיוכלו להשתמש בו, בלי לעשות יותר מדי חוכמות.

סתיו שפיר: נוסף על כך, נוסף על הצעת החוק הזאת, יש לוודא – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': מה יהיה?

מיקי לוי: החוק עבר לפני שבוע.

מיקי לוי: זה חוק שלי.

אורן אסף חזן: אני לא מבין, יש דבר כזה שנקרא גנבת דעת.

מיקי לוי: עפר שלח – – –

אורן אסף חזן: ועוד מחבר שלך?

אורן אסף חזן: עוד מחבר לאופוזיציה לגנוב ככה?

אורן אסף חזן: ככה בקלילות לגנוב?

סתיו שפיר: שמה?

בצלאל סמוטריץ': בואו, חברי הכנסת, זה לא לעניין.

מיקי לוי: אני לא מבין את זה.

מיקי לוי: מה זה – – –

אורן אסף חזן: זה לא יפה.

סתיו שפיר: החוק הזה הוא חלק מהצעת החוק הממשלתית – –

אורן אסף חזן: זה לא יפה, מה שאת עושה.

סתיו שפיר: – – הוא הצמדה להצעת החוק הממשלתית.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: – – – זה קרדיט שלו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן.

סתיו שפיר: אני מבקשת מחברי הכנסת להצביע – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, נו, באמת.

אורן אסף חזן: זה לא יפה לגנוב.

אורן אסף חזן: כבוד הכנסת חשוב לנו.

בצלאל סמוטריץ': אורן.

סתיו שפיר: – – ולאשר את הצעת החוק הזאת.

סתיו שפיר: ודבר נוסף שצריך להתקיים כאן זה שאותם עודפים שנותרו והיו אמורים להיות – –

אורן אסף חזן: לא יפה.

אורן אסף חזן: לפחות תגידי – – – למיקי.

סתיו שפיר: – – מועברים לקרן לסיוע לחיילים משוחררים יועברו מחדש, אחרי שלא נוצלו בשנים האחרונות – –

אורן אסף חזן: תגידי מילה טובה למיקי.

אורן אסף חזן: חברים שלך פה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, דעתך נשמעה בקריאת הביניים.

בצלאל סמוטריץ': מספיק, נו.

אורן אסף חזן: לא יפה.

סתיו שפיר: – – ויועברו לקרן לסיוע על מנת שישמשו את הקרן לסיוע לפרויקטים החשובים שהיא עושה.

סתיו שפיר: תודה.

אורן אסף חזן: למה את לא אומרת מילה טובה למיקי?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים – – –

יואב קיש: אפשר לדבר מהצד דקה?

בצלאל סמוטריץ': לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': יש דבר כזה, אדוני סגן המזכירה?

קריאה: סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר יסכם בסוף, לא?

אלי בן-דהן: בסוף, בסוף.

בצלאל סמוטריץ': כן, סגן השר יסכם בסוף הדיון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת לרשימת הדוברים.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת; חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר – מוותר; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי, חבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, אתה מוזמן לבוא לדוכן לדבר רגע.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר לצעוק חצי מליאה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני כמה ימים הודיע השר בנט לחברי וחברנו צביקה לוי שהוא זכה בפרס ישראל על מפעל חיים שהוא מוביל זה עשרות שנים – קליטה וטיפול בחיילים בודדים.

איתן ברושי: הוא התחיל את זה בעמק-יזרעאל, שם הייתי ראש מועצה אזורית; הוא הפך את זה למפעל של התנועה הקיבוצית, ובשנים האחרונות זה הפך להיות מפעל לאומי – קליטתם של החיילים הבודדים – ובתנועה הקיבוצית עברו בתקופה הזאת 20,000 חיילים בודדים: שני-שלישים מחוץ-לארץ במסגרת גרעיני "צבר" וקבוצות נוספות, ושליש חיילים בודדים שבאים מרחבי הארץ כולה.

איתן ברושי: התנועה הקיבוצית, גם בשינויים שהיא עברה, הייתה ונשארה לא רק בית מאמץ או משפחה מאמצת אלא גם קהילה קולטת.

איתן ברושי: היה אפשר אפילו להרחיב את המשימה אם המדינה הייתה נענית למתן תנאים, בעיקר בשיכון, לקליטתם של החיילים, וגם מרכיבים אחרים באוכלוסיות שהן כל כך חיוניות לקשר בין ישראל לתפוצות, לעם היהודי ולחיזוקה של המדינה, בעיקר באזורי העדיפות.

איתן ברושי: צביקה לוי, אלוף-משנה במילואים, הוא חולם ולוחם; הוא חקלאי, הוא הצירוף הכמעט בולט ביותר של אדם ואדמה: הוא גם יודע ומפעיל את הטרקטור בגידולי שדה, וגם נע על הרכב מחייל לחייל, מיחידה ליחידה; הוא בן קיבוץ וחבר קיבוץ, שמשפחתו בקיבוץ; הוא גדל בהתיישבות ובעמק, והוא הישראלי היפה והישראלי הבולט בתרומה לקהילה ובנכונות האין-סופית לתת קודם כול מעצמו, אבל גם לדעת לגייס מהסביבה.

איתן ברושי: אפשר לומר שהוא הוביל תנועה שלמה, ובלי התנועה הקיבוצית זה לא יכול היה לקרות.

איתן ברושי: פגשתי אותו כעוזר שר הביטחון, בנוסף להיותי ראש מועצה ומזכיר התנועה הקיבוצית, והמפעל הזה הוא מפעל לאומי, שמשרד הביטחון מממן את העלויות והמדינה נותנת את הגיבוי, ושותפים גם גורמים נוספים, כמו "הצופים" ואחרים.

איתן ברושי: אבל עצם הנכונות לפתוח את הבית ואת הכיס ולקלוט את החיילים שלא היה להם בית אחר, ובוודאי בהשוואה לבתי-החייל – זה גם יותר זול, זה גם יותר טוב ויותר איכותי.

איתן ברושי: זהו פרס לאדם מיוחד – זהו פרס לצביקה לוי, שנאחל לו מכאן בריאות ואריכות ימים; אבל זו גם הוקרה לתנועה הקיבוצית וגם הערכה להתיישבות על היכולת לשלב בין כל המשימות גם את המשימה החשובה הזאת.

איתן ברושי: במוצאי יום העצמאות יתייצב צביקה לוי לקבל את הפרס.

איתן ברושי: אנחנו מאחלים לו בריאות, מברכים אותו על הזכייה, אבל יחד אתו תעמוד התנועה הקיבוצית כולה.

איתן ברושי: אולי לאחרונה היא לא מספיק בלטה בנכונות, בהתנדבות – שלא הסתיימה, לא רק בהתיישבות ממנרה ועד דפנה על גבול ה"חיזבאללה", ומנחל-עוז עד נירים וכפר-עזה בעוטף-עזה, אלא גם בקליטה.

איתן ברושי: רק לאחרונה ציינו 25 שנה לבית ראשון במולדת.

איתן ברושי: התנועה הקיבוצית הייתה והנה חלוץ לפני המחנה, גם בהתיישבות, גם בחקלאות, גם בביטחון, ועכשיו זכינו גם להוקרה.

איתן ברושי: לצביקה ומשפחתו ברכה, ולתנועה הקיבוצית ולמדינת ישראל כולה תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – מוותרת; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת סתיו שפיר – הציגה כבר את החוק.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עודד פורר, אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהחלט ראוי שנעלה ונברך כאן את שר הביטחון על המהפך ביחס הזה לחיילים משוחררים, ובתוכם גם החיילים הבודדים, כפי שהציג את זה סגן שר הביטחון, בכל מה שנוגע גם לסיוע שניתן להם בשוטף, גם לאפשרויות בפיקדון – אם זה למשוך את הפיקדון כשחייל נקלע לחובות.

עודד פורר: אנחנו מדברים על חיילים בודדים שלפעמים נקלעים לחובות כתוצאה מהטלפונים שהם עושים הביתה, וחברת הטלפון רודפת אחריהם והם לא יכלו עד עכשיו להשתמש בכספי הפיקדון.

עודד פורר: את הדבר הזה משנים כאן אחרי הרבה שנים שבעניין הזה לא היה שינוי.

עודד פורר: אני כן רוצה להצטרף לדברי חברי קודם לגבי אלוף-משנה במילואים צביקה לוי, שמקבל את פרס ישראל על הפעילות שלו למען החיילים הבודדים.

עודד פורר: יש לציין שמדובר במפעל של איש אחד, והגיע הזמן שהמערכת עצמה תיקח על עצמה את הפעולות שהוא עשה.

עודד פורר: אני חושב שזה אחד הצעדים שהמערכת עושה ביחס שלה גם לחיילים המשוחררים וגם לחיילים הבודדים, במתן כסף והמשך התמיכה בהם גם אחרי השחרור, כי החייל הבודד, שנמצא בתוך המעטפת הצבאית, ביום שהוא משתחרר מהצבא, עוד לפני שהוא יודע בכלל מה מונח בפניו ומה עושים, מוצא את עצמו מול שוקת שבורה, בלי לדעת איך להתמודד עם האזרחות.

עודד פורר: גם כאן נדרשת המערכת לסייע לו.

עודד פורר: אני כן רוצה לומר ולנצל את ההזדמנות כדי לומר מילה אחת בהקשר של הדברים שאמר הרב לוינשטיין לאחרונה, מתוך המכינה הקדם-צבאית, והדברים שהוא דיבר נגד שירות נשים בצה"ל.

עודד פורר: הצעת חוק חיילים משוחררים היא לא רק הצעת חוק חיילים משוחררים, היא גם הצעת חוק חיילות משוחררות וגם לוחמות שמשתחררות.

עודד פורר: יש גם חיילות בודדות, ולא רק חיילים בודדים, ואולי את זה כדאי שהרב לוינשטיין ילמד עוד לפני שהוא מדבר כך כנגד הנשים שמשרתות בצה"ל ומכפיש את העניין הזה.

עודד פורר: אני חושב שצריך להפריד את הדיון בין איך עושים את השילוב הזה ואיך צה"ל משלב ובין מה שאומרים כלפי שירות נשים בצה"ל וכלפי נשים בכלל.

עודד פורר: המילים שאמר הרב לוינשטיין צריכות להיות מילים שאנחנו מוקיעים אותן כאן בכנסת, כל אחד מחברי הבית הזה, לא משנה לאיזה מחנה פוליטי הוא שייך.

עודד פורר: אי-אפשר להפוך את הצבא לעניין של מחנאות פוליטית ואסור שזה יהיה.

עודד פורר: לכן, אני חושב שדווקא כשאנחנו מעבירים היום את החוק הזה, אולי ראוי שבהמשך נשנה ונעשה הסתייגות; זו הצעת חוק קליטת חיילים וחיילות משוחררים ומשוחררות.

עודד פורר: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך.

יואל חסון: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: מוותרת.

יואל חסון: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

יואל חסון: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, היום בצהריים חברי חברי הכנסת שמולי, עליזה לביא, מירב בן ארי ואנוכי קיימנו שדולה למען חיילים משוחררים בודדים.

יוליה מלינובסקי: היום, עכשיו, אנחנו עומדים פה ודנים על החוק שמעניק זכויות נוספות ומטרתו לסייע לחיילים משוחררים, ולחיילים בודדים בפרט.

יוליה מלינובסקי: אני מאוד שמחה על המצב הזה, שבבוקר דיברנו והנה זה כבר קורה.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאוד ואני בטוחה מאוד שעקב זה שהחוק הזה עובר, כפי שהבנתי, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – אני סומכת על יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, שיקדם את זה במהירות שיא, ואנחנו כבר במושב הקיץ נעביר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

יוליה מלינובסקי: יש לנושא הזה הרבה שותפים.

יוליה מלינובסקי: אין מחלוקת על החוק הזה.

יוליה מלינובסקי: אין מחלוקת על הצורך בכך שאנשים ששירתו, אנשים שנתנו ותרמו למדינה – המדינה חייבת להחזיר להם שבעתיים, וזו מטרת החוק הזה.

יוליה מלינובסקי: שר הביטחון אביגדור ליברמן מוביל שינוי תפיסה, והיום אנחנו שמענו את זה מהרבה ארגונים חברתיים שמטפלים בנושא של החיילים המשוחררים הבודדים, ובכלל בחיילים בודדים.

יוליה מלינובסקי: כולם אמרו בפה מלא שבתקופה הזאת, בפחות משנה, הם כבר מרגישים שינוי בתפיסה, שינוי ביחס, שינוי במדיניות, והחוק הזה תואם את השינוי הזה, כי הוא גם מדבר על ההטבה בנושא של שכר הדירה, ועל הנושא של שחרור הקרן, וגם על נושא הלימודים – כל הדברים שקשורים לחיילים בודדים וחיילים משוחררים.

יוליה מלינובסקי: אני יכולה רק לפנות לכל הארגונים שמתעסקים בנושא ושזו מלאכתם – טיפול בחיילים משוחררים וחיילים בודדים בפרט: הדלת שלי פתוחה לכל ההצעות, ואם יש איזשהן הערות אופרטיביות או הצעות אופרטיביות, איזשהם תיקונים שיכולים עוד לסייע, לתקן ולעזור, אנחנו בהחלט פה, ואנחנו מוכנים להירתם למשימה הזאת.

יוליה מלינובסקי: אז אני מאוד מקווה – אני בטוחה שאנחנו נצביע עכשיו על החוק הזה בקריאה הראשונה, ובמושב הקיץ נסיים את זה, לטובת עם ישראל והחיילים המשוחררים שלנו, כי זה אנחנו, זה ילדינו.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת מלינובסקי.

יואל חסון: חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח.

יואל חסון: חבר הכנסת אורן אסף חזן, ממלא-מקום יו"ר הקואליציה – יו"ר הקואליציה יכול להסתדר בלעדיך לאיזו דקה או שתיים?

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות, אדוני.

אורן אסף חזן: תודה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברתי השרה, כנסת נכבדה, תראו, זה מדהים.

אורן אסף חזן: הרבה פעמים אנחנו שומעים מחברים וחברות בכנסת הזאת שמדברים רבות על סיוע ועזרה לחיילים.

אורן אסף חזן: לצערי, לא הרבה פעמים חברי וחברות הכנסת הולכים עם האמירות שלהם עד הסוף.

אורן אסף חזן: במקרה הנוכחי צריך לברך כמה אנשים, ואני רוצה להתחיל דווקא בברכות.

אורן אסף חזן: קודם כול – ובאופן לא מפתיע, אבל ממקום של קושי, בגלל שהוא באופוזיציה – את חבר הכנסת מיקי לוי; מיקי לוי, שהסתכל ושם את החיילים באמת בחזית, לא רק בקרב אלא בעבודתו בכנסת, ונלחם על הדבר הזה, וגם כשהיו קשיים – פעם ראשונה בגלל שהוא מהאופוזיציה ופעם שנייה בגלל תפיסה של אחרים – הוא נלחם בהם.

אורן אסף חזן: דבר שני, אני רוצה לברך את השרה, השרה סופה, שנמצאת כאן, שהיא עמדה ולא עשתה חשבון, ואמרה: לא, הדבר הזה צריך לעבור.

אורן אסף חזן: יש בו היגיון בסיסי, מאוד בסיסי.

אורן אסף חזן: בסופו של יום כנסת ישראל החליטה בעבר שלחיילים מגיעה קצבה, מגיע להם פיקדון שחרור, מגיעים כל מיני כספים, רק מה?

אורן אסף חזן: בדרך, לא לכולם יש אפשרות לקבל אותם: לא כולם הולכים ללימודים, לא כולם מצליחים לשכור דירה, רובם בכלל לא פותחים שום עסק, וכן הלאה וכן הלאה.

אורן אסף חזן: יתרה מזו, כמו כל דבר בחיים, ככל שהזמן עובר, ככל שהזמן רץ, ההתעסקות היומיומית שלנו בנושא פשוט נשכחת מאתנו.

אורן אסף חזן: לכן, קורה שאנשים שוקעים בתוך חיי היום-יום, בתוך השגרה – למרביתם היא שגרה קשה, שגרה של עבודה, רצופת מכשולים – ובתוך השנים שעוברות, במרוצת השנים, הם גם שוכחים שבאיזושהי פינה מגיעים להם כמה שקלים שאם הם רק היו מבקשים, יגיעו אליהם.

אורן אסף חזן: התיקון הזה שאנשים – שלא שכחו, פשוט לא היה להם זמן להתעסק עם הדבר הזה – יגיעו ויקבלו את הכספים שהגיעו להם מראש כמתנה ביום בהיר, פשוט ככה, זה תיקון מדהים.

אורן אסף חזן: הנה, חבר הכנסת מיקי לוי נכנס לאולם.

אורן אסף חזן: אתה פספסת שפרגנתי לך, אבל זו לא הייתה הפעם הראשונה, אז אתה כבר רגיל לפרגונים שלי, אז זה בסדר.

אורן אסף חזן: בסופו של יום, אני חושב שהחוק הזה, בהובלתו ובניצוחו של חבר הכנסת מיקי לוי, בסופו של יום באמת מביא בשורה אמיתית לחיילים שהיום משרתים, אבל לא רק להם – גם לאלה ששכחו באיזשהו מקום שמגיע להם כסף על זה שהם שירתו את המדינה; שמגיע להם כי אנחנו החלטנו לתת להם; שמגיע להם כי הם עשו, וכשאתה עושה, גם לא מתוך מקום לקבל, מגיע לך בחזרה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לנצל את השניות האחרונות שנשארו לי בנאום כדי לדבר על נושא שהוא קשור ולא קשור לדבר הזה.

אורן אסף חזן: יש תופעה בכנסת, שהיא בעיני תופעה – אני אפילו לא יודע איך לגשת אליה.

אורן אסף חזן: חברי כנסת – לא רלוונטי אם מהקואליציה או האופוזיציה, אני אפילו לא אנקוב בשמות, לעתים עושים את זה מתמימות, אבל לרוב, ביום-יום, זה קורה מתוך ניסיון ומתוך מודעות – פשוט לוקחים חוקים של אחרים, עושים להם קופי–פייסט, מעתיקים אותם, מגישים אותם, נותנים לאותו יוזם לרוץ, לעבוד, להשקיע, ורגע לפני שהדלת נסגרת הם פשוט מצטרפים.

אורן אסף חזן: אני חושב שהדבר הזה הוא תופעה מסוכנת, מכוערת, שלא מכבדת לא את הכנסת ולא את חבריה.

אורן אסף חזן: אני קורא לוועדת הכנסת ולכל הנוגעים בדבר לעשות תיקון לתקנון, כדי שמקרים כמו זה לא יישנו.

אורן אסף חזן: אני בכוונה לא מזכיר שמות.

אורן אסף חזן: אני בוחר להאמין שבאמת במקרים מסוימים מדובר בתמימות ובתום לב, אבל אני אומר לכם, על בשרי, יש מקרים שבהם יש פה חברי כנסת שפשוט גונבים חוקים של אחרים.

אורן אסף חזן: אם אנחנו – – –

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: ואני מסיים במילה אחת:

אורן אסף חזן: אם אנחנו לא יודעים לשמור על הכבוד של אחד למשנהו, אז כנראה תקנון הכנסת יצטרך לעשות את זה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח.

איתן כבל: כן, כן.

אורן אסף חזן: הוא פה, הוא פשוט "מותק, הח"כ התכווץ", אתה מבין?

איתן כבל: אתה עובר להעלבות?

יואל חסון: אומנם זה הפתיע אותי קצת, אבל – – –

אורן אסף חזן: היה נדמה לי ששמעתי משהו עובר לידי – אה, סליחה.

איתן כבל: בדיחה עברה לידי.

אורן אסף חזן: תן לו דקה נוספת להוריד את הפודיום.

יואל חסון: כל אחד ושנינותו.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רשמת פרלמנטרית, חברי וחברותי חברי הכנסת, קודם כול, באמת ברכות על החוק החשוב הזה.

איתן כבל: אני חושב שהחוק הזה הוא חשוב מאוד, וחשוב להעביר אותו.

איתן כבל: אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות – מה שנקרא, מעניין לעניין באותו עניין – ולפנות אליך, אדוני סגן השר, חבר הכנסת בן-דהן, ולהעלות בפניך נקודה מאוד מאוד חשובה שבאמת מתכתבת עם הנושא.

איתן כבל: אולי אדוני לא יודע: חיילים בודדים זכאים להנחה משמעותית במחיר החשמל.

איתן כבל: גברת מירב בן ארי, את יכולה לעבור לתנועות ידיים?

איתן כבל: כי את מפריעה לי.

איתן כבל: תודה.

יואל חסון: יושבת-ראש סיעת המחנ"צ, את מעוררת מהומה.

מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שהתבלבלו וקראו לה מירב בן ארי.

איתן כבל: לא, אני קראתי לך, גברתי.

מירב בן ארי: אה, קראת לי?

איתן כבל: כן, גברתי, קראתי לך.

יואל חסון: הוא קרא לך.

יואל חסון: עדיין מתייחסים אלייך.

איתן כבל: קראתי לך, כן.

איתן כבל: גברתי, קראתי לך.

איתן כבל: תן לי את הזמן שלי.

יואל חסון: אני אתן לך עוד דקה.

איתן כבל: אדוני סגן השר, ברשותך, כי זה נושא שאני באמת מחפש את הדרך לקבל בו את הסיוע.

איתן כבל: פניתי לחברת חשמל, וחברת חשמל אמרו: מבחינתנו, אין שום בעיה, זה עומד לזכותם של החיילים.

איתן כבל: פניתי למערכת הביטחון, ומערכת הביטחון – אם חייל היה משיב לה תשובה כזאת, המפקד היה אומר לו: אדוני מנצנץ עד קצה ההר וחזרה, אוקיי?

איתן כבל: כי מה העניין?

איתן כבל: מה אומרת מערכת הביטחון?

איתן כבל: – מה אתה רוצה מאתנו?

איתן כבל: חיילים – חלק כן מנצלים, חלק לא מנצלים.

איתן כבל: ומה אני מבקש בעצם ממערכת הביטחון?

איתן כבל: עד שכבר יש הטבה כזאת, חשובה כל כך, מאוד משמעותית לחיילים בודדים בישראל, כל אשר אני מבקש זה שלא יהיה חייל מתוך אותם 5,000 חיילים בודדים, כמדומני, ואני מקווה שאני לא טועה במספר, שהמפקד שלהם – קצינת הת"ש בכל מקום ומקום צריכה לוודא באופן אישי מול אותו חייל ולהסביר לו את הדברים, במה מדובר.

אלי בן-דהן: מאיפה המפקד יודע?

איתן כבל: יש חיילים, יודעים בדיוק מי הם.

אלי בן-דהן: לא, איך הוא יזכה – הוא הולך לחברת החשמל ומבקש – – –

איתן כבל: כן, הוא מעביר, בדיוק – הוא מסדיר את זה כך, הרי היום אתה יכול להעביר את השכירות על שמך, אוקיי?

איתן כבל: – את חשבון החשמל.

איתן כבל: ואז, ברגע שאתה רושם את זה על שמך, אתה יכול לקבל את ההטבה, וזו הטבה משמעותית.

אלי בן-דהן: אז הוא צריך ללכת לחברת חשמל – – –

איתן כבל: כן, בדיוק.

איתן כבל: פשוט מאוד.

איתן כבל: פעולה טכנית פשוטה, שאם אתם תעשו את זה יחד עם חברת חשמל כמבצע, שבו אתם יודעים לפנות אל כל החיילים הבודדים, גם במסמך, גם במסרון – אתם מכירים את כל החיילים האלה – גם כל מפקד יודיע, זה באמת – אתה יודע, אנחנו הרי מחפשים כל דרך לסייע, וכשזו מתקיימת, אדוני סגן השר, ראוי שגם נדע להוציא אותה מן הכוח אל הפועל.

איתן כבל: חבל שזה יתבזבז.

איתן כבל: אני אעביר לך את התשובות שקיבלתי: הם בסדר – אלה תשובות של "שתו לי, אכלו לי"; זה מתאים מאוד למערכת במובן הזה שהיא אומרת לי: תשמע, אנחנו פונים, אנחנו אומרים, חלק מממשים.

איתן כבל: בסוף, בסוף, אתה יודע, הרי מדובר בנערים בסך הכול צעירים, שאם אתה לא מביא את הדברים לידיעתם – ותבין, זה לא מאות שקלים, זה יותר ממאות שקלים בשנה.

איתן כבל: בוודאי לחיילים כאלה זה מאוד מאוד משמעותי.

איתן כבל: נכון, חלקם חיים בשכירות עם עוד אנשים, ויש כל מיני ורסיות כאלה ואחרות, אבל לפחות נמצא את עצמנו שלפחות הרוב המכריע יזכו להטבה הזאת.

איתן כבל: ובבניין ירושלים ננוחם, אדוני.

אלי בן-דהן: תעביר לי את החומר.

איתן כבל: אני אעביר לך את החומר.

יואל חסון: אמן.

יואל חסון: תודה רבה לך, יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כבל.

יואל חסון: אדוני סגן שר הביטחון, להצעת החוק הזאת מוצמדת הצעת החוק של חברת הכנסת סתיו שפיר.

יואל חסון: אתה רוצה לבוא להגיד שאתם תומכים בהצמדה ותומכים גם בחוק הזה?

יואל חסון: אני מקווה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם ההצעה של חברת הכנסת סתיו שפיר, יחד עם הצעת החוק של חבר הכנסת מיקי לוי – שתיהן הצעות חוק פרטיות – יוצמדו להצעת החוק הממשלתית, וכל הצעות החוק יידונו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בראשות חבר הכנסת אלאלוף, ואני מקווה מאוד שבאמת יידונו במהירות האפשרית.

יואל חסון: תודה.

יוליה מלינובסקי: איזה הצעות חוק יוצמדו?

אלי בן-דהן: הצעת החוק של חבר הכנסת מיקי לוי והצעת החוק של חברת הכנסת סתיו שפיר.

יוליה מלינובסקי: אבל יש עוד הצעות חוק שעברו בטרומית.

עודד פורר: הצעות שעברו בטרומית.

אלי בן-דהן: איזה הצעות חוק?

יוליה מלינובסקי: יש לנו הצעת חוק שעברה בטרומית.

אלי בן-דהן: אם יש, אני לא יודע – – –

עודד פורר: – – –

אלי בן-דהן: אם הצעות החוק – אני רוצה להגיד משהו – אם הצעות החוק עברו בטרומית ואני ישבתי עליהן, אני בטוח – – –

יוליה מלינובסקי: אמרת – – –

אלי בן-דהן: אני בטוח שאמרתי לעצמי, כי אני, על החוק הזה שהיום הגשתי לכנסת אנחנו עובדים במשרד הביטחון כבר כמה חודשים טובים, ואני מכיר את החוק הזה כבר מזמן.

אלי בן-דהן: לכן, אין לי ספק שזאת הייתה תשובתי בהצעות החוק הקודמות.

יואל חסון: תודה, תודה לסגן השר.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: הצעת החוק הראשונה: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 18), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

יואל חסון: מצביעים.

יואל חסון: הצבעה מס' 38 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 18), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יואל חסון: 39 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 18), התשע"ז–2017, עברה.

יואל חסון: אני מוסיף את חברת הכנסת לבני, לפרוטוקול – בעד, כמובן, ואת חברת הכנסת זהבה גלאון, לפרוטוקול, ואת חברת הכנסת מרב מיכאלי, לפרוטוקול, ואת חברת הכנסת קסניה סבטלובה, שהצביעה גם היא בעד.

יואל חסון: ההצעה תועבר להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואל חסון: עכשיו הצבעה – יש לכם הזדמנות להצביע שוב – על הצעת החוק של חברת הכנסת סתיו שפיר, גם היא הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הבטחת מימוש כספי הפיקדון על-ידי חיילים משוחררים), התשע"ז–2017.

יואל חסון: הצבעה, בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 39 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הבטחת מימוש כספי הפיקדון על-ידי חיילים משוחררים), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יואל חסון: 36 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הבטחת מימוש כספי הפיקדון על-ידי חיילים משוחררים), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת סתיו שפיר, אושרה, תועבר לדון בוועדת העבודה והרווחה ותוכן לקריאה שנייה ושלישית.

יואל חסון: שתי ההצעות יוכנו לקריאה שנייה ושלישית.

יואל חסון: אני מוסיף את חבר הכנסת איתן כבל, שמצביע בעד, לפרוטוקול.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/703); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: נעבור להמשך סדר-היום: הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה, של חבר הכנסת איציק שמולי.

יואל חסון: יציג את החוק חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יואל חסון: עד עשר דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני בראש ובראשונה מבקש להרגיע.

בצלאל סמוטריץ': יושב כאן ביציע, בצד ימין, כואבות לו מאוד האצבעות מלכסוס אותן, מלכסוס את הציפורניים, ראש העיר אילת, שמלווה את העניין הזה תקופה מאוד מאוד ארוכה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני רוצה להרגיע אותך, מאיר ידידי: בעזרת השם, הצעת החוק הזאת תעבור היום בקריאה ראשונה, מחר בוועדה, בעזרת השם ביום רביעי, עוד לפני סוף המושב, תעבור בקריאה שנייה ושלישית – כמובן, בכפוף להחלטה של היושבים כאן, שלמיטב הבנתי הולכים לתמוך בזה מקצה לקצה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה להאריך הרבה על המהות ועל התוכן של החוק.

בצלאל סמוטריץ': בעניין הזה חבר הכנסת שמולי, ידידי ושותפי בהובלת החוק הזה – שעליו כזכור חתומים למעלה מ-70 חברי כנסת – הרחיב כבר בשבוע שעבר, כאשר החוק הזה עבר כאן ביום רביעי בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': אני בעיקר רוצה להתמודד עם כמה מהטענות המשפטיות שמועלות או עתידות להיות מועלות כנגד החוק הזה, כדי להבהיר אותו בצורה משפטית.

בצלאל סמוטריץ': בראש ובראשונה אני באמת רוצה להצר על ההתנגדות של הממשלה לחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לומר שאני לחלוטין לא מצליח להבין את עמדת הממשלה, ועוד רגע אני אסביר את זה.

בצלאל סמוטריץ': זה החוק ההגיוני ביותר, המתבקש ביותר.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב, ועדת השרים לחקיקה, שהתכנסה לדון בחוק הזה מספר רב מאוד של פעמים, החליטה שלא לקבל החלטה, וכידוע, כאשר ועדת השרים לא תומכת בחוק אזי עמדת הממשלה היא להתנגד לחוק, ואני מצר על כך מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אני ציפיתי – כולנו יכולנו לצפות שהממשלה, שאני כמובן חבר בה, תעשה את הדבר הנכון, תתמלא באומץ הדרוש לעמוד מול העמדה המאוד-לא-מוצדקת ולא מוסברת ולא הגיונית של אנשי הגוש הגדול ותעשה את הדבר הנכון.

בצלאל סמוטריץ': אבל לצערנו הרב, מאחר שהממשלה לא עושה את זה, אז אנחנו כאן ככנסת נדרשים לקדם את המהלך הזה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, הטענה כנגד החוק – ואולי גם זה מה שעומד בבסיס ההתנגדות של הממשלה – היא החשש מפני תביעה או טענה של אותם אנשי הגוש הגדול להפרת ההסכם ההיסטורי שנחתם בין הממשלה לבין אותם נציגים.

בצלאל סמוטריץ': כזכור, שדה-התעופה דב הוז, או בשמו הידוע שדה-דב, יושב על קרקע שהיא בחלקה קרקע פרטית, ששייכת לכל מיני אנשים, שהתאגדו ומיוצגים על-ידי כמה וכמה עורכי-דין.

בצלאל סמוטריץ': ובמשך הרבה שנים המדינה השתמשה בזה ולא שילמה להם דמי שימוש, והעסק הזה נסחב, ובסופו של דבר הגיעו להסכמה – שקיבלה תוקף של פסק-דין – על מתווה שלפיו השטח יפונה בתאריכים כאלה וכאלה ותאושר בו תוכנית בנייה, והעבירו אחוזי בנייה מכאן לשם ומשם לכאן, ושני הצדדים אמורים להיות מרוצים: גם הבעלים אמורים להרוויח מפרויקט הבנייה, גם המדינה צריכה להרוויח כסף:

בצלאל סמוטריץ': מזה מממנים חלק גדול מצה"ל דרומה, והולכים לבנות הרבה מאוד יחידות דיור ולהקל את מצוקת הדיור באזורי הביקוש בלב תל-אביב – הכול טוב ויפה.

בצלאל סמוטריץ': מה החשש, או מה מאיימים אותם נציגי הגוש הגדול?

בצלאל סמוטריץ': אם אתם עכשיו, לפי ההסכם הייתם אמורים לסיים את התעופה האזרחית בשדה-דב עד 30 באפריל למניינם – או-טו-טו – ואם אתם, אם המדינה תמשיך להשתמש בשטח הזה לתעופה אזרחית – תכף נציג את המתווה – אזי זאת הפרה של ההסכם, ואז המדינה חשופה להרבה מאוד תביעות.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר כאן בצורה חד-משמעית: אני לא מכיר שופט – לא נולד השופט שיקבע שהחוק הזה הוא הפרה של ההסכם.

בצלאל סמוטריץ': נהפוך הוא.

בצלאל סמוטריץ': לשיטתי דווקא ההתנגדות הלא-מוסברת והלא-מובנת וחסרת תום הלב של אנשי הגוש הגדול היא-היא זו שעולה כדי הפרת חוזה.

בצלאל סמוטריץ': חברים, סעיף 39 לחוק החוזים, חלק כללי, קובע את החובה לקיים את ההסכם בתום לב.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו את עקרון תום הלב בסעיף 12 ביחס למשא-ומתן, עובר לכריתתו של חוזה, ויש לנו את החובה שנקבעה בסעיף 39: שני הצדדים מחויבים לפעול בתום לב בקיום החוזה.

בצלאל סמוטריץ': הפסיקה קבעה שכל צד לחוזה מחויב לנהוג בתום לב – תקשיבו טוב – מתוך התחשבות בצד האחר ובמטרת החוזה, כאשר הוא פועל להשגת הזכויות המגיעות לו מכוח החוזה.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם: כל צד לחוזה מחויב לנהוג בתום לב, מתוך התחשבות בצד האחר – לא להסתכל רק על עצמו באיזה מבט אגואיסטי – כאשר הוא פועל להשגת הזכויות המגיעות לו מכוח החוזה.

בצלאל סמוטריץ': יש לו זכויות, והוא פועל להגשים אותן, וזה לגיטימי וכך צריך להיות כאשר שני צדדים כורתים חוזה, אבל גם כאשר אתה רוצה לממש את זכויותיך אתה צריך לפעול בתום לב ותוך שימת לב גם לאינטרסים של הצד השני.

בצלאל סמוטריץ': אין ולא יכולה להיות סיבה רציונלית להתנגדות של אנשי הגוש הגדול.

בצלאל סמוטריץ': הרי מה אומר החוק שלנו?

בצלאל סמוטריץ': החוק שלנו אומר בסך הכול דבר קטן: כל עוד השדה משמש לתעופה צבאית – מה שאומר שאי-אפשר לבנות בו.

בצלאל סמוטריץ': הרי אף אחד לא יתקע את הבורג הראשון בפרויקט הזה – שרק נזכיר כאן, בכנסת, שאפילו עוד לא עבר אישור של הוועדה המקומית, והוא צריך לעלות לוועדה מחוזית.

בצלאל סמוטריץ': אבל אם כל הליכי התכנון יתקדמו מאוד מהר, כי כולם מאוד רוצים, אף אחד לא יוכל לתקוע בורג ראשון בשדה הזה כל עוד הצבא ממשיך לטוס שם.

בצלאל סמוטריץ': זה אותו מסלול, זה אותו מגדל פיקוח.

בצלאל סמוטריץ': אז מה באנו ואמרנו?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מבקשים לעכב את פרויקט הבנייה בשנייה, בדקה.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שביקשנו זה להצמיד את הפינוי של השדה האזרחי, ולהפסיק את הפעילות האזרחית רק כאשר הפעילות הצבאית מפסיקה, ואז כל השטח כולו יפונה ויועבר לגוש הגדול, וההסכם יקוים ככתבו וכלשונו.

בצלאל סמוטריץ': לא לאפשר להמשיך לקיים תעופה אזרחית, על הפגיעה הכל-כך גדולה שנגרמת כתוצאה מזה לאנשי אילת ולתיירים ולכל הפריפריה – אנחנו מדברים, אגב, לא רק על אילת אלא על כל תעופת הפנים במדינת ישראל; אף אחד לא יחזיק צי מטוסים קטנים לטיסות פנים רק בשביל לעשות קו של מחניים–הרצליה, וגם את הרצליה הולכים לסגור.

בצלאל סמוטריץ': אז כל מערך תעופת הפנים שמחבר את הפריפריה אל המרכז – וחבר הכנסת שמולי חברי דיבר על זה באריכות בשבוע שעבר:

בצלאל סמוטריץ': החולים שצריכים טיפולי דיאליזה בתל-אביב והתיירים שנוסעים ואנשי עסקים – איזה היגיון יכול להיות בעולם להתנגד לדבר הזה, שלא פוגע כהוא זה?

בצלאל סמוטריץ': ואגב, בדיון שהיה בוועדה לקראת הקריאה הראשונה עמדה אחת מהנציגות של הגוש הגדול, והיא הודתה: אין לי טיעון ענייני שבשלו אני מתנגדת להערכה הזאת, חוץ מזה שאני לא סומכת על המדינה שזה סוף פסוק.

בצלאל סמוטריץ': נו, שוין.

בצלאל סמוטריץ': זה לא טיעון, חברים, עם כל הכבוד הראוי.

יואל חסון: שוין זה טיעון.

בצלאל סמוטריץ': שוין זה טיעון.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, מה עוד טוענים כנגד החוק?

בצלאל סמוטריץ': שאנחנו מחוקקים אותו בלוח-זמנים מאוד קצר.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון, הגענו או-טו-טו לדד-ליין שלנו, אנחנו בשבוע האחרון של המושב, וצריך להעביר את זה בשלוש קריאות, כי אחר כך יוצאים לפגרה, בתוך הפגרה יש לנו את 30 באפריל, ואם אנחנו לא מעבירים את החוק הזה עד סוף השבוע בשלוש קריאות אז סוגרים לנו את השדה, על כל הפגיעה האנושה, שהורחב בה כבר בעבר.

בצלאל סמוטריץ': הטענה הזאת היא חוסר תום הלב הכי גדול של אנשי הגוש הגדול, מכיוון שהסיבה שאנחנו השתהינו – חבר הכנסת שמולי, מתי הגשנו את החוק הזה לראשונה, הנחנו אותו על השולחן בתמיכה של למעלה מ-70 ח"כים?

איציק שמולי: חצי שנה, שמונה חודשים.

בצלאל סמוטריץ': יותר מחצי שנה כבר.

בצלאל סמוטריץ': והחוק הזה עלה לוועדת שרים עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, ואנחנו המתנו בסבלנות, מכיוון שרצינו לתת צ'אנס להסדיר את העניין בהסכמה.

בצלאל סמוטריץ': והמדינה הייתה נכונה לבוא לקראת אנשי הגוש הגדול הרבה מעל ומעבר, לעניות דעתי, ממה שהיה נדרש, בפיצויים מרחיקי לכת, בדמי שימוש, בשומה מטורפת.

בצלאל סמוטריץ': המדינה הציעה הצעות, למיטב ידיעתי, שאני לא הייתי מוכן לעמוד מאחוריהן.

בצלאל סמוטריץ': בעיני היה פה שוד של הקופה הציבורית.

בצלאל סמוטריץ': אבל המדינה הסכימה, משרד האוצר הסכים, משרד המשפטים הסכים, רשות מקרקעי ישראל הסכימה – העיקר לעשות את הכול בהבנה.

בצלאל סמוטריץ': ואנשי הגוש הגדול, בהתעקשות, לא מוכנים, הם הציבו דרישות באמת בלתי סבירות.

בצלאל סמוטריץ': בלתי סבירות.

בצלאל סמוטריץ': אני מסבר את האוזן: קרוב ל-200 מיליון שקל הם ביקשו.

בצלאל סמוטריץ': על מה?

בצלאל סמוטריץ': על דחייה של חמישה-שישה חודשים בפינוי השדה האזרחי – שוב, בלי שזה גורם להם נזק של מילימטר – ואחר כך על המשך שימוש רק במתחם הצבאי לצורך התעופה האזרחית.

בצלאל סמוטריץ': על זה 200 מיליון שקל?

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שנריב בינינו פה מה אפשר לעשות ב-200 מיליון שקל.

בצלאל סמוטריץ': והמדינה הסכימה כמעט לכל זה.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו חיכינו לדקה ה-90.

בצלאל סמוטריץ': באמת חיכינו.

בצלאל סמוטריץ': חיכינו לא כי רצינו לחכות – חיכינו כי נתנו צ'אנס לעניין הזה להיעשות בהבנה, בהסכמה של שני הצדדים.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב, ההתעקשות שלהם בלמה את העסק הזה.

בצלאל סמוטריץ': לכן, להעלות עכשיו טענה שאנחנו בלית ברירה, אחרי שחיכינו להם כל הדרך, נאלצים לחוקק את זה בהליך מהיר, זאת טענה שהיא חסרת תום לב.

בצלאל סמוטריץ': וכפי שאמרתי, שתי הטענות האלה – גם הסירוב שלהם למתווה עצמו וגם הטענה שלהם עכשיו כנגד לוחות-הזמנים – הן חוסר תום לב, ולו אני הייתי משרד המשפטים, אני הייתי תובע אותם עכשיו על הפרת ההסכם ודורש את התרופות שאפשר לקבל בגין הפרת חוזים במדינת ישראל, ובראשן פיצוי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, חברים, אנחנו מאשרים היום את הצעת החוק כפי שהיא הונחה בהתחלה, קרי, שהמתחם האזרחי ממשיך לפעול איפה שהוא היום.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני מודיע כאן, בתיאום עם חבר הכנסת שמולי ועם יושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת אמסלם, שאנחנו מחר, בעזרת השם, בהכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית, נתאים את החוק למה שקרוי – לא יודע, אגב, למה – –

איציק שמולי: מתווה אמסלם.

בצלאל סמוטריץ': – – מתווה אמסלם, מתווה כחלון.

בצלאל סמוטריץ': הרציונל הוא שאנחנו מעבירים את המתחם האזרחי אל תוך המתחם הצבאי.

בצלאל סמוטריץ': בסדר?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו צריכים לדחות את הסגירה של המתחם האזרחי בכמה חודשים כדי לאפשר – אגב, גם זה כבר היה יכול להיגמר מזמן אם הם היו מסכימים לפני כמה וכמה חודשים – אבל עכשיו צריך כמה חודשים שהשדה ימשיך לפעול במתכונתו הנוכחית כדי שאפשר יהיה לבנות טרמינל זמני במתחם הצבאי, ואז אנחנו מעבירים את כל הפעילות אל המתחם הצבאי ומשחררים את המתחם האזרחי.

בצלאל סמוטריץ': במתחם הצבאי ממשיכים לפעול, כפי שאמרתי קודם, כל עוד השדה משמש לתעופה צבאית.

יואל חסון: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עושים את זה – אדוני היושב-ראש, ממש עוד שני משפטים – אנחנו עושים את זה למרות שזה עולה למדינה כסף רב.

בצלאל סמוטריץ': צריך לדעת שהעלות של העתקת הטרמינל והקמת טרמינל זמני בתוך המתחם הצבאי – קרוב ל-40 מיליון שקל.

בצלאל סמוטריץ': אני עושה את זה, כולנו עושים את זה, בכאב לב מאוד מאוד גדול, בכאב בטן גדול, רק כדי לנסות לאזן במשהו את הפגיעה.

בצלאל סמוטריץ': לו זה היה תלוי בי, הייתי משאיר את החוק הזה כפי שהוא, בוודאי ובוודאי כאשר הממשלה מתנגדת, אבל אנחנו כופים – – –

יואל חסון: טוב, אדוני, היו לך עשר דקות.

יואל חסון: זה מעל ומעבר.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, אדוני, רק משפט.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו צריכים כאן עכשיו 50 – – –

יואל חסון: חברת הכנסת מירב בן ארי, תפסיקי להפריע לדובר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, באמת משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': זה הכול ענייני.

בצלאל סמוטריץ': אתה רואה, אני לא מדבר עכשיו על הבחירות.

יואל חסון: לא, אבל קיבלת עשר דקות.

יואל חסון: אני פחות טולרנטי ל-16 דקות.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש מתנצל.

בצלאל סמוטריץ': ממש משפט סיכום: אנחנו זקוקים כאן

בצלאל סמוטריץ': ל-50 חברי כנסת שיתמכו בהצעת החוק הזאת בגלל העלות התקציבית שיש לה – עוד פעם, שהיא כל-כולה נועדה לאזן קצת את הפגיעה, שאם יטענו – שוב, אני טוען, כפי שאמרתי קודם – –

יואל חסון: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – שזאת לא הפרת הסכם.

בצלאל סמוטריץ': אשר על כן, אבקש מחברי – כולנו, קואליציה ואופוזיציה – לתמוך בהצעת החוק הכל-כך צודקת ונכונה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ.

יואל חסון: אני סוגר את רשימת הדוברים.

יואל חסון: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

יואל חסון: בבקשה.

מיכל בירן: – – אני כמובן מפרגנת על החוק ואצביע בעד.

מיכל בירן: אני רוצה לנצל את הבמה כדי לדבר על נושא אחר.

מיכל בירן: היום הגיע אלינו לוועדת העבודה והרווחה המקרה של עובדי "חיפה כימיקלים".

מיכל בירן: 1,500 עובדים, שבאמת הפציצו גם אותנו, חברי הוועדה, בסיפורים האישיים המאוד-קשים – עד שמוצאים עבודה בדרום, בחיפה, בקריות, מאוד קשה.

מיכל בירן: לקראת – אנחנו נמצאים לקראת פסח; אנשים ממש נמצאים בסרטים ובמחשבות על מה הם יעשו אם יפטרו אותם, איך הם ימצאו עבודה חלופית.

מיכל בירן: אבל המקרה לא כל כך פשוט.

מיכל בירן: אני תמיד נמצאת לצדה של כל קבוצת עובדים שמגיעה לכנסת כדי להגן על זכויותיה, אבל כאן יש פה עוד עניין: במקום הראשון עומד האינטרס הציבורי, והוא ריקון מכל האמוניה שנמצא בחיפה ומסכן חצי מיליון אנשים.

יואל חסון: נא לשמור על השקט.

יואל חסון: חבר הכנסת ביטן, סמוטריץ, אתם – שומעים אתכם עד לפה.

יואל חסון: חברת הכנסת שולי מועלם, את צועקת.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה.

מיכל בירן: חצי מיליון אנשים נמצאים בסכנה.

מיכל בירן: כבר תקופה ארוכה מובילים את המאבק הזה חברתי חברת כנסת יעל כהן-פארן ומגוון ארגונים, וסוף-סוף הגיע הצו שאת מכל האמוניה צריך לפנות.

מיכל בירן: מה עשתה הנהלת "חיפה כימיקלים"?

מיכל בירן: היא משתמשת בעובדים שלה כמגן אנושי, לא פחות.

מיכל בירן: לה, להנהלה, היו ארבע שנים לטפל בבעיה.

מיכל בירן: אני חייבת להגיד שהמדינה פה עשתה מעל ומעבר – הציעו כמעט 700 מיליון שקלים כתמריצים לבניית מפעל אמוניה שלא יסכן את האנשים – אבל הנהלת "חיפה כימיקלים" הדחיקה והדחיקה, וידעה שכל עוד היא מאיימת בפיטורים של 1,500 עובדים – שאנחנו, הלב שלנו, הלב שלנו נכמר, אבל במקרה הזה הסחיטה הרגשית פשוט לא יכולה לעבוד, כי באמת בצד השני עומדת הבטיחות והבריאות של חצי מיליון אנשים.

מיכל בירן: עכשיו, מלכתחילה, זה שההנהלה הביאה אותנו למצב הזה זה לא סביר; זו התנהגות צינית.

מיכל בירן: אגב, השמועות אומרות שיש אפילו מאגרים של אמוניה שיספיקו לחודשים הקרובים, אבל ממש שלחו את העובדים פשוט כבשר תותחים.

מיכל בירן: אנחנו ננסה ונדחוף לזה שיגיעו להסכמות.

מיכל בירן: חלק מההסכמות יעלו ל"חיפה כימיקלים" יותר ממה שזה עולה עכשיו.

מיכל בירן: הם עדיין ירוויחו.

מיכל בירן: זאת אומרת, כל תסריטי הקטסטרופה על זה שלא תהיה אמוניה בישראל וכל התוצרים שלה הם לא פחות מאשר מסע הפחדה.

מיכל בירן: האיום בפיטורים של העובדים הוא כן מדאיג, כי יש פה חשש שינצלו את חלון ההזדמנויות הזה כדי לפטר את העובדים ולקחת במקומם עובדים בלי ותק ובתנאים פחות – גרועים.

מיכל בירן: חברי חברי הכנסת ואני נעמוד על המשמר, ונמשיך ללחוץ גם על ההנהלה וגם על המדינה כדי שיצליחו להגיע להסדרה, אבל כזאת שבה ההנהלה לוקחת אחריות על כל מה שהיא עשתה בשנים האחרונות ולא טיפלה בזה, וסופגת את הנזק.

מיכל בירן: המדינה תעזור במה שהיא צריכה לעזור, ואני מקווה שיחד נוכל לפחות לאפשר לעובדים להמשיך להתפרנס בכבוד בלי לסכן את בריאותם של תושבי חיפה והאזור.

מיכל בירן: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לחברת הכנסת בירן.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

דוד ביטן: כל אחד יעלה לדבר?

דוד ביטן: מה זה?

דוד ביטן: מה הסיפור?

דוד ביטן: כל אחד עולה לדבר פה?

דוד ביטן: אז אני אוציא – – –

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש העיר אילת, ראש העיר אילת, אני מקדם אותך בברכה.

איתן ברושי: ראש העיר אילת צמוד לעיר ושליח שלה בכל מקום.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

דוד ביטן: – – –

איתן ברושי: – – הדיון הזה – – –

קריאות: – – –

איתן ברושי: אדוני יושב-ראש הקואליציה, הדיון הזה על סגירת שדה-דב הוא קודם כול ביקורת קשה על ממשלת ישראל.

איתן ברושי: מי שהביא את המצב הגבולי הזה לדיון כאן הלילה בכנסת; מי שפוגע באילת ובתושבי הערבה והדרום, אבל גם קריית-שמונה, הגליל ורמת-הגולן, זה ממשלת ישראל, שבשנים האחרונות לא ביצעה את ההחלטות שלה ולא הכינה אלטרנטיבה לתת מענה לצרכים שממלא שדה-דב, עד כדי כך שאנחנו מביאים הצעה – שנחתמה על-ידי מרבית חברי הכנסת – לדחות את הסגירה לפחות לזמן שהשדה הצבאי ממשיך לעבוד.

איתן ברושי: ואני אומר לכם, חברי הכנסת, ולמי שצופה בנו: משהו גדול השתבש במדינה.

איתן ברושי: משהו גדול עד כדי כך שתמורת 12,000 דירות בתל-אביב, במרכז הארץ, דירות יוקרה, מוכנים לפגוע ולסכן את תושבי הפריפריה, הצפון והדרום.

איתן ברושי: מדינה שמוכנה להשקיע אין-סוף ביהודה ושומרון, פוגעת בנגב ובגליל.

איתן ברושי: אין לזה שום הסבר.

איתן ברושי: ולא רק זה – האוצר, מתוך חוסר שיקול דעת, או הייתי אומר קלות דעת, כבר הוציא הרבה כסף על קרקע פרטית.

איתן ברושי: המדינה חוקקה חוקים והקימה ותמ"לים, והיא יודעת – –

יואל חסון: תודה.

איתן ברושי: – – להפקיע קרקע של חקלאים – –

יואל חסון: תודה, אדוני.

יואל חסון: יש לנו סדר – – –

איתן ברושי: – – אבל היא לא מסוגלת לקחת קרקע – –

יואל חסון: תודה רבה.

איתן ברושי: – – באזור המרכז.

יואל חסון: תודה רבה.

איתן ברושי: לכן, אין מנוס מלהשאיר את שדה-דב.

איתן ברושי: ואני אומר פה לפני – – –

יואל חסון: אין מנוס – –

איתן ברושי: גם – – –

יואל חסון: – – אתה חייב לסיים.

אורן אסף חזן: – – –

איתן ברושי: גם אין פתרון לאחרי – –

יואל חסון: תודה.

איתן ברושי: – – השנתיים האלה.

יואל חסון: חבר הכנסת ברושי – – –

איתן ברושי: אם הממשלה לא – – –

יואל חסון: חבר הכנסת ברושי – – –

איתן ברושי: שדה-דב יישאר.

יואל חסון: חבר הכנסת ברושי – –

איתן ברושי: כן, אדוני.

יואל חסון: – – אל תתעלם ממני.

יואל חסון: אל תתעלם ממני.

יואל חסון: נגמר לך הזמן.

איתן ברושי: הזמן נגמר, אבל הבעיה לא נפתרה.

יואל חסון: אז תרד מהדוכן, בבקשה.

איתן ברושי: צריך לפתור את הבעיה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: ראוי שלא להתעלם מהיושב-ראש כשהוא פונה אליך.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יואל חסון: איילת, את מוותרת?

איילת נחמיאס ורבין: אני מוותרת – – –

יואל חסון: נו, אורן, קדימה.

יואל חסון: חברים.

איציק שמולי: הוא ויתר.

יואל חסון: ויתרת.

יואל חסון: אורן ויתר.

יואל חסון: חברת הכנסת נורית קורן.

יואל חסון: נורית קורן.

נורית קורן: – – –

יואל חסון: מוותרת.

יואל חסון: חבר הכנסת חיליק בר.

איילת נחמיאס ורבין: חיליק – – –

יחיאל חיליק בר: לא, שייכנסו.

יחיאל חיליק בר: אני עשר שניות.

יחיאל חיליק בר: לא, חבר'ה, אני רק עד שכולם ייכנסו.

יחיאל חיליק בר: תשבו.

יחיאל חיליק בר: אני רק רוצה באמת לברך את ראש העיר מאיר יצחק הלוי.

יחיאל חיליק בר: היינו אצלך באילת וראינו את המצוקה.

יחיאל חיליק בר: אתה אומנם ליכודניק, אבל לא כולם מושלמים, ויש פה באמת אחדות בבית הזה כדי להציל את שדה-התעופה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להגיד לך יישר כוח.

יחיאל חיליק בר: כולנו תומכים בזה מכל הלב.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יואל חסון: אורן אסף חזן.

קריאה: – – –

יואל חסון: רשומים, אבל הם מדברים קצר.

יואל חסון: אל תצאו, אל תצאו.

יואל חסון: השר כץ, אל תצא.

אורן אסף חזן: לא, איילת, זה בשביל שייכנסו.

איילת נחמיאס ורבין: העיקר – – –

אורן אסף חזן: חברת הכנסת ורבין, זה כדי שייכנסו.

יואל חסון: שלוש דקות מקסימום.

אורן אסף חזן: פחות.

אורן אסף חזן: אפילו דקה וחצי.

אורן אסף חזן: וזה לא בשביל הפייסבוק.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: מבטיח, זה לא לפייסבוק.

אלי אלאלוף: – – –

אורן אסף חזן: שייכנסו חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: – – –

אורן אסף חזן: בוא הנה, אני יש לי אישה בבית, מחכה לי.

אורן אסף חזן: גם אני ממהר, מה אתם חושבים, מה, זה רק אתם?

קריאה: הבנתם – – –

אורן אסף חזן: סליחה, בואו תירגעו.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

עודד פורר: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת פורר, תודה רבה.

אורן אסף חזן: עובדים על זה.

אורן אסף חזן: פורר, עובדים על זה – – –

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: לא עלית בשביל זה, נכון?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, יושב-ראש הקואליציה, כנסת נכבדה, תראו, אני רוצה להגיד לכם דבר אחד: מצד אחד, אני מאוד מאוד מברך; מצד שני, כואב לי על דבר אחד – שהיו פה חברי כנסת שהיו צריכים לירוק דם כדי להציל את אילת.

אורן אסף חזן: יושב פה, נמצא אתנו ראש העיר, והוא עומד פה בדריכות ומסתכל, בשם התושבים שלו – רק מה שאנשים פה לא מבינים זה שהוא לא מסתכל רק בשם תושבי אילת; הוא מסתכל גם בשם התושבים בצד השני שרוצים להגיע לעיר.

אורן אסף חזן: גם ככה אנחנו מוצאים את עצמנו פעם אחר פעם תוקעים את העיר אילת; מתייחסים אליה כרחוק מהעין רחוק מהלב.

אורן אסף חזן: הסיפור הזה, שהוא חֶבֶל – באמת, צינור נשימה קצר ומהפכני.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה להאריך בדברים, כי יש לחץ להכניס לפה את חברי הכנסת.

אורן אסף חזן: אני רואה שיו"ר הקואליציה באמת עוד רגע ירד במשקל מההתרוצצויות.

אורן אסף חזן: אני אגיד רק דבר אחד: הגיע הזמן שכמו בדבר הזה – –

דוד ביטן: – – –

אורן אסף חזן: – – נלך עם זה עד הסוף.

אורן אסף חזן: לא, אנחנו נצביע עכשיו.

יואל חסון: – – – תודה רבה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת איציק שמולי, יוזם החוק, יסכם.

יואל חסון: אחרון הדוברים.

איל בן ראובן: אני נרשמתי.

יואל חסון: אתה לא רשום.

יואל חסון: תפנה אליה, אתה לא רשום אצלי.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אנחנו באמת לא רצינו להגיע לרגע הזה שבו הכנסת נאלצת לחוקק את החוק, אבל אין כרגע הסכמות בין בעלי הגוש, בין בעלי הקרקע, לבין המדינה.

איציק שמולי: המשמעות של הדבר הזה היא סגירת שדה-דב בסוף אפריל.

איציק שמולי: שדה-דב, שמהווה עורק תחבורתי ראשי לאילת ולערבה; שדה-דב, שמחבר גם את הפריפריה הצפונית למרכז הארץ; שדה-דב, שבו נוחתים כל יום חולים לטיפולים רפואיים; שדה-דב, שבאמת על הבסיס שלו נשענת אילת, הכלכלה שלה, התיירות שלה והפרנסה שלה.

איציק שמולי: אם דוחפים אותנו לבחור בין הזכות להקים מגדל פאר מול הים לבין הזכות של הפריפריה להמשיך להתקיים, אני אומר לכם, לא יהיה פה חבר כנסת אחד שירים את ידו בעד גזר-דין מוות לפריפריה.

איציק שמולי: אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

איציק שמולי: אני מאוד מקווה – ואנחנו חוזרים על זה שוב ושוב ושוב:

איציק שמולי: אם עד יום רביעי תהיה הסכמה בין בעלי הקרקע לבין המדינה, אנחנו נעצור את הליך החקיקה.

איציק שמולי: אנחנו מעדיפים הסכם.

איציק שמולי: אם אין הסכם – יש חוק, וכולם צריכים להבין את הדבר הזה.

יואל חסון: תודה.

איציק שמולי: ברשותך, יש לי עוד דקה וחצי, אדוני יושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני מזכיר למנהלת המיתולוגית של סיעת העבודה, זהבה אילני המיתולוגית, האחת והיחידה, שאנו זקוקים ל-50 חברי כנסת לפחות בתוך המליאה.

איציק שמולי: רגע, אין לי 50, מה יאללה?

חיים ילין: יש 50, אני אומר לך.

יואל חסון: יש לך גם את איל בן ראובן, שיעלה.

יואל חסון: איל בן ראובן קיבל אישור קודם.

איציק שמולי: אנחנו מגיעים לפה היום ובאמת אומרים: היו ניסיונות בשבועות האחרונים לנסות ולחוקק את החוק הזה, היו ניסיונות גם להגיע להסכמה.

איציק שמולי: לצערי עד כה הדבר הזה לא עלה יפה.

איציק שמולי: אני מבקש מהכנסת להצביע בעד הצעת החוק.

איציק שמולי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: איל בן ראובן נרשם.

יואל חסון: הוא אחרון הדוברים.

יואל חסון: נאפשר לו לדבר.

יואל חסון: חבר הכנסת בן ראובן – אחרון הדוברים, ואז אנחנו עוברים להצבעה שמית, על-פי בקשת – – –

אורן אסף חזן: לא, לא שמית.

אורן אסף חזן: לא שמית.

יואל חסון: אתם מושכים את השמית?

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ראש עיריית אילת, אני אעשה את זה קצר, ואני מקווה שבזמן שאני מדבר יתייצבו עוד חברי כנסת ויירשמו ויצביעו, כפי שנדרש.

איל בן ראובן: סיפור שדה-התעופה דב הוא נושא של נדל"ן גדול מול פריפריה, דרומית וצפונית.

איל בן ראובן: בעיני אין שאלה למי יש עדיפות: כמובן לפריפריה.

איל בן ראובן: אי-אפשר לדבר בנושא ולא לעשות כשצריך.

איל בן ראובן: שדה-התעופה הזה הוא צינור אוויר עיקרי וחשוב לתושבי העיר הדרומית, והוא חשוב לא פחות לתושבי הצפון.

איל בן ראובן: זהו חיבור שחייב להיות יעיל, מהיר ופשוט.

איל בן ראובן: גם התחליפים שהוצעו, כמו בן-גוריון, אינם עומדים בקריטריונים האלה, ולכן הם לא ראויים ולא נכונים.

איל בן ראובן: במרחב שדה-דב יש פתרונות אפשריים ולא מסובכים גם לעכשיו וגם לעתיד, ולכן, נכון לכרגע אין שום היגיון בפינוי השדה האזרחי לפני השדה הצבאי.

איל בן ראובן: פשוט לא הגיוני.

איל בן ראובן: ואני מקווה שעד לפינוי הצבאי נאפשר גם פתרונות לשדה החשוב הזה, כדי שיוכל להמשיך ולפעול למען אזרחי הפריפריה.

איל בן ראובן: אני כולי תקווה שנמצא את הפתרונות הנכונים, ולא כפי שקרה עד היום.

איל בן ראובן: ולכן, אני פונה לכל חברי הכנסת: התייצבו בקול רם עכשיו ונצביע בעד ונעשה את התהליך הזה כמו שצריך, למען תושבי הפריפריה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת בן ראובן.

יואל חסון: תודה רבה גם לראש עיריית אילת, שנמצא אתנו כאן.

יואל חסון: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

יואל חסון: חברים, כדאי שתשבו, כי זאת הצעה שדורשת 50 חברי כנסת לפחות, אז כדאי שתשבו.

יואל חסון: אני ניגש להצבעה.

יואל חסון: איילת נחמיאס ורבין, אני ניגש להצבעה.

יואל חסון: את לא תספיקי, חבל.

איילת נחמיאס ורבין: אתה תאמין שאני אספיק.

יואל חסון: בבקשה, בואי נראה.

יואל חסון: ניגשנו להצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 40 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 61 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יואל חסון: 61 בעד, אין מתנגדים, יש נמנע אחד.

יואל חסון: אני קובע שהצעת החוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז–2017, תועבר להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יואל חסון: לא מוחאים כפיים, אני מבקש.

יואל חסון: המשך סדר-היום: הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון) (הוראות לעניין בקשה לאישור מיזם חקלאי-תיירותי משולב).

יואל חסון: יציג את החוק חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יואל חסון: סמוטריץ, אתה עולה?

יואב קיש: תן לי הודעה בינתיים.

יואל חסון: הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת קיש.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות האלה, מטעם סיעת הליכוד: בוועדת החינוך והתרבות והספורט, במקום חבר הכנסת יהודה גליק יכהן חבר הכנסת אברהם נגוסה; בוועדת הכספים, במקום חבר הכנסת יהודה גליק, שכיהן כממלא-מקום, יכהן חבר הכנסת אברהם נגוסה כממלא-מקום; בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת הפנים והגנת הסביבה, במקום חברת הכנסת שרן השכל יכהן חבר הכנסת אורן חזן.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/702); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: את הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון) (הוראות לעניין בקשה לאישור מיזם חקלאי-תיירותי משולב), יציג חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני קצת נכנס ללחץ.

בצלאל סמוטריץ': זוהי הצעת חוק שנייה ברציפות שאני הולך להעביר פה בקונסנזוס, וזה די מטריד.

בצלאל סמוטריץ': נכון, חבר הכנסת כבל?

יואל חסון: זה בעיקר מטריד אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: סמוטריץ, שלא יגלו שאנחנו – – – אז בכלל – – –

בצלאל סמוטריץ': אז בכלל.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע אם חברי הכנסת יודעים, חברת הכנסת נחמיאס, שאנחנו קרובי משפחה, נצר למשפחת אייזנברג הגדולה והידועה, שיש לה מניות יסוד מאוד גדולות בהתיישבות בצפון, כולה.

יואל חסון: אבל לא ב"מובילאיי".

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, יותר חשוב.

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי שההתיישבות במטולה, יסוד-המעלה, ראש-פינה, כפר-אתא בזמנו, תל-חי – הרבה הרבה יותר חשוב מאחוזים – – –

איילת נחמיאס ורבין: שלושה יישובים.

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': טוב, חברים, אנחנו עושים עכשיו תיקון, שאגב – – –

יואל חסון: רשימת הדוברים סגורה.

בצלאל סמוטריץ': – – – שאגב, פעם שנייה שהוא יעבור כאן בקונסנזוס; הפעם הקודמת הייתה בשנת 2010.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה גם אז עבר בהסכמה מקיר לקיר, וכיוון שהוא חוק נכון וצודק, שיש בו אלמנט ציוני התיישבותי מאוד מאוד חשוב של חיזוק ההתיישבות בנגב – התיישבות שאיננה שנויה במחלוקת ברוב המוחלט של החברה הישראלית – אדוני יושב-ראש הקואליציה, מה אמרנו, מהר או לאט?

דוד ביטן: חכה רגע.

בצלאל סמוטריץ': לחכות.

בצלאל סמוטריץ': טוב, תודיע לי.

בצלאל סמוטריץ': אז אמרתי, חוות הבודדים – סיפור של עשרות שנים שמדינת ישראל הרשמית והמסודרת שלחה את אותם אנשים להתיישב בנגב, באזורים מרוחקים, כדי לעשות ציונות, כדי לשמור על השטח לטובתה של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כדרכם של תהליכים לפני עשרות שנים, במדינה צעירה, לא הכול נעשה בדיוק על-פי הספר, ויום אחד מדינת ישראל החליטה שהיא עושה סדר, ויש כמובן יועצים משפטיים שיש להם מה לומר, ואז החוות האלה, מתברר, אינן חוקיות, ומתחילה סאגה שלמה של תביעות פינוי, של תביעות לפי דיני תכנון ובנייה.

בצלאל סמוטריץ': ואז מגיע חבר הכנסת ישראל חסון, בזמנו – נדמה לי שהוא היה אז בקדימה – ולוקח על עצמו, יחד עם חבר הכנסת יצחק וקנין – שגם מוביל את החוק הזה יחד אתי כאן – להביא חוק שאמור להביא להסדרתן של אותן חוות הבודדים, אותן חוות שעלו בסמכות וברשות, בעידודה של מדינת ישראל, גם אם הפרוצדורה – גם חבר הכנסת אילטוב, כמובן, היה לאורך כל הדרך בתהליך הזה, אני כזבוב על פיל, יש לי זכות להמשיך את המפעל הבאמת-חשוב וגדול הזה.

בצלאל סמוטריץ': ועבר כאן חוק בכנסת.

בצלאל סמוטריץ': צריך לומר את האמת: רוב הפקידים התנגדו.

בצלאל סמוטריץ': הפקידים ברשות מקרקעי ישראל התנגדו, היועצים המשפטיים התנגדו, אבל מה לעשות, אנחנו חיים בדמוקרטיה, הכנסת אמרה את דברה, כפי שאמרתי, בקונסנזוס די גדול, והחוק הזה עבר, והוא אמור היה לשים מאחורינו את כל הסאגה הזאת ולהסדיר את אותן החוות.

בצלאל סמוטריץ': דא עקא, שאותם גורמים שהתנגדו לחוק במהלך החקיקה שלו סירבו לקבל את דין הכנסת, ועשו הרבה מאוד דברים, שבעיני – ולא רק בעיני – מאוד לא לגיטימיים, כדי לסכל את כוונת החוק ולעקר את החוק הזה מתוכן, ונתנו לו כל מיני פרשנויות משפטיות מוזרות, שבסופו של דבר השאירו חלק מאוד מאוד גדול מן החוות הללו בחוץ – עוד פעם, בניגוד גמור – אגב, כשאני נכנסתי לעניין מאוד היה חשוב לי להבין, ועברתי על הפרוטוקולים של דיוני הוועדה אז, עובר לחקיקת החוק הראשון מ-2010, והדברים מדברים בעד עצמם: הייתה כוונה מאוד ברורה להסדיר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נאלצים עכשיו בסך הכול להבהיר כמה הבהרות בחוק המקורי, כדי להעמיד על עומדה את כוונת המחוקק ולאפשר את ביצועו של החוק, כפי שאנחנו התכוונו אז, וכפי שאנחנו מתכוונים גם היום.

בצלאל סמוטריץ': יש כמה תיקונים או הבהרות, כפי שאמרתי, שאנחנו עושים כעת.

בצלאל סמוטריץ': הראשון שבהם נוגע למונח "היתכנות תכנונית".

בצלאל סמוטריץ': אחד התנאים – הפרוצדורה של החוק הייתה שיש ועדה בין-משרדית, והחוות מוגשות אליה.

בצלאל סמוטריץ': הוועדה הבין-משרדית מגבשת את המלצתה, וככל שהמלצתה חיובית, היא עוברת לשר לפיתוח הנגב והגליל, הוא מאשר את הקמת החווה, נחתם הסכם על הזכויות, והם מקדמים את הליכי התכנון.

בצלאל סמוטריץ': כמובן, מדובר בחוות שאין להן תוכניות מתאר.

בצלאל סמוטריץ': אם יש תוכנית מתאר, לא צריך את החוק, אפשר להסדיר את החוות.

בצלאל סמוטריץ': לא הייתה תוכנית מתאר, ואחד התנאים שהוועדה הבין-משרדית צריכה הייתה לשקול זה את מידת ההיתכנות התכנונית של החווה באותו המקום.

בצלאל סמוטריץ': מובן שאנחנו לא נשים חווה באמצע ערוץ נחל ושמורת טבע.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, הוועדה הייתה אמורה לבחון את ההיתכנות התכנונית, אבל היה ברור לכולם שהמושג הזה, היתכנות תכנונית, לא מתכוון לתוכנית בת-תוקף – שיש היום תוכנית בתוקף שמכוחה אפשר לתת היתרי בנייה לחווה – כי אז לא צריך את החוק, אלא שיש היתכנות תכנונית עקרונית.

בצלאל סמוטריץ': ואכן המשרד לפיתוח הנגב והגליל הוביל עבודת מטה מאוד מאוד רצינית, יצר סקר גדול של החוות ויצר את ההיתכנות התכנונית למרביתן.

בצלאל סמוטריץ': ואז הגיעו יועצים משפטיים בוועדה ואמרו: לא, לא, סליחה, כאשר כתוב בחוק "היתכנות תכנונית", זו דרישה שתהיה תוכנית מתאר מחוזית בתוקף עכשיו שמאפשרת את הקמת החווה.

בצלאל סמוטריץ': זאת פרשנות הזויה.

בצלאל סמוטריץ': הרי ממה נפשך, אם יש היתכנות תכנונית במשמעות הזאת שלה, לא צריך בכלל את החוק.

בצלאל סמוטריץ': זה מנוגד לכל הפרוטוקולים ולכל הדיונים.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, המשפט הזה לא אמור היה להיות, והם ביקשו אותו והם הבטיחו שהם לא ישתמשו בזה לזה, ובפועל לא פעלו באותו האופן, וכתוצאה מכך סיכלו את הסדרת חלק גדול מן החוות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אפרופו הפרשנות של המונח הזה ולהסביר עד כמה הפרשנות הזאת שניתנה בוועדה לחוק הזה היא מופרכת, אני רוצה להפנות לחוק שאנחנו מעבירים ממש בימים האלה, אותו תיקון 109 הידוע לחוק התכנון והבנייה, שמדבר על כך שניתן לתת עיכוב ביצוע של הריסת מבנה לא חוקי בהינתן היתכנות תכנונית.

בצלאל סמוטריץ': ברור שאין הכוונה היתכנות תכנונית כשכבר יש תוכנית בת-תוקף שמאפשרת את הסדרת הבית, כי אז כנראה לא היה צו הריסה וגם לא צריך הארכה.

בצלאל סמוטריץ': ברור שהכוונה – יש תוכניות שנמצאות בצנרת, יש היתכנות, יש רצון, יש כוונה, יש מימוש.

בצלאל סמוטריץ': אז התיקון הראשון שאנחנו עושים בחוק הזה הוא שאנחנו מוחקים את אותו התנאי של היתכנות תכנונית כדי שלא יפרשו לנו אותו בצורה שתסכל את כוונת המחוקק.

יואל חסון: חברת הכנסת בראשי.

בצלאל סמוטריץ': בעיה נוספת נודעה עם החוק הזה בהתייחס ללוחות-הזמנים.

בצלאל סמוטריץ': אנשים הגישו בקשה לוועדה הבין-משרדית, והוועדה הבין-משרדית השתהתה והשתהתה והשתהתה והשתהתה, ואנחנו היום עומדים שבע שנים לאחר חקיקת החוק המקורי והוועדה לא נתנה את החלטתה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו קובעים בחוק שהוועדה צריכה לתת החלטה בתוך פרק זמן של שנתיים.

בצלאל סמוטריץ': ככל שהוועדה לא נותנת החלטה, אנחנו רואים בכך המלצה חיובית לאשר את הבקשה.

בצלאל סמוטריץ': נוסף על כך, אחד התנאים שהיו הוא שהמחזיק באותה חווה יחזיק מכוח חוזה.

בצלאל סמוטריץ': גם פה – אני לא רוצה להרחיב – ניתנה פרשנות מאוד מאוד רחוקה מהכוונה של הדרישה הזאת כאשר החוק הזה חוקק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כרגע מבטלים את התנאי הזה ומאפשרים גם למי שמחזיק מטעם מי שזכאי להחזיק לפי חוזה להגיש את אותה בקשה ולהסדיר את אותה חווה ציונית שלו.

בצלאל סמוטריץ': מחלוקת נוספת שהתעוררה – ואנחנו בעיקר חוששים כאן ממבט צופה פני עתיד – זה מה מהות הזכויות שיקבלו אותם בעלי חוות כתוצאה מן החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן אנחנו מבהירים מעל לכל ספק: משיושלמו הליכי התכנון, יקבלו אותם בעלי החוות זכות חכירה לדורות על השטח למגורים.

בצלאל סמוטריץ': כמובן, בהכנה בין הקריאה הזו לקריאה השנייה והשלישית אנחנו נצטרך לייצר את ההבחנה, כפי שזה מקובל בכל מקום, בין משבצת א' – מי שמכיר במושבים – למשבצת ב' – השטחים למגורים, שטחי החקלאות למטעים, שטחי החקלאות היותר-גדולים לפלחה ולמרעה, כמובן כל אחד לפי עניינו.

בצלאל סמוטריץ': אבל את הבסיס של החווה – תינתן חכירה לדורות, בשני שלבים: שלב ראשון – הסכם לצורך תכנון, ולאחר השלמת הליכי התכנון תתקבל חכירה לדורות.

בצלאל סמוטריץ': מאחר שאנחנו, כביכול – עוד פעם, אני לא חושב שאנחנו באמת משנים משהו, אנחנו רק מבהירים, אבל מאחר שעל-פי הפרשנות שניתנה לחוק הקודם אנחנו כרגע משנים את התנאים, אזי אנחנו פותחים חלון זמנים של שישה חודשים מרגע שהחוק הזה נכנס לתוקף, כדי לאפשר לאנשים להגיש בקשות בהתאם לתנאים החדשים.

בצלאל סמוטריץ': מי שכבר הגיש בקשה לא צריך להגיש אותה מחדש, ורואים את בקשתו כאילו הוגשה מחדש ותידון על-פי התנאים החדשים של החוק הנוכחי.

בצלאל סמוטריץ': מלכתחילה החוק נתן עשר שנים להסדרה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשארים באותה מסגרת זמן של עשר שנים, רק אנחנו כמובן מתאימים אותה למועד של כניסת החוק הנוכחי לתוקף, או למועד של אישור – סליחה, ההמלצה החיובית של הוועדה הבין-משרדית, אותה החלטת שר לאשר את החווה.

בצלאל סמוטריץ': מכאן יש עשר שנים להסדיר.

יואל חסון: כדאי שתדעי את החומר, חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: אני הבנתי – – –

יואל חסון: איך תצביעי?

בצלאל סמוטריץ': וכאמור, לאחר עשר שנים – – –

יואל חסון: היא מתלוננת שאתה מדבר יותר מדי.

בצלאל סמוטריץ': טוב, הוספנו עוד דבר קטנטן, שזה שימוע לפני רמ"י, אם מחליטים החלטה שלילית, וכמובן זכות הגישה לערכאות בעתירה – – –

יואל חסון: הרשימה סגורה סופית.

יואל חסון: הוספתי שני חברי כנסת, והרשימה עכשיו סגורה סופית סופנית.

בצלאל סמוטריץ': חברי, אני אומר לכם באחריות ברורה: לחוק הזה אין עלות תקציבית.

בצלאל סמוטריץ': את העיקרון קבעו כבר בחוק הקודם, בשנת 2010.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי, אנחנו בסך הכול מבהירים.

בצלאל סמוטריץ': אין לחוק הזה עלות של שקל.

בצלאל סמוטריץ': אלא מה?

בצלאל סמוטריץ': במהלך הדיונים היה מי שלא כל כך היה מרוצה מחלק מן הדברים, ולכן משרד האוצר בא והגיש אמירה כללית, שמדובר בהצעה תקציבית – בעיני מופרכת לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': מאחר שהחוק הזה הוגש בקונסנזוס, בתמיכה רחבה של המחנה הציוני ושל יש עתיד, וכמובן של מפלגות הקואליציה, לא ראיתי עכשיו צורך ללכת לממ"מ ולבקש חוות דעת נגדית ולהתחיל להתפלסף.

בצלאל סמוטריץ': זה אומר שאנחנו צריכים 50 תומכים גם בהצעת החוק הזאת בקריאה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נקבל, להערכתי, את ה-50 הללו.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי, מדובר בהצעה מתבקשת, חשובה, ציונית, בקונסנזוס, שבסך הכול מבהירה הצעה קודמת ומאפשרת לנו לממש את תכליתה של החקיקה ואת כוונת המחוקק.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מבקש, חברי, את תמיכת כולכם בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רשם ורשמת פרלמנטריים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני גם רוצה להגיד פה לחברים שלי בסיעת הבית – שמעת שאני כבר אמרתי "הבית החברתי", "סיעת הבית החברתי" כמעט אמרתי – בסיעת המחנה הציוני.

איציק שמולי: אמרת "החברים שלי בסיעת הבית".

איתן כבל: נכון נכון, נכון נכון.

איתן כבל: נכון נכון, אני נותן לכם קרדיט.

יחיאל חיליק בר: הוא רצה להגיד שאתה צריך לבדוק את החברים שלך.

איתן כבל: זה נכון.

איציק שמולי: יש איזו סתירה קטנה עם החברים – – –

איתן כבל: אבל אתה יודע, אחרי מה שעברתי בתקופה האחרונה עם חברים, אני כבר אדע להסתדר בעתיד.

איציק שמולי: אנחנו מחפשים חברים ב"עוגנים".

איתן כבל: תהיה סמוך ובטוח.

יואל חסון: מה שנקרא "רק שמור אותי מאוהבי, משונאי אשמר בעצמי".

איתן כבל: בדיוק, בדיוק.

איתן כבל: לגופו של עניין, חברותי וחברי, הצעת החוק הזאת – אני תומך בה.

איתן כבל: היא נדונה בוועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: היא לא הצעת חוק פשוטה, אבל אני לקחתי על עצמי, יחד עם חברי בוועדה, אלה שמשתתפים בדיונים, למצוא את נקודת האיזון שתדע לתת את המענה הראוי והנכון בעניינים האלה.

איתן כבל: נכון שהאנשים האלה, רובם ככולם, נשלחו בזמנים כאלה ואחרים על-ידי המדינה, אדוני היושב-ראש, והמדינה הפקירה אותם.

איתן כבל: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, לא מספיק לך שבתות תרבות?

איתן כבל: לא מספיק שאתה מופיע בערוץ 5 לילדים?

איתן כבל: גם פה אתה מופיע?

דוד ביטן: מה אתה רוצה ממני?

איתן כבל: אתה מפריע לי עם הגב שלך.

יואל חסון: גב גדול.

איתן כבל: ולכן, הנקודות שעולות שם הן נקודות חשובות.

איתן כבל: גם המשרד לפיתוח הנגב והגליל נותן את הרוח הגבית לעניין.

איתן כבל: נכון, יש נקודות שצריך לתת עליהן את הדעת – חבר הכנסת מרדכי יוגב, שמדבר בלא רשות במליאה בטלפון – ולכן אני פונה אליכם, וגם אל חברי, שעם כל הבעייתיות, צריך, מי שיש לו באמת עניין אמיתי בדיונים בנושא הזה, שיבוא לוועדה, יאמר את דברו וישפיע.

איתן כבל: לטעמי, הטיפול שניתן לנושא בוועדת הכלכלה הוא נכון, וגם אנחנו נוציא מתחת ידנו את התוצאה הטובה ביותר.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

קסניה סבטלובה: חברי חברי הכנסת, עבירות בנייה הוגדרו זה מכבר כמכת מדינה במדינה שלנו.

קסניה סבטלובה: יש לנו בעיות בתחום של עבירות בנייה במגזרים רבים, ומצפון ועד דרום אנחנו כל הזמן מתמודדים עם הבנייה הבלתי-חוקית, ואנחנו מקימים על זה ועדות ודיונים אין-ספור.

קסניה סבטלובה: בדוח מבקר המדינה האחרון צוינה גם העובדה המזעזעת שבארץ קיימים כ-100,000 מבנים בלתי חוקיים.

קסניה סבטלובה: להיקפה העצום של התופעה יש השפעות מרחיקות לכת בכל הנוגע לתכנון הפיזי של המדינה, לסביבה, לשוויון ולאושיות שלטון החוק.

קסניה סבטלובה: אבל לצד עברייני הבנייה הפרטיים מתגלה בשנה האחרונה עוד שחקן מפתיע נוסף בעניין הזה: אנחנו מגלים שהמדינה גם היא שותפה לתחום של עבירות בנייה.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על הנגב, אז מה שאנחנו מגלים בעצם זה שיש שם כוונה של המדינה להכשיר את השרץ בצורה של להעניק לזה מעמד חוקי, ובעצם להכשיר את הבעלות על האדמות של אותם אנשים שהשתלטו עליהן בצורות כאלה ואחרות.

קסניה סבטלובה: אז מה שעושים בעמונה – מנסים לעשות עכשיו גם בנגב.

קסניה סבטלובה: כחיזוק למגמה מדאיגה זו נדונה גם הצעת חוק של הרשות לפיתוח הנגב שעכשיו מובאת להצבעה.

קסניה סבטלובה: בעצם מדובר על כך שמעניקים זכויות חכירה לדורות ללא מכרז למי שהשירות לפיתוח הנגב קבע שניהל בתמיכה ובסיוע של רשות מרשויות המדינה מיזם תיירותי-חקלאי בנגב במשך שלוש שנים בשטח המוגדר בתוכניות כקרקע חקלאית.

קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים שיש התנגדות נחרצת של גופים כגון החברה להגנת הטבע וגם חברות אחרות לגבי החוק הזה, ובלתי נסבל, בלתי אפשרי שהצעת חוק כזאת תעבור בכנסת ישראל, ובעצם תכשיר בצורה הכי בוטה את הפרות הבנייה שנמשכו עשרות רבות של שנים.

קסניה סבטלובה: במקום לטפל בצורה שורשית, מן היסוד, בתופעות כאלה, בעצם מעודדים את עברייני הבנייה.

קסניה סבטלובה: מעודדים גם את המדינה, בעצמה, טופחת על שכמה; היא הורסת בתים של אנשים אחרים, פרטיים, הורסת בתים, ולפעמים מדובר גם בחושות שהיא הורסת, באום-אלחיראן ובמקומות אחרים.

קסניה סבטלובה: אבל כאשר מדובר בכל מיני פרויקטים שנתמכים על-ידי רשות כזאת או אחרת, למרות שזה נוגד את החוק – אז כאן הכול בסדר.

קסניה סבטלובה: אז אני קוראת לכם להתנגד להצעת החוק הזאת.

קסניה סבטלובה: הצעת החוק הזאת היא פוגענית ומיותרת, והיא נוגדת את החוק הישראלי.

קסניה סבטלובה: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת סבטלובה.

יואל חסון: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: חברי חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק שיש לפנינו, אני אקרא לה בצורה עדינה "הכשרת השרץ" שהתיקון הקודם שנעשה במסגרת אותו חוק לא הצליח להכשיר.

יעל כהן-פארן: על מה אנחנו מדברים?

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים כאן על התיישבות שלא הוסדרה בשום תהליך תכנוני, ושאפילו בתיקון הקודם שנקבע שיסדירו אותה בחוק – כי בהליכים התכנוניים לא הצליחו להסדיר אותה – היא לא נכנסת, כי הפתח שפתחו בתיקון הקודם הוא רק לאותן התיישבויות, אותן חוות בודדים שהיה להן הסכם עם רשות מקרקעי ישראל.

יעל כהן-פארן: אבל ראו זה פלא, גילו שלרוב אותם יישובים, אותן חוות, לא קיים חוזה, אפילו לא חוזה כאילו-לא-חוקי-אבל-מוכשר עם רשות מקרקעי ישראל.

יעל כהן-פארן: ולכן החוק היה צריך להתרחב, וזה מה שקורה בהצעה הזאת:

יעל כהן-פארן: מרחיבים עוד את הפתח להכשיר חוות שהוקמו ללא היתרים וללא אישורים וללא חוזה ראוי וללא שום תהליך תכנוני ראוי.

יעל כהן-פארן: וגם, בתוך החוק, את התהליך התכנוני בעצם מצמצמים ומדלדלים למשהו שלא קיים בכלל, והכול בעצם כדי לעבוד עלינו בעיניים, כדי לעבוד על המדינה בעיניים.

יעל כהן-פארן: בוועדה אחת, בוועדת הפנים, מאשרים את חוק קמיניץ, שבא להסדיר את הפרות הבנייה, להתמודד עם מי שבונה ללא היתרים ולא חוקי, ובחוק אחר נותנים למי שהפר את החוקים, למי שהפר את חוקי הבנייה ובנה ללא היתר, וכמובן קיבל קרקע ללא שום מכרז – נותנים לו בעצם הכשר חוקי לעשות את זה, והכול בתוך יומיים בכנסת ישראל.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכם שלא לתמוך בהצעת החוק.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, יעל כהן-פארן.

יואל חסון: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה הוא לא פחות ממבחן לחברי הכנסת, ואני מציע לכל חברי הכנסת שלא להיכשל במבחן הזה.

דב חנין: החוק הזה הוא קודם כול חוק בעייתי, כי הוא חוק שקובע שאנשים מסוימים שפעלו מחוץ לחוק ושלא כחוק יכולים לקדם לעצמם פתרונות, בזמן שאנשים אחרים – כלפיהם המדינה פועלת במלוא העוצמה.

דב חנין: אבל מעבר לזה, עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק נגד הנגב.

דב חנין: כי מיהו הנגב?

דב חנין: הנגב הוא קודם כול האנשים שחיים שם.

דב חנין: והחוק הזה איננו בא להגן על האנשים שחיים בנגב.

דב חנין: החוק הזה לא בא להגן על תושבי ערי הפיתוח בנגב, הוא לא מציע לקדם את ערי הפיתוח בנגב.

דב חנין: הוא מייצר מסלול אחר.

דב חנין: למה לבוא לעיר פיתוח בנגב כשאתה יכול לקבל אלפי דונמים כדי להקים לעצמך חוות בודדים?

דב חנין: החוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, הוא חוק נגד היישובים החקלאיים בנגב, כי למה שתבוא ליישוב חקלאי, למה שתבוא לקיבוץ או למושב בנגב, בזמן שאתה יכול לקבל את כל הקרקע לעצמך, להתנחל עליה ולהקים חוות בודדים?

דב חנין: והחוק הזה הוא חוק שפועל נגד האזרחים הערבים בנגב.

בצלאל סמוטריץ': דב, דב, זה רק על העבר.

דב חנין: לא נכון, לא נכון.

דב חנין: הוא פועל נגד האזרחים הערבים בנגב, כי אזרחים ערבים בנגב – יש מאות רבות ואלפים שגם רוצים לגור – לא רוצים לגור בחוות בודדים, לא רוצים לגור על 3,000 דונם קרקע לחמש או שבע או עשר נפשות; האזרחים הערבים בנגב רוצים לגור ביישוב חקלאי כפרי של מאות משפחות, ואת זה לא נותנים להם.

דב חנין: אז עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה הוא קודם כול מבחן במשפט: אם אנחנו מוכנים לאפשר מסלולים עוקפי משפט; החוק הזה הוא חוק עוקף צדק – האם אנחנו מוכנים לאפשר לאנשים מסוימים יתרון, העדפה, ולאחרים להישאר הרחק מאחור.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק נגד הנגב, כי הוא פועל נגד תושבי ערי הפיתוח, נגד תושבי היישובים החקלאים בנגב, נגד המושבים והקיבוצים הקיימים, והחוק הזה הוא חוק שמתעלם מהאזרחים הערבים הבדואים בנגב, שיכולים לראות את חוות הבודדים הזאת שמוקמת לידם ועיניהם כלות; הם יכולים לראות את אותו בן-אדם שמובא עכשיו להקים חוות בודדים מקבל המון קרקעות, כל הבנייה שלו מוכשרת בצורה רטרואקטיבית, והם, עמיתי חברי הכנסת, לא יכולים לגור אפילו בצריף דל או באוהל שהם בנו לעצמם.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה, כמו שאמרתי, הוא מבחן מוסרי לכל אחד ואחת מאתנו, ואני מציע לנו לעמוד במבחן הזה ולהצביע נגד.

יואל חסון: תודה, אדוני.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, סליחה, יש הודעה לסגן השר.

יואל חסון: הודעה לסגן השר.

יואל חסון: סגן השר – מהצד, בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, עד כמה שבדקתי, נכון לעכשיו ההצבעה הזאת היא לא תקציבית.

דב חנין: לא נכון.

דב חנין: כתוב בדברי ההסבר שההצבעה הזאת היא תקציבית, ואין לך שום סמכות בעניין הזה, אדוני סגן השר – – –

יואל חסון: רגע, אני מבקש ייעוץ פה.

יצחק כהן: על כל פנים, מה שאומר חבר הכנסת דב חנין – אנחנו נבדוק את זה לקריאת ההצבעה השנייה והשלישית.

דב חנין: – – –

יואל חסון: שנייה, שנייה.

יואל חסון: יש כאן באמת, בהצעת החוק, אמירה ברורה שהיא הצעת חוק תקציבית, אדוני.

יואל חסון: סליחה, אנחנו מצביעים על הנוסח הזה.

יואל חסון: יש פה ייעוץ משפטי שיכול – – –

דוד ביטן: – – – היא בדקה בתקנון, אין שום בעיה.

מיקי לוי: צריך להראות מאיפה הכסף.

יואל חסון: אנחנו מצביעים על הנוסח הזה.

דוד ביטן: מה זה שייך?

דוד ביטן: אתה יכול לשאול, אבל זה מה ששאלתי.

דב חנין: – – – בהצעת החוק שלכם כתוב שהיא תקציבית.

דב חנין: תגישו הצעת חוק אחרת, אין בעיה – – –

יצחק כהן: דבל'ה, דבל'ה, בודקים מה שאתה – רגע.

קריאה: דב חנין צודק – – –

שלי יחימוביץ': תמחקו בטיפקס את ה"תקציבית".

שלי יחימוביץ': תמחקו בלורד שחור את ה"תקציבית", את כולם.

שלי יחימוביץ': תעברו מאחד – – –

בצלאל סמוטריץ': ממש חבל, חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': כתוב "תקציבית", מה אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רק שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אני הסברתי, אני לא יודע אם הקשבת קודם כשדיברתי.

בצלאל סמוטריץ': לא מדובר בהצעה תקציבית.

בצלאל סמוטריץ': זאת הצעה שאין לה עלות של שקל אחד מאוצר המדינה.

בצלאל סמוטריץ': הניסיון לשוות לה עלות תקציבית זה בגלל הפטור ממכרז שמונח בגוף החוק לאותם בעלי חוות, כאשר כפי שהסברתי קודם אנחנו בסך הכול מבהירים חוק קודם שעבר כאן; אני לא יודע, אולי מרצ התנגדה, אבל חוץ ממרצ והמפלגות הערביות דאז, כולם תמכו בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הזאת, כפי שאמרתי עכשיו, בסך הכול מבהירה את כוונת המחוקק בשנת 2010.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין, תנוח דעתך, זה לא פוגע ביישובים החדשים, מכיוון שאי-אפשר להקים – החוק הזה לא צופה פני עתיד, הוא בסך הכול עושה צדק אנושי ובסיסי עם האנשים.

אילן גילאון: – – – גנבת אדמות – – –

בצלאל סמוטריץ': אילן, אתה לא רציני, ואני מחזיק ממך בחור רציני.

בצלאל סמוטריץ': איך אפשר לדבר על גנבת אדמות על אנשים שהלכו בסמכות וברשות; זה לא יהודה ושומרון, אלה לא מתנחלים שרצו על הגבעות, אלה אנשים שהמדינה שלחה אותם.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אתם יודעים – אני רוצה להגיד משהו: יש תנאי בחוק, יש תנאי בחוק שהם יושבים שם מכוח חוזה, מכוח הסכם שנחתם עם רשות מקרקעי ישראל – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אז אחר כך הייתה לפעמים העברת זכויות, לפעמים הייתה העברת זכויות, אבל מדובר באנשים שנשלחו על-ידי רשות מקרקעי ישראל, אז מינהל מקרקעי ישראל, ועל-ידי משרד השיכון ומשרד החקלאות, וקיבלו מהמדינה כל מה שהם קיבלו.

בצלאל סמוטריץ': הרי הם לא הלכו לשם לבד, המדינה שלחה אותם ומיקמה אותם בדיוק, המדינה אמרה לכל אחד בדיוק איפה להתיישב, וזה סיפור של 30 ו-40 שנה.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, אלה לא חוות שיקומו מחר.

בצלאל סמוטריץ': אלה גם לא חוות שקמו לפני חמש ואפילו לא לפני עשר שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה מדבר על חוות – אגב, התנאי בחוק הקודם היה שלוש שנים לפני כניסתו לתוקף, קרי 2007, ואני אומר לכם באחריות: אין חוות ב-2007.

בצלאל סמוטריץ': אלה חוות היסטוריות, של 20, 30 ו-40 שנה, שאנשים באמת נאחזים בציפורניים באדמה, ועושים ציונות, מגדלים חקלאות ורועים צאן, שומרים על הקרקע, והמדינה שלחה אותם, ומימנה אותם, ונתנה להם הסכמים וחוזים ותמיכות וגידורים – ואז, יום אחד הדברים השתנו.

קריאה: המדינה לא – – –

בצלאל סמוטריץ': לא – כן, חבר הכנסת אלאלוף, אני אומר לך באחריות – אצל חלקם הגדול – אני אדייק, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': – אצל חלקם הגדול מאוד המדינה מימנה במענקים, בוודאי שכן: מענקי חקלאות ורשות מרעה.

בצלאל סמוטריץ': בטח שכן.

בצלאל סמוטריץ': וקיבלו מכסות מים – הכול.

בצלאל סמוטריץ': אלא מה?

בצלאל סמוטריץ': זה נכון, כפי שציינתי קודם, זה לא נעשה לפי הספר.

בצלאל סמוטריץ': הרבה מאוד דברים מדינת ישראל לפני 30 ו-40 שנה לא עשתה לפי הספר.

בצלאל סמוטריץ': זה לא הופך את זה לבסדר, אבל ברור שהייתה הסתמכות של האדם הפרטי, שעומד מולו לא שר אחד, לא שניים ולא שלושה – עומדים מולו באמת שורה שלמה של אנשים שמייצגים את המדינה, מבחינתו, זה פקידים, וזה עובדי מינהל מקרקעי ישראל, וזה שרים, ואומרים לו: לך, ועוזרים לו ולוקחים אותו ונותנים לו, ואז יום אחד אומרים לו: תשמע, מכיוון שלא עשינו את זה על-פי כל הפרוטוקול, הפרוצדורה הביורוקרטית המקובלת, קום ולך.

בצלאל סמוטריץ': אה, השקעתי כאן את כל שנותי הטובות, 20 ו-30 ו-40 שנה, וירקתי דם, יזע ודמעות, תרתי משמע, והקמתי חקלאות לתפארת, ובוקר אחד: קום ולך.

בצלאל סמוטריץ': לאן?

בצלאל סמוטריץ': מאיפה?

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו בסך הכול – שוב, אני חוזר ואומר, לא המצאנו את העיקרון.

בצלאל סמוטריץ': העיקרון הזה חוקק כבר כאן בשנת 2010, בהסכמה מאוד רחבה בבית הזה – בצדק, אגב.

בצלאל סמוטריץ': מתקנים עיוות.

בצלאל סמוטריץ': כולנו הרי רוצים לעבוד לפי החוק, ולכן יצרו מנגנון מאוד מסודר, עם ועדה בין-משרדית, עם קריטריונים, עם פרמטרים, ומי שמתאים אמור להיכנס אל תוך החוק ולהיות מוסדר.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, אני רוצה לגלות לכם, חברים – דב, תקשיב טוב: יש חוות שפונו, חוות שבאמת לא הייתה ואין להן היתכנות תכנונית, כמו אם יושבים בתוך ערוץ נחל של שמורת טבע, אז מה אפשר לעשות?

בצלאל סמוטריץ': אז החוות פונו.

בצלאל סמוטריץ': אבל החוות שנשארו עכשיו הן חוות שעל-פי הסקר שביצע המשרד לפיתוח הנגב והגליל – – –

דוד ביטן: הודעה לשר, הודעה לשר, כבוד השר.

בצלאל סמוטריץ': הודעה לשר.

בצלאל סמוטריץ': אז הנה, אני כבר מסיים.

קריאה: הממשלה תומכת.

קריאה: שיעלה שר, נשמע.

בצלאל סמוטריץ': השר אומר שהממשלה תומכת בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אזי, למרות העובדה שהיא תקציבית, היא לא צריכה 50 ח"כים – בסדר, אז אני, אדוני היושב-ראש, יכול לרדת.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש את תמיכת כולכם, חברים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא פוליטיקה, זה לא ימין–שמאל, זה ציונות, נגב.

בצלאל סמוטריץ': תתמכו בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

נאוה בוקר: חברים, אם כך, אנחנו עוברים להצבעה?

דוד ביטן: יאללה, אוקיי, קדימה.

נאוה בוקר: השר צחי הנגבי, בבקשה.

נאוה בוקר: הוא אמר להזמין אותך.

נאוה בוקר: הוא אומר מפה.

זהבה גלאון: לא לא לא – – –

קריאות: צחי, צחי, צחי – – –

קריאה: צחי מתבייש.

קריאה: צחי – – –

נאוה בוקר: טוב, אתה מתבקש לעלות לומר את דבריך מעל הדוכן.

נאוה בוקר: השרה איילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

נאוה בוקר: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

דב חנין: – – –

קריאה: איזה ממשלה – של נתניהו או שלכם?

קריאה: יואל, עוד פעם התחלת עם – עוד פעם – – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (בקשה לאישור מיזם חקלאי-תיירותי משולב).

קריאות: רגע, רגע, שנייה, שנייה – – –

נאוה בוקר: יש החלטה?

איילת שקד: אני רק רוצה להבהיר: הממשלה תומכת בהצעת החוק ומסכימה לעלות התקציבית.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, השרה איילת שקד.

נאוה בוקר: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

נאוה בוקר: אנחנו רוצים להצביע – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – – צריכה להגיד מאיפה.

מיקי לוי: אדוני – – – יש נומרטור, ואנחנו – – –

נאוה בוקר: חברים, מי שרוצה לומר את דברו, בבקשה.

נאוה בוקר: אפשר להפעיל לו מיקרופון, לדב חנין?

דב חנין: גברתי היושבת-ראש – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיקי לוי, אני רוצה לשמוע את החבר שלך.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש – – –

יואב קיש: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואב קיש.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, לפי תיקון שאנחנו העברנו כאן בכנסת – אומנם בהתנגדות האופוזיציה – כאשר יש חקיקה שמוסיפה עלות תקציבית על תקציב המדינה, נכון, צריך להראות לפי הנומרטור מאיפה נחסך הכסף הזה, ולכן ההודעה של כבוד שרת המשפטים לא מספקת לעניין הזה.

דב חנין: תתכבד שרת המשפטים ותגיד לנו שזה מגיע מתקציב הבריאות, או שזה מגיע מתקציב החינוך – סעיף תקציבי שממנו נגרע הכסף שהממשלה עכשיו רוצה להעביר לחבר הכנסת סמוטריץ.

נאוה בוקר: חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב.

קריאה: לא לא לא – – –

קריאות: – – –

קריאה: זה לא חוקי.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 41 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 16 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון) (הוראות לעניין בקשה לאישור מיזם חקלאי-תיירותי משולב), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

נאוה בוקר: 41 בעד, 16 נגד, נמנע אחד.

נאוה בוקר: הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב אושרה ותועבר לדיון בוועדת הכלכלה לקריאה שנייה ושלישית.

נאוה בוקר: תודה רבה.

מיקי לוי: גברתי, ההצבעה שלי לא נרשמה.

מרב מיכאלי: – – –

מיקי רוזנטל: גם שלי.

נאוה בוקר: ההצבעה של מי לא נרשמה?

נאוה בוקר: ההצבעה של מרב מיכאלי לא נרשמה – היא הצביעה נגד – והצבעתו של חבר הכנסת אילן גילאון.

מרב מיכאלי: גברתי, גם חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

נאוה בוקר: גם הצבעתו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל – נגד.

נאוה בוקר: נא לרשום – לפרוטוקול.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיים ילין הצביע נגד – – –

חיים ילין: לא נגד.

חיים ילין: אני בעד.

נאוה בוקר: התרגלתי שהאגף הזה נגד.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיים ילין בעד, לפרוטוקול.

נאוה בוקר: [מס' כ/678; "דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 20756; נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 35), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

נאוה בוקר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת יואב קיש.

נאוה בוקר: בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק מימון מפלגות, אשר הוגשה על-ידי יחד עם חברי הכנסת נאוה בוקר, אמיר אוחנה ודוד ביטן.

יואב קיש: הצעת החוק נועדה למנוע מצב שבו אנשים וגופים שונים, שלא באמצעות המפלגות, משקיעים סכומי כסף משמעותיים במטרה להשפיע על תוצאות הבחירות לכנסת, תוך כדי עקיפה של דיני המימון והרגולציה שהחוק מטיל היום על המפלגות והגופים הקשורים אליהן.

נאוה בוקר: חברים, שקט באגף השמאלי, בבקשה.

יואב קיש: חשוב לי להדגיש שההצעה הזאת איננה באה לסתום פיות או למנוע מאנשים להביע דעות ועמדות בעניינים ציבוריים, אלא מטרתה להסדיר פעולות שנעשות למען מפלגה מסוימת או נגד מפלגה מסוימת.

יואב קיש: לשם כך מוצע להטיל מגבלות על מי שמבצע פעילות בחירות – וקראנו לזה גוף פעיל בבחירות – שהיא אחת מארבעה סוגי פעילויות המפורטים בהצעה, ובכללם הסעת בוחרים לקלפי ופרסומי תעמולה, כל זה כאשר מדובר בסכומי כסף שמעל 100,000 שקלים.

יואב קיש: בהצעה יש מדרג, כך שמי שמבצע פעולות בחירות של עד 100,000 שקלים, למעשה לא נכנס לתוקף החוק.

יואב קיש: בין 100,000 שקלים ל-400,000 שקלים – מי שמגייס תרומות בסכומים אלה חייב להירשם אצל מבקר המדינה, לדווח על התרומות שגייס, ויהיה מוגבל בסכומי התרומות שהוא רשאי לגייס.

יואב קיש: לא יהיה אפשר לקבל 200,000 שקלים מבן-אדם אחד לפעילות הזאת.

יואב קיש: כן אפשר לקבל בין 100,000 ל-400,000, אפשר לקבל עד 30,000 שקלים תרומה אחת מבן-אדם.

יואב קיש: מי שמעוניין לבצע פעילות בחירות בסכומים גבוהים יותר – גם זה אפשרי, אבל מעל 400,000 שקלים הוא יהיה חייב להתאגד כעמותה, וייאלץ להסתפק בתרומות מרביות של 15,000 שקלים.

יואב קיש: ההצעה אף מתייחסת לגיוס תרומות מחו"ל, ומאפשרת לעשות זאת בסכומים מוגבלים, אף-על-פי שקשה מאוד למבקר המדינה לפקח על תרומות מחו"ל; היכולת קיימת, אבל היא מוגבלת.

יואב קיש: לפי ההצעה יוטל על מבקר המדינה תפקיד חשוב של רישום גופים פעילים בבחירות, ואף סמכות לקנוס גופים שלא עמדו בדרישות החוק.

יואב קיש: הפרה של הוראות החוק בסכומים גבוהים או אי-דיווח למבקר יכולה להוביל לענישה פלילית.

יואב קיש: אני רוצה להדגיש: רף הענישה הפלילית הוא במידה מסוימת זהה למה שקורה במפלגות.

יואב קיש: רק גוף שיפעל בכוונת זדון להסתיר את הפעילות שלו ולא לדווח, ויעשה את זה בהיקפים גדולים, כדי לחמוק מבקרת החוק, הוא יהיה חשוף לענישה פלילית.

יואב קיש: לאחר הבחירות יידרשו גופים פעילים בבחירות להגיש למבקר המדינה דוח בדבר ניהול החשבונות, והמבקר יגיש דוח על תוצאות בדיקתו.

יואב קיש: כדי להרתיע מהפרת הוראות החוק ולאפשר אכיפה מיידית, מוצע להסמיך את יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית לתת צו מניעה בכל מקרה שמפלגה פונה אליו וטוענת כי הופרו הוראות החוק.

יואב קיש: ההצעה כוללת הוראות נוספות הנוגעות בחוק מימון מפלגות, ובכלל זה עניינים הנוגעים בהצמדת סכום יחידת המימון, הגדלת שיעור יחידת המימון השוטף המשולם לסיעות ועיגון האפשרות של מתן הלוואה מסיעה בכנסת לסיעה שלה הקשורה לה ומזוהה עמה בהסתדרות.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכם שהתחלנו בוועדה בהצעה טרומית בסיסית, והקשבנו לכל חברי הוועדה.

יואב קיש: זה לא היה מהלך של קואליציה–אופוזיציה; בהצעה תומכים גם חברי כנסת מהאופוזיציה.

יואב קיש: יש פה מהלך מאוד משמעותי, שנועד לשמור על בחירות כמו שאנחנו מכירים אותן בישראל.

יואב קיש: החלטנו בוועדה, בהצעת החוק הזאת, שאנחנו לא רוצים בחירות בסגנון אמריקה, Super PACs, בישראל.

יואב קיש: את הדבר הזה אנחנו מונעים בחוק הזה.

יואב קיש: מצד שני, אנחנו מאפשרים את כל חופש הביטוי ואת כל חופש ההתאגדות בצורה – ללא הגבלה.

יואב קיש: אם מישהו רוצה לעשות פעילות בחירות, גם זה אפשרי, אבל במגבלות שיאפשרו לציבור אמיתי שרוצה לעשות את זה, ולא לבעלי הון להיכנס ולהשפיע על הבחירות במדינת ישראל.

יואב קיש: ההצעה המונחת לפניכם הוכנה לאחר ישיבות רבות בוועדה, הוכנסו בה תיקונים שנועדו ליצור הסדר מאוזן וראוי, ולפיכך אבקש מהכנסת לאשרה בקריאה שנייה ושלישית.

יואב קיש: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים לרשימת המסתייגים.

נאוה בוקר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יואל חסון.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: 20 דקות לרשותך.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני – – –

אורלי לוי אבקסיס: שרת המשפטים, מסתבר, עברה על החוק, לפי היועץ המשפטי לכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: לממשלה אסור לתמוך בהצעת חוק פרטית שיש לה את האחוז, בלי הוראה מאזנת בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: זה ששרת המשפטים לא יודעת את המשפט במדינת ישראל – חמור ביותר – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: – – – שניהם העבירו את החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: האם לפי סמוטריץ אנחנו כותבים את החוקים ומשרד המשפטים – – –

נאוה בוקר: יואל חסון, אתה רוצה להמשיך?

אורלי לוי אבקסיס: צריך לתת על זה את הדין.

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי, תני בבקשה לחבר הכנסת יואל חסון לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אני לא רוצה לקרוא אותך – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – אתם לא מכירים את החוק שחוקקתם?

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: – – – שרת המשפטים – – –

נאוה בוקר: אני לא רוצה להגיע לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – אני מביאה את חוות דעת היועץ המשפטי – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי, פעם שנייה אני קוראת אותך לסדר – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

נאוה בוקר: – – את רוצה פעם שלישית ולצאת החוצה?

נאוה בוקר: זה יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומר זאת אלף פעם – – –

נאוה בוקר: מספיק, די.

אורלי לוי אבקסיס: – – – החוקים במדינת ישראל – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תכבדו את החוקים שאתם מחוקקים – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

נאוה בוקר: אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

נאוה בוקר: בבקשה לצאת.

אורלי לוי אבקסיס: – – – הדרך לכאן ואיך להתמודד אתה – – – זה ששרת המשפטים לא מכירה את החוק זה הזוי – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יוצאת לבד.

אורלי לוי אבקסיס: שרת המשפטים – – – (חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס יוצאת מאולם המליאה.

אורלי לוי אבקסיס: )

נאוה בוקר: אני מחזירה לך את הזמן שנגזל ממך.

נאוה בוקר: תתחיל, בבקשה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, השרים, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת – כפי שהיא מכונה "הצעת V15" – היא הצעת חוק שהבעייתיות המרכזית בה היא המוטיבציה, המוטיבציה של יצירת הצעת החוק הזאת.

יואל חסון: המוטיבציה של יצירת החוק הזאת הייתה אחת ויחידה: ניסיון להלך אימים על החברה האזרחית ולמנוע מהחברה האזרחית יכולת להתאגד, להיות מעורבת, להשפיע פוליטית, אידיאולוגית, על מה שקורה במדינה הזאת, לתת את הדעת, להיות מעורבים במהלכים אידיאולוגיים ציבוריים.

יואל חסון: ואתם יודעים מה?

יואל חסון: מדהים היה לראות – אתה קראת לזה הצעת חוק בסיסית.

יואל חסון: היא ממש לא הייתה בסיסית, היא הייתה דרקונית, היא הייתה נוראה, מה שהגשתם שם.

יואל חסון: פשוט נוראה.

יואל חסון: זו הייתה הצעת חוק אכזרית, קשה, אינטרסנטית, פוליטית, שנולדה – וראוי שזה ייאמר – הצעת החוק הזאת נולדה במשרדו של דוד שמרון, בן-דודו של ראש הממשלה.

יואל חסון: יש בידי מסמכים שמוכיחים את העבודה של אנשי שמרון ושמרון עצמו על סעיפי החוק, עיצוב סעיפי החוק.

יואל חסון: יש לנו את זה בצורה מוכחת, זה קיים, זה גם פורסם באמצעי התקשורת.

יואל חסון: ההצעה הזאת נולדה מתוך היסטריה ופרנויה של נתניהו, כשראה שקם עליו V15, שקם עליו לכלותו V15 – שהיה בסך הכול קבוצה של אנשים מדהימים שרצו לעודד את הציבור – –

קריאות: – – –

יואל חסון: – – שרצו לעודד את הציבור ליצור מהפך במדינת ישראל ולהחליף את השלטון.

יואל חסון: להחליף את השלטון.

יואל חסון: מה הבעיה בלהחליף את השלטון?

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, להחליף את השלטון.

יואב קיש: זה מה שהמפלגות עושות.

יואל חסון: כן, אנחנו רוצים להחליף את השלטון.

יואל חסון: אנחנו נחליף את השלטון בבחירות.

יואל חסון: ואנחנו גם נחליף את השלטון בכנסת הזאת.

יואל חסון: אנחנו נחליף את השלטון.

יואל חסון: אנחנו נעשה את זה, כי זו הדמוקרטיה.

ענת ברקו: גם אם תגיד את זה ארבע פעמים זה לא ישנה שום דבר.

יואל חסון: כן, חברת הכנסת ברקו, זה דמוקרטיה, ודמוקרטיה מתחילה בדל"ת, בדל"ת.

יואל חסון: בדל"ת הדמוקרטיה מתחילה.

ענת ברקו: – – –

יואב קיש: יואל, עדיף לך לחזור לליכוד, יש סיכוי שתחזור – – –

ענת ברקו: אתה יכול להחזיר – – –

יואל חסון: בדל"ת, בדל"ת הדמוקרטיה מתחילה.

יואל חסון: בדל"ת.

יואל חסון: תלמדי טוב דמוקרטיה.

יואל חסון: את אולי מבינה מאוד בטרור, אבל בהליכים דמוקרטיים קצת פחות.

יואב קיש: יואל, אם תחזור לליכוד, אז אתה – – –

יואל חסון: אל תציע לי הצעות שאני לא רוצה לשמוע.

יואל חסון: בכל אופן, אני אומר לכם, הצעת החוק הזאת באה מתוך מקום כל כך פטרוני, דיקטטורי, של ראש ממשלה היסטרי, שמתנהל גם בימים האלה ממש בהיסטריה, והיא נולדה מהמקום הזה.

יואל חסון: עכשיו, מה היה בדיוני הוועדה?

יואל חסון: חשוב להגיד.

יואל חסון: אני אמרתי לאורך כל הזמן בוועדה שאני בעד שקיפות – שקיפות מוחלטת של כל הארגונים, כל התורמים, כל הפעולות, כל בעלי התפקיד, לחלוטין; שכל מי שרוצה לקבוע עמדה, שכל מי שרוצה להיות מעורב בעשייה הציבורית, לא צריך להסתתר – לא להסתתר מאחורי עמותות עלומות, לא להסתתר מאחורי ניירת, לא להסתיר תורמים, אלא להיות חשופים מההתחלה ועד הסוף.

יואל חסון: שקיפות.

יואל חסון: אבל, חברי חברי הכנסת, הם לא באמת רצו שקיפות.

יואל חסון: הם לא רוצים שקיפות, אתם צריכים להבין – הם מבקשים לדכא את החברה הישראלית.

יואל חסון: לדכא, פשוט לדכא.

יואל חסון: עכשיו, בתוך הצעת החוק הזאת, "הבסיסית", כפי שחבר הכנסת קיש קרא לה, היה לא פחות ולא יותר, סעיף מושחת, מושחת מהבסיס, שנקרא "ישראל היום" – להגן על "ישראל היום", ולהבטיח שכל ההגבלות לא ייגעו בעיתונות, זאת אומרת לא יגעו ב"ישראל היום".

יואל חסון: ב"ישראל היום", לפי ההצעה הבסיסית של חבר הכנסת קיש, היה אפשר לעשות מה שהם רוצים.

יואל חסון: אני אתייחס לשינויים שהיו אחר כך, אבל אני רוצה קודם כול להתייחס להצעה הבסיסית.

יואב קיש: למה מה, העבודה לא נחשבת, מה שעשינו בוועדה?

יואל חסון: אני אתייחס לזה.

יואב קיש: אמרתי לך כל הזמן שאני לא אשנה כלום מהמציאות החוקית במדינת ישראל.

יואב קיש: מה אתה קופץ על שטויות?

יואב קיש: לא, יש חוק טוב, אתה צריך לתפוס בו, יואל.

יואל חסון: אני אתייחס לכול, בגלל זה יש לי הרבה זמן להתייחס, וכדאי שתשב ותקשיב.

יואב קיש: זה מאוד חשוב לי.

יואב קיש: דקה ואני חוזר.

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: אז אל תגיב על דברים שלא שמעת אחר כך.

יואב קיש: לא אגיב על דברים שלא שמעתי.

יואל חסון: בכל אופן, אני אגיד בעניין הזה שיש ממש – בסעיפים בחוק הזה אפילו הגיעו עד רמה של סנקציה פלילית.

יואל חסון: סנקציה פלילית.

יואל חסון: אתם יודעים, אנחנו חיים במציאות – חברת הכנסת סתיו שפיר מכירה את זה היטב – שבה צעירים, ואנשים בכלל, מדירים את עצמם מפוליטיקה, מדירים את עצמם מפעילות פוליטית, ציבורית, אזרחית, כי לא – איבדו אמון, כי לא רוצים, כי לא תמיד מאמינים.

יואל חסון: אז עכשיו, מה הם עשו עוד?

יואל חסון: הם הוסיפו סנקציות פליליות, הגבלות, איומים.

יואל חסון: היום, כדי להיות מעורב פוליטית או ציבורית אתה צריך קודם כול עורך-דין ורואה-חשבון.

יואל חסון: קודם כול עורך-דין ורואה-חשבון.

יואל חסון: בלי זה אתה לא יכול לצאת לדרך.

יואל חסון: אין לך דרך לצאת לדרך בלי העזרה המקצועית הזאת, בלי העלויות הכספיות הראשונות.

יואל חסון: וזה, עוד פעם, בא להפחיד, להלחיץ ולגרום לאנשים פוליטיים, אידיאולוגיים, עם רצון ליצור שינוי בישראל, להתאגד ולעבוד יחד.

יואל חסון: אחד הדברים בדיוני הוועדה – שדיברו המון על מספרים: כמה כסף, מאיזה סכום אפשר להתאגד, אי-אפשר להתאגד, ממתי מדווחים למבקר, ממתי לא מדווחים למבקר; אבל בכל הדבר הזה, חברי חברי הכנסת, מעולם לא הגיעו גורמי מקצוע לוועדה, להגיד מה המשמעות של ארגון שמגייס 400,000 שקל?

יואל חסון: מה הוא יכול לעשות ב-400,000 שקל?

יואל חסון: מה הוא יכול לעשות ב-200,000 שקל?

יואל חסון: האם ב-400,000 שקל בכלל יכולים ליצור מאבק ציבורי?

יואל חסון: יכולים בכלל ליצור שינוי?

יואל חסון: בטוח לא, אבל לא הביאו גורמי מקצוע ולא נעזרו בגופי מקצוע.

יואל חסון: ואני רוצה להגיד עוד דבר חשוב: לאורך כל הדיון, כל הדיון, נציג משרד המשפטים התריע על החוק הזה, התריע על הסכנות של החוק הזה, התריע שהחוק הזה הוא חוק רע, קשה, מדיר אוכלוסיות מפעילות ציבורית ופוליטית.

יואל חסון: עכשיו, כשאתה מסתכל על חוק מימון מפלגות היום, אתה יודע, אתה יודע שהיום החוק נותן לחלוטין מענה.

יואל חסון: היום, אם יש איזה ארגון או גוף שבאופן ישיר וברור יהיה מעורב באיזושהי פעילות לטובת מפלגה או מועמד, זה נחשב תרומה אסורה.

יואל חסון: זה אסור, אין צורך בחוק חדש.

יואל חסון: אין צורך בחוק חדש, אז שלא יעבדו עליכם, מה שנקרא.

יואל חסון: החוק הזה לא נועד באמת למנוע מארגונים ליצור איזושהי התערבות מול רשימות – את זה ברור שאנשים לא עושים – אלא בא להפחיד ולמנוע מאנשים להיות מעורבים פוליטית.

יואל חסון: אבל תראו, אני רוצה להגיד לסיכום – או לא כל כך לסיכום – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, ראיתי אותך כשהצגת את החוק הזה בקריאה ראשונה, ובאמת, אמרתי לך אז מעל דוכן הנואמים, הדוכן הזה, שנראית כמו ילד בר-מצווה, נער בר-מצווה חגיגי שמציג את הדרשה החגיגית שלו.

יואב קיש: זה היה – – – של הקואליציה.

יואל חסון: היית מאוד חגיגי, נראית מאוד חגיגי, מאוד נלהב, מאוד זורח.

יואב קיש: גם היום.

יואל חסון: עכשיו, בוא נגיד את האמת, זה במקרה הטוב סוג של אשכבה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: אני מאוד שמח גם היום.

יואל חסון: סוג של אשכבה, כי אני רוצה להגיד את האמת על החוק.

יואל חסון: תראו, עבודה מאוד יעילה של אנשי האופוזיציה הפכה את החוק הזה מדינוזאור גדול, מחוק מסוכן, לחוק מטריד, לחוק מטריד, לזבוב כזה שהולך כזה לגרות את החברה הישראלית.

יואל חסון: אז אני יודע, חבר הכנסת קיש – – –

יואב קיש: מאיפה כל – – – שלך?

יואל חסון: אז אני יודע, חבר הכנסת קיש, שאתה סימנת וי, ואתה תגיד בכל במה שהעברת את V15, את חוק V15.

יואל חסון: יכול להיות וסביר להניח שזה יוסיף לך כמה נקודות בפריימריז – אני לא בטוח שאני נגד כל כך – יכול להיות שזה יוסיף לך, אבל בוא נגיד את האמת:

יואל חסון: אתה לא העברת את החוק שרצית; אתה לא העברת את החוק שראש הממשלה רצה שנעביר.

יואל חסון: זה חוק מטריד, זה חוק לא טוב, אבל הוא הרבה פחות מסוכן, בגלל עבודת האופוזיציה, שהצליחה באמת לשנות סעיפים משמעותיים בחוק – שהצליחה, לדוגמה, להוריד ולמנוע את חוק השריון ל"ישראל היום", הצליחה להחליש את החוק הזה, והצליחה גם לצמצם את ההגבלות של נטיות פוליטיות ושל מקום מגורים וכל מיני דברים נוספים.

יואל חסון: התחולה של החוק, אגב, היא חצי שנה מהיום.

יואל חסון: אני לא יודע אם ראש הממשלה יספיק לעשות את זה – הוא רוצה להקדים את הבחירות, אני מבין – אני לא יודע אם הוא יספיק ליהנות מהחוק הזה.

יואל חסון: האמת?

יואל חסון: לנו זה כבר לא משנה.

יואל חסון: החברה האזרחית כבר תדע למצוא את הדרך לפעול באופן אידיאולוגי למען יצירת מחנה מתון גדול, שיתמודד בבחירות שיהיו, גם אם עכשיו וגם אם עוד שנה, מול הגוש החשוך הזה, שעשה מהכנסת הזאת מקום אפל.

יואל חסון: התנהגתם בכנסת הזאת בצורה ברוטלית, כל אחד והאג'נדה שלו, כל אחד מסמן לו וי, כל אחד אוסף לתיק שלו הישג, ולעזאזל המדינה, ולעזאזל הדמוקרטיה, ולעזאזל החברה האזרחית, ולעזאזל כולם – העיקר שאני אצא בעשירייה הראשונה.

יואל חסון: אז אני אומר לכם שהדבר הזה לא עובר לציבור מעל הראש.

יואל חסון: תחושת הגועל והרצון להיפרע מכם היא הרבה יותר גדולה ממה שאתם חושבים.

יואל חסון: אז כן, יש פה זחיחות, ואתם מתנהגים כאנשים זחוחים לחלוטין.

יואל חסון: אתם מתנהגים בצורה נטולת מגבלות ומעצורים, באופן שבאמת מבייש – מבייש את מייסדי הליכוד, חרות ובית"ר.

יואל חסון: חד-משמעית.

יואל חסון: מבית היוצר של ז'בוטינסקי לא היה יוצא חוק כזה בחיים.

יואל חסון: בחיים לא היה יוצא חוק כזה, של סירוס הדמוקרטיה, מבית היוצר של ז'בוטינסקי – ואני בז'בוטינסקי מבין יותר מכולכם, יותר מכולכם.

יואל חסון: אתם לקחתם תנועה מפוארת, תנועה שהייתה לאומית וליברלית, והפכתם להיות עבדים של סמוטריץ, של הבית היהודי, של מתנחלים שהשתלטו לכם על המפלגה, וכל אחד מכם עושה תחרות כמה הוא יותר קיצוני מהשני כדי לאגור קולות בפריימריז.

יואל חסון: יושב פה חבר הכנסת מיקי זוהר, בכלל נציג הדרום – לא זוכר מתי הוא נאם פעם אחרונה על הדרום.

יואל חסון: כל היום הוא מדבר על יהודה ושומרון.

יואל חסון: כל היום.

יואל חסון: לא שמעתי אותו פעם אחת מדבר על הדרום.

יואל חסון: דיבר על עמונה יותר מעל דימונה, והוא נציג הדרום של הליכוד.

יואל חסון: באמת, אתם ממש בושה.

ציפי חוטובלי: אידיאולוגי.

יואל חסון: איזה אידיאולוגיה?

יואל חסון: איפה התחלת, בתוכנית טלוויזיה?

יואל חסון: תתחילי איפה שאני התחלתי ותדברי על אידיאולוגיה.

ציפי חוטובלי: – – –

יואל חסון: אני לא התחלתי בתוכנית טלוויזיה.

יואל חסון: אני לא נבחרתי לכנסת בתור סלב.

ציפי חוטובלי: אתה לא מתבייש?

יואב קיש: – – –

יואל חסון: תתחילי מלמטה ותדברי אתי על אידיאולוגיה.

יואל חסון: מה לך ולאידיאולוגיה – שישבת באיזה אולפן טלוויזיה וקשקשת קשקושים?

ענת ברקו: – – –

יואב קיש: אתה מתכוון ליאיר לפיד?

יואל חסון: "בני עקיבא"?

יואל חסון: בבית"ר לא היית.

נאוה בוקר: מה רע ב"בני עקיבא"?

יואל חסון: גם את לא היית בבית"ר.

נאוה בוקר: הייתי ב"בני עקיבא".

יואל חסון: את היושבת-ראש, אני לא רוצה להתעסק אתך.

ציפי חוטובלי: אתה לא מתבייש?

ציפי חוטובלי: אתה מטיף לדמוקרטיה.

יואב קיש: – – –

יואל חסון: אתם באמת בדיחה עצובה, אבל אני רוצה לומר, גם לחברי הכנסת, אני אומר לכם, לפני כמה חודשים ראיתי בחוק הזה אסון גדול.

יואל חסון: אסון גדול.

יואל חסון: אני יכול לומר לכם היום, שבעבודת אופוזיציה טובה ונכונה, עם כלים אופוזיציונריים טובים, הצלחנו להפוך את החוק הזה ממסוכן למטריד, למטריד, ויאללה, עזרנו לחבר הכנסת קיש בפריימריז.

יואל חסון: יאללה, בסדר.

יואל חסון: לא נצביע בעד החוק הזה, כמובן, ידנו לא תיגע בדבר הזה, אבל לפחות חבר הכנסת קיש הרוויח איזו נקודה.

יואל חסון: ועכשיו אומר לכם דבר נוסף, חברי בספסלי הליכוד: תראו, העצב הגדול שצריך לאחוז בכם זה שמי שעומד בראשכם לא שם עליכם, מצפצף עליכם, מזלזל בכם.

יואל חסון: ראש הממשלה הזה משתמש ב-30 חברי כנסת כמו איזה שחקני, כלי משחק כזה – לא אתן לכם מחמאה בשחמט – בדמקה, במקרה הטוב.

יואל חסון: כלי משחק.

יואל חסון: לא מתייחס לעתידכם הפוליטי, לא מעניינת אותו עשייתכם הפוליטית.

יואל חסון: כל מה שמעניין אותו זה הוא עצמו.

יואל חסון: הוא עכשיו מפתח משבר מול שר האוצר – אתם יודעים מה?

יואל חסון: ואללה, לא יודע אם אני עכשיו עושה שירות לשר האוצר או גורם לו נזק, אתם יודעים מה?

יואל חסון: אחד משרי האוצר הטובים שהיו במדינה הזאת.

יואל חסון: הטובים שהיו במדינה הזאת.

יואל חסון: כן, אני מפרגן לו.

יואל חסון: גם בשום מקום לא אמרתי שהתקציב שהגשתם היה תקציב גרוע.

יואל חסון: היו בו דברים שלא תמכתי בהם, אבל הוא לא היה תקציב גרוע.

יואל חסון: ובמקום שראש הממשלה יאסוף לידיו את שר האוצר הזה, ויגבה אותו, הוא התעסק אתו בעניין התאגיד?

יואל חסון: נו, באמת.

יואל חסון: הרי כולנו יודעים – ואת הציניות של ראש הממשלה כבר אי-אפשר, באמת, כבר, זה הגיע לרמות, לרמות-על, על, הציניות הזאת של נתניהו, שברור שמבקש להימנע מחקירה, מכתב אישום, לכן הוא רוצה לגשת לבחירות, ולא אכפת לו ש-15 לפחות מחברי הכנסת של הליכוד לא יחזרו לכאן בכנסת הבאה; זאת השיטה שלכם, גם אם תקבלו שוב 30 מנדטים – ולא תקבלו.

יואל חסון: לא אכפת לו שדברים חשובים מאוד מקודמים.

יואל חסון: אבל אני אומר לכם משהו: זאת תהיה שעתה הגדולה של הכנסת.

יואל חסון: חבר הכנסת יאיר לפיד הוא שהעביר את חוקי המשילות, וחוקי המשילות מאפשרים – וזו הייתה כוונת המחוקק – שלא לקרוא לבחירות בכל דבר ובכל סיבה, אלא – וחשוב שהציבור ידע – לא הציבור בוחר את ראש הממשלה; הציבור בוחר מפלגות.

יואל חסון: הכנסת בוחרת את ראש הממשלה.

יואל חסון: וחוקי המשילות של יאיר לפיד בדיוק באו לפתור את העניין הזה, ואמרו: אם יש משבר, אם ראש ממשלה לא יכול לכהן – דבר ראשון, צריך לאפשר לכנסת ליצור ממשלה חלופית.

יואל חסון: ואני מודיע כאן: אנחנו, במחנה הציוני, יחד עם הכוחות המתונים והשפויים – שמסכימים כולם, גם אם מודים בזה וגם אם לא, כולל אנשים בליכוד, שאת נתניהו צריך לשלוח הביתה, שנתניהו מזמן כבר איבד את הלגיטימיות שלו להוביל את המדינה הזאת – אנחנו נפעל להקים ממשלה חלופית, במקרה שראש הממשלה ינסה לפזר את הכנסת, או אם יוגש כתב אישום; ויבינו כולם, כשזה יקרה, שזה הדבר הנכון לעשות למדינה, שיש בכנסת הזאת רוב לממשלה טובה יותר, מאוזנת יותר, שלא כלולים בה כל מיני גורמים משיחיסטיים קיצוניים, שאתם, חבר הכנסת קיש, שבאת מהליכודניקים החדשים – תאמין לי, מה זה ליכודניקים חדשים?

יואל חסון: אם אתם החדשים, אני מתגעגע לישנים.

יואב קיש: אני ישן.

יואל חסון: אתה לא ישן.

יואל חסון: כשאני הייתי בליכוד לא היית שם, אז אתה לא ישן.

יואב קיש: לפני שהיית בליכוד, עוד לפני שהיית בליכוד.

יואל חסון: אתה לא ישן.

יואל חסון: זה לא יכול להיות, תאמין לי.

יואב קיש: ועוד איך יכול להיות.

יואל חסון: תאמין לי שלא.

יואב קיש: מתי התפקדת לליכוד בפעם הראשונה?

יואל חסון: מגיל 14, משהו כזה.

יואב קיש: גם אני.

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: לא ראיתי אותך בסניף, מה שנקרא.

יואב קיש: הגיע הזמן שתחזור, יואל.

יואב קיש: הגיע הזמן שתחזור.

יואל חסון: אני אגיד לכם דבר אחד לסיכום: החוק הזה הוא חוק רע, הוא חוק מנותק, הוא חוק אנטי-דמוקרטי, הוא חוק שבא לדכא את החברה הישראלית, אבל הוא גם חוק שמסמל את האדנות, את ההתנשאות ואת הזחיחות של הממשלה הזאת, של חברי הכנסת שלה, שדורסים כל דבר וכל עיקרון וכל ערך.

נאוה בוקר: יש לך דקה לסיום.

יואל חסון: אני יודע.

יואל חסון: שחוסמים כל היגיון, כל ערך – העיקר לסמן "וי" ולחרב את המדינה הזאת מבפנים.

יואל חסון: אתה יודע מה?

יואל חסון: אני אומר לך, חבר הכנסת קיש, אני מדבר מדם לבי.

יואל חסון: אני פה על הדוכן הזה עם 38 מעלות חום, ואני באמת מדבר מדם לבי.

יואל חסון: אני באמת חושב שמה שעשיתם מהמדינה ומה שעשיתם מהליכוד ייזכר לדיראון עולם, ואני יודע, ואני יודע, כי אני יודע שנדע לעשות את הדבר הנכון, אנחנו נעצור אתכם, אנחנו נחליף אתכם.

יואל חסון: אנחנו נעשה הכול כדי שאתם לא תמשיכו לנהל את המדינה הזאת.

יואל חסון: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת יואל חסון.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, עשר דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, מציע הצעת החוק, אני אומַר לכם על מה עיקר הוויכוח שלי.

דב חנין: אני בסך הכול תומך ברעיון שאומר שצריך להגביל את המימון החיצוני, ובוודאי את המימון שמגיע מחוץ-לארץ, למערכות בחירות בישראל.

דב חנין: אני, כמו כמה מהדברים שאמר חבר הכנסת קיש, לא הייתי רוצה לראות בישראל מערכת בחירות כמו זו שיש בארצות-הברית, שבה המועמדים נבחנים קודם כול ביכולת שלהם לגייס ממיליארדרים הרבה כסף.

דב חנין: לעיקרון הזה אני מסכים, אני חושב שצריכה להיות הגבלה ציבורית וצריך להיות פיקוח ציבורי.

דב חנין: אז מה הבעיה?

דב חנין: למה אני מתייצב כאן היום, עמיתי חברי הכנסת, כדי לנסות לשכנע אתכם להצביע נגד הצעת החוק הזאת?

דב חנין: אני עומד כאן מכיוון שאחד הדברים שאנחנו כולנו חייבים לסגל לעצמנו זה סטנדרט אחד שחל על כל הצדדים.

דב חנין: אי-אפשר לחיות עם דאבל-סטנדרט; אי-אפשר לחיות עם מצב שבו לצד אחד של הפוליטיקה מותר ולצד השני של הפוליטיקה אסור.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, תראו מה קרה כאן, בדיוק באולם הזה, לפני 20 דקות: הביא חבר הכנסת סמוטריץ הצעת חוק תקציבית, הצעת חוק שהוא קורא לה "חוק לפיתוח הנגב" ואני טוען שהיא פוגעת בתושבי הנגב – פוגעת בתושבי הנגב היהודים ופוגעת בתושבי הנגב הערבים – אבל ללא ספק היא עולה כסף בהעדפה שהיא נותנת לאותן התיישבויות בודדים, עולה כסף, ולכן נקבע בהצעת החוק, בנוסח שהועבר אלינו לקראת הקריאה הראשונה, שמדובר בהצעת חוק תקציבית, והיא מחייבת תמיכה של לפחות 50 חברי כנסת.

דב חנין: ואז הם מביאים לנו את סגן שר האוצר כדי שיאמר לנו מהצד שלא מדובר בהצעת חוק תקציבית.

דב חנין: טוב שהיינו כאן, עמיתי חברי הכנסת, כדי להסביר לסגן שר האוצר שהוא איננו המוסמך לקבוע אם הצעת החוק היא תקציבית או לא תקציבית.

דב חנין: לשם כך יש לכנסת מערכת מדידה והערכה משלה.

דב חנין: אז ויתר סגן שר האוצר על ניסיונו להגיד שהצעת החוק הזאת איננה תקציבית, ואז עמדה בפני המציעים הברירה אם ללכת בדרך הישירה, של לגייס 50 חברי כנסת, או ללכת אולי בדרך עקיפה.

דב חנין: כדרכם של חבר הכנסת סמוטריץ וחבריו, הדרך העקיפה היא תמיד עדיפה, וכיוון שסמוטריץ שולט בממשלה ומנהל אותה ביד רמה, הוא הזעיק לכאן את השרה איילת שקד, והיא טרחה ועלתה לדוכן ואף הודיעה לנו שהממשלה תומכת בהצעת החוק.

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שאמירה זו של שרת המשפטים הייתה בעצמה הפרה של החוק.

דב חנין: יש חוות דעת ברורה לחלוטין של היועץ המשפטי של הכנסת, בעקבות אימוץ כלל הנומרטור במסגרת דיוני התקציב של לפני שנה, ושם קובע היועץ המשפטי של הכנסת בצורה ברורה שלממשלה אסור לתמוך בהצעת חוק תקציבית אלא אם כן היא מראה את הסעיף התקציבי שממנו נחסכת הוצאה מקבילה.

דב חנין: רוצים לתת לסמוטריץ כסף?

דב חנין: צריך להראות מאיפה לוקחים: לוקחים מהבריאות?

דב חנין: לוקחים מהקשישים?

דב חנין: לוקחים מהילדים?

דב חנין: אבל צריך להראות מאיפה לוקחים.

דב חנין: שרת המשפטים עלתה כאן לדוכן, ובלי למצמץ הפרה את החוק ואפשרה העברה של חוק שמנוגד לחלוטין לכללים שהקואליציה העבירה.

דב חנין: אז הנה, אתם רואים איך הממשלה הזאת מתנהגת ואיך הקואליציה הזאת מתנהגת.

דב חנין: אם היה מדובר בהצעת חוק שמגיעה מספסלי האופוזיציה, אם היה מדובר בהצעת חוק שלמשל מנסה להיטיב עם נכים, היו מסבירים לנו: כלל הנומרטור – אי-אפשר להעביר הצעת חוק תקציבית אלא אם כן מראים מאיפה הכסף נחסך.

דב חנין: אבל כשמדובר בהצעת חוק של חבר הכנסת סמוטריץ, בעוד אחת מאותה שרשרת ארוכה של הצעות חוק שחבר הכנסת סמוטריץ מעביר כאן בכל שבוע, אז הכללים כבר לא תקפים – לא כלל הנומרטור, לא חוות הדעת של היועץ המשפטי של הכנסת, לא מחאות של חברי הכנסת, לא כללים בכלל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים במציאות מדהימה: חוקי המשחק חלים רק על צד אחד.

דב חנין: נכנס השר צחי הנגבי, שידוע כאוהד כדורגל – נדמה לי שהוא אוהד את קבוצת "מכבי תל-אביב", לא הקבוצה המועדפת עלי בעיר הזאת – אבל אני רוצה שיסביר השר צחי הנגבי לכנסת איך משחקים כדורגל במגרש שבו הכללים חלים רק על קבוצה אחת.

דב חנין: איך משחקים משחק כזה?

דב חנין: כאשר קבוצה אחת עולה למגרש, היא יכולה לשחק באופן חופשי, וקבוצה שנייה שעולה למגרש, כל השחקנים שלה מייד נפסלים ונדרשים לרדת מהמגרש באופן מיידי.

דב חנין: זה לא נקרא משחק; זה נקרא, עמיתי חברי הכנסת, ביזיון וצחוק מהעבודה.

דב חנין: והביקורת הקשה שלי על חוק V15 נמצאת בדיוק בנקודה הזאת.

דב חנין: הומצאו מנגנונים שנתפרו ונגזרו כדי למנוע עמותות שאולי יכולות לסייע, אולי, לעידוד ההצבעה ולחיזוק ההצבעה לטובת המחנה הציוני.

דב חנין: אבל איפה ההגבלה על פרויקט התרומות הענקי, הפרויקט הממומן במיליונים רבים, במאות מיליונים של שקלים, של תמיכה בראש הממשלה נתניהו ובמדיניותו?

דב חנין: במרכז החדר, עמיתי חברי הכנסת, נמצא פיל ענקי.

דב חנין: הפיל הזה הוא עיתון שאומרים שהוא הגדול בישראל היום, הנפוץ בישראל, עיתון שמחולק חינם וממומן כולו על-ידי מיליארדר אמריקני, ומטרתו של העיתון הזה, תוכנו של העיתון הזה, ברורים לחלוטין: תמיכה בראש הממשלה נתניהו, התגייסות לטובת מפלגתו של ראש הממשלה נתניהו.

דב חנין: ועל זה, עמיתי חברי הכנסת, חוק V15 שותק בצורה מוחלטת.

דב חנין: איך ייתכן?

דב חנין: בדיוק כך, עמיתי חברי הכנסת, כך נראה משחק כדורגל שבו החוקים תקפים רק לגבי קבוצה אחת.

דב חנין: אלכסנדר ינאי אמר לרעייתו שלומציון על ערש דווי: אל תתייראי, לא מן הפרושים ולא מן הצדוקים – –

יואב קיש: את זה אתה זוכר מהימים של החדר.

דב חנין: את זה אני זוכר מהימים של החדר.

דב חנין: – – לא מן הפרושים ולא מן הצדוקים, אלא רק מהצבועים, הצבועים האלה, שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפינחס.

דב חנין: מאחורי החוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, יש צביעות ענקית; אי-אפשר לקשור את הידיים באופן חלקי, אי-אפשר להגיד: אנחנו מתנגדים לתרומות זרות ולמימון זר, אבל במקביל אנחנו עוצמים את העיניים כשאנחנו רואים את העיתון העצום הזה "ישראל היום", עיתונו הפרטי של ראש הממשלה נתניהו.

דב חנין: על התרומה הזאת אנחנו איננו מדברים; אנחנו גוזרים ומתכננים את החוק הזה בצורה מדויקת כך שהוא לא יחול על העיתון שממומן על-ידי מיליארדר זר לטובת ראש הממשלה.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, אנחנו חייבים להיות עקרוניים.

דב חנין: אסור לנו להשלים עם הנורמה הזאת, שמאפשרת בצד אחד ואוסרת בצד שני.

דב חנין: האמירה שלנו צריכה להיות תקפה לכל הצדדים ולכל הצורות של התמיכה ושל המימון הזר בהיקפים גדולים לבחירות בישראל.

דב חנין: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אני מסיים בכך: אני פונה אל חברי הכנסת לראות את המציאות כפי שהיא, לא לרמות את עצמנו, לא לעצום עין אחת ולא לשתוק בפני הפרה – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

דב חנין: – – כשהיא נעשית בצד אחד של המפה.

דב חנין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, חברי דב חנין היטיב לנמק את ההסתייגויות שלנו ברשימה המשותפת מהצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: אני, כשהייתי חבר בוועדה המשותפת, חבר הכנסת יואב קיש, בתחילת הדיונים, חברי חברי הכנסת, המכון הישראלי לדמוקרטיה הגיש חוות דעת לגבי הצעת החוק הזאת – שצריך לזכור שמדובר בהצעת חוק של ועדת הכנסת, זו לא הצעת חוק ממשלתית.

אוסאמה סעדי: אם באמת הממשלה סברה שראוי לקדם הצעת חוק זו, למה היא נתנה לחבר הכנסת יואב קיש להגיש הצעת חוק שהמנסח שלה הוא עורך-דין שמרון, עורך-דינו של ראש הממשלה?

אוסאמה סעדי: בתחילת הדיונים המכון הישראלי לדמוקרטיה אפילו שיבח את הצעת החוק הזאת, אבל בסוף הם הגישו חוות דעת שנכתב בה במפורש שמדובר בהצעת חוק שכמעט פוגעת בחופש הביטוי, פוגעת בחופש ההתאגדות, פוגעת יתר על המידה בחברה האזרחית – שאנחנו כל כך רוצים שהיא תהיה מעורבת בבחירות ולא להדיר את רגליה ממערכת הבחירות.

אוסאמה סעדי: ולכן, הגשנו עשרות הסתייגויות להצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: במסגרת הסדר שעשינו עם יושב-ראש הוועדה צמצמנו את ההסתייגויות האלה לאחר שנתקבלו חלק מהן, והעיקרית – שרצו אפילו לאסור הסעת בוחרים בגלל עמדות משוערות של המצביעים לפי מקום מגוריהם.

אוסאמה סעדי: חשבנו שזה כבר עובר כל גבול, וטוב שבסוף העניין הזה ירד.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר, חבר הכנסת יואב קיש, שמובן שאנחנו תומכים בשקיפות, אנחנו בעד שקיפות, אנחנו רוצים שכל הדברים במערכת הבחירות יהיו שקופים ושמבקר המדינה יבדוק את הכול, ולעבוד אך ורק במסגרת החוק, אבל שזה לא יהיה רק בצד אחד.

אוסאמה סעדי: מה שאתם עושים זה רק כלפי צד אחד במפה הפוליטית, ואילו בצד השני הכול חופשי – עמותות ואנשים שמקבלים מימון מהמדינה, ואמרנו בהסתייגויות, כמו תנועת "אמנה", שהיא פעילה ויש לה קו פוליטי ברור, והיא בעד ההתנחלויות ובעד יישוב השטחים הכבושים, והיא מקבלת מימון מהמדינה.

אוסאמה סעדי: למה את זה אתם לא אוסרים ולא מכניסים את התעמולה שלה כתעמולת בחירות?

אוסאמה סעדי: אני רוצה, גברתי היושבת-ראש, לנצל את מה שנשאר לי בזמן.

נאוה בוקר: בבקשה.

אוסאמה סעדי: ממשלת ישראל ושר הביטחון, חבר הכנסת איימן עודה, אסרו והוציאו מחוץ לחוק את הקרן הלאומית הפלסטינית, שהיא הזרוע הפיננסית של אש"ף, ארגון השחרור הפלסטיני, שחתום על הסכם עם מדינת ישראל, ובא שר ביטחון ומכריז על הארגון הזה כארגון בלתי חוקי.

אוסאמה סעדי: ארגון זה, שהוא למעשה מנהל – הוא משרד האוצר של אש"ף – מכריזים עליו כארגון בלתי חוקי על סמך חומר חסוי, בלי שידברו, שתהיה הידברות, ואפילו הודעה לרשות הפלסטינית ולאש"ף; ביום בהיר אחד באים ואוסרים על ארגון זה לפעול ולשלם משכורות, וגודעים את פרנסתם של אלפים.

אוסאמה סעדי: ועל סמך מה?

אוסאמה סעדי: כי באה הקפריזה של שר הביטחון ליברמן – –

נאוה בוקר: תתחיל לסיים, בבקשה.

אוסאמה סעדי: – – והוא רוצה לתת מכה לרשות הפלסטינית ולעומד בראשה, הנשיא אבו מאזן, מחמוד עבאס.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לכם: התנהגות כזאת היא התנהגות ברוטלית, התנהגות פאשיסטית, שמעידה על המדיניות של הממשלה הזאת – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: – – שרק הגיע השליח של הנשיא לאבו מאזן – כבר הפחד נכנס לראשו של ראש הממשלה, שכבר התחיל לחשוב על הקדמת הבחירות – –

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני.

אוסאמה סעדי: – – אך ורק כי הוא רוצה וחייב לנהל משא-ומתן על תהליך שלום.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת תמר זנדברג.

נאוה בוקר: בבקשה, חמש דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: החוק הזה, השם הרשמי שלו זה חוק מימון מפלגות; השם הסלנגי שלו זה "חוק V15", אבל השם האמיתי שלו זה "חוק רק לא ביבי".

תמר זנדברג: כי בואן נודה על האמת, חבר הכנסת קיש, אתה לא קמת בבוקר וראית: אוי, אוי, אוי, יש יותר מדי אזרחים שמעורבים בבחירות; אתה קמת בבוקר ואתה ככל הנראה קיבלת טלפון או חשבת שאתה עומד לקבל טלפון מאיפשהו, ומישהו, לא מצא חן בעיניו שבבחירות הלכו על "רק לא ביבי".

תמר זנדברג: מה לעשות?

תמר זנדברג: הלכנו לבחירות דמוקרטיות, והייתה כאן קבוצה בכלל לא קטנה, בכלל לא מיעוט, בכלל לא רק מצביעי מרצ, לצורך העניין, שרצו להחליף את ראש הממשלה בבחירות דמוקרטיות.

תמר זנדברג: אני יודעת שזה חדש לכם, זה דבר מדהים ונפלא מבחינתכם.

יואב קיש: אני לא חושב כמוהם, אבל זה בסדר.

תמר זנדברג: יש המון המון אנשים שמתבצרים ובטוחים שלעולם הציבור הישראלי לא יחליף את ביבי, ולכן החלטתם ללכת ולדאוג לכך שזה יקרה.

תמר זנדברג: ואיך דואגים לכך שזה יקרה?

תמר זנדברג: לא עושים חס וחלילה דברים שטובים למדינת ישראל, לאזרחי ואזרחיות ישראל; לא, חס וחלילה – ואתם ניסיתם את זה – הולכים ועושים הפרד ומשול ומסיתים ושנאה ו"הערבים נוהרים" ומה שלא תרצו.

תמר זנדברג: אתם עכשיו החלטתם – יש לכם עוד זרוע, והיא לשנות את כללי המשחק: בחוקי עמותות, כמובן, רק עמותות השמאל; אתם יוצאים נגד המימון מחו"ל, אבל לא המימון מחו"ל של הימין, זה בסדר.

תמר זנדברג: אתם בעד שקיפות במימון, אבל לא המימון של הימין.

תמר זנדברג: הוא חסוי, אין לכם אתו שום בעיה.

יואב קיש: תמר, זה לא נכון.

יואב קיש: חבל.

תמר זנדברג: אתם הולכים לשנות את כללי המשחק בבית-המשפט, אתם הולכים לשנות את כללי המשחק בתקשורת – –

יואב קיש: לא מתאים לך – – –

תמר זנדברג: – – ועכשיו אתם הולכים לשנות את כללי המשחק במערכת הבחירות.

תמר זנדברג: וזאת האמת.

תמר זנדברג: זאת האמת, חבר הכנסת קיש.

תמר זנדברג: כי יש לנו ראש ממשלה שהוא באובססיה – הוא באובססיה מכל עיתונאי שקופץ לו ואולי חס וחלילה אומר איזה משהו ביקורתי, או עושה חס וחלילה איזה תחקיר; אתם באובססיה מ"רק לא ביבי", שרק חס וחלילה לא ינהלו קמפיין נגד ראש הממשלה.

תמר זנדברג: מה קרה?

תמר זנדברג: הולכים לבחירות.

יואב קיש: אין בעיה עם קמפיינים, אבל שלא יבוא מישהו וישים 10 מיליון שקל בשביל זה.

תמר זנדברג: מה אתה אומר.

תמר זנדברג: ושלא יבוא מישהו – –

יואב קיש: שזה יהיה ציבורי.

תמר זנדברג: – – וישים 100 מיליארד על ה"ביביתון" שלכם – זה כן בסדר?

יואב קיש: שזה יהיה ציבורי.

יואב קיש: כסף ציבורי.

תמר זנדברג: בחייך.

תמר זנדברג: הצביעות נוטפת מכם.

תמר זנדברג: זה מה שמעניין אתכם.

תמר זנדברג: אתם כולכם שלוחיו של ראש ממשלה פרנואיד ואובססיבי, וככה זה נראה.

תמר זנדברג: אבל יש גם חדשות טובות, כי בעזרת השם הבחירות מתקרבות, אם בגלל כתב אישום ואם בגלל שהאובססיה הזאת לפעמים עולה על גדותיה ואי-אפשר להכיל אותה.

יואב קיש: – – –

תמר זנדברג: אנחנו נלך לבחירות ונחליף אתכם.

תמר זנדברג: נחליף אתכם.

יואב קיש: אבל יהיו מפלגות שלא יעברו את אחוז החסימה.

תמר זנדברג: נכון, יהיו מפלגות שלא יעברו, אבל אתה יודע מה?

תמר זנדברג: לא לעולם חוסן.

תמר זנדברג: עד כמה תוכלו להתבשם בעניין הזה שניצחתם בבחירות וזה נותן לכם אפשרות לעשות מה שתרצו?

תמר זנדברג: אז לא.

תמר זנדברג: הציבור הישראלי ישים לכם גבול, ויכול מאוד להיות – ואני בטוחה שכל אחד מכם הולך לישון בלילה עם המחשבה הזאת: כשהולכים לבחירות, יודעים איך נכנסים אליהן אבל לא יודעים איך יוצאים מהן.

תמר זנדברג: וכן, אתם לא תחזרו לממשלה ולא תחזרו לקואליציה, ואת החיוכים הזחוחים שלכם אתם תחייכו מהספסלים האלה.

תמר זנדברג: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי תחושה שכבר יותר מדי זמן לא דיברנו על התקשורת מעל הפודיום הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני ככה מרגישה, אני אומר לכם מדוע.

איילת נחמיאס ורבין: בשנתיים האחרונות בוועדת הכלכלה אנחנו עסקנו, לפחות בתקופות מסוימות, מדי שבוע במצבה של רשות השידור, במה שעתיד לקרות לעובדים ובהתפתחות של התאגיד שהוקם על-ידי הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו התעסקנו בכל האספקטים: איפה יהיו האולפנים – האם הם יהיו בירושלים או לא יהיו בירושלים; אנחנו התעסקנו במוכנות התאגיד; אנחנו התעסקנו ביצירה הישראלית וביוצרים; אנחנו התעסקנו בזכויות העובדים – מה יקרה, כמה עובדים ייקלטו מרשות השידור.

איילת נחמיאס ורבין: התחלנו ב-25% והצלחנו, תודה, להגיע ל-51%, ואני עוד מקווה שייקלטו יותר עובדים מרשות השידור בתאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף בסוף בסוף אני כל הזמן שואלת את עצמי: איפה היה ראש הממשלה כשאנחנו ראינו אנשים שבגיל 58 יצאו עם פנסיה של 2,000 שקל?

איילת נחמיאס ורבין: איפה היה ראש הממשלה כשאני דיברתי עם נ', בעלת תפקיד ברשות השידור שהייתה 24 שנים – השרה סופה לנדבר, 24 שנים היא הייתה עובדת קבלן, מה שמכונה, היא עבדה כפרילנסרית.

איילת נחמיאס ורבין: בברנז'ה לא קוראים לזה "עובד קבלן", כי זה לא מגניב, קוראים לזה "פרילנס", אז היא הייתה פרילנס.

איילת נחמיאס ורבין: ב-2010 היא הוכנסה לחוזה.

איילת נחמיאס ורבין: השרה סופה לנדבר, את יודעת כמה היא תקבל?

איילת נחמיאס ורבין: היא תקבל 300 שקל; אם חד-הורית.

איילת נחמיאס ורבין: ואני תוהה לעצמי איפה היה ראש הממשלה כשאנחנו דיברנו על כל הדברים האלה, כשאנחנו דיברנו על הזוגות הנשואים שאנחנו חוששים שאם חס וחלילה לא ייקלטו, לפחות אחד מהם, בתאגיד, מה יהיה על המשפחה.

איילת נחמיאס ורבין: איפה היה ראש הממשלה?

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו התייחסנו במלוא כובד הראש באותה המידה לעובדים שלאט-לאט נקלטים בתאגיד, כי אנחנו אמרנו: באה ממשלה, שקלה בדעתה, אמרה – אחרי כל הרפורמות, כל הרפורמות שלא נחתמו על-ידי הממשלה בסופו של דבר – ולא אחת היו לי שיחות קשות גם עם ועד העובדים ברשות השידור, ואמרתי להם: אתם משכתם ומתחתם את החבל יותר מדי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בסוף כשאני מסתכלת להם בעיניים ואני יושבת אצלם באולפנים, אני רוצה לדעת שעשיתי בשבילם את הכול, גם בשביל עובדי רשות השידור וגם בשביל עובדי התאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: ומתחו את זה יותר מדי, והממשלה בסוף החליטה על הקמת התאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: זה ברח לו, זה חמק לו דרך "צוק איתן".

איילת נחמיאס ורבין: ועכשיו, מה שאנחנו רואים כאן זה שוד ושבר, וזאת האמת.

איילת נחמיאס ורבין: כי אם בסופו של דבר מי שצריך ללכת הביתה אלה אלדד קובלנץ וגיל עומר – גיל עומר, שעל המינוי שלו חתם ראש הממשלה, בכל מיני טענות שווא, הוא חתום, הוא חתום; זה לא מינוי מלפני 20 שנה, זה מינוי מלפני בקושי שנה, והוא מאחל לו הצלחה בתאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: אז מה חמק לו אז כשהוא חתם על המינוי שלו?

איילת נחמיאס ורבין: ומה קרה?

איילת נחמיאס ורבין: מה מבהיל כל כך בתאגיד?

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא אידיאלי.

איילת נחמיאס ורבין: שום פתרון פה הוא לא אידיאלי.

איילת נחמיאס ורבין: לא היה אידיאלי כשהקימו את התאגיד והחליטו לסגור את רשות השידור; לא היה אידיאלי כשהממשלה הזאת החליטה לחזור בה מהרפורמה ברשות השידור, ובטח ובטח היום שום דבר כאן לא אידיאלי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל כשאתה מסתכל על העובדים ואתה מנסה לחשוב מה הולך לעלות בגורלם של אותם אנשים – תסלחו לי רגע שאני לא מדברת לא על שידור ציבורי ולא על דמוקרטיה, לא על החשיבות של הדברים האלה, אלא בסופו של דבר על איך אנחנו מסתכלים בעיניים לאותם עובדים שעוזבים את מקום עבודתם, באיזה תנאים הם עוזבים את מקום עבודתם ובאיזה תנאים נכנסים העובדים החדשים בתאגיד השידור הישראלי.

איילת נחמיאס ורבין: אם אני אזכיר לך, חבר הכנסת נחמן שי, אתה זוכר – אני זוכרת איך השר אקוניס, כשעוד היה השר הממונה אז על רשות השידור ועל התאגיד, עמד פה ונלחם בתוקף על החשיבות של תאגיד השידור הישראלי.

נחמן שי: הישראלי.

נחמן שי: הישראלי.

איילת נחמיאס ורבין: הישראלי.

איילת נחמיאס ורבין: אז מה קרה פתאום, הוא לא ישראלי?

איילת נחמיאס ורבין: אלה עוכרי ישראל?

איילת נחמיאס ורבין: אלה גיס חמישי?

איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה להגיד לכם, במפגיע: לא אלה ולא אלה הם גיס חמישי; אלה ואלה ישראלים טובים, מצוינים; אלה ואלה, והיוצרים הישראלים שאנחנו לא מספיק מדברים בהם, אלה שעושים את הנפלאות עבור היצירה הישראלית, לא רק בישראל – בעולם.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף אנחנו תוקעים אותם וגוררים אותם בסחי הפוליטי הזה, ואנחנו לא מתביישים ולא ממצמצים.

איילת נחמיאס ורבין: אז האמת היא שלנו אין מה להתבייש.

איילת נחמיאס ורבין: לראש הממשלה – אם הייתי יודעת להגיד את זה בסינית הייתי אומרת את זה הערב בסינית: תתבייש.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

עמר בר-לב: אפשר לשים את כל סדר הדוברים?

יעל גרמן: יש.

נאוה בוקר: יש סדר דוברים, כן, בהחלט.

יעל גרמן: תלחץ על התפריט, תראה – – –

נאוה בוקר: בבקשה, חמש דקות לרשותך.

נחמן שי: זה כמו ריקוד תימני – שניים קדימה ואחד אחורה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, שוב אנחנו עומדים כאן, כמו כל שבוע כדי לעצור ולהתנגד לעוד חוק אנטי-דמוקרטי שעולה כאן, עוד חוק שמדרדר את חופש הביטוי ואת הדמוקרטיה במדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: בכל שבוע – כבר נהיה ריטואל – בכל שבוע חוק חדש, חוק נוסף, שעולה מתהומות הפחד שלכם, שלוקח אותנו עוד צעד במדרון החלקלק שאנחנו כבר נמצאים בו, במדרון החלקלק של הפיכת מדינת ישראל למדינה הרבה פחות דמוקרטית, הרבה פחות חופשית.

יעל כהן-פארן: כל זה עולה מהפחדים שלכם, ובעיקר, יש לומר, מהפחדים של ראש הממשלה, או מי שעדיין מתקרא כאן ראש ממשלה.

יעל כהן-פארן: אתם מבזים את הכנסת בחקיקה חסרת האחריות הזאת; אתם מבזים את המקום הזה, את הבית הזה; אתם חסרי כבוד לבית הזה; אתם חסרי כבוד למעמד שלכם ולמעמד של כולנו, חסרי הערכה לציבור ששלח אתכם לכאן.

יעל כהן-פארן: החוק הזה הוא שוב תולדה של אובססיביות ונקמנות של נתניהו, של ראש הממשלה, בגלל האתגר שאנחנו, המחנה הציוני, הצבנו לו בבחירות האחרונות.

יעל כהן-פארן: במקום לעסוק בעניינים מהותיים וקריטיים למדינה הזאת, לאינטרס הציבורי של הציבור כולו, אנחנו נאלצים לעסוק בקפריזות האובססיביות של ראש הממשלה ובנקמנות האישית שלו.

יעל כהן-פארן: גם אחרי שזכה בבחירות, גם אחרי שזכיתם בבחירות, כל מה שאתם עסוקים בו זה הישרדות וביצור השלטון של נתניהו ושל הליכוד.

יעל כהן-פארן: תראו, אין לי שום בעיה עם שקיפות.

יעל כהן-פארן: אין לנו במחנה הציוני שום בעיה של שקיפות.

יעל כהן-פארן: נהפוך הוא, אנחנו הכי בעד שקיפות.

יעל כהן-פארן: אנחנו מעלים את זה על נס, ויש אפילו ועדת שקיפות בכנסת בראשות חברתי חברת הכנסת סתיו שפיר.

יעל כהן-פארן: אבל כל רעיון של שקיפות אמיתית אתם דוחים על הסף, כמובן, ושקיפות נחשבת אצלכם שקיפות רק כשזה כלפי צד מאוד מסוים במפה הפוליטית – כמו חוק העמותות, לדוגמה.

יעל כהן-פארן: אז גם פה, זה ממש ממש ממש לא חוק של שקיפות, ואתם יודעים את זה.

יעל כהן-פארן: זה חוק שנועד לעצור אנשים מלהתבטא, זאת המשמעות שלו; שבא למנוע מאנשים והתארגנויות להגיד שהם לא רוצים את ראש הממשלה הזה או את המפלגה הזאת.

יעל כהן-פארן: להם, למי שרוצה להגיד דבר כזה – אסור.

יעל כהן-פארן: כי אתם נהייתם כל כך אובססיביים, וראש הממשלה נהיה כל כך אובססיבי כלפי כל מי שמבקר אותו – –

יעל גרמן: – – – זה הכול.

יעל כהן-פארן: – – שאולי הוא גם הולך לקחת אותנו למערכת בחירות בגלל הפחד הזה.

יעל כהן-פארן: פעם שנייה – בגלל העניינים האישיים שלו, בגלל הפחדים והעניינים האישיים שלו – אנחנו הולכים לשלם מחיר מאוד מאוד גדול רק בשביל שהוא ירגיע את ענייניו האישיים, וכולנו כאן יודעים את זה.

יעל כהן-פארן: באמת, כשראש הממשלה מדבר פתאום על עובדי רשות השידור, שפתאום מאוד מאוד אכפת לו מהם; ישבו אצלו בבית, בכו – אנחנו בכינו אתם, הצד הזה של החדר.

יעל כהן-פארן: פתאום הוא נזכר שאכפת לו מהם, והוא השווה אותם ל"חמאסניקים".

יעל כהן-פארן: אנחנו פשוט לא קונים את הספינים שלכם יותר.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים מה הכוונות האמיתיות ומה הכוונות הנסתרות, ואם נגיע לבחירות – ואני מקווה שלא נגיע לבחירות, שאנחנו נביא למסמוס של הממשלה הזאת גם בלי בחירות, אבל אם נגיע לבחירות, אנחנו נדע טוב מאוד ממה אתם מפחדים.

יעל כהן-פארן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נאוה בוקר: גם לרשותך עומדות חמש דקות.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כל פעם שאני פותח את העיתון או מאזין לרדיו ושומע שוב את הסאגה הזאת ששמה השידור הציבורי, אני שואל האם זה הסוף או שיהיה עוד משהו.

נחמן שי: כלומר, אף פעם זה לא נגמר, וכנראה לא ייגמר עד שייגמר, ולא בטוח מתי זה ייגמר.

זוהיר בהלול: כמו סדרות.

נחמן שי: אנחנו מלווים את הנושא הזה הרבה שנים, אבל ביתר אינטנסיביות בשנתיים וחצי האחרונות, מאז הצעת הנפל והכשל של השר גלעד ארדן על סמך אותו דוח של ועדה שהוא הזמין.

נחמן שי: הוא קודם סימן את המטרה, ואחר כך הוא כמובן ירה: לסגור את רשות השידור.

נחמן שי: לדיראון עולם נזכור את אותה מסיבת עיתונאים שהוא ישב זחוח, יחד עם יאיר לפיד, ולפיד הודיע שהוא חותם על תעודת הפטירה של רשות השידור.

נחמן שי: איזה אושר, איזו שמחה.

נחמן שי: מי ששואל מי החתום על תעודת הפטירה, אז זה השר גלעד ארדן והשר דאז יאיר לפיד – שניהם.

נחמן שי: ככה זה בתעודות פטירה.

נחמן שי: הם קבעו את מותה של הרשות.

נחמן שי: מובן שזה נעשה בחוסר אחריות, בחוסר התחשבות, בחוסר רגישות ובחוסר חוכמה, כי לי היה ברור מהרגע הראשון שזה לא יצא.

נחמן שי: היו שם כל הכשלים שיכולים להתרכז ביחד במקום אחד: בצד התקציבי אנחנו כבר יודעים שזה לא היה תקציב ריאלי, אבל המציאו תקציב כדי להראות שזה הולך להיות תקציב נמוך, רק כדי שיוכלו בבוא הזמן להגדיל אותו; קבעו פיקוח על המינויים, כדי שיוכלו להשפיע עליהם; קבעו דרכים לניהול תקציבי, כדי שזה יקשור כל הזמן את הרשות החדשה, או התאגיד, לעטינים של משרד האוצר – לעלות לרגל ולבקש כסף; וכמובן הגדירו כל מיני הגדרות לגבי תוכניות, כמובן תוך קיפוח של החברה הערבית, של המגזר הערבי, כדי שלא יהיה להם מספיק וכדומה.

נחמן שי: הכול היה תפור בתפרים גסים, מלאכותיים וברורים לכוון לדעת הגדולים.

נחמן שי: אני אף פעם לא ידעתי אם ראש הממשלה היה בתמונה או לא היה בתמונה.

נחמן שי: אני מניח שהוא היה; אני מניח שלא היו עושים את זה בלעדיו.

נחמן שי: אבל הוא נרדם בשמירה.

נחמן שי: הוא לא שם לב, וכשהגיע פתאום היצור הזה, הגולם הזה, אליו, הוא גילה שכמו הגולם מפראג, הגולם קם על יוצרו.

נחמן שי: מה הוא יעשה פתאום?

נחמן שי: לא לילד הזה התפללתי, הוא אמר.

נחמן שי: ואז התחילו לגלגל את הסרט הזה בחזרה.

נחמן שי: פעם, כשעבדנו בטלוויזיה, ידענו לגלגל סרטים קדימה ולגלגל אותם גם אחורה.

נחמן שי: זה יכול להיות.

נחמן שי: דווקא תנסו.

נחמן שי: זה מעניין.

נחמן שי: חוזרים מהמילים "the end" למילים "the beginning", מהמילה "הסוף" למילה "ההתחלה".

נחמן שי: אבל בחיים זה לא עובד כך.

נחמן שי: יכול להיות שבסרטים, בשולחנות עריכה, אפשר לעשות כך; בחיים זה לא עובד כך, ואי-אפשר להחזיר את הגלגל אחורה.

נחמן שי: מאות אנשים פוטרו, מאות אנשים נשלחו הביתה עם פיצויים נמוכים.

נחמן שי: אמרו להם: קחו מהר את הכסף, כי זה הולך להיסגר מחר.

נחמן שי: סחטו אותם.

נחמן שי: היום הם באים ומבקשים שיתחשבו בזה, כי הם לא הבינו שזה היה תרגיל מכוער רק כדי להוציא אותם החוצה.

נחמן שי: גם התאגיד החדש גייס אנשים והבטיח להם תעסוקה, ועכשיו הוא לא בטוח שהוא יוכל לתת להם את זה.

נחמן שי: אולי 2,000 איש כרוכים בכך, ואולי 10,000 איש בסך הכול, עם המשפחות.

נחמן שי: מה זו ההתעללות הזאת?

נחמן שי: אז לא תהיה לנו את רשות השידור, שלא תצליח לצאת, לצערי, מהנקודה הנמוכה שהיא הגיעה אליה, למרות שהיא עושה עבודה טובה; לא יהיה לנו תאגיד חזק, כי כבר מסרסים אותו וכבר מכניסים לתוך המערכת שלו את אותם נגיפים שיום אחד יתפרצו.

נחמן שי: אנשים נמוכי מורל בגלל שכל לילה הם הולכים לישון ולא יודעים אם בבוקר, כשהם יקומו, תהיה להם עבודה או לא תהיה להם עבודה.

נחמן שי: ומי ישלם את המחיר?

נחמן שי: הציבור הישראלי, כי בסוף, הכסף שיושקע שם זה הכסף שלו.

נחמן שי: איך שלא תהפכו את זה, זו פשלה אדירה בכל קנה מידה, כי בכל זאת שידור ציבורי הוא חלק חשוב בחברה הישראלית, בדמוקרטיה הישראלית, גם אם הוא לא פופולרי כל כך וגם אם הרייטינג שלו לא גבוה.

נחמן שי: יש עוד הזדמנות לעשות פה איזשהו שינוי של הרגע האחרון, לא רק בלחתוך את הרגליים והידיים, אלא בלחשוב גם איך מייצרים פה בכל זאת שידור ציבורי חדש ואמיתי מכל הכלים האלה שהזכרתי, אחרת זו תהיה באמת טרגדיה.

נחמן שי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, יום אחד, כשיעשו סרט איכותי על התקופה שלנו, אני חושבת שיקראו לו בשם הקליט "פרנויה".

מיכל בירן: נראה שהשם מאוד מתאים, נוגע במהות של התקופה שלנו.

מיכל בירן: אני מודה שלפעמים אני תוהה אם הפתרונות הם פוליטיים או שאולי הם גולשים בכלל לתחום הכמעט-תרופתי-פסיכיאטרי.

מיכל בירן: אבל התכנסנו כאן לדבר על החלק הפוליטי.

מיכל בירן: הצעת החוק הזאת, שנולדה בחטא – ושוב חבר הכנסת יואב קיש צריך להיבחר בפריימריז, והחלק המעניין הוא כמה הליכודניקים החדשים חשבו שזה רעיון מעולה להכניס את יואב קיש לכנסת ואיזה רעיון מעולה זה להתפקד למפלגה שאתה לא מאמין בדרכה כדי להכניס חברי כנסת נאורים.

מיכל בירן: אני מקווה שכבר הבנתם שהקטע הזה לא כל כך עבד.

מיכל בירן: בואו נדבר על V15, המוקד של הפרנויה, הארגון הזה שמצליח לשלוח את ידיו לכל הפינות החשוכות ביותר, ועשו חוק במיוחד בשבילו.

מיכל בירן: מה הקטע – מאגר מידע?

מיכל בירן: אפשר לחשוב שזה מה שבאמת מניע בוחרים.

מיכל בירן: ברק אובמה והילרי קלינטון השתמשו באותו תו"ל, באותה תורת לחימה, באותו היגיון, ולשניהם היה micro-targeting, ואצל ברק אובמה זה עבד והבוחרים יצאו נלהבים לקלפיות, ואצל הילרי קלינטון, למרות שהכול עבד טכנית פיקס, זה לא עבד.

מיכל בירן: כי בסוף, בבחירות כלליות אנשים יוצאים להצביע לא בגלל שאדם שהם לא מכירים הרים אליהם טלפון ואמר להם: שלום, מבקשים שתצא להצביע למחנה הציוני או לכל מפלגה אחרת, וגם לא בגלל שהם ראו בפייסבוק, ליד המודעות לדיאטה ולחתונות והגיעה בדיוק המודעה שידעה שיצחיק אותם הסרטון המביך של אשת ראש הממשלה ומושיק גלאמין.

מיכל בירן: זה לא מה שמניע בוחרים בסוף.

מיכל בירן: בסוף, מה שמניע בוחרים זה תקווה ופחד.

מיכל בירן: ראינו איך ראש הממשלה שלנו, שבעניין הזה, בהסתה, אין כמוהו, אמן מספר אחת – אין ספק שבהסתה, במשפט אחד של הסתה נגד ערביי ישראל, הוא הצליח להניע יותר בוחרים מאשר כל מאגרי המידע ביחד.

מיכל בירן: אז ככה גם נשאלת השאלה: מה החשש הגדול?

מיכל בירן: מה הפרנויה הגדולה מההתערבות החיצונית הזאת?

מיכל בירן: שקיפות – כולנו בעד שקיפות, אבל בואו נגיד את האמת: הכסף שאתם מקבלים הוא מלוכלך.

מיכל בירן: התורמים שלכם, באחוזים גבוהים יותר הם אנשים לא סבירים בעולם סביר.

מיכל בירן: מי תורם לארגוני השמאל?

מיכל בירן: מדינות, האיחוד האירופי.

מיכל בירן: ניסיתם כבר לטפל בזה בחוק העמותות.

מיכל בירן: במקום שבו זה שקוף, שאי-אפשר לתרום לכל אחד, שיש סטנדרטים של מוסר – זה מי שתורם לשמאל.

מיכל בירן: כבר מזמן עליתי על זה שאתם פשוט מקנאים, כי אין מדינה נורמלית שתתרום לעמותת ימין.

מיכל בירן: אז מי תורם לארגונים שלכם?

מיכל בירן: במה אתם נאחזים בכסף שלכם?

מיכל בירן: בג'ון הייגי, שתורם ל"אם תרצו", שאמר שהיטלר צדק והוא הגשים את מצוות האל, ושהוא מקווה שישראל – שיתקיפו את הכור באיראן כדי שתהיה מלחמת גוג ומגוג ואפשר יהיה להתחיל מהתחלה; סרג' מולר, שתורם לשרה איילת שקד, ליריב לוין, לגלעד ארדן – יהלומן בלגי שחשוד בעבירות של סחר בסמים ובנשק, הלבנת הון, קשר עם קבוצות טרור, קרטלי סמים; שלדון אדלסון, שמממן מכיסו הפרטי את היקום החלופי שנקרא "ישראל היום" לטובת ראש הממשלה, חשוד בשוחד, סחיטה באיומים, קידום זנות, קשרים עם המאפיה.

מיכל בירן: תודה, אגב, ל"שישים ואחת" על חלקם באיסוף המידע.

מיכל בירן: כשמסתכלים מאיפה מגיע הכסף שלכם, אדם סביר לא יכול שלא להירתע.

מיכל בירן: במקומות שאנשים השיגו את הכסף שלהם ככה, לא פלא שהם תורמים דווקא לצד הזה של המליאה, ואי-אפשר שלא להתרעם על חוסר ההגינות.

מיכל בירן: ושוב, השקיפות היא אחלה, כולנו שמחים שאין כסף גדול במערכת הישראלית.

מיכל בירן: אגב, אם אפשר היה להקטין את התקרה של הפריימריז, כדי שיהיה פחות כסף בפריימריז, גם זה חיובי.

מיכל בירן: אבל אי-אפשר שלא להתרעם על חוסר ההגינות, על זה שצד אחד במפה הפוליטית, הצד שיושב כאן, הקואליציה מנסה בכל דרך להצר את צעדיו.

מיכל בירן: והאמת?

מיכל בירן: גילוי נאות: לא צריך את זה.

מיכל בירן: מי שמפריע לנו הוא בעיקר אנחנו, בדרך כלל; ומי שעושה את הקמפיין הכי טוב להדחתו של ראש הממשלה הוא ראש הממשלה.

מיכל בירן: בסוף, רק כשאזרחי ישראל – רמת הסיאוב תגיע להם עד לכאן והם ירצו שביבי ילך הביתה, אז הם ישלחו אותו הביתה.

מיכל בירן: ולא יעזרו לא מאגרי המידע ולא הסרטונים בפייסבוק; בסוף כל אלה הם רק תפאורה.

מיכל בירן: בסוף כולנו מבינים שבבחירות מנצחים בקלפי, ובבחירות מנצחים על-ידי זה שמשכנעים אנשים לשנות את העולם ולשנות את דרכם.

מיכל בירן: כך שהחוק הזה הוא מיותר, מסית – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

מיכל בירן: – – עוד צעד במסכת חוקים שהופכת אותנו לסרט העתידי "פרנויה".

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לך.

נאוה בוקר: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

נאוה בוקר: חמש דקות, בבקשה.

זוהיר בהלול: עד שזה עולה.

נאוה בוקר: תקבל עוד כמה שניות.

מיכל בירן: אל תדבר אחרי אנשים נמוכים.

זוהיר בהלול: אבל שיעור קומתך גבוה, זה החשוב; לא הגובה, לא הסנטימטרים קובעים.

זוהיר בהלול: על כל פנים, מפרנויה לפרנויה באותה פרנויה, אני חייב לומר לכם שאני מגיע לפודיום הזה טרוט עיניים ופגוע נפש, מכיוון שהכנסת הזאת מתעלה על עצמה פעם אחר פעם בצורה פנומנלית.

זוהיר בהלול: החוק הזה הוא בעצם המשכה של תוכנית ריאליטי שבה אנשי הקואליציה מנסים להתחרות בינם לבין עצמם מי מקצין יותר ומי מדיר יותר.

זוהיר בהלול: כולנו למדנו בשיעורי האזרחות הבסיסיים והאלמנטריים שבחברה דמוקרטית ובריאה מעודדים ומברכים על מעורבות ארגונים אזרחיים בחיים הפוליטיים.

זוהיר בהלול: ומה עושה הליכוד וחבר מרעיו?

זוהיר בהלול: הוא בא כדי לבצע דיכוי של חופש הדמוקרטיה בישראל.

זוהיר בהלול: לא פלא, כי בכלל, כל התנהלותה של הקואליציה, למן הגעתי אל הכנסת, לפחות, היא רדיפה פוליטית וחקיקה אנטי-דמוקרטית.

זוהיר בהלול: החוק הזה, הקרוי באופן רשמי "חוק מימון מפלגות" – או בעגה היותר עסיסית "V15" – בא לשקף את חייה של החונטה הפוליטית של הליכוד.

זוהיר בהלול: זו חונטה פוליטית שבה רק להם מותר להפיק דיבידנדים מאותה דמוקרטיה; רק הם יכולים להפיק את ההנאה ואת העונג מתענוגות הדמוקרטיה.

זוהיר בהלול: לאחרים אסור; רק הראש שלהם, רק הראיס שלהם, יכול להרוויח רווח נטו מעיתון שפועל לטובתו באופן דקלרטיבי בוטה ביותר, ואמות הספים של הליכוד ושל הקואליציה, האמות האלה אינן מזדעזעות.

זוהיר בהלול: לא פלא שאני הפכתי להיות פגוע נפש בתוך כנסת שבה אני חותם שנתיים, ואין בה לא רק רגע דל – אלא אין בה אפילו התנהלות דמוקרטית היגיינית שמשקפת את רצון הציבור, שמשקפת את הכמיהה של ארגונים אזרחיים להיות שותפים בחיים הפוליטיים, בעשייה, בהתהוותה של כנסת ישראל.

זוהיר בהלול: הכנסת באה באמצעות החוק הזה לחסום כל דרך לאוויר צח ולאוויר מרענן.

זוהיר בהלול: והעילה לעלילה, גבירותי ורבותי, העילה לעלילה של תאגיד השידור, שבעטיו נחשפנו למעין סכסוך וקונפליקט בתוך הבית הקואליציוני – ואני רוצה לומר בעניין הזה שני משפטים, ובזה אני אסיים את משימתי: רשות השידור לא הייתה צריכה להגיע למצב של תחינה אנושית על מקום העבודה ועל הפרנסה.

זוהיר בהלול: מדובר במיטב, בקרם דלה קרם, של העיתונאים ואנשי התקשורת בישראל, שהניחו בפנינו את התשתית האמיתית, הערכית והמקצועית, וגם המקצוענית, של עבודה תקשורתית לעילא ולעילא.

זוהיר בהלול: ונדמה לי שהפעולה של בנימין נתניהו, וכל הזיגזג והפליק-פלאק, כל זה בא כדי לחשוף אותו במערומיו – פעם בעד התאגיד, ופעם אחרת בעד אנשי רשות השידור.

זוהיר בהלול: במשפט אחד אני יכול לומר: אנשי רשות השידור צריכים – אם נגזר עלינו ונפל הפור שהתאגיד קום יקום – שאנשי רשות השידור, אלה שירצו להישאר בתוך המערכת, ייקלטו ראשונים, ואז יקום התאגיד, שהפך להיות מוקצה מחמת מיאוס בעיני הציבור הישראלי, כמו שממשלת בנימין נתניהו הפכה להיות מוקצה מחמת מיאוס.

זוהיר בהלול: ולסיום, אני, כיציר הכפיים – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

זוהיר בהלול: – – של רשות השידור, קורא לכל בר-דעת בבניין הזה לתמוך בשילובם של עובדי רשות השידור, כדי לשמר את אחת מההחלטות הטובות ביותר שיכולות להציל את השידור הציבורי.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

זוהיר בהלול: רק משפט אחד, לחברי יואב קיש.

זוהיר בהלול: יואב, אתה אמרת: V15 הפסידו בבחירות ב-2015.

זוהיר בהלול: דרכנו הם יפסידו ב-2019.

זוהיר בהלול: אבל לא לעולם חוסן, מר קיש.

זוהיר בהלול: אתה טייס, וטייסים, לפי האגדה שמרחפת ומשייטת לה באוויר העולם, בישראל הם אנשים רמי-דרג מבחינה אינטלקטואלית ואינטליגנטית.

זוהיר בהלול: דע לך שלא לעולם חוסן.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת.

זוהיר בהלול: גם אתם תהיו באופוזיציה באחד מן הימים, ואתם שם תתפתלו, כפי שאתם מנסים לגרום לנו.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: ועכשיו חבר הכנסת עמר בר-לב.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: השעה מאוחרת, אני מאוד מבקשת שתקפידו על הזמנים.

עמר בר-לב: זוהיר, לפני שאני מתחיל, אני רוצה להגיד משהו על טייסים.

עמר בר-לב: אתה יודע מה אומרים על טייסים.

קריאה: מה זה נותן?

עמר בר-לב: טייס שנופל אף פעם לא רואה את הטיל שפגע בו.

יואב קיש: טייס מה?

עמר בר-לב: טייס שנופל אף פעם לא רואה את הטיל שפגע בו.

יואב קיש: אתה יכול גם לראות, והוא עדיין יכול לפגוע בך.

עמר בר-לב: צוחק מי שצוחק אחרון.

עמר בר-לב: שמעתי שבשבת – – –

דוד ביטן: תלוי – – –

עמר בר-לב: בשבת נתניהו ערך מפגש יועצים קרובים.

עמר בר-לב: שמעתי שהוא גם חילל את השבת; מצד שני – חילל את השבת אבל ראה את האור.

עמר בר-לב: סוף-סוף נתניהו גילה שיש עובדים במדינת ישראל.

עמר בר-לב: הוא גילה את האור – ואולי זה מכפר על זה שהוא חילל את השבת – והפך להיות מגן העובדים.

עמר בר-לב: אתם יודעים, כשאומרים לי: נתניהו מגן העובדים, זה קצת כמו אם יספרו לי עכשיו שבנט, השר בנט, הצטרף ל"שלום עכשיו", או ליברמן הצטרף ל"בצלם".

עמר בר-לב: מה אתם אומרים?

עמר בר-לב: זה בערך אותו דבר: נתניהו מגן העובדים, השר בנט ב"שלום עכשיו" וליברמן ב"בצלם".

עמר בר-לב: זה אותו דבר.

עמר בר-לב: ואני שואל: איפה הנחישות של ראש הממשלה?

עמר בר-לב: איפה הנחישות שלו בנושא המדיני?

עמר בר-לב: איפה הנחישות שלו בנושא הביטחוני?

עמר בר-לב: רק השבוע היה לנו אירוע, שישראל הודתה שמטוסי חיל האוויר פגעו בשיירה של נשק שהייתה אמורה להיכנס ללבנון.

עמר בר-לב: לדעתי, הסיבה היחידה שנתניהו הודה שזה היה חיל האוויר – ואת התוצאות אנחנו כבר שומעים: הרוסים הזמינו את שגריר ישראל לבירור וכן הלאה וכן הלאה – פשוט כי הוא נכנס לפניקה.

עמר בר-לב: יש שתי אפשרויות: או שהוא רצה להסיט את דעת הקהל מהחקירות או מדברים אחרים לנושא אחר ביטחוני, ומה אכפת לו, הוא ישלם בביטחון מדינת ישראל על העניין הזה, או שהוא נכנס לפניקה ופשוט עשה טעות אסטרטגית.

עמר בר-לב: אז כשצריך נחישות בנושאים באמת האמיתיים, הלאומיים, של מדינית ישראל נתניהו לא קיים, כי הוא פשוט לא נחוש; הססן, פחדן – לא נחוש.

עמר בר-לב: אבל כאן, להגן על העובדים – פתאום זאת המשימה שלו.

עמר בר-לב: וממה הוא חושש, נתניהו?

עמר בר-לב: בסופו של דבר, מה מפחיד אותו?

עמר בר-לב: סוריה?

עמר בר-לב: עזה?

עמר בר-לב: זה מטריד אותו?

עמר בר-לב: לא לא, זה לא מטריד אותו.

עמר בר-לב: אבל הוא רועד משני גל"צניקים, מגיל עומר ואלדד קובלנץ.

עמר בר-לב: הם שהפילו חתתם על ביבי הגדול.

עמר בר-לב: אז ביבי הגדול, מועד נפילתך מתקרב.

עמר בר-לב: בושה וחרפה מה שאנחנו חווים פה; בושה וחרפה התירוץ העלוב הזה שסביבו אתה עושה משבר ממשלתי.

עמר בר-לב: כמובן, הממשלה שלך, אני לא מחזיק ממנה, אבל עד לאן אפשר לרדת, ראש הממשלה, בשביל למצוא כל מיני תירוצים ולהתמודד עם האובססיות שלך?

עמר בר-לב: אז יש לך פסיכולוגית בבית, אני מציע ששם תתמודד עם הבעיות הנפשיות שלך.

עמר בר-לב: אבל ממש ממש לא ייתכן שאנחנו נהיה השכפ"ץ שלך, שעלינו אתה תתנפץ, שבנו יפגעו הרסיסים, בחברה הישראלית, ושני גל"צניקים, גיל עומר ואלדד קובלנץ, הם שיפחידו אותך.

עמר בר-לב: תתבייש.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת חיליק בר.

נאוה בוקר: בבקשה, חמש דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להודיע בשם ראש הממשלה: אתם יכולים להירגע.

יחיאל חיליק בר: האיום האיראני כבר לא על סדר-היום.

יואב קיש: למה לא?

יחיאל חיליק בר: כי יש איום חדש.

יואב קיש: לא, האיום האיראני על סדר-היום.

יואב קיש: חיליק, תבוא לוועדת חוץ וביטחון.

יחיאל חיליק בר: יש איום חדש – 15V.

יחיאל חיליק בר: 15V זה האיום החדש על מדינת ישראל, על ראש הממשלה בישראל.

יחיאל חיליק בר: זה הטיל הממוקד שיכול, חלילה, לפגוע בו ולאיים על שלטונו הלא-נגמר – שגם ייגמר בעזרת השם בקרוב, במהרה בימינו – –

יואב קיש: – – – תחליט.

יחיאל חיליק בר: – – עם או בלי 15V, בדרך שאתה רוצה או לא רוצה לראות אותה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, יואב, אתה נבחרת לליכוד על-ידי ליכודניקים חדשים, על-ידי חבר'ה צעירים, על-ידי חבר'ה שיש להם אידיאולוגיה ואמונה.

יחיאל חיליק בר: כל הכבוד.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, מה זה, גברתי חברת הכנסת גרמן, 15V, "דרכנו", למי שמכיר אותם?

יחיאל חיליק בר: חבר'ה צעירים שבאו, במדינה דמוקרטית, ואמרו: נמאס לי מהשלטון, כי הוא מושחת, כי הוא קופא מדינית, כי הוא קופא חברתית, כי יש פערים, ואנחנו רוצים להחליף אותו.

יחיאל חיליק בר: כמו שהיו ימנים שהיו מפגינים ברחובות, ושמאלנים.

יחיאל חיליק בר: זוהיר, תראה איזה איום – חבר'ה שאומרים במדינה דמוקרטית: אנחנו רוצים להחליף את השלטון.

יחיאל חיליק בר: ובא ראש הממשלה, בסיוע שליחו המיוחד לנושא הטילים של 15V, יואב קיש, הטייס המונחה, ומוציא חוק שבא לפגוע בחופש הביטוי והעשייה הפוליטית.

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע מה הכי עצוב, יואב?

יחיאל חיליק בר: שאתם לא אומרים את האמת.

יחיאל חיליק בר: מה זה "ישראל היום"?

יחיאל חיליק בר: אם אתם פוחדים מ-15V, "ישראל היום" זה V 15 מיליון.

יחיאל חיליק בר: V 15 מיליון.

יחיאל חיליק בר: עיתון שכל יום הולך ומהלל ומשבח את ראש הממשלה, או כמו שפורסם, ראש הממשלה הולך ומאשר לעורך איזו כותרת תהיה היום או תהיה מחר – גם את זה שמענו; פועל יום-יום בחסות מיליונים שמגיעים מארצות-הברית, אלא אם כן שלדון אדלסון הוא אזרח ישראל ואני לא יודע את זה.

יחיאל חיליק בר: ואתם מתחבאים מאחורי ה-V 15 מיליון הזה של שלדון אדלסון, ובאים ופוגעים בעמותה שעושה עבודת קודש למען הדמוקרטיה, שעושה – – –

יואב קיש: מאיפה הכסף?

יואב קיש: מאיפה הכסף?

יחיאל חיליק בר: מגייסת כסף מחו"ל.

יחיאל חיליק בר: הכול בסדר.

יחיאל חיליק בר: מאיפה הכסף של "ישראל היום", יואב קיש?

יחיאל חיליק בר: ראש הממשלה הולך לבחירות כי מישהו איים להזיז לו את הגבינה של אדלסון, שכל הכסף של "ישראל היום" מגיע מכספי קזינו בחו"ל.

יחיאל חיליק בר: זה – כשר.

יחיאל חיליק בר: אבל עמותה שמגייסת תרומות באופן חוקי ושקוף – ומה אומרת?

יחיאל חיליק בר: משהו שיכולה להגיד גם עמותה מצד ימין: אני לא אוהבת את האידיאולוגיה של השמאל, אני כן אוהבת – – –

יואב קיש: אתה יודע שה-State Department – – – להם מאות אלפי דולרים, וזה נחקר היום בסנאט האמריקני?

יחיאל חיליק בר: שייחקר, אין בעיה, יואב.

יחיאל חיליק בר: ואם הם עשו משהו לא כשורה – שישלמו על זה.

יחיאל חיליק בר: אבל בין זה לבין להביא לפרלמנט של מדינת ישראל, המדינה היהודית והדמוקרטית שאנחנו כל כך מתגאים בה, חוק שלא מאפשר חופש ביטוי, ואפילו התאגדות כנגד ממשלה קיימת – מה, אנחנו בצפון-קוריאה?

יחיאל חיליק בר: אז אני יודע שקים ג'ונג נתניהו רוצה שאנחנו כולנו נהיה צפון-קוריאה, אבל יש לזה גבול, יואב.

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: ממך, דווקא ממך, לא ציפיתי שתוביל חוק כזה אנטי-דמוקרטי, אנטי-ישראלי.

יחיאל חיליק בר: מה אתם רוצים – לדכא רוח צעירה של אנשים שרוצים להביע את דעתם למען עתיד טוב יותר, למען החלפת שלטון?

יואב קיש: לא, ממש לא.

יחיאל חיליק בר: תקימו את 16V, של הימין, שיגיד שבוז'י לא טוב, או חיליק על הפנים.

יחיאל חיליק בר: מה זה משנה?

יחיאל חיליק בר: זו דמוקרטיה, יואב קיש.

יחיאל חיליק בר: ואתה, עם כל הניסיון שלך ועם כל העבר שלך – מחאת המילואימניקים וכל הליכודניקים החדשים – – –

יואב קיש: זה לא מפריע לזה.

יואב קיש: אתה יכול לעשות את מחאת המילואימניקים גם בחוק הזה ללא שום מגבלה.

יחיאל חיליק בר: אני אגיד לך איך רואים את זה בעולם.

יואב קיש: סתם.

יואב קיש: זה סתם פופוליזם.

יואב קיש: תיכנס לחוק.

יחיאל חיליק בר: ב-50 השניות שנותרו לי, יואב, אני רוצה לספר לך: אתה יודע, אנחנו מדברים על הנושא המדיני.

יחיאל חיליק בר: חזרתי הבוקר מבוסטון, הייתי שם יומיים וחצי ברוטו.

יחיאל חיליק בר: נתתי הרצאה באוניברסיטת הרווארד היוקרתית על המתווה המדיני שלנו, של מפלגת העבודה.

יחיאל חיליק בר: אם היית יודע כמה תחושת גועל וכמה אי-הבנה של התבוסתנות הישראלית בנושא המדיני, כששואלים אותי המומחים הכי גדולים לפתרון סכסוכים בכל העולם: אתם הצד החזק, אתם הצד העשיר, אתם הצד המשוכלל, המתוחכם.

יחיאל חיליק בר: תפתרו את הסכסוך הזה מתוך עמדה של כוח.

יחיאל חיליק בר: תיפרדו לשתי מדינות, תתגרשו מהפלסטינים, כי אתם צועדים לעבר חתונה קתולית, אתם.

יחיאל חיליק בר: אגב, זה מה שאומרים 15V ו"דרכנו" ברוב הקמפיין שלהם.

יחיאל חיליק בר: אם היית יודע איך רואים אותנו בעולם, אולי לא היית מביא חוק כל כך אנטי-דמוקרטי למדורה המכוערת של החוקים שאתם הבאתם עלינו לאחרונה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תתביישו לכם, יואב.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

נאוה בוקר: חמש דקות.

מיכל רוזין: חברי וחברות הכנסת, תגידו, נראה לכם הגיוני שמדינה שלמה מתהפכת על הראש כל פעם מחדש בגלל ענייני תקשורת, אגו, כבוד, תורמים, בחירות, הישרדות פוליטית?

מיכל רוזין: לא בגלל שאנחנו רואים התעללות בקשישים בבתי-אבות; לא בגלל שתקציבי הרווחה, החינוך והבריאות מקוצצים שוב ושוב בכל תקציב מחדש; לא בגלל שאנחנו רואים, לצערנו הרב, ניצול שואה שהורג, מעלה באש אחות בשירות הציבורי – שכל מה שהן עושות, האחיות, בעיקר נשים, עובדות סוציאליות, מורות – אלה תחומים שבהם יש בעיקר נשים – הן פועלות למען הציבור במסירות גדולה ובמשכורות מאוד נמוכות ולא משתלמות.

מיכל רוזין: איפה אנחנו רואים את המדינה מתהפכת על הראש בגלל הדברים האלה?

מיכל רוזין: אנחנו מזדעקים ליום-יומיים, אנחנו מזדעקים סביב הכותרות, אנחנו מגיבים תגובות קשות.

מיכל רוזין: אבל מה באמת הופך את המדינה?

מיכל רוזין: מה יוצר משבר קואליציוני, משברים אדירים?

מיכל רוזין: מה?

מיכל רוזין: "ישראל היום" – הולכים לבחירות; התאגיד, התאגיד ורשות השידור, התקשורת.

מיכל רוזין: התקשורת מסעירה את עולמנו.

מיכל רוזין: על זה יש משברים פוליטיים, על זה נלך לבחירות, לא על מצוקות אמיתיות.

מיכל רוזין: אפילו לא, חבר הכנסת קיש, על ענייני ביטחון.

מיכל רוזין: אפילו לא על זה.

מיכל רוזין: דוח "צוק איתן" – שום דבר, הכול עובר בשקט, הכול נספג, חוץ מאשר אגו, הישרדות פוליטית ואובססיה לתקשורת, תקשורת, תקשורת.

מיכל רוזין: פשוט לא ייאמן.

מיכל רוזין: וגם החוק הזה, חבר הכנסת קיש, עם כל העניין של שקיפות – ואני בעד שקיפות – ההצעה הזאת באה להתמודד כל הזמן עם היריבים שלכם.

מיכל רוזין: במקום להתמודד אתם באומץ, בנחישות, בהוגנות – הרי אתם יודעים טוב מאוד שאין שום משוואה, בטח לא עם "ישראל היום", עם החינמון הזה שעושה פה תעמולה ארבע-חמש שנים בין בחירות לבחירות; לצערי שנתיים וחצי, לא ארבע-חמש שנים.

מיכל רוזין: באמת.

מיכל רוזין: אבל על זה אנחנו נלחמים ונשארים עד אמצע הלילה, והציבור לא מבין, לא מבין מה אנחנו, נבחרי הציבור, רוצים.

מיכל רוזין: הוא קם בבוקר, הוא שולח ילדים וילדות למערכת החינוך, שבה הילדים כבר ב-12:30, 12:45 מסיימים את היום, שאין מספיק שעות, בוודאי לא למתמטיקה, מדעים ואנגלית, אבל בטח לא לערכים ולכל מה שאנחנו רוצים ללמד אותם לחיים ולתת להם, בין שזה מיניות בריאה, או זהירות בדרכים, או לדבר אתם על ההתמכרויות, או לדבר אתם על כל כך הרבה דברים חשובים, על ערכים, על יהדות, שאתם טוענים שהיא כל כך חשובה לכם – כל הנושאים האלה נדחקים, כי אין זמן.

מיכל רוזין: אין מספיק שעות.

מיכל רוזין: בכיתות צפופות של 35–40 ילדים בכיתה, עם מורות שקורסות תחת נטל כי הן לא מסוגלות לתת יחס איש לכל תלמיד, עם מערכת בריאות שבה הצפיפות – אנחנו יודעים את זה – הצפיפות במסדרונות, בבתי-החולים, היחס של רופאים ואחיות, בעיקר אחיות, למול מטופלים הוא העלוב ביותר, הנמוך ביותר בכל ה-OECD; אין מספיק אחיות.

מיכל רוזין: אין מספיק אחיות, אין מספיק עובדות סוציאליות, ואנחנו באים אליהן בטענות, ועליהן אנחנו כועסים, כולנו, מה לעשות?

מיכל רוזין: כי גם אנחנו אנושיים, וגם אנחנו כשאנחנו מגיעים לבית-חולים או לקופת-חולים ומחכים שעות על שעות במיון ואף אחד לא מתייחס אלינו, ועונים לנו כבר בחוסר תשומת לב ובחוסר סבלנות – כי מה לעשות?

מיכל רוזין: כי נמצאות עובדות ונמצאים עובדים שעות על שעות, נותנים מענה, באמת, במשמרות ארוכות, ללא תנאים, למספר אדיר של מטופלים, ואנחנו, גם אנחנו, מה לעשות?

מיכל רוזין: לא מבינים הרבה פעמים בשעת המצוקה את המצוקה שלהם.

מיכל רוזין: ואנחנו כועסים על העובדות הסוציאליות שלא נותנות את המענה הנכון ואת תשומת הלב המלאה לכל משפחה, כמו שהן היו רוצות לתת – אין לי ספק בכך שהן עובדות מסורות.

מיכל רוזין: אף אחד לא הולך לעבוד בעבודה סוציאלית או בסיעוד בלי שהוא רוצה באמת לתת את מלוא תשומת הלב ולתרום בתחום.

מיכל רוזין: זו שליחות; אף אחד לא הולך לעשות שם כסף, להרוויח.

מיכל רוזין: ואנחנו לא רואים אותם.

מיכל רוזין: אנחנו לא רואים אותם ואנחנו לא יוצאים לרחובות בשבילם – לא בשביל הרופאים המתמחים, ולא בשביל האחיות, ולא בשביל העובדות הסוציאליות ולא בשביל המורות.

מיכל רוזין: אנחנו לא יוצאים.

מיכל רוזין: ועוד לא התחלתי לדבר על בריאות הנפש והבעיות הקשות שיש פה, והעובדה שאנחנו שוכחים הרבה פעמים את החוליות החלשות ביותר בחברה, אם זה בדיור הציבורי ואם בבריאות הנפש, ואנשים שיש להם תחלואה כפולה, ואנשים שזקוקים הכי הרבה לתשומת לב שלנו כחברה, ולתקציבים שלנו כחברה.

מיכל רוזין: אותם אנחנו לא רואים.

מיכל רוזין: מה אנחנו רואים?

מיכל רוזין: אנחנו רואים את התקשורת.

מיכל רוזין: אנחנו רואים מי הולכת להנחות בתאגיד את שידורי החדשות – כי זה מה שחשוב – ומה הקשר המשפחתי שלה.

מיכל רוזין: זה מה שמעניין את נתניהו, ועל זה הוא נלחם, ועל זה הוא מאיים לפרק את הממשלה, ועל זה כולנו נלך לבחירות.

מיכל רוזין: עכשיו, אני בעד בחירות, אני אופוזיציה.

מיכל רוזין: מצדי – מחר בבוקר ללכת לבחירות.

מיכל רוזין: כך צריכה לנהוג אופוזיציה.

יואב קיש: יהיו מפלגות שלא יעברו את אחוז החסימה.

יואב קיש: – – – בליכוד, אבל – – –

מיכל רוזין: יכול להיות, אבל זה התפקיד שלנו, של אופוזיציה: להחליף את השלטון, ואם אנחנו לא עושים את זה אנחנו נכשלים בתפקידנו.

מיכל רוזין: ולכן, כן, עם כל הכבוד לכולנו פה, כולנו בני-חלוף, ואת כולנו אפשר להחליף, ולכולם יש תחליף – גם, יואב קיש, לראש הממשלה.

מיכל רוזין: גם לו יש תחליף.

יואב קיש: למה בשקט?

מיכל רוזין: לא, כי אתה יודע, אולי הוא ישמע עד סין, הוא ייבהל.

מיכל רוזין: אולי הוא יחזור, הוא יבטל את הביקור.

יואב קיש: לי – – – אבל נראה לי שאתם – – –

מיכל רוזין: אולי, כשהוא יראה שהתהליך עומד לקום ואולי חס וחלילה תיאמר נגדו ביקורת תקשורתית – כי מה לעשות?

מיכל רוזין: זה תפקידה של התקשורת.

מיכל רוזין: ואני אגלה לך סוד, חבר הכנסת קיש: זה תפקידו של השידור הציבורי.

מיכל רוזין: השידור הציבורי, בהגדרתו, תפקידו לבקר את השלטון במדינה דמוקרטית וחופשית, ובמערכת בחירות תפקידן של עמותות וארגונים לנסות להחליף את השלטון – לא רק של מפלגות, גם של ארגונים.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים שהחברה האזרחית תהיה חברה פעילה, מעורבת, שלוקחת חלק במערכת הבחירות, שפועלות למען אינטרסים שחשובים לה – סביבתיים, פמיניסטיים, כל דבר שהוא, כל דבר שעומד; גם אתה היית חלק מהחברה האזרחית ופעלת להחליף את השלטון על עניין המילואימניקים – –

יואב קיש: לא להחליף את השלטון.

יואב קיש: פעלתי בשביל נושא מסוים, וזה לא – – – על החוק הזה.

מיכל רוזין: – – ועל העניין של שוויון בנטל.

מיכל רוזין: להשפיע על השלטון, להחליף את השלטון – להשפיע על השלטון, זה לא משנה.

מיכל רוזין: זו מטרתה של חברה אזרחית.

מיכל רוזין: במקום להעריץ את זה, במקום לרצות לקדם את זה, אתם רוצים לשתק את החברה האזרחית, אתם רוצים לשתק את התקשורת, אתם רוצים לשתק את הציבור.

מיכל רוזין: לא ניתן לכם.

מיכל רוזין: תודה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, חברי וחברותי, אני עומדת פה בלב כבד.

יעל גרמן: גם אני רוצה בהחלפת השלטון וגם אני רואה בעיניים כלות איך יום אחרי יום, שבוע אחרי שבוע, הבית הזה מעביר חוקים חשוכים, חוקים מזיקים, חוקים מיותרים; שניהם מהם, רק לאחרונה – חוק ההסדרה וחוק המואזין, חוקים שגורמים לנזק רב לנו, למדינה שלנו, בעולם.

יעל גרמן: אני רואה את ראש הממשלה, שכל מה שאכפת לו וכל מה שהוא עושה זה באינטריגות.

יעל גרמן: מה שהוא רוצה להוכיח זה מי יותר חזק – הוא או כחלון.

יעל גרמן: הוא לא ייתן לכחלון לנצח אותו.

יעל גרמן: הוא יראה לו מה זה.

יעל גרמן: זה מה שמעניין את ראש הממשלה, ללמד לקח את כחלון?

יעל גרמן: להוריד לו את הידיים?

יעל גרמן: זה מה שאנחנו מצפים מראש ממשלה?

יעל גרמן: לא מעניין אותו מה שקורה בבתי-האבות שאנחנו רואים יום-יום?

יעל גרמן: העניים שזועקים לעזרה?

יעל גרמן: הילדים – 700,000 ילדים?

יעל גרמן: לא מעניינות אותו הבעיות?

יעל גרמן: לא מעניינות אותו ההתבטאויות של הרב לוינשטיין, הסקסיסטיות?

יעל גרמן: מה שמעניין אותו זה רק להוכיח לכחלון שהוא יותר גיבור?

יעל גרמן: זה ראש הממשלה?

יעל גרמן: גם אנחנו רוצים וחושבים שיש להחליף אותו, ואנחנו מאמינים שאנחנו האלטרנטיבה, אבל – – יואל לא נמצא כאן.

יואל חסון: יואל פה.

יעל גרמן: אהלן, יואל.

מיכל בירן: יואל תמיד כאן.

יעל גרמן: כמעט.

יואל חסון: משתדל.

יעל גרמן: – – אנחנו לא רוצים להחליף את הממשלה הזאת בקומבינות.

יואל חסון: למה קומבינות?

יואל חסון: זה חוק שלכם.

יעל גרמן: לא, זה קומבינה.

יואל חסון: לא נכון.

יואל חסון: נתניהו זה קומבינה.

יעל גרמן: אנחנו רוצים להחליף את הממשלה הזאת בבחירות, בבחירות דמוקרטיות – –

יואל חסון: כי זה נוח לך, כי אתם חושבים על עצמכם.

יעל גרמן: – – ואנחנו נמתין עד שבאמת תהיינה בחירות.

יעל גרמן: ואנחנו מאמינים שבחירות תכופות זה דבר שמזיק לציבור.

יעל גרמן: זה דבר שמזיק – מזיק לרציפות – –

מיכל בירן: אז את סותרת את עצמך, יעל.

יעל גרמן: – – מזיק למשילות.

יעל גרמן: ולכן, אנחנו נביא לבחירות, בסופו של דבר, אבל לבחירות דמוקרטיות ולא לקומבינות.

יעל גרמן: ובכל זאת, ולמרות זאת, החוק שאנחנו היום באים לחוקק הוא חוק טוב.

יעל גרמן: הוא חוק שאם הקואליציה לא הייתה מחוקקת אותו אנחנו היינו מחוקקים אותו.

יעל גרמן: זה חוק שבא ומדבר על שקיפות.

יעל גרמן: הוא לא מפריע לא ל-15V ולא ל"דרכנו", יואל, לפעול; "דרכנו" יכולים לפעול ו-15V יכולים לפעול.

יעל גרמן: הוא רק דורש דבר אחד: תבואו ותאמרו מי נתן את הכסף, כמה כסף הוא נתן ולמי הוא נתן אותו; בקשה כל כך אלמנטרית.

יעל גרמן: אמרתי את זה כבר פעם, ואני חוזרת ואומרת:

יעל גרמן: כל התרומות שלפני – – –

יואל חסון: כן?

יואל חסון: במגבלות התרומות הם יכולים לפעול?

יעל גרמן: כל התרומות שניתנות לפני הבחירות בסופו של דבר מיתרגמות לתמורות.

יעל גרמן: ואני רוצה לדעת, בבוא היום, כאשר התרומות תינתנה, האם הן ניתנו תמורת תרומה.

יעל גרמן: כל תרומה – יש לה תמורה, ולכן כל כך חשוב לדעת מי נותן ל"דרכנו", מי נותן לגוש-אמונים, מי נותן לכל אחת ואחת מהמפלגות.

יעל גרמן: וזה מה שהחוק הזה בא לעשות.

יעל גרמן: זה כל מה שהוא אומר.

יעל גרמן: הוא בא ואומר שמ-100,000 – דרך אגב, מתחת ל-100,000 הכול נמצא מתחת לרדאר ואף אחד לא יודע מי נתן, מה נתן למי וכמה.

יעל גרמן: מ-100,000, בבקשה, כל מי שרוצים לשנות את השלטון, כל מי שרוצים לקדם מפלגה מסוימת, יתכבדו ויאמרו ממי הם קיבלו את הכסף, כמה הם קיבלו ולאיזו מטרה – כל כך פשוט ואלמנטרי, ולכן החוק הזה טוב.

יעל גרמן: אבל גם בחוק הזה, יואב קיש, הייתם חייבים לקלקל בסעיף 3 ולהוסיף ככה, ברגע האחרון – היום, כשנכנסתי ובקושי ידעתי עוד מימין ומשמאל, פתאום, טראח, נפל תיקון שאף אחד לא דיבר עליו – –

יואב קיש: איזה תיקון?

יעל גרמן: – – להעלות את מימון המפלגות.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: למה אנחנו צריכים שוב להוציא כסף ציבורי עבור מפלגות?

יעל גרמן: למה, במקום לקחת את 23 מיליון השקל – שזאת המשמעות – ולתת אותם למשל לעוד בקרים בבתי-האבות, יואב?

יואב קיש: לדעתי הסכמתם, חברת הכנסת גרמן.

נאוה בוקר: תתכונני לסיים, בבקשה.

יואב קיש: חברת הכנסת גרמן, אני מוכן לבדוק את זה, כי אני אעלה להשיב לך – – –

יעל גרמן: למה אנחנו הולכים ונותנים את זה למפלגות?

יואב קיש: אני מוכן לעלות ולהשיב לך.

יואב קיש: זו הצעה שהעלה – – –

יעל גרמן: אתה תשיב לי, אתה הרי בסופו של דבר תסכם.

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.

יואב קיש: חבר הכנסת מקלב העלה את זה.

יואב קיש: בדקתי עם המפלגות השונות והייתה תמיכה גם מיש עתיד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יעל גרמן: אתה תסכם.

נאוה בוקר: תודה.

יעל גרמן: לא, אני אסכם.

יעל גרמן: אנחנו בעד חוק מימון מפלגות, כי אנחנו בעד שקיפות ובעד היגיינה ציבורית, אבל אנחנו מתנגדים לסעיף 3 ואנחנו מתנגדים לכך שאתה מעלה את מימון המפלגות.

נאוה בוקר: תודה.

יעל גרמן: זוהי הוצאה כספית מיותרת של כספי ציבור שיכלה ללכת למטרות טובות וראויות.

יואב קיש: חבל שלא אמרתם, כי הייתם בעד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, עשר דקות לרשותך.

נאוה בוקר: לא מוכרח, כן?

יואל חסון: אני עבדתי קשה על החוק הזה.

נאוה בוקר: אני חשבתי שהוא חולה.

יואל חסון: מה שנקרא חולה חולה – – –

נאוה בוקר: בבקשה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני התייחסתי לחוק מעל ומעבר ב-20 הדקות הקודמות שהיו לי.

יואל חסון: אני רק אגיד דבר אחד לחברת הכנסת גרמן בעניין החוק הזה: כשאת מדברת על הפעילות של "דרכנו" או של V15, או איך שיקראו להם, שאת אומרת שהם יוכלו לפעול – שום ארגון לא יכול לפעול בהגבלת תרומות כפי שהחוק הזה קובע; תחשבי, כדי לגייס מיליון שקל, כמה תורמים צריך.

יעל גרמן: זאת דמוקרטיה.

יואל חסון: לא, זה לא.

יעל גרמן: זו דמוקרטיה.

יואל חסון: זאת לא, גברתי.

יואל חסון: זה ממש לא.

יעל גרמן: הציבור יביע את דברו, יתרום.

יואל חסון: אני הסכמתי אתך – – –

יעל גרמן: אתה רוצה שיבוא מיליונר והוא שיטה את הבחירות?

יעל גרמן: זה מה שאתה רוצה?

יואל חסון: הם לא יטו בחירות.

יעל גרמן: אתה רוצה שכסף גדול יבוא וישפיע על הבחירות פה במדינה?

יואל חסון: לא, לא.

יואל חסון: אני הסכמתי, קודם כול, על שקיפות ועל מגבלת הוצאה.

יואל חסון: אם הייתה שקיפות ומגבלת הוצאה זה היה נותן פתרון למה שאמרת.

יואל חסון: מה שהחוק הזה כרגע עושה – הוא מונע התאגדות אזרחית.

יואל חסון: הוא גורם לאנשים שרוצים להתאגד קושי לעשות את זה, בכוונה.

יואל חסון: זאת הייתה המטרה.

יואל חסון: אני חושב – את יודעת, יעל גרמן, אני הערכתי אותך – –

יעל גרמן: אתה יודע – – –

יואל חסון: – – הערכתי אותך תמיד, עוד לפני שהכרתי אותך, כשעקבתי מרחוק.

יואל חסון: באמת, אני חושב שהיית ראש עיר מדהימה, אני חושב שאת אישיות מבריקה, ואני באמת מעריך אותך מאוד, ואני מעריך אותך עוד יותר כשאני מכיר אותך, ואני אומר לך באמת:

יואל חסון: אני חושב שבחוק הזה, בעיקרון שלך של פחד מכסף גדול ושקיפות, את נפלת לבור שחבר הכנסת קיש יצר; והוא יצר חוק אלים במיוחד, שכמו שאמרתי בדיון הקודם, הוא פחות אלים ממה שהוא היה במקור – גם בעזרתך, אין ספק.

יואל חסון: גם את עזרת להקל על החוק הזה ולהוריד בו סעיפים דרקוניים וקשים – אבל עדיין החוק הזה הוא מטריד והוא לא טוב.

יואל חסון: אבל אני רוצה להתייחס גם לדרמה שקורית עכשיו מאחורי הקלעים אי-שם בבייג'ינג, מראש הממשלה, עד השר לוין ובין השר כחלון – תראו, הקפריזות האלה, ראש הממשלה הקפריזי הזה, זה דבר שהוא מסוכן.

יואל חסון: הוא באמת מסוכן.

יואל חסון: אני רואה את נתניהו – – –

יעל גרמן: פה אין לנו חילוקי דעות.

יעל גרמן: מסכימים.

יואל חסון: אבל תכף יהיו, חכי.

יואל חסון: זה ראש ממשלה קפריזי; זה ראש ממשלה באמת מסוכן; זה ראש ממשלה שסדר העדיפויות שלו הוא לא הגיוני ולא ברור.

יואל חסון: זו פשוט התנהלות שבאה מתוך מקום אינטרסנטי אישי נטו.

יואל חסון: ראש הממשלה לא רוצה שיצמח משהו לידו.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: לא רוצה.

יואל חסון: כשהוא רואה שר אוצר או שר מצליח, הוא צריך להוריד לו את הראש.

יואל חסון: הוא חייב להוריד לו את הראש.

יואל חסון: עכשיו אני אגיד לך, חבר הכנסת אוחנה, מילא – –

יואב קיש: אתה יכול להגיד לי.

יואל חסון: ולך, חבר הכנסת קיש.

יואל חסון: – – מילא הוא רוצה להוריד את הראש לכחלון – פוליטית, כמובן, אולי גם לא רק פוליטית – רוצה להוריד לו את הראש, בסדר?

יואל חסון: אבל למה הוא רוצה להוריד את הראש לך, ולחבר הכנסת קיש, ולחברי סיעת הליכוד?

יואל חסון: ברור לחלוטין ש-15 מכם לא יחזרו לכנסת הבאה, גם אם תקבלו 30 מנדטים, לפי השיטה.

יואב קיש: יואל, אולי תחזור לליכוד, ואז יהיה חסר עוד מקום?

יואל חסון: לא כדאי לך שאני אחזור, יהיה לך צפוף.

יואל חסון: עזוב, גם ככה צפוף.

יואב קיש: אנחנו לא דואגים.

נחמן שי: אנחנו לא מחזירים אותו.

יואל חסון: והנה, נחמן לא מחזיר אותי.

נחמן שי: אנחנו לא מחזירים.

נחמן שי: שטח משוחרר לא יוחזר.

יואל חסון: לא יוחזר.

יואב קיש: זה תגיד ליהודה ושומרון.

יואל חסון: עכשיו, אני אגיד לך, אני אגיד לכם – – –

אמיר אוחנה: יואל, אתה דואג לנו?

אמיר אוחנה: תסתכל על המחנה הציוני.

אמיר אוחנה: לנו אתה דואג?

יואל חסון: תתפלא, סנטור אוחנה, אני דואג לך.

אמיר אוחנה: אל תדאג לי, הכול בסדר.

יואל חסון: למה לא? אני דואג לך.

יואל חסון: ראש הממשלה שלך לא דואג לך.

אמיר אוחנה: תאמין לי, הכול בסדר.

יואל חסון: ראש הממשלה הזה כל כך ציני, כל כך ציני.

יואל חסון: ואתם יודעים מה?

יואל חסון: שעתכם הגדולה תהיה – לא רק שלכם אלא של מרכיבי הקואליציה האחרים – כשראש הממשלה יביא החלטה קפריזית, מנותקת מהמציאות, להקדים את הבחירות, בניגוד לכל האינטרסים הלאומיים, הביטחוניים, החברתיים.

יואל חסון: נראה אתכם אם אתם הולכים אחריו לתהום או שאתם תגלו קצת מנהיגות ואחריות.

יואל חסון: ועכשיו אני רוצה להגיד לך, חברת הכנסת גרמן, לך – את היחידה פה מיש עתיד אז אני אתייחס אליך.

יואל חסון: בטוח תעבירי את המסר.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: אלעזר שטרן.

יואל חסון: אלעזר שם, אבל הוא עסוק.

יואל חסון: אני אגיד לך משהו: תראי, את הקומבינה האמיתית עושה נתניהו.

יואל חסון: להקדים בחירות באופן כזה, על נושא כזה, בוודאי אם מדובר גם על הקדמת בחירות בגלל חקירה – –

יעל גרמן: חמור מאוד.

יואל חסון: – – זאת קומבינה.

יעל גרמן: נכון.

יואל חסון: זאת קומבינה בניגוד לצורך האזרחי, הציבורי, הכלכלי, החברתי, המדיני.

יואל חסון: זאת הקומבינה.

יואל חסון: ודווקא אתם הגדלתם ועשיתם.

יואל חסון: בקדנציה הקודמת, בחוק המשילות, באתם ואמרתם – אני יכול להביא לך ציטוטים מיאיר לפיד פה, ואנחנו נביא את הציטוטים האלה, שיאיר לפיד בעצמו אמר שלא נכון כשממשלה מתפרקת ללכת מייד לבחירות, אלא צריך שתהיה אופציה נוספת, ואתם יצרתם את האופציה הזאת.

יואל חסון: מה את אומרת לי – שהאופציה שאתם יצרתם היא קומבינה?

יואל חסון: את האי-אמון הזה אתם הולדתם.

יואל חסון: זה מופיע באתר של יש עתיד היום.

יואל חסון: אני לא רוצה לחשוב שיאיר לפיד הוא כמו ביבי, שהוא קורא סקרים ועל-פי סקרים הוא מקבל החלטות.

יואל חסון: אז אני אומר לך מניסיון – ואני צעיר, אבל אני הרבה שנים פה כבר, וגם ישבתי ליד מנהיגים גדולים כמו אהוד אולמרט וכמו אריק שרון – הסקרים באמת באמת נכונים לאותו רגע שקוראים אותם – – –

יעל גרמן: אני מסכימה אתך.

יואל חסון: ממש ממש, וגם זה אני לא בטוח.

יעל גרמן: יואל, גם בזה אני מסכימה אתך.

יעל גרמן: מי מתבסס על סקרים?

יעל גרמן: אנחנו ממשיכים לעבוד.

יואל חסון: אז אם לפיד, חברת הכנסת גרמן, אם יאיר לפיד רוצה להיות חיקוי זול של נתניהו ולקבל החלטות על-פי סקרים – כי עכשיו הסקרים מראים לו שאולי בקמפיין הוא יקבל 24 מנדטים ולעזאזל המדינה.

יואל חסון: אני אגיד משהו בסוף: הציבור של המחנה שלנו, שהרבה שנים מנסה ולא מצליח, עד היום, להחליף את נתניהו, הרבה שנים כבר, אם תהיה פה הזדמנות להקים פה ממשלה שלא בראשות נתניהו ומישהו מהשורות האלה יכשיל אותה, את ההזדמנות הזאת שלנו למנוע מנתניהו להמשיך להיות ראש ממשלה, לנתק אותו מכיסא ראש הממשלה, הציבור שלנו לא יסלח.

יעל גרמן: יואל, הבחירות דמוקרטיות.

יואל חסון: רגע, אל תפריעי לי.

קריאה: – – –

יואל חסון: מספרים אני יודע לא פחות ממך, לא פחות ממך.

יואל חסון: ואני אגיד לכם משהו, אני לא אומר שיש לזה – – –

יעל גרמן: זה עוד תרגיל מסריח – – –

יואל חסון: אבל זה לא תרגיל מסריח, זה החוק; החוק מאפשר את זה – חוק שאת חוקקת.

יואל חסון: זה חוק שיאיר לפיד עמד על הדוכן הזה ודיבר בשבחו.

יואל חסון: למה את קוראת לו קומבינה?

יואל חסון: זה חוק שלך.

יעל גרמן: כי אנחנו חושבים שבחירות זאת הדרך הדמוקרטית לקבל, להחליט ולהיות אלטרנטיבה.

יואל חסון: אבל למה חוקקת את החוק הזה?

יואל חסון: אז למה חוקקת את החוק הזה?

יואל חסון: את שינית את החוק.

יעל גרמן: אתה מדבר על מרכיב אחד בחוק הזה.

יואל חסון: לא, חוק המשילות.

יעל גרמן: לא, חוק המשילות, יש בו הרבה מאוד סעיפים.

יואל חסון: אז את אומרת שהסעיף הזה – אתם חוקקתם סעיף אחד?

יעל גרמן: אתה מדבר על האפשרות של אי-אמון קונסטרוקטיבי.

יואל חסון: גברתי, את לא מגינה עלי בפני גרמן.

יואל חסון: את יכולה להוסיף לי עוד דקה?

יואל חסון: כי אני לא מצליח למצות את הרעיון.

נאוה בוקר: גרמן, לא מתאים לך.

יואל חסון: תוסיפי לי עוד דקה בבקשה.

נאוה בוקר: אני אוסיף לך עוד 30 שניות.

יואל חסון: את אומרת:

יואל חסון: הסעיף הזה הוא סעיף קומבינה, בסדר?

יואל חסון: את אומרת שסעיף שאת חוקקת הוא סעיף קומבינה.

יעל גרמן: לא.

יואל חסון: את אמרת שזה קומבינה.

יעל גרמן: אני אומרת שלנסות עכשיו לשנות את – – –

יואל חסון: למה?

יעל גרמן: מפני שלשם כך העם בחר, הציבור בחר.

יעל גרמן: אנחנו לא יכולים לעקוף את הבחירות.

יואל חסון: עוד טעות.

יואל חסון: עוד טעות, חברת הכנסת גרמן.

יואל חסון: הליכוד בראשות נתניהו קיבל 23% מהקולות במדינת ישראל – – –

יעל גרמן: 25%.

יואל חסון: 25%, בסדר?

יואל חסון: זה מה שהוא קיבל.

יואל חסון: כל השאר לא הצביעו לנתניהו.

יואל חסון: הציבור לא בוחר ראש ממשלה, הציבור בוחר מפלגות, ובמדינת ישראל הכנסת נותנת אמון בראש ממשלה.

יואל חסון: היא יכולה באותה מידה שהיא נתנה בו אמון, להפסיק להביע בו אמון.

יואל חסון: זאת השיטה הפרלמנטרית, ככה זה עובד.

יואל חסון: אין פה בחירה ישירה של ראש ממשלה.

יואל חסון: ויותר מזה, כשהייתה כאן בחירה לראש ממשלה באופן ישיר – מה עשו?

יואל חסון: לא פיזרו את הכנסת.

יואל חסון: ב-2000, כשאהוד ברק התפטר, הלכו לבחירות מיוחדות רק של ראש ממשלה, לא פיזרו פה כנסת.

יואל חסון: הפיזור של הכנסת כאן באופן, ככה, אוטומטי, פוגע במדינה באופן משמעותי.

יואל חסון: זה גורם פה לחוסר יציבות.

יואל חסון: רק היום ראינו בעיתונים כמה רפורמות, כמה דברים ייעצרו, ייפסקו, כמה אנשים ייפגעו אם הכנסת הזאת לא תמשיך לכהן – הכנסת, לא הממשלה.

יואל חסון: אני מדבר על הכנסת.

יואל חסון: לכן אני אומר לך, זה לא על השולחן כרגע, נחכה – איך ראש הממשלה יסיים את זה, ואם באמת תונח פה הצעה לפזר את הכנסת.

יואל חסון: אבל אם אתם תכשילו אפשרות ריאלית – אם היא לא תהיה ריאלית, אין ויכוח, נצא, ניאבק, נקווה שננצח – אבל אם תהיה אפשרות ריאלית להדיח את נתניהו בכנסת הזאת ואתם תכשילו את האפשרות הזאת, הציבור לא יסלח לכם, אנחנו לא נסלח לכם, ואנחנו גם לא ניתן שזה יקרה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת יואל חסון.

נאוה בוקר: לפני שנעבור להצבעה – הודעה למזכירת הכנסת.

יואב קיש: לא, אני צריך לסכם.

נאוה בוקר: אז בוא תסכם, חבר הכנסת יואב קיש.

נאוה בוקר: בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני אפתח דווקא בנושא שידידי יואל חסון סיים בו, וזה תאוריית הלה-לה-נד של יושב-ראש האופוזיציה: איך עושים פה קואליציה אלטרנטיבית, איך אפשר, יואל, ליצור, בין האינטרסים השונים של מפלגות האופוזיציה, ואולי עם מישהו מהקואליציה, איזושהי ממשלה אחרת.

יואב קיש: אז יש לך, יואל, את המחנה הציוני, שבסקרים נמחקים – אנחנו מדברים על זה שתפקיד המזכ"ל כבר נראה בסכנה במפלגה שלך, וברור שלכם אין אינטרס ללכת לבחירות, בעניין הזה אתם צודקים.

יואב קיש: מהצד השני יש לך את יש עתיד, וחבר הכנסת יאיר לפיד, שמנסה לבנות את עצמו – ומצליח, בסקרים, על הגב שלכם.

מיקי לוי: אולי תדבר על החוק שלך.

יואב קיש: תראה, כולם דיברו פה על כל מיני חוקים, אז גם אני קצת, רגע אחד, מתייחס להערות שעלו פה.

יואב קיש: ואז נוצר מצב שאומר לעצמו יאיר לפיד: אני עכשיו שותה בקשית למחנה הציוני 15 מנדטים.

יואב קיש: למה אני צריך לבוא אתם לאיזשהו מהלך ספקולטיבי?

יואב קיש: אין סיכוי.

יואב קיש: כשאתה מסתכל על מפלגות הקואליציה, אתה רואה את כל ראשי מפלגות הקואליציה אומרים: אנחנו רוצים את הממשלה הזאת.

יואב קיש: זאת ממשלה טובה, אנחנו רוצים שהיא תמשיך לכהן.

יואל חסון: ראש הממשלה לא רוצה שהיא תמשיך.

יואב קיש: וזו בדיוק הנקודה.

יואב קיש: בסופו של דבר, אני אומר לך, האלטרנטיבה האמיתית – ובעניין הזה אולי אני מסכים עם גרמן, לא מאותו שיקול – האלטרנטיבה האמיתית שתהיה פה זה או הליכה לבחירות, או שהממשלה הזאת תישאר.

יואב קיש: לא תהיה שום אלטרנטיבה אחרת.

יואב קיש: ואני אומר לך, אני נגד בחירות.

יואב קיש: אני חושב שזה לא טוב למדינת ישראל, אני לא חושב שזה מהלך נכון.

יואב קיש: יש לנו הרבה דברים טובים שאנחנו עושים וצריך להמשיך לעשות, אבל אני נותן לראש הממשלה את הגיבוי המלא, אם הוא רואה שהסכמים קואליציוניים בממשלה הזאת לא מכובדים, ומפלגות קטנות מנצלות את כוחן בשביל לכפות על ראש הממשלה מדיניות שהיא בלב-ליבת העשייה שלו בתפקידו, בעניין הזה – – –

יואל חסון: על תאגיד.

יואב קיש: התאגיד זה סימפטום.

יואב קיש: התאגיד זה סימפטום.

יואב קיש: אנחנו צריכים לעבוד בקואליציה בזהות אינטרסים ולהבין שראש הממשלה והשרים – כל אחד בתחומו מוביל את התחום שבו הוא מתעסק.

יואב קיש: ולא יכול להיות שמסיבה כזאת או אחרת – היום זה עימות בנושא התאגיד עם שר האוצר כחלון, עם האוצר.

יואב קיש: אני הייתי שותף לו לפני חצי שנה, ישבתי עם אותם ראשי ועדים שגם חברת הכנסת איילת ורבין הזכירה אותם בנאומה – איילת, את הזכרת אותם גם בנאומך – ישבתי עם הוועדים, ראיתי את המאמץ שלהם להתייעל, את הנכונות שלהם להתייעל, והעניין הזה, לא נתעלם ממנו.

יואב קיש: ואם אנחנו יוצרים מצב שהתאגיד היום עולה יותר מאשר להחזיק את הרשות, אז כן, זה בסמכות המלאה של ראש הממשלה, של שר התקשורת, להכתיב את המדיניות.

יואב קיש: חד וחלק.

איילת נחמיאס ורבין: לא בגלל זה אתה עושה את זה.

יואב קיש: חד וחלק.

יואב קיש: ולא יכול להיות שבאוצר, על דברים כאלה ואחרים, מנסים להכתיב מדיניות.

יואב קיש: לדבר הזה לא ניתן יד.

יואב קיש: ראש הממשלה ינהיג את הממשלה הזאת.

יואב קיש: ועכשיו אני עובר רגע להערות של הדוברים שהיו פה.

יואב קיש: אני חושב שזה סמלי לדבר היום על מימון מפלגות, בשבוע האחרון של המושב.

יואב קיש: אני אמרתי: אני לא רוצה בחירות, אבל אני אצביע בגאווה על כך שמערכת הבחירות הבאה תהיה נקייה, ולא מזוהמת בכספים; היא תהיה נקייה ממענקים של מחלקת המדינה האמריקנית, ששימשו לבניית תשתית פוליטית בניסיון נואל להחלפת ראש ממשלה; נקייה מארגונים שמנסים בכסף לסאב את קולותיהם של הבוחרים, מיליון קולות כאלה; מניסיון להשחית את הדמוקרטיה הישראלית.

יואב קיש: הכינוי שהחוק זוכה לו, "חוק V15", מסמן בדיוק את הלכלוך, שכסף יכול להניע מערכת בחירות.

יואב קיש: ביולי האחרון נחשפה התחפושת של הארגון הזה: מענק של מחלקת המדינה האמריקנית, מאות אלפי דולרים, שנועד כביכול לתמוך בתהליך השלום בין ישראל לפלסטינים, שימש לבניית תשתית פוליטית לקמפיין נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו ב-2015.

יואב קיש: כן, זה V15, ובלי שום תחפושת, ואת זה חוקרים עכשיו בסנאט האמריקני.

יואב קיש: הוועדה עשתה עבודה יסודית ומעמיקה, והתייחסה לכל הסעיפים והמשמעויות הנובעות מתיקון החוק.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת חסון: אני באתי בראש פתוח לשמוע את כל החברים, כולל מהאופוזיציה, ואני שמח שבסופו של דבר, כשעולים פה מתנגדים-כביכול לחוק, מדברים אתי על עובדים סוציאליים וכל מיני בעיות אחרות שיש במדינה.

יואב קיש: זה אומר לך שעשינו עבודה טובה בוועדה.

יואב קיש: כל אחד קיבל תשומת לב להערות שלו, ועשינו דיון ענייני ומאוזן.

יואב קיש: החוק הזה לא עוסק בימין ושמאל, לא בקואליציה ואופוזיציה.

יואב קיש: יש לו תפקיד אחד: למנוע קניית שלטון בכסף.

יואב קיש: כל מי שטוען שזה בא להגן על הימין – חברים, אל תתבלבלו.

יואב קיש: אם לא נעביר את התיקון הזה היום, הבחירות הבאות, גם בימין וגם בשמאל, יביאו כספים.

יואב קיש: אנחנו רוצים למנוע בדיוק את התופעה הזאת.

יואב קיש: ואני רוצה להתייחס לדברים שהעלו פה חברי.

יואב קיש: דב חנין התייחס בעיקר להצעה הקודמת, לחוק של בצלאל, אני לא עובר על זה.

יואב קיש: אבל דיברת על "ישראל היום", ואני רוצה להגיד את מה שאמרתי לגבי "ישראל היום", ואמרתי את זה לא מעט פעמים בוועדה עצמה.

יואב קיש: החוק הזה, אין בכוונתי – וכך גם יצא – לשנות מאומה מהמצב החוקי הקיים בעבר בנוגע ל"ישראל היום", לטובה או לרעה.

יואב קיש: ניסו כל מיני גורמים, ואמרתי: חברים, אני לא מתעסק בזה בחוק הזה.

יואב קיש: זו לא מטרת החוק.

יואב קיש: אני לא בא להכניס לפה דברים שקשורים ל"ישראל היום", ובאותה מידה ניסו גם לנגח את "ישראל היום".

יואב קיש: והאמת, אנחנו מדברים על "ישראל היום", אבל זה לא רק "ישראל היום".

יואב קיש: אם רוצים להיכנס לשוק העיתונות, אז בוא נבחן: האם ל"הארץ" אין עמדות פוליטיות בעיתון?

יואב קיש: האם "ידיעות אחרונות" לא מנסה להעביר עמדות פוליטיות?

יואב קיש: כולם צדיקים.

יואב קיש: חברים, אני, בחוק הזה, לא נכנס לזה.

יואב קיש: ויואל, אתה כל הזמן אמרת: אני בעד שקיפות.

יואב קיש: הייתי הולך אתך על שקיפות.

יואב קיש: אני חושב ששקיפות זה טוב.

יואב קיש: אתה צודק.

יואב קיש: שלום, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: גם אני בעד שקיפות, אבל בסופו של דבר להשאיר את זה רק בשקיפות, בלי מגבלות, זו תהיה טעות קשה, כי אנחנו כבר אחרי הדבר הזה.

יואב קיש: הדבר הזה כבר נוצל לרעה פעם אחת.

יואב קיש: אם אנחנו נלך ונשאיר חוק שמדבר רק על שקיפות, נמצא את עצמנו במצב שאנחנו רוצים למנוע.

יואב קיש: זה לא יכול להיות.

יואב קיש: אנחנו חייבים לשים את הברקסים, את האיזונים, כדי שהדבר הזה יימנע.

יואב קיש: יואל, אתה שאלת על V15: מה הבעיה בלהחליף שלטון?

יואב קיש: אז היה פה ארגון שרצה להחליף שלטון.

יואב קיש: מה הבעיה בזה?

יואב קיש: אתה צודק.

יואב קיש: בעיקרון, אין בעיה.

יואב קיש: מי שרוצה להחליף שלטון – זה לגיטימי.

יואב קיש: דרך אגב, מי שרוצה להחליף שלטון בדרך כלל זה מפלגות; מפלגות רוצות להחליף שלטון.

יואל חסון: גם האזרח.

יואב קיש: גם האזרח.

יואל חסון: גם האזרח.

יואב קיש: אבל איך הוא עושה את זה?

יואל חסון: לא באמצעות – – –

יואב קיש: איך הוא עושה?

יואב קיש: אה.

יואב קיש: אז אני אומר לך שבתקופת בחירות – אנחנו מדברים רק על תקופת הבחירות.

יואב קיש: לא מדבר אתך על מחר; מדבר אתך על תקופת בחירות – פעילות מפלגתית טהורה.

יואב קיש: ואני אקריא לך, שתבין על מה אתה מצביע, יואל: 1.

יואב קיש: יצירת מאגר של פרטים מזהים של בוחרים בבחירות לכנסת על כוונות ההצבעה שלהם בבחירות, גם בשביל להסיע אותם לקלפי, בשביל לפנות אליהם ולדרבן אותם להצבעה.

יואב קיש: מי עושה את זה, יואל?

יואב קיש: מי עושה את הדברים האלה?

יואב קיש: רק מפלגות.

יואב קיש: אתה רוצה לעשות cover up למישהו שייתן כסף – –

יואל חסון: לא.

יואב קיש: – – ויעשה מה שהמפלגה שלך צריכה לעשות.

יואל חסון: אבל חוק מימון מפלגות פותר את זה.

יואב קיש: יואל, זה לא יכול להיות.

יואל חסון: חוק מימון מפלגות פותר את זה.

יואב קיש: לא, זה לא פותר.

יואב קיש: זה לא פותר.

יואל חסון: כן פותר.

יואב קיש: ואנחנו מדברים על הדבר הזה – למשל, עוד דוגמה: הסעת בוחרים ביום הבחירות לכנסת שלא על-פי חוק ולא בתמורה מלאה.

יואב קיש: יבוא מישהו ויגיד שהוא רוצה להסיע בוחרים שהם – בוא נחשוב על איזה משהו – כן, בעד רק החרדים.

קריאה: – – –

יואב קיש: לא, הוא עוד לא אמר לי.

יואב קיש: ביטן.

יואב קיש: ביטן, ביטן, זהו?

יואב קיש: לא הבנתי.

יואב קיש: לא הבנתי.

יואב קיש: אתה רוצה עוד?

דוד ביטן: – – –

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: תגיד לי וזהו, נו.

יואב קיש: בקיצור, הדברים האלה יימנעו.

יואב קיש: אנחנו לא ניתן לכל אחד לעשות את הדברים האלה; מפלגות צריכות לעשות את זה.

יואב קיש: ואתה יודע גם מה אמרנו?

יואב קיש: לא מנענו את זה, רק אמרנו: אל תביאו כסף גדול.

יואב קיש: רוצים?

יואב קיש: הציבור רוצה להתאגד?

יואב קיש: יכול לעשות את זה.

יואב קיש: עד 30,000 שקל תרומה, ו-15,000 שקל לאחר מכן.

יואב קיש: תשמע, אתה מכיר את המושג crowd financing?

יואב קיש: כשעושים, כשבאמת הציבור רוצה, זה אפשרי.

יואב קיש: אבל שלא יבוא מיליונר.

יואב קיש: אתה יודע מה?

יואב קיש: אפילו היה קמפיין פעם: ביבי טוב ליהודים.

יואב קיש: לא יודע אם אתה זוכר – ב-1996.

יואב קיש: גוטניק.

יואב קיש: הדבר הזה – לא ניתן יהיה לעשות את זה בעקבות החוק הזה.

יואב קיש: חבר'ה, זה עובד לימין ולשמאל.

יואב קיש: תפסיקו לקרוא את זה כאילו יש פה איזו אג'נדה מוסתרת.

יואב קיש: אתה רואה שיש פה גם חברים מהאופוזיציה שמצביעים בעד החוק.

יואב קיש: הדברים האלה, חשוב שייאמרו ושזו האמת שתצא לצופים שמקשיבים לדבר הזה.

יואב קיש: מאבק המילואימניקים שלי בכלל לא נכנס לחוק הזה.

יואב קיש: יכול להמשיך.

יואב קיש: אנחנו לא סותמים פיות לאף אחד.

יואב קיש: ורק מילה נוספת לחברת הכנסת יעל גרמן לגבי מימון המפלגות, שנכנס לעניין הזה.

יואב קיש: באמת, אני מסכים אתך, זה נכנס ברגע האחרון.

יואב קיש: אני לא הייתי מודע למהלך הזה.

יואב קיש: זה הגיע כהסתייגות של חבר הכנסת אורי מקלב, נבדק מול כל הסיעות, כולל סיעת יש עתיד, וקיבל תמיכה מלאה.

יואב קיש: אז תבדקי בבית שלך, איך זה שהם נותנים תמיכה.

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: מנהלת הסיעה שלך – תבדקי אתה.

יואב קיש: גם את היית בוועדה והצבעת בעד העניין הזה.

יעל גרמן: מה פתאום?

יעל גרמן: אתה כבר לא זוכר איך הצבעתי.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אז אני לא זוכר אם הצבעת או לא, אבל תבדקי בבקשה עם מנהלת הסיעה שלך – –

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: – – ואני אומר לך – –

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: – – שכל הסיעות בבית – אני שמתי הסתייגות – – –

יעל גרמן: לא, זה לא נכון.

יואב קיש: אני שמתי הסתייגות להסיר את זה, כי אמרתי: אם באמת יהיה, אם המפלגות לא ירצו, נסיר את זה.

יואב קיש: אני לא התכוונתי.

יעל גרמן: יש עתיד לא מוכנה.

יואב קיש: אוקיי, בסדר.

יואב קיש: אז עכשיו אתם מצטדקים עוד פעם.

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: היפות-נפש הזאת.

יעל גרמן: מההתחלה אמרנו.

יואב קיש: הבנתי, הבנתי, בסדר.

יואב קיש: אחד בפה, אחד בלב.

יואב קיש: חברים – –

יעל גרמן: אנחנו – – – מהתחלה – – –

יואב קיש: – – החוק הזה הוא לכולם, הוא חוק מאוזן.

יואב קיש: מותר לכולם בתקופת בחירות להגיד דברים ולעשות, ולמפלגות – גם לפעול בקלפי, להביא את הבוחרים, לזהות אותם, להבין את המאגר שלה, להכין מאגר.

יואב קיש: כל הדברים האלה לגיטימיים, אבל לא כשהם באים משחקנים פרטיים בכסף גדול.

יואב קיש: חיליק – איפה חיליק?

יואב קיש: אני רק רוצה לסיים ולהגיד לך שאנחנו לא מדכאים אנשים צעירים שרוצים לפעול.

יואב קיש: הם יפעלו, וטוב שיפעלו, והם לא מוגבלים בחוק הזה, והדבר הזה פתוח לכולם.

יואב קיש: ולזוהיר בהלול, רק משפט אחד, לגבי ניסיוני כטייס, שתדע, וזה לפעמים נכון גם פה, לכנסת: יש מסר שנאמר על היריב שלך: זה שאתה לא רואה – הוא שיפיל אותך.

יואב קיש: אז אולי לזה התכוונת.

עמר בר-לב: את זה אני אמרתי.

עמר בר-לב: זה לא הוא.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: לאחר שהצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 35) הונחה על שולחן הכנסת ונכתב עליה כי היא הצעת חוק תקציבית, המחייבת רוב של 50 חברי כנסת, הודיע לי מזכיר הממשלה כי הממשלה החליטה לאשר את הצעת החוק, ולפיכך היא אינה הצעה תקציבית.

ירדנה מלר-הורוביץ: בהתאם לסעיף 93 לתקנון הכנסת, אני מתכבדת להודיע על כך לכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו יכולים להתחיל להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: לחוק יש הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: יש מישהו שמרכז מולי את ההסתייגויות?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: ייעוץ משפטי, יש צורך להצביע או לא?

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 יש הסתייגות של חברי הכנסת יואל חסון, רויטל סויד, איילת נחמיאס ורבין, יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן – להלן: קבוצת סיעת המחנה הציוני; של חברי הכנסת אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר ויוסף ג'בארין – להלן: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת; של חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג – להלן: קבוצת סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים, חבר הכנסת חסון?

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים.

יואל חסון: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הסתייגות לסעיף 1, הסתייגות 1, לסעיף 1, כפי שאמרתי, של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 42 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסתייגות מס' 1, בעדה – 25, נגדה – 40, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 2, אדוני?

יואל חסון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים על הסתייגות מס' 2, לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 43 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסתייגות מס' 2, לסעיף 1 – יש לנו 25 בעד, 40 נגד, ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין, אדוני?

יואל חסון: מסיר, מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: 3?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין א' וב'?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: 4?

יואל חסון: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 4, לסעיף 1 לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 44 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההסתייגות – 25, נגד – 40, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 5, אדוני?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: 6?

יואל חסון: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 6, של הרשימה המשותפת ומרצ.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 45 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (6) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 6, לסעיף 1, של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ, בעד ההסתייגות – 25, נגד – 40, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 7, אדוני?

יואל חסון: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 7.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 46 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (7) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההסתייגות – 25, מתנגדים – 40, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 8, אדוני?

יואל חסון: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים על הסתייגות מס' 8.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 47 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (8) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 8, לסעיף 1, בעדה – 25, מתנגדים – 40, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 9?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: 10?

יואל חסון: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים על הסתייגות מס' 10, לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 48 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (10) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו 25 בעד, 40 מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 10 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין, אדוני?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: 11?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן ההסתייגויות לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הסעיף?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד הסעיף?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 49 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 41 נגד – 26 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לסעיף 1, כנוסח הוועדה, בעד – 41, נגד – 26, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 2, הסתייגות מס' 12?

יואל חסון: מסירים.

יואל חסון: גם 13.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים גם 12, גם 13.

יולי יואל אדלשטיין: ולסעיף 3?

יואל חסון: מסיר.

יואב קיש: אני מסיר.

יואב קיש: זה שלי.

יולי יואל אדלשטיין: כן, זה של יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 4?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים את הסתייגות מס' 15.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נצביע סעיפים 2, 3 ו-4 כנוסח הוועדה, לאחר שהוסרו ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: 2, 3 ו-4, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 50 בעד סעיפים 2–4 – 39 נגד – 29 נמנעים – אין סעיפים 2–4 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 39 בעד, 29 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיפים 2, 3 ו-4 אושרו, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 5 יש הסתייגות מס' 16, של חבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, להצביע?

יואב קיש: להצביע, ובעד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 16, לסעיף 5, של יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 51 בעד – 63 נגד – 3 נמנעים – אין ההסתייגות (16) של חבר הכנסת יואב קיש לסעיף 16 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 63 בעד, שלושה נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 16 אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ, הסתייגות מס' 17, להצביע?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים 18?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

אורן אסף חזן: אני רואה שהאופוזיציה יישרה קו.

יואל חסון: אל תתרגל.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהתקבלה הסתייגות, אנחנו נצביע על סעיף 5 בנפרד, כולל הסתייגות מס' 16, שהתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 5, כולל ההסתייגות – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 52 בעד סעיף 5 – 41 נגד – 26 נמנעים – אין סעיף 5, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סעיף 5, כולל הסתייגות מס' 16, בעד הסעיף – 41, נגד – 26, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף התקבל עם ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 6, הסתייגות מס' 19?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 7, הסתייגות מס' 20?

יואל חסון: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו קודם כול נצביע על סעיף 6 כנוסח הוועדה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 6, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 53 בעד סעיף 6 – 41 נגד – 26 נמנעים – אין סעיף 6 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 41, נגד – 26, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף מס' 6 התקבל כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 7, הסתייגות מס' 20 – מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 54 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 39 נמנעים – 1 ההסתייגות (20) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 7 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 26, נגד – 39, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 20 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין להצביע, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים על לחלופין ל-20.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות לחלופין לסעיף 7?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 55 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (20) לחלופין של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 7 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 7, לחלופין, אחרי הסתייגות 20: בעד – 26, נגד – 40, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 21, אדוני?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: ולחלופין?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: 22?

יואל חסון: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 22, לסעיף 7.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 56 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (22) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 7 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 27, נגד – 40, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין אחרי 22?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 23?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: 24?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 25?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 26?

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור דף.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נשאל קודם כול על סעיף 8, הסתייגות 27.

יואל חסון: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: אז יש לנו 7 ו-8 ללא הסתייגויות כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 9, 28?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 29, לסעיף 9?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא אתה, זה סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 30?

יואל חסון: לא מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: לא מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם כן, נצביע על סעיפים 7 ו-8 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיפים 7 ו-8, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע – כנוסח הוועדה, 7 ו-8.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 57 בעד סעיפים 7–8, כהצעת הוועדה – 41 נגד – 26 נמנעים – אין סעיפים 7–8, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 7 ו-8 כנוסח הוועדה: 41 בעד, 26 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 7 ו-8 אושרו בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 9, כאמור, 28 הוסרה, 29 הוסרה.

יולי יואל אדלשטיין: 30.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 30.

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: ולחלופין, אדוני, א' וב'?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: גם כן.

יולי יואל אדלשטיין: 31?

יואל חסון: 31–35 – מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים 31–35, ולחלופין גם כן, נכון?

יואל חסון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: 36?

יואל חסון: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 36, לסעיף 9.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 58 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 39 נמנעים – 1 ההסתייגות (39) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות – 27, נגד – 39, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות 36 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 37, אדוני?

יואל חסון: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על הסתייגות 37, לסעיף 9.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 59 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 41 נמנעים – אין ההסתייגות (37) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 26, נגד – 41, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות 37 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין, אדוני?

יואל חסון: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על לחלופין אחרי 37.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 60 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 41 נמנעים – אין ההסתייגות (37) לחלופין של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות לחלופין אחרי 37 – 25, נגד – 41, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 38?

יואל חסון: 38–51 – להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מסירים – חבר הכנסת חסון מודיע שמסירים את 38–51, אבל אנחנו עדיין באותו סעיף.

יולי יואל אדלשטיין: 52 – מזה משתמע שאתה מבקש להצביע.

יואל חסון: לא לא, להסיר.

יואל חסון: 53 להסיר, 54 להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: עד 54 הוסרו ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כרגע מצביעים על הסתייגות 54, לסעיף 9.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 61 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 41 נמנעים – אין ההסתייגות (54) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 54, לסעיף 9, בעד – 27, נגד – 41, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות 54 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין, אדוני?

יואל חסון: להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: א' וב' מוסרות.

יואל חסון: 55 עד 62, כולל לחלופין – להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: להוריד.

יולי יואל אדלשטיין: אז 63 להצביע?

יואל חסון: כן.

יולי יואל אדלשטיין: עד 62, כולל לחלופין – הוסרו ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: 63, לסעיף 9, אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 62 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (63) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 27, נגד – 40, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין למיניהם?

יואל חסון: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על לחלופין א'.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 63 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (63) לחלופין א' של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, לחלופין א' אחרי 63 – 27 בעד, 40 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: ב'?

יואל חסון: להסיר א' עד ה'.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים ב', ג', ד', ה', שזה מביא אותנו להסתייגות 64.

יואל חסון: להסיר גם לחלופין, 65 עד 73.

יולי יואל אדלשטיין: כולל לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: עד 73, כולל לחלופין, הוסרו ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: 74?

יואל חסון: להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: 75?

יואל חסון: להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: אז על מה אדוני מבקש להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: 76 מסירים?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתבקשים להצביע על הסתייגות מס' 76, לסעיף 9, הסתייגות מס' 76 – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 64 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 39 נמנעים – 1 ההסתייגות (76) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 26, 39 נגד, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 76 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 77, אדוני?

יואל חסון: להסיר, גם לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: להסיר, כולל לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: מה אנחנו מסירים, אדוני?

יואל חסון: 78 להסיר, לחלופין להסיר; 79 להסיר, גם לחלופין; 80 להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על – עד 79, כולל לחלופין, הוסרו ההסתייגויות, ו-80 – אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 80 לאותו סעיף, הסתייגות מס' 80, לסעיף 9.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 65 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (80) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסתייגות מס' 80, 26 בעד, 40 נגד, נמנע אחד – לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין, אדוני?

יואל חסון: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על לחלופין לסעיף 9, אחרי 80.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע על ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 66 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (80) לחלופין של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין אחרי 80, לסעיף 9, התוצאה: 25 בעד, 40 נגד, נמנע אחד – לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 81, אדוני?

יואל חסון: 81 להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 9 לא נותרו הסתייגויות, לסעיפים 10 עד 12 מלכתחילה לא היו הסתייגויות, אז סעיפים 9, 10, 11 ו-12, כנוסח הוועדה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 67 בעד סעיפים 9–12, כהצעת הוועדה – 41 נגד – 27 נמנעים – אין סעיפים 9–12, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 41, 27 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיפים 9–12, כולל, התקבלו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 13 – הסתייגות 82.

יואל חסון: 82 ו-83 – – –

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים על הסתייגות 82, לסעיף 13.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 68 בעד ההסתייגות– 26 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (82) לחלופין של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 13 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 26, נגד – 40, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: 82, לסעיף 13 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 83, לסעיף 13.

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים על הסתייגות 83.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 69 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 40 נמנעים – 1 ההסתייגות (83) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 13 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 26 בעד, 40 נגד, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: 83, לסעיף 13, לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על סעיף 13, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 13, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 70 בעד סעיף 13, כהצעת הוועדה – 41 נגד – 26 נמנעים – אין סעיף 13, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 41 בעד, 26 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 13 התקבל בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר סעיף 13, הסתייגות 84, אדוני?

יואל חסון: להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: להסיר, אז לא נותרו הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קיבלנו את החוק בקריאה שנייה, כולל ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, הוועדה המשותפת בראשות יואב קיש, מכיוון שהתקבלה הסתייגות, אני חייב לשאול את אדוני אם אנחנו יכולים לעבור לקריאה שלישית, עם ההסתייגות.

): – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, יושב-ראש הוועדה לא מתנגד לכך שנצביע על הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 35), התשע"ז–2017, בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד החוק?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע, כולל ההסתייגות שהתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 71 בעד החוק – 41 נגד – 27 נמנעים – אין חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 35), התשע"ז–2017, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד החוק בקריאה שלישית – 41, נגד – 27, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 35), התשע"ז–2017, אושרה כנדרש בשלוש קריאות, ואני מבקש להזמין את חבר הכנסת יואב קיש להודות לאלה שעסקו במלאכה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להודות להרבה אנשים שעזרו בהצעת החוק הזאת.

יואב קיש: אני אתחיל ממנהלת הוועדה, אתי בן יוסף, שעשתה עבודת קודש – לעזור ולרכז את כל הדברים.

יואב קיש: דרך אגב, היא גם מנהלת ועדת הכנסת, שלא מחוקקת הרבה, אז זו גם הזדמנות להודות לך על כל עבודת הכנסת; מרכזת הוועדה נועה בירן-דדון, שגם זכתה רק לאחרונה בתואר של עובדת מצטיינת בכנסת ישראל – אז נועה, באמת מכירים תודה – ולסייעת הוועדה נטלי חקשוריאן.

יואב קיש: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית הכל-יכולה של ועדת הכנסת, שליוותה את החוק הזה עד הרגעים האחרונים, כולל בנושא של המימון.

יואב קיש: אני מודה לארבל אסטרחן.

יואב קיש: תודה רבה על כל העבודה ועל העבודה בוועדת הכנסת.

יואב קיש: אני רוצה להודות לחברי הוועדה, שתרמו רבות להשגת נוסח טוב יותר, נוסח נכון יותר, ובהם חבר הכנסת אייכלר, שהסתייגות שלו התקבלה – ובאמת היה חשוב מאוד, הנושא שהעלית – וגם מהאופוזיציה שתמכו בחוק, חברת הכנסת גרמן; לא היו הרבה חילוקי דעות.

יואב קיש: בנושא העיקרי, חברת הכנסת גרמן, היו בינינו הסכמות, ובאמת הלכתם אתנו יד ביד בהצעת החוק הזאת.

יואב קיש: בנוסף – ליואל חסון, שאומנם עשה מאבק פרלמנטרי אבל העלה דברים חשובים, לחבר הכנסת דב חנין ולחברים נוספים, שבאמת בסופו של דבר בוועדה הזאת הצלחנו להשיג סך הכול תוצאה טובה מאוד.

יואב קיש: אני רוצה להודות גם לאנשי מקצוע, לעורכי-דין ואני לא חושש לעלות פה לדוכן ולהגיד שמשרדים שונים ועורכי-דין שונים עזרו לי והתייעצתי אתם, ובהם אני רוצה להתחיל דווקא במשרד של יוסף תמיר, עורך-דין יוסף תמיר, שמכיר את החוק ועזר לי בהכנתו.

יואב קיש: אני רוצה להודות לעורך-דין דוד שמרון, שמנוסה מאוד בעניינים האלה, ושעזר לי בהכנת החוק, ולעורך-דין אלמוג דורון.

יואל חסון: שכתב את החוק.

יואב קיש: אני אומר לכם, הייעוץ המשפטי של אנשים שמכירים את זה – – –

יואל חסון: לא ייאמן שאתה מודה לדוד שמרון.

יואל חסון: זה לא ייאמן שאתה מודה לדוד שמרון.

יואב קיש: יואל, הרגע הודיתי לך.

יואל חסון: אין גבול לחוצפה.

יואל חסון: אין גבול לחוצפה.

יואל חסון: זה לא ייאמן.

יואב קיש: כן, הוא מכיר היטב את החוק הזה, ואני, כשבאתי לפתור את הבעיה של 15V, הלכתי להתייעץ אתו, חד וחלק, ואני לא מסתיר את זה.

יואל חסון: אין לך בושה.

יואל חסון: אל תגיד את הטיעון – – –

יואב קיש: ואני התחלתי – ואתה לא שמעת – עם עורך-דין יוסף תמיר.

יואב קיש: עורך-דין יוסף תמיר היה הראשון שישבתי ודיברתי אתו, והוא שעזר לי לבנות את החוק הזה.

יואל חסון: אתה ירדת אליו לצוללת או שהתייעצת אתו – – –

יואב קיש: חברים, אפשר לצחוק.

יואב קיש: בסוף צריך להגיד תודה.

יואב קיש: וכמובן כמובן – לעוזרים שלי, לצוות העוזרים הבלתי-נלאה שלי, שעזרו לי לכל אורך הפעילות והחקיקה: אלעד זמיר, נינה, זהר, עומרי, תודה רבה לכם.

יואב קיש: אני מודה לכולכם.

יואל חסון: למה אתה לא מודה לי, שהצקתי לך?

יואב קיש: הודיתי.

יואב קיש: אתה לא היית.

יואב קיש: הודיתי ליואל חסון ואמרתי לכל חברי הוועדה – ואני אומר, היינו בדיונים פתוחים, באמת בשביל להוציא חוק נכון וטוב.

יואב קיש: לא על הכול הסכמנו, אבל אני חושב שלכולנו הייתה מטרה משותפת.

יואב קיש: ונכון, בחרנו בסוף את הרוב, אבל כולנו בעד שמערכת הבחירות במדינת ישראל תהיה שקופה ונקייה מכספים זרים ככל האפשר.

יואב קיש: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: הודעות למזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ו–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן הונחו מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איימן עודה ואורי מקלב בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: 14 ילדים הרוגים בתאונות מאז תחילת השנה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הונחה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית הצעת חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, שהחזירה הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעת חוק בעניין תקן לידה והורות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1123); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: תציג את הצעת החוק השרה גילה גמליאל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), לקריאה ראשונה.

גילה גמליאל: הצעת החוק המונחת לפניכם כוללת שני תיקונים בחוק מס ערך מוסף.

גילה גמליאל: בתיקון הראשון מוצע לכלול בהגדרה של "עסקת אקראי", הכוללת היום מתן שירותים ומכירת טובין בעלי אופי מסחרי, גם מכירת מקרקעין שהיא בעלת אופי מסחרי, בשל התכלית הזהה המתקיימת לעניין זה ולנוכח הגידול שחל בשנים האחרונות במספר העסקאות שהן בעלות אופי מסחרי, עקב העלייה במחירי המקרקעין.

גילה גמליאל: בתיקון השני מוצע לבטל את המבנה המכונה "איחוד עוסקים", המאפשר לעוסקים הרשומים כעוסק אחד להגיש דוח תקופתי אחד על כל עסקותיהם אשר לא יכלול את העסקאות שעשו בינם לבין עצמם, אלא רק את העסקאות שעשו עם גורמים חיצוניים להם.

גילה גמליאל: מבנה דיווח ייחודי זה מקשה מאוד את הליכי ביקורת של רשות המסים בקרב עוסקים הרשומים כעוסק אחד, משום שניתוח מצב החשבון של העוסקים אינו משקף באופן נאות את הערך המוסף של כל אחד מהם, ולפיכך הביקורת עליהם כעוסק אחד אינה אפקטיבית.

גילה גמליאל: על כן, אנו מבקשים מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

גילה גמליאל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה גילה גמליאל.

טלי פלוסקוב: אני נועלת את הרשימה, רבותי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – מוותר; חברת הכנסת זהבה גלאון?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי?

איציק שמולי: מוותר.

טלי פלוסקוב: מוותר.

נחמן שי: רגע, רגע, רגע, הוא נוכח אבל מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק?

נחמן שי: – – –

טלי פלוסקוב: סליחה, אדוני, אתה לא היית במקום, אז קשה לי – אתה מעוניין לחזור?

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: אוקיי, תודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח – – –

אוסאמה סעדי: למה לא נוכח?

טלי פלוסקוב: אוסאמה סעדי, אתה מעוניין לדבר?

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברי הכנסת מרב מיכאלי, שרן השכל, מאיר כהן, אכרם חסון, דוד – – –

מרב מיכאלי: מוותרת.

טלי פלוסקוב: מוותרת, אני שומעת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גבירותי שתי השרות, גברתי השרה גמליאל, אני משוכנע שכששלחו אותך להקריא את זה לא ידעת על מה את מדברת, ואני מניח שגם כאן חברי חברי הכנסת אינם יודעים בדיוק על מה מדובר.

מיקי לוי: אני אפתח ואומר כי אני מתנגד לתיקון המוצע – תיקון הגדרת "עסקת אקראי" במס ערך מוסף.

מיקי לוי: אני לא משוכנע כמה מתוכנו באו והשקיעו מחשבה בעניין הזה.

מיקי לוי: הסעיף המוצע עושה מהפך בחשיבה בנושא נדל"ן.

מיקי לוי: בעולם הנדל"ן, חברים, אנשים פרטיים לא חייבים במע"מ.

מיקי לוי: בעולם הנדל"ן אנשים פרטיים אינם חייבים במע"מ.

מיקי לוי: עתה, גם אם יש קרקע לאדם פרטי, לצורך העניין, והוא מוכר אותה לפלוני, היא אינה מחויבת במע"מ.

מיקי לוי: אבל אם לדוגמה הוא יפרסם אותה, את הקרקע, והוא יחלק אותה לשלושה חלקים וכל חלק הוא ימכור במיליון שקל ובסך הכול הוא ימכור ב-3 מיליון שקלים, אזי יכול להיחשב הדבר לפעילות מסחרית, ואז יש לשלם מע"מ, אפילו אם מדובר באדם פרטי.

מיקי לוי: עד כמה אתם מוכנים לענות את האזרחים?

מיקי לוי: עד כמה המדינה והממשלה הזאת תכביד את ידה על האזרחים?

מיקי לוי: אתם הולכים להכביד יד על אזרחי מדינת ישראל ולחייב בעלי קרקעות פרטיים שרשות המסים תגדיר אותם כפעולת אקראי – לחייב אותם בתשלום מע"מ.

מיקי לוי: אני לא מבין לאן אתם הולכים.

מיקי לוי: אני לא מבין לאן אתם לוקחים את האזרחים.

מיקי לוי: האזרחים הם אינם פרה חולבת.

מיקי לוי: נושא המקרקעין מוסדר באופן ממצה בהגדרת המונח "עסקת אקראי".

מיקי לוי: אין מקום להרחבה נוספת.

מיקי לוי: במקרים מסוימים עומד לרשות מנהל המסים או מנהל מע"מ הכלי של סיווג מוכר מקרקעין כעוסק, ולפיכך – אין צורך.

מיקי לוי: זאת אומרת, אם עיסוקו של אדם הוא מקרקעין, הוא כמובן יחויב במע"מ.

מיקי לוי: אבל אם הוא מורה נהיגה והוא עוסק מורשה אבל יש לו מקרקעין, אין שום סיבה לחייב אותו במע"מ.

מיקי לוי: לאן אתם לוקחים את האזרחים?

מיקי לוי: אני לא מבין.

מיקי לוי: באה רשות המסים ואמרה, בבירור שעשיתי אתה: יש לנו בעיה של אכיפה.

מיקי לוי: תעשו אכיפה, אבל תפסיקו לחלוב את האזרחים בעסקת אקראי.

מיקי לוי: ההרחבה הזאת תקנה לרשות המסים את היכולת להטיל מע"מ גם על אנשים פרטיים.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: ולכן חברים, אסור לנו להרשות את זה.

מיקי לוי: יש לה מספיק כלים לכפות את החוק הזה.

מיקי לוי: החוק הזה הוא חוק שהוא מהלך פיסקלי לחלוטין – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מיקי לוי: משפט אחרון, גברתי.

מיקי לוי: – – שמטרתו לחלוב את הציבור.

מיקי לוי: אתם נותנים היום יד לחלוב את הציבור בנושא עסקת אקראי.

מיקי לוי: זהו מהלך איום ונורא, שאינו ראוי.

מיקי לוי: מטרתו להכביד יד על האזרחים.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

מיקי לוי: אני קורא לכם: תגלו אומץ ואל תצביעו לעניין הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חבר הכנסת דוד אמסלם – מוותר; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: נוכח?

אורן אסף חזן: נוכח.

אורן אסף חזן: – – – אני מכבד – – –

טלי פלוסקוב: מוותר, אוקיי.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בכך סיימנו רשימת הדוברים, ואנחנו עוברים להצבעה – הצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע, בבקשה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 72 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – 14 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ז–2017, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 29 חברי כנסת, 14 מתנגדים, אין נמנעים.

מיקי לוי: אף אחד מכם לא מבין את החוק הזה.

מיקי לוי: העיקר שהצבעתם בעד – – –

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה ועוברת – שמעתי רפורמות, השרה הציעה כספים.

טלי פלוסקוב: לכן, ההצעה עוברת לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה שתמשיך בהכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/700); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: ועכשיו, רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 43) (זמן שידור מרבי לתשדירי פרסומת בשידורי רדיו), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה, של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אני לא אשתמש ביותר מדקה.

מכלוף מיקי זוהר: חברי חברי הכנסת, זו הצעת חוק חשובה, שנועדה לעזור לתחנות הרדיו ליצור את האפשרות לשדר את זמן הפרסומות שלהם בזמנים שיהיו קצת יותר מתחשבים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מצפים מתחנות הרדיו להביא תכנים יותר טובים ויותר איכותיים לציבור.

מכלוף מיקי זוהר: כדי לעשות את זה, תחנות הרדיו צריכות את הכלים הכלכליים, שבין כה וכה אינם כרגע, מה שנקרא, מנת חלקן.

מכלוף מיקי זוהר: על כן, הצעת החוק הזאת נועדה להביא למצב שתחנת הרדיו יוכלו לנייד שניות של פרסום במשך היום או במשך היממה, אפילו על בסיס רבעוני.

מכלוף מיקי זוהר: ועל כן, אני חושב שהצעת החוק הזאת כן יכולה לעזור לתחנות הרדיו לייצר הכנסות סבירות, ובלבד שגם ייתנו לנו תכנים הולמים וטובים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש מהכנסת להצביע בעד החוק.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

טלי פלוסקוב: מישהו משיב לנו או שאנחנו מייד עוברים לרשימת הדוברים?

טלי פלוסקוב: יש לנו רשימת דוברים, רבותי, ובכך אני נועלת אותה, ועוברת לחברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינו נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי?

מרב מיכאלי: מוותרת.

טלי פלוסקוב: מוותרת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – מוותר; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת אורן אסף חזן?

קריאה: תוותר לה, אורן.

אורן אסף חזן: לבקשת החברים, אני – – –

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: אחרונת הדוברים, חברת הכנסת סתיו שפיר?

אורן אסף חזן: אני פשוט רציתי לשאול אם הפרסומות זה גם לבעלי זכות הצבעה או לא לבעלי זכות הצבעה.

קריאה: טלי, השעון לא – – –

טלי פלוסקוב: כן, כן.

טלי פלוסקוב: אנחנו נעשה את זה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, גברתי.

סתיו שפיר: תודה, אנחנו שומעים גם ברגעים אלה שהמשא-ומתן, או ניסיונות הפשרה, כנראה לא צולחים.

סתיו שפיר: מאשרת זאת גם חברת הכנסת שולי מועלם.

סתיו שפיר: וממה שאנחנו רואים ומהמסרים שעוברים לאזרחי ישראל לאורך כל היום, הממשלה הולכת להתפרק על עיקרון – עיקרון משמעותי, חבר הכנסת ביטן יושב-ראש הקואליציה – על כך שמסתבר שלא עומדים בהסכמים קואליציוניים, ועל זה מתפרקת הממשלה.

קריאה: אוי, נו.

סתיו שפיר: אז הלכתי וחיפשתי מה כתוב בהסכמים הקואליציוניים, וגיליתי שם כל מיני דברים מעניינים.

אורן אסף חזן: – – – לתועלת הציבור?

סתיו שפיר: למשל, בהסכמים הקואליציוניים כתוב שב-1 בינואר 2017 שכר המינימום יעלה ל-5,300 שקלים.

סתיו שפיר: עלה? לא עלה.

סתיו שפיר: למה אתם לא מפרקים על זה את הממשלה, על שכר המינימום, כשאזרחי ישראל – חצי מהעובדים במדינה מרוויחים פחות מ-6,000 שקל בחודש, מ-5,600 שקלים בחודש, למעשה?

סתיו שפיר: הגדלת מספר הנוסעים בתחבורה הציבורית – עוד חלק מההסכמים הקואליציוניים.

סתיו שפיר: המספר לא גדל, התחבורה הציבורית עדיין בשפל, המספר נמוך יותר מברוב מדינות העולם המערבי וההשקעה נמוכה יותר מברוב המדינות העולם המערבי.

סתיו שפיר: למה על זה אתם לא מפרקים את הממשלה?

אורן אסף חזן: סתיו, מה זה היה האחרון?

אורן אסף חזן: מה זה היה האחרון?

סתיו שפיר: תוספת שנתית של דירות בדיור הציבורי – זה היה אמור לעבור בחוק לפי ההסכמים הקואליציוניים.

סתיו שפיר: החוק לא עבר.

סתיו שפיר: לא עבר.

סתיו שפיר: איך יכול להיות שעל זה אתם לא מקימים מהומה ומאיימים לפרק את הממשלה?

סתיו שפיר: כי אין בישראל דיור ציבורי, כי הממשלה הזאת פירקה את הדיור הציבורי.

סתיו שפיר: רפורמה ברישום לצהרונים – לא עבר; ועדת אלאלוף – הכנסתם להסכמים הקואליציוניים את ההחלטה הכל-כך חשובה הזאת לממש את החלטות ועדת אלאלוף למלחמה בעוני.

סתיו שפיר: פחות מרבע מהסכום באמת נכנס, וגם זה לא בטוח – כמעט אי-אפשר לפקח על זה.

סתיו שפיר: למה על זה אתם לא מאיימים לפרק את הממשלה?

סתיו שפיר: ויש עוד ועוד: שיקום השכונות בדרום תל-אביב, ועוד ועוד נושאים חשובים ומשמעותיים.

סתיו שפיר: אבל עליהם כנראה לא הולכים לבחירות; עליהם אף אחד לא מוכן להקריב את הכיסא שלו ואף אחד לא מוכן לעשות מהומה.

סתיו שפיר: בשעה שנכים מפגינים פה מחוץ לבניין על העלאת הקצבאות ומפילים פעם אחר פעם את הצעות החשובות כל כך כדי לדאוג להם לחיים בכבוד; בשעה שקשישים נאלצים לחיות בתנאים-לא-תנאים במוסדות שבהם הם סובלים מהתעללות בחוסר פיקוח מוחלט על החיים שלהם – אגב, גם זה בהסכמים הקואליציוניים, וגם זה לא טופל.

סתיו שפיר: אבל על זה הממשלה לא הולכת לבחירות.

סתיו שפיר: על מה היא הולכת לבחירות?

סתיו שפיר: על משהו שמעולם לא נכתב בשום הסכם, ולמעשה היועץ המשפטי לממשלה בכלל הורה לנתניהו שלא להתעסק בנושא הזה בתחום התקשורת.

סתיו שפיר: אבל על זה, על זה – מהומת עולם.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

סתיו שפיר: פעם אחת שהממשלה הזאת תדאג לאזרחי ישראל באמת ותעשה על זה כזאת מהומה – ובאיזו מדינה היינו יכולים לחיות.

טלי פלוסקוב: תודה.

סתיו שפיר: פעם אחת שכמנהיגים תיקחו על עצמכם אחריות לעזור באמת לאזרחים במדינה הזאת.

סתיו שפיר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: סיימנו את רשימת הדוברים, ולכן כעת אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 43) (זמן שידור מרבי לתשדירי פרסומת בשידורי רדיו), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: בבקשה, להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 73 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 43) (זמן שידור מרבי לתשדירי פרסומת בשידורי רדיו), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 21 חברי כנסת, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 43) (זמן שידור מרבי לתשדירי פרסומת בשידורי רדיו), התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1130); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

טלי פלוסקוב: נדון על הצעת חוק קרן חינוך ארצות-הברית–ישראל, התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה – הצעה שקיבלה פטור מחובת ההנחה.

טלי פלוסקוב: תציג את הצעת החוק סגנית שר החוץ, חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ברכות לחברי חבר הכנסת יואב קיש על החוק החשוב, שייצר כאן בחירות נקיות יותר.

ציפי חוטובלי: אני מברכת אותך.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להציג לפניכם חוק מאוד חשוב בכל מה שקשור לשיתופי הפעולה האקדמיים בינינו לבין ארצות-הברית.

ציפי חוטובלי: חוק קרן חינוך ארצות-הברית–ישראל מובא לפניכם לקריאה ראשונה.

ציפי חוטובלי: החוק נועד לעגן בחקיקה את ההסכם שקיים משנת 1956 בין ממשלת ישראל ובין ממשלת ארצות-הברית בדבר מימון תוכנית חילופי סטודנטים של תוכנית "פולברייט".

ציפי חוטובלי: תוכנית "פולברייט" היא תוכנית אמריקנית לחילופי סטודנטים הפועלת בכל רחבי העולם.

ציפי חוטובלי: כדי ליישם את התוכנית בישראל הוקמה קרן החינוך ישראל–ארצות-הברית.

ציפי חוטובלי: לאורך השנים השתתפו בתוכנית טובי המוחות האקדמיים.

ציפי חוטובלי: 1,700 ישראלים למדו באוניברסיטאות בארצות-הברית ו-1,500 סטודנטים אמריקנים למדו בישראל, ובהם יש לציין בכירים במשק הישראלי, ואפילו זוכה פרס נובל אהרון צ'חנובר.

ציפי חוטובלי: היעדר ההסדרה בדין מקשה הלכה למעשה את פעילותה השוטפת של הקרן, והדבר יוצר תלות של הקרן בשגרירות ארצות-הברית בישראל, ופוגע באינטרס הישראלי בפעילות הקרן; מדינת ישראל מתקצבת 50% מהפעילות של הקרן.

ציפי חוטובלי: מטרתו של החוק המוצע היא לתת תוקף חוקי להסכם באופן שיקל את פעילותה השוטפת של הקרן הזאת.

ציפי חוטובלי: על מנת להגשים מטרה זו, הצעת החוק מציעה לקבוע שהקרן תהיה תאגיד הכשר לכל זכות, חובה ופעולה משפטית, כפי שמופיע בהסכם, וכן לעגן את הפרקטיקה הנוהגת כיום על בסיס ההסכם בכל הנוגע לפטור ממסים המוענק לקרן ולגורמים מסוימים הפועלים מטעמה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לציין כסגנית שר החוץ: אין דבר חשוב לנו יותר מקשרים אקדמיים.

ציפי חוטובלי: זה חלק מהעברת הידע בעולם.

ציפי חוטובלי: מדברים היום על ארגוני BDS – שכושלים כישלון חרוץ.

ציפי חוטובלי: היחסים הנפלאים של מדינת ישראל דרך הקרן הזאת מעוגנים היום בחקיקה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזה דבר מבורך וחשוב.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק נוסחה באופן כזה שהיא מיישמת את הוראות ההסכם הקיים, והחוק אושר על-ידי המחלקה למשפט כלכלי במשרד המשפטים, בתיאום המשרדים הרלוונטיים, לרבות רשות המסים, משרד הפנים והמל"ג.

ציפי חוטובלי: על כן, אבקש את תמכתם בהצעת חוק חשובה זו.

ציפי חוטובלי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגנית שר החוץ, חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

טלי פלוסקוב: ברשימת הדוברים יש לנו רק בקשת דובר אחד, והוא אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים, כאמור, נעולה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק קרן חינוך ארצות-הברית–ישראל, התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 74 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק קרן חינוך ארצות-הברית–ישראל, התשע"ז–2017, לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 21 חברי כנסת, אין מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: נמנע לא בטעות?

טלי פלוסקוב: הכול בסדר?

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק קרן חינוך ארצות-הברית–ישראל, התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון מס׳ 3) (התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת נחמן שי ודוד ביטן.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/698); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 27) (הרשאה אישית לבעל תואר ברוקחות קלינית), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה, של חבר הכנסת אלי אלאלוף.

טלי פלוסקוב: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, על-פי בקשתו של חבר הכנסת אלי אלאלוף.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מציגה את הצעת החוק בשמו של יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתכבדת להציג בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת הרוקחים (הרשאה אישית לבעל תואר שני או שלישי ברוקחות קלינית).

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק מציעה לפטור רוקחים קליניים בעלי תואר שני או שלישי מחובת הכשרה נוספת של 60 שעות לצורך מתן מרשם רוקח.

שולי מועלם-רפאלי: כיום, לפי תקנות הרוקחים (מרשם רוקח), אשר העברנו בוועדה רק לפני כחצי שנה, מותר לרוקח לתת מרשם תרופתי בנושאים מסוימים, בכפוף למעבר הכשרה אישית בהיקף של 60 שעות בנושאים של נוהלי רישום ותיעוד, אינטראקציה בין תרופות, בדיקות מעבדה, פרמקולוגיה קלינית – חברים, לפחות אל תעמדו מתחת לדוכן, תודה, תזוזו קצת – וטיפול תרופתי בקבוצות אוכלוסייה מיוחדות ובילדים.

שולי מועלם-רפאלי: נוסף על כך הצעת החוק מורידה את דרישת הניסיון לרוקח קליני לצורך מתן מרשם רוקח לשנתיים במקום חמש שנים הנדרשות כיום.

שולי מועלם-רפאלי: רוקח קליני לומד ומתנסה בכלל הנושאים הכלולים בהכשרה כבר בשלב לימודיו האקדמיים, ולכן מוצע לפטור אותו מהכשרה זו.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת חוק זו באה במסגרת קידום והעלאת המודעות לחשיבותם של הרוקחים הקליניים בישראל ולשילובם הקריטי במערכת הבריאות, הן לצורך שיפור איכות הטיפול והן לצורך חיסכון משאבים במערכת הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: בחודש שעבר קיימנו דיון מקיף בעניין והחלטנו על הקמת צוות בנוכחות נציגי משרד הבריאות ומשרד האוצר לבחינת הנושא והצגת המסקנות הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת, בשם יושב-ראש הוועדה, להודות לצוות הוועדה – ממלאת-מקום מנהלת הוועדה אתי שבתאי והייעוץ המשפטי של הוועדה, עו"ד יעל סלנט.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקש להודות לשר הבריאות, חבר הכנסת הרב יעקב ליצמן, על תמיכתו בהצעת החוק, ולראש אגף הרוקחות, ד"ר אייל שורצברג, על תמיכתו והנחייתו המקצועית.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מבקשים ממליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לדיון לקראת הקריאה השנייה והשלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: ברגע הזה אני נועלת את הרשימה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת אורן אסף חזן?

אורן אסף חזן: התייעצות.

אורן אסף חזן: לעלות לדבר?

אורן אסף חזן: מוותר, לאחר התייעצות סיעתית.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז רבותי, נעבור להצבעה, ונצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 27) (הרשאה אישית לבעל תואר ברוקחות קלינית), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 75 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 27) (הרשאה אישית לבעל תואר ברוקחות קלינית), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 20 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 27) (הרשאה אישית לבעל תואר ברוקחות קלינית), התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה וחוזרת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/704); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון מס' 3) (התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת נחמן שי ודוד ביטן, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: הוא כבר כאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

דוד ביטן: אני צרוד, אז לא להפריע לי.

דוד ביטן: רבותי, הצעת החוק הזאת באה להסדיר מצב – אתם יודעים, הסוכנות, יש לה לפי התקנות פטור ממכרז, אבל זה הולך לפי המטרות הציבוריות של האמנה.

דוד ביטן: מכיוון שהאמנה נחתמה לפני הרבה שנים, נוצר מצב שהפעילות העכשווית של הסוכנות לא תואמת, על-פי היועצים המשפטיים והחשב הכללי, את המטרות של אותה פעילות.

דוד ביטן: לכן גיבשנו הצעת חוק שמאפשרת לשנות את המטרות הציבוריות, שהדברים יובהרו, וגם לאפשר לממשלה, בסופו של דבר – באישור ועדת העלייה והקליטה – לקבוע מטרות ציבוריות שיהיו פטורות, והסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית יוכלו לקבל את הפטור.

דוד ביטן: אני מבקש מכולם לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה ולהחזיר אותה לוועדת הפנים להשלמה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד ביטן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: ברשימת הדוברים יש לנו רק בקשה אחת, ובכך אני נועלת את רשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: גברתי, חברי חברי הכנסת, אנחנו קידמנו, דוד ביטן ואני, את הצעת החוק צעד אחד קדימה.

נחמן שי: היא לא משנה סדרי עולם, אבל היא מקבעת אותם.

נחמן שי: לאורך שנים המטרות שהסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית פעלו לפיהן היו ידועות, גלויות, אבל לא מעודכנות.

נחמן שי: במהלך השנים נוספו עליהן עוד כמה וכמה מטרות שמשרתות את העניין המשותף לנו: קידום ענייניה של מדינת ישראל כמדינה יהודית וציונית.

נחמן שי: הקשר הציוני בין ישראל לבין התפוצות הוא קשר חשוב מאוד, ולכן בהצעה הזאת הוספנו עוד כמה תת-נושאים, כדי להסביר יותר ולאפשר חופש פעולה בקשר הזה, החשוב, בין הממשלה לבין המוסדות הציוניים ובין המוסדות הציוניים לתפוצות.

נחמן שי: אני שמח שהחוק הזה מתקדם.

נחמן שי: הוא משמר זרוע חשובה מאוד בקשרים הללו, ואף-על-פי שהזמן עובר והחיים נמשכים, עדיין אני חושב שלרעיון הציוני יש משקל ומקום, וצריך לשמור אותו, והקשר בין התפוצות לישראל בסופו של דבר מבוסס על אותו רעיון ציוני, הרעיון של התנועה הלאומית הציונית, והוא עדיין חי ופועם.

נחמן שי: אני שמח שהחוק הזה מסייע לו.

נחמן שי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: כאמור, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון מס' 3) (התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 76 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון מס' 3) (התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 18 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון מס' 3) (התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה וחוזרת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/700); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נעבור להצעת החוק האחרונה להיום – היא לא אחרונה?

טלי פלוסקוב: בינתיים?

טלי פלוסקוב: טוב.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 57) (זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת איתן כבל, איל בן ראובן וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, רשמת פרלמנטרית, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת – – –

דוד ביטן: יש עוד משהו בסדר-היום?

דוד ביטן: משהו?

דוד ביטן: זה אחרון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הצעת החוק הזאת, שאני עמל עליה כבר יותר משבע שנים – להצעת החוק הזאת, שהבשילה כדי – כך אני מקווה – כדי מימוש, הצטרפו אלינו – – –

דוד אמסלם: בקדנציה שלנו קידמת אותה?

איתן כבל: היא קודמה לא רק בקדנציה שלך.

איתן כבל: כל פעם לא היה לה מזל; כל פעם הייתה סיבה.

דוד אמסלם: אנחנו הבאנו לך את המזל.

איתן כבל: חכה, לך תדע מה יהיה עכשיו אחרי – זה רק קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: אל תדאג, נשמה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אם אמסלם הרגיע אותי, אני עולה רגוע.

איתן כבל: חברי הכנסת, הצטרפו אלי – האמת היא שההצעה הזאת – כבר הרבה שנים, ואני חידשתי אותה, כי רציתי לצרף אליה חברי כנסת מכל סיעות הבית, כיוון שהיא הצעת חוק שבאמת יש לה משמעות גדולה, וצירפתי אליה, באמת, מכל סיעות הבית.

איתן כבל: מי שהצטרף אלי גם היה חבר הכנסת פולקמן, ואני מודה לו על כך, ואני חושב שגם איציק שמולי, ונחמן, ואיל – שיש לו גם הצעת חוק שהוצמדה, שעוסקת – איך אומרים?

איתן כבל: מעניין לעניין באותו עניין.

איתן כבל: בשורה התחתונה, הצעת החוק הזאת מדברת על עניין שהוא לכאורה פעוט, פעוט מאוד, אבל עבור חיילים ומשפחה במילואים הוא דבר דרמטי.

איתן כבל: הסיפור הזה, כשבן-הזוג יוצא למילואים – או בת-הזוג יוצאת למילואים; יש גם כאלה, אומנם מספר מועט – יש שתי שעות ביום שבהן הגדוד נראה כמו תחנת מוניות.

איתן כבל: בעבר, ההורים שלנו היו יכולים לעזור בבית.

איתן כבל: היום חלק מהחיילים, ההורים שלהם עדיין עובדים, והמשימה הזאת, של מי יסייע בלקחת את הילד לגן או את הילדה לבית-הספר – זו הפעולה הכי בסיסית, הכי פשוטה, והופכת להיות מסובכת.

איתן כבל: אוקיי, חייל המילואים יוצא, נהנה, לא נהנה – כל הדיבורים שאנחנו מכירים על חיילי המילואים – אבל התמיכה במשפחה היא אלמנט שעדיין לא מתקיים בצורה מלאה בצה"ל, למרות השנים הרבות שחלפו.

איתן כבל: והמשפחה היא באמת המרכיב המרכזי בחוסן של החייל.

איתן כבל: אין דבר כזה שחייל יודע לעמוד על משמרתו – וזו איננה ציניות או קלישאה או מילה גדולה – כשהוא יודע שבבית שלו לא מסתדרים.

איתן כבל: לכן אתה רואה את החיילים אומרים – זה שיח מדהים, אם פעם אתה בא ומצלם את זה בשעת הבוקר, לפני השעה 08:00, או בשעות הצהריים המוקדמות והמאוחרות, איך אתה מרחוק מנסה לסדר את המשפחה ולסייע בבית.

איתן כבל: כי גם האישה עובדת, וצריך לפעמים, ואתה מתקשר לאבא, ולאחות, ולאחים, ולדודה, ולשכן.

איתן כבל: והעניין הזה, שבאמת כפי שאמרתי נראה, על פניו, לא מי יודע מה, מקבל משמעות אמיתית, שאישה, בת-זוג – או בן-זוג, אם רעייתו יוצאת למילואים, או אם זאת משפחה חד-מינית בדיוק באותה סיטואציה – שבה הוא יכול או היא יכולה להגיע למקום העבודה שעה מאוחר יותר או לצאת ממקום העבודה שעה מוקדם יותר.

איתן כבל: כל אחד בוחר לו, ובוודאי אנחנו מדברים בעיקר על חיילים שעושים מחמישה ימים, שזה הזמן שבו אתה יכול להתחיל לשקול את הדברים.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם שאני רוצה להודות גם לנשיא התאחדות התעשיינים, ידידי שרגא ברוש, שבאמת נרתם לעניין הזה בכל הכוח.

איתן כבל: כי תבין, עם כל הכבוד למדינה הזאת, חבר הכנסת אמסלם, מי שנתן את הרוח הגבית המרכזית בהליך הזה זה שרגא ברוש.

איתן כבל: המדינה לא הייתה מוכנה לעשות כלום בעבור זה, עם כל הכבוד, וצריך שהדברים האלה ייאמרו.

איתן כבל: וזה לא קל בימים של רגולציה על רגולציה על רגולציה שאנחנו מפעילים על התעשיינים, על העסקים הקטנים והבינוניים.

איתן כבל: לא פשוט.

איתן כבל: אבל העניין הזה – – –

דוד אמסלם: הממשלה העבירה לך את זה בוועדת שרים.

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: נכון.

דוד אמסלם: שם היא אומרת את דבריה.

איתן כבל: זה ברור, אבל העניין הוא שהממשלה מתפלספת – אתה מבין?

איתן כבל: – על משהו שבכלל אין לה יד בזה.

איתן כבל: אבל לא משנה.

איתן כבל: למרות זאת אני נותן את הקרדיט על העניין הזה.

איתן כבל: ברגע שהממשלה באה ואומרת: אני מוכנה ללכת אתך עם המערכות האחרות – כי האמת, מי שהיה צריך לתת את המענה האמיתי בעניין הזה – אני התעוררתי – – –

נורית קורן: זה ברור.

איתן כבל: אני הייתי רדום, בקושי התעוררתי.

נורית קורן: ברור.

נורית קורן: זה היה הקפה והסנדוויץ' של המזנון.

איתן כבל: גברת, אני צריך להגיע לראש-העין, וכיוון שכך אני צריך להגיע ערני.

איתן כבל: עכשיו אני מעיר את עצמי.

איתן כבל: אין לי ברירה.

איתן כבל: אני עוד צריך לנסוע ליד איציק שמולי, שיעבור אותי ככה ביעף.

איציק שמולי: מה שקורה ב-443 נשאר ב-443.

איתן כבל: אתה צודק.

דוד אמסלם: אגב, איתן, אם אנחנו נשארים פה עד הבוקר, הסידור הזה תופס גם פה?

איתן כבל: בשורה התחתונה, מה שאני אומר לכם – יש לנו עוד כל מיני עניינים כאלה ואחרים שצריך לסדר מול האוצר ומול המערכות האחרות, אבל אני מקווה שבעזרת השם, בתחילת המושב הבא נסיים את ההליך הזה סוף-סוף, ונביא בשורה, אני חושב גדולה – –

נורית קורן: גדולה מאוד.

איתן כבל: – – אבל גם אם היא קטנה, היא מקדמת בצורה משמעותית את הסיוע למשפחות החיילים, וזה סוג של הכרת תודה.

איתן כבל: תודה לכם.

טלי פלוסקוב: השם של החוק לא רשום למעלה.

דוד אמסלם: – – – החשיבה והנשמה.

איתן כבל: תודה, נשמה.

איתן כבל: תודה לך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: איל בן ראובן מעוניין לדבר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש עוד חברי כנסת שמעוניינים לדבר אחריו, מהרשומים?

נורית קורן: כן, אני.

טלי פלוסקוב: את בטוחה?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

איל בן ראובן: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, צבא המילואים הוא אחד היתדות, הלבבות החשובים ביותר בחברה הישראלית.

איל בן ראובן: צבא המילואים הוא מרכיב העוצמה החשוב ביותר בביטחון המדינה.

איל בן ראובן: השירות במילואים הוא למעשה חובה, ועם זאת, היום – אני חושב שיסכים אתי ידידי איתן – צריך להסתכל על שירות המילואים כהתנדבות, כהתנדבות וכהשקעה של אזרחים טובים בתרומה למדינה.

איל בן ראובן: התרומה הזאת לעתים מגיעה לימים רבים במהלך השנה, ובפעילות המבצעית – עד לסכנת חיים.

איל בן ראובן: החברה הישראלית חבה לאנשים האלה, וחייבת, חייבת לתגמל אותם ולאפשר להם לשרת בראש שקט ובלב חפץ.

איל בן ראובן: מי שמשלם את המחיר הגבוה ביותר זה המשפחות, זה הנשים, זה הילדים, ומכאן נובעת הצעת החוק שפירט איתן, הצעת החוק הכל-כך חשובה – שהמוביל שלה, ללא ספק, הוא ידידי איתן כבל, ושלי, המוצמדת עליה – המאפשרת לעובדת שבן-זוגה משרת במילואים או לעובד שבת-זוגו משרתת במילואים להיעדר מעבודתם למשך שעה ביום בזמן שירות המילואים של בן או בת-הזוג.

איל בן ראובן: החוק הזה בעיני הוא בראש ובראשונה הכרת תודה והערכה עמוקה למשפחות ולאנשי המילואים.

איל בן ראובן: אני רוצה, אגב, בהזדמנות הזאת לברך את צה"ל על ההחלטה ששמענו עליה היום, על תגמול משמעותי לאנשי הקבע בצה"ל, בתקווה מאוד גדולה שיותר ויותר צעירים יסכימו ללכת ולשרת בקבע.

איל בן ראובן: נעשו היום כמה צעדים מאוד משמעותיים, ואני חושב שלבית הזה יש לא מעט משמעות בדבר הזה – בעיקר ללחץ בוועדת החוץ והביטחון.

איל בן ראובן: מאוד מאוד חשוב.

איל בן ראובן: אני קורא לחברי הכנסת בהחלט להצביע בעד ההצעה החשובה הזאת ולהעביר אותה לקריאות השנייה והשלישית בהמשך.

איל בן ראובן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

טלי פלוסקוב: כבר סימנתי לעצמי מי לא נמצא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, אתה מעוניין – – –

איציק שמולי: דקה.

טלי פלוסקוב: דקה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: מיקי לוי, תהיה מעוניין?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי, חברותי, חברי הכנסת, עליתי רק כדי להוקיר את הפעילות שלך, איתן, למען חיילי המילואים, פעילות שלא התחילה היום ולא אתמול.

איציק שמולי: אני חושב שבמשך השנים אתה אולי חבר הכנסת שהכי מזוהה עם הנושא הזה, ואני חושב שזאת אולי אחת הפסגות שהשגת עבור חיילי המילואים.

איציק שמולי: אין שום ספק שבכל פעם שאתה מגיע למילואים, הסיפורים שרצים אצל החבר'ה – מה שעובר בראש זה בעיקר מה שעובר בבית ואיך מי שנשאר שם נושא בכל הנטל.

איציק שמולי: באמת כל הכבוד, ושאפו גם לך, וגם לך, איל; אני מבין שההצעה ממוזגת.

איציק שמולי: כל הכבוד.

איציק שמולי: זאת הצעה יפה וחשובה מאוד.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 57) (זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 77 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 57) (זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 16 חברי כנסת, אין מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 57) (זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה, וחוזרת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

רועי פולקמן: למה לעבודה?

רועי פולקמן: איזו ועדה זו?

איתן כבל: כלכלה.

טלי פלוסקוב: אצלי רשום "עבודה".

יחיאל חיליק בר: כלכלה.

יחיאל חיליק בר: כולם מסכימים – כלכלה.

איתן כבל: סליחה, סליחה.

איתן כבל: כבר היה הדיון הזה.

טלי פלוסקוב: נכון, הדיון היה בעבודה, הרווחה והבריאות.

איתן כבל: זה עבר לכלכלה בהסכמה.

איתן כבל: זה כבר היה בהכנה לראשונה.

איתן כבל: זה כבר היה בוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: אצלכם זה היה בקריאה הראשונה?

איתן כבל: כן.

רועי פולקמן: כן, הדיון היה בכלכלה.

טלי פלוסקוב: אם זה היה בוועדת הכלכלה, אנחנו מחזירים את הדיון לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

רועי פולקמן: הייתה טעות.

טלי פלוסקוב: בסדר, זה מה שהיה רשום, טוב שהייתם ערניים עדיין.

טלי פלוסקוב: הכול בסדר.

טלי פלוסקוב: רבותי, תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, כ"ג באדר התשע"ז, 21 במרס 2017, בשעה 16:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.