ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 217, 2017-03-15 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ז באדר תשע"ז, 15 במרס 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 325 מאת חבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: התשתיות במחלקות הפנימיות במרכז הרפואי גליל בנהריה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת בן ראובן, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

איל בן ראובן: תודה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, יושב-ראש הכנסת, כבוד השר, ביקרתי במרכז הרפואי גליל בנהריה, בית-חולים שמשרת 600,000 איש במרחב.

איל בן ראובן: מצב התשתיות במחלקות הפנימיות שבמרכז הרפואי ירוד מאוד.

איל בן ראובן: ב-2015 משרדך הבטיח, על-פי דברי מנהל בית-החולים שמאוד אמון עלי, כי יעניק 20 מיליון שקל לבית-החולים לצורך שיקום המחלקות, אם בית-החולים יגייס בעצמו 20 מיליון שקל.

איל בן ראובן: בית-החולים גייס את הסכום הזה.

איל בן ראובן: ברצוני לשאול: 1.

איל בן ראובן: מדוע הנושא בשלב זה איננו מטופל?

איל בן ראובן: 2.

איל בן ראובן: האם הוא מטופל כיום?

איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד לך, כבוד השר, שאני יודע שבית-החולים הזה מאוד מאוד חשוב לך.

איל בן ראובן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יהיו שאלות נוספות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת איל בן ראובן, במהלך השנים האחרונות הושקעו במרכז הרפואי גליל סכומי כסף גדולים מאוד לצורך פיתוח התשתיות וחיזוקן.

יעקב ליצמן: המשך ההשקעה בתשתיות נעשה לפי תעדוף של מנהל בית-החולים ובשיתוף עם המשרד.

יעקב ליצמן: במסגרת זאת ייבחן גם שיפוץ המחלקות הפנימיות בשילוב בין המשאבים של בית-החולים והמשרד לאור צרכיו האחרים של בית-החולים.

יעקב ליצמן: אני אומר לך את התשובה של המשרד, שאני טיפה מסתייג ממנה.

איל בן ראובן: – – –

יעקב ליצמן: התשובה של המשרד, שהכינו לי – אני קצת מסתייג מעוד דברים.

יעקב ליצמן: הם כתבו לי: "בבדיקה מול בית-החולים וגורמי המשרד, לא מוכרת הקצאת כספים לצורך שיפוץ הפנימיות ב-2015".

יעקב ליצמן: אני ביקרתי שם, ועד כמה שזכור לי, אמרתי, אני אעזור להם.

יעקב ליצמן: אני לא זוכר בדיוק אם ככה או ככה.

יעקב ליצמן: בכל אופן, אני אבדוק את זה, אני אשתדל לעזור להם.

יעקב ליצמן: בלי להיכנס לסכום כזה או אחר, זכור לי שאמרתי להם שישקיעו בדברים אחרים קודם, למה הם משקיעים דווקא ביולדות או דברים אחרים – לא משנה, אני לא רוצה להיכנס לדיון, אבל אני אחפש דרך.

יעקב ליצמן: אני אבדוק.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אין שאלה נוספת לחבר הכנסת איל בן ראובן, אבל יש שאלה נוספת לחבר הכנסת אייכלר, וגם לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כולנו שמענו בזעזוע על מה שקרה אתמול במרפאת קופת-חולים, שנשרפה אחות למוות – דבר שלא חלמנו שיכול לקרות במדינת היהודים.

ישראל אייכלר: אולי זה חלק מהאווירה האלימה שיש היום ברחוב, שהולכת ומתפשטת בכל התחומים עד כדי כך שהמעוז של האנשים החולים, הרופאים והצוות הרפואי יכול להיות מקום עבודה שעלולה, רחמנא ליצלן, אימא לילדים ללכת לעבודה בבוקר ולא לחזור הביתה.

ישראל אייכלר: אין לי הסבר אחר, רק "אם אין יראת אלוקים במקום הזה והרגוני" – אם יש אווירה של אלימות ושל הפקר.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול שתי שאלות: 1.

ישראל אייכלר: איך אתם יכולים לתת ביטחון לעובדים ולאנשי הצוות?

ישראל אייכלר: 2.

ישראל אייכלר: איך אפשר לתת לחולים אווירה יותר נוחה בבתי-החולים ובמרפאות, שלא יגיע, חס וחלילה, לא רק למעשה נורא שכזה, שאין לו שום הצדקה בעולם, אלא אפילו למתח בכלל – במקום להבין שרופאים וחולים הם באותו צד, שלא יהיה מתח בין הקליינטורה, החולים, לבין הצוות הרפואי, הרופאים?

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, בשבוע שעבר פניתי אליך בשאלה במכתב לגבי בחינת הרישוי לרפואה, שהיו בה יותר מעשר שאלות עם פתרון לנבחנים בעברית.

טלב אבו עראר: מה עם אלה שנבחנו בשפות אחרות?

טלב אבו עראר: אני שואל את השאלה הזאת שוב היום, כי או-טו-טו – עוד יום-יומיים – מתפרסמות התוצאות של הבחינה בכלל.

טלב אבו עראר: לכן רציתי לדעת, מה יעשה כבודו לפני פרסום התוצאות?

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הבריאות.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת אייכלר, השרפה של האחות זה מזעזע.

יעקב ליצמן: פשע, רצח – אין לי מילה אחרת להגדיר את זה.

יעקב ליצמן: ממש כולם מזועזעים.

יעקב ליצמן: לצערי, זאת אלימות ברפואה – בבתי-חולים, בקופות-חולים.

יעקב ליצמן: בבתי-חולים הגברנו את האבטחה – היום יש, פחות או יותר די מסודר.

יעקב ליצמן: אני לא יכול להתחייב לעשות אותו דבר בקופות-חולים; קופות-חולים זה ענק ומפוזר; לכל קופת-חולים יש כמה וכמה כניסות.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להטיל את זה על קופות-חולים כי אלה הוצאות גדולות, אבל להתחייב שאנחנו נעשה לכולם אבטחה שם, קשה לי להבטיח.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה לחזור על מה שאמרתי היום בוועדת הבריאות של הכנסת: א.

יעקב ליצמן: אנחנו צריכים לעשות אכיפה.

יעקב ליצמן: מהרגע שתופסים מישהו כזה שעושה, גם לא חלילה רצח, אלא אפילו מכות, צריכים לעצור אותו מייד ולהעניש אותו בחומרה, מייד; לא לסחוב את זה כמה שנים.

יעקב ליצמן: לדעתי זה ייתן הרתעה, כי ברגע שסוחבים את זה כמה שנים הערך של זה יורד וגם הענישה; ב.

יעקב ליצמן: כבר דיברנו על אלימות מילולית.

יעקב ליצמן: גם על זה צריך להעניש.

יעקב ליצמן: גם את זה אנחנו צריכים לראות בבית-חולים.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שרופאים ואחיות יחיו בפחד.

יעקב ליצמן: זה פוגע גם ברפואה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לנצל את ההזדמנות גם כשאני עונה לך, כשאני מדבר על אלימות מילולית.

יעקב ליצמן: מסרו לי היום שבתוכנית רדיו הבוקר אמר עיתונאי אחד באחת התוכניות, ואני מצטט: לפעמים אנשי צוות מביאים זאת על עצמם.

יעקב ליצמן: אני מוחה נמרצות.

יעקב ליצמן: אני חושב שחמור מאוד שעיתונאי אחד אומר את זה על צוות שנפגע אתמול מרצח, אחיות.

יעקב ליצמן: מה זה "מביאים את זה על עצמם"?

יעקב ליצמן: הם עובדים במסירות נפש, בתנאים-לא-תנאים.

יעקב ליצמן: איזה מין מילים אלה?

יעקב ליצמן: לכן אני מוחה מחאה נמרצת מאוד.

יעקב ליצמן: אני לא שמעתי שהמראיינת מחתה על זה, אז אני יוצא במחאה כאן מעל במת הכנסת.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת אבו עראר, אני חייב להגיד לך, לא קרה שום שינוי, ואין לי תשובה מעבר למה שדיברנו בשבוע שעבר.

יעקב ליצמן: היה פורים באמצע, אז באמת לא טיפלתי בזה כי פשוט לא הייתי במשרד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 327.

יולי יואל אדלשטיין: עדיין שר הבריאות נשאר אתנו, על מנת להשיב לחברת הכנסת יעל גרמן בנושא: תורים ארוכים להפלת עובר מת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת גרמן, נא לקרוא את השאילתה.

יעקב ליצמן: זה של עליזה לביא, עד כמה שידוע לי.

יעל גרמן: בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי, השאלה היא שאילתה של חברתי עליזה לביא.

יעל גרמן: מפני שהיא נעדרת מהארץ היא ביקשה ממני לשאול אותך.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהיא נמצאת בשליחות רשמית של הכנסת, אישרתי לחברה אחרת מן הסיעה לשאול את השאלה שלה.

יעל גרמן: מתחקיר שהתפרסם ב"ידיעות-אחרונות" התברר כי נשים שנושאות ברחמן עובר מת נאלצות להמתין תקופה ארוכה לגרידה – לעתים זה אפילו לידה מוקדמת – כיוון שאין תורים פנויים.

יעל גרמן: מעבר לכאבים הפיזיים ולקושי הנפשי הרב, מדובר לעתים גם במקרים מסכנים חיים.

יעל גרמן: רצוני לשאול: 1.

יעל גרמן: האם נכון הדבר?

יעל גרמן: 2.

יעל גרמן: מה ייעשה לקיצור התורים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: נשיאת עובר מת הנה אחת החוויות הקשות ביותר שעלולה לעבור אישה במהלך חייה, כאשר ממצב של שמחה, תקווה וציפייה להולדת בנה, עוברת באופן חד וקשה למצב של אובדן וכאב, לא רק פיזי, אלא לא פחות מכך נפשי.

יעקב ליצמן: הצוות הרפואי מודע לקושי ולמצוקה שבהם נמצאת האישה במצבים אלה, ומטפל בכך ברגישות רבה תוך גילוי אמפתיה למצבה הקשה של האישה, ועושה כמיטב יכולתו לתמוך בה ולתת לה מענה מיידי, ובכך להקל על הסבל הפיזי והרגשי שבו היא נתונה.

יעקב ליצמן: בהתאם לצורך ובמידה שהדבר נדרש, אף מעורבת עובדת סוציאלית מצוות בית-החולים, או כל גורם אחר שנדרש כדי להקל ולתמוך באישה.

יעקב ליצמן: בעקבות הכתבה והמצוקה שהועלתה בה מצד כמה נשים שחוו אירוע כואב זה, בכוונת משרד הבריאות לפנות לכל הנהלות השירותים לעבודה סוציאלית בכל בתי-החולים על מנת לחדד ולהדגיש את הצורך לתת מענה מיידי תוך גילוי רגישות לנשים במצבים אלה, ולפעול מול כל הגורמים המטפלים הרלוונטיים בבתי-החולים כדי להטמיע זאת.

יעקב ליצמן: לסיום, משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בצורך במתן מענה הולם ואמפתי לא רק לצרכים הרפואיים של החולים, אלא גם להבנה ולהתחשבות במצבם של החולים והמטופלים, ולפעול לסייע להם ככל שניתן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי הכנסת אורי מקלב ודב חנין ביקשו להפנות אליך שאלה נוספת.

יעל גרמן: ראשית, אני מודה לך על התשובה.

יעל גרמן: אני רוצה להעיר את תשומת לבו של השר שאני הכרתי כמה מקרים של נשים שהיה להן עובר מת בשלבים מאוד מאוד מתקדמים של ההיריון, כך שלא ניתן היה לבצע הפלה או גרידה, וצריך היה לבצע ממש לידה מוקדמת.

יעל גרמן: במקרים האלה הן נתקלו גם בתור ארוך וגם בקשיים היכן לבצע את התהליך הכל-כך כואב וכל כך מטריד.

יעל גרמן: אני מאוד מאוד מקווה שבעקבות התשובה שלך, שאתה הערת את תשומת לבם של הצוותים הרפואיים, תוסיף גם את הנושא של לידה מוקדמת במקרה של עובר מת, מפני שלפחות בשלושה מקרים שאני טיפלתי בהם באופן אישי לא ניתן מענה.

יעל גרמן: האישה הייתה צריכה לחכות זמן רב, וגם לא כל בית-חולים היה מוכן לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אני גם בעניין התורים.

אורי מקלב: אתמול ב-23:30 הרמתי טלפון לעוזרך הנאמן שנמצא פה, בעקבות פניות רבות שהיו אלי – – –

יעקב ליצמן: איך קוראים לו?

אורי מקלב: מוטי בבצ'יק, בבצ'יק הידוע.

יעקב ליצמן: איפה בבצ'יק?

אורי מקלב: בבצ'יק נמצא פה, כרגיל, אם אתה נמצא אז גם הוא נמצא, אבל לא רק זה שהוא נמצא פה, זה שפנה אלי, או אחד מהם, גם פנה לעוזרך השני, וגם הוא ענה לו ב-23:30 בלילה, אחרי זה זה גם התברר לי.

אורי מקלב: וכל זאת למה?

אורי מקלב: על תורים ארוכים שיש במרפאות הפרטיות – בירושלים זה נקרא טר"ם, בכל מקום זה נקרא אולי בשם אחר.

אורי מקלב: עכשיו, לכאורה, אדם שחיכה עם תינוק חמש שעות בתור בשביל איזה מענה של חום, אחר – האוטובוס פגע בילדה והוא היה צריך להתייעץ בקשר לזיהום – כן חיסון או לא חיסון, שלוש שעות, וכן אנשים אחרים שהיו, וזה לא היה רק אתמול.

אורי מקלב: לא הייתי פונה ב-23:30 אם זה רק היה מקרה של אתמול במקרה, אלא במשך תקופות ארוכות, אולי בגלל מקרי השפעת הרבים שיש היום והתורים הארוכים בחדרי מיון.

אורי מקלב: לכאורה אתה יכול לענות לי, אדוני השר, מה הקשר בין המרפאות הפרטיות אליך כשר הבריאות או למשרד הבריאות?

אורי מקלב: הרי ידוע שהמרפאות האלה היום עומדות במקום קופות-החולים.

אורי מקלב: קופות-החולים מגיעות להסכמים עם המרפאות האלה, והן גם מנווטות ושולחות את המבוטחים למרפאות האלה כדי שיתקבלו משעה 18:00 או 19:00, בערב.

אורי מקלב: לכן, אי-אפשר להתעלם מכך שהן שלוחות של קופות-החולים.

אורי מקלב: אם כך הדברים, כן היה צריך להגיע לאיזו הסדרה, לאיזה קוד שירות שהם צריכים לתת מינימום שעות.

אורי מקלב: לא יכול להיות שמקימים מרפאה פרטית, מביאים רופא אחד או רופא וחצי ואחות אחת, ואת כל האנשים שולחים אליהם.

אורי מקלב: נוצרים תורים של מאות איש ועשרות איש, זה גורם לכך שאנשים רבים מחכים שעות רבות, ובסופו של דבר הם גם לא יכולים לקבל את המענה המקצועי.

אורי מקלב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אדוני, ואז נשמע את תשובת השר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, המציאות הקשה בנושא הקשישים הסיעודיים מזעזעת אותנו בכל יום מחדש.

דב חנין: אחד המאבקים החשובים ביותר שמתנהלים היום בכלל בזירה הציבורית שלנו זה המאבק שגם אתה, אדוני השר, מאוד מאוד מחויב לו – להכניס את הביטוח הסיעודי לסל הבריאות הממלכתי.

דב חנין: זה דרוש, זה חיוני, וזו הדרך היחידה להתמודד עם המציאות הקשה שאנחנו רואים בתחום.

דב חנין: אתה העלית הצעה, לדעתי מאוד מאוד הגיונית, להעלות במעט את מס הבריאות ולאפשר בזה את הכנסת הביטוח הסיעודי לסל.

דב חנין: בממשלה הייתה לכך התנגדות של אנשים שאמרו: אנחנו לא רוצים להעלות מסים.

דב חנין: עכשיו מסתבר – משמים, יש מי שיגיד – שיש גם דרך אחרת:

דב חנין: אנחנו מגלים 3 מיליארד שקלים בקופת האוצר עודפי גבייה; עסקת "מובילאיי" מניבה לאוצר המדינה לפחות 4.7 מיליארד שקל, ואנחנו שומעים בהרבה דאגה שבמקום לעשות מהלכים חברתיים מאוד דרושים ומאוד דחופים, כמו להכניס את הביטוח הסיעודי לסל, כבר ממהרים לחלק את העוגה הזאת למטרות אחרות – אולי יורידו את המע"מ בקצת, יורידו את מס החברות, ייתנו עוד מתנות לאנשים שיש להם הרבה כסף ויהיה להם עוד יותר הרבה כסף.

דב חנין: האם לא זה הזמן, אדוני השר, לשים בעוצמה את הדרישה המוצדקת להכנסת הביטוח הסיעודי לביטוח הבריאות הממלכתי כדי להשתמש בכסף הזה למטרות הכי טובות?

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת גרמן – ההנחיה תכלול גם לידה מאוחרת.

יעקב ליצמן: זה אותו הדבר, אני לא רואה שום הבדל בין זה לזה, ובטח זה אותו הדבר.

יעקב ליצמן: אני אולי אבדוק את זה, רשמתי לי ואני אבדוק את זה במשרד אחר כך.

יעקב ליצמן: לחבר הכנסת מקלב – אין לי מילים מעבר לזה שאתה צודק.

יעקב ליצמן: בירושלים יש כמה וכמה.

יעקב ליצמן: חוץ מבתי-החולים יש טר"ם ברוממה, בביקור-חולים, בפסגת-זאב – אני לא יודע איפה זה שם – יש כמה וכמה תחנות.

יעקב ליצמן: אני אגיד לך את האמת, אני עושה ביקורי פתע, הרבה.

יעקב ליצמן: תכננתי מזמן לעשות ביקורי פתע גם בטר"ם – לא בטר"ם כטר"ם, אני מדבר על כל חדרי המיון הקדמיים, כפי שאני קורא להם – גם שם לבדוק; לא חייב להיות שביקור הפתע הראשון יהיה בירושלים.

יעקב ליצמן: שלא יתכוננו לי, שלא יחשבו.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד לך שביקור הפתע הראשון שלי כסגן שר היה בבאר-שבע בכלל, באמצע הלילה.

יעקב ליצמן: אז אני לא אתן להם להיערך.

יעקב ליצמן: בדרך כלל ביקורי פתע – גם כשאני נמצא בנסיעה, אני אקפוץ לבית-החולים שאני עובר לידו באמצע הדרך.

יעקב ליצמן: אבל לא משנה כרגע, אני בהחלט מתכוון לעשות בדיוק מה שצריך לעשות.

יעקב ליצמן: לפי המספרים האלה צריך להספיק כאן שלא ירצו תורים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לבדוק אם הצוות מספיק, האם הם עושים כל מה שהם אמורים לעשות.

יעקב ליצמן: אני אבדוק גם את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם אתה מתקשר לבבצ'יק באמצע הלילה והוא לא עונה, זאת אומרת שהם בביקור פתע במרפאה.

אורי מקלב: – – –

יעקב ליצמן: זה הם לא אומרים – אתמול דווקא לא העירו אותי, אבל קורה גם שמעירים אותי, גם כן.

יעקב ליצמן: מה שאני רוצה להגיד לך – – –

אורי מקלב: לא צריך להעיר אותך, אתה קם ב-03:00.

יעקב ליצמן: לא משנה, הוא מעיר גם אותי.

יעקב ליצמן: לפני כמה ימים רק העירו אותי.

יעקב ליצמן: 23:30, 23:45 אגב, אתמול חנכנו חדר מיון קדמי בקצרין.

יעקב ליצמן: הייתי שם אתמול בבוקר, חנכנו.

יעקב ליצמן: אני חושב שזו בשורה גם לאזור, לכולם.

יעקב ליצמן: אני מתכנן לעשות עוד כמה ברחבי הארץ, במגזר הערבי גם כן, בכל מיני מקומות.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת דב חנין – בסיעוד, אתה יודע, אני לא מפסיק.

יעקב ליצמן: בכל אירוע שאני נמצא אני מתחיל בסיעוד וגומר בסיעוד, כי זה הפרויקט לדעתי – משתי סיבות: א.

יעקב ליצמן: הבעיה, כי אם יש בעיה עם אנשים מבוגרים, צריך לתת לה פתרון, כי האוכלוסייה מתבגרת; ב.

יעקב ליצמן: זה לא יעזור לשום ממשלה, בסופו של דבר יעשו את זה.

יעקב ליצמן: זה לא יעזור.

יעקב ליצמן: מתחמקים עוד שנה, עוד חצי שנה, סוחבים – אין מנוס, יצטרכו, ברוך השם, כי אנחנו עולים בתוחלת החיים.

יעקב ליצמן: לכן איימתי – לא איימתי, אמרתי לראש הממשלה לפני עשרה ימים, שאני לא מתכוון להצביע יותר עם הקואליציה אם זה לא יזוז שם.

יעקב ליצמן: הודעתי את זה גם לראשי המפלגות שהתכנסו מייד אחרי הפגישה שלי עם ראש הממשלה.

יעקב ליצמן: התחייבו לי, ומייד למחרת היה מפגש ראשון לפי ההסכם הקואליציוני.

יעקב ליצמן: ראש הממשלה ביקש לראות את ההסכם הקואליציוני בנוכחות כולנו – כולנו זה כולנו, גם כולנו וגם יו"ר כולנו.

יעקב ליצמן: הקריאו לו את הסעיף, שם כתוב באמת שמנכ"ל משרד הבריאות והממונה על התקציבים יעשו תוכנית.

יעקב ליצמן: לפי ההסכם הקואליציוני זה היה צריך לראות ב-1 בינואר 16', מה שכתוב שם, ובביצוע 1 בינואר 17'.

יעקב ליצמן: מובן שלצערי זה לא בוצע.

יעקב ליצמן: עכשיו לקחו את זה בעניין.

יעקב ליצמן: דרשתי שבתוך 30 יום תתבצע התוכנית.

יעקב ליצמן: עשו סדרת דיונים עכשיו, שהיא ממש בשיא כרגע, בוא נחכה לתוצאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אלי בן-דהן, להשיב על שאילתה דחופה מס' 326, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: שדה מוקשים ברמת-הגולן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מרגי, נא לקרוא את השאילתה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, אתמול נקלעו שני צעירים – כשנכתבה השאילתה –לשדה מוקשים ליד צומת בית-המכס ברמת-הגולן; אשתקד נקלעו צעירים לשדה מוקשים ליד ג'ילבון; ב-2010 נפצע ילד, כשעם הפציעה שלו התחייבנו בכל סיעות הבית שיפעלו לנקות את המדינה מסכנה זו.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: כמה שדות מוקשים עדיין מצויים?

יעקב מרגי: והיכן, אם ידועים?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: מדוע אין מסולקים המוקשים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשנת 2011 חוקק החוק לפינוי שדות מוקשים, שבמסגרתו הוקמה הרשות לפינוי מוקשים במשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: הרשות אחראית על פינוי שדות המוקשים שאינם חיוניים לביטחון המדינה.

אלי בן-דהן: מאז הקמתה ועד היום פינתה הרשות למעלה מ-7,000 דונם של שדות מוקשים ושטחים חשודים במיקוש.

אלי בן-דהן: יש עוד שדות מוקשים ושטחים חשודים במיקוש בגבולות המדינה, ביהודה ושומרון, ברמת-הגולן, המוערכים בכ-90,000 דונם.

אלי בן-דהן: קצב הפינוי בשנה האחרונה הוכפל, היום הוא עומד בין 1,500 ל-2,000 דונם בשנה.

אלי בן-דהן: לגבי שדות המוקשים ברמת-הגולן, הרשות יוצאת החל מהקיץ הקרוב לפרויקט תלת-שנתי לפינוי מוקשים ברמת-הגולן.

אלי בן-דהן: בין שדות המוקשים המיועדים לפינוי, בהתאם לתוכנית הרב-שנתית של הרשות, נכללים גם פרויקט פינוי המוקשים בבית-המכס ובג'ילבון.

אלי בן-דהן: קצב פינוי המוקשים תלוי תקציב.

אלי בן-דהן: תקציבה של הרשות נקבע בחוק שיהיה לפחות 27 מיליוני שקלים, והוא בסעיף תקציבי נפרד מתקציב הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: מכובדי סגן השר, לפי הקצב, הכמות השנתית והקצב זאת אומרת שאנחנו לא אנשי בשורה, זה בסביבות 40–45 שנה.

יעקב מרגי: לפי האירועים שקרו אנחנו רואים שאלה שטחים שמיועדים לתיירות פנים.

יעקב מרגי: בתקופת החורף יש מעיינות, מפלים, זרימה, אנשים רוצים לראות את זה.

יעקב מרגי: למה לא להיכנס לתוכנית מואצת לפחות בשטחים האלה, שמטיילים ישראלים מסתובבים, וילדים, ונכנסים.

יעקב מרגי: אני אומר לך, גם אני כבוגר שמסתובב באזורים האלה בתקופת החורף, לפעמים לא הכול משולט, לא הכול מגודר.

יעקב מרגי: לא פלא שעולים.

יעקב מרגי: לכן אני קורא לסגן השר להיכנס בעובי הקורה ולנסות לתת קדימות בשנים הקרובות לאותם אזורים שיש בהם מעיינות, נחלים זורמים ומפלים.

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר.

אלי בן-דהן: אני מסכים אתך מאוד, חבר הכנסת מרגי, ואכן ניתנת קדימות גדולה מאוד לאתרים המתוירים, ובמיוחד לאלה שאינם מגודרים.

אלי בן-דהן: זה יהיה בשלוש השנים הקרובות.

אלי בן-דהן: אני מקווה שכל האזורים הללו שאותם הגדרתם כאזורים מתוירים – ואני מוסיף, אזורים שאינם מגודרים – להם תינתן העדיפות העליונה.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד שהעניין הזה ייפתר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נשאר אתנו גם לשאילתה הבאה, שמספרה 328, והיא מאת חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: מעצר חברת המועצה המחוקקת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, השבוע עצר צה"ל את חברת המועצה המחוקקת הפלסטינית סמירה חלאיקה באזור חברון.

אוסאמה סעדי: חיילים ישראלים פרצו לפנות בוקר לביתה בכפר א-שיוח' ליד חברון, ערכו בו חיפוש ועצרו אותה.

אוסאמה סעדי: רצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: האם ידוע לך על המקרה?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: אם כן, מה הן סיבות המעצר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום 9 במרס 2017 נעצרה חברת הפרלמנט סמירה חלאיקה על-ידי כוחות הביטחון לצורכי חקירה בשל חשד לביצוע עבירות נגד ביטחון האזור.

אלי בן-דהן: חקירתה של חלאיקה נמצאת בעיצומה.

אלי בן-דהן: מעצרה של חלאיקה הוארך כבר פעמיים על-ידי בית-המשפט הצבאי ביהודה, תחילה ביום 12 במרס 2017 עד ליום 13 במרס 2017, ושנית ביום 13 במרס 2017 עד יום 16 במרס 2017, דהיינו עד מחר.

אלי בן-דהן: עד מחר ייבחן הצורך להמשיך ולהאריך את מעצרה בימים נוספים אם יהיה צורך בכך.

אלי בן-דהן: חלאיקה מיוצגת בהליכים בפני בית-המשפט הצבאי על-ידי עורך-דין מטעמה.

אלי בן-דהן: בשלב זה לא נוכל להתייחס לחשדות שבגינן עצורה חלאיקה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: כבוד סגן השר, אדוני היושב-ראש, פנתה אלי משפחתה של חברת הפרלמנט סמירה חלאיקה וגם עורכי-דין שמייצגים אותה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהעניין הזה של מעצר חברי פרלמנט על-ידי צה"ל הוא לא חוקי.

אוסאמה סעדי: יש חסינות לחברי פרלמנט, ואני חושב שהיום ישראל מחזיקה במעצר כעשרה חברי פרלמנט פלסטינים, רובם במעצר מינהלי, והחשדות המיוחסים, אדוני סגן השר, שמדובר בהסתה בפייסבוק.

אוסאמה סעדי: אני חושב שזאת בושה וחרפה.

אוסאמה סעדי: אני קורא באמת לשחרר אותה מייד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש משהו להוסיף, אדוני סגן השר?

אלי בן-דהן: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר, מעצר חברי פרלמנט, כפי שאתה טוען, חבר הכנסת סעדי, שהוא דבר איננו חוקי, אתה יודע, שגם בפרלמנט הזה, כנסת ישראל, גם נעצרו חברי כנסת, ולאחרונה ממפלגתך נעצר חבר כנסת בגלל חשדות על עבירות ביטחוניות.

אלי בן-דהן: אז גם עבירות ביטחוניות אינן חוקיות, ומי שעושה עבירות ביטחוניות לא יכול לצפות שמערכת הביטחון – – –

אחמד טיבי: מה העבירה הביטחונית?

אלי בן-דהן: חבר הכנסת טיבי, רק שנייה, תן לי רק להשלים.

אלי בן-דהן: אני אומר, מי שעובר על עבירות ביטחוניות לא יכול לצפות ולהסתתר מאחורי חסינות פרלמנטרית.

אלי בן-דהן: כמו שבכנסת ישראל חסינות פרלמנטרית איננה חסינה בפני עבירות ביטחוניות – –

אוסאמה סעדי: בתוך הרשות הפלסטינית, לא בתוך – – –

אלי בן-דהן: – – כך גם חברי פרלמנט של הרשות הפלסטינית.

אחמד טיבי: הכנסת זה שטח ריבוני של מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: כך גם חברי פרלמנט אינם חסינים.

אלי בן-דהן: אני בכוונה אמרתי שאני לא רוצה להיכנס לחשדות שחברת הפרלמנט חלאיקה חשודה בהם, ולכן מכיוון שאנחנו נמצאים במהלכן של החקירות הללו אני לא רוצה להיכנס אליהן.

אלי בן-דהן: אבל הכלל ברור: מי שאיננו עובר עבירות ביטחוניות גם אינו נעצר.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש להשיב על שאילתה דחופה מס' 324, מאת חבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: האיחור בקבלת ציוני בחינת הבגרות במתמטיקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יכול לקרוא את נוסח השאילתה.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, ב-23 בינואר 2017 נערכה בחינת הבגרות במתמטיקה.

איציק שמולי: חלפו מעל שישה שבועות וטרם התקבלו ציוני הבחינה.

איציק שמולי: מצב זה פוגע בתלמידים רבים, בייחוד אלה שתלויים בציון לצורך קבלה ללימודים אקדמיים.

איציק שמולי: רצוני לשאול: 1.

איציק שמולי: מתי צפויים להתפרסם הציונים?

איציק שמולי: 2.

איציק שמולי: מדוע נגרם עיכוב כה רב?

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שמולי, חברי חברי הכנסת.

מאיר פרוש: לשאלה 1 – ציוני בחינות הבגרות של מועד החורף בכל המקצועות מפורסמים מדי שנה במהלך חודש אפריל.

מאיר פרוש: זאת מאז ומתמיד.

מאיר פרוש: בשנה שעברה פורסמו ציוני בחינות הבגרות של מועד החורף ביום 11 באפריל 2016 – אני מצטער על כך שהמשרד לא נתן את התאריך העברי – והשנה ייעשה מאמץ לפרסם את הציונים עוד קודם למועד זה.

מאיר פרוש: לשאלה 2 – לא קיים עיכוב בפרסום הציונים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני סגן השר.

איציק שמולי: תראה, מתשובתך, אדוני, אני מבין שבעצם זה המצב הקבוע, ולמעשה לא נגרם פה שום עיכוב.

איציק שמולי: אז זה מעלה שאלה: מדוע המשרד, לא רק בקדנציה שלכם, אלא באופן כללי, לא נותן דעתו למצב שבו סטודנטים נבחנים, וברור שאם הציונים מגיעים רק בחודש אפריל הם לא יכולים להיכנס לסמסטר ב'.

איציק שמולי: כלומר, באמצע שנת הלימודים האקדמית, לתוך הלימודים.

איציק שמולי: הם מפסידים שישה-שבעה חודשים יקרים.

איציק שמולי: יש לי סטודנט שפנה אלי – אבי אוחיון מכרמיאל – התקבל כבר למכללה, אבל לא מוכנים שהוא יתחיל את לימודיו לפני שמתקבל הציון.

איציק שמולי: השאלה, אדוני סגן השר: האם יש מחשבה לשנות את המצב הזה, שהציונים לא יגיעו באפריל אלא אולי קצת לפני?

איציק שמולי: אולי להגביר את מספר הבוחנים?

איציק שמולי: והשאלה השנייה: האם, לכל הפחות, ניתן לתת לאותם סטודנטים לעתיד אישור שהם נבחנו, כך שהמכללה תוכל – המכללה או אוניברסיטה – תוכל לקבלם על-תנאי.

איציק שמולי: ובמקרה הכי גרוע, בשלב מאוחר יותר, להגיד להם שכנראה הם לא עמדו ברף והם לא יכולים להמשיך?

איציק שמולי: אבל כרגע הם באמת במצב בלתי אפשרי.

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, שאלה נוספת, ולאחר מכן נשמע את סגן השר.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, אולי זה השבוע השני, אדוני סגן השר, שאני מעלה את עניין ההתקפות על מורים בבתי-הספר.

מסעוד גנאים: היום הייתה שביתה או עיצומים של שעתיים בבתי-הספר העל-יסודיים, שהכריז עליה ארגון המורים, וזה כמחאה על המשך התקפות על מורים ומורות בבתי-ספר בכלל, אבל במיוחד בבתי-ספר במערכת החינוך הערבית.

מסעוד גנאים: יש כאלה מהמורים וממערכת החינוך שמתלוננים שעד עכשיו משרד החינוך לפחות – אני לא רוצה לדבר על שר החינוך, אבל נציגות מכובדת לפחות ממשרד החינוך – היה עליה לבקר, כאות הזדהות, כל מורה וכל מורה שהותקפו או על-ידי הורים או על-ידי תלמידים.

מסעוד גנאים: יש מורים שאושפזו בבתי-חולים בגלל מכות שקיבלו או מהורים או מתלמידים.

מסעוד גנאים: אני חושב שעל משרד החינוך לצאת בימים האלה נגד התופעה הזו ולהזדהות בצורה ברורה עם המורים ועם מערכת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לשאלות הנוספות:

מאיר פרוש: חבר הכנסת שמולי – אני לא יודע לומר לך מה חושבים במשרד לגבי הבקשה הזו, שבעתיד אולי יקדימו את פרסום תוצאות המבחנים; או הבקשה השנייה – שאולי ייתנו אישור שנבחנו כדי שיתקבלו לאוניברסיטאות על הגדרה שבתנאי.

מאיר פרוש: אבל מה שאני יודע לומר זה שגם – קודם כול, אני אומר שהדבר הזה הוא מדי שנה.

מאיר פרוש: זאת אומרת, לא גילינו פה משהו שבסטנדרט הוא לא בסדר.

מאיר פרוש: מדי שנה זה עובד כך, ואני לא יודע אם בעבר המשרד היה צריך לענות על שאלות כאלו מחברי כנסת בקדנציות הקודמות.

מאיר פרוש: אני לא זוכר, על כל פנים.

מאיר פרוש: אבל אני חוזר שוב: מאז ומתמיד פורסמו ציוני בחינות הבגרות של מועד החורף בחודש אפריל.

מאיר פרוש: ההרשמה לאוניברסיטאות נפתחת בחודש ינואר.

מאיר פרוש: כך שגם אם, נניח, אם אנחנו נביא אישור שנבחן, זה לא יעזור, כי בינואר רק יש המבחנים והרישום הוא בינואר.

מאיר פרוש: כך שזה לא יועיל.

מאיר פרוש: איזה פתק יקבלו, שהוא רוצה להיבחן?

מאיר פרוש: מה זה יועיל?

איציק שמולי: אם הסטודנט נבחן במהלך חודש פברואר או מרס, מספיק שהמכללה לפחות תדע, סגן השר – – –

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: אני מבין שהבחינות הן הרי בתשרי, בינואר.

מאיר פרוש: כן?

מאיר פרוש: אז לא יכול להיות שהוא נבחן בפברואר או במרס.

איציק שמולי: אז אם הוא נבחן בינואר, לפחות – – –

מאיר פרוש: אז בינואר הוא נבחן, ורק אז נרשמים.

מאיר פרוש: אז הוא לא יכול להביא שום פתק.

מאיר פרוש: אני אבחן – אני אשאל את השאלה הזו.

מאיר פרוש: עכשיו רק אני אומר:

מאיר פרוש: הדרך – – –

איציק שמולי: אדוני סגן השר, אני רק רוצה להסביר: אם הוא מביא את הפתק ממשרד החינוך שהוא אכן נבחן בחודש ינואר ועדיין אין לו ציון, לכל הפחות המכללה תדע שבאפריל – – –

מאיר פרוש: אבל אפשר להירשם גם בפברואר-מרס?

איציק שמולי: כן.

מאיר פרוש: אז זאת אומרת, יבטלו את הרישום בינואר?

איציק שמולי: לא, למה?

איציק שמולי: היום רוב הסטודנטים מתחילים את הלימודים בחודש – – –

מאיר פרוש: אוקיי.

מאיר פרוש: אני אבקש לבדוק את זה, ואם נוכל לעזור ולקדם ולהתקדם – ודאי שזה יהיה טוב וחשוב.

מאיר פרוש: לגבי חבר הכנסת מסעוד גנאים, מה שהוא שואל, זה ממש מגוחך, אבל כשאתה שואל אז אני אומר:

מאיר פרוש: אין ספק שצריך לגנות כל מעשה אלימות.

מאיר פרוש: אני לא יודע למה אתה בא ואומר כאן במליאה שהדבר הזה קורה יותר ובמקרים רבים יותר בבתי-ספר ערביים.

מאיר פרוש: אני לא רוצה לקבל את המושג הזה.

מסעוד גנאים: – – –

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: ככה אמרת, וחבל שאתה – אני לא חושב שכדאי לומר את זה על אוכלוסייה שלמה, ששם בבתי-הספר יש יותר אלימות, אבל ודאי שאנחנו צריכים לגנות, ומגנים.

מאיר פרוש: אין ספק בדבר הזה.

מאיר פרוש: עכשיו, אם מכיוון שמורה או מורה סבלו מאלימות בבתי-הספר יבוא לבקר השר או מישהו במשרד – יכול להיות שמישהו במשרד, במחוז, אולי צריך.

מאיר פרוש: אבל אם אתה מגדיר את זה כמכה, כאיזה דבר שאולי קשה כבר להתמודד אתו, אז אולי מינהלת המחוז תצטרך איזה סגן מיוחד שיצטרך לעשות את העבודה הזו.

מאיר פרוש: בכל מקרה, אני אעביר את המסר שלך להנהלת המשרד לראות מה צריך לעשות כדי לתת את התחושה הטובה יותר לתושבים הערבים או לתושבי אזרחי מדינת ישראל שיודעים על כך וסובלים מזה שיש אלימות בבתי-הספר, שהילדים שלהם לומדים שם.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דוחות הממונה על השכר לשנת 2015, הכוללים את דין-וחשבון מס' 7 על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים ומשרדי הממשלה לעובדי קבלן כוח-אדם לשנת 2015; דין-וחשבון מס' 15 על הוצאות השכר בשירות המדינה, בגופי הביטחון ובשירות בתי-הסוהר לשנת 2015; דין-וחשבון מס' 23, חלק א', על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים לשנת 2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3928/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שיפוי בגין תביעות פיצויים), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת דוד אמסלם לעלות לדוכן, לנמק את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: מי שאמור להשיב לו בשם הממשלה הוא סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: כך שאם הוא שומע אותנו, רצוי שייכנס לאולם המליאה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק –בעצם באנו לתקן את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שיפוי בגין תביעות ופיצויים), התשע"ז–2017.

דוד אמסלם: אז קודם כול אני אקריא את הסעיף שאנחנו מבקשים לתקן, ואחרי זה אני אסביר את המהות של התיקון.

דוד אמסלם: הוספת סעיף 197(א)(1), שיאמר: בחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, אחרי סעיף 197 יבוא: כתב שיפוי כתנאי ל-197(א) – מוסד תכנון רשאי לדרוש כתנאי להפקדה או לאישור תוכנית או אישור תוכנית שבסמכותו או כתנאי למתן היתר, מתן היתר, כתב שיפוי מפני תביעה לפיצויים לפי סעיף 197.

דוד אמסלם: בעצם, דברי ההסבר לחוק: היום, לפי חוק התכנון והבנייה, סעיף 197 אומר שיש זכות לפיצויים לבעלים של מקרקעין לתבוע שנפגעו על-ידי אישור תוכנית בידי הוועדות המקומיות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם מישהו מגיש איזו תוכנית לוועדה המקומית – ואנחנו מדברים כרגע על מישהו פרטי, שמגיש תכנון לגבי השטח הפרטי של עצמו – אז הוא מגיע לוועדה המקומית, מכין את התכנון, מגיש את התכנון, אושר לו התכנון; כל מי שמרגיש שהוא נפגע כתוצאה מהתכנון הזה, למשל אם פתאום הבניין מסתיר את הנוף של איזה מישהו, והוא מרגיש שירד ערך הדירה שלו וכו', אז הוא רשאי לתבוע את הוועדה.

דוד אמסלם: בעצם היום הוא תובע את הוועדה המקומית בגין הפיצויים שמגיעים לו.

יעקב פרי: זה לא להגיש התנגדות?

דוד אמסלם: הוא יכול להגיש התנגדויות.

דוד אמסלם: אחרי שהוא מגיש את ההתנגדויות – בוודאי, יש הליך תכנוני שלא קשור כרגע לנושא הפגיעה.

דוד אמסלם: אתה יכול להגיש התנגדויות בכל מיני נושאים, אבל בסופו של עניין, לאחר שבעצם הנושא עבר את כל ועדות התכנון, אתה עכשיו בא ואומר: רק שנייה, הבניין שאישרתם לבנות בעצם מסתיר לי את הנוף, פוגע לי באוויר, עושה לי צל על הבית וכו' וכו', אז אני מבקש – –

יעקב פרי: – – –

דוד אמסלם: – – כן, אני מבקש לשפות אותי בגין הנזק, שהערך של הנכס שלי ירד.

דוד אמסלם: עכשיו, את מי הוא תובע על-פי החוק?

דוד אמסלם: את הוועדה המקומית שאישרה.

דוד אמסלם: מה עשו?

דוד אמסלם: מה הנוהג שהתפתח במהלך כל השנים?

דוד אמסלם: הוועדה המקומית הרי היא לא צד בעניין, היא באה לאותו יזם, ואומרים לו: תקשיב, אתה תיתן לנו כתב שיפוי לאחר שאנחנו נאשר לך את התוכנית; אם מישהו ירצה לתבוע אותנו, אז אתה תשפה אותו.

דוד אמסלם: ככה זה היה עשרות שנים.

דוד אמסלם: לפני כמה חודשים, לקראת סוף 2016, היה איזה מקרה חריג בעיריית ראשון-לציון, שמישהו הגיע עד בית-המשפט העליון בסוגיה הזו, ואז בית-המשפט העליון בעצם אמר שעל בסיס החוק הקיים בכלל אין סמכות לוועדה המקומית לבקש את כתבי השיפוי.

דוד אמסלם: המצב היום, נכון לרגע זה – למה בעצם הגשתי את ההצעה לתיקון, וגם היה חשוב לי להעביר אותה עוד לפני הפגרה?

דוד אמסלם: מפני שהיום הרשויות בכלל לא מאשרות תוכניות.

דוד אמסלם: הן אומרות: רק שנייה, אם אנחנו חשופות לתביעות, כשאנחנו בכלל לא צד בעניין, אז אנחנו לא מאשרות כלום.

דוד אמסלם: לכן היום יש מאות תוכניות שנמצאות בערים – הוועדות לא מוכנות לקדם אותן, ובצדק מבחינתן.

דוד אמסלם: לכן היה חשוב להסדיר את זה, וכמה שיותר מהר, על מנת לשחרר את הפלונטר הזה.

דוד אמסלם: ואני מקווה שבהיבט הזה לפחות אנחנו מקדמים את הנושא של הבנייה.

דוד אמסלם: אז אני מודה לכולם, ואני מבקש מכולם כמובן להצביע עבור ההצעה הזו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, ימסור לנו את עמדת הממשלה בחוק הזה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הפנים, אני רוצה להודות לך על הצעת החוק; היא הצעה מצוינת.

יצחק כהן: אתה פה עלית על חסם מאוד משמעותי, והצעת החוק שלך – כרגיל, החוקים שלך הם חוקים מצוינים.

יצחק כהן: אתה מסיר פה חסם מאוד מאוד משמעותי.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק, אבל בכפוף להצמדתה להצעת חוק ממשלתית.

יצחק כהן: אין לך בעיה עם זה, נכון?

דוד אמסלם: – – –

יצחק כהן: לפרוטוקול, אתה מסכים לתנאי הזה.

יצחק כהן: אז אני מבקש מחברי לתמוך בהצעה.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: רק שחבר הכנסת אמסלם דיבר על לוחות-הזמנים, שכרגע המצב תקוע, כפי שהוא אמר, אז אני מקווה שהממשלה תזדרז עם ההצעה שלו.

יצחק כהן: כן, כן, הם מתואמים.

יצחק כהן: הממשלה מתואמת עם חבר הכנסת אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, יש מישהו שמתנגד להצעת החוק?

יולי יואל אדלשטיין: לא נמצאו כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שיפוי בגין תביעות פיצויים), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת דוד אמסלם, בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

דוד אמסלם: זה חוק שעלה מהאופוזיציה.

משה גפני: יישר כוח.

יצחק כהן: תודה, מוישה, תודה.

יצחק כהן: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שיפוי בגין תביעות פיצויים), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 18, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3215/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הגדרת בתי-קברות אזוריים כתשתית לאומית), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת נאוה בוקר, ניסן סלומינסקי ואכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת – אם אתם לא רוצים להפסיד את הצעת החוק, אז אכרם חסון יעלה לנמק אותה.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא, נסיר אותה מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אכרם חסון, הרווחת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, מדובר על הצעת חוק במסגרת התכנון והבנייה (תיקון – הגדרת בתי-קברות אזוריים כתשתית לאומית).

אכרם חסון: כיום בהגדרת תשתיות לאומיות שבסעיף 1 לחוק התכנון והבנייה משנת 1965 אין התייחסות לבתי-קברות אזוריים, על-אף העובדה שאין מחלוקת כי בתי-קברות כאמור הם בבחינת תשתית לאומית.

אכרם חסון: להקמת בתי-קברות אזוריים, ככל תשתית לאומית אחרת, יש השלכות רבות והשפעה רבה על המרחב התכנוני.

אכרם חסון: השיקולים בקידומם, הקמתם, של בתי-הקברות האזוריים, אינם שיקולים מקומיים, אלא הם שיקולים ארציים.

אכרם חסון: בתי-קברות אזוריים הם בבחינת תשתית לאומית הטעונה טיפול מיוחד וכן בקידום מואץ של הקמתם לטובת כלל הציבור במדינת ישראל.

אכרם חסון: הצעת החוק נועדה לאפשר לוועדה הארצית לתכנון ובנייה של תשתיות לאומיות לטפל בתוכניות שעניינן בתי-קברות אזוריים.

אכרם חסון: כמובן, ביחד עם החברים שלנו, אחרי שבדקנו ומצאנו, ראינו שהצעת החוק ותיקון זה לא רק חיוניים, אלא יעזרו לרוב הרשויות, רוב הערים במדינת ישראל, וגם יפתרו בעיה שכואבת לכולנו.

אכרם חסון: אני מקווה שכולם יתמכו בהצעה והיא תעבור.

אכרם חסון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן ימסור לנו את עמדת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הגדרת בתי-קברות אזוריים כתשתית לאומית).

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, ולאחריה תקודם בהסכמה – איפה המציע?

יצחק כהן: תסב את תשומת לבו, אסעד.

יצחק כהן: קידום ההצעה יהיה בהסכמה עם משרד האוצר, המשרד לשירותי דת והמשפטים.

יצחק כהן: לפני הקריאה הראשונה תוחזר לוועדת השרים.

יצחק כהן: התנאי מקובל על כבודו?

אכרם חסון: מקובל.

יצחק כהן: מקובל.

יצחק כהן: אוקיי, אז אני מבקש לתמוך.

יצחק כהן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, האם יש מישהו שמבקש להתנגד להצעת החוק?

חיים כץ: אין.

חיים כץ: נו, תצביע.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נעבור, אם כן, כעת להצבעה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הגדרת בתי-קברות אזוריים כתשתית לאומית), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אני בטעות – סליחה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הגדרת בתי-קברות אזוריים כתשתית לאומית), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 18 תומכים, שני מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב מבקש – –

עמר בר-לב: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – לצרף את תמיכתו, לפרוטוקול, בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת להכנה בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3719/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הגדרת ילד לעניין קצבת נפגעי עבודה), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': כתוב לי כאן הנמקה מן המקום.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גפני, מן המקום.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הגדרת ילד לעניין קצבת נפגעי עבודה).

משה גפני: על הצעת החוק הזאת חתומים מלבדי חברי הכנסת אורי מקלב, יעקב אשר, אלי אלאלוף, עודד פורר, איציק שמולי, אילן גילאון, מאיר כהן, בצלאל סמוטריץ, יגאל גואטה, אחמד טיבי ודוד ביטן.

משה גפני: הצעת החוק באה לתקן – אני חושב שעשיתי זאת עוד בזמן שכחלון היה שר הרווחה, ותיקנו את ההגדרה של "ילד" לעניין שאירים, ואני – התברר עכשיו לאחרונה שמישהו שאביו נהרג בתאונת עבודה לא כלול בחוק.

משה גפני: זו הייתה כנראה אמירה שלא שמנו אליה לב.

משה גפני: אני רוצה לשבח, אדוני היושב-ראש, את שר הרווחה, את חיים כץ.

משה גפני: איך שהוא שמע את הדבר הזה – לא מדובר על סכום גדול – הוא נתן הוראה לאשר את החוק הזה, לתמוך בזה בוועדת שרים.

משה גפני: אני מאוד משבח את חיים כץ, שממשיך עם הרגישות שהייתה לו תמיד כלפי האנשים הללו, ליתומים, השאירים וכל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, אני פונה לסגן השר ופונה גם לשר האוצר.

משה גפני: הגיע משרד האוצר – הפקידים הגיעו עם תחזית של 50 מיליון שקל.

משה גפני: 50 מיליון, חבל שלא 50 מיליארד.

משה גפני: אני לא יודע אם זה שווה מיליון.

משה גפני: כמה מקרים כאלה יש?

משה גפני: אני מבקש לעשות סדר עם הפקידים האלה, שפשוט הופכים הכול למלחמת עולם על דברים רגישים, פשוטים.

משה גפני: מה זה?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת, הרב משה גפני.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם הממשלה, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עבר לך הסומק ללחיים מהמחמאות.

חיים כץ: אם זה לא בפריימריז, זה לא מעניין.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחרי המחמאות והברכות – חוק הביטוח הלאומי קובע את תנאי הזכאות לתשלום גמלת שאירים לילדים ובני-זוג שהניח אחריו מבוטח שנפטר.

חיים כץ: המונח "ילד" מוגדר בסעיף 238 לחוק הביטוח הלאומי, וכולל בין היתר מי שטרם מלאו לו 18 שנים או מי שלא מלאו לו 20 שנים, ובלבד שעיקר זמנו מוקדש לסיום לימודים במוסד חינוכי על-יסודי או שהוא נמצא במסגרת קדם-צבאית, וכן מי שטרם מלאו לו 24 שנים והוא בשירות סדיר או משרת בהתנדבות בשירות לאומי שאינו עולה על 36 חודשים.

חיים כץ: ביולי 2015 תוקן חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס׳ 156) באופן שהרחיב את הגדרת "ילד" לעניין הזכאות לקצבת שאירים בלבד, כך שגם יתומים בגילי 18–20 – אילן, מה קרה?

חיים כץ: אה, יש לך בר-מצווה?

אילן גילאון: באיחור – – –

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: כך שגם יתומים בגילי 18–20 הלומדים במוסדות להשכלה גבוהה או במוסדות תורניים ימשיכו להיות זכאים לקצבת שאירים.

חיים כץ: בתכלית התיקון עמד רצון המחוקק להמשיך ולהעניק סיוע אף למי שהנו מעל גיל 18, כאשר ההנחה היא שבשלב זה בחייו היה נזקק לתמיכת הוריו, לאור הלימודים.

חיים כץ: הצעת החוק שבנדון מבקשת להחיל את ההרחבה להגדרת "ילד", החלה כיום לגבי קצבת שאירים בלבד, גם לקצבת נפגעי עבודה, כך שגם יתום בגילי 18–20, שהורהו נספה בתאונת עבודה ושלומד במוסדות המפורטים בסעיף 252 (ג1), יהיה זכאי לקצבת התלויים בתקופת לימודיו, ועד גיל 20.

חיים כץ: המוסד לביטוח לאומי סבור כי יש מקום לתמוך בהצעה, ועל כן אני פונה לחברי הכנסת ומבקש לתמוך בהצעה.

חיים כץ: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לאדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' מבקש להתנגד להצעה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, בעניין אחר, הצעת החוק – חברים, מאיר, מאיר כהן – אתמול ראש הממשלה צייץ, ומצא את הזמן, עם כל העיסוקים שיש לו, צייץ לגבי שיתוף של בחורה, ומצא על הדרך להרוג כמה ציפורים במכה אחת: שמאלנים, תאגיד וגם ערבים.

עיסאווי פריג': זה מה שראש הממשלה מוצא לנכון לעשות.

עיסאווי פריג': אחות נשרפה למוות – לא היה לו זמן לצייץ ולהגיד מילה; שני צעירים נהרגו בפיצוץ זיקוקים – לא היה לו זמן.

עיסאווי פריג': יש לו הזמן לתקוף את התקשורת; יש לו הזמן להגיש תביעות על הוצאת דיבה.

עיסאווי פריג': זה ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': יש לו הזמן להתעסק עם כל הדברים האלה.

עיסאווי פריג': הבנו היכן אנחנו נמצאים.

עיסאווי פריג': אלה הדברים שמעסיקים את ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': יש לו בעיה עם התקשורת, אז הוא לא חוסך בהזדמנויות, ועכשיו מצא – התאגיד והשמאלנים.

עיסאווי פריג': התאגיד והשמאלנים.

עיסאווי פריג': שלוש שנים הוא לוקח את התאגיד כשק חבטות, וכשיש גם ערבי על הדרך – אז זה שתי ציפורים.

עיסאווי פריג': אדוני ראש הממשלה, הזילות שאתה משתמש בה, היא עוברת כל גבול.

עיסאווי פריג': לזה קוראים ראש ממשלה של מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': ולכן אתה מתנגד לחוק?

עיסאווי פריג': אני מתנגד.

בצלאל סמוטריץ': הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני חבר הכנסת גפני מבקש להשיב?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, נעבור כעת להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הגדרת ילד לעניין קצבת נפגעי עבודה), התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הגדרת ילד לעניין קצבת נפגעי עבודה), התשע"ז–2017, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 37 תומכים.

בצלאל סמוטריץ': אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק נתקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת לדיון ולהכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום– – –

רחל עזריה: אני מבקשת ועדת רפורמות.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אז ההצעה תעבור לוועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גפני, אדוני הקשיב?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רחל עזריה ביקשה ועדת הרפורמות, אז אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת להכרעה.

משה גפני: אני חושב שזה צריך להיות בוועדת העבודה והרווחה.

בצלאל סמוטריץ': גם היועץ המשפטי של הכנסת חושב כך, אבל מאחר שחברת הכנסת ביקשה, נעביר את זה להחלטה לוועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': יש סכסוך פנים-מפלגתי.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3705/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לתלמיד על-יסודי), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי ויגאל גואטה.

בצלאל סמוטריץ': ינמק את ההצעה חבר הכנסת מלכיאלי, במשך עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לפני כארבעה חודשים וחצי, כשהושבעתי כאן לראשונה, אמרתי שאחד הדברים שיעניינו אותי להתעסק בהם זה כמובן בבני הישיבות, שלאורך כל הדרך, בדברים שאני פגשתי במשך השנים, גיליתי שהם מופלים לרעה מול החינוך הממלכתי.

מיכאל מלכיאלי: גיליתי שיש דברים שבשכל הישר הם אמורים לקבל, וברגע האמת, כשאתה מגיע מול משרדי הממשלה ומול הפקידות, זה נחסם בפניהם.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק המדוברת – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, יש נורא רעש באולם.

בצלאל סמוטריץ': אחמד – מילא אתה מפנה אלי את הגב, אבל למה לחבר הכנסת מלכיאלי?

בצלאל סמוטריץ': זה לא מכובד.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק הנוכחית מציעה להשוות את תנאיהם של תלמידי הישיבות בשנה הראשונה ללימודיהם בישיבה הגבוהה, שהם מוגדרים גם במשרד החינוך כעל-יסודי, ככיתה י"ב, לקבל פטור מהביטוח הלאומי עד סוף שנת י"ב או עד גיל 19, המוקדם ביניהם.

מיכאל מלכיאלי: נכון להיות תלמיד בחינוך הממלכתי זוכה לפטור הזה מתוך הבנה שעד שהוא מסיים את לימודיו בעל-יסודי, אז הוא זוכה לפטור הזה.

מיכאל מלכיאלי: ותלמידי הישיבות, משום מה במשך השנים לא היה להם את הפטור הזה.

מיכאל מלכיאלי: אז הצעת החוק הזו אמורה לעגן בחוק את הפטור לאותם תלמידי ישיבות.

מיכאל מלכיאלי: לפני שאני יורד אני חייב, קודם כול, לומר תודה גדולה מאוד לאדוני שר הרווחה חיים כץ ולעוזרו מיכאל, שמהרגע הראשון שדיברתי אתם על החוק הזה גילו הבנה גדולה מאוד מאוד; כמובן לסגן השר איציק כהן שיצא אתי – אני לא רוצה להגיד "למלחמה" – למאבק מול האוצר, להסביר כמה החוק הזה הוא חוק ישר, ועשה את זה בצורה מקצועית כמו שרק הוא יודע.

יצחק כהן: – – –

מיכאל מלכיאלי: סליחה, נכון, נכון – עם האוצר.

מיכאל מלכיאלי: וכמובן ליושב-ראש התנועה שלי, הרב אריה דרעי, שליווה את החוק הזה מההתחלה ונתן לזה את כל הגיבוי והכוח.

מיכאל מלכיאלי: ואני מבקש מכל חברי הבית הזה שאכפת להם שלא תהיה אפליה בין בחור לבחור לבוא ולתמוך בחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מלכיאלי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם הממשלה, שר העבודה הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי, תמיד אתה חייב לעשות מהומות?

חיים כץ: תמיד?

אחמד טיבי: לא מהומות.

חיים כץ: תמיד, גם כששקט בגזרה, אתה צריך להתפרע?

אחמד טיבי: יהודים מוחים, ערבים עושים מהומות.

אחמד טיבי: זה מה שאתה אומר?

אחמד טיבי: זה מה שאתה אומר?

חיים כץ: אני ראיתי אותך מנפנף עם הידיים, כן.

שולי מועלם-רפאלי: הוא ראש הממשלה הבא, אני מזכירה לך.

שולי מועלם-רפאלי: הוא יכול מה שהוא רוצה.

חיים כץ: חבר הכנסת מלכיאלי, מיכאל מלכיאלי, אחרי הברכות שבירכת את כולם אז אני רוצה לברך אותך על היוזמה לחקיקת החוק.

חיים כץ: תקנה 11ג לתקנות הביטוח הלאומי קובעת כי תלמיד כיתה י' עד י"ב במוסד חינוכי על-יסודי, שהכנסתו אינה עולה על ההכנסה המזערית הקבועה בחוק וטרם מלאו לו 19 שנים, יהיה פטור מתשלום דמי ביטוח בעד התקופה שבה הוא לומד.

חיים כץ: בהתאם להוראות התקנה, מקבל המוסד לביטוח לאומי ממשרד החינוך, שהוא הגוף האמון על הקביעה כי מדובר במוסד חינוכי על-יסודי, את רשימת התלמידים הלומדים במוסדות אלה, והפטור ניתן לתלמידים באופן אוטומטי.

חיים כץ: הצעת החוק מבקשת לתקן את סעיף 351 לחוק – אם חשבת שזה 352 אז זה לא, זה סעיף 351 לחוק – ולקבוע כי תלמיד במוסד חינוכי על-יסודי שטרם מלאו לו 19 שנים יהיה פטור מתשלום דמי ביטוח בעד התקופה שבה הוא לומד.

חיים כץ: מוסד חינוכי על-יסודי מוגדר מוסד שלומדים בו תלמידים בכיתות ט' עד י"ב או י' עד י"ב, ובלבד שכיתה ט' או י' שבו היא מוסד חינוך מוכר או בית-ספר על-יסודי שחל עליו החוק, וכן הלאה.

חיים כץ: ועדת השרים החליטה לאשר את הצעת החוק בקריאה הטרומית, ואחריה תקודם ההצעה בהסכמה עם משרד המשפטים, משרד העבודה והרווחה, המוסד לביטוח לאומי, משרד החינוך ומשרד האוצר.

חיים כץ: לפני קריאה הראשונה תוחזר הצעת החוק לוועדת שרים.

חיים כץ: זה נוהל חדש שבא עלינו, לא יודע אם לטובה, בכנסת הזאת.

חיים כץ: אבל מה לעשות?

חיים כץ: מוטי, נשמע בקולך?

חיים כץ: בפרוטוקול לא שומעים את הנהון הראש.

חיים כץ: אחר כך תגיד: לא ראינו, לא ידענו, לא שמענו.

חיים כץ: המסכים אתה להצעה?

חיים כץ: מסכים, מסכים.

חיים כץ: אם כן, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': בהיעדר בקשות התנגדות אנחנו נעבור כעת להצבעה בקריאה טרומית על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לתלמיד על-יסודי), התשע"ז–2017.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לתלמיד על-יסודי), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 39 תומכים, שבעה מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית והיא עוברת לדיון –חבר הכנסת אלאלוף מבקש לצרף את תמיכתו בהצעת החוק לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, ההצעה התקבלה בקריאה טרומית והיא עוברת לדיון ולהכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3380/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הכרה באחים שכולים ובאחיות שכולות, התשע"ז–2016, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מציג את הצעת החוק חבר הכנסת שמולי, במשך עד עשר דקות, אדוני, שעומדות לרשותך מעכשיו.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראשץ אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני בחרתי להביא היום למליאה – כנראה זו תהיה הצעת החוק האחרונה שלי לכנס הזה, או שנספיק אולי בשבוע האחרון עוד משהו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', נו.

איציק שמולי: אני חושב שזו הצעת חוק מוסרית, חשובה; הצעת חוק שלא עולה למדינה שקל אחד.

איציק שמולי: היא לא עולה למדינה שקל אחד, אבל היא יכולה להקל את הכאב ואת העלבון שחווים היום אחים שכולים שאיבדו את יקיריהם בפעולות איבה, בפעולות טרור.

איציק שמולי: אני רוצה, ברשותכם, חברי חברי הכנסת, כדי שתבינו במה מדובר, להכניס אתכם למחשבה של משפחה כזו, ששלחה מכתב לחברי ועדת השרים לקראת הדיון בהצעת החוק, ובמכתב הזה אותה משפחה מתארת את הבקשה הקטנה והצנועה שלה ממדינת ישראל, מכנסת ישראל, מממשלת ישראל; בקשה שהיא קטנה, צנועה; בקשה שלטעמי אי-אפשר לעמוד מנגד, אי-אפשר לסרב לה.

איציק שמולי: את המכתב כתבו אחיה של כוכבה שריקי, זיכרונה לברכה, שנרצחה בפיגוע בבורגס לפני כמה שנים, בשנת 2012.

איציק שמולי: וכך הם כותבים לחברי ועדת השרים: שרים נכבדים, אנו אחיה של כוכבה שריקי שנהרגה, נרצחה בפיגוע בבורגס שבבולגריה בתאריך 18 ביולי 2012.

איציק שמולי: כוכבה הייתה בת 43 במותה.

איציק שמולי: הייתה בת הזקונים למשפחה בת תשעה אחים.

איציק שמולי: זמן קצר לפני הפיגוע כוכבה נקלטה להיריון לאחר חמש שנות טיפולים.

איציק שמולי: הסיבה שפנינו לחבר הכנסת שמולי ולחברי כנסת נוספים היא שאנו מעוניינים בהצעת חוק שתייצג גם אותנו, האחים השכולים, במקרה החריג שאליו נקלענו לאחר מותה של כוכבה, זיכרונה לברכה.

איציק שמולי: נציין כי ההורים שלנו נפטרו לפני שנים אחדות, ובשעת חתונתה היא לוותה על-ידינו, אחיה ואחיותיה.

איציק שמולי: לפי החוק היבש כיום, המידע על טקסים הנערכים לזכרה מגיע רק לבעלה, כיוון שההורים אינם בחיים עוד.

איציק שמולי: הקשר עם בעלה נותק זה מכבר, ונוצר מצב שבו לאחר המקרה הנורא לא קיבלנו הכרה מהמדינה; חוסר הכרה שבא לידי ביטוי בעובדה הפשוטה שאנו לא מקבלים אפילו הזמנה להיות אורחים בטקסים שנערכו עבורה בימי זיכרון שונים, וכיוצא באלה.

איציק שמולי: לטקס סיום השלושים שנערך בבולגריה אף לא הוזמנו, ובדיעבד גילינו על קיומו מעיתונאי מ-ynet, שיצר קשר עם אחת האחיות ושאל מדוע אנחנו, האחים והאחיות, לא הגענו לאירוע.

איציק שמולי: ניתן רק להבין ולשער את העוצמה של עוגמת הנפש שנוצרה בעקבות המצב שאליו נקלענו.

איציק שמולי: כוכבה, זיכרונה לברכה, בשר מבשרנו, אהובת לבנו, דם מדמנו, והמדינה לא מכירה בנו ולא מתחשבת בנו.

איציק שמולי: בתור אחים שכולים שהוריהם אינם בחיים אנו איננו מוכרים באגף נפגעי פעולות האיבה ובאף ארגון אחר שקשור לאירוע.

איציק שמולי: בעקבות כך אנו מוצאים את עצמנו נדחפים, מגששים, מחפשים, מתנצלים ומתחננים.

איציק שמולי: ועל מה?

איציק שמולי: ריבונו של עולם, על מה?

איציק שמולי: עבור הזכות להיות נוכחים בטקס או באירוע ממלכתי שבו מציינים את הירצחה של יקירתנו, אחותנו.

איציק שמולי: המצב כעת הוא כה משפיל, כואב ומעליב, ובכל שנה מחדש פותח, אדוני היושב-ראש, את הפצע הזה מחדש.

איציק שמולי: בעקבות המקרה החריג, אנו מעוניינים בחוק עבור אחים שכולים שהוריהם הלכו לעולמם.

איציק שמולי: חוק המאפשר קבלת התייחסות מינימלית ומקבילה כמו שהורים ובני-זוג מקבלים; חוק שיאגד אותנו לגוף מסודר שיכיר בנו כאחים שכולים של נפגעי פעולות האיבה.

איציק שמולי: ברצוננו שחוק זה יעבור, על מנת שעוגמת נפש כזו לא תקרה יותר למשפחה אחרת בעתיד.

איציק שמולי: נציין כי אנו מקרה חריג, ואיננו מעוניינים בפיצוי כספי כלשהו – הצעת החוק הזאת איננה תקציבית בשום פנים ואופן – אלא אך ורק בהכרה חוקית ומוסרית, שכאשר קורה מקרה מצער כזה, גם אנחנו האחים השכולים לעתיד נקבל הודעה בזמן אמת, ובכל שנה מחדש, כאשר מתקיימים אירועים כאלה ואחרים, אירועי זיכרון שבהם מנציחים ומזכירים את אלה שנרצחו בפעולת האיבה, יביאו בחשבון גם את האחים השכולים.

איציק שמולי: צר לי, ואני אשמח לשמוע את ההסברים של סגן שר הביטחון מדוע ועדת השרים בשם ממשלת ישראל מתנגדת להצעת החוק.

איציק שמולי: מדוע ההתנגדות הזו, כשכאמור אין סיבה תקציבית להתנגד להצעת החוק, אין פה בקשה למתן זכויות, אין פה בקשה למתן הטבות; יש פה בקשה אחת פשוטה מצד האחים השכולים – בקשה לקבל הכרה חוקית ומוסרית, ובסך הכול פעם בשנה להיות מוזמנים לעצרות ולאירועים הממלכתיים.

איציק שמולי: אני לא חושב שזו בקשה גדולה מדי; אני לא חושב שמדינה באמת יכולה להסתכל בעיניים של אחים שכולים ולהגיד להם: את הבקשה הזו אנחנו לא יכולים למלא עבורכם.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם הממשלה, סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, נורא רעש כאן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר ממתין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: – – בהצעה שלפנינו מוצע לחוקק חוק חדש שמכוחו יוכרו אחים ואחיות של מי שנספה בעת שירותו בכוחות הביטחון, או שנפטר כתוצאה מפגיעת פעולת איבה, כחלק מהמשפחה השכולה של הנספה.

אלי בן-דהן: עוד מוצע לקבוע בחוק זה הסדר מיוחד לגבי הודעה לאחים על פטירת יקירם, וכן הודעות על אירועי זיכרון.

אלי בן-דהן: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

אלי בן-דהן: מעמדם של בני המשפחות השכולות מוסדר בחוק משפחות חיילים שנספו במערכה, ומעמד משפחות חללי פעולות האיבה מוסדר בחוק התגמולים לנפגעי פעולות האיבה.

אלי בן-דהן: הגדרת בן משפחה בחוקים אלה מכוונת לזכאות לתגמולים ולהטבות הניתנים לבני המשפחה, ואלה ניתנים ככלל להורים שכולים, לאלמנות וליתומים.

אלי בן-דהן: אחים שכולים זכאים לסיוע בטיפול פסיכולוגי, וכמו כן הוריהם מקבלים סיוע עבור הוצאות הלימודים שלהם.

אלי בן-דהן: לעניינים אלה קיימות הגדרות ספציפיות בחוקים האמורים.

אלי בן-דהן: האופן שבו נמסרת הודעה על פטירת חייל אינו נובע מחקיקה כלשהי, והוא מוסדר בנהלים פנימיים של צה"ל.

אלי בן-דהן: ככלל, הודעה נמסרת לקרובי משפחה מדרגה ראשונה, ובכלל זה גם לאחים.

אלי בן-דהן: גם לעניין הודעות על אירועי הנצחה אין נפקות להגדרה החוקית של בן משפחה.

אלי בן-דהן: ההודעות מפורסמות באמצעי התקשורת, והכול על-פי הנחיות פנימיות של משרד הביטחון וצה"ל.

אלי בן-דהן: גם לגבי נפגעי פעולות האיבה הנושא אינו מוסדר בחקיקה, אך פועל בהתאם לנהלים פנימיים.

אלי בן-דהן: אם כן, הבסיס שלשמו הוצעה הצעת החוק מצוי בנהלים פנימיים של הרשויות השונות.

אלי בן-דהן: לאור האמור, נראה שאין כלל צורך בשינוי נהלים אלה, אך גם אם יימצא שיש מקום לשינוי – אין צורך בחקיקה לשם כך.

אלי בן-דהן: לעומת זאת, הגדרת אחים כחלק ממשפחת השכול בחקיקה עשויה לייצר ויכוחים פרשניים לגבי זכאותם לזכויות כספיות שונות, לפי חוק משפחות החיילים או חוק נפגעי פעולות האיבה, זאת מבלי שהמציע מתכוון להעניק להם זכויות אלה.

אלי בן-דהן: על כן אני מבקש כי מליאת הכנסת תדחה את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי מבקש להשיב במשך שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, תראה, אני מאוד מאוד מכבד אותך, אבל אני חשוב שהתשובה שלך היא באמת מאכזבת.

איציק שמולי: ראשית כול, אני אמרתי אולי ארבע פעמים בדברים שלי, אנחנו לא מכוונים למתן הטבות, קצבאות, תגמולים.

איציק שמולי: אנחנו לא בעולם הזה.

אלי בן-דהן: אני אמרתי – – –

איציק שמולי: אני חושב, אדוני סגן השר, הרי ברור שיש סיבה – וכדאי שכל הכנסת הזאת תקשיב.

איציק שמולי: יש סיבה שכאשר ישראלים נמצאים בחו"ל הם יעד להתקפות טרור.

איציק שמולי: אתם יודעים את זה.

איציק שמולי: יש סיבה.

איציק שמולי: אומנם כאשר יש פיגועים מזעזעים המחבל לא באמת שואל מה המוצא של כל אחד, אבל זה ברור שישראלים מועדים יותר לתקיפות טרור.

איציק שמולי: עכשיו, תגידו לי אתם, איך יכולה מדינת ישראל להסתכל לאחים שכולים בעיניים, שידוע שיקיריהם נפגעו בגלל עצם היותם ישראלים, ולבוא לבקש דבר אחד, אדוני סגן השר – לא תגמולים, לא קצבאות, לא טיפולים, לא פסיכולוגים, לא כלום.

איציק שמולי: דבר אחד: פעם בשנה, כאשר המדינה עושה אירוע אזכרה כלשהו, שיזמינו אותם.

איציק שמולי: ריבונו של עולם, שיזמינו אותם.

איציק שמולי: עכשיו, אתה אומר לי, אדוני סגן השר, העניין מוסדר בנהלים.

איציק שמולי: עובדה היא, עמדתי פה ואמרתי לכם: היה אירוע, לא הזמינו אותם.

איציק שמולי: תוך כדי האירוע מתקשר אליהם כתב ynet ואומר להם: איפה אתם?

איציק שמולי: יש אירוע אזכרה של אחותכם שנרצחה בפיגוע.

איציק שמולי: איזה פרצוף יש לכם לא להגיע לאזכרה?

איציק שמולי: הם עמדו במצב שהם נדרשו להסביר שהם בכלל לא יודעים שמדינת ישראל עושה אירוע.

איציק שמולי: תגידו, באמת, יש דברים שאני לא מצליח להבין בבית הזה.

איציק שמולי: הרי בסופו של דבר באים אחים שכולים, שיקיריהם נפגעו אך ורק מפני שהם היו ישראלים, ומדינת ישראל ברגע כזה מסובבת להם את הגב ואומרת להם: אנחנו לא מכירים בכם.

איציק שמולי: הם אומרים לכם במכתב לוועדת שרים: אנחנו לא רוצים מכם שקל אחד.

איציק שמולי: רוצים דבר אחד – שכאשר יש אירוע אזכרה, תביאו אותנו בחשבון.

איציק שמולי: אני חושב שהעמדה שמציגה כאן הממשלה היא לא מוסרית, היא פסולה, ודינה להשתנות בעתיד.

איציק שמולי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור כעת להצבעה, ולבקשת הקואליציה תהא זו הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, לבקשת הממשלה תהא זו הצבעה שמית, על הצעת חוק הכרה באחים שכולים ובאחיות שכולות, התשע"ז–2016, של חבר הכנסת איציק שמולי.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, יש נורא רעש באולם וקשה מאוד לנהל את ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, חבר הכנסת ביטן.

בצלאל סמוטריץ': רגע, גברתי המזכירה, זה לא מכובד.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר לנהל ככה את ההצבעה, בשני הצדדים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין, קצת יותר בשקט.

בצלאל סמוטריץ': לא שומעים את המזכירה, אי-אפשר לשמוע את ההצבעות.

בצלאל סמוטריץ': אז קצת יותר בשקט זה הכול, נו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מכובד.

בצלאל סמוטריץ': ננסה להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה משתתפת בהצבעה ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו משתתף בהצבעה ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – אינו משתתף בהצבעה יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת איתן כבל – בעד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, האם יש מישהו שנוכח באולם ומבקש להצביע לפני שסוגרים את ההצבעה?

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה הסתיימה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תספור את הקולות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': 31 תומכים, 39 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3683/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק עסקאות ביטחוניות בעלות היקף כספי גבוה, התשע"ז–2017, של חבר הכנסת אראל מרגלית וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגלית יציג את הצעתו מעל הדוכן במשך זמן של עד עשר דקות שיעמדו לרשותו למן הרגע הזה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

אראל מרגלית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ההצעה הזאת מנסה לעשות סדר – אני מציע לחלק מהחברות והחברים להקשיב – מנסה לעשות סדר בתהליך אישורן של עסקאות ביטחוניות שוועדת החוץ והביטחון צריכה לאשר.

אראל מרגלית: אני רוצה להודות להרבה מאוד חברות וחברי כנסת שחתמו על ההצעה, ובפרט לחברי בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת התקציב: שלי יחימוביץ, עמנואל טרכטנברג, עמר בר-לב, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איל בן ראובן, עמיר פרץ, עפר שלח ויעקב פרי, וליושבי-הראש של המחנה הציוני, יצחק הרצוג, ושל מרצ, זהבה גלאון.

אראל מרגלית: ההצעה הזאת אומרת דבר פשוט: עסקאות ביטחוניות של יותר מ-100 מיליון שקל יצטרכו לעבור בדיקה, לא רק מבחינת טיב העסקה והנשק שנמכר, אלא גם מי בעלי המניות של החברה שמוכרת לנו את הנשק, מי אנשי המפתח שעומדים באמצע וחותכים קופון – לגיטימי או לא לגיטימי – והאם לאותם גורמים יש עניין – כמו שבעסקים זה נקרא "עסקאות בעלי עניין" – האם יש להם עניין עם מקבלי ההחלטות במדינת ישראל, אם ראשי המדינה, ראשי מערכת הביטחון או אנשים מרכזיים, והאם הם קשורים אליהם בצורה כזו או אחרת ומקבלים חלק מהעסקה.

אראל מרגלית: כדי לתת דוגמה מוחשית, אני יודע על העסקה של "טיסנקרופ" ועסקת הצוללות והספינות – דובר רבות בנושא של השחיתות, אם הייתה או לא הייתה שחיתות.

אראל מרגלית: אבל אני רוצה להציג לכם את העסקה הזאת מעוד שני היבטים, גם ברמה הביטחונית וגם ברמה של זהותם של בעלי העניין, שאתם חתמנו על העסקה, ורוצה לומר לכם שאם היינו יודעים את הפרטים האלה בזמן אמת בוועדה, ספק אם היינו חותמים או ממליצים לאשר את העסקה.

אראל מרגלית: זוהי המספנה שצולמה לפני כמה ימים בקיל; זאת המספנה של "טיסנקרופ", שנקראת TKMS, אבל הצד השני של המספנה הוא הצד של German Naval Yards, שזה בעצם "אבו דאבי מאר" שבבעלות שר הביטחון הלבנוני וחברי משפחתו.

אראל מרגלית: הם יושבים באותו מקום – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגלית, אסור לך להציג – –

אראל מרגלית: מותר לי.

בצלאל סמוטריץ': – – מעל הדוכן.

אראל מרגלית: מותר.

אראל מרגלית: מה זאת אומרת?

בצלאל סמוטריץ': למיטב ידיעתי – נכון?

בצלאל סמוטריץ': – למיטב ידיעתי אסור להציג.

בצלאל סמוטריץ': חברי הסגנים יאשרו שאני צודק.

אראל מרגלית: מה זאת אומרת?

בצלאל סמוטריץ': אסור מעל הדוכן להציג מיצגים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יכול רק לדבר.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: אסור להציג תמונות.

אראל מרגלית: מאה אחוז.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אני יוצא מהנחה שאדוני טעה – –

אראל מרגלית: בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': – – אבל מכאן והלאה, בבקשה.

קריאה: – – –

אראל מרגלית: עוד לא הבאתי צוללת, לא הבאתי כלום, תירגע.

ציפי לבני: לדעתי הבאת, רק שאנחנו לא רואים אותה – – –

אראל מרגלית: בואו נסתכל רגע על העסקה.

אראל מרגלית: נדבר תכף על העניין של השחיתות או לא שחיתות, אבל בואו נסתכל רגע על העסקה מבחינת מה קרה לחברה שממנה קנינו מבחינת הביטחון.

אראל מרגלית: רבותי, "טיסנקרופ" נפרצה שלוש פעמים בפריצת סייבר, שגנבו לנו, גנבו ל"טיסנקרופ" את כל המסמכים שבהם מופיעים התסריטים של כלי השיט והצוללות של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: האמת שבאותה פריצה אנחנו אפילו יודעים את סוג הווירוס שבעזרתו פרצו, אותו וירוס שבאפריל 2016 פרצו בו את "טיסנקרופ" – זה לא מוצג, זה רק דף – הוא וירוס שנקרא "ווייט אמילפורה", שזה וירוס שמשתמשת בו מדינה מאוד ספציפית, והדנ"א של הווירוס הזה אומר לך בדיוק לאיזו מדינה בשלב א' יש האינפורמציה לגבי הספינות הישראליות.

אראל מרגלית: המידע הזה, רבותי, היה במקומות שונים, שאם היו בודקים אותם, היינו חושבים פעמיים אם לחתום על העסקה.

אראל מרגלית: הנושא של איראן – אמרו לנו כמה פעמים שאיראן לא מעורבת ב"טיסנקרופ", לא בדיוק יודעת מה קורה.

אראל מרגלית: אז אני רוצה לומר לכם: איראנים היו מעורבים ברמה של 25% ב"טיסנקרופ" במשך שנים רבות.

אראל מרגלית: שר הכלכלה האיראני – היו להם שני חברי בורד, לא חבר אחד – שר הכלכלה האיראני, שהיום הוא ראש חברות הפנסיה האיראניות, שיושב במקום מסוים, באותה קומה של "טיסנקרופ" במקום אחר, בעיר אחרת, בדיסלדורף, הבחור הזה הוא היה בבורד, הוא ידע, הוא עזר בקבלת ההחלטות.

אראל מרגלית: כשאיראן התבקשה לרדת באחוזים שלה, בזמן של האמברגו הגדול ביותר על איראן, היא קיבלה לחשבון שלה 406 מיליון יורו, כשישראל הייתה זאת שניסתה לסגור את איראן ברמה הכספית.

אראל מרגלית: אנשים אומרים לי שאיראן כבר לא מעורבת ב"טיסנקרופ", אז אני רוצה להגיד לכם, ואני יכול להראות לכם את זה, שאיראן ו"טיסנקרופ" הם בעלי מניות משותפים בכמה מיזמים גדולים בדרום-אמריקה, ולאיראנים בחלק מהמיזמים האלה יש עד 40% בחברה.

אראל מרגלית: יתרה מזו, המנכ"ל של "טיסנקרופ", שהוא כבר איש מאוד מבוגר, כשבדקנו את לוחות הנסיעות שלו, אחת המדינות שהיא ביקר בהן הכי הרבה בכל אותן שנים הייתה איראן.

אראל מרגלית: הוא פשוט אוהב כנראה לטייל באיספהאן, אז הוא בא לראות עתיקות באיראן.

אראל מרגלית: רבותי, זאת שערורייה.

אראל מרגלית: כל מי שאומר שהאיראנים לא קשורים ל"טיסנקרופ", מעוור את עיני הציבור.

אראל מרגלית: ועכשיו אני רוצה רגע לדבר על המספנה.

אראל מרגלית: תראו, "טיסנקרופ" כבר לא בונה ספינות.

אראל מרגלית: כל מי שאומר ש"טיסנקרופ" בונה את הספינות במספנה, משקר.

אראל מרגלית: ו"טיסנקרופ" בעצם הפריטה את המספנה שלה ממספנה של צוללות, TKMS, שהיא בונה את הצוללות, אבל את הספינות על אותו רציף בונה German Naval Yards, שהיא בבעלות שלושה אנשים, כולל שר הביטחון הלבנוני שעשה עסקאות עם איראן ועשה עסקאות עם "חיזבאללה", השנה.

אראל מרגלית: וכשאמרו לי שזה לא נכון, הבאתי תמונות מהמפגשים.

אראל מרגלית: וכמו שאתם יודעים, הבחור הזה היום כבר לא בתפקיד.

אראל מרגלית: אחרי זה אמרו לי שבעצם החבר'ה האלה לא באמת ביקרו במספנה והם לא באמת קשורים למספנה.

אראל מרגלית: אז רבותי – איפה אני אמצא את זה עכשיו?

אראל מרגלית: – אני רוצה להגיד לכם שממש לא מזמן הבחור שהוא מבעלי המספנה מצולם מבקר במספנה.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגלית, נו, מה יהיה.

אראל מרגלית: מצולם שם, במקום, יחד עם העובדים שעובדים על הספינה.

אראל מרגלית: עכשיו בואו נדבר רגע על השחיתות בעסקת הצוללות והספינות, לפני שאנחנו מגיעים לישראל.

אראל מרגלית: מי זאת החברה הזאת "טיסנקרופ", שאתה היה לנו כל כך חשוב לחתום על העסקה?

אראל מרגלית: רבותי, בתוך העסקה הישראלית נמצאת חברת-אחות של "טיסנקרופ" שנקראת Ferrostaal.

אראל מרגלית: זו חברה שהוקמה ב-1920 בהולנד, כשלגרמניה אסור היה למכור נשק ומתכת ומתכות לשום מדינה אחרת.

אראל מרגלית: החברה הזאת הוקמה למטרה אחת בלבד; היא החברה שמאפשרת שוחד מסודר לראשי מדינות בעבור החברה הגרמנית, "טיסן" זה היה אז.

אראל מרגלית: החברה הזאת, משום מה הביאו אותה אפילו לחלק מהעסקאות של השחיתות שהיו פה בישראל בעבר, אפרופו "סימנס".

אראל מרגלית: היא נותנת שירותי שחיתות מיוחדים – שירותי שחיתות מיוחדים כי ה-financing של השחיתות הוא קצת מאתגר, אז היא עוזרת לממן את העסק הזה.

אראל מרגלית: משום מה, החברה הזאת גם כן מעורבת עם הישראלים.

אראל מרגלית: ואני שואל, לא היה אפשר לבדוק מי בעלי המניות שלה, מה החברה הזאת עושה?

אראל מרגלית: ועכשיו אני רוצה רק להגיד לכם, אותה חברה, אותה חברה העבירה 22 מיליון אירו בהעברה בנקאית לנשיא דרום-אפריקה; אותה חברה העבירה סכומים מאוד גדולים לשר הביטחון היווני, שנכנס עכשיו לכלא ל-20 שנה; אותה חברה שיחדה גורמים בטורקיה ובפורטוגל – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: רק רגע.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא רק רגע.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה להגיד לכם.

אראל מרגלית: רבותי, החברה הזאת בכל מקום התחילה עם הקצינים ועלתה לראשי מדינות.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אראל מרגלית: רגע.

אראל מרגלית: שני משפטי סיום.

בצלאל סמוטריץ': אראל מרגלית, עשר דקות מילאת, נו.

אראל מרגלית: שני משפטי סיום.

אראל מרגלית: ואני רוצה לשאול אתכם – – –

בצלאל סמוטריץ': 11 דקות כבר.

אראל מרגלית: רבותי, אני רוצה לשאול אתכם, מי היה יכול – אני כבר לא מדבר על בני דודים ועורכי-דין ושכנים, אבל אני שואל: מי במדינת ישראל היה יכול לבטל מכרז של חמש מדינות?

אראל מרגלית: מי במדינת ישראל היה יכול להעביר את העסקה ממשרד הביטחון למשרד ראש הממשלה – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אראל מרגלית, תודה רבה.

אראל מרגלית: – – ולהרחיק את שר הביטחון מהעסקה?

אראל מרגלית: לא עורך-הדין, לא השכן – –

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה בשם הממשלה – –

אראל מרגלית: – – אלא רק ראש הממשלה.

אראל מרגלית: הוא, הוא בעצמו.

בצלאל סמוטריץ': – – סגן שר הביטחון, הרב אלי בן-דהן.

אראל מרגלית: ולכן, החוק הזה דרוש לנו היום יותר מתמיד.

אראל מרגלית: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קבוצת חברי כנסת מבקשים להתנות כל התקשרות של משרד הביטחון בהיקף של 100 מיליוני שקלים ומעלה בהצגתה לוועדת החוץ והביטחון לפני ביצועה, לאחר שיוצגו לוועדה מתווי העסקאות והחלופות.

אלי בן-דהן: הממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון מבצע מספר גדול של עסקאות בהיקף הכספי האמור.

אלי בן-דהן: התניה מראש של הצגת כל עסקה כזו בשלב מוקדם של התהוותה בפני ועדת החוץ והביטחון אינה ישימה במהלך השוטף של עבודת משרד הביטחון והרשות המבצעת באופן כללי.

אלי בן-דהן: יש בה כדי לפגוע באיזון בין הרשות המחוקקת לרשות המבצעת.

אלי בן-דהן: אין באמור כדי לגרוע מוועדת החוץ והביטחון לדרוש כל מידע ממשרד הביטחון במהלך העבודה השוטפת של הוועדה מול משרד הביטחון, דבר הקיים גם היום מכוח חוק-יסוד: הכנסת ותקנון הכנסת.

אלי בן-דהן: אני מזכיר כי גם לוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון לעניין תקציב הביטחון נמסרות באופן שוטף הודעות על שינויים תקציביים, בין בהודעות בדיעבד ובין בבקשות אישורים מראש, בהתאם לסכום השינויים התקציביים, כך שלכנסת יש כלים כבר כיום לפקח על משרד הביטחון ועל מערך הרכש שלו.

אלי בן-דהן: מכל הסיבות שמניתי, אני מבקש כי הכנסת לא תאשר את הצעת החוק ותסיר אותה מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לאדוני סגן שר הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אראל מרגלית מבקש להשיב?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': נו, חבר הכנסת מרגלית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני מבקש להשיב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

חיים ילין: אתה יכול – – – בשלוש דקות – – –

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אראל מרגלית: אני לא אתן עוד מסמך ועוד מסמכים, ואם אתה רוצה, זה אחד מארבעה הדוחות שיש.

אראל מרגלית: תבוא, אני אראה לך, כי בחדר מותר לי להראות לך מיצגים.

אראל מרגלית: חבר'ה, אני רוצה לומר דבר נורא פשוט.

אראל מרגלית: אנחנו, בוועדת חוץ וביטחון, יש בינינו אמון, חברי קואליציה וחברי אופוזיציה.

אראל מרגלית: במשך שנים אנחנו עוברים על דיונים רגישים יותר ורגישים פחות.

אראל מרגלית: אני מאמין לכל חבר וחברת ועדה בוועדת חוץ וביטחון – אמון מלא ביושרה שלהם, ברצון שלהם לתרום, ברצון שלהם לעשות טוב, והם רוצים לקבל מידע כדי לתמוך.

אראל מרגלית: אי-אפשר להכניס אותנו פה בכנסת למצבים בלתי אפשריים שבעצם קצה הקרחון מוצג לנו אבל בעצם הרבה מאוד מהשיקולים, מהאינטרסים הכלכליים, מבעלי המניות, מי המארג הביטחוני שעומד מאחורי העסקה, לא מוצג לנו.

אראל מרגלית: יש הרבה מאוד עילות שבגינן אפשר לא לגשת למכרז במערכת הביטחון, ויכול להיות שלא עם כולן אנחנו מסכימים; אין אף תקנה אחת – אין אף תקנה אחת שמאפשרת ביטול מכרז אחרי שהוא יצא לדרך, אם אתה באמת קונה את כלי הנשק שביקשת שיספקו לך.

אראל מרגלית: אף תקנה כזאת.

אראל מרגלית: זה בניגוד לחוק.

אראל מרגלית: ולכן אני אומר, כשאתם שואלים מי מעורב בעסקה, תסתכלו על הדברים מלמעלה ותשאלו את עצמכם שאלה מ-30,000 רגל.

אראל מרגלית: עם זה שהיו עורכי-דין ובני דודים ושכנים, מי במדינת ישראל מסוגל לעכב עסקה של חמש מדינות, לשים אותן על המדף ולהעלים אותן מן העין?

אראל מרגלית: מי במדינת ישראל מסוגל להעביר עסקת נשק ממשרד הביטחון למל"ל, תחת משרד ראש הממשלה, ללא הסכמתו של שר הביטחון?

אראל מרגלית: מי במדינת ישראל מסוגל לקבל את ההחלטות האלה, ותשאלו את עצמכם אם באמת הוא לא ידע, כאשר האנשים שהיו מעורבים בעסקה הם האנשים שנפגשים אתו הכי הרבה פעמים בשבוע, בחודש ובשנה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת מרגלית.

אראל מרגלית: רבותי, אם מדינת ישראל לא תתעורר היום ותעצור את הערבוב של שחיתות וביטחון, הדרך לרפובליקת בננות מדמוקרטיה יכולה להיות קצרה מאוד.

אראל מרגלית: בואו נתעורר כולנו.

אראל מרגלית: זה בשביל הביטחון של הילדים שלנו והעתיד של המדינה שלנו.

אראל מרגלית: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש הקואליציה, אנחנו – – –

דוד ביטן: שמית.

בצלאל סמוטריץ': שמית?

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נעבור להצבעה, ולבקשת הממשלה זו תהיה הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק עסקאות ביטחוניות בעלות היקף כספי גבוה, התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת התבקשו בבקשה לשמור על השקט, כדי שההצבעה תוכל להתנהל כסדרה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – לא משתתף תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – נמנע אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה –

ירדנה מלר-הורוביץ: נמנע רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד זאב אלקין – לא משתתף גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת חנין זועבי – נמנעת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת איתן כבל – בעד יצחק כהן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו משתתף בהצבעה יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת נחמן שי – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שלא הצביע ומבקש להצביע?

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, ההצבעה תמה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תספור בבקשה את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': 30 תומכים, 44 מתנגדים, שלושה נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3690/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק השירותים החשאיים, התשע"ז–2017, של חברי הכנסת עפר שלח ויעקב פרי.

בצלאל סמוטריץ': מציג את ההצעה חבר הכנסת עפר שלח.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: חברי חברי הכנסת, לפני חצי שנה הצגתי כאן את חוק השירותים החשאיים בפעם הראשונה.

עפר שלח: נשאתי אז נאום ציני, שבו העמדתי את כל הנימוקים בעד החוק בצד אחד, ומנגד את חששו של ראש הממשלה שאם שר המודיעין יהיה תפקיד חשוב, יקרה הגרוע מכול וגם ישראל כץ יהיה שר קצת יותר חשוב.

עפר שלח: הקואליציה חייכה.

עפר שלח: הקואליציה הזאת, כמו שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, אוהבת אירוניה דקה, וכמובן הפילה את החוק.

עפר שלח: אבל זה היה לפני דוח מבקר המדינה.

עפר שלח: ועכשיו, חברי חברי הכנסת, כבר אסור לצחוק, כי המבקר אומר לנו בלשונו הנקייה, מה שאמרתי לכם מעל הדוכן הזה, רבים אחרים אמרו כבר לפני שנתיים ולפני חצי שנה.

עפר שלח: ואני מצטט: "הן לאגף המודיעין והן לשב"כ היו פערי מודיעין משמעותיים במידע המודיעיני שהעבירו לכוחות ביחס למנהרות ברצועה, שהשפיעו על ההתמודדות עם האיום לפני המבצע ובמהלכו".

עפר שלח: והנה המשמעות בלשון שלי: הכשלים במודיעין, שנבעו בדיוק מהדברים שאותם אנחנו מבקשים, חבר הכנסת פרי ואני, לתקן בחוק הזה, עלו בדם.

עפר שלח: כבר בפעם הקודמת שבה הגשתי את החוק הזהרתי אתכם, חברי הקואליציה, שאין לכם אפילו הכבוד המינימלי להקשיב, שהתעלמותו של ראש הממשלה מהצורך להפיק לקחים מכשליו בצוק איתן, מחוליי הקבינט וממערכת המודיעין ותהליכי קבלת ההחלטות – ההתעלמות הזאת עלתה ותעלה לנו בדם של חיילים ובמלחמות ללא הישגים, בשכול וכישלון.

עפר שלח: לפני שבועיים מבקר המדינה אמר אותו דבר.

עפר שלח: בדוח, שאם ראש הממשלה האטום הזה היה מסוגל לזעזוע ממשהו שאיננו קשור למערות האף, היה גורם לו לפעול או להודות בכך שאיננו מסוגל לשאת באחריות.

עפר שלח: שני דברים אמר המבקר על המודיעין ב"צוק איתן":

עפר שלח: הראשון הוא שגם כמעט עשור אחרי ההתנתקות, לא הייתה הגדרה ברורה מי אחראי מודיעיני לסוגיות קריטיות, ובראשן המנהרות.

עפר שלח: וכך כותב המבקר: בעקבות יציאת צה"ל מרצועת-עזה לא הוגדרה הרצועה כמדינת יעד, ולא נבחנה מחדש חלוקת האחריות המודיעינית בנוגע לרצועת-עזה, על-אף הקושי שהיה לשירות הביטחון הכללי במימוש תפקידו ברצועה במצב זה.

עפר שלח: סוף ציטוט.

עפר שלח: למה זה לא קרה?

עפר שלח: כי מי שאחראי לשב"כ באופן ישיר הוא ראש הממשלה, שאין לו זמן וקשב לשאלות כאלה; כי אין שר מודיעין שתפקידו, כפי שכתוב בהצעת החוק שאנחנו מעלים עכשיו, הוא לקבל החלטות ולהסדיר את תחומי הפעילות של הארגונים השונים במרחב המודיעיני, זאת בתיאום עם שר הביטחון.

עפר שלח: המאמצים לסדר את קהילת המודיעין, מי כמוך יודע, חברי יענקל'ה פרי, מתקיימים כבר קרוב ל-50 שנה, והם לא יוסדרו כשהמודיעין הוא חלטורה של שר התחבורה או תחביב של ראש הממשלה.

עפר שלח: זה לא יוסדר בלי שר במשרה מלאה, שזה מה שהוא עושה כשהוא קם בבוקר.

עפר שלח: ואני חוזר: בלי זה יישפך דם לשווא.

עפר שלח: הדבר השני שאומר המבקר הוא שעזה פשוט לא הייתה בסדר העדיפויות המודיעיני הלאומי, מה שקרוי הצי"ח הלאומי.

עפר שלח: המבקר כותב דברים מפורשים וקשים, ואני מצטט: על הדרג המדיני מוטלת האחריות להכוונה של גיבוש הצי"ח הלאומי, לפיקוח ולבקרה עליו.

עפר שלח: מצב הדברים המתואר בדוח זה, שלפיו מחד גיסא הולך ומתפתח איום אסטרטגי, המוגדר על-ידיהם ככזה, ומאידך גיסא איום זה אינו מוכנס לצי"ח הלאומי, וכך הדבר מאושר גם על-ידי ראש הממשלה במשך שנים – הדבר הזה הוא תהליך לקוי, המחייב בדק בית מעמיק.

עפר שלח: סוף ציטוט.

עפר שלח: בחוק שאני מציע יהיה שר שאחריותו, תחת ראש הממשלה, תהיה לבדוק ולאשר את הצי"ח הלאומי ואת תוכניות העבודה של השירותים החשאיים, ולתאם אותן עם אלה של אמ"ן.

עפר שלח: הוא יפקח על הארגונים האלה, יבחן אותם תקציבית וניהולית – חבר הכנסת ביטן ידידי, זה שאתה לא מקשיב לנאום זה בסדר, זה שאתה עומד פה ומדבר בזמנו זה חוסר כבוד – יבחן אותם תקציבית וניהולית, יוודא שהם פועלים על-פי הנחיות ראש הממשלה.

עפר שלח: הוא יממש את האחריות שלא מומשה ב"צוק איתן", וימנע את המחדלים שעלו במלחמה ארוכה שהישגיה דלים ומחירה כבד.

עפר שלח: המבקר, שהטיל על ראש הממשלה אחריות ישירה לליקויים, אומר על העבר, ואני מצטט: הכוונה, פיקוח ובקרה הדוקים יותר, וקביעה של סדרי עדיפויות במאמצים המודיעיניים בהתאמה לאיום המנהרות, היו מסייעים באופן טוב יותר לפעילות צה"ל.

עפר שלח: אני מתרגם את זה לדיבור על העתיד: חברי הקואליציה, תפילו את החוק הזה, תמשיכו לתת לראש הממשלה מנדט לחמוק מאחריות, והדם של הרוגי המלחמה הבאה יהיה על ידיכם.

עפר שלח: ואל תגידו: לא צריך חוק, נעשה בלי חוק.

עפר שלח: כמעט שלוש שנים לא נעשה דבר.

עפר שלח: הארגונים החשאיים ממשיכים להתנהל בלי בעל-בית, בלי הנחיות והסדרה מהדרג המדיני, ועם תיאום שהוא תוצאה של רצון טוב של מפקדיהם המסורים ולא מערכת סדורה שאפשר לסמוך עליה בכל זמן.

עפר שלח: שרי הקבינט, שאיש מהם אינו טורח להיות פה, יודעים את האמת.

עפר שלח: כפי שכבר אמרתי בעבר, השר אלקין דיבר אתי על חוק כזה כשהיה יו"ר ועדת החוץ והביטחון, השר שטייניץ ביקש מראש הממשלה את ההסדרה הזו כבר בממשלה הקודמת כשהיה שר המודיעין.

עפר שלח: ראשי הארגונים בעבר תומכים, אנשי המקצוע תומכים בהתלהבות.

עפר שלח: מה תגידו לחיילים שאנחנו עלולים לשלוח אל מול פני הסכנה במלחמה הבאה?

עפר שלח: שאתם לא מעבירים חוקים לאופוזיציה?

עפר שלח: שביבי לא מוכן שישראל כץ יתקדם?

עפר שלח: שראש הממשלה מעדיף לא לקחת אחריות מאשר להתחלק בה עם מישהו?

עפר שלח: מישהו מכם יהיה מוכן לעמוד מולם ולהסביר את ההפקרות הזאת?

עפר שלח: חברי הקואליציה, שרי הממשלה, תצביעו נגד, הדם הזה יהיה על ידיכם, ולא תוכלו להגיד "לא ידענו".

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח.

בצלאל סמוטריץ': האם יש לנו שר מן הממשלה שמשיב?

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הקואליציה, אין לנו תשובת ממשלה.

עפר שלח: הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': מה?

עפר שלח: הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אין לנו.

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש הקואליציה, בהיעדר תשובת ממשלה – – –

קריאה: הצבעה.

קריאה: אין תשובה – הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה בשם הממשלה השר זאב אלקין – השר לענייני ירושלים והמודיעין?

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – את חברי השרים אני לא רואה פה.

זאב אלקין: מי שהיה אמור להשיב על ההצעה הזאת זה כמובן שר המודיעין, שרצית להעניק לו סמכויות, עפר.

זאב אלקין: הוא לא פה – – –

עפר שלח: אם זה היה חשוב לו – – –

זאב אלקין: אז נפלתי קורבן למעמד שמאוד רציתי להימנע ממנו, כי אכן אתה דובר אמת.

זאב אלקין: אני עם עצמי בעד הצעת החוק הזאת, לא הסתרתי את זה אף פעם.

זאב אלקין: דיברנו על זה גם כשהייתי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

זאב אלקין: לצערי, הצעת החוק לא עברה ועדת שרים לחקיקה, ולצערי אפילו לא יכולתי להצביע בעדה, כי הייתה לנו עמדת המפלגה בנושא הזה.

זאב אלקין: אבל אני חושב שעוד יגיע זמנה של הצעת החוק הזאת.

זאב אלקין: כרגע אני נאלץ להודיע שעמדת הממשלה היא התנגדות להצעת החוק.

זאב אלקין: אפשר כמובן להתלבט, ואנחנו לא שם כי הממשלה נגד, אז אין פה נושא לדיון – אם וכאשר או בהתניות כאלה או אחרות.

זאב אלקין: אפשר להתלבט אם המתכונת שאתה מציע היא המתכונת המדויקת ומה צריכה להיות בדיוק מערכת היחסים בין שר המודיעין לראש הממשלה, ומה קורה פה עם איזו אחריות מעין כפולה כזאת במדינה מורכבת כמו שלנו, שראש הממשלה בדרך כלל עסוק בבעיות הביטחון ובעבודה מול שירותים חשאיים באופן יותר שוטף ממה שראש מדינה – – –

עפר שלח: לא יותר כפולה מאשר מול צה"ל ושר הביטחון.

זאב אלקין: אני לא בטוח.

זאב אלקין: אני לא בטוח, אבל עדיין, אני חושב שסך הכול המהלך שצריך ביום מן הימים להסדיר את כל מערכת היחסים הזאת בחקיקה הוא מהלך נכון.

זאב אלקין: אני לא שיניתי את עמדותי כשעברתי מכיסא לכיסא, אבל כפי שאמרתי, לצערי, היות ששר המודיעין לא פה לעשות את מלאכתו – – –

עפר שלח: – – – לעשות את זה כי אתה צריך למשוך זמן.

זאב אלקין: אפילו את זה כבר לא, לכן אני יכול רק לחזור על האמירה שהממשלה מתנגדת להצעת החוק.

זאב אלקין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר זאב אלקין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שלח מבקש להשיב, לשכנע אותנו בשנית?

בצלאל סמוטריץ': התייאשת.

בצלאל סמוטריץ': לבקשת הממשלה, אנחנו נקיים הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נעבור כעת להצבעה על חוק השירותים החשאיים, התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו משתתף בהצבעה דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – נמנע רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת נפתלי בנט – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה משתתפת בהצבעה ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אלי כהן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, האם יש מישהו שנוכח באולם ומבקש להצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – נגד אופיר אקוניס – נגד מיכאל אורן – נגד טלי פלוסקוב – נגד

בצלאל סמוטריץ': תמה ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תספור את הקולות, ועד שהמזכירה תספור את הקולות אני מבקש לברך.

בצלאל סמוטריץ': נמצאים אתנו ביציע הוריה של התלמידה וג'דאן, שנרצחה לא מזמן על-ידי תלמיד, יחד עם כל תלמידות בית-הספר מהכפר כסרא וגם בית-הספר התיכון בזרזיר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מברכים אתכם, תודה שבאתם, וכמובן תנחומים.

בצלאל סמוטריץ': 26 תומכים, 40 מתנגדים, נמנע אחד.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3611/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הורה מגדל יחיד), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': היכן חברת הכנסת אלהרר?

בצלאל סמוטריץ': בבקשה גברתי, עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, שרים ושרות נכבדים, כנסת נכבדה, הממשלה מוכיחה פעם אחר פעם שלרוב יש שתי ברירות מחדל: או דחייה או שלילה.

קארין אלהרר: כך בדיוק קרה אתמול ולפני שבועיים עם הצעת חוק שהגשתי ונפלה אמש בוועדת שרים.

קארין אלהרר: עכשיו אני צריכה להסביר למה הצעת החוק הזאת, שצמחה מאין-ספור פניות של הורים, לא עברה, ולהסביר להורים בשם הממשלה מדוע היכן שאנחנו יכולים ויכולות להקל ולסייע בלי תקציב – גם אז נדחות הצעות לשיפור.

קארין אלהרר: וזה הסיפור של הצעת החוק: קודם כול ולפני הכול, מדובר בהצעת חוק שנולדה עקב פניות של עשרות הורים, אבות ואימהות, שנאלצים ונאלצות לגדל את ילדיהם לבד, בלי לדעת איפה נמצא ההורה השני, מתי יצוץ ואם הוא יבחר לקחת חלק בגידול הילד.

קארין אלהרר: ההצעה התחילה מסיפור של טלי מדימונה, אישה מיוחדת שעלתה לארץ מצרפת, אימא לבת עם צרכים מיוחדים.

קארין אלהרר: נסיבות החיים אילצו אותה להיות אם יחידנית ועיקרית של בתה, האב לא בתמונה.

קארין אלהרר: מדי פעם הוא מבקש, או שטלי יוזמת ושולחת תמונה במייל או בפייסבוק אבל כשצריך אותו כדי לחתום על מעבר לדירת "עמידר" או הוצאת דרכון לילדה, טלי יכולה רק לחלום למי לפנות.

קארין אלהרר: האב נטש, לא באופן מלא, לא מוצהר, אבל הוא פשוט לא מנהל קשר רציף ועקבי עם הבת.

קארין אלהרר: ואני לא נכנסת ללמה ואיך.

קארין אלהרר: איפה אני כן בוחרת להתערב?

קארין אלהרר: כשכל הביורוקרטיה הזאת הופכת בלתי נסבלת.

קארין אלהרר: כשהמערכת מקשה.

קארין אלהרר: כשטלי צריכה אישור מהאב של הבת שלה לעבור דירה רק כדי שהיא תהיה מונגשת לצרכים המיוחדים של הבת, והיא לא יכולה לתפוס אותו לשם כך, זו פגיעה משמעותית; ובינינו, גם פגיעה טיפשית, כי אפשר לפתור את זה.

קארין אלהרר: אפשר שהמערכת תראה את הצרכים של טלי ובתה ולא תפעל על אוטומט, וישר תשגר בקשות ביורוקרטיות: מילוי טפסים, ריצות בין בתי-משפט וחודשים על חודשים של המתנה.

קארין אלהרר: סתם לידיעה, טלי מחכה מעל שמונה חודשים לחתימה של האב על תעודת מעבר ודרכון לילדה, והיא לא יכולה לנסוע לחגיגות של המשפחה בחו"ל כי אין לילדה דרכון.

קארין אלהרר: אחרי טלי הגיעו שירן, אביבית, רן, אבי ועוד שמות שכאן אין להם פנים ונאלצים להיות הורים מגדלים יחידים.

קארין אלהרר: הבנתי שמדובר בתופעה רחבה, לא במקרים פרטניים ובודדים.

קארין אלהרר: שמעתי מהם איך קשה להם לשלוח את הילדים לטיפול פסיכולוגי כי אין חתימה של ההורה השני; איך הילדה לא תטוס לפולין, איך לא יכולים להעביר את הילד בית-ספר או דירה מחוץ לעיר – כל דבר כזה דורש חתימה של ההורה.

קארין אלהרר: בעוד בתי-משפט ושופטים, בצדק, לא ממהרים לתת אפוטרופסות בלעדית בשל מה שנקרא "טובת הילד", אף אחד לא רוצה שנחתוך באבחה את היכולת לקשר בין הורה לילד.

קארין אלהרר: אני מסכימה לזה, ואני רוצה שההורים יהיו בקשר.

קארין אלהרר: אבל מה קורה כשזה לא?

קארין אלהרר: בצורתו הנוכחית החוק לא גמיש כדי לאפשר להורה המגדל את ילדיו הקטינים להיות הורה שיכול לקבל החלטות בצורה מלאה.

קארין אלהרר: השיא מבחינתי היה כששמעתי שבאחת הרשויות התבקש אחד האבות לזייף חתימה של האם שאתה אין קשר רציף.

קארין אלהרר: היא מתגוררת בחו"ל, והחתימה דורשת הגעתה לקונסוליה.

קארין אלהרר: אני לא צריכה לספר פה לאף אחד שזיוף חתימה זו עבירה פלילית.

קארין אלהרר: זה לא אבסורד שהגענו למצב הזה שצריכים לבקש לזייף חתימה?

קארין אלהרר: יאללה, שיהיה יותר קל, מה את צריכה את כל הביורוקרטיה הזאת?

קארין אלהרר: אז זו הייתה המוטיבציה להגשת הצעת החוק.

קארין אלהרר: יש לקונה קטנה, צריך לסדר את זה, לאפשר לבית-המשפט את הלגיטימציה לפעול בגמישות להקלה בביורוקרטיה.

קארין אלהרר: זה התפקיד שלנו, לא?

קארין אלהרר: אסכם ואומר – זה מצב קלאסי שהמציאות מקדימה את החקיקה ואת התפיסה המשפטית.

קארין אלהרר: הרציונל היחיד הוא לתקן לטובת האזרח.

קארין אלהרר: כנראה הממשלה פחות רוצה את זה, וחבל.

קארין אלהרר: אני בכל זאת מפצירה בחברי הכנסת שנמצאים כאן לחשוב על ההורים האלה.

קארין אלהרר: קשה להם גם ככה.

קארין אלהרר: בואו נעזור להם לקבל את ההחלטות הטריוויאליות והיומיומיות שכל הורה יכול וצריך לקבל.

קארין אלהרר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם הממשלה, השר איוב קרא.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

מיקי רוזנטל: איוב, דבר על הרובוט.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, איפה יואל?

איוב קרא: אתה ראית שבסוף צדקתי בכל מילה בעניין הרובוט.

איוב קרא: הרי תמיד ינסו לפגוע בחשיבה, בציפייה או ב-vision שאני יכול לאורך תקופה לחשוב שזה יכול להתקיים בקשר לאותה סוגיה.

איוב קרא: בסופו של דבר, מי שכתב נגד ביקש סליחה.

איוב קרא: אפילו ראית – ב"ידיעות אחרונות", אפילו גורי אלפי אמר שצריך לחשוב פעמיים בפעם הבאה.

איוב קרא: אלה דברים שקורים.

איוב קרא: תלוי מי מוציא מהפה שלו את הדברים.

איוב קרא: אתמול קצין הנדסה ראשי, כשאמר שיש לנו רובוטים, לא הצחיק אף אחד, אבל כשאני אומר את זה, אני כנראה לא במחנה הנכון.

איוב קרא: זאת הבעיה שלי.

קסניה סבטלובה: – – –

מיקי רוזנטל: אתה צריך להתגייס.

קסניה סבטלובה: איוב – – –

יואל חסון: איוב, אני יודע שאין ציוני ממך, אז אתה מתאים למחנה הציוני.

קסניה סבטלובה: – – –

איוב קרא: כשזוהיר יגיד "אני ציוני" – הוא לא אמר את זה עד היום – אז אני מצטרף לשם.

איוב קרא: אין בעיה.

קסניה סבטלובה: אהלן וסהלן.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הורה מגדל יחיד), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת קארין אלהרר, מבקשת לתת סמכות לבית-המשפט לקבוע כי במקרים שבהם הורה אינו ממלא את חובותיו לפי הפרק השני לחוק הורים וילדיהם הקטינים ואינו מקיים קשר עם הקטין, בית-המשפט יוסמך לקבוע כפי שייראה לו לטובת הקטין בכל העניינים האמורים בסעיף 24 לחוק שהם עניינים של אפוטרופסות, החזקת ילד, זכות הורה לבוא במגע עם הילד.

איוב קרא: כמו כן, הצעת החוק מבקשת להסמיך את בית-המשפט לקבוע כי ההורה המטפל יפעל על דעת עצמו בעניינים הנוגעים לטיפול בקטין.

איוב קרא: כבר כיום, על-פי סעיף 27 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, במקרים שבהם בית-המשפט נוכח כי האחראי לקטין אינו מסוגל לטפל בו או להשגיח עליו או שהוא מזניח את הטיפול או את ההשגחה, או במקרים שבהם האחראי לקטין לא נמצא, רשאי בית-המשפט להגביל או לשלול את האפוטרופסות של אותו הורה ולקבוע כי ההורה האחר יהיה אפוטרופוס בלעדי לקטין.

איוב קרא: קביעה כאמור תאפשר להורה האחר לפעול לבדו בעניינים הקשורים לקטין ללא הסכמת ההורה האחר.

איוב קרא: הכול כפוף להחלטת בית-המשפט בעניין שלילת הגבלת האפוטרופסות.

איוב קרא: המנגנון הקיים נותן מענה לבעיות ולמקרים שהוצגו בדברי ההסבר להצעה, שבהם אחד ההורים הנדרש להחליט החלטות בעניין ילדו עומד בפני שוקת שבורה בשל התנהגותו של ההורה האחר או בשל היעדרותו.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חזרתי לפני כמה דקות ממפגש חשוב מאוד עם נציגים מכל העולם שבאו לכנסת ישראל והתארחו.

איוב קרא: הם מייצגים גם אוניברסיטאות וגם מנהיגות עתידית של העולם.

איוב קרא: הסברתי כמה בישראל זכויות אדם וכמה בישראל הילדים שאנחנו מדברים עליהם מגובים מגיל אפס כמעט עד האוניברסיטה אם שירתו שירות בצה"ל.

איוב קרא: זאת המדינה שלנו שמנסים לקרוא תיגר עליה.

איוב קרא: אני שמח שאני חי במדינה כזאת, שבעצם זכויות אדם הן נר ומתנוססות כמו דגל בכל מקום.

איוב קרא: אין לי ספק שהדברים מיום ליום מתבהרים ועושים טוב לכל מי שעיניו בראשו.

איוב קרא: אנחנו צריכים להסתכל על חצי הכוס ולא על הכוס המלאה מכיוון שאנחנו נמצאים באזור בעייתי, באזור מאוד קשה מבחינת ההקצנה הדתית, מבחינת הטרור ששורר בכל מקום.

איוב קרא: אתמול ביקרתי את שני החיילים שנפצעו בירושלים – שני חיילים שכמעט שיסע אותם אותו טרוריסט ארור.

איוב קרא: הילדים הללו, ברוך השם, יחזרו, אחרי שטופלו, להיות לוחמים.

איוב קרא: הם נלחמים על הבית.

איוב קרא: אין לנו בית אחר, אין לנו מדינה אחרת.

איוב קרא: ככה אנחנו מסתכלים על הדברים וממשיכים הלאה.

איוב קרא: גם המפקדים שהיו שם לומדים את האפקט של כל הפעולה הזאת של המחבל המטורף.

איוב קרא: אני שמח שהתבשרתי אתמול שנהג המשאית הטרוריסט שהרג ורצח חפים מפשע, את פלוגת הצוערים, סוף-סוף יש החלטה שעברה בבית-המשפט, והולכים היום או מחר לעשות את מה שצריך, וזה להרוס את הבית שלו.

איוב קרא: צריך גם לגרש כל מי שבעצם רוצח חפים מפשע – לא חשוב מאיזה צד.

איוב קרא: אלה דברים שחייבים לאמץ.

איוב קרא: אין משהו אחר.

איוב קרא: אנחנו נמצאים בג'ונגל.

איוב קרא: לפעמים אנחנו מקבלים את שיתוף הפעולה.

איוב קרא: אנחנו רוצים לעשות שיהיה טוב לאנשים.

איוב קרא: יזמנו הרבה פעולות כדי שלאנשים יהיה טוב ואני שמח שהתקדמנו בפרויקטים רבים.

איוב קרא: לא מזמן עשינו דבר יפה מאוד: חתמנו חוזה חקלאי בין המועצה האזורית תמר, אדוני היושב-ראש, לבין המועצה האזורית אל-ע'ור מהצד הירדני, כשבעצם מדובר בהקמת חוות מודל בצד הירדני.

איוב קרא: זה נותן מענה של טכנולוגיה חקלאית בצד הירדני ובעצם מייצר אווירה בערבה, בבקעה, בין הצד הישראלי לבין הצד – – –

קריאות: – – –

איוב קרא: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש הקואליציה, אחרי שאמרתי את מה שצריך לומר, כמה חשובה מדינתנו, לשמור עליה ולשמור על ילדיה וחייליה וכל מה שסובב אותה אני באמת ממליץ לכנסת להתנגד להצעת החוק של חברת הכנסת קארין אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': חברים, חברים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מכובד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר איוב קרא.

בצלאל סמוטריץ': חברים, נא תפסו את מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטן, הצבעה רגילה?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה רגילה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה בקריאה טרומית על הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הורה מגדל יחיד), התשע"ז–2016, בקריאה הטרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 36 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הורה מגדל יחיד), התשע"ז–2016, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 31 תומכים, 36 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': , הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3697/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – מינוי מומחה מטעם בית-המשפט בתביעת נזיקין בשל עבירת מין), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שתציג אותה כעת, במשך פרק זמן של עד עשר דקות\

בצלאל סמוטריץ': שעומדות לרשותך מעכשיו.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה לחברים.

איילת נחמיאס ורבין: חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אנחנו עוסקים כאן לא מעט בנושא של הטרדות מיניות ופגיעות מיניות, והיום אני כבר רוצה לומר מהתחלה תודה רבה לשרת המשפטים איילת שקד, שזיהתה בקלות רבה בעיה שביקשתי להצביע עליה ולטפל בה באמצעות הצעת החוק הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: ליהלי סובול יש שיר שנוגע ללב, שנקרא "כל החבר'ה".

איילת נחמיאס ורבין: זה שיר מאוד מאוד קשה – אני ממש ממש אודה לקואליציה אם היא תואיל, באמת – –

בצלאל סמוטריץ': חברים.

בצלאל סמוטריץ': קצת יותר בשקט.

איילת נחמיאס ורבין: – – אני מוכרחה להגיד לכם שהצעת החוק הזאת ממש לא קלה לי.

איילת נחמיאס ורבין: אוקיי?

איילת נחמיאס ורבין: וגם מה שאני הולכת לומר עכשיו לא קל לי: "כל החבר'ה חוזרים כל לילה לביקור בתוכך / הרופאים מקשיבים אם משהו זז בבטן אבל הם לא מקשיבים ללבך / כי אין תרופה לאבן בנפש, לזה אי-אפשר לעשות הפלה / הרופאים מרוצים, הניתוח הצליחה ומעכשיו את לא חולה – – – השופט הקל את העונש כי לא צעקת ולא היית בתולה / החוק היבש לא נרטב אף פעם – – –".

איילת נחמיאס ורבין: ביוני 2006 הלכה נועה, נערה בת 14 וחצי, לא רחוק מביתה בירושלים.

איילת נחמיאס ורבין: ארבעה צעירים התנפלו עליה, אחד שמר, שניים ריתקו את ידיה, והשלישי תקף אותה מינית בברוטליות.

איילת נחמיאס ורבין: בשלב כלשהו היא הצליחה לברוח, עלתה על ג'יפ של עובר אורח שחלף ברחוב, ונמלטה.

איילת נחמיאס ורבין: מאוחר יותר נועה התלוננה נגדם, אבל בהתחלה היא לא הזכירה את המילה "אונס", היא התביישה.

איילת נחמיאס ורבין: אולי אפילו לא ידעה מה זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני ממש מבקשת מהקואליציה להרגיע שם – – –

בצלאל סמוטריץ': במרפסת של הקואליציה – –

איילת נחמיאס ורבין: זה לא חברי הכנסת הפעם.

בצלאל סמוטריץ': – – קצת יותר בשקט.

איילת נחמיאס ורבין: למה שנועה תדע בכלל מה זה אונס, היא הרי נערה, בסך הכול בת 14?

איילת נחמיאס ורבין: במהלך התלונה במשטרה דיברה נועה רק על תקיפה, מעשים מגונים.

איילת נחמיאס ורבין: אחרי חצי שנה היא לא יכלה לשאת עוד את העובדה שהם עומדים לצאת בעונש קל ומסרה עדות מלאה על אונס.

איילת נחמיאס ורבין: לעובדה הזו יש חשיבות, כי זה אומר שלא היה דוח רפואי שנעשה למתלוננת מה שנקרא "ערכת אונס".

איילת נחמיאס ורבין: השומר של החבורה היה קטין בעת ביצוע העבירה והוא נשפט בבית-משפט לנוער והורשע על-פי הודאתו בעבירה נלווית לאינוס.

איילת נחמיאס ורבין: ב-2008, כשהנערה בת 16, היא הגיעה לדוכן העדים בבית-המשפט המחוזי לחקירה נגדית.

איילת נחמיאס ורבין: מה שקרה בארבע שעות ההן הפך אולי לאחת מחקירות קורבן עבירות המין השנויות במחלוקת יותר אי-פעם.

איילת נחמיאס ורבין: נועה נשאלה במסגרת ההליך הפלילי: אז הוא חדר אלייך או לא? "סליחה, עוד פעם, אני מבקש מחילה, או שיש לו איבר מין גדול באופן דמיוני, כן, או שהוא לא היה מגיע אלייך בכלל, את הבנת אותי?

איילת נחמיאס ורבין: " שופט במדינת ישראל – סליחה, סנגור.

איילת נחמיאס ורבין: אבל היו גם אירועים שבהם שופטים לא נזהרו בעת חקירה של מתלוננות.

איילת נחמיאס ורבין: לא פעם הוגדרו חקירות במהלך משפטי האונס ועבירות המין כ"אונס שני".

איילת נחמיאס ורבין: מסכת הייסורים שאותם הקורבנות נאלצים לעבור היא לא אחת מבזה ומשפילה, ומשאירה צלקות עמוקות מאוד מאוד מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: על-פי החוק במדינת ישראל, כשפסק-דין פלילי הופך לחלוט, חלוט – כלומר, שלא ניתן לערער עליו – ניתן להגיש תביעה אזרחית, כי פסק-הדין הזה מהווה ראייה חלוטה לאחריותו של הפושע.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אז מתחיל החלק השני של הסאגה, כי אחרי שכבר הוכח שהתובעות הן קורבנות של עבירות מין, נדרשים עכשיו להוכיח כי אכן המעשה הותיר בהן נזקים פיזיים ונפשיים.

איילת נחמיאס ורבין: ההליך האזרחי, שיכול להיות חלק מהריפוי העצמי שאותה אישה צריכה לעבור כדי להתגבר על מה שקרה לה, הופך לא אחת למשהו משתק וקשה, ולא אחת הנשים בוחרות שלא להופיע בו ולא להופיע כעדות.

איילת נחמיאס ורבין: לצורך קבלת פיצוי בגין נזק ממוני, נדרש נפגע עבירות המין, ככל תובע אחר, לצרף לתביעתו חוות דעת מומחה, וזו תהיה מבוססת על בדיקה אישית שלו על-ידי המומחה ומידע אישי, מפורט ורגיש שמסר לו.

איילת נחמיאס ורבין: נפגעי עבירות המין הוכרו בפסיקה ובחקיקה כקבוצת נפגעים בעלי ייחודיות ומאפיינים טיפוסיים המצדיקים מענה משפטי ומערכתי מיוחד, שכן עבירות מין, מעצם טיבן, כוללות יסוד משמעותי של פגיעה באוטונומיה של אדם על גופו וחירותו, ולרוב מביאות לתחושת אובדן שליטה של הנפגע על חייו, על צנעתו ופרטיותו.

איילת נחמיאס ורבין: פנייה של נפגעת עבירת מין למומחה לצורך ביצוע בדיקה נפשית או גופנית והערכה או שיערוך – כמו שמקובל בעולמות ממוניים – של הנזקים ארוכי-הטווח שנגרמו לה, כרוכים בקשיים משמעותיים מבחינת הנפגעת.

איילת נחמיאס ורבין: נפגעות העבירות האלה סובלות במיוחד מטראומה נפשית הקשורה בחילול כבודן על-ידי העבריין.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רגע להתנצל, כי אני קודם דיברתי בלשון זכר, וצריך להגיד את האמת:

איילת נחמיאס ורבין: כל הנאום הזה הוא כולו בלשון נקבה, ואני מצטערת, גם לי עדיין מתפלק, ולכן, איפה שדיברתי בלשון זכר התכוונתי ללשון נקבה.

איילת נחמיאס ורבין: תחושת האובדן על הגוף, על חירותה, והחוויה של היעדר מרחב אישי בר-הגנה, הם דברים שמחייבים טיפול גם במישור האזרחי.

איילת נחמיאס ורבין: מצבה הנפשי של הנפגעת יהיה מורכב יותר לאחר ניהול ההליך הפלילי, וההליך האזרחי, צריך לזכור, מגיע אחרי ההליך הפלילי.

איילת נחמיאס ורבין: כל התהליכים האלה הם תהליכים מאוד ממושכים.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לזכור שהרבה פעמים התלונות מגיעות מאוד מאוד באיחור, וההליך הפלילי קורה באיחור ושיהוי, וכמובן גם ההליך האזרחי.

איילת נחמיאס ורבין: במצב המשפטי הקיים, בהתאם לכללי היסוד במשפט האזרחי, כל צד יכול להביא חוות דעת מומחה מטעמו, ולכן הנפגע התובע עוד עשוי להתבקש על-ידי העבריין לעבור בדיקה נוספת על-ידי מומחה מטעמו.

איילת נחמיאס ורבין: זה ברור לכל מי ששומע, לכל מי ששומעת, שזה לא יכול להיות שזה יהיה המצב, שנפגעת עבירה תצטרך לעמוד באיזה מין תהליך הזוי, צריך לומר, שבו העבריין הוא זה שמנסה להגן על עצמו באמצעות חוות דעת מומחה נוספת.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אנחנו רוצים לחסוך את הפגיעה האיומה הזאת מנפגעות העבירה.

איילת נחמיאס ורבין: הצעת החוק הזו – וכאמור, אני מודה לשרת המשפטים שהבינה עד כמה היא חיונית וחשובה, ואני אודה לכנסת שתסייע להעביר אותה במהרה – ההצעה הזו נועדה לייצר מנגנון שיקל על נפגעות עבירות המין לממש את זכותן להגיש תביעות כאמור, והפתרון המוצע הוא מינוי מומחה מטעם בית-המשפט וקביעה כי לא תותר הבאת חוות דעת מומחה מטעם אחד הצדדים אלא מנימוקים מיוחדים שיירשמו.

איילת נחמיאס ורבין: המינוי, מינוי המומחה מטעם בית-המשפט ימנע את הצורך של התובעת להיבדק על-ידי כמה מומחים ויבטיח כי המומחה או המומחית יהיו מומחים אובייקטיביים בעלי מומחיות הדרושה לעניין ושבית-המשפט סבור שהוא ראוי בנסיבות העניין למתן חוות דעת בנושא התביעה.

איילת נחמיאס ורבין: הצעה זו מאזנת בין הצורך לתת מענה לקשיים שהעליתי ולהקל את החסמים מפני הגשת תביעות של נפגעות עבירות מין לבין זכויותיו של נתבע בהליך אזרחי.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לבקש מכם היום לסייע במניעת השפלתן של אותן הקורבנות שוב ושוב.

איילת נחמיאס ורבין: התיקון לחוק בעצם אמור לחסוך מהן את הפגיעה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רגע לומר בנימה אישית: לפני שנה אני וחברות כנסת נוספות הסכמנו להיחשף בכתבה שעשתה דפנה ליאל בערוץ 2 ולדבר על פגיעות מיניות שאנחנו עברנו – הטרדות מיניות, פגיעות מיניות שאנחנו עברנו.

איילת נחמיאס ורבין: ואני סיפרתי באופן אישי על דברים שעברתי בתור נערה צעירה, ואני לא ידעתי אז שאני צריכה להתלונן במשטרה.

איילת נחמיאס ורבין: הפעם הראשונה בחיים שאני דיברתי על האירוע הזה הייתה באותה כתבה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני יומיים עברתי באותו מקום שבו עברתי את התקיפה המינית, ברחוב קינג ג'ורג' בתל-אביב.

איילת נחמיאס ורבין: כל החיים אני זוכרת את המקום הזה, אבל הפעם עברתי שם עם הילדים שלי.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שתדעו כשאנחנו מדברות על נפגעות עבירות מין – כולנו עברנו הטרדה מינית, זה באמת אחת מאחת; אבל תקיפות מיניות שאנחנו מזהות אותן באיחור וקולטות רק הרבה מאוד שנים אחרי זה דבר מאוד מאוד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: אימא שלי שמעה בפעם הראשונה על התקיפה הזאת כשאני התראיינתי לדפנה ליאל בטלוויזיה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יכולתי להתגבר על זה, ויש הרבה נשים שמתגברות על זה בכוחות עצמן.

איילת נחמיאס ורבין: אני היום פה בשביל אותן נשים שלא הצליחו להתגבר בזכות עצמן.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין על הדברים היוצאים מן הלב.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם הממשלה, השר איוב קרא.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

איוב קרא: אני רוצה לאפשר לחברים להזדהות עם חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

איתן כבל: תן לנו לחבק.

איוב קרא: אמרתי.

איוב קרא: כבל, יש לך כבל לא פשוט, פתיל קצר, נו, מה לעשות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, טיוטת חוק בתי-המשפט (תיקון – מינוי מומחה מטעם בית-המשפט), התשע"ז–2017, שאושרה בוועדת השרים לחקיקה, מציעה לקבוע הסמכה כללית לשר המשפטים להתקין תקנות בעניינים, שיהיו מנויים בתוספת החמישית, שבהם יוכל בית-המשפט הדן בהליך למנות מומחה מטעמו.

איוב קרא: המשמעות היא שבאותם עניינים כפי שייקבע, הצדדים לא יהיו רשאים להביא עדות נוספת של מומחה לעניין הנדון אלא ברשות בית-המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו.

איוב קרא: באופן ספציפי, מוצע לקבוע כי סמכות כאמור תחול בתביעות אזרחיות של נפגעי עבירות מין לפיצויים שמוגשות נגד העבריין שפגע בהם.

איוב קרא: על-פי המצב המשפטי היום, נפגע עבירה שניזוק מעבירה ונוהל בעניינו הליך פלילי שהסתיים בהרשעת העבריין זכאי להגיש כנגד העבריין תביעה לפיצויים כספיים.

איוב קרא: במסגרת זו הוא יוכל לקבל פיצוי הן עבור הכאב והסבל שנגרמו לו והן לטעון ולהוכיח נזקים נפשיים או גופניים שנגרמו לו ולקבל עבורם פיצוי כספי.

איוב קרא: ואולם, בפועל מתברר כי דווקא נפגעי עבירות מין עושים שימוש מועט בזכותם זו, על אף העובדה שהפגיעה בהם היא חריפה ביותר ובעלת השלכות ארוכות טווח.

איוב קרא: נפגע עבירה שסבור שנגרם לו נזק נפשי או גופני בעקבות העבירה יצטרך על-פי הכללים במשפט האזרחי להוכיח את טענתו באמצעות חוות דעת מומחה.

איוב קרא: הנתבע, עבריין המין המורשע, יוכל מצדו לבקש להגיש חוות דעת מטעמו.

איוב קרא: לצורך עריכתה יתבקש נפגע העבירה להיבדק על-ידי המומחה ולהשיב על שאלותיו.

איוב קרא: מצב דברים זה מהווה חסם מפני הגשת תביעות אזרחיות, לנוכח החשש של הנפגעים מפני עריכת בדיקות וחשיפה בפני כמה מומחים במהלך ההליך האזרחי.

איוב קרא: נפגעים אלה עלולים לחשוש מפני התמודדות משפטית נוספת מול העבריין.

איוב קרא: כדי לחסוך לנפגע את הקושי שבהתמודדות כפולה מול שני מומחים שעל-ידם הוא עשוי להיבדק, ובמטרה להקל את החסמים שעומדים בפניו בהגשת תביעה אזרחית לפיצויים בשל הנזקים שנגרמו לו, מוצע לאפשר לנפגע עבירת המין לבקש מבית-המשפט כי ימונה מומחה אחד מטעם בית-המשפט, כך שלא תותר הבאת חוות-דעת מומחה מטעם אחד מהצדדים אלא מנימוקים מיוחדים שיירשמו.

איוב קרא: חברת הכנסת נחמיאס ורבין הציעה הצעה דומה בעיקרה.

איוב קרא: הממשלה תומכת בה בקריאה טרומית בכפוף לכך שההצעה תוכפף להצעה הממשלתית שבדרך.

איוב קרא: לאור זאת, אני פונה לכנסת לתמוך בהצעה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר איוב קרא.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נחמיאס ורבין מסכימה לתנאים שהציב?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: אפשר מילה?

בצלאל סמוטריץ': הוא לא מתנגד, אז אין לך זכות לחזור.

בצלאל סמוטריץ': מחילה.

בצלאל סמוטריץ': אבל את מסכימה לתנאי של ועדת השרים לחקיקה?

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, נעבור כעת להצבעה בקריאה טרומית על הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – מינוי מומחה מטעם בית-המשפט בתביעת נזיקין בשל עבירת מין), התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – מינוי מומחה מטעם בית-המשפט בתביעת נזיקין בשל עבירת מין), התשע"ז–2017, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 46 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת לדיון ולהכנה בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: לוועדה למעמד האישה.

בצלאל סמוטריץ': את מבקשת לוועדה למעמד האישה, ולכן זה עובר לוועדת הכנסת כדי שתכריע היכן הדבר יידון.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3076/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון – סיוע לניצולי שואה הזקוקים לכך), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מרב מיכאלי, דוד ביטן ומשה גפני.

בצלאל סמוטריץ': תנמק את ההצעה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, עשר דקות לרשותך, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני, צהריים טובים.

מרב מיכאלי: ברכות לחברתי איילת נחמיאס ורבין, ואגיד ברשותך שתי הערות: הדברים שציטטת וקראת מהפרוטוקולים – צריך להגיד שתחת שרת המשפטים הקודמת ציפי לבני התחלנו במהלך של הכשרת שופטים ושופטים לעבירות מין, והמהלך הזה לדעתי נתקע ולא קורה אתו כלום, ורע מאוד שכך.

מרב מיכאלי: ולכן יש הצעת חוק של חברת הכנסת מיכל רוזין ושלי למחלקה מיוחדת של בתי-משפט לעבירות מין, שיתמחו בדיוק בזה, ושנפסיק להיות חשופות לכל הזוועות שאנחנו עוברות בתוך מערכת המשפט.

מרב מיכאלי: ודבר שני, אפרופו הזמן שעובר לפני שמישהי לפעמים יכולה להתלונן: אנחנו כל פעם מאריכות חלק מהעבירות – את ההתיישנות על חלק מעבירות המין, אבל אני הנחתי עכשיו הצעה שהיא גורפת לגמרי והיא מבטלת את כל ההתיישנות על כל עבירות המין שאינן הטרדה ממש, אלא כל מה שהוא פגיעה, תקיפה מינית.

מרב מיכאלי: צריכים לבטל – הגיע הזמן לבטל את ההתיישנות באופן מוחלט.

מרב מיכאלי: אין באמת פג תוקף, אדוני; כמו שאין פג תוקף על רצח, אין באמת פג תוקף על אונס.

בצלאל סמוטריץ': לא אבל אין יכולת לנהל הליך הוגן – – –

מרב מיכאלי: על אונס.

בצלאל סמוטריץ': זו הבעיה – – –

מרב מיכאלי: פעמים רבות אין, בכל מקרה, מה שאתה או מה שמי שירצה לקרוא – זאת אומרת, עדויות מסוג פיזיות לא תהיינה בכל מקרה, גם לא אחרי שנה, גם לא אחרי שנתיים.

מרב מיכאלי: אבל הטראומה שתאפשר לך לבוא להתלונן אחרי 20 שנה ולא אחרי 10 – לאלה אנחנו צריכות להתייחס.

מרב מיכאלי: אבל, כמו שציינת, אדוני היושב-ראש, בצדק, אנחנו פה בעניין הצעת חוק נכסים של נספי השואה.

מרב מיכאלי: והשנה, אני לא יודעת אם כמה מכם שמו לב לזה – השנה תיסגר, חברות וחברים, השנה תיסגר החברה להשבת נכסים של נספי שואה; חברה שהקימה מדינת ישראל בדין, בצדק, על מנת לאתר נכסים שהיו כאן לאנשים שנספו בשואה, ואחרי שאיתרה את הנכסים האלה – לאתר את היורשות והיורשים שקיימים ולהחזיר להם את הנכסים האלה.

מרב מיכאלי: באמת.

מרב מיכאלי: מטרה חשובה מאין כמותה, ראויה.

מרב מיכאלי: ואכן, החברה עשתה אותה בהצלחה לא מבוטלת.

מרב מיכאלי: אלא שהחוק מראש קבע תאריך תפוגה ותאריך סיום לעבודתה של החברה ולחייה, והחברה, מיוזמתה, לפני כשנתיים, קיצרה אפילו את התקופה הזאת.

מרב מיכאלי: ולכן השנה, ב-2017, תיסגר החברה להשבה, והנכסים והכסף שנמצאים בתוכה – בעצם, כולם יעברו לאפוטרופוס הכללי.

מרב מיכאלי: חלקם ימשיכו להיות מחולקים ליורשות ויורשים, אם יימצאו כאלה, וחלקם, אם לא יימצאו, מן הסתם יישארו אצל האפוטרופוס הכללי.

מרב מיכאלי: עכשיו, מה?

מרב מיכאלי: החברה להשבת נכסים, בחוק, מחויבת; כספים – הצליחו לאתר נכסים אבל לא הצליחו לאתר יורשות ויורשים.

מרב מיכאלי: הכסף הזה, אמרו, ילך לסיוע לניצולות והניצולים הכי נזקקים.

מרב מיכאלי: יש רשימה שהייתה 11,000.

מרב מיכאלי: היא הצטמצמה כבר ל-9,000 בערך – ככה זה דרכו של עולם – של הניצולות והניצולים שמצבם באמת הכי גרוע.

מרב מיכאלי: אלה נתונים שמגיעים מהרווחה.

מרב מיכאלי: ובנוסף על כל התמיכות שהן מקבלות והקצבאות שמקבלות ומקבלים, הם מקבלים עוד 4,000 שקל לרבעון, פחות או יותר, מהכספים האלה שנמצאים בחברה להשבה.

מרב מיכאלי: במאמץ גדול בכנסת הקודמת, בכנסת ה-19, שינינו את החוק, חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן וחברת הכנסת שולי מועלם ואנוכי, והגדלנו את הסכום שהחברה להשבת נכסים מעבירה לניצולות ולניצולים ל-150 מיליון שקלים בשנה.

מרב מיכאלי: דבר נוסף שעשינו: וידאנו שהכסף באמת נכנס לחשבונות של הניצולות והניצולים ולא הולך לכל מיני תאגידים שאחר כך נותנים להם תלושים בכל מיני תנאים מתנאים שונים.

מרב מיכאלי: ולשמחתי, באמת זה מתנהל.

מרב מיכאלי: עכשיו, השנה היינו עדות למשברים פעמיים: החברה להשבה נקלעה למצוקה תזרימית.

מרב מיכאלי: היה ויכוח על היכולת שלה או האי-יכולת שלה למכור את המניות שלה, ועמדנו מול שוקת שבורה – חברי בני בגין מהנהן.

מרב מיכאלי: דיברנו על זה ארוכות בוועדת החוקה.

מרב מיכאלי: אחר כך עשינו על זה דיונים בוועדת הכספים.

מרב מיכאלי: דיונים על גבי דיונים וצעקות על גבי צעקות, אבל שורה תחתונה: כל פעם חלף רבעון בלי שהניצולות והניצולים האלה קיבלו את הכסף שלהם.

מרב מיכאלי: ובסוף נחלץ האוצר, משרד האוצר, אחרי שחתמו הסכמים שמחייבים שהכסף שישולם על-ידי האוצר לניצולות והניצולים האלה יוחזר מהחברה, והם קיבלו באיחור ניכר, אחרי עוגמת נפש, אחרי באמת מצוקה פיזית חמורה – קיבלו את ההקצבה שמגיעה להם בחוק.

מרב מיכאלי: הצעת החוק שאני, סוף-סוף, ברוך השם, מעבירה פה היום בקריאה טרומית, לשמחתי הרבה, באה לוודא שהמשבר הזה לא יחזור על עצמו.

מרב מיכאלי: פעמיים היו הרבה יותר ממספיק.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, א.

מרב מיכאלי: אם עד סוף חייה של החברה להשבה יקרה חלילה מצב כזה, אני רוצה שבאופן אוטומטי זה יהיה ברור שהאוצר משלם להם את הקצבה ואז לוקח את הכסף מהחברה להשבה.

מרב מיכאלי: אבל לא פחות חשוב מזה: החברה תיסגר בסוף השנה הזאת; הניצולות והניצולים לא ייעלמו לשום מקום.

מרב מיכאלי: חייבת להימשך ההתחייבות של המדינה בחוק לציבור הזה, שבאמת עבר תופת, והתופת הזאת הביאה אותו ואותה למצב שגם תנאי החיים שלהם היום הם קשים ביותר.

מרב מיכאלי: ההתחייבות לתת להם את הסיוע הנוסף הזה חייבת להישמר בחוק.

מרב מיכאלי: וכן, משרד האוצר הוא זה שחייב להיות אמון על תשלום הקצבה הזאת, ואחר כך להתחשבן עם החברה להשבה, עם האפוטרופוס, עם כל מקור מבחינתי.

מרב מיכאלי: הצעת החוק אומרת: החברה להשבה והאפוטרופוס, אבל אדרבה, אם יהיו מקורות חדשים – אדרבה ואדרבה.

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד שמחה שאנחנו עושות ועושים כאן היום את הדבר הכל-כך ראוי הזה, ובשנים האחרונות באמת גדלה פה המודעות למחויבות של מדינת ישראל, של ממשלות ישראל, של הכנסת הזאת, לניצולות ולניצולים, שזה סוף החיים שלהם; שאנחנו באמת מחויבות ומחויבים לעשות כל דבר כדי להקל עליהם את החיים שנשארים להם אחרי מה שנאלצו לעבור.

מרב מיכאלי: אני שמחה שהממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק וקוראת לחברי ולחברותי להצטרף.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: ישיב, בשם הממשלה, השר איוב קרא; בשם שרת המשפטים.

איוב קרא: תודה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון – סיוע לניצולי שואה הזקוקים לכך), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מרב מיכאלי, מבקשת לתקן את חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה), ולהבטיח לניצולי השואה הזכאים לכך המשך תשלום מענקים בסכומים דומים לאלה ששולמו על-ידי החברה להשבה גם לאחר פירוקה של החברה.

איוב קרא: לפי המוצע, כאשר סכום הכסף שיקבל ניצול הזכאי לכך מהחברה פחת מ־2,700 שקלים חדשים ברבעון, המדינה תשלים את הסכום לניצולים.

איוב קרא: באופן זה הניצולים הזכאים לכך ימשיכו לקבל מענקים בסכום מצטבר של 2,700 שקלים חדשים לרבעון בחסות מדינת ישראל.

איוב קרא: לשיטת המציעה, הצורך בתיקון המוצע מתעצם נוכח העובדה שהחברה אמורה לסיים את פעילותה ביום 31 בדצמבר 2017.

איוב קרא: עם זאת, החוק בנוסחו הקיים קובע כי לאחר פירוק החברה יועברו נכסים שלא אותרו להם יורשים או תמורתם של נכסים כאמור לסיוע לניצולי השואה.

איוב קרא: בהתאם להסדר שנקבע בחוק, הסיוע לניצולים יינתן לפי כללים שיקבע שר המשפטים, בהסכמת שר האוצר, שר הרווחה והשירותים החברתיים והשרה לשוויון חברתי.

איוב קרא: בימים אלו הממשלה בוחנת, במסגרת גיבוש כללים אלו, את אופן המשך הסיוע לניצולי השואה הזכאים לכך גם לאחר פירוקה של החברה, על מנת להמשיך לתמוך בניצולי השואה.

איוב קרא: בנסיבות אלה, והיות שהממשלה מקדמת הצעת חוק ממשלתית לתיקון החוק במקביל, בהיבטים שונים, מוצע לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, בכפוף לכך שההצעה תמתין להצעת החוק הממשלתית ותוכפף אליה.

איוב קרא: חברת הכנסת – – –

קריאה: – – –

איוב קרא: את מסכימה – –

קריאה: – – –

איוב קרא: – – חברת הכנסת מיכאלי?

מרב מיכאלי: מסכימה.

איוב קרא: אז לאור זה שחברת הכנסת מיכאלי מסכימה, אדוני היושב-ראש, אני מציע לכנסת לתמוך בהצעת החוק.

איוב קרא: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר איוב קרא.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון – סיוע לניצולי שואה הזקוקים לכך), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מרב מיכאלי, דוד ביטן ומשה גפני.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון – סיוע לניצולי שואה הזקוקים לכך), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 37 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3636/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – העברת כספי פיקדון שלא נוצלו לחשבון הבנק של הזכאי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת מיקי לוי ועפר שלח.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: ינמק חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: תודה, אדוני.

עפר שלח: אני מבקש להציג את הצעת החוק של חברי חבר הכנסת מיקי לוי, הצעת חוק שמבקשת להחזיר לחיילי צה"ל את מה שמגיע להם בדין – את פיקדון השחרור שקיבלו.

עפר שלח: על-פי החוק הקיים, המדינה מעמידה פיקדון אישי לרשות החיילים המשוחררים על מנת לסייע להם להשתלב בחיים האזרחיים.

עפר שלח: בחמש השנים הראשונות ניתן לעשות שימוש בכסף לשש מטרות שהוגדרו בחוק, אבל מסיבה חסרת היגיון וחסרת צדק החוק גם קובע כי לאחר שבע שנים הפיקדון של החיילים המשוחררים שלא עשו בו שימוש נמחק לחלוטין, והם פשוט מפסידים אותו.

עפר שלח: היום אנחנו מבקשים לשים לכך סוף, ולהחזיר לחיילים המשוחררים את הכסף ששייך להם.

עפר שלח: על-פי ההצעה, בתום שבע השנים הכסף ייכנס אוטומטית לחשבון הבנק של חייל משוחרר שלא עשה בו שימוש.

עפר שלח: החוק הזה מובא בתמיכה, ולכן אנחנו מבקשים להודות לשרת העלייה והקליטה סופה לנדבר, שהגישה ערר בוועדת השרים, ולשר הביטחון ליברמן, שהסכים לתמוך בהצעה.

עפר שלח: ואני מודה לחברי הכנסת על התמיכה.

עפר שלח: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: ישיב, בשם הממשלה, סגן שר הביטחון חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת לוי וחבר הכנסת שלח מבקשים לבטל את המצב שבו הסכום הכספי שזכאי לו החייל המשוחרר שלא משך את כספי הפיקדון עד שבע שנים, מועבר לקרן סיוע נוסף, ולהעביר את כספי הפיקדון בתום תקופת הזמן של שבע שנים הקבועה בחוק – אם החייל המשוחרר הזכאי לא משך אותם – לחשבון הבנק ששימש אותו בעת השירות הצבאי, לאחר שנמסרה לו הודעה על כך.

אלי בן-דהן: חוק קליטת חיילים משוחררים קובע את המטרות שלשמן רשאי חייל משוחרר לעשות שימוש בכספי הפיקדון, וזאת למשך תקופה של חמש שנים.

אלי בן-דהן: בתום אותן חמש שנים החייל המשוחרר רשאי להשתמש ביתרת הכסף שבפיקדון לכל מטרה שהיא, וזאת למשך תקופה של שנתיים.

אלי בן-דהן: בסופה, אם לא הגיש החייל המשוחרר בקשה לקבלת היתרה, תמה זכאותו לקבלת כספי הפיקדון, והכסף מועבר אל הקרן לסיוע נוסף.

אלי בן-דהן: אכן הצעת החוק ראויה, ומטרתה להיטיב עם החיילים המשוחררים, אשר לא פנו מכל סיבה שהיא לקרן לקליטת חיילים משוחררים בבקשה לקבל את יתרת הפיקדון.

אלי בן-דהן: בשבוע הבא, אם ירצה השם, מביא משרד הביטחון לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה הצעת חוק ממשלתית לתיקון חוק קליטת חיילים משוחררים, ובו תיקונים רבים בנושאים שונים, ובהם גם תיקון של הצעת החוק שמוצעת כאן.

אלי בן-דהן: על כן, אני מציע לאשר בקריאה טרומית את הצעת החוק, בכפוף לכך שהצעת החוק הפרטית תמוזג אחרי הקריאה הטרומית בהצעת החוק הממשלתית.

אלי בן-דהן: הצעת החוק, אם המציע מסכים לדברי, תועבר לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת להמשך הליך החקיקה.

אלי בן-דהן: מסכים?

יצחק וקנין: מסכים.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – העברת כספי פיקדון שלא נוצלו לחשבון הבנק של הזכאי), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת מיקי לוי וחבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: קריאה טרומית, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – העברת כספי פיקדון שלא נוצלו לחשבון הבנק של הזכאי), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 32 בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3602/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי זוהר פה.

יצחק וקנין: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – סינון אתרי הימורים ותכנים המציגים דברי תועבה באינטרנט), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, לקריאה טרומית.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת מיקי זוהר, רשות הדיבור שלך.

עיסאווי פריג': זה לא על סדר-היום שמונח בפנינו.

יצחק וקנין: זה היה בנשיאות, רק לא – – –

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: רבותי, הצעת החוק הוצגה בנשיאות ביום שני, ולא היה ברור אם היא תעלה היום.

יצחק וקנין: היושב-ראש יכול לצרף אותה, זאת החלטה של היושב-ראש.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: אדוני, זה מופיע בסדר-היום, בסדר-היום המעודכן.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת עיסאווי פריג', אולי כבודו לא מעודכן?

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני אסביר לכם על מה אתם מצביעים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי זוהר, רשות הדיבור שלך.

מכלוף מיקי זוהר: שלום, חברי חברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: הובהר לי עכשיו, לצערי הרב, שהאופוזיציה מתכוונת להתנגד להצעת החוק.

יואל חסון: איראן זה לא פה.

מכלוף מיקי זוהר: אז תכף אני אסביר.

יואל חסון: התבלבלת בכתובת.

מכלוף מיקי זוהר: תכף אני אסביר את הצעת החוק, ואז אולי האופוזיציה תחליט לשנות את דעתה.

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק הזאת לא נועדה לסנן תכנים פורנוגרפיים; היא לא נועדה למנוע מאנשים בגירים לגלוש באתרים פורנוגרפיים.

מכלוף מיקי זוהר: היא נועדה אך ורק כדי להגן על ילדים מפורנוגרפיה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אסביר בדיוק כיצד היא אמורה לעבוד.

מכלוף מיקי זוהר: מטרת החוק היא מאוד מאוד פשוטה: כשאדם ייכנס לאתר אינטרנט שיש בו תכנים פורנוגרפיים, כל מה שהוא יצטרך לעשות זה להקיש קוד של ארבע ספרות שהוא קוד אוניברסלי, הוא לא יצטרך לפנות לחברות האינטרנט לקבל את הקוד הזה.

מכלוף מיקי זוהר: זה יהיה, נניח, ארבע ספרות אחרונות של אמצעי תשלום או ארבע ספרות אחרונות של תעודת הזהות של בעל המנוי, והוא יוכל לגלוש להנאתו כמה שהוא יחפוץ.

מכלוף מיקי זוהר: אם אתה ילד ואתה רוצה לגלוש לאתר לא הולם, לא תהיה לך הססמה הזאת, ולכן לא תוכל לעשות את זה.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם, הצלנו את הילדים בזמן שהבגירים יוכלו לגלוש כמה שהם רק רוצים.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה הוא לא חוק שמסנן שום תוכן, הוא לא מגביל אף אחד מלהגיע לשום תוכן.

מכלוף מיקי זוהר: כל תוכן שבגיר ירצה להגיע אליו, הוא יוכל להגיע אליו, אבל הילדים שלנו יהיו מוגנים.

מרב מיכאלי: אבל לא תצטרך לבקש שיבטלו לך את החסימה?

מכלוף מיקי זוהר: ממש ממש לא.

מכלוף מיקי זוהר: הקוד הוא אוניברסלי.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא באמצעות ססמה שאתה צריך לדרוש אותה.

מכלוף מיקי זוהר: כל אחד שהיום נכנס לאתר פורנוגרפי נכנס באופן חופשי, וילדים, לצערנו הרב – – –

מיכל בירן: שוכנענו.

מיקי רוזנטל: מר זוהר, שכנעת אותנו, אם מה שאמרת הוא נכון – –

מכלוף מיקי זוהר: חד-משמעית.

מיקי רוזנטל: – – ולא יהיו מאגרי מידע – –

מכלוף מיקי זוהר: שום מאגר מידע.

מיקי רוזנטל: – – ולא יהיו אנשים – אנחנו נתמוך.

מיקי רוזנטל: אם זה ככה, אנחנו נתמוך.

מכלוף מיקי זוהר: אני אשמח, כי – שום מאגר מידע.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתנגד – – –

מיקי רוזנטל: לא, אנחנו חוששים, אתה מבין.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתנגד למאגרי מידע.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתנגד לכך שידעו מי גולש באתרים לא הולמים או לא – – –

תמר זנדברג: אז איך הספקיות ידעו מי ביקש ומי לא?

תמר זנדברג: תהיה – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני אסביר.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אסביר.

מכלוף מיקי זוהר: אני אסביר.

קריאה: תהיה רשימה שחורה.

תמר זנדברג: אז איך הספקיות ידעו מי ביקש ומי לא?

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אסביר בצורה ברורה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אמרתי, כשאדם ייכנס לאתר פורנוגרפי תפתח לו קוביית "פופ-אפ" שרשום עליה "under 18".

מכלוף מיקי זוהר: כל מה שהוא צריך להקיש זה ארבע ספרות אחרונות, נניח, או של אמצעי התשלום או של תעודת הזהות של בעל המנוי, כי הרי הוא בגיר אז יש לו את זה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא לא צריך לדרוש את זה מאף אחד, זה באופן אוטומטי, הוא שולף את הארנק ורואה את ארבע הספרות האחרונות, והוא עושה מה שהוא רוצה – –

מיכל בירן: מצד שני, אז איך הם יודעים – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – או את תעודת הזהות, ארבע האחרונות.

מכלוף מיקי זוהר: ואין שום מאגר מידע.

תמר זנדברג: אבל הספקיות – – –

מיקי רוזנטל: מי יגדיר – – –

תמר זנדברג: לא, רגע, אבל – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז אוקיי, לגבי העניין הזה.

תמר זנדברג: רגע, אבל ההקשה הזאת של ארבע הספרות תירשם אצל הספקים.

מכלוף מיקי זוהר: ממש לא.

מכלוף מיקי זוהר: אני אסביר לך.

רויטל סויד: אבל איך אתה יכול להבטיח את זה?

מכלוף מיקי זוהר: רגע.

מכלוף מיקי זוהר: העלית טענה.

מכלוף מיקי זוהר: היא העלתה טענה, אני רוצה לענות לה.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת זנדברג, העלית טענה חשובה, העלית טענה חשובה, אני רוצה לענות לך.

מכלוף מיקי זוהר: היום, כשאתה גולש באתר פורנוגרפי, כתובת ה-IP שלך, ידוע ששייטה באתר פורנוגרפי.

מכלוף מיקי זוהר: זה בדיוק אותו דבר.

מכלוף מיקי זוהר: אין כאן שום שוני.

תמר זנדברג: זה לא נכון.

מכלוף מיקי זוהר: כי אתה גולש מכתובת IP בלי שום שינוי.

רויטל סויד: יש להם זמינות יותר גדולה למידע.

מכלוף מיקי זוהר: החסם – – –

רויטל סויד: יש להם זמינות.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: מערכת הסייבר – – –

רויטל סויד: לא – – –

מכלוף מיקי זוהר: מערכת הסייבר מזהה בין כה וכה אם כתובת ה-IP שלך שייטה באתר מסוים או לא.

מכלוף מיקי זוהר: אין שום שינוי בעניין הזה.

תמר זנדברג: אז מה?

תמר זנדברג: לא, אבל זה לא אותו דבר.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אני מוכן גם להתחייב שאם זה ייצר רשימה שחורה, זה לא יהיה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא מוכן שתהיה רשימה שחורה.

מכלוף מיקי זוהר: בשום פנים ואופן לא.

יואל חסון: אני מבקש להתנגד.

מכלוף מיקי זוהר: מעבר לזה, מעבר לזה – חברים, אין לי שום בעיה – מעבר לזה אני רוצה לומר עוד דבר אחד: המצב היום במדינת ישראל – כדאי שאנשים ידעו – זה שילדים כבר מגיל שמונה נחשפים לפורנו, ואם אנחנו לא נגן על ילדינו זו תהיה בכייה לדורות.

מכלוף מיקי זוהר: בגיר שירצה לגלוש, לא תהיה לו שום הפרעה.

מכלוף מיקי זוהר: היחיד שלא יוכל לגלוש, במידה שהחוק הזה יעבור, זה אך ורק הקטינים.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה הוא גם לא חוק שכופה את האזרח, אלא מייצר לחברות האינטרנט עדנה כלכלית מאוד מאוד משמעותית כדי שיעשו את זה בעצמן.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא מחייבים את חברות האינטרנט, אנחנו לא אומרים להם: אתם חייבים לעשות את זה; אומרים להם: תעשו את זה – המדינה תטיב אתכם כלכלית.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שחברות האינטרנט ירימו את הכפפה, כי היום המצב ברשת הוא בלתי נסבל.

מכלוף מיקי זוהר: ילדים היום נחשפים חדשות לבקרים לאירועים מאוד מאוד אלימים, גם לא מרצונם – באופן אוטומטי הרשת מגדירה ומייצרת להם כל מיני לינקים מאוד מאוד מסוכנים.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה חוק מבורך.

מכלוף מיקי זוהר: לדעתי, מי שיתנגד לחוק הזה פשוט עושה טעות מרה, הוא פוגע בילדי ישראל, שהאישיות שלהם מתעצבת להטרדות מיניות, לפגיעה בנשים, לזלזול בנשים, ואנחנו יכולים למנוע את זה באמצעות הצעת החוק הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: כל מי שירצה לגלוש – אני חוזר ואומר – יוכל לעשות את זה.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר היחידי – – –

רויטל סויד: מיקי אין מחלוקת על זה.

רויטל סויד: יש חשש – – –

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, אני מסיים.

מכלוף מיקי זוהר: לשיקולכם – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, רויטל.

מכלוף מיקי זוהר: – – נתתי את האינפורמציה בצורה ברורה.

מכלוף מיקי זוהר: דבר אחרון: צריכים לזכור שגם אם החוק הזה עובר בקריאה טרומית, הוא עובר אחר כך לוועדות הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: בוועדות הכנסת – – –

איציק שמולי: התנאים שאמרת כבר מופיעים בחוק?

מכלוף מיקי זוהר: התנאים שאמרתי חייבים להיסגר בוועדות הכנסת, למשל, מהו תוכן פורנוגרפי.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב, למשל, שתמונות עירום הן לא תוכן פורנוגרפי.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה להגביל תמונות עירום – אני, למשל.

מכלוף מיקי זוהר: אני כן רוצה להגביל אקטים קיצוניים, מכוערים, שהורסים את הנפש של הילד.

איציק שמולי: והמאגרים?

מכלוף מיקי זוהר: גם לגבי המאגרים.

מכלוף מיקי זוהר: כל הנושא הזה ייסגר – – –

מיכל בירן: אבל מיקי, מי יחליט מה זה?

מכלוף מיקי זוהר: מי יחליט מה זה?

מכלוף מיקי זוהר: ועדות הכנסת, מה זאת אומרת?

מיכל בירן: אתה אומר: בעיניך זה לא, אבל יבוא מישהו ויגיד ששני בחורים שמחזיקים ידיים ומתנשקים זה פורנוגרפיה.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אומר, אני, כזה שמקדם את החוק הזה, רוצה לומר בצורה ברורה שהדבר היחידי שאני רואה בו פורנוגרפיה זה אקטים מכוערים, קיצוניים, מלוכלכים, שאנחנו כולנו יודעים איך הם נראים, לצערנו הרב.

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שאני רוצה להגביל.

מכלוף מיקי זוהר: תמונות עירום זה לא פורנו.

מכלוף מיקי זוהר: יש דברים רחבים מאוד שלא נחשבים לפורנו, ואני מדבר על פורנו, ואגב, הימורים, שאלו החוליים הרעים, לצערי הרב, בחברה הישראלית, במיוחד כלפי ילדים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד החוק.

מכלוף מיקי זוהר: זה חוק מבורך, זה חוק נכון.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי זוהר.

יצחק וקנין: ביקש להתנגד לחוק חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: אה, סליחה, סליחה, קודם כול השר ישיב.

יצחק וקנין: רק אחרי כן, אם הממשלה היא בעד, אתה תוכל להתנגד.

יצחק וקנין: אם הממשלה היא נגד לא תוכל להתנגד.

יואל חסון: חשבתי שאין שר, אז ביקשתי.

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: השר צחי הנגבי ישיב בשם הממשלה.

צחי הנגבי: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה לחבר הכנסת המציע.

צחי הנגבי: יש הצעות חוק מבורכות שאני בטוח שהכנסת יודעת להתאחד סביב הערכים שהן מגלמות, אבל באותה מידה שהיא יודעת להתאחד היא גם צריכה למצוא את הדרך המקצועית והיעילה לוודא שמתוך כוונות טובות לא נגיע למקומות לא רצויים.

צחי הנגבי: ואכן, חבר הכנסת מיקי זוהר, כפי שהבהיר בדבריו בעת הצגת החוק, נתן ביטוי לרצון שלו שבהזדמנות חגיגית זו שמחוקקים חוק שהבסיס שלו הוא בסיס חיובי, שלא נמצא את עצמנו פוגעים בערכים חשובים אחרים, כמו צנעת הפרט, כמו חופש הביטוי.

צחי הנגבי: ולכן, אכן בנושא זה ועדת השרים לחקיקה לא דנה כלאחר יד – לא שהיא דנה כלאחר יד בהצעות אחרות, אבל לעתים יש הצעות פחות מורכבות שבהן הדיון איננו מורכב ואיננו ממושך.

צחי הנגבי: כמדומני לפחות פעמיים, אולי יותר אפילו, היא נדרשה להצעה הזאת, ואני רוצה להביא בפניכם את הסיכום שהוועדה ומשרדי הממשלה הרלוונטיים הגיעו אליו בהקשר של ההצעה האמורה.

צחי הנגבי: קודם כול, אכן, את הבסיס אני מניח שכבר הבנו.

צחי הנגבי: עניינה של ההצעה הזאת הוא לתת תמריצים כלכליים לספקי הגישה לאינטרנט מטעם המדינה כדי שהם יוכלו לספק לכל המנויים שלהם, כברירת מחדל, כפי שצוין, אינטרנט שמסונן מתכנים שמוגדרים פוגעניים.

צחי הנגבי: הכוונה היא תוכן פוגעני שנוגע להימורים ונוגע לשידורים של פורנו.

צחי הנגבי: לפי ההצעה הזאת ספק הגישה לאינטרנט שיפעל בהתאם לתמריץ הכלכלי יאפשר למינויים שלו לגלוש בתוכן שהחוק מגדיר כתוכן פוגעני רק באמצעות הקשת ססמה.

צחי הנגבי: וכאן נוצרה בעיה איך ססמה כזאת לא תשמש לרעה.

צחי הנגבי: משרדי הממשלה השונים הגישו שורה של הסתייגויות לנוסח כפי שהוא הופיע, כי הנוסח ההוא עדיין איננו משקף במלואה את האמירה של חבר הכנסת המציע כאן, ולכן ההסכמות עם חבר הכנסת המציע הן כדלקמן: ראשית, הממשלה תתמוך, כאמור, בהצעת החוק בקריאה טרומית בכפוף לכך שהמציע אכן יתחייב שכל ההסתייגויות של משרדי הממשלה ישולבו בתהליך החקיקה, בהמשך הדיון בוועדה.

צחי הנגבי: לאחר הקריאה הטרומית ייערך תיאום נוסח עם כל משרדי הממשלה השונים.

צחי הנגבי: אני חושב שזה צריך להיעשות כמובן בוועדה גם עם נציגים שאינם מייצגים משרדי ממשלה, אבל הם בסוף המחוקק.

צחי הנגבי: בהמשך לכך, ככל שייוותרו מחלוקות בנוגע לנוסח – אם יוותרו כאלה, ואני מקווה ומעריך, סביר שלא, אבל אם הן ייוותרו – הצעת החוק תחזור אל ועדת השרים לפני הקריאה הראשונה כדי לגבש לגביה את עמדת הממשלה.

צחי הנגבי: ההסתייגות המקצועית – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, זה מפריע.

צחי הנגבי: ההסתייגות המקצועית העיקרית של משרד התקשורת, שלפיה יש לתקן את ההצעה כך שתידרש הסכמת המנוי לקבל שירות סינון תכנים, תירשם בהחלטת הוועדה.

צחי הנגבי: אנחנו יוצאים מנקודת המוצא של מיקי זוהר, שחזקה על ההצעה שהיא באה לעסוק לא ברצון של בוגרים להשתמש באתרי האינטרנט כדרך להמר ברשת או כדרך לצרוך תכנים שהם פוגעניים לילדים.

צחי הנגבי: בזאת ההצעה איננה באה לפגוע, אבל היא רוצה לאפשר לאותו בוגר למנוע את חשיפת הילדים שלו לתכנים האלה.

צחי הנגבי: וזו הסתייגות של משרד התקשורת – שאנחנו כמובן נמצא את הדרך ואת הטקסט הראוי – – –

יצחק וקנין: גברתי שרת התרבות.

צחי הנגבי: – – – את הטקסט הראוי – –

יצחק וקנין: השרה מירי רגב.

צחי הנגבי: – – שהדברים יופיעו בהצעה בנוסח שיגיע לקריאה הבא.

צחי הנגבי: המחוקק כבר נתן את דעתו למעשה לנושא, ובסעיף 4ט לחוק התקשורת (בזק ושידורים) נקבע שיש איזון לעניין חסימת תוכן פוגעני על גבי רשת האינטרנט באמצעות חיוב של ספקי הגישה לאינטרנט ליידע את המנויים בדבר העובדה שקיימים אתרים פוגעניים ותכנים פוגעניים, וגם אפשרויות של הגנה מפניהם באמצעים טכנולוגיים.

מיקי רוזנטל: בשביל מה צריך את החוק, אדוני שר התקשורת?

מיקי רוזנטל: יש חוק.

מיקי רוזנטל: אתם לא אוכפים אותו.

צחי הנגבי: אם תקשיב אתה תדע את התשובה על השאלה, כי אני פתחתי ברקע.

צחי הנגבי: ספק האינטרנט היום חייב להציע למנויים שלו גישה לסינון של אתרים פוגעניים.

יואל חסון: והם לא עושים את זה.

צחי הנגבי: בדיוק.

מיקי רוזנטל: אז זאת הייתה שאלתי:

מיקי רוזנטל: למה אתם לא אוכפים את החוק?

צחי הנגבי: במקום לאכוף אנחנו עושים עכשיו חוק שמאפשר תמריץ.

מיקי רוזנטל: החוק הנוכחי לא מספק?

צחי הנגבי: החוק לא מיושם.

מיקי רוזנטל: לא מיושם.

מיכל בירן: אפשר לתת לו תמריץ בלי הרשימה השחורה.

צחי הנגבי: נכון, וגם לא תהיה רשימה שחורה.

צחי הנגבי: שמעתם גם את המציע ותשמעו עכשיו את תשובתי.

צחי הנגבי: כולנו למעשה רוצים אותו דבר, רק שאתם אומרים: חבר'ה, מה שאנחנו רוצים יכול לגרום לרשימה שחורה.

צחי הנגבי: אנחנו רוצים למנוע שתהיה רשימה שחורה, כי זה מה שכולם רוצים.

מיקי רוזנטל: – – –

צחי הנגבי: לכן יש ועדה.

מיקי רוזנטל: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – רשימה שחורה.

צחי הנגבי: דבר נוסף, הבעיה היא שהאפשרות אם להסכים או לא להסכים לשירות הזה נתונה להחלטת המנויים, ואנחנו רואים עכשיו שיש צורך לתמרץ את ספקי הגישה לאינטרנט, שיהיה להם כדאי, שיהיה להם כלכלי לבצע את המהלך שמוצע בחוק.

צחי הנגבי: המשרד שלנו הוא בעל מדיניות ברורה בנושא ניטרליות ספקי הגישה לאינטרנט.

צחי הנגבי: ברירת המחדל בהתאם לקבוע בסעיף 51ג לחוק התקשורת היא שלמנוי צריכה להיות גישה חופשית לאתרים באינטרנט.

צחי הנגבי: ההסדרים הקבועים בחוק התקשורת נועדו לעגן נייטרליות של ספקי הגישה לאינטרנט ביחס לתכנים המוצעים על גבי האינטרנט ולשמר את מעמדם של ספקי הגישה כצינור גישה בלבד, אלא אם כן המנוי מבקש זאת אחרת.

צחי הנגבי: יתרה מזאת, ברישיונות ספקי הגישה לאינטרנט נקבעו הוראות לעניין יישום הוראת החוק שציינתי, סעיף 4ט לחוק התקשורת.

צחי הנגבי: כמו כן, מערך הפיקוח והאכיפה במשרד התקשורת עוקב אחר יישומן של הוראות אלו ובמהלך הזמן אכן בוצעו כמה הליכי פיקוח, שהסתיימו בעיצומים כספיים.

צחי הנגבי: יש עוד משרדי ממשלה שהיו בתהליך הזה והם מסרו בוועדה שלהם את ההסתייגויות הבאות: משרד המשפטים, יש לו כמה הסתייגויות.

צחי הנגבי: קודם כול, הוא רוצה לוודא שהמנגנון הקיים בחוק התקשורת, ולפיו ברירת המחדל היא שסינון תכנים הוא לבקשת מנוי, יישמר כמות שהוא ולא ישתנה.

צחי הנגבי: בכלל זאת, ספק אינטרנט לא יהיה רשאי להפוך את ברירת המחדל לעניין סינון תכנים ביחס למנוייו בלי שקיבל מכל אחד מהם הסכמה פוזיטיבית לכך.

צחי הנגבי: ניתן לקבוע כי המדינה תעניק תמריץ כספי לספק האינטרנט בעד מנוי שלו שהחליט לקבל ממנו כלי סינון חינמי, אבל לא לספק אינטרנט שהחליט לפעול על-פי שירות הסינון כברירת מחדל, בעד כל אחד ממנוייו, כפועל יוצא של התנאי הראשון.

צחי הנגבי: לא תורחב הגדרת התוכן הפוגעני והיא תהיה כמות שהיא בחוק התקשורת היום.

צחי הנגבי: גם למשרד האוצר יש הבהרה, והיא אומרת שהתשלום שתשלם המדינה יעמוד על 0.3 שקלים למנוי שמקבל את שירות הסינון לשנה.

צחי הנגבי: זה סכום פעוט, אבל במצטבר הוא יכול להיות – – –

מיקי רוזנטל: אדוני השר יש פה משהו מקומם, כי מצד אחד לא אכפו את החוק, ועכשיו עוד ייתנו להם כסף.

צחי הנגבי: ברור, אבל הם מתבקשים לתת שירות חדש, שיש לו עלויות.

צחי הנגבי: השאלה אם בסוף זה יעיל או לא, המטרה היא להגיע ליעילות.

מכלוף מיקי זוהר: – – – המון כסף.

יצחק וקנין: אדוני, נא לסכם.

מכלוף מיקי זוהר: מיקי – – – 15 מיליון שקל.

יצחק וקנין: אדוני צריך לסכם את הדברים, הזמן תם.

צחי הנגבי: מאה אחוז.

צחי הנגבי: הערה נוספת של משרד האוצר, שירות סינון התכנים יוכל להיעשות באמצעות הטכנולוגיה הקיימת, החקיקה לא תחייב את ספקי הגישה לאינטרנט לפתח שירות חדש.

צחי הנגבי: השירות יינתן באופן וולונטרי ללקוחות שיבקשו זאת.

צחי הנגבי: יש גם הסתייגות של משרד הכלכלה: על שירות סינון התכנים להיות מסופק רק בהתאם לבקשה ולהסכמת המנוי.

צחי הנגבי: האיזון בחוק כיום למעשה יותר ראוי לדעת משרד הכלכלה.

צחי הנגבי: צוין כי אומנם אין הפרה של אמנות בין-לאומיות קיימות, אך נושא נייטרליות הרשת נדון רבות במסגרת משא-ומתן על הסכמים הכוללים פרק סחר אלקטרוני, ולדעת משרד הכלכלה, ייתכן שהצעת החוק פוגעת בעקרון נייטרליות הרשת ואז היא יכולה גם לפגוע בעתיד לנהל משא-ומתן בנושא הזה.

צחי הנגבי: תודה, אדוני היושב-ראש, הממשלה מביעה את תמיכתה בתנאים שאני ציינתי כאן בפרוטרוט.

יצחק וקנין: תודה לשר צחי הנגבי, שר התקשורת.

יצחק וקנין: ביקש להתנגד חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: עד שתגיע לדוכן אני רוצה לקדם בברכה את תלמידי כיתה י' מישיבה תיכונית שעלבים היושבים ביציע.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים למשכן הכנסת, עלו והצליחו.

קריאה: יש תלמידים – – –

יצחק וקנין: רבותי, מה שביקשו ממני.

יצחק וקנין: אם תבקשו, תביאו לי את הרשימה, אני אקריא גם את שמם.

יצחק וקנין: לא צריך לנחש, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים לכל היושבים ביציע האורחים.

יצחק וקנין: תודה לכולם.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול מאמין בכוונה שלך, חבר הכנסת זוהר, לבוא ולהגן על בני-נוער, על ילדים, לא רק בענייני פורנוגרפיה אלא גם בעניינים של הימורים, אני מאמין בזה.

יואל חסון: אני מאמין שזו כוונתך האמיתית.

יואל חסון: אבל, אני מאוד חושש מהדרך.

יואל חסון: לפני שאני אגע בדרך אני אגיד מילה על מה שקיים היום.

יואל חסון: יש היום, והשר נגע בדבר הזה, את החוק לסינון אתרים.

יואל חסון: הוא לא מיושם.

יואל חסון: בואו קודם כול נממש אותו.

מכלוף מיקי זוהר: כשאתה מצטרף כבגיר לחוק לסינון אתרים, גם אתה כבגיר לא יכול להיכנס לאתר פורנוגרפי.

מכלוף מיקי זוהר: לכן הורים שכן רוצים לצרוך פורנו, לצערנו הרב, לא מצרפים את כל הילדים ואת כל המשפחה שלהם כי להם זה מפריע.

מכלוף מיקי זוהר: מה שאני מביא פה היום יוכל לאפשר לבגיר כן לצפות אם יחליט לצפות ולקטין לא לצפות.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יואל חסון: אז אני אגיד ככה – – –

מכלוף מיקי זוהר: לכן ההצעה הזאת היא הצעה טובה.

מכלוף מיקי זוהר: היא גם תגן על ילדים וגם תאפשר חופש למבוגרים.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יואל חסון: חבר'ה.

יואל חסון: אני מבין את מה שאתה אומר.

יואל חסון: כולנו חיים בעולם הזה וכולנו מבינים את העניינים האלה.

יואל חסון: רק אני אומר שהחשש שלי בסיפור הזה הוא הנושא הזה שלמעשה נדרשת כאן הזדהות, נדרש כאן סוג של חשיפה, אם זה דרך אמצעי תשלום או חלק מתעודת זהות וראינו – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יואל חסון: אבל תן לי רגע.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת חסון, אני מציע שאם תהיה חפיפה של אחד – – – לא יהיה חוק.

מכלוף מיקי זוהר: למה להתנגד לחוק טוב?

יואל חסון: אז אני אומר, אני בא ואומר, אני יודע, בסופו של דבר – וראינו גם כמה רשימות פה יצאו החוצה וכמה רשימות נחשפו וכמה נפגעה פרטיות של אנשים ומידעים על אזרחים ואני לא סומך היום על המערכות באופן מלא בעניין הזה.

יואל חסון: לכן אני רוצה להציע הצעה – – –

מכלוף מיקי זוהר: גם הילדים שלך – – –

יואל חסון: אז אני אציע הצעה.

יואל חסון: אני אומר, מכיוון שלדעתי, הצעת החוק הזו לא בשלה ואין בה מענה על כל הדברים, אני חושב שאנחנו באופוזיציה צריכים להתנגד בקריאה הטרומית להצעה הזאת – – –

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: למה?

יואל חסון: אם ההצעה תעבור, אם ההצעה תעבור – – –

שולי מועלם-רפאלי: מה הקטע – – –

יואל חסון: נראה כיצד ההצעה הזאת נבנית ונרקמת לה בוועדת הכלכלה, שיושב שם נציג האופוזיציה – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז למה לא תצביע בעד – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: אני אגיד לך למה, כי אני לא אתן את ידי להצעת חוק שהכוונה שלה היא לפגוע בחופש האזרחי – –

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת חסון – – –

יואל חסון: – – ליצור כאן מודל חדש, עדכני ומודרני לאיראן.

יואל חסון: אני לא אתן את זה.

יואל חסון: אני גם לא אתן יד למצב שבו הממשלה מכניסה את ידה – – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יואל חסון: רגע, הפריעו לי, אדוני.

יואל חסון: אני גם לא אתן יד למצב שבו הממשלה מכניסה את ידה למחשבים הפרטיים של כל אזרח – –

מכלוף מיקי זוהר: גם אני לא נותן.

יואל חסון: – – וגם לא מסוגלת לאבטח את המידע הזה.

מכלוף מיקי זוהר: גם אני לא אתן.

יואל חסון: לא מסוגלת לאבטח את המידע הזה.

יואל חסון: אין לנו ביטחון בזה, כמו – – –

מכלוף מיקי זוהר: גם אני לא אתן.

יצחק וקנין: נא לא להפריע לדובר.

יואל חסון: כמו שבעניין הביומטרי – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע לדובר.

יצחק וקנין: זו דעתו.

יואל חסון: – – אף אחד לא יכול להתחייב כאן שיודעים לשמור על המידע הזה ולהבטיח מאה אחוז ביטחון של המידע הזה.

יואל חסון: לכן אני מציע לחברי בכנסת כולה, אבל בוודאי באופוזיציה, להתנגד להצעת החוק הזאת כרגע.

יואל חסון: נראה כיצד יודעים לשמר ולהבטיח שהצעת החוק הזאת לא תגרום נזק לאזרח ולא תייצר כאן גרסה מודרנית לאיראן.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – סינון אתרי הימורים ותכנים המציגים דברי תועבה באינטרנט), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הקריאה היא קריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 16 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – סינון אתרי הימורים ותכנים המציגים דברי תועבה באינטרנט), התשע"ז–2016 לוועדת הכלכלה, נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 בעד, 16 מתנגדים, שני נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק הוקרה לאזרחים במערכות ישראל, התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 9), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 78), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת חוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: החלטה בדבר פיצול הצעת חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת חיים ילין, אורי מקלב, יהודה גליק וטלי פלוסקוב בנושא:

נאזם בדר: העברת שדה התעופה המשלים לנתב"ג מרמת-דוד לנגב.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3218/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת בחירת מועמד שהורשע בעבירת טרור), של חברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: יציג את ההצעה יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: חברת הכנסת ברקו, מכיוון שהיא נמצאת בחו"ל בשליחות, אני מציג את החוק בשמה.

קריאה: שליחות האומה.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: שליחות האומה, נכון.

דוד ביטן: הצעת חוק זאת מבקשת לתקן את חוק-יסוד: הכנסת בכל הקשור לכשירותו של אדם להיות מועמד לכנסת.

דוד ביטן: התיקון מפריד בין מי שהורשע בפלילים למי שהורשע בגין מעשה טרור, ומציע לקבוע שאדם שהורשע בעבירה שהיא מעשה טרור או בעבירה לפי חוק המאבק בטרור, התשע"ו–2016, יוכל להתמודד לכנסת רק אם קבע יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית כי עברו 25 שנים מהיום שבו סיים לרצות את עונש המאסר, ובמהלך תקופה זו הוא לא הורשע בעבירה כאמור או במעשה טרור בבית-דין מחוץ לישראל, וכן לא נעצר לפי חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים), התשל"ט–1979, או לפי צו בדבר הוראות ביטחון [נוסח משולב] (יהודה והשומרון) (מס' 1651), התש"ע–2009.

דוד ביטן: מדובר באמצעי שנועד לסמל את הפסול שבמעשה הטרור, ובכך להשפיע על התפיסות החברתיות של הציבור ועל חינוכו.

דוד ביטן: במסגרת זו שמור מקום מרכזי להוקעה הציבורית של מי שפעל נגד מדינתו ואזרחיה.

דוד ביטן: הדגשת הפסול האזרחי שבמעשה מחייבת למנוע התמודדות לכנסת של מי שהורשע בעבירת טרור.

דוד ביטן: על מנת למנוע תופעה פסולה זו של התמודדות לכנסת של מי שכבר הוכיח כי הוא פועל נגד קיומה של המדינה או נגד שלום אזרחי על רקע אידיאולוגי, דתי וכל היוצא בזה.

דוד ביטן: הצעת החוק אינה נועלת את הדלת בפני מי שהורשע בגין עבירה על רקע טרור, ובלבד שסיים לרצות עונשו ובמשך שנים רבות חדל מלעסוק בטרור.

דוד ביטן: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעה זו בקריאה טרומית, ולהעביר את זה כנראה לוועדת חוקה – אני חושב.

דוד ביטן: נכון?

דוד ביטן: – חוקה, חוק ומשפט.

דוד ביטן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת ביטן.

יואל חסון: השר איוב קרא, בבקשה להשיב בשם הממשלה.

יואל חסון: לפי החלטת היושב-ראש הקודם וקנין, עיסאווי פריג' יהיה המתנגד.

יואל חסון: היושב-ראש הקודם, מתברר כבר החליט – – –

קריאה: ואנחנו מסכימים.

יואל חסון: אתם מסכימים – אני שמח.

יואל חסון: השר קרא, בבקשה.

יואל חסון: יש לך עד עשר דקות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ממשלת ישראל אני מבקש מכם לתמוך בהצעתה של חברת הכנסת, דוקטור ענת ברקו, שנמצאת בשליחות מעבר לים, כדי למנוע מאזרח ישראלי להיבחר לכנסת ישראל למשך 25 שנה מיום הרשעתו.

איוב קרא: חברת הכנסת ענת ברקו הגישה את ההצעה לאחר שאנו כבר בפעם השנייה מקבלים בבית הנבחרים חפרפרת שפועלת כנגד ביטחון מדינת ישראל וכנגד אזרחי ישראל.

איוב קרא: זה התחיל עם עזמי בשארה שברח כמו עכברון לזרועות הג'יהאדיסטים, ולאחריו הגיע באסל גטאס, ששיתף פעולה עם רוצחי בנינו השפלים שמרצים את מאסרם בגין פגיעה בחיילים ובאזרחים חפים מפשע, ומקומם בחלק ממדינות השכנות היה על עמוד התלייה, ואולי גם משפחתו הייתה מקבלת עונש דומה.

איוב קרא: גטאס עדיין מכהן כחבר כנסת, ומתועד כאשר הוא מעביר לטרוריסטים שמקומם בכלא עד לסוף ימיהם אמצעים המשמשים להם להפעלת הטרור מתוך הכלא והחוצה.

איוב קרא: היעלה על הדעת שייבחר מי שהוציא את דיבתה של הארץ הזאת?

איוב קרא: רק אתמול נוכחנו לראות את היהודי בפרלמנט האיראני, סיאמכ מרק סדק, ששפת הביבים שלו כנגד ראש הממשלה והעם בישראל אינה מכבדת אותו כיהודי, ובטח מזכה אותו בנקודות זכות במשטר האייתולות המפעיל טרור עולמי וקורא להשמדתה ומחיקתה של מדינת ישראל.

איוב קרא: מדינת ישראל באמצעות ראש הממשלה בנימין נתניהו פועלת ללא לאות ובכל זמן על מנת למגר את פעילות המשטר האיראני באזורנו ובעולם.

איוב קרא: המימון והתמיכה האיראנים נמצאים בכל מקום שהטרור נמצא.

איוב קרא: לכן, אני מעריך מאוד את פעילותה ואת מה שעושה חברת הכנסת ענת ברקו בתחומים הללו ואת המומחיות שלה, שהפכו לשם דבר בבית ומחוץ לבית.

איוב קרא: אני מציע לכולם לתמוך בהצעת החוק של דוקטור ענת ברקו.

איוב קרא: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לשר קרא.

יואל חסון: עיסאווי פריג' מתנגד.

יואל חסון: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, אין גבול לצחוקים ולפופוליזם שבאים למליאה הזו.

עיסאווי פריג': למה, חברים, אני מתנגד להצעת החוק?

עיסאווי פריג': במליאה יש גאונים רבים בצד הזה, וכל יום מביאים לנו הברקה.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, מה אתם צריכים חקיקה פופוליסטית?

עיסאווי פריג': הרי בחוק, בספר החוקים של הכנסת, בעמוד 6, בסעיף 6 עמוד 23, כתוב במפורש: נשפט לשלושה חודשים – לא יכול להיות בכנסת לשבע שנים, ואם יש קלון – לנצח אסור.

עיסאווי פריג': אז מה המומחיות ומה הפופוליזם?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, למה?

עיסאווי פריג': עוד חוק נגד ערבים?

עיסאווי פריג': תפסיקו עם התחפושת שלכם.

עיסאווי פריג': עוד חוק גזעני ועוד חוק ועוד חוק-יסוד?

אורן אסף חזן: – – – אתה אוטומטית – – – שהערבים מחבלים.

אורן אסף חזן: אתה אוטומטית – – – שהערבים מחבלים.

קריאה: אתה – – – שהערבים הם טרוריסטים?

עיסאווי פריג': אתם מזהמים את חוקי-היסוד של – – –

אורן אסף חזן: אוטומטית אתה אומר שערבים הם מחבלים.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

יואל חסון: תודה.

עיסאווי פריג': אתם – – – פופוליזם – – –

אורן אסף חזן: אתה צריך להתבייש, אתה צריך להתבייש.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: די, שמענו.

יואל חסון: די.

עיסאווי פריג': תקשיבו, תקשיבו מה הצעת החוק, חברים.

אורן אסף חזן: אתה גזען, אתה שונא ערבים – – –

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עיסאווי פריג': תקשיבו, תקשיבו חברים מה יש בהצעה שהיא קיימת, קיימת.

עיסאווי פריג': לא שלא, אבל קיימת – תקשיבו, חברים.

אורן אסף חזן: אוטומטית אתה אומר שכל הערבים מחבלים.

עיסאווי פריג': – – –

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, זה לא דיאלוג.

יואל חסון: אין פה דיאלוג עם חבר הכנסת פריג'.

יואל חסון: די, שים סטופ.

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': – – – את הזמן שלי.

עיסאווי פריג': אני מבקש, אני מבקש, אני מבקש.

אורן אסף חזן: – – – שאתה – – – עם מיקי זוהר עשית דיאלוג, היה לך – – – אז עכשיו פחות נעים אז – – –

יואל חסון: די, די.

יואל חסון: שמענו.

עיסאווי פריג': חברים – – –

יואל חסון: איך אומרים?

יואל חסון: שים נקודה.

יואל חסון: אבל שים נקודה.

יואל חסון: לא פסיק, נקודה.

אורן אסף חזן: לא, אבל רק שאלה.

אורן אסף חזן: אתה ניהלת דיאלוג – – –

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: רק שיענה לי על השאלה – – –

יואל חסון: אין זמן.

עיסאווי פריג': עזוב, נו, באמת.

יואל חסון: אין מה לעשות, תמשיך.

עיסאווי פריג': תן לי הגנה, מה זה "אין מה לעשות"?

יואל חסון: אני מגן עליך בחירוף נפש.

עיסאווי פריג': לא, זה לא הגון.

עיסאווי פריג': חברים, תקשיבו, תקשיבו מה הצעת החוק הזאת אומרת.

אורן אסף חזן: – – – הוא אוטומטית – – –

עיסאווי פריג': הצעת החוק הזאת אומרת:

עיסאווי פריג': אם רצחת ואמרת "אללהו אכבר" – אכלת אותה, הכנסת חסומה; אם רצחת בלי "אללהו אכבר", הדרך פתוחה.

עיסאווי פריג': תהיה פדופיל – הדרך פתוחה.

עיסאווי פריג': תהיה רוצח, אבל בלי אללהו אכבר – דיר באלכ – הדרך פתוחה, יעני תהיה יונה אברושמי – מותר לך להיות חבר כנסת.

עיסאווי פריג': ואללכום, תתביישו לכם.

עיסאווי פריג': אתם מזהמים את חוקי הכנסת בחקיקה הזאת; חוקי-יסוד, שעמלו קשות, עשרות שנים, להביא לכאן.

עיסאווי פריג': מרוב כתמים וזיהום, הפסקנו לדעת מה זה חוק-יסוד ומה זה לא חוק-יסוד.

עיסאווי פריג': הרי הכול קיים בחוק.

עיסאווי פריג': הכול קיים בחוק.

עיסאווי פריג': אתם לא לומדים את החוק הזה?

עיסאווי פריג': לא לומדים?

עיסאווי פריג': וקוראים לזה מומחיות.

עיסאווי פריג': תתביישו לכם.

עיסאווי פריג': יש גבול לאן אפשר לרדת.

אורן אסף חזן: אתה צריך להתבייש.

עיסאווי פריג': תודה רבה, אדוני.

אורן אסף חזן: אתה צריך להתבייש.

יואל חסון: תודה, אדוני.

יואל חסון: אנחנו ניגשים להצבעה.

יואל חסון: הצבעה, בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת בחירת מועמד שהורשע בעבירת טרור), לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יואל חסון: ובכן, 50 בעד, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת החוק עברה, ותועבר להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חנין זועבי: סליחה, נגד.

יואל חסון: נגד – חברת הכנסת זועבי, חבר הכנסת אבו מערוף, מוסיף אתכם.

יואל חסון: המערכת לא עבדה?

חנין זועבי: אצלי לא – – –

עבדאללה אבו מערוף: לא.

יואל חסון: לפרוטוקול.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/3320/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: הנושא הבא על סדר-היום – אם רק הייתי יודע מה הנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת חופשת לידה בתמורה לשכר מינימום), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יעקב אשר.

יואל חסון: אין לי פה את הניירות, אין לי מושג.

יואל חסון: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

יואל חסון: עשר דקות לרשותך.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

צר לי שאני עומד כאן ומדבר על חוק ועל דבר נכון שהיה צריך להידון בצורה הנכונה.

אני כבר אומר בתחילת דברי: בסיכום עם יושב-ראש הקואליציה, תשובה והצבעה יהיו במועד אחר, וצר לי מאוד שאני צריך לגולל את העניין הזה, אבל אני חושב שחשוב שנשמע את זה וחשוב שנדע את זה.

ב-3 באוגוסט 2016 הונחה על-ידי הצעת חוק לגבי תיקון חוק דמי הלידה – הורות ולידה.

הכוונה הייתה, כוונת החוק שאני הגשתי הייתה ליצור חופשת לידה משמעותית יותר – – –

אורן אסף חזן: אני מבקש לאחל מזל טוב לאמיר אוחנה לרגל יום-ההולדת.

אורן אסף חזן: נצל את הבמה לאחל לו מזל טוב.

אורן, גם לי אתה מפריע?

אורן אסף חזן: לא, מבקש לאחל לו מזל טוב.

אורן אסף חזן: חלילה.

אורן אסף חזן: יש מספיק זמן לאחל לו.

יואל חסון: אני לא יודע למה אתה לובש מעיל, כי אתה רק מחמם פה את האווירה, אז שב ותהיה בשקט.

הכוונה הייתה לעשות שינוי משמעותי בחופשת הלידה, ולאפשר לאותן אימהות, ומי כמונו יודע על ההתלבטות הגדולה של אימא שילדה את תינוקה, וצריכה להחליט אם לחזור לעבודה אחרי שלושה חודשים או לקחת חופשה על חשבונה, להתנתק מהתינוק או לא.

זאת הייתה הצעת החוק שלי.

היא עלתה לוועדת שרים, והתבקשתי על-ידי ראש לשכת שר האוצר לדחות את הדיון בוועדת שרים מאחר שיש הצעת חוק בנושא, של חברת הכנסת עזריה, וכדאי שנתאם ביחד את הדברים – לראות, להגיע למשהו טוב יותר, משהו שבסופו של דבר ייתן את המשמעות של הארכת חופשת לידה.

אני ביקשתי לדחות את הדיון בוועדת שרים, ולצערי הרב, ניסיונותי לתיאום עם חברת הכנסת עזריה עלו בתוהו, ואז, ביום בהיר אחד התברר שוועדת שרים אישרה את זה ביום רביעי – למי שזוכר את אותה ועדת שרים מפורסמת – אושרה הצעת החוק של חברת הכנסת עזריה ללא שום תיאום עם הצעת החוק שלי, ובאותו יום שהיא אושרה, היא אף עלתה למליאה לקריאה טרומית.

וכאן במקום הזה התבשרנו כולנו, אדוני היושב-ראש, על רפורמה: אני מניח שקראו לזה רפורמה כדי שיוכלו להעביר את זה לוועדת רפורמות ולא לוועדת העבודה והרווחה, שם המקום הטבעי של זה; רפורמה, מהפכה.

בוא נראה מה קרה עם הרפורמה הזאת מאז שזה עבר כאן בקריאה טרומית ועד היום, שזה כבר עבר קריאה ראשונה, והיום היו דיונים של ועדת הרפורמות.

אז הצעת החוק הייתה בהתחלה הצעת חוק רפורמה בתקופת הלידה וההורות.

היום היא נקראת – ואני מקריא מתוך הצעת החוק, הנוסח הכחול, מה שנקרא:

הצעת חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות.

לא זה מה שהגיע בהתחלה.

בדברי ההסבר בהצעת החוק הראשונה שהוגשה על-ידי חברת הכנסת עזריה היא מסבירה, באופן מורחב מאוד, למה צריך להאריך את חופשת הלידה בצורה משמעותית – מדינות ה-OECD, ישראל מפגרת אחרי כל מדינות ה-OECD בתקופת הלידה.

היא מרחיבה על מחקרים באירופה, כמה חשובה נוכחות ההורים בחודשים הראשונים לחיי התינוקות, "משפרת את ביטחונם העצמי של התינוקות.

נוכחות זו מונעת מהתינוקות את הקשיים הכרוכים בהתמודדות חברתית המוקדמת במעון היום, עוד לפני שהם מסוגלים להתמודד עמה", וכו' – באמת, הרגשה של פעמי משיח.

באמת רפורמה גדולה ורצינית.

ואז הרפורמה מדברת על להאריך את זה מ-14 שבועות ל-15, ובתאריך מסוים, ב-1 במרס 2018 – להאריך את זה ל-16 שבועות.

ואז היא אומרת – ואני מקריא מתוך הצעת החוק של רחל עזריה: "תוספת של שבועיים לתקופת הלידה – – – תעניק לתינוק מעבר קל יותר למוסדות החינוך", וכו'.

כמו כן, "הארכת תקופת הלידה – – – תצמצם את מספר המקרים שבהם נשים פורשות מהעבודה בשל קשיים במציאת 'סידור' מניח את הדעת".

עוד בשורה בהצעת החוק הייתה לסטודנטיות שיולדות, והייתה עוד בשורה, וצורפה לזה גם הצעת חוק של חבר הכנסת מקלב לגבי מעונות יום, להסדיר את הזכאות במעונות יום, מה שהיום לא מוסדר.

עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני מחזיק בידי את הצעת החוק, שנמצאת בהליך בזק, כשיושבת חברת הכנסת עזריה לבד בוועדת רפורמות ומאשרת ולא מאשרת את החוק שלה בעצמה.

אז הכותרת היא כבר לא "רפורמה", ובדברי ההסבר מופיע רק דבר אחד: רק שזה יעמוד על 15 שבועות.

אין אזכור ל-16 השבועות שדובר עליהם בהצעה הקודמת.

הנושא של מעונות היום פוצל והוצא – הוא לא נמצא בכלל בדיון.

אדוני, מפריעים לי שם בצד.

יצחק וקנין: אני אדאג שלא יפריעו לך.

יצחק וקנין: מזכירות הסיעות, אנא מכן, אם אפשר לשמור על השקט.

אדוני יושב-ראש ועדת הרווחה, מר אלאלוף, כדאי שתקשיב.

בהצעת החוק – ואני מחזיק בידי את הנוסח שכנראה יעמוד בשבוע הבא כאן לאישור לקריאה שנייה ושלישית – אין אזכור למעונות, אין אזכור לסטודנטיות, אין אזכור לתוספת של עוד שבוע, אלא רק שבוע אחד, ויותר מזה – יש גם דבר חדש, שהוסף תוך כדי הדיונים: בהתאם לתיקון המוצע, אף אם העובדת תבחר לחזור לעבודתה בתום 14 שבועות, היא תקבל את דמי הלידה ל-15 שבועות.

זאת אומרת, היא יכולה לחזור לעבודה.

איפה התינוק?

איפה האם?

איפה הילד?

איפה כל דברי ההסבר של הצעת החוק, של הרפורמה הזאת, שבסך הכול עשתה תיקון קטן – אולי מבורך, אבל קטן?

טלי פלוסקוב: מה רע – – –

אני אגיד לך מה רע.

אני אגיד לך מה רע בזה.

אני אגיד לך – כי באותו תקציב, ובאותו מאמץ גדול שעשה שר האוצר והקציב רבע מיליארד שקל, היה אפשר לעשות, בצורה יותר טובה, יותר מיטבית.

ואני אגיד לך את העיקרון – – –

טלי פלוסקוב: – – – אז למה – – –

אבל סירבו לדון בהצעות נוספות.

יש מושג שנקרא "חוכמת השולחן".

מגיעה הצעת חוק, שומעים הצעות חוק נוספות, מצמידים אותן, מדברים, מלטשים ומגיעים לדבר נכון, ולא בחקיקת בזק כשיושבת יושבת-ראש הוועדה, שהיא גם מגישת החוק, לבד, לבד, בלי שום חבר כנסת.

זה מה שהיה פה בבניין.

ואני אומר שהעיקרון היה צריך להיות שאם כבר מביאים רבע מיליארד שקל לשנה – לתת את חופשת הלידה לתקופה ארוכה יותר ובסכום נמוך יותר.

טלי פלוסקוב: איך זה – – –

אפשר.

אפשר להחליט לתת עד גובה שכר מינימום, אפשר להחליט לתת עד גובה השכר הממוצע במשק, ואז אותה אימא שנמצאת בהתלבטות, היא תחשוב לבד: אם היא מקבלת שכר מינימום אז היא יכולה לחיות את החודש ולהיות עם הילד.

את יודעת שלמעלה מ-40% מהנשים ממשיכות את חופשת הלידה על חשבונן?

40%.

נתון, זאת אומרת שהן בחרו לרעוב בתקופה הזאת ולאכול פחות כדי להיות עם הילדים שלהן.

אז אני באתי והצעתי הצעה: בואו נעשה את זה דיפרנציאלי, בואו נעשה את זה יותר נמוך מבחינת העלות הכספית, וניתן את זה לשלושה שבועות, לחודש – משהו משמעותי.

זאת הייתה ההצעה.

לא דנו בזה, לא היו מוכנים לדון בזה, ובמחטף זה עבר לוועדה שהיא עומדת בראשה, העיקר – בשביל הכותרת, בסופו של דבר.

טלי פלוסקוב: סליחה, זה לא כותרת, זו בשורה.

טלי פלוסקוב: אני מצטערת.

טלי פלוסקוב: זו בשורה.

טלי פלוסקוב: שבוע נוסף לאימא עם ילד זאת בשורה.

טלי פלוסקוב: זו הפעם השנייה בהיסטוריה של המדינה – – – איך אתה יכול להגיד דברים כאלה?

אבל אני אומר שדווקא כשיש הזדמנות היסטורית כזאת, בואו נעשה את זה נכון.

טלי פלוסקוב: בסדר, אז תהיה שותף ותגיד – – –

ולכן, אני לא מתנגד להצעת החוק שלה, אני רק אומר – – –

טלי פלוסקוב: בינתיים אתה אומר שהכול לא טוב.

לא, לא, את לא שומעת.

כבר שבועיים, עם כל מי שרק אפשר, גם במשרד האוצר אני מבקש: בואו נדון על מכלול ההצעות, בואו נדון על מכלול הדברים.

יצחק וקנין: נא לסיים.

ואני פונה, אדוני היושב-ראש, בקריאה לשר האוצר: אדוני שר האוצר, עשית מעשה אמיץ, הקדשת רבע מיליארד שקל לנושא חשוב מאוד כדי לתת לאימא, או לאבא, בצורות אחרות, להיות עם התינוק בבית בתקופה הקשה כל כך.

אני חושב ששר האוצר לא מודע לחוק שהולך להגיע לפה בקריאה שנייה ושלישית.

אני פונה אליך לעצור את הפארסה הזאת ולדון במכלול ההצעות, כולל הצעת החוק שלי, וגם הצעות נוספות שהיו, ובחוכמת השולחן נביא בשורה אמיתית, משמעותית.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

מה זה שבוע?

שבוע לא האימא מרגישה ולא התינוק מרגיש.

אני מבקש שהצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, שהתחילה בבשורה גדולה ונגמרת בקול ענות חלושה ובחקיקת בזק לא אחראית, תיעצר ותיעשה נכון יותר, וניתן רווחה לאימהות ולתינוקות שנולדו להן.

תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המתקפה שלוחת הרסן של ממשלת נתניהו על התקשורת העצמאית והחופשית בישראל

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 6642 בנושא:

יצחק וקנין: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המתקפה שלוחת הרסן של ממשלת נתניהו על התקשורת העצמאית והחופשית בישראל, של חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה.

זהבה גלאון: מי השר שעונה?

יצחק וקנין: ישיב השר צחי הנגבי.

יצחק וקנין: תכף הוא ייכנס לאולם המליאה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה נתניהו מהלך אימים על כל כלי תקשורת שמסרב להתיישר עם האינטרסים שלו.

זהבה גלאון: ושיהיה ברור, אנחנו נמצאים בעיצומה של מלחמה על העיתונות החופשית בישראל, לא פחות.

זהבה גלאון: אני רוצה שיהיה ברור: ראש הממשלה נתניהו רוצה להפוך את התקשורת מכלב השמירה של הדמוקרטיה לפודל הפרטי שלו, לפודל הפרטי שלו.

זהבה גלאון: וגם, שימו לב את מי הוא מינה לממלא-מקום שר התקשורת – לשלושה חודשים, אולי יותר, אני לא יודעת בדיוק – השר צחי הנגבי.

זהבה גלאון: למה השר צחי הנגבי מוּנה לממלא-מקום שר התקשורת?

זהבה גלאון: זה כדי להנציח דה-פקטו את השליטה של ראש הממשלה נתניהו במשרד התקשורת.

זהבה גלאון: וחברי חברי הכנסת, שלא תהיינה אי-הבנות, ממלא-מקום שר התקשורת הנגבי משמש כעלה התאנה של ראש הממשלה נתניהו במשרד התקשורת.

זהבה גלאון: תראו מה פורסם בימים האחרונים על חוק התקשורת החדש שהשר צחי הנגבי הוא המקדם שלו – שראש הממשלה פועל לקדם חוק, אני קוראת לזה חוק ההשתלטות על התקשורת.

זהבה גלאון: ואם החוק הזה יעבור, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה יקבל שליטה טוטלית, פשוט טוטלית בכל כלי התקשורת בישראל, לא פחות.

זהבה גלאון: כי לפי תזכיר החוק שפורסם, שימו לב, אם תוקם מועצה חדשה – לא אם; זאת אומרת, כשתוקם מועצה חדשה, עם סמכויות מורחבות, היא תשלוט על כל ערוצי הטלוויזיה והרדיו בישראל.

זהבה גלאון: ומי יהיו אותם אנשי מועצה?

זהבה גלאון: מינויים פוליטיים, כמובן.

זהבה גלאון: יו"ר המועצה ימונה – כן, נכון – על-ידי שר התקשורת; יו"ר התאגיד ימונה על-ידי שר התקשורת; חברי המועצה גם הם ימונו על-ידי ועדת איתור שתיבחר על-ידי שר התקשורת.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, את חוק ההשתלטות על התקשורת עוד ילמדו בקרמלין.

זהבה גלאון: התעלינו עליהם, על רוסיה של פוטין.

זהבה גלאון: בקרמלין ילמדו על דבר כזה.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם – אני עומדת כאן על הדוכן – שאם החוק הזה יעבור, המשמעות היא שפוליטיקאים שיושבים כאן בינינו, הם ישלטו ישירות לא רק בערוץ הציבורי – –

יצחק וקנין: מה עם השר צחי הנגבי, שצריך להשיב?

זהבה גלאון: – – הם ישלטו ישירות בכל הערוצים המסחריים, בשידורי הכבלים, בשידורי הלוויין, בשידור הציבורי ובכל ערוץ חדש שממוקם בישראל, כי ראש הממשלה נתניהו מבקש לקדם פוליטיזציה רדיקלית של הגופים המפקחים על שידורי התקשורת.

זהבה גלאון: הוא עושה את זה באמצעות חוק דרקוני.

זהבה גלאון: החוק הזה יעמיד את מדינת ישראל בשורה אחת עם מדינות דיקטטוריות למהדרין, מה שנקרא, מדינות שבהן התקשורת היא לא חופשית, והתכנים המשודרים מוכתבים על-ידי המשטר.

זהבה גלאון: ואתם יודעים שמשטר שאומר לאנשים שלו במה לצפות, אחר כך הוא אומר לאנשים שלו גם מה לחשוב.

זהבה גלאון: ברור, חברי חברי הכנסת, שהמטרה האמיתית של ממלא-מקום שר התקשורת, דרך ראש הממשלה נתניהו, מה שהוא מבקש לקדם, המטרה האמיתית של החוק הזה היא לקנות לראש הממשלה נתניהו אחיזה פוליטית הדוקה וריכוזית ככל האפשר בכל כלי התקשורת בישראל, וזאת לטובת קידום האינטרסים האישיים שלו.

זהבה גלאון: ואנחנו רואים, תראו איך ראש הממשלה נתניהו – ואמרתי קודם, כרגע באמצעות השר צחי נגבי, שמונה לממלא-מקום שר התקשורת – לא בוחל בשום אמצעי כדי לשלוט בתקשורת, להפחיד אותה, להכניע אותה.

זהבה גלאון: מה הוא רוצה, להפוך את התקשורת לממושטרת, לצייתנית, שום מחשבה חופשית, שאנשים יצנזרו את עצמם.

זהבה גלאון: ואני חוזרת ומדגישה: תקשורת שאומרת לציבור מה לחשוב, במה לצפות, היא גם אומרת לו אחר כך מה לחשוב.

זהבה גלאון: והסיבה שראש הממשלה נתניהו מנסה להשתיק את התקשורת היא שכבר אין לו מה למכור לציבור.

זהבה גלאון: ברור לו שאם הוא לא יכתיב את התכנים, את השידורים, ואת הכתבות, ואת התגובות, זה מה שיישאר מהמורשת שלו.

זהבה גלאון: מה יישאר, חברי חברי הכנסת?

זהבה גלאון: עשור לשלטון ראש הממשלה נתניהו, שנים מבוזבזות, תקועות, שבהן הוא השחית את זמנו ואת זמננו כדי לזכות בעוד כמה כתבות של חנופה, ודמי סיגרים, ושלא יגידו עליו, ושלא יגידו עליו.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, כמה קטן, כמה נמוך.

זהבה גלאון: כמה אתה חושב, אדוני ראש הממשלה, שתהפוך את התקשורת לפודל שלך, במקום לאפשר לה להיות כלב השמירה של הדמוקרטיה?

זהבה גלאון: אבל אתם יודעים, זה לא ראש הממשלה נתניהו, זה גם השלוחים שלו, שמשמשים שכפ"ץ בתקשורת.

זהבה גלאון: אתם זוכרים את האמירות של יו"ר הקואליציה דוד ביטן?

זהבה גלאון: אני מצטטת איך הוא אמר: התקשורת בישראל חופשית מדי.

זהבה גלאון: רחמנא ליצלן, היא חופשית מדי.

זהבה גלאון: ומה אמרה השרה מירי רגב בדיון על התאגיד?

זהבה גלאון: – יקום, לא יקום; יקום, לא יקום – אני מצטטת, אמרה השרה רגב: מה שווה התאגיד אם אנחנו לא שולטים בו?

זהבה גלאון: אנחנו נעמיד כסף ואז הם ישדרו מה שהם רוצים?

זהבה גלאון: אתם שומעים מה אומרים כאן.

זהבה גלאון: אמירות – כל מה שחשבנו שלא יעלה על הדעת עולה על הדעת.

זהבה גלאון: והציטוטים האלה, חברי חברי הכנסת, הם חלק מדף המסרים של ראש הממשלה, אדם שמעולם לא בטח בכלי תקשורת שהוא לא יכול לסגור.

זהבה גלאון: למה הוא עושה את כל המהלך הזה סביב התאגיד?

זהבה גלאון: תראו איזו התנהלות מחפירה – ייפתח, לא ייפתח.

זהבה גלאון: תראו מה הוא עושה סביב התאגיד, איזו אמירה של מירי רגב, מה משדרים לאותם עיתונאים, יוצרים, מפיקים, כל מי שאמור לעבוד בתאגיד, מה משדרים להם?

זהבה גלאון: תיזהרו, כי נפטר גם את המנהלים החדשים, עכשיו, בחוק ההשתלטות על התקשורת.

זהבה גלאון: ומה עשו לעובדי רשות השידור, אלה שנשארו שם?

זהבה גלאון: מתעללים בהם.

זהבה גלאון: בואו נדבר על זה, הרי לא הייתה שום סיבה לדחות את עליית תאגיד השידור החדש לאוויר.

זהבה גלאון: והאמת, חברי חברי הכנסת, לא הייתה סיבה לסגור את רשות השידור.

זהבה גלאון: בצדק הייתה ביקורת על רשות השידור, היה צריך לעשות שם שידוד מערכות, היה צריך לעשות רפורמה.

זהבה גלאון: אני רוצה לשתף אתכם.

זהבה גלאון: הייתי השבוע ביום שישי בסינמטק, בהקרנה של סרט שעשתה הבימאית איטה גליקסברג, זה נקרא "היום זה אנחנו", על סגירת רשות השידור, על כל התהליך הזה של סגירת רשות השידור.

זהבה גלאון: הלב נכמר לראות את כל עובדי רשות השידור יושבים במליאה כששרים יהירים, גלעד ארדן ויאיר לפיד אז, כשר האוצר, מדברים על קבורת השידור הציבורי, רשות השידור: עד שלא נכבה להם את השלטר.

זהבה גלאון: קבורת חמור עשו להם.

זהבה גלאון: מסתובבים שם אנשים – הפוליטיקאים הכניסו את היד למה שקורה שם, לשידור הציבורי – אנשים רציניים, עיתונאים רציניים, שהפכו להיות תלויים ברצונו הטוב של ראש הממשלה, ועכשיו, כצפוי, הוא מתעלל בהם, הוא מתעלל בתאגיד החדש.

זהבה גלאון: מה עושים לאנשים שרוצים לעשות עבודתם נאמנה, לאן מביאים אותם, לאיזה מצב של חוסר ביטחון תעסוקתי, של חשש.

זהבה גלאון: זה ראש הממשלה, ככה הוא מתייחס לאנשים.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד עוד משהו על ראש הממשלה, שאני מודה שבאמת הדהים אותי.

זהבה גלאון: אתמול ראש הממשלה פרסם פוסט בפייסבוק.

זהבה גלאון: ראש ממשלה מפרסם פוסטים בפייסבוק?

זהבה גלאון: הוא היה צריך להתעסק בנושאים שהם ברומו של עולם.

זהבה גלאון: במה הוא הוא התעסק אתמול?

זהבה גלאון: בעיתונאית ערבייה מתאגיד השידור שעשתה retweet לתמונה שהופיע בה מחבל פלסטיני.

זהבה גלאון: אף אחד לא מבקש לתת לגיטימציה למחבל פלסטיני, וראש הממשלה יודע היטב ש-retweet זה לא נקיטת עמדה.

זהבה גלאון: עיתונאים עושים retweet גם לזריף או אני לא יודעת למי.

זהבה גלאון: זה לא נקיטת עמדה, ובטח שזה לא הבעת תמיכה, אבל ממתי העובדות מפריעות לראש הממשלה?

זהבה גלאון: הוא קבע, ואני מצטטת, ש"כתבת של תאגיד השמאל היללה מחבל" – היללה מחבל, זה מה שהיה לו להגיד – ושבתאגיד השמאל, אני ממשיכה את הציטוט, "בוחרים לתת מקום לתומכי מחבלים".

זהבה גלאון: אתם שומעים מה ראש הממשלה אמר?

זהבה גלאון: היום כבר החזירו אותה, אבל אני רוצה להגיד שמדובר כאן הרי בהסתה משולחת רסן, לא רק נגד הכתבת, שכמו שאמרתי בינתיים הוחזרה – נגד התאגיד כולו, נגד התקשורת החופשית כולה.

זהבה גלאון: הסתה פרועה.

זהבה גלאון: על זה כותב ראש הממשלה פוסט בפייסבוק.

זהבה גלאון: בכל יום הוא תוקף עיתונאי אחר, ראש הממשלה.

זהבה גלאון: בכל יום הוא מנסה למתג את עיתונאי השידור הציבורי כאויבים.

זהבה גלאון: למה זה קורה, חברי חברי הכנסת?

זהבה גלאון: זה קורה כי יש לנו ראש ממשלה פחדן, שלא ראוי לתפקידו.

זהבה גלאון: האיש שרצה שיזכרו אותו כשומר ביטחון ישראל מתגלה כמי שעסוק בעיקר, אני אומרת, בעיקר בתדמית שלו, ברדיפה אובססיבית אחרי עיתונאים.

זהבה גלאון: אין קו, חברי חברי הכנסת – ברדיפה הזאת אחרי העיתונאים, אין קו שראש הממשלה לא חצה, אין נורמה שלטונית שהוא לא השחית.

זהבה גלאון: האיש הזה עשה קריירה מהסתה, משיסוע, מעידוד אלימות בתוך החברה הישראלית.

זהבה גלאון: אבל כשאין לך יותר מה להציע, כשהמדיניות שלך כמר ביטחון נכשלה, כי אין כאן ביטחון ולא שלום ולא כלכלה, אז ממה אתה עושה קריירה?

זהבה גלאון: אז אתה מציע ללכת על הראש של עיתונאים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

זהבה גלאון: אדוני, תן לי את הדקה שהשר לא היה או את ארבע הדקות שהוא לא היה.

זהבה גלאון: דקה מתוך זה.

יצחק וקנין: דקה אני מוסיף לך.

זהבה גלאון: בהחלט, אפילו פחות.

יצחק וקנין: הנה, יש לך דקה.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

זהבה גלאון: השליטה חסרת התקדים – ובזה אני מסכמת, אדוני היושב-ראש – שראש הממשלה נתניהו מנסה לקנות לעצמו בשוק התקשורת, היא פגיעה חמורה בתקשורת חופשית, היא סכנה אמיתית ומוחשית לדמוקרטיה, באופן שמחייב הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לאלתר.

זהבה גלאון: אני רוצה לקרוא לכם לתמוך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

זהבה גלאון: שימו לב, כל השנים אמרנו שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית, חופשית, פתוחה, יש בה פלורליזם מחשבתי; אמרנו שהתקשורת היא כלב השמירה של הדמוקרטיה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה נתניהו הופך את התקשורת לפודל הפרטי שלו.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: ישיב שר התקשורת, השר צחי הנגבי.

צחי הנגבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: חברת הכנסת המציעה, חברי הכנסת, הנה אתגר ליושבת-ראש מרצ: עמד פה ראש הממשלה לפני חודשים והביא לידיעת הכנסת את עמדתו שרשות השידור שוקמה לאחר שלמעשה כ-1,000 מעובדיה, קצת פחות, פרשו מרצון, וכיום היא התגברה על מרבית החוליים שאפיינו אותה לאורך הרבה מאוד שנים.

צחי הנגבי: לנו אין רוב להשאיר את רשות השידור על כנה.

צחי הנגבי: תני לנו את ששת הקולות שלך – במקום ליילל, קחי שישה קולות ותשאירי 1,000 עובדים; במקום לבכות את זריקתם אל הרחוב, תני לנו שישה קולות להשאיר אותם במקום הפרנסה.

זהבה גלאון: אין לי שישה.

זהבה גלאון: איזו מניפולציה אתה עושה.

צחי הנגבי: את יכולה לעשות את זה?

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: אתה עושה מניפולציה עכשיו.

צחי הנגבי: אני לא עושה מניפולציה.

זהבה גלאון: אתה ממש עושה.

צחי הנגבי: אני אומר לך שכל הקואליציה, למעט סיעה אחת, אולי גם בסיעה הזאת מזדהים – – –

מיקי רוזנטל: נו, וראש הממשלה יפרק את הקואליציה על זה?

מיקי רוזנטל: באמת?

צחי הנגבי: ראש הממשלה ואני, כשר התקשורת, יש לנו נכונות לחוקק את החוק שאומר שורה אחת:

צחי הנגבי: רשות השידור על כל עובדיה הקיימים נשארים על כנם, כי אנחנו משוכנעים – כמו שאמרת, הם היו על סף קריסה בכל המובנים, הם ידעו ימים קשים, הם תרמו לנרגנות הציבורית והפרלמנטרית כנגדם, אבל הם עברו מהפך.

צחי הנגבי: אנחנו לא יודעים לגבות את המהפך הזה ב-66 קולות, כי יש שר אוצר שאומר: אני מגן על הקופה הציבורית.

צחי הנגבי: לבי כואב את כאב העובדים, אבל אני לא יכול לתמוך בחוק שלכם.

צחי הנגבי: וזכותו, הוא לא מחויב.

צחי הנגבי: אבל את, שימי את עצמך במקום שבו נאמת, תיתני התחייבות ששישה חברי מרצ תומכים בחוק – –

איתן ברושי: מספיק לנו חמישה.

צחי הנגבי: – – יחד עם 56 – – –

יצחק וקנין: הם לא שישה, הוספתם להם אחד.

צחי הנגבי: חמשת חברי מרצ תומכים בחוק יחד עם 56 חברים שיש בקואליציה, להוציא סיעת כולנו, יש לנו 61 בכנסת.

צחי הנגבי: תחשבי על זה.

צחי הנגבי: את לא חייבת להשיב כרגע, אבל אם תשיבי בשלילה, כל העובדים האלה ידעו מי זרק אותם לרחוב.

מיקי רוזנטל: נו, נו, נו – – –

זהבה גלאון: – – –

מיקי רוזנטל: באמת, צחי.

צחי הנגבי: כולם ידעו מי – – –

זהבה גלאון: מה זה הפופוליזם הזה?

מיקי רוזנטל: צחי, גם למניפולציות יש – – –

צחי הנגבי: אתה רוצה להצטרף לחמישה?

יעל גרמן: זה זלזול בעובדים.

מיקי רוזנטל: אני חושב שאתם הרסתם את רשות השידור.

צחי הנגבי: אני שואל.

מיקי רוזנטל: אני עונה לך.

צחי הנגבי: אתה רוצה להציל אותם?

צחי הנגבי: תצטרף אתה – –

מיקי רוזנטל: אתם הרסתם ועכשיו אתם באים אלינו שנצביע בשבילם.

צחי הנגבי: – – תצטרפי את.

מיקי רוזנטל: אין גבול לצביעות?

מיקי רוזנטל: עמד פה שר התקשורת, התנגדנו לעניין הזה, אתם תמכתם בו, ועכשיו אתם בוכים?

קסניה סבטלובה: – – – רשות השידור.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

קסניה סבטלובה: למה אתם מתעללים באנשים האלה?

צחי הנגבי: זה האתגר שאני מציב לפתחכם.

צחי הנגבי: כל החלטה אחרת – –

יעל גרמן: זה זלזול – –

צחי הנגבי: – – מאשר לתמוך בהשארתם על כנם היא זריקתם לרחובות.

יעל גרמן: – – באינטליגנציה של עובדים.

קסניה סבטלובה: – – –

יצחק וקנין: יעל.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן, אולי אתם, יש עתיד, תציעו את 11 הקולות שלכם – – –

יעל גרמן: אנחנו – – –

עיסאווי פריג': אבל שיגיש את ההצעה.

יעל גרמן: – – – מול תאגיד השידור.

יעל גרמן: אנחנו קידמנו אותו יחד עם השר – – –

מיקי רוזנטל: צחי, אתה הצבעת בעד סגירת הרשות.

מיקי רוזנטל: איך אתה עכשיו – – –

צחי הנגבי: למה אתה בורח מהמציאות?

מיקי רוזנטל: אתה הצבעת בעד סגירת הרשות.

יצחק וקנין: הוא הרים לכם – –

מיקי רוזנטל: נתניהו הצביע – – –

יצחק וקנין: – – דבר שאתם יכולים לבצע אותו.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: עכשיו אתם מפילים את זה עלינו?

צחי הנגבי: רבותי – – –

מיקי רוזנטל: באמת.

צחי הנגבי: אני מבין שהמציאות – –

קסניה סבטלובה: ותולים את האשמה על מי – – –

צחי הנגבי: – – לפעמים מציבה בפניכם דילמות לא פשוטות.

צחי הנגבי: אני יכול להבין את זה.

צחי הנגבי: זה לא – – –

מיקי רוזנטל: אין דילמה.

יצחק וקנין: יושבת-ראש מרצ.

מיקי רוזנטל: אין דילמה.

מיקי רוזנטל: אתם הרסתם את רשות השידור.

זהבה גלאון: – – –

צחי הנגבי: אני מבקש.

צחי הנגבי: אני מבקש לאפשר לי.

יצחק וקנין: אני חושב שהאתגר הוא גדול בשבילך.

זהבה גלאון: אדוני, הדבר היחיד – – –

מיקי רוזנטל: הרסתם את הטלוויזיה – – –

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: כן, כן.

יצחק וקנין: אני לא קורא אותך – –

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: – – אבל זה מפריע.

מיקי רוזנטל: לא, אנחנו בדיאלוג עם השר.

יצחק וקנין: רבותי, אני לא אאפשר הפרעה.

מיקי רוזנטל: אנחנו בדיאלוג עם השר.

צחי הנגבי: לא, זה לא דיאלוג – –

יצחק וקנין: כן, אבל – – –

קסניה סבטלובה: הוא בדיאלוג אתנו.

קסניה סבטלובה: הוא מציע לנו הצעות – – –

צחי הנגבי: – – זה הפרעה, והפרעה – – –

מיקי רוזנטל: הצעת לנו הצעה, אז ענינו לך.

יצחק וקנין: קסניה – – –

צחי הנגבי: זה לא סתם הפרעה.

צחי הנגבי: זה הפרעה – – –

יצחק וקנין: זה הפרעה, זה הפרעה.

יצחק וקנין: אתם לא מועילים לקריאה שלו.

צחי הנגבי: יש הפרעות מתוך תכונות אחרות.

צחי הנגבי: זאת – – –

קסניה סבטלובה: אבל השר לא מועיל – – – שר התקשורת לא מועיל למצב התקשורת.

צחי הנגבי: אדוני.

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

יצחק וקנין: אני לא ארשה שיפריעו יותר.

יעל גרמן: הוא פנה אלינו.

צחי הנגבי: אני עדיין פונה אליכם, ואתם פניתם אלינו, ואני ישבתי והקשבתי.

צחי הנגבי: זאת לא סתם הפרעה, אדוני היושב-ראש, זאת הפרעה מתוך מבוכה.

צחי הנגבי: זה כמו חוגלה שנלכדת באורות של הנ"נ – –

קסניה סבטלובה: – – – כבר לא בלקסיקון – – –

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: ארנבת.

דוד אמסלם: ארנבת.

צחי הנגבי: ארנבת.

צחי הנגבי: – – והיא לא זזה, והיא תקועה.

צחי הנגבי: ובאינסטינקטים החייתיים שלה היא יודעת שאם היא לא תזוז, זה הסוף שלה.

זהבה גלאון: אתם הופכים את עובדי רשות השידור – – – ואתה מגלגל את זה עלינו?

יצחק וקנין: זהבה גלאון, את דיברת, ונתתי לך עוד דקה, ואפשרתי לך את כל מה שרצית.

צחי הנגבי: עכשיו אתם לא זזים.

יצחק וקנין: את לא יכולה להפריע לשר.

צחי הנגבי: אתם כמו ארנבת.

צחי הנגבי: רק תדעו – – –

זהבה גלאון: אנחנו ארנבת ואתם שפנים.

צחי הנגבי: נכון.

זהבה גלאון: אתה יודע מה, אתם שפנים.

צחי הנגבי: איפה השליטה העצמית של חברת האופוזיציה?

זהבה גלאון: אין לי.

זהבה גלאון: אין לי – – –

יצחק וקנין: הן מאוד דומות, דרך אגב, החיות האלה.

צחי הנגבי: אין לך, אני יודע.

צחי הנגבי: אז אתם נלכדתם באורות – –

קסניה סבטלובה: אני לא יודעת אם זה – – –

צחי הנגבי: – – רק שאתם יודעים שכשאתם לא זזים, לא אתם תיפגעו; כשאתם לא זזים, מי שנפגע זה 1,000 עובדים שהולכים הביתה – –

יעל גרמן: – – –

צחי הנגבי: – – זה מי שנפגע.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: אז למה הצבעת בעד – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

יצחק וקנין: באמת, חברי הכנסת.

צחי הנגבי: תוציא אותם.

צחי הנגבי: תוציא אותם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני לא – – –

מיקי רוזנטל: מה זה "תוציא אותם"?

צחי הנגבי: תוציא אותם.

צחי הנגבי: אתה לא נותן לדבר.

יצחק וקנין: אני לא מוציא.

יצחק וקנין: לא, חבר הכנסת מיקי – – –

מיקי רוזנטל: מה זה, התאגיד – – –

צחי הנגבי: מה, אתה משתלט על הדיון – צא החוצה.

מיקי רוזנטל: סליחה.

יצחק וקנין: מיקי רוזנטל, אני לא רוצה לקרוא אותך.

מיקי רוזנטל: אתה מאבד את העשתונות שלך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אתה רואה כמה אני מתאפק.

יצחק וקנין: אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר, לא פעם אחת ולא פעם שנייה אפילו.

יצחק וקנין: אנא מכם.

צחי הנגבי: אתם חבורה של חצופים.

צחי הנגבי: ישב פה – – –

מיקי רוזנטל: – – –

צחי הנגבי: אתה החצוף מכולם.

צחי הנגבי: עמדה פה דוברת מטעם האופוזיציה, ביזתה את ראש הממשלה בכל משפט שלה.

צחי הנגבי: היא אמרה אולי 500 פעם, או 50 פעם, את השם נתניהו.

צחי הנגבי: האופוזיציה מכבדת, לא הייתה קריאת ביניים אחת, לא הייתה התפרצות אחת.

יעל גרמן: אף אחד לא היה – – –

צחי הנגבי: אתם לא שולטים – – –

מיקי רוזנטל: לא הייתם פה בכלל.

קריאות: – – –

צחי הנגבי: אני הייתי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי – – –

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: זהבה גלאון.

יצחק וקנין: מה אתם רוצים, שאני אקרא אתכם לסדר בכוח?

זהבה גלאון: לא.

יצחק וקנין: לא, אז אתם לא יכולים להפריע בכל מילה שנייה שהוא מוציא.

יצחק וקנין: אתם לא מאפשרים לו לדבר.

יצחק וקנין: אני מתאפק.

יצחק וקנין: כמה אני יכול להתאפק?

דוד אמסלם: מפלגת העבודה – מזמן העובדים לא מעניינים אותה.

קסניה סבטלובה: – – –

יצחק וקנין: קסניה, קסניה, אני מבקש.

יצחק וקנין: פעם אחרונה שאני אומר שמות.

יצחק וקנין: אני אתחיל לקרוא לסדר.

צחי הנגבי: אז אני חוזר, אדוני, ואומר: כל מה שאנחנו צריכים – זה לא חייב להיות מרצ – אנחנו צריכים חמישה אנשים שאכפת להם, לא מן הפה ולחוץ, לא כמס שפתיים – –

קסניה סבטלובה: למה נזכרת עכשיו?

צחי הנגבי: – – שמוכנים להצביע, רחמנא ליצלן, עם הקואליציה, עם נתניהו – –

קסניה סבטלובה: אבל למה עכשיו נזכרת?

צחי הנגבי: – – עם שר התקשורת – –

יצחק וקנין: קסניה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

צחי הנגבי: – – ולהציל 1,000 עובדים.

צחי הנגבי: עכשיו, הרי לא תעשו את זה, ואני יודע למה לא תעשו את זה: כי העובדים האלה מעניינים אתכם כשלג דאשתקד.

זהבה גלאון: תתבייש.

זהבה גלאון: אתם פירקתם – – –

יצחק וקנין: זהבה גלאון.

צחי הנגבי: כי אתם, כל מה שאתם רוצים זה לנסות לקטב בחברה הישראלית – –

קריאות: – – –

צחי הנגבי: – – בין הציבור לבין הממשלה.

צחי הנגבי: והייתה, גברתי חברת האופוזיציה, הייתה אמירה פרוידיאנית בנאום שלך.

צחי הנגבי: את אמרת בטעות – ב"דברי הכנסת", כבר עכשיו תוכלי לראות את זה – אמרת "התקשורת".

צחי הנגבי: רצית להגיד "הממשלה" אבל אמרת: התקשורת רוצה להכריח אותנו במה לצפות כדי להכריח אותנו ולשלוט בנו.

צחי הנגבי: רצית להגיד "הממשלה".

צחי הנגבי: טעויות לעולם חוזרות – –

זהבה גלאון: הממשלה.

זהבה גלאון: הממשלה.

צחי הנגבי: – – אבל באמת יש גורמים בתקשורת שרוצים להכריח אותנו במה לצפות ורוצים לשלוט במחשבות שלנו, ולכן, מה שנדרש זה גיוון ופלורליזם והרבה הרבה אפשרויות – –

זהבה גלאון: – – –

יעל גרמן: ושליטה.

צחי הנגבי: – – וזה כבר קרה ברפורמה שנעשתה בעבר ברדיו, והיום כל אחד ברדיו יכול לשמוע קיצוני מפה וקיצוני מפה, ורדיו כזה ורדיו אחר, וצפון ודרום, ו-x ו-y, ואין יותר מונופול, אין יותר דיקטט ברדיו, כי יש לנו סוף-סוף מגוון.

צחי הנגבי: זה מה שאנחנו נעשה גם בטלוויזיה.

צחי הנגבי: אנחנו נביא בקרוב חוק לפני הכנסת שמאפשר פתיחת תחרות חופשית, והציבור יצביע – לא ברגליים; בשלט.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: אבקש מהכנסת לדחות את ההצעה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא שצוין.

יצחק וקנין: תודה לשר התקשורת, השר צחי הנגבי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, סדר ההצבעה הוא כדלקמן: מי שהוא בעד – הוא בעד העברת הנושא לוועדת הכנסת, להקמת הוועדה ולהעברת הנושא לוועדת הכנסת; מי שנגד – מתנגד להקמת ועדת החקירה.

יצחק וקנין: אם כן, הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המתקפה שלוחת הרסן על ממשלת נתניהו על התקשורת העצמאית והחופשית בישראל, של זהבה גלאון.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 16 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 37 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 37 מתנגדים, 16 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, ההצעה בדבר הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית נדחתה ולא נתקבלה.

יצחק וקנין: בדיקת חלופות לריקון מכל האמוניה על מנת למנוע את פיטוריהם של אלפי עובדים במפעל חיפה כימיקלים

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: בדיקת חלופות לריקון מכל האמוניה על מנת למנוע את פיטוריהם של אלפי עובדים במפעל חיפה כימיקלים, מס' 6593 ו-6626, של חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: רבותי, כאמור, לא תהיה תשובת ממשלה.

יצחק וקנין: אתם תעלו את הנושא – מאיר כהן מבקש עמדה נוספת, נאפשר לו.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: חכה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חכה – –

יצחק וקנין: אני אתן לך את כל הזמן.

טלי פלוסקוב: – – עד שאני מורידה – – –

יצחק וקנין: עד שתורידי ועד שהכול.

יצחק וקנין: לא נחסיר ממך אפילו שנייה אחת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנושא שאני מדברת עליו הוא נושא שמאוד מאוד מאוד קרוב ללבי.

טלי פלוסקוב: ולמה?

טלי פלוסקוב: בטח אתם יודעים שלפני שנבחרתי להיות חברת הכנסת הייתי ראש עיריית ערד, ובזמן כהונתי ערד עברה משבר מאוד מאוד קשה.

טלי פלוסקוב: המשבר הוא בכך שנסגרו ביום אחד שני מפעלים בערד.

טלי פלוסקוב: 250 איש בעיר קטנה כמו ערד נשארו ללא פרנסה.

טלי פלוסקוב: וערד זו לא עיר שאתה יכול לעבור כביש ולמצוא מקום אלטרנטיבי לעבודה.

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: אני מכירה משפחות שעד היום לא מצאו פתרון.

טלי פלוסקוב: כשמדובר באנשים בגיל 50 פלוס, מאוד קשה למצוא פתרון.

טלי פלוסקוב: ערד זאת דוגמה.

טלי פלוסקוב: ליד ערד נמצאות דימונה, באר-שבע – כל הנגב.

טלי פלוסקוב: רבותי, זה המקום שבו אנחנו צריכים לשמור על האנשים הנפלאים שבחרו להתגורר בנגב.

טלי פלוסקוב: מה קורה היום?

טלי פלוסקוב: מפעל אמוניה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם שאני מחזקת גם את בית-המשפט וגם את השר להגנת הסביבה על ההחלטה על סגירת מפעל האמוניה.

טלי פלוסקוב: ברור לכולנו, מכל המידע שקיבלנו, בכל אופן, שזה מסכן את התושבים, ואנחנו צריכים כמובן לעשות הכול כדי לשמור על התושבים.

טלי פלוסקוב: יחד עם זאת, אנחנו כמדינה צריכים בכל הכוח לשמור על אותם אנשים שמתפרנסים ממה שנקרא אמוניה.

טלי פלוסקוב: ואני רוצה להגיד, אני יודעת שיש חלופות להבאת אמוניה לישראל ויש דרך לשמור את עבודתם של אותם מאות אנשים שאני מדברת עליהם – וזה גם דרום וגם צפון.

טלי פלוסקוב: כל הזמן אנחנו מדברים ומחפשים כאן דרכים לחזק את הדרום, לחזק את הצפון, ועכשיו באי-עשייה ובאי-השתתפות במציאת הפתרון אנחנו יכולים לאבד את האנשים האלה, ולכך אסור לנו להגיע.

טלי פלוסקוב: החלופות נמצאות על השולחן, גם של שר הכלכלה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שהנושא הזה חשוב לו, ולא פעם שוחחתי אתו, ואני יודעת עד כמה חשוב לו לשמור על אותם מאות עובדי המפעלים מסביב.

טלי פלוסקוב: הנושא גם נמצא, כמובן, על השולחן של משרד האוצר, הנושא נמצא גם על השולחן של המשרד לאיכות הסביבה.

טלי פלוסקוב: כולם מטפלים בזה.

טלי פלוסקוב: זה שאנחנו היום לא מקבלים תשובה, זה לא אומר שאף אחד לא מטפל בזה.

טלי פלוסקוב: עם זאת, אני יודעת שביום שני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף מכנס את ועדת העבודה כדי לדון בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: ושם, אני מאוד מקווה, אנחנו אכן נשמע את החלופות שהמדינה יכולה לעמוד בהן.

טלי פלוסקוב: יש חלופות, אנחנו צריכים, כולנו ביחד, להתגייס למציאת פתרון לאותם מאות אנשים שללא הפתרון הזה יישארו ללא פרנסה.

טלי פלוסקוב: ברגע שהם נשארים ללא פרנסה זה הפסד לכל המדינה, רבותי, כי האנשים האלה – "חיפה כימיקלים", כולנו יודעים, זה מפעל מרוויח, זה לא מפעל בקשיים, זה מפעל שמשלם משכורת מכובדת לעובדים האלה.

טלי פלוסקוב: העובדים האלה הם בכלל הבסיס לקיום הנגב והדרום, וגם הצפון, כפי שאני מציינת.

טלי פלוסקוב: אני כבר מסיימת, אדוני, אני רואה.

טלי פלוסקוב: לכן אני קוראת לכולם להתאחד ביחד ולמצוא פתרון לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: מגיע להם, כי הם אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יצחק וקנין: יעלה יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, ראשית אני מבקש להצטרף לדבריה של חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

משה גפני: אני גם מסכים, וגם דיברו אתי, שזה שאין תשובת שר – לא מדובר על בעיה שיש עם הנושא הזה.

משה גפני: הנושא הזה עומד על סדר-היום.

משה גפני: אנחנו התעקשנו להעלות את זה אפילו בלי תשובת שר, ותכף אני אסביר.

משה גפני: חברת הכנסת טלי פלוסקוב הביאה את הדברים כמות שהם, זה יידון גם בוועדת העבודה והרווחה, לא ירד מסדר-היום.

משה גפני: המאבק הוא מאבק צודק, אבל העובדים הם נושא שצריך לפתור, את הבעיה הזאת.

משה גפני: אי-אפשר להשאיר את זה ליד המקרה.

משה גפני: אבל אני מבקש, היות שאני יותר מכל אחד אחר עסקתי בעניין של מפרץ חיפה – מכל האמוניה הוא אחד מני רבים; הנושא של מפרץ חיפה הוא נושא שאני מטפל בו כבר הרבה מאוד שנים, מהיותי יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

משה גפני: הנושא הזה הוא נושא מאוד קשה, מאוד בעייתי.

משה גפני: גם בריקון מכל האמוניה – שאני מקווה שיימצא לו פתרון שלא יפגע בסביבה ולא יהווה סכנה ויוקם מפעל, כפי שיצטרכו לעשות – עדיין לא נפתרה בעיית מפרץ חיפה, אני מבקש שידעו את זה.

משה גפני: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם: אחת מהבעיות של מפרץ חיפה זה בתי-הזיקוק, זה לא רק מכל האמוניה.

משה גפני: אני יכול למנות שורה של נושאים שפוגעים שם באיכות החיים.

משה גפני: לא באיכות הסביבה – באיכות החיים.

משה גפני: ראש עיריית חיפה יונה יהב נתן לבז"ן אישור בכדי להרחיב את בתי-הזיקוק, להרחיב.

יצחק וקנין: מזכירות הסיעה.

משה גפני: והוא קיבל בתמורה כסף מהאחים עופר.

משה גפני: הוא קיבל כסף, והוא אומר לי: קיבלתי בשביל בית-החולים, קיבלתי בשביל האצטדיון.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: מאיר כהן, אתה היית ראש עיר, אתה יודע מה זה.

משה גפני: ראש עיר לא רוצה – לא יהיה.

משה גפני: אין מציאות כזאת שפתאום בז"ן מורחב בלי שראש העיר בעניין.

משה גפני: הוא לא יכול לבוא ולרחוץ בניקיון כפיו ולהגיד: עכשיו אני פניתי לבית-המשפט על מכל האמוניה; "עכשיו פניתי" – כי עכשיו זה פופולרי, כי היה ברור שמכל האמוניה לא יישאר שם; היה ברור שהלחץ הציבורי – וגם העבודה הרבה של הכנסת בעניין הזה, ואי-אפשר לדחות את זה בקש, עזרה לכך שמכל האמוניה יזוז משם, ולא תהיה המטרה הקשה הזאת, של פגיעה באיכות החיים של התושבים.

משה גפני: ומסביב – מלא תושבים; זה לא שאנחנו שמים את זה באיזה מקום בנבדה; שמים את זה במקום שבו יש מאות אלפי תושבים שחייהם בסכנה, הם וילדיהם.

משה גפני: אי-אפשר היה לעצור את בז"ן?

משה גפני: אי-אפשר היה לעצור את המפעלים האחרים?

משה גפני: מי היה יכול לעצור את זה?

משה גפני: יונה יהב.

משה גפני: עכשיו, אני יודע שהוא יגיד שיש לי בעיה פוליטית – בסדר.

משה גפני: אני, תיקחו את הנאומים שלי כשהייתי בוועדת הפנים – אמרתי את זה אז.

משה גפני: אמרתי את זה בפחות להט, אני מודה.

משה גפני: הייתי גם יותר צעיר.

איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות.

משה גפני: יכול, יכול להיות.

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: לא היה איזשהו זמן שאמרתי: לא, שירחיבו את בז"ן, שיביאו – –

יצחק וקנין: אדוני, עוד כמה זמן אתה צריך?

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: – – שיביאו עוד מפעלים.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: אני אמרתי: זה הופך להיות – – –

יצחק וקנין: לא, הוא אומר דברי טעם.

יצחק וקנין: הוא אומר דברי טעם.

משה גפני: זה הופך להיות מקום שאי-אפשר יהיה לגור שם.

מאיר כהן: זה סיפור כואב לא פחות מהאמוניה.

מאיר כהן: הוא צודק.

משה גפני: נכון.

משה גפני: בסדר, עכשיו זה מגיע לבית-המשפט, יעבירו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא יודע מה שיעשו עם העובדים.

משה גפני: אני מסכים שצריך להמשיך את הדיון: השרים צריכים להמשיך את הדיון; שר הכלכלה צריך להמשיך את הדיון, השר להגנת הסביבה.

משה גפני: הנושא צריך להימשך, מכיוון שהכנסת תרמה פה תרומה רבה, וצריך להמשיך את זה.

משה גפני: אבל אם אנחנו מחפשים אשם, זה יונה יהב.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: דעה אחרת: ראשון הדוברים, חבר הכנסת וסגן יושב-ראש הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, נמצאים כאן גם חברי הוועד של "חיפה כימיקלים".

מאיר כהן: אני הייתי גדול התומכים – חבר הכנסת גפני, בוודאי אני מסכים עם כל מילה שאמרת – גדול התומכים של סגירת מכל האמוניה.

מאיר כהן: אי-אפשר היה להמשיך להחזיק ולסכן את נפשם וחייהם של מיליוני אנשים.

מאיר כהן: אבל, יחד עם זה, כתושב דימונה, שמכיר את המשפחות ורואה אותן יום-יום עם הילדים, אין מצב בעולם שאנחנו לא ניקח אחריות על כך שהמפעל הזה לא ייסגר.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, מדובר ב-2,000 עובדים; זה 600 עובדים או 500 עובדים שהם עובדים במפעלים, ועוד אנשים שנותנים שירות.

מאיר כהן: 2,000 עובדים לא יהיו מובטלים.

מאיר כהן: דיברתי עם השר אלקין, דיברתי עם השר אלי כהן, שני שרים שאני חייב להגיד שגילו אהדה גדולה מאוד.

מאיר כהן: אני יודע שיש שיח סביב אלטרנטיבות, סביב חלופות.

מאיר כהן: אני פונה לשר האוצר כחלון, כי אין לי שום ספק ברגישותו לנושא העובדים, ומבקש ממנו: תיכנס אתה לתוך התמונה ותמצא פתרון, וכמה שיותר מהר, כי מחר יש ישיבת בית-משפט.

מאיר כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, אחריו – יעל גרמן, ואחריה – יעל כהן-פארן.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, מה שקורה בדיון הזה משקף את כל התמונה.

דב חנין: אנחנו מעלים נושא שיש לו משמעות סביבתית עצומה, יש לו משמעות חברתית עצומה, והממשלה, שלא חסרים בה שרים, לא מתכבדת לבוא ולתת לנו תשובה.

דב חנין: זו רק דוגמה של ההתנהלות של הממשלה בתחום הזה.

רועי פולקמן: זה סוכם כי יש דיון ביום שני בוועדה.

דב חנין: זו דוגמה של התנהלות הממשלה בתחום הזה.

רועי פולקמן: זה סוכם, יש המשך דיון.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת פולקמן, לפני שנתיים אני עמדתי בראש ועדת משנה של ועדת הפנים של הכנסת שעסקה בשאלות של סביבה במפרץ חיפה.

דב חנין: ואנחנו עסקנו כבר אז בסיכונים האיומים על החיים ועל הבריאות, לא רק מבפעל האמוניה; חסרים סיכונים במפרץ חיפה?

דב חנין: אנחנו גיבשנו תוכנית, וכולם אמרו שזו מפת הדרכים להתקדם.

דב חנין: אז יש מפת דרכים, אבל לא מתקדמים.

דב חנין: וכן, צריך להגן על התושבים, צריך להגן על החיים, צריך להגן על הבריאות וצריך להגן גם על הפרנסה של האנשים.

דב חנין: האנשים האלה צריכים לשלם את המחיר על זה שיש תעשייה שמתנהלת בצורה מופקרת ולא בטוחה?

דב חנין: אי-אפשר היה לחשוב על חלופות?

דב חנין: אי-אפשר היה לתכנן חלופות?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדבר הזה צריך לקומם ולהרגיז כל אחד מאתנו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי וחברותי, אין ספק שאסור, ולעולם אסור, לקחת את העובדים ולהפוך אותם לשעיר לעזאזל.

יעל גרמן: כמה קל, כאשר צריך לפתור בעיה אחת, לנסות ולמנוע את פתרונה על-ידי כך שבאים ואומרים: תראו, נפגע בעובדים.

יעל גרמן: אני חושבת שזאת ציניות חסרת סליחה.

יעל גרמן: אסור לנו לתת יד לכך שהמפעל יבוא ויאמר: נסגור את השערים ונשאיר את העובדים חסרי פרנסה, אבל אסור לנו גם לשכוח שיש לנו כאן סכנה.

יעל גרמן: יש לנו כאן 600,000 במפרץ חיפה שיש להם עננה מעל הראש.

יעל גרמן: העננה שמרחפת מעל ראשם היא הסכנה – וכמו שאמר, דרך אגב, חברי גפני, חבר הכנסת גפני, לאו דווקא ממכל האמוניה; בכלל, מכל האזור המזהם והמזוהם הזה שנקרא מפרץ חיפה.

יעל גרמן: צריך למצוא פתרון לעובדים, חייבים למצוא להם פתרון.

יצחק וקנין: תודה.

יעל גרמן: יחד עם זה, אסור לנו לשכוח שהמפרץ הזה מזוהם ומזהם, וזו החובה שלנו לשמור על בריאותם של כל התושבים שם.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: יעל כהן-פארן אחרונה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חברים, אני רוצה להגיד משהו מאוד ברור: ב-1 באפריל מכל האמוניה בחיפה ירוקן; למעט 600 טון אחרונים שנמצאים בתחתית, ושלגביהם צריך תוכנית יותר מסובכת, הוא ירוקן.

יעל כהן-פארן: זאת החלטה חלוטה של בית-המשפט המחוזי בחיפה והיא תקרה.

יעל כהן-פארן: עכשיו, השאלה היא אם מנהלי המפעל ובעליו ימשיכו להשתמש בעובדים בצורה צינית כמגן האנושי שלהם, בצורה שלא מתקבלת על הדעת, במקום להביא חלופה.

יעל כהן-פארן: קיימות חלופות, יש דוח מומחים מאוניברסיטת חיפה והטכניון, אני יכולה להציג אותו בפני ועד העובדים ובפני מנהלי "חיפה כימיקלים".

יעל כהן-פארן: הם היו צריכים למצוא את החלופות האלה בעצמם.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, לא ייתכן שיש כאן משוואה בין פרנסה וחיים.

יעל כהן-פארן: אי-אפשר, הדבר הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת.

יעל כהן-פארן: יש חלופות לאמוניה, צריך ליישם אותן, ואסור להשתמש בעובדים כתירוץ להמשיך לסכן חיי אדם.

יעל כהן-פארן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: אני רוצה רק לומר לחבר הכנסת דב חנין, מכיוון שהוא האשים את הממשלה שאין תשובה, אני רוצה להגיד לך: בדרך כלל בנשיאות, כשמאשרים הצעות לסדר-היום, אז כותבים לנו הערות: יתקיים דיון בוועדה זו וזו, ואז יש שיקול דעת לחברי הנשיאות אם לאשר את הנושא או לא.

יצחק וקנין: מאחר שהיה כתוב במפורש שמתקיים דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביום שני, אנחנו, למרות זאת – ידענו שלא תהיה – בגלל חשיבות הנושא אישרנו אותו למליאת הכנסת, למרות שידענו שיש דיון.

יצחק וקנין: אחרת לא היינו מאשרים אותו.

יצחק וקנין: זאת אומרת, חשיבות הדיון גם בתוך מליאת הכנסת, וגם שזה ילך לוועדה.

יצחק וקנין: לכן לא היה צורך בתשובת שר.

יצחק וקנין: אני מודה לך, לכל הדוברים, מודה לחברי הכנסת משה גפני וטלי פלוסקוב שהעלו את הנושא.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על העברה לוועדה.

יצחק וקנין: אני מבין – – –

משה גפני: לא, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: יש דיון בוועדה, כפי שאמרת.

יצחק וקנין: כן.

משה גפני: אני מבקש דיון במליאה.

יצחק וקנין: זו גם אפשרות, דיון במליאה.

יצחק וקנין: יש דיון בוועדה, יהיה דיון במליאה.

יעקב ליצמן: גפני, לא יהיה דיון.

יעקב ליצמן: לא יהיה דיון.

משה גפני: בוועדה בין כה וכה – – –

עמיר פרץ: יהיה דיון בקדנציה הבאה.

יעקב ליצמן: גם לא.

עמיר פרץ: תשמע – – –

יצחק וקנין: אוקיי, אז גם המציעים מסכימים לכך.

משה גפני: ועדת העבודה והרווחה.

יצחק וקנין: ועדת העבודה והרווחה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה לסדר-היום תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון.

יצחק וקנין: גנבת ארבעה גווילי ספרי תורה וזריעת הרס בבית-הכנסת באשקלון

יצחק וקנין: הצעות לסדר-היום: גנבת ארבעה גווילי ספרי תורה וזריעת הרס בבית-הכנסת באשקלון, מס' 6603 ו-6625, של חבר הכנסת יעקב מרגי וחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, אתה תתחיל.

יצחק וקנין: אם יגיע יעקב מרגי, אאפשר לו.

יצחק וקנין: ישיב שר הבריאות בשם הממשלה, בשם השר לביטחון הפנים.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, שלוש דקות.

יצחק וקנין: אמתין שתתארגן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, מתפללי בית-הכנסת "תפארת בבאי" באשקלון נדהמו לגלות שפרצו לבית-הכנסת ועשו מעשי ונדליזם בבית-הכנסת, גם גנבו ספרי תורה וגם השחיתו והפילו על הרצפה את ה"נושאים", את הארונות הקטנים.

ישראל אייכלר: הם בזזו תפילין ועשו ונדליזם, דבר נורא ואיום.

ישראל אייכלר: מורי ורבותי, אנחנו בדיוק יום אחרי שנשרפה אחות בסניף קופת-חולים.

ישראל אייכלר: בעבר בחז"ל נאמר שכשנפטר אדם צריך לקרוע קריעה כמו שנקרע ספר תורה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, ספר התורה הוא דוגמה לכמה צריכה להיות חרדת קודש, שאפילו כשאדם נפטר, אז בגלל שיש לו נשמה גבוהה, צריך לקרוע קריעה כמו בספר תורה.

ישראל אייכלר: מה הקשר בין שני הדברים?

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר דבר קשה.

ישראל אייכלר: אנחנו יכולים לתרץ לעצמנו ולהגיד: זה, בן-אדם שרצח, הוא סתם מטורף, ובוודאי הוא מטורף; אלה שעשו את זה בבית-הכנסת הם ודאי מטורפים, ואז פטרנו את עצמנו – לא.

ישראל אייכלר: ישנה אמרה של אחד מגדולי דור העבר, שאמר משהו חכם מאוד.

ישראל אייכלר: הוא אמר: מה היה עושה פעם המטורף בקהילה?

ישראל אייכלר: במה הוא היה שונה מאדם נורמלי?

ישראל אייכלר: הוא היה אומר לראשי הקהילה בפנים ובפומבי את כל מה שחושבים כל בני-הקהילה ומתאפקים מלהגיד.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אדם נורמלי מתאפק, יש לו יצרים והוא לא מבטא אותם, והמטורף עושה את זה.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר – היום מה עושה מטורף?

ישראל אייכלר: שובר בקבוק ודוקר אנשים, רוצח אנשים.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, שאם קרה אסון כזה שנשרפה אחות, הווי אומר שהחברה היא חברה אלימה; האנשים הנורמליים מתאפקים ולא שורפים אנשים ולא הורגים אנשים, והמטורפים הורגים אנשים.

ישראל אייכלר: הוא הדבר לגבי בית-כנסת.

ישראל אייכלר: פעם אנשים שמרו על כבוד בית-הכנסת, הייתה חרדת קודש, "הס כל בשר מלפני ה'".

ישראל אייכלר: אז גם האנשים המטורפים, מה הם יכלו לעשות בבית-הכנסת?

ישראל אייכלר: מקסימום היו יכולים לנגב – המגבת שם, ליד איפה שרוחצים את הידיים.

ישראל אייכלר: אם המטורפים יכולים להיכנס לבית-כנסת ולחלל ספרי תורה, הווי אומר שכולנו אשמים בכך.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו צריכים לדעת ש"רק אין יראת אלוקים במקום הזה והרגוני".

ישראל אייכלר: אם יש יראת אלוקים, אדם לא ייגע בספר תורה ולא ישרוף ולא יהרוג אנשים.

ישראל אייכלר: ולכן מן הראוי שהכנסת כולה תביע הזדעזעות, הן מן הרצח, שבו נשרפה האחות על-ידי מטורפים, והן על-ידי מטורפים שנכנסו לבית-כנסת.

ישראל אייכלר: כי מי שלא יבין שלהיכנס לבית-כנסת ולחלל את ספרי התורה זה דבר מזעזע, גם לא יזדעזע בעתיד ממעשי רצח, וכבר קהו החושים בדורנו.

ישראל אייכלר: רבותי, אנחנו צריכים לדעת שמחשבה, דיבור ומעשה הם שלושה דברים.

ישראל אייכלר: אי-אפשר לשפוט בן-אדם רק על המעשה – גם המחשבה והדיבור.

ישראל אייכלר: ואני רוצה לומר, כשמדינת ישראל נותנת את לימודי היהדות בידי אנשים שמחנכים לכפירה בספר התורה, לזלזול בתורה, לכפור בנותן התורה ולהשניא את התורה, אין מה לצפות מאנשים שגדלים על ברכי הכפירה באלוקי ישראל ובמתן התורה, ויש להם גם איבת עולם ללומדי התורה, שהם יזדעזעו מלהיכנס לבית-כנסת ולגנוב או לעשות את מעשי הוונדליזם.

ישראל אייכלר: מי שמפקיר את לימודי היהדות בידי תנועות שמטרתן לעקור כל נטוע ומלחמה בתורה, יש לו אחריות עקיפה לחילול הקודש בבית-הכנסת; מי שנותן יד למערכת תקשורתית בת יובל שנים להציג את נביאי ישראל ואת התורה ואת ההלכה כמשהו מיושן, כמשהו שנוא, הוא אחראי בעקיפין למה שקרה בבית-הכנסת.

ישראל אייכלר: כולנו צריכים לחזור בתשובה על זה.

ישראל אייכלר: ורק אביא לכם דוגמה איך אומות העולם רואים את היהדות, כדי להבין כמה לימודי היהדות הם מקוריים, שייכים יותר ליהדות האמונה, יהדות התורה – לא המפלגה, אלא היהדות שלומדת תורה.

ישראל אייכלר: בלונדון – ובזה אני מסיים אדוני היושב-ראש – התפרסם השבוע שלט המזהיר מפני יהודים.

ישראל אייכלר: איך הם מציירים, האנטישמים, יהודים?

ישראל אייכלר: כמו יהודי שיושב ולומד תורה, יהודי בבית-כנסת.

ישראל אייכלר: לא שמו פה אדם שנראה כמו נוצרי או כמו כל אחד אחר.

ישראל אייכלר: הווי אומר, כשמחנכים ילדים ללימודי יהדות, צריך ללמד אותם על-פי התורה ועל-פי האמונה, ואז יהיה להם כבוד לתורה גם אם הם לא יהיו דתיים; יהיה להם כבוד לתורה והם גם ישמרו את התורה, ואז הם גם לא יהרגו אנשים והם יתנהגו בכבוד, כפי שצריך.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: ישיב, בשם השר לביטחון הפנים, שר הבריאות יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני משיב בשם השר לביטחון הפנים.

יעקב ליצמן: בתאריך 10 במרס 2017 התקבלה תלונת גזבר הכולל "תפארת בבאי" באשקלון שבמהלך אותו הלילה, בין השעות 22:00 ו-04:30, פרצו לכולל, הפרידו את בתי ספרי התורה מהגווילים וגנבו ארבעה ספרי תורה.

יעקב ליצמן: על-פי הנמסר, שווי גווילי התורה מוערך ב-100,000 שקל, אולם ברור שערכם הלא-ממוני גבוה בהרבה.

יעקב ליצמן: נוסף על כך נגנבה תכולתן של כשמונה קופות צדקה ותכולת מעטפות תרומה.

יעקב ליצמן: למקום נגרם נזק.

יעקב ליצמן: לנוכח חומרת האירוע הגיעו לזירה קצין החקירות והמודיעין התחנתי וצוות זיהוי פלילי, מז"פ, אשר ביצע בדיקה יסודית ומקיפה.

יעקב ליצמן: תיק החקירה עדיין בטיפול, ובשלב זה לא ניתן כמובן למסור פרטים נוספים על אודותיו.

יעקב ליצמן: כמו כן ניתן לומר שהחקירה מקבלת תעדוף לנוכח רגישות המקרה והחומרה שהשר והמשטרה מייחסים לאירוע.

יעקב ליצמן: לשמחתנו, לא מדובר בתופעה, בעיקר אשקלון, ומה שנדרש בשלב זה הוא טיפול נקודתי בהתאם להתפתחות החקירה.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: מה אדוני השר מציע?

יעקב ליצמן: רוצה ועדת הפנים?

ישראל אייכלר: ועדה.

יצחק וקנין: ועדת הפנים.

יצחק וקנין: אני מודה לשר הבריאות, השר ליצמן.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו נצביע על העברה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: התנאים להשבתת היחידות הפחמיות הישנות והמזהמות שבתחנת הכוח "אורות רבין" עלולים לעכב את ההשבתה בשנים רבות

יצחק וקנין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: התנאים להשבתת היחידות הפחמיות הישנות והמזהמות שבתחנת הכוח "אורות רבין" עלולים לעכב את ההשבתה בשנים רבות, מס' 6597 ו-6609 – הצעות לסדר-היום של חברת הכנסת יעל כהן-פארן ושל חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: ישיב שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים יובל שטייניץ.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי, חברות וחברי הכנסת – – –

יצחק וקנין: הייתי נותן ליעל כהן-פארן את מגן איכות הסביבה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יצחק וקנין: אנחנו משתדלים לסייע לה בנשיאות.

יעל כהן-פארן: אדוני השר ואדוני השר, שניכם מאוד רלוונטיים.

יעל כהן-פארן: רק חסר השר השלישי שרלוונטי לנושא, ואנחנו יכולים לסגור פה את הכול.

יעל כהן-פארן: טוב, אז להזכיר כאן לכולם – ואני בירכתי אותך, השר, ואני ממשיכה לברך, על ההחלטה שהתקבלה בסוף אוגוסט לסגור כבר בעוד כחמש שנים – מהיום, אז זה היה שש שנים – את תחנות הכוח "אורות רבין" 1–4 ולא להקים עליהן סולקנים; לסגור אותן ולהעביר אותן למצב של השבתה, להפעלה בשעת חירום, כשאנחנו מסתמכים על מקורות אנרגיה אחרים.

יעל כהן-פארן: עד כמה שאני יודעת, אמורה להתקבל החלטת ממשלה בעניין עד סוף החודש הזה, אם אני לא טועה, ואני עדיין לא שמעתי שהתקבלה או שהועברה או שיש איזושהי טיוטה שלה – אולי היא קיימת, ואני אשמח אם תספר לנו על כך.

יעל כהן-פארן: אבל לפי מסמך ההבנות, שפורסם גם אז, עם קבלת ההחלטה, אני חוששת מאוד שאנחנו לא הולכים לראות את זה קורה – את הסגירה של 1–4, בשנים הקרובות, בתוך חמש שנים – בגלל שני גורמים שלא קשורים אחד בשני: אחד, ההתניה היא שישראל תהיה מחוברת לשלושה מאגרי גז: "תמר", שכבר מחוברים אליו; "לווייתן", שמתחילים – אני מקווה מאוד – קיבלו החלטות להתחיל בפיתוחו, ואני מקווה שבאמת נראה את "לווייתן" עד 2019, 2020; ומאגר נוסף.

יעל כהן-פארן: ואם ההחלטה הזאת באמת תעמוד על כנה, ואנחנו נחכה למאגר נוסף, הווה אומר "כריש-תנין" או מאגר אחר שיימצא, אני לא יודעת באיזה לוחות זמנים בכלל מדובר, ואם זה לא יעכב את כל ההחלטה על סגירת 1–4, ואם זה לא יעמיד את מדינת ישראל באיזשהו לחץ זמנים מול גורמים, יזמים פרטיים.

יעל כהן-פארן: למה אנחנו צריכים להיכנס לזה?

יעל כהן-פארן: "לווייתן" יכול להספיק, לעניות דעתי.

יעל כהן-פארן: דבר שני הוא בניית כושר ייצור חלופי בגז של 1,200 מגוואט, וגם פה, אני חייבת לומר – כמובן, הגז טוב מהפחם, הרבה יותר טוב זה אנרגיית שמש, וצריך להסתכל על מכלול משק האנרגיה וכמה גז יש לנו, כמה יכולת ייצור בגז, וכמה בשמש, וזו אמורה לגדול מאוד בשנים הקרובות – אמורה להיכנס אנרגיה שהובאה ב-2018.

יעל כהן-פארן: השורה התחתונה היא שאני מאוד חוששת לחכות ליזמים פרטיים – יקימו או לא יקימו, עד שהם יאשרו, כן יצליחו להקים בזמן וכו'.

יעל כהן-פארן: רק בגלל זה אני חושבת שזה שווה מחשבה נוספת, ולא צריך להתנות את סגירת 1–4 באותם 1,200 מגוואט מכושר ייצור פרטי.

יעל כהן-פארן: אני גם יודעת שיש על זה הרבה מאוד ויכוחים עכשיו, אם זה חברת החשמל או כושר ייצור, יח"פים.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, אנחנו יכולים – ויש לי איזו חוות דעת מקצועית שאני אשמח להעביר אליך, השר – יכולים לראות סגירה של לפחות שתי תחנות, גם לפני 2022, אפילו 2019; 1–2 או 4–3 יכולות להיסגר.

יעל כהן-פארן: כל תושבי האזור, שנאבקו מאוד בשביל סגירת התחנות האלה, עם "גרינפיס", עם ארגוני הסביבה, מאוד ישמחו לנשום לרווחה ולראות את התחנות האלה נסגרות בזמן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה, שלוש דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שנים רבות נאבקו תושבי האזור נגד הזיהום או במחאה על הזיהום של התחנה, ועכשיו מסתמן פתרון, אבל הוא ארוך טווח.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אנשים יסבלו תקופה ארוכה.

ג'מאל זחאלקה: השורה התחתונה בעניין הזה היא, כפי שאמרה העמיתה שלי חברת הכנסת פארן, שיש אפשרות והממשלה יכולה – כלומר, אנחנו לא דורשים משהו שאומרים עליו: זה בלתי אפשרי, זה עולה סכומים בלתי אפשריים, אלא זה פתרון סביר שהממשלה יכולה לעשות, לגשת לעניין ולפתור את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אני גר באזור הזה, ואני שומע כל הזמן מתושבי אום-אלפחם ותושבי ג'ת ובאקה ופרדס-חנה והאזור כולו שיש אחוז גבוה של מחלת סרטן של התושבים.

ג'מאל זחאלקה: אני גם נסמך על המרכז הישראלי לרישום מחלות, ולמשל באזור פרדס-חנה, הסמוך ליישוב שבו אני גר, כפר-קרע, זה פי-1.5, כלומר 50% יותר מהממוצע הארצי.

ג'מאל זחאלקה: היות שגם שר הבריאות כאן, אני קורא לו לעשות מיפוי של תחלואה בסרטן, וזה נעשה כמה פעמים בכל האזורים, כדי – איך אומרים – להיפטר ממקורות – – –

יעקב ליצמן: אם תכתוב לי בדיוק איפה אתה רוצה שנבדוק, אני – – –

ג'מאל זחאלקה: כן, אני אכתוב לך בשמחה רבה.

ג'מאל זחאלקה: האזור הזה הוא אזור מועד לפורענות מבחינה זאת, וחשוב לי מאוד גם להרגיע אנשים.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה אגדות עירוניות.

ג'מאל זחאלקה: אנשים נסמכים על זה שהשכן שלהם מת והשכנה שלהם מתה, והבן של הדודה שלהם, ויש אנשים שאומרים לי – אני איש מדע, אני לא אוהב לסמוך על הסיפורים שאני שומע, ואין ביכולתי לעשות את הבדיקה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: משרד הבריאות – ביכולתו.

ג'מאל זחאלקה: יש לו הכלים, יש לו גם רישום מחלות ידוע.

ג'מאל זחאלקה: המחלה הזאת נרשמת כל הזמן.

ג'מאל זחאלקה: ויש אפשרות למפות ולראות ולהגיע למסקנות ברורות.

ג'מאל זחאלקה: אבל לא צריך להיות מומחה גדול.

ג'מאל זחאלקה: כולם מסכימים שהזיהום הזה מזיק לבריאות.

ג'מאל זחאלקה: כלומר נזק כזה, נזק אחר, בדרגה זו או בדרגה אחרת.

ג'מאל זחאלקה: אפשר, כפי שנאמר, לתת לאנשים להיפטר מהמפגע הסביבתי הזה, ולנשום לרווחה, תרתי משמע.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: ישיב שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, חבר הכנסת השר יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: תודה רבה לחברי המציעים – חברת הכנסת יעל פארן, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וכל חברי הכנסת שאיכות הסביבה ובריאות הציבור בראש מעייניהם והם חולקים את הדאגה שלי לבריאות הציבור.

יובל שטייניץ: אני רוצה, קודם כול, לחזור ולהסביר ולהדגיש את עיקרי המדיניות, או יותר נכון את המדיניות החדשה של משרד האנרגיה, המדיניות החדשה וסדרי העדיפויות החדשים של משרד האנרגיה.

יובל שטייניץ: אם בעבר שר האנרגיה ראה את עצמו אחראי לביטחון האנרגטי, זאת אומרת לחשמל זמין במחיר סביר, לדלק, לאספקת דלקים, לאספקת מים וגז, והדאגה לבריאות הציבור הייתה שייכת לשר הבריאות, שיושב פה, והדאגה לאיכות הסביבה הייתה שייכת לשר לאיכות הסביבה, לא לשר האנרגיה, לא למשרד האנרגיה – הדבר הזה השתנה לחלוטין.

יובל שטייניץ: אני קבעתי סדר עדיפויות חדש שבו השיקול של בריאות הציבור ואיכות הסביבה הוא אחד מעקרונות המדיניות המרכזיים שמנחים מעכשיו והלאה את משרד האנרגיה.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, יש שלושה שיקולים מרכזיים שמנחים אותנו בפיתוח משק האנרגיה: האחד זה כמובן אספקת אנרגיה וביטחון אנרגטי; השני זה לספק את האנרגיה ואת הביטחון האנרגטי תוך התחשבות רבה מאוד באיכות הסביבה ובבריאות הציבור; והשלישי, לעשות את כל זה, ככל האפשר, במחיר סביר, למרות התנאים הלא-פשוטים של מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר מה זה אומר.

יובל שטייניץ: ואני אסתכל על התמונה הכללית לפני שאני אצלול לתחנת הכוח בחדרה 1–4.

יובל שטייניץ: זה אומר שאנחנו משתמשים בשדות הגז, אדוני היושב-ראש, שכבר התגלו – "כריש-תנין", הבינוני-קטן שבהם; "לווייתן", הענק; ו"תמר", הגדול מאוד – כדי, קודם כול, בראש ובראשונה, להחליף את כל הדלקים בישראל או את רובם בגז טבעי – בחשמל, בתעשייה, בתחבורה ובמידה מסוימת גם במשקי הבית הפרטיים.

יובל שטייניץ: אבל אני אתייחס לשני התחומים המרכזיים מבחינת בריאות הציבור: דלקים לייצור חשמל או דרכים לייצור לחשמל ותחבורה, כי אנשים לא יודעים, אבל גם התחבורה היא גורם זיהום מבחינת האפקטיביות של הזיהום – סליחה, מבחינת הקטלניות של הזיהום.

יובל שטייניץ: התחבורה היא גורם מרכזי, כי היא מייצרת את הזיהום במרכזי הערים שלנו ובפקקי התנועה שאנחנו לפעמים תקועים בהם ליד ביתנו ממש או ליד מקום עבודתנו.

יובל שטייניץ: לכן, הרלוונטיות של הורדת זיהום, ולא רק בתעשיית החשמל ובתעשיות בכלל ברחבי המדינה אלא בתחבורה – היא חשובה מאוד לבריאות הציבור.

יובל שטייניץ: מה אני עושה בתחום הזה: קודם כול, כדי שהמהפכה הזאת תתאפשר, אנחנו חייבים לפתח את שדות הגז שלנו.

יובל שטייניץ: שבע שנים התעכבנו.

יובל שטייניץ: פיתחנו את "תמר" אבל לא פיתחנו את "לווייתן" ואת "כריש-תנין"; שבע שנים אבודות, שבהן השימוש בגז היה בעיקר בתעשיית החשמל, אבל ברמה יחסית נמוכה.

יובל שטייניץ: לכן, אחד הדברים המרכזיים, כשאתה רוצה להחליף דלקים מזהמים כמו פחם וגם סולר, דיזל ובנזין בדלק שאיננו מזהם – והגז הטבעי הוא הדלק הכי נקי שיש בעולם; יש שאומרים שאפילו, מבחינות מסוימות, אם לוקחים בחשבון כמה עולה לייצר פלטות סולריות, את הבטון, את הברזלים – הוא אפילו – –

יעל כהן-פארן: זה לא נכון.

יובל שטייניץ: – – יש כאלה שאומרים שהוא לא פחות נקי.

יובל שטייניץ: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה, יעל.

יעל כהן-פארן: זה לא נכון.

יעל כהן-פארן: יש בו זיהום.

יובל שטייניץ: יש גם שאלה של כמה שטחים אתה מפר וכו'.

יובל שטייניץ: לא ניכנס לזה.

יובל שטייניץ: זה נקי מאוד.

יובל שטייניץ: קודם כול, צריך לדאוג שיהיה גז.

יובל שטייניץ: ולכן גם משיקולים של ביטחון אנרגטי, גם משיקולים כלכליים אבל גם משיקולים של איכות הסביבה ובריאות הציבור – אחרי שבע שנים של איוולת, שהגז שכב במעמקי האדמה ואנחנו המשכנו בוויכוחים אין-סופיים איך לבטל את המונופול, במקום לאפשר גילוי של עוד שדות גז על-ידי חברות אחרות ולבטל את המונופול באופן טבעי.

יובל שטייניץ: אז קודם כול, מתווה הגז שהוא הצד המכונן גם מבחינת בריאות הציבור ואיכות הסביבה, ברוך השם, נכנס לתוקף.

יובל שטייניץ: וכמו שציינת, הפיתוח של "לווייתן" החל ממש בפועל, הספינה כבר כאן, קידוחי הפיתוח של "לווייתן" יתחילו בעוד שבועיים.

יובל שטייניץ: השקעה סופית שאין ממנה חזרה כבר התקבלה, ועבדכם הנאמן אף חתך את לוח הפלדה הראשון – עכשיו, בביקור שלי ביוסטון, בטקס חגיגי שירכיב את התשתית ואת האסדה של שדה הגז "לווייתן".

יובל שטייניץ: הפיתוח של "לווייתן" – סוף-סוף, שבע שנים אחרי שהתגלה – החל, ואני משוכנע שנעמוד בלוח הזמנים.

יובל שטייניץ: כרגע יש עמידה ואולי אפילו הקדמה קלה בלוחות הזמנים כך שכבר בסוף 2019 הגז מ"לווייתן" יזרום.

יובל שטייניץ: המכירה והפיתוח של "כריש-תנין" נמצאים פאזה אחת קצרה, מדרגה אחת בסך הכול, אחרי "לווייתן".

יובל שטייניץ: "כריש-תנין" כבר נמכר לחברת "אנרג'יאן", שכבר הכניסה שותף אמריקני, ותוכניות פיתוח ראשונות כבר הוגשו לנו, שלפיהן הגז מ"כריש-תנין" יזרום ב-2020, כלומר שנה לאחר "לווייתן".

יובל שטייניץ: עכשיו, מה אנחנו עושים עם הגז הטבעי, לא רק לטובת הכנסות המדינה והכלכלה והמנוף המדיני מול מדינות אחרות, אלא לטובת בריאות הציבור?

יובל שטייניץ: אנחנו מטמיעים את הגז הטבעי – זה החזון שלי – בשלושה מעגלים: קודם כול בייצור החשמל, אחר כך בתעשייה, וכמובן, במקביל גם בתחבורה, שזה בכלל דבר חדש, שנוסף רק בחודשים האחרונים, ולא היה קיים קודם על המפה.

יובל שטייניץ: בתחבורה קיבלנו עכשיו מהאוצר סיכום על תמריצים גדולים מאוד – מאות מיליונים לעידוד תחנות דלק וציי תחבורה; מיליארדים בתחום ההנחות במס על הגז הטבעי לתחבורה, כדי לעודד את כל התחבורה, ובראש ובראשונה ציי משאיות ואוטובוסים, לעבור לגז טבעי.

יעל כהן-פארן: הם רוצים להשית בלו ב-2019.

יובל שטייניץ: קודם כול, הבלו הזה מופחת, אבל אישית, את שואלת את דעתי, דעתי מאוד ברורה: כשרוצים לעודד מהלך כזה עדיף לא לקחת מס ל-10 שנים או 12 שנים לפחות.

יובל שטייניץ: הרי ממילא אנחנו ממסים את הגז הטבעי במקור.

יובל שטייניץ: זה מה שעשיתי בוועדת ששינסקי.

יובל שטייניץ: בין 60% ל-70% אנחנו כבר לוקחים מהרווחים.

יעל כהן-פארן: – – – זה לא נכון.

יובל שטייניץ: אל תלמדי אותי כמה.

יובל שטייניץ: בממוצע, בשדות הגדולים, 67% לאורך חיי המאגר.

יובל שטייניץ: בקטנים – בין 55% – – –

יעל כהן-פארן: – – – 50%.

יובל שטייניץ: תמיד זה לאור חיי המאגר.

יובל שטייניץ: ברור שלמשל – – –

יעל כהן-פארן: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל פארן.

יובל שטייניץ: יעל פארן, אלה המספרים – –

יעל כהן-פארן: – – –

יצחק וקנין: – – – זה לא מוסיף לדיון.

יובל שטייניץ: – – אלה המספרים, לא רק על-פי משרד – – –

יעל כהן-פארן: – – –

יובל שטייניץ: אל תפריעי לי.

יובל שטייניץ: אלה המספרים, לא רק על-פי משרד האוצר – –

יעל כהן-פארן: – – –

יובל שטייניץ: – – אלא גם על-פי המועצה הכלכלית וגם על-פי בנק ישראל.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל פארן, טיפה תתאפקי, לא הרבה, טיפה.

יובל שטייניץ: אלה המספרים גם על-פי בנק ישראל.

יובל שטייניץ: אבל יש אלמנט לא פחות חשוב של בריאות הציבור.

יובל שטייניץ: אז קודם כול, מה עשינו?

יובל שטייניץ: בתחבורה אנחנו נעשה – ואני מסכים אתך, היה ראוי לא לכפות מס כפול; מאחר שממילא אנחנו לוקחים מס כבד מאוד על הגז הטבעי, בואו נשאיר את המחיר הנמוך יחסית כעידוד מלא למהפך תחבורתי, כי הבריאות של אזרחי ישראל חשובה, ואם אפשר לחסוך מאות או אלפי חיי אדם, זה שווה כמה מיליארדים לאורך 10 השנים הבאות.

יובל שטייניץ: שנית, בתעשייה אנחנו עושים עכשיו מאמץ אדיר.

יובל שטייניץ: כבר העלינו את שיעור חיבור המפעלים – שהיה בלתי אפשרי, נמוך, אחד או שניים בשנה – ל-15–20 בשנה שעברה; השנה זה יגיע ל-70, להערכתנו, ומהשנה הבאה אנחנו נגיע לקצב של יותר מ-100 בשנה.

יובל שטייניץ: בחשמל המהפכה כבר בעיצומה.

יובל שטייניץ: אני שמח לבשר לכם שהשנה, השנה הזו, לאור ההנחיה של חברת חשמל להעביר עוד 20% מפחם לגז טבעי בייצור החשמל, השנה הזו, בפעם הראשונה, רוב החשמל בישראל לא מיוצר בפחם מזהם אלא בגז טבעי – מעל 60%, והפחם, בפעם הראשונה, יורד מתחת ל-40%.

יובל שטייניץ: לפי תוכנית המדיניות שקבעתי, תוך 7–10 שנים נגיע לכך שמעל 90%, 90% ומעלה מהחשמל ייוצרו בגז טבעי ובאנרגיות מתחדשות, ופחות מ-10% – בפחם.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, אנחנו כמעט גומרים לחלוטין את זיהום האוויר בתחום האנרגיה וייצור החשמל.

יובל שטייניץ: אמרתי שזה תהליך שלהערכתי, לאור הצעדים שכבר נקטתי, יקרה ב-7–10 שנים.

יובל שטייניץ: ועכשיו, מה הצעדים שנקטתי, ועכשיו אני בא ל-1–4.

יצחק וקנין: עכשיו רק התחלנו את ההצעה לסדר-היום.

יובל שטייניץ: נכון.

יובל שטייניץ: אני מתייחס ברצינות לכנסת לפעמים, ונותן תשובות רציניות.

יובל שטייניץ: הצעה לסדר-היום הופכת לפעמים להרצאה לסדר-היום, אבל דבר דבור על אופניו, צריך לשים את הדברים על דיוקם.

תמר זנדברג: לפעמים, הופכת – – –

יובל שטייניץ: לפעמים היא הופכת להרצאה לסדר-היום.

יובל שטייניץ: כשאני על הדוכן יש סיכוי יותר גדול שזה יהפוך להרצאה לסדר-היום.

יובל שטייניץ: אתם יכולים לא לשאול שאלות, אבל כשאתם שואלים תקבלו תשובה רצינית.

יובל שטייניץ: תקבלו הרצאה לסדר-היום בתגובה.

יובל שטייניץ: ראשית, החלטתי על ביטול תחנה פחמית שלישית, D, כי המדיניות בעבר הייתה להגדיל את השימוש בפחם; יש לנו היום שתי תחנות פחמיות – להוסיף 50% תוספת לפחם, להגדיל, תחנה שלישית.

יובל שטייניץ: אז קודם כול ביטלתי את כל התוכניות להרחבת השימוש בפחם.

יובל שטייניץ: שנית, כפי שאמרתי, מהשנה העברתי עוד 20% מהפחם לגז, והשנה רוב החשמל מיוצר בגז טבעי ולא בפחם.

יובל שטייניץ: זה קורה, זה קורה.

יובל שטייניץ: אני זוכר שכשנתתי את ההוראה בשנה שעברה היו ספקנים אבל ההוראה הזו התבצעה.

יובל שטייניץ: השלב הראשון שלה התבצע כבר ב-2016, אבל השלב העיקרי, הפחתה של 20% ב-2017, מתבצע בפועל בשטח.

יובל שטייניץ: הדבר השלישי, ההחלטה השלישית בתחום החשמל זה הסבת 1–4 חדרה, תחנת הכוח בחדרה, לשימוש בגז טבעי במקום חשמל.

יובל שטייניץ: עכשיו, פה אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, כמה דברים.

יובל שטייניץ: אי-אפשר להחליף את הפחם בחשמל שמיוצר בגז טבעי בלי שיש גז טבעי, בלי שיש רמה בסיסית של ביטחון אנרגטי בהזרמת הגז הטבעי הזה, ובלי שיש טורבינות או תחנת כוח שמייצרת את אותו חשמל בגז טבעי במקום בפחם.

יובל שטייניץ: כל הרעיון הוא כאן להחליף את הפחם בגז טבעי, לכן צריך עוד גז טבעי, גם בשביל הכמות וגם בשביל היתירות והביטחון האנרגטי, וכמובן – צריך להקים תחנה נוספת.

יובל שטייניץ: אמרה חברת הכנסת יעל פארן, אני מבין את דאגותיה; דאגותיה – דאגותי: שמא לא יפתחו את "כריש-תנין", או שמא לא יבנו תחנה חליפית שתייצר בגז, ומה אז?

יובל שטייניץ: צודקת.

יובל שטייניץ: אם לא נבנה תחנה שמייצרת את אותו חשמל בגז לא נוכל להחליף את אותו חשמל פחמי בחשמל גזי.

יובל שטייניץ: אי-אפשר להחליף משהו במשהו שלא קיים, אפשר להחליף רק במה שקיים.

יובל שטייניץ: אנחנו זקוקים לפתוח "לווייתן" ו"כריש-תנין" גם מבחינת כמויות הגז וגם מבחינת הביטחון האנרגטי, כי אני עושה פה מהלך חריג מאוד של להסמיך 80% מייצור החשמל על דלק אחד, על גז טבעי – אנחנו חייבים לפחות שיהיו יתירות וביטחון; שלושה מאגרים עם שלושה צינורות נותנים יתירות וביטחון.

יובל שטייניץ: אנחנו חייבים להקים את אותה תחנת כוח בערך באותו אזור כדי לספק את אותו חשמל.

יובל שטייניץ: אבל אנחנו פועלים בתחום הזה.

יובל שטייניץ: כפי שוודאי שמת לב, בימים האחרונים גם התפרסמה החלטה שאני עומד להגיש בקרוב לממשלה, על עידוד "כריש-תנין" ומאגרים אחרים.

יובל שטייניץ: החלטה – הדרך כבר הייתה סלולה קודם לכן – אבל היא נועדה באמת להבטיח את הפיתוח של "כריש-תנין" בלוח הזמנים שמדובר עליו, כולל צינור במימון המדינה מהאסדה לחוף, כולל חיזוק של "כריש-תנין" כדי שיוכל להתחרות על לקוחות, ועוד כל מיני פרטים.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, אנחנו פועלים להבטיח.

יובל שטייניץ: כמו שפעלנו להבטיח את הפיתוח של "לווייתן" ואת המכירה של "כריש-תנין" – והפיתוח של "לווייתן" החל והמכירה של "כריש-תנין" התבצעה – ככה אנחנו פועלים להבטיח את הפיתוח של "כריש-תנין" בלוחות הזמנים שקבעו; ככה אנחנו גם נביא בקרוב, תוך מספר שבועות, החלטה לממשלה על החלופה ל-1–4, כדי להבטיח שהחלופה הזו תיבנה במהירות, ביעילות, בחסכנות, ולעגן את ההחלטה הזו בהחלטת ממשלה חדה וברורה.

יובל שטייניץ: לכן, מצד אחד אני שמח על ההזדמנות להסביר כאן את כל המערך הזה, שהוא הרבה יותר גדול מ-1–4.

יובל שטייניץ: הכוונות שלי הן מרחיקות לכת הרבה יותר מאשר רק להחליף תחנה פחמית אחת ולסגור את השנייה, ולהוריד את שרפת הפחם בשלישית.

יובל שטייניץ: הן הרבה יותר רחבות.

יובל שטייניץ: אני כשר אנרגיה רואה את חובתי לעשות את מה שאני יכול למען בריאות הציבור, אבל בלי לוותר על הביטחון האנרגטי, שזה גם שלום הציבור ובריאות הציבור.

יצחק וקנין: לסיכום.

יובל שטייניץ: ולסיכום, אדוני היושב-ראש, ההחלטה הזו, ההצעה הזו היום, מצד אחד אני מברך עליה.

יובל שטייניץ: מצד שני אני הייתי מעדיף שיחכו להחלטת ממשלה; הרי גם אם יש עיכוב של כמה שבועות – הולכת להתקבל ממש בקרוב החלטת ממשלה בעניין הזה.

יובל שטייניץ: אם יש מקום לדיון, אז אחרי שתהיה החלטת ממשלה, אני חושב שאז יש בעצם מקום לדיון במליאת הכנסת, אבל לא נורא.

יובל שטייניץ: גם הדיון הזה היה הזדמנות נאותה – –

יצחק וקנין: השכלנו כולנו.

יובל שטייניץ: – – לשמוע, לחדד ולהבהיר את הדברים.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: מה אדוני מציע?

יצחק וקנין: להמשיך את זה בוועדה?

יובל שטייניץ: אפשר, מצדי, להמשיך את זה בוועדת הפנים.

יעל כהן-פארן: אבל – – –

יובל שטייניץ: נסתפק בתשובת השר, אני חושב.

יובל שטייניץ: מאחר שיש החלטת ממשלה, בואו נסתפק בתשובת השר ונמתין להחלטת ממשלה בקרוב.

יעל כהן-פארן: אבל הישיבה בוועדה לא תהיה לפני סוף הפגרה, אז – – –

יובל שטייניץ: אז אני אומר – בואו נחכה להחלטת הממשלה, ואז – – –

יעל כהן-פארן: ואז נקבע אותה – – –

יובל שטייניץ: ואז, אם תרצי, נוכל להצביע על דיון בוועדה.

יעל כהן-פארן: ואז – – – תהיה ממילא החלטה, היא לא תהיה בשבוע הבא.

קריאה: נסתפק בדברי השר.

יובל שטייניץ: אני הייתי מציע להסתפק בדברי השר.

יצחק וקנין: יעל, אני הייתי מציע שלא נצביע, כי את תפסידי בהצבעה, ואני מעדיף שלא תפסידי.

יצחק וקנין: ולכן, מה שאני מציע, תסתפקי בדברי השר.

יצחק וקנין: אני חושב שהוא נתן – דב – – –

יעל כהן-פארן: הוא נתן הרצאה.

יצחק וקנין: לפני שאני מצביע, אני אתן לדב חנין דעה נוספת.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אני מציע להסתפק בתשובת השר, וזהו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אני מסכים אתך בעניין אחד, חולק עליך בעניין אחר.

דב חנין: אני מסכים שהתנהלות הממשלה בנושא הגז הייתה שערורייה.

דב חנין: אני קצת חולק על השאלה איפה הייתה בדיוק השערורייה, אבל לא באתי לכאן לנהל את הוויכוח הזה, כי זה באמת ויכוח ארוך.

דב חנין: אני לא באתי להספיד, דווקא באתי לברך, ואני רוצה לברך אותך על העמדה העקרונית שלך בעניין סגירת התחנות הפחמיות.

דב חנין: אבל כמו שאתה יודע היטב, החלטה עקרונית פה לא מספיקה.

דב חנין: כדי שהדבר הזה יתבצע אנחנו צריכים הרבה מאוד פרטים קטנים של התנהלות.

דב חנין: אתה דיברת על הכנסת הגז, אני בהחלט בעד; צינורות נוספים ליבשה – חשוב מאוד; אבל לא פחות – לעקוב אחרי השינוי בהתנהלות חברת החשמל ואחרי המהלכים שנעשים בפועל, בשטח, כדי להיערך לסגירת היחידות האלה ולמעבר לגז.

דב חנין: אני רוצה להציע, אדוני היושב-ראש, כדי לסכם את הדיון הזה בהסכמה, לפנות גם לשר.

דב חנין: אני חושב שהשר לא מתנגד להעברת הדיון לוועדה, אלא שהוא מציע שהדיון הזה יתקיים אחרי שהממשלה תקבל את ההחלטה.

דב חנין: אז אני מציע שנקבל, בהסכמת כולנו, שזה אכן יעבור לוועדת הכלכלה, ונקיים את הדיון אחרי שהממשלה תקבל את החלטתה.

יובל שטייניץ: ועדת הפנים.

דב חנין: או ועדת הפנים.

יצחק וקנין: השר מסכים?

יובל שטייניץ: כן, אם הם מוכנים שהדיון בוועדת הפנים יהיה אחרי הדיון בזה, כן.

יצחק וקנין: אם כן, יש הסכמה גם של השר.

יצחק וקנין: מי שבעד, זה יועבר – לוועדת הפנים, אתם מבקשים?

יצחק וקנין: איזו ועדה?

יובל שטייניץ: ועדת הפנים ואיכות הסביבה נראה לי מתאים.

יצחק וקנין: הפנים או הכלכלה?

תמר זנדברג: כלכלה.

יצחק וקנין: כלכלה, אוקיי.

יצחק וקנין: אדוני השר מסכים לכלכלה?

יובל שטייניץ: אומרים פה פנים, כלכלה, יכול להיות – – –

אמיר אוחנה: פנים.

יצחק וקנין: אני חושב שאנרגיה זה ועדת הכלכלה.

רועי פולקמן: כלכלה.

יצחק וקנין: אם זה כבר הולך לוועדה, שילך לוועדת הכלכלה, אני חושב שזה המקום הראוי לו.

יצחק וקנין: אוקיי, נצביע על ועדת הכלכלה, הסכמה של כולם לוועדת הכלכלה.

יובל שטייניץ: רק שהדיון יהיה אחרי החלטת הממשלה.

יצחק וקנין: כל הדיון יתקיים רק אחרי החלטת הממשלה.

יצחק וקנין: חברים, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: חברים, אנחנו עוברים להצבעה, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד העברה לוועדת הכלכלה?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת הכלכלה, כפי שהצענו.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 18), התשע''ז–2017.

נאזם בדר: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ז–2017.

נאזם בדר: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 240), התשע"ז–2017.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק משק החשמל (תיקון מס' 14) (תוכנית רב-שנתית וועדה בין-משרדית לעניין ייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איתן ברושי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 43) (זמן שידור מרבי לתשדירי פרסומת בשידורי רדיו), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 57) (זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיונים מהירים בהצעתם של חברי הכנסת איציק שמולי, טלי פלוסקוב ודב חנין בנושא:

נאזם בדר: חשש כבד מקריסת מערך האשפוז הסיעודי וממחסור קשה במיטות בתקופה הקרובה; בהצעתם של חברי הכנסת מיקי לוי, יצחק וקנין ויוסי יונה בנושא: החשש מסגירת מפעל תעשיות מתכת במושב שתולה ופיטורי מאות עובדים.

נאזם בדר: תשובת שר החינוך חבר הכנסת נפתלי בנט על מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת רועי פולקמן, קארין אלהרר, מרב מיכאלי, יצחק וקנין, אורי מקלב, תמר זנדברג ובאסל גטאס בנושא: מפעל הפיס לא העביר 230 מיליון ש"ח לבניית כיתות לימוד כמחאה על ביטול מכונות המזל.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: שרפת אחות למוות בקופת-חולים והיעדר ביטחון אישי לצוותי הרפואה

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: שרפת אחות למוות בקופת-חולים, היעדר ביטחון אישי לצוותי הרפואה, מס' 6635 ו-6640, של חברת הכנסת רויטל סויד וחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים חברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מלאכית, לבבית ועדינה, הייתה מגיעה אלי לטפל בי ונשארת אחר כך לכוס קפה, היא כל כך תחסר לנו – אלה רק מקצת מהמילים שנאמרו על טובה קררו, שנרצחה אתמול במקום העבודה שלה בשלושת העשורים האחרונים, קופת-חולים "כללית" בחולון.

רויטל סויד: לומר על הרצח הזה שהוא מזעזע – זה לא יתאר במספיק עוצמה את הזעזוע שאנחנו קיבלנו כששמענו כולנו וכאשר הבנו שאחות הוצתה למוות.

רויטל סויד: היא נשרפה למוות אך ורק בגלל טענות של חולה ומטופל.

רויטל סויד: נכון שהמטופל הוא אדם לוקה בנפשו, ונכון שהוא ניצול שואה והוא מטופל בבריאות הנפש; יחד עם זאת, הסיפור הזה מתאר למעשה תופעה שעמה מתמודדת מערכת הבריאות בשנים האחרונות באופן הולך ומקצין.

רויטל סויד: בין שנת 2014 לשנת 2016 – 3,000 מקרי אלימות מילולית ופיזית נגד צוות רפואי בבתי-החולים.

רויטל סויד: 75% מהמקרים האלה הם בבתי-החולים, ורובם בחדרי המיון.

רויטל סויד: 25% מהם הם בטיפול בקהילה, בין בקופות-החולים ובין בטיפת-חלב.

רויטל סויד: עכשיו, הצוות הרפואי ממילא עובד בעומסים.

רויטל סויד: מספיק להיכנס לבית-החולים – ולצערי הייתי רק השבוע פעמיים במיון ובטיפול נמרץ – כדי לראות את המשמרות שהם עובדים בהן ואיך הם קורסים, ובכל זאת נותנים טיפול מסור.

רויטל סויד: אנחנו יודעים באילו תנאים הם עומדים, גם לנוכח העובדה של הרפואה הציבורית שיש לנו בארץ.

רויטל סויד: נכון שחולים מגיעים ויש תסכול, בטח בחדרי המיון, וחוסר ודאות, עייפות; אנשים לא יודעים, הקרובים להם חולים ולא מבינים בדיוק מה קורה.

רויטל סויד: יחד עם זאת, תופעת האלימות, בין מילולית ובין פיזית, היא דבר שלא ניתן לקבל.

רויטל סויד: רק בשנה האחרונה – 800 מקרי אלימות.

רויטל סויד: תדמו לעצמכם, זה יוצא כמעט שלוש פעמים, או שני מקרים וחצי ביום.

רויטל סויד: הדעת לא סובלת זאת.

רויטל סויד: אנחנו כחברה לא יכולים לאפשר שכך יקרה לאנשים האלה שבאים להגן עלינו.

רויטל סויד: פיילוט של הצבת מאבטח שנעשה בכמה בתי-חולים הוריד באופן משמעותי את מקרי הפגיעה.

רויטל סויד: אדוני השר, אני יודעת איך הזדעזעת מהמקרה ואיך לקחת אותו ואיך אתה רואה את התופעה הזאת בחומרה; יש כמה דברים שצריכים להיעשות ומייד: מאבטח בכל בית-חולים, לא רק בבתי-החולים שבהם יש פיילוט; מאבטח בכל חדר מיון; שוטר בכל בית-חולים, שוטר ייעודי.

רויטל סויד: כשהתמודדנו עם גל הטרור, וכשהגיעו אנשים מתאבדים, אז התחלנו להציב בכל קניון מאבטח בכניסה, ובכל גן-ילדים מאבטח בכניסה, ובכל בית-ספר.

רויטל סויד: כך צריך בכל המקומות, גם בבתי-החולים וגם בקופות-החולים, מאבטחים.

רויטל סויד: בכל בית-חולים – שוטר; ניידת סיור שמסיירת בכל המקרים, בכל המקומות בקהילה, טיפות-החלב, קופות-החולים, כל מקום שבו נותנים שירות רפואי – יש בדבר הזה אלמנט הרתעתי משמעותי; לחצני מצוקה לכל אחות ורופא שנותנים שירות, כדי שבמקרים כמו במקרה הזה מייד יהיה אפשר להתריע, ולא שיריחו מחדרים ליד ריח של עשן וגלאי.

רויטל סויד: דבר אחרון, מערכת המשפט, משרד המשפטים, פרקליט המדינה, חייבים לקחת את התיקים האלה, שרק חלקם מדווחים – לקחת אותם בקדימות ראשונה, גם בטיפול, גם בהקשה וגם בהחמרת ענישה.

רויטל סויד: תופעה כזאת, בחברה שלנו, אסור שתהיה.

רויטל סויד: תנחומים למשפחתה של טובה, זיכרונה לברכה, בעלה, שתי בנותיה ונכדתה.

רויטל סויד: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת סויד.

יואל חסון: כולנו מצטרפים לתנחומים למשפחה של טובה קררו.

יואל חסון: אני רואה שאחמד טיבי לא נמצא, אז אני מבקש מהשר לבוא.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דבר ראשון, אני רוצה להביע את הזעזוע העמוק, שלי אישית ושל כל מערכת הבריאות, ולמעשה של כל אדם במדינה, מהרצח הנורא והמתועב של האחות טובה קררו, זיכרונה לברכה – עובדת מסורה ויקרה שנתנה את כל-כולה למען החולים לאורך שנים, כפי שמעידים המטופלים וחבריה לעבודה.

יעקב ליצמן: מדובר בחציית כל הקווים האדומים של אלימות אסורה ומסוכנת.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות לא ישלים עם המצב שבו עובדים מסורים, שעושים עבודת קודש למען החולים, חשופים לאלימות ומסכנים את חייהם.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות פועל בימים אלו להקמת משמר הבריאות, שיפעל בבתי-החולים ובמוסדות נוספים – אני אבקש גם להוסיף את קופות-החולים, אם זה יתאפשר – אשר במסגרתו יינתנו סמכויות אכיפה לאנשי צוותי הביטחון הפועלים במוסדות הבריאות, במטרה למנוע מקרי אלימות ולהגביר את ביטחונם ושלומם של אנשי הצוותים הרפואיים.

יעקב ליצמן: עם זאת, על כל המערכות להתגייס ולפעול באפס סובלנות למיגור המקרים האלה.

יעקב ליצמן: אני קורא למערכת החוק והמשפט לנקוט יד קשה, לא לנהוג בסובלנות ולמצות את החוק והענישה באופן מלא ומיידי כנגד כל מי שתוקף איש צוות רפואי.

יעקב ליצמן: לצערי, לא כך הדבר היום.

יעקב ליצמן: שום דבר לא יוכל להצדיק אלימות זו, ולא נקבל הרמת יד או תקיפה פיזית או מילולית של שום עובד צוות רפואי, וכמו כן של שום עובד ציבור.

יעקב ליצמן: אמנת השירות שבין הצוות הרפואי למטופל היא דו-צדדית.

יעקב ליצמן: אומנם חובותיו של המטפל הן גדולות ורבות, אולם הוא זכאי וחייב לקבל מצד המטופל יחס מכבד, ובוודאי לא לספוג ולקבל תקיפות או אלימות.

יעקב ליצמן: אני קורא לכל חברי הכנסת להצטרף אלי בקריאה לכל הציבור ולכל מערכות המשפט והאכיפה להוקיע כל התנהגות אלימה כלפי כל מטפל באשר הוא, ולפעול למיגורה בכל האמצעים הנדרשים.

יעקב ליצמן: ולא משנה לי אם זו אלימות פיזית או מילולית.

יעקב ליצמן: אני, אדוני היושב-ראש, ברשותך, רוצה להעיר עוד דבר אחד: נמסר לי היום שבכלי התקשורת אחד הכתבים העיר על המקרה הזה, ואני מצטט מה שנמסר לי: לפעמים אנשי צוות מביאים זאת על עצמם.

יעקב ליצמן: אני מוחה על המילים האלה.

יעקב ליצמן: אני מוחה – – –

יואל חסון: מי, מי אמר את זה?

יעקב ליצמן: אחד הכתבים ברדיו, אני לא רוצה לציין את שמו.

יואל חסון: טוב.

יעקב ליצמן: אני מוחה ממש.

יעקב ליצמן: זה נבזי להגיד את זה ככה, והוא צריך לבוא לאיזו תחנה ולהתנצל על מה שהוא אמר היום.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יואל חסון: מה אתה מציע, אדוני?

יעקב ליצמן: לוועדה, אין שום בעיה.

יואל חסון: לוועדה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: דעה נוספת, חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לכל מילה שאמרה המציעה חברת הכנסת סויד ולכל מילה שאמר השר הרב ליצמן.

דב חנין: אכן, האלימות כלפי נותני שירות היא בלתי נסבלת ובלתי נסלחת, גם אם מדובר במערכת הבריאות, גם אם מדובר במערכת הרווחה וגם אם מדובר במערכת החינוך, וצריך כאן גם אכיפה וגם ענישה.

דב חנין: במקביל, צריך להפחית את העומסים הבלתי-אפשריים שהעובדים במערכות האלה סובלים מהם.

דב חנין: עובדים במערכת הבריאות עובדים בעומס בלתי אפשרי, ולפעמים באמת לא יכולים להגיע ולתת תשובה מספיק סבלנית לכל אחד – זה קורה בעולם מציאות שלנו.

דב חנין: וזה קורה גם במערכת הרווחה.

דב חנין: צריך לתת יותר כסף למערכות האלה כדי שהעובדים יעבדו בצורה יותר רגועה ופחות עמוסה.

דב חנין: ולכן צריך, ביחד: גם אכיפה, גם אמירה מאוד מאוד ברורה, כמו שנאמרה כאן, בכנסת, וגם לחזק את המערכות האלה – –

יואל חסון: תודה.

דב חנין: – – חינוך, בריאות ורווחה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יעקב ליצמן: כאשר – – – חבר.

דב חנין: חבר.

רויטל סויד: אולי הוספת תקנים בחדרי המיון – אם תוכל לסייע לזה.

רויטל סויד: בסוף, רוב מקרי האלימות הם בחדרי המיון, 75% מהמקרים בבתי-החולים – – –

יעקב ליצמן: צריך לקצר את התורים שם – – –

רויטל סויד: סליחה?

יעקב ליצמן: צריך לקצר את התורים שם – – –

רויטל סויד: עוד תקנים.

יואל חסון: היום שר הבריאות, בריאיון ברדיו – שמעתי אותך – הסביר בצורה מפורטת למה אין לו כסף.

יואל חסון: אין לו כסף להרבה דברים, לא רק לצמצום התורים או להרחבת הסגל או כל הדברים.

יואל חסון: יש לו – – –

יעקב ליצמן: – – – לקבל את הכסף של – – –

יואל חסון: "מובילאיי", כן.

יעקב ליצמן: "מובילאיי" – – –

דב חנין: – – –

יעקב ליצמן: אמרתי: אולי אני – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: טוב.

רויטל סויד: – – –

יואל חסון: למרות ש"מובילאיי" עוזרים: פחות תאונות דרכים, פחות פצועים, פחות כסף.

יעקב ליצמן: בסדר.

יואל חסון: בעזרת השם.

יואל חסון: חבר הכנסת אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר, קודם כול, אני משתתף בצערה של המשפחה ומזדהה אתם.

עבדאללה אבו מערוף: המקרה הזה, המזעזע – אין מילים.

עבדאללה אבו מערוף: איך אפשר להסביר את האלימות, איזו שלא תהיה – אלימות פיזית, מילולית?

עבדאללה אבו מערוף: המקרה הזה, אני חושב ואני מקווה שהוא יתחיל דרך חדשה להתייחסות בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: עד עכשיו התייחסנו למקרי האלימות – במערכת הבריאות, במשרד הבריאות – באוזלת יד: מקרים קורים.

עבדאללה אבו מערוף: אני עצמי הייתי עד לכמה מקרים בעבודה במיון.

עבדאללה אבו מערוף: אין שום דבר שיצדיק את האלימות בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, אנחנו חייבים, באופן בהול, במשרד הבריאות, לנקוט צעדים של הרתעה, של ענישה מאוד כבדה, אפילו דרך חקיקה, על המקרים האלה.

עבדאללה אבו מערוף: מהמקרה הזה אנחנו חייבים ללמוד לקחים, שלא יהיה יותר גרוע ולא יהיה דבר כזה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא נחכה עד לחינוך של החברה שלא תהיה אלימות; אנחנו נקדים, נעשה מניעה; וצריך, כמה שאפשר דחוף, אפילו לחוקק חוק שירתיע טוב, שיאכוף טוב, ואכן תהיה ענישה בהתאם.

עבדאללה אבו מערוף: אני גם מגנה כמובן את האמירה שנאמרה, לפי השר, שהם מביאים את זה על עצמם, ומבקש התנצלות מיידית ממי שאמר את המילים האלה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: אנחנו ניגש להצבעה.

יואל חסון: מי שבעד להעביר לוועדה, יצביע בעד.

יואל חסון: מי שנגד אז הוא נגד.

יואל חסון: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יואל חסון: תשעה בעד, אפס מתנגדים.

יואל חסון: אני קובע שהנושא יועבר להמשך דיון בוועדה – ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואל חסון: בדיקת חלופות להורדת מסים בעקבות עודפי גביית מסים

יואל חסון: הנושא הבא: בדיקת חלופות להורדת מסים בעקבות עודפי גביית מסים, הצעות לסדר-היום מס' 6596, 6618, 6620 ו-6622.

יואל חסון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אדוני סגן השר, עמיתי חברי הכנסת, כולנו זוכרים וכולנו מכירים את הסיטואציה שבה אנחנו כאן, חברי הכנסת, באים ודורשים לעשות תיקון חברתי: לטפל בנכים, לטפל בקשישים, לסייע למערכת הבריאות, לקדם את מערכת החינוך.

דב חנין: והתשובה שאומרים לנו היא תמיד: אין כסף.

דב חנין: אז הנה, יש לי בשורה לציבור הישראלי: יש המון כסף.

דב חנין: יש המון כסף.

דב חנין: אנחנו קוראים קודם כול שבקופת המדינה הצטברו יותר מ-3 מיליארד שקלים עודפי גבייה.

דב חנין: אנחנו רק בתחילת השנה, וזה הסכום שכבר הצטבר.

דב חנין: ואנחנו כולנו גם שמחנו לקרוא על עסקת הענק שבה נמכרה חברת "מובילאיי", עסקת ענק שבעקבותיה המשק הישראלי ירוויח הרבה כסף, אבל גם קופת המדינה תתעשר ב-4.7 מיליארד שקלים.

דב חנין: אז יש הרבה כסף.

דב חנין: השאלה היא מה עושים עם הכסף.

דב חנין: ואני אומר, עמיתי חברי הכנסת: יש הרבה מה לעשות עם הכסף הזה.

דב חנין: נמצא אתנו שר הבריאות, שמנהל ומוביל מאבק להכללת הביטוח הסיעודי בסל הבריאות הממלכתי.

דב חנין: לזה צריך להעביר כסף.

דב חנין: מערכת הבריאות צריכה תוספת תקציבית כדי שלא תהיה זקנה במסדרון, כדי שיהיו קיצורי תורים.

דב חנין: לזה צריך להעביר כסף.

דב חנין: במערכות הציבוריות יש יותר מדי עובדות ועובדים שעובדים בשכר נמוך: עובדים בבתי-חולים עובדות סוציאליות, מורות.

דב חנין: בואו נעלה את השכר לעובדים במערכת הציבורית שמשתכרים פחות מדי; בואו נטפל פעם אחת ולתמיד בעוני שנוצר אצל קשישים ואצל נכים.

דב חנין: אנחנו מקדמים כאן בכנסת את היוזמה הזו של מינימום 5,000 – מינימום 5,000 שקל הכנסה לכל קשיש.

דב חנין: אם אין לו מקורות הכנסה אחרים, שהמדינה תשלים את הכנסתו ל-5,000 שקל; ומינימום 5,000 שקל לכל נכה.

דב חנין: היום קצבת הנכות היא 2,400 שקל.

דב חנין: נכה הוא לא חצי בן-אדם.

דב חנין: גם נכה זכאי לקבל את המינימום שדרוש כדי לחיות ולהתפרנס בכבוד.

דב חנין: בתחום התחבורה הציבורית, גם כאן אפשר להשקיע.

דב חנין: נכניס למשל את מוניות השירות ל"רב-קו", נעשה מהפכת מוניות שירות בכל הארץ, זה ייתן פתרון להרבה מאוד בעיות בתחבורה הציבורית.

דב חנין: מוניות השירות מוסיפות למערכת הזו את הגמישות שכל כך נדרשת.

רחל עזריה: נכון.

דב חנין: אבל אני אומר בדאגה שאני רואה מה אומר לנו ראש הממשלה.

יואל חסון: נא לסיים.

דב חנין: הוא הולך בכיוון אחר, הוא רוצה להפחית מסים.

דב חנין: הוא חי באידיאולוגיה שאומרת שלעשירים צריך לתת יותר ומהעניים צריך לקצץ.

דב חנין: כבר היום, אדוני היושב-ראש, ההוצאה האזרחית של ישראל היא 29.8% מהתוצר, במקום האחרון בין כל המדינות המפותחות.

דב חנין: אז בואו נעלה את ההוצאה הציבורית.

עמיר פרץ: עוד ירד.

דב חנין: אנחנו במקום הראשון בעוני.

דב חנין: אנחנו במקום הכמעט-ראשון באי-שוויון בין המדינות המפותחות, בין מדינות ה-OECD.

יצחק כהן: – – –

דב חנין: אלה הנתונים של ה-OECD, אדוני סגן השר.

רחל עזריה: לפני שנתיים.

דב חנין: ולכן, צריך לשנות ולתקן.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: נא לסיים.

דב חנין: להגדיל את ההוצאה האזרחית, ולא לתת מתנות לעשירים.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

רחל עזריה: אנחנו בעד.

יואל חסון: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

יצחק כהן: לא, אתה לא מעודכן בנתונים, לא.

רחל עזריה: אנחנו השתפרנו בכל הדירוגים.

יואל חסון: תכניסו אותו לקואליציה, הוא יהיה מעודכן.

דב חנין: מה זה השתפרנו, העניים חוגגים – –

רחל עזריה: נו, באמת.

דב חנין: – – העשירים סובלים, באמת.

רחל עזריה: אוי, לא, אבל – – – שאנחנו נסבול.

יצחק כהן: – – –

דב חנין: לא, אני לא רוצה לסבול, אני רק – – –

יואל חסון: אתם מפריעים לחבר הכנסת עמיר פרץ.

רחל עזריה: – – –

דב חנין: אין זקנות במסדרון.

יואל חסון: אולי תשמעו ממנו את הנתונים העדכניים.

רחל עזריה: יאללה.

יואל חסון: בטוח תשמעו.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי שר הבריאות השר ליצמן, חברי סגן השר איציק כהן, חברי הכנסת, אין ספק שנקרתה בדרכנו הזדמנות לדבר על תפיסות עולם ועל מדיניות.

עמיר פרץ: שנים רבות האזרחים הישראלים הלכו שולל אחרי אותה תפיסה שאומרת שבכל פעם שיש עודפי גבייה צריכים להפחית מסים, כי זה נשמע מאוד מאוד סימפתי.

עמיר פרץ: באים לאזרחים, אומרים להם: נפחית לכם את המסים.

עמיר פרץ: איזה יופי.

עמיר פרץ: ובכן, הגיע הזמן שהאזרחים יבינו שמי שמשלם את המחיר הגבוה ביותר על כך שהמדיניות הזאת של הפחתת מסים הפכה למדיניות חד-ערכית זה קודם כול האזרחים עצמם.

עמיר פרץ: כי מאיפה זה בא?

עמיר פרץ: הרי כאשר מפחיתים מסים גם מצמצמים את השירותים.

עמיר פרץ: אז האזרח הבודד מקבל 30 שקלים, 100 שקלים, אולי בעלי המשכורות הגבוהות ביותר מקבלים 200 שקלים תוספת.

עמיר פרץ: אבל אז אל תתפלאו כשאתם רואים את אותם קשישים מוכים באותם בתי-אבות, כי זה מהפחתת התקצוב לאותם שירותים חברתיים; אל תתפלאו כאשר רואים בתי-חולים מתמודדים עם מספר מיטות כל כך גדול גם במסדרונות; ואל תתפלאו כאשר כיתות הלימוד של הילדים שלכם ממשיכות להיות צפופות עם 40 ילד בכיתה.

עמיר פרץ: ואתמול קרה בישראל אירוע קשה, אותה אחות שנרצחה אתמול על-ידי מטופל, שהיה צריך לומר תודה על הטיפול שעושים לו.

עמיר פרץ: אני שכבתי שנתיים בבית-החולים, אני שכבתי שנה מרותק למיטה, אני יודע מה זאת הקרבה של אותן אחיות.

עמיר פרץ: כל יום אני חולם על ההזדמנות שאוכל להחזיר להן במשהו על הטיפול המסור שזכיתי לו מהן.

עמיר פרץ: ואני אומר לכם – אדוני סגן השר, אני אומר לך היום, מביט לך בעיניים: אני אומר לך שהצוואה של טובה, זיכרונה לברכה, היא שעודפי המסים האלה ילכו כדי לשפר את השירותים החברתיים, כדי להוסיף לקצבאות, כדי לשפר את מצבם של הנכים בישראל.

עמיר פרץ: תאמין לי שאם תעשה משאל עם, רוב האזרחים יגידו לך: תודה רבה, אנחנו מוותרים על ה-20 שקל, התוספת הזו שאתה רוצה לתת לנו בהפחתת מסים; טפל בהורים שלנו, טפל בילדים שלנו.

עמיר פרץ: הקשישים האלה שראינו אותם מוכים יכולים להיות מחר הסבא והסבתא של כל אחד מהיושבים כאן, של כל מי שמביט בי.

עמיר פרץ: ומשפט אחרון, אדוני היושב-ראש, בואו אל תשכחו, 50% – אתה מפריע לי, חבר הכנסת, חבר הכנסת.

יואל חסון: אבו מערוף, אתה מפריע, אתה גם עם הגב.

עמיר פרץ: אתה מפריע לי, כי אני מדבר עם סגן השר.

יואל חסון: לא עושים דבר כזה.

עמיר פרץ: אני יודע מאיפה הוא הגיע, סגן השר; אדוני סגן השר, אל תשכח, 50% מהעובדים במדינת ישראל אינם משלמים מסים, ולכן הם לא ייהנו משקל אחד כשאתה מפחית את המסים.

עמיר פרץ: וככל שהמשכורת שלך גבוהה יותר אתה תקבל תמורה יותר גדולה.

עמיר פרץ: ולכן, הגיע הזמן, הגיעה השעה להחליף את מדיניות הפחתת המסים – –

יואל חסון: תודה.

עמיר פרץ: – – במדיניות של חיזוק השירותים החברתיים בישראל.

עמיר פרץ: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת פרץ.

יואל חסון: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

יצחק כהן: יישר כוח, יישר כוח.

יואל חסון: יישר כוח, יישר כוח, אבל איך מגיעים למכולת?

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל, אני חייב ללכת.

יואל חסון: אני יודע לאן אתה הולך.

עמיר פרץ: אדוני סגן השר, אני מתנצל – – –

יואל חסון: חבר הכנסת פרץ, אתה מסכים להעביר לוועדה?

עמיר פרץ: כן, ודאי.

יואל חסון: מאה אחוז.

יצחק כהן: קיבלת תשובה, עמיר, אני – – –

עמיר פרץ: אני, אני – – –

יצחק כהן: כיוונת לדעת קטנים.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: נשמע את חברת הכנסת זנדברג.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: איך יודעים שהגיעו בחירות?

תמר זנדברג: פוליטיקאים מתחילים לדבר על הפחתת מסים.

תמר זנדברג: לפני עונת הפריימריז, לפני הריבים בקואליציה, יש סימן אחד לכך שהגיע הזמן להתחיל לפדות את הצ'ק מול הציבור ולדבר על הורדת מסים.

תמר זנדברג: ובאמת, מי יתנגד?

תמר זנדברג: אמרו לי אנשים, האמת, שאני מעריכה: איזה פוליטיקאי יעלה לרדיו או לדוכן הכנסת, לצורך העניין, וידבר נגד הפחתת מסים לציבור?

תמר זנדברג: מה, הממשלה מחלקת כסף, לא תיקחו?

יצחק כהן: זו הסיבה – – –

תמר זנדברג: אז חברות וחברים, אני שמחה שאנחנו מדברים כאן שלושה חברי כנסת מהאופוזיציה שמציגים עמדה אידיאולוגית ברורה.

תמר זנדברג: וכן, יש לנו כאן ויכוח על תפיסת עולם, צריך לחדד אותו, וצריך לדון בו.

תמר זנדברג: כי אנחנו לא יכולים לשבת כאן ולהעלות הצעת חוק – וגם חברי כנסת מהקואליציה ממפלגות הימין יעלו לכאן ויגידו שצריך להעלות את קצבאות הנכים, וצריך לדאוג לעצירת ההתעללות בקשישים במוסדות סיעודיים, וצריך למנוע אלימות נגד מורים, וצריך למנוע את האלימות ואת הרצח הנורא של האחות טובה קררו בקופת-חולים.

תמר זנדברג: בלי להבין את ההקשר של מדיניות, וכן, את ההקשר של היעדר הכסף הממשלתי לשירותים האלה, אנחנו נישאר תלויים באוויר.

תמר זנדברג: לא נבין מה הקשר בין משאבים למדיניות.

תמר זנדברג: קצבאות עולות כסף, סיעוד עולה כסף, חינוך עולה כסף, בריאות עולה כסף, והכסף הזה הוא כסף ממשלתי.

תמר זנדברג: מדינת ישראל – זה נאמר לפני אבל אני אחזור על זה – מדינת ישראל היא אחרונה ב-OECD בהוצאה האזרחית הממשלתית לנפש.

תמר זנדברג: זאת תעודת עניות.

תמר זנדברג: וזאת לא טעות, זאת תוצאה של מדיניות, והמדיניות הזאת נקבעת כאן.

תמר זנדברג: ואם אנחנו רוצים, אנחנו יכולים בבית הזה ביד אחת לקיים דיונים על רצח האחות ועל התעללות בקשישים ועל אלימות נגד מורים ועל קצבאות הנכים, וביד השנייה להגיד: בואו נוריד מסים.

תמר זנדברג: והאמת, יש מסים שנכון להוריד: את המע"מ נכון להוריד, אבל מס החברות הוא גם ככה מהנמוכים במדינת ישראל, ומסים אחרים שנוריד לציבור – נוריד את מס ההכנסה, 50% מהציבור לא יראו מזה שקל, כי הם לא הגיעו לסף המס, ושאר האנשים, הורדת המס תעניק הטבה גדולה יותר ויותר ככל שהשכר עולה.

תמר זנדברג: זאת מדיניות?

תמר זנדברג: אני בכוונה לא אומרת "מדיניות חברתית", כי המילה הזו, "חברתית", הפכה למטבע לשון ריק.

תמר זנדברג: יש לנו ויכוח עמוק בין שתי תפיסות עולם: תפיסת עולם סוציאל-דמוקרטית, שמאמינה בהוצאה ממשלתית-אזרחית על השירותים שהמדינה חייבת לספק, ומשקיעה בהם כסף ומוצאת להם את המקורות, ובין מדיניות שאומרת: אנחנו נקצץ, האזרחים יסבלו, לא נבין למה, ומדי פעם נמצא איזה חבר כנסת חברתי שייתן איזו סוכרייה.

תמר זנדברג: את הוויכוח הזה צריך לנהל פעם אחת ולתמיד בצורה רצינית – –

יואל חסון: נא לסיים.

תמר זנדברג: – – ולבחור בתפיסת העולם שתעניק לאזרחי ישראל שירותים ציבוריים ממלכתיים איכותיים, טובים ואוניברסליים – –

יואל חסון: תודה.

תמר זנדברג: – – על הכסף הממשלתי שזה עולה.

תמר זנדברג: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת זנדברג.

יואל חסון: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, יש גם מישהו מהקואליציה שמעלה את הנושא, ולא בגלל שאני בא לבקר, אלא אני בא לצלצל בפעמון.

אורי מקלב: אין ספק שכשבאים מקבלי ההחלטות ורוצים לקבל החלטות – יש עכשיו שיפור כלכלי ויש נתונים כלכליים טובים יותר, ומה עושים עם הכסף – השמיכה לא מספיקה בשביל כולם.

אורי מקלב: צריך לקבל החלטה: האם מצד אחד עוזרים לאנשים שיכולים לעזור לאנשים אחרים – כמו, מה שמתפרסם עכשיו, מה שנראה, שמשרד האוצר, בגיבוי של ראש הממשלה, הולך להוביל מהלכים להוריד את מס החברות, להוריד את מס ההכנסה לבעלי הכנסה גבוהה, הורדת מס ערך מוסף ב-0.5% או ב-1%, הדברים האלה לא עוזרים לאנשים שנמצאים במצוקה כלכלית, שסובלים מיוקר מחיה.

אורי מקלב: זה לא יכול להיות, בגלל שהורדת מס ערך מוסף עוזרת לאנשים שקונים רכבים, קונים דירות; הורדת מס הכנסה לבעלי הכנסה גבוהה זה עוזר רק לעשירים; אנחנו מדברים על מס החברות – נכון, גם את מס החברות כדאי להוריד, כי אז יכולה להיות לישראל היתכנות כלכלית, והיא יכולה להביא לכך שגם חברות מהארץ לא יברחו וגם יבואו חברות ממקומות אחרים.

אורי מקלב: אבל כשבאים לקבל החלטה כזאת, איך צריך להתנהג ואיך צריך להסתכל עליה: בעיני קודם כול צריך לראות אם יש את המינימום.

אורי מקלב: אתה יכול לקבל החלטה מאוזנת אם אתה קודם כול מביא את האנשים במיוחד – ואני מתכוון לכך, לאנשים שהם בעלי הכנסה נמוכה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על כך שבישראל יש מצב שכל ילד שלישי נמצא בעוני.

אורי מקלב: אני יודע, משוכנע, ואני גם אומר לכם באחריות שחלק ממקבלי ההחלטות, לא רחוק מאתנו, לא יודעים מה המשמעות של ילד שנמצא בעוני, של משפחה שנמצאת בעוני, כל משפחה רביעית.

אורי מקלב: נראה להם שאין מצב כזה שילד הולך לישון רעב.

אורי מקלב: חוץ מלישון רעב, יכול להיות, אולי הוא אוכל במקום שתי פרוסות ארבע פרוסות, ובזה הוא ממלא את עצמו, עם ג'אנק, ושר הבריאות מדבר על כך שהם לא בריאים בגלל שהם נמצאים בשכבות החלשות והאוכל לא מזין.

אורי מקלב: זה גם אוכל מזין, זה גם חינוך, זה גם שירותי בריאות שהוא לא יכול לקבל בגלל שהוא לא יכול להגיע לכול.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים רק עכשיו – על רקע מה שקורה בסיעוד אנחנו מדברים על מהלך ששר הבריאות רוצה להוביל, ולזה צריך עלות מסוימת; אבל כשמדברים על מסים, ומגיעים – עכשיו מדברים באיזשהו מקום על אקסטרה.

אורי מקלב: צריך להראות את התמונה הכוללת, לא רק את מה שפופולרי יותר.

אורי מקלב: צריך לראות איפה נקודות החולשה שלנו, איפה באמת קשה לנו.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על ביטוח סיעודי, זה משהו שמדבר על הכלל, משהו שנותן, באמת עוזר בעניינים – ואם מסתכלים בטווח הרחוק ובטווח הרחב יותר, יודעים שבדברים האלה ההשקעה היא הרבה יותר כדאית, והיא כדאית אמיתית, חוץ מאשר אנושית וחברתית.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על הדבר החמור ביותר, הדבר שהממשלה בישראל צריכה להסתכל עליו, על הפערים.

אורי מקלב: אם יש היום פערים, צריך לצמצם.

אורי מקלב: הממשלה צריכה לשאוף לצמצם את הפערים.

אורי מקלב: נכון, אם נוריד את המס החברות יבואו יותר – יכול להיות שיבואו יותר חברות; אנחנו נוריד את מס ערך מוסף, מי שבאמת – השפעה של 20 שקלים, 30 שקלים, 40, 50 שקלים לחודש, זה לא מה שייתן את הרווחה למשפחות שנמצאות במצוקה.

אורי מקלב: מגיע להן.

אורי מקלב: כשאדם יודע שהוא מקבל הכנסה, הוא זוכה בפיס, הוא מסתכל קודם כול על הדברים ההכרחיים, הבסיסיים.

אורי מקלב: מכאן ואילך הולכים להסתכל הלאה.

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד עוד מילה אחת – –

יואל חסון: נא לסיים.

אורי מקלב: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: – – כיושב-ראש ועדת המדע.

אורי מקלב: חוגגים, כולם מטלפנים, לא יודע, לפרופסור שעשוע ולאחרים, לברך אותם על המכירה של "מובילאיי" ל"אינטל".

אורי מקלב: מה עשינו בשביל זה?

אורי מקלב: מה החלק שלנו, של מדינת ישראל, של ראש הממשלה, של הממשלה עצמה באקזיט הזה, במכירה?

אורי מקלב: מה השקענו בזה?

אורי מקלב: כיושב-ראש ועדת המדע, ואני יושב ישיבות אחרי ישיבות, לראות את ההשקעה הנמוכה באמת בפיתוחים, בהשקעות במחקר – לא זו אף זו, אנחנו היום צריכים להתמודד עם אותם מדענים, אותם פוסט-דוקטורנטים, וצריכים היום לדבר על כך שאת מלגות הקיום שלהם גם רוצים למסות, והכול בשביל להגדיל את ההכנסות.

אורי מקלב: ואחרי זה אנחנו נבוא ונגיד ככה: מדענים שהם אלה – מה הוביל את ה"מובילאיי" הזה?

יואל חסון: תודה.

אורי מקלב: מחקר של פרופסור באוניברסיטה, שהוא, באמת, על זיהוי עצמים – אני מסיים – על זיהוי עצמים ועל עיבוד אופטי, זה הביא להמצאה הזאת שנקראת "מובילאיי".

אורי מקלב: והיום, כשהממשלה היום מצמצמת את ההשקעות בעניין הזה, כשמכון וולקני צריך להילחם על הקיום שלו, כשמכונים אחרים – כשהגנים הבוטניים גם צריכים להילחם על הקיום שלהם, עם קיצוץ דרמטי של 90% בתמיכות שיש להם, צריך לראות את הדברים: על מה אנחנו מתגאים שיש השקעה בנושא של מדע, בנושא של מחקר?

אורי מקלב: גם בזה צריך להשקיע, ואז נוכל לבוא ולומר שיש לנו חלק בפיתוחים ובהמצאות שיש במדינת ישראל.

אורי מקלב: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, תודה רבה.

יואל חסון: סגן השר יצחק כהן, בבקשה, אדוני.

יואל חסון: נקווה שסגן השר יגיד את דבריו בלי לקרוא מהכתב.

יצחק כהן: אמרת את הבדיחה הזאת כבר 15 פעם.

יצחק כהן: אולי תשנה את הבדיחות שלך, תהיה מקורי.

יואל חסון: אבל זו לא בדיחה, אני רציני.

יואל חסון: אני אוהב לשמוע אותך כשאתה מדבר מהלב.

יצחק כהן: תהיה מקורי, תהיה מקורי.

יואל חסון: מהלב.

יואל חסון: לא ממה שפקידי האוצר כתבו.

יצחק כהן: אתה לא יכול לחזור על אותה בדיחה 50 פעם.

יצחק כהן: תהיה פעם אחת מקורי.

יואל חסון: קודם כול, אני יכול.

יצחק כהן: אתה לא יכול.

יצחק כהן: אותה בדיחה עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.

יצחק כהן: רק תהיה פעם אחת מקורי.

יואל חסון: זו לא בדיחה, זה רציני, כי כשאתה מדבר לא מהדף אתה אומר דברים מדהימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד סגן השר, אולי תקרא לאט, שלפחות נבין.

יצחק כהן: אתם רוצים לקבל תשובה או שאתם רוצים – – –

יואל חסון: רוצים לשמוע אותך שאתה מדבר דברי אמת.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, שמעתי בקשב רב את דברי הח"כים המציעים, וראו זה פלא: אתם מתפרצים לדלת פתוחה, ולא סתם פתוחה – פתוחה לרווחה.

יצחק כהן: אתם מכירים את המדיניות של שר האוצר משה כחלון, לדעתי זו הזדמנות פז בממשלות ישראל, כשכמעט כל יושבי הבית הזה מסכימים על אותה מדיניות – מדיניות רווחה מרחיבה.

יצחק כהן: וזה מה שקורה באמת: תוספות לבריאות במיליארדים, תוספות לחינוך במיליארדים.

יצחק כהן: כמובן, כולנו מברכים על העסקה של "מובילאיי", זה הרבה כבוד לטכנולוגיה הישראלית, לכלכלה הישראלית, אל מול השווקים הבין-לאומיים בכלכלה וביזמות, הטכנולוגיה הישראלית; אבל הכנסה חד-פעמית זו לא תוכנית שבאמצעותה אפשר לעשות משהו שהוא רב-שנתי.

יצחק כהן: זה דבר טוב, זה דבר מצוין, אבל לא ניתן להסתמך על הכנסה חד-פעמית בשביל לבנות תוכנית כלכליות ארוכת טווח.

יצחק כהן: אבל הצמיחה בישראל ברבעון האחרון היא בין הגבוהות בעולם.

יצחק כהן: גם בשנת 2016, חבר הכנסת דב חנין, נתוני הצמיחה, ובכלל נתוני המקרו, הם מאוד מאוד מרשימים.

יצחק כהן: מה שנקרא, בלי עין הרע.

יצחק כהן: הרבה מעבר למצופה.

יצחק כהן: עודפי גביית המסים לא יישארו בקופת האוצר, אני רוצה להרגיע אותך, גברת זנדברג.

יעקב ליצמן: זה יבטל את המס על שלוש דירות?

יצחק כהן: למה, זה מס טוב.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: הוא נגד העלאת מסים, הוא בעד הורדת מסים.

יצחק כהן: הוא מחזיר את המס, הוא לא רוצה שהכסף – – –

יעקב ליצמן: לא, הוא מעלה מס על שלוש דירות.

יצחק כהן: לא, המס על שלוש דירות – מס השבח, אתה מקבל אותו בחזרה בתור מענק.

יעקב ליצמן: אני שמעתי ששר האוצר אומר שהוא נגד העלאת מסים.

יצחק כהן: נכון.

יעקב ליצמן: אז שיבטל את המס על שלוש דירות.

יצחק כהן: כן, אבל הוא מחזיר לך את מס השבח במענק.

יעקב ליצמן: שלא יחזיר לי שום דבר.

יעקב ליצמן: שלא ייקח – – –

יצחק כהן: לא אתה.

יצחק כהן: מי שקונה דירה שלישית.

יצחק כהן: לך יש בקושי דירה אחת, גם לא.

יצחק כהן: על כל פנים, רבותי חברי הכנסת, כל העודפים יוחזרו לציבור, כדוגמת נכים – הזכרתם פה נכים – קשישים, הורדת יוקר המחיה, הפחתת מס לצמצום פערים, יהיה דגש על הזוגות הצעירים, המטרה היא להגדיל את ההכנסה הפנויה לזוגות צעירים; הם הקבוצה שנאנקת הכי הרבה, אגב, ולהם אנחנו צריכים לעזור.

יצחק כהן: ועדה לבדיקת קצבאות הנכים בראשות ירון זליכה תסיים את העבודה תוך זמן קצר, בקרוב, ואז נוכל להביא בשורה.

יצחק כהן: לגבי הקשישים, כבוד השר, הרב ליצמן, אנחנו יחד, יחד אתך, עם שר הבריאות, על פתרונות.

יצחק כהן: שר האוצר הפחית מסים בעבר וכעת צריך להכניס למשוואה גם את השכבות החלשות – סקטורים שניתנו להם אבל לא מספיק.

יצחק כהן: כמו שאמר חברי עמיר פרץ, 50% מהמועסקים בארץ לא משלמים מס.

יצחק כהן: צריכים להגיע גם אליהם, ואכן, אנחנו נגיע אליהם בהרחבת ההוצאה הממשלתית.

יצחק כהן: בעבר, כשהעלינו ההכנסות – הפחתנו מסים.

יצחק כהן: נלחמנו ביוקר המחיה.

יצחק כהן: מערכת הבריאות קיבלה תוספת של – כבוד הרב, כמה עוד תוספת קיבלתם?

יצחק כהן: 9 מיליארד, אני אעזור לך; מערכת החינוך קיבלה תוספת של 4 מיליארד; סל התרופות עלה במאות מיליונים; ניתנה תוספת לחיילי חובה, הורדו מחירי המים והתחבורה הציבורית כתוצאה מההסכם הקואליציוני של השר הרב אריה דרעי.

יצחק כהן: הוא לקח כסף קואליציוני והשקיע אותו בכלל הציבור בישראל והוריד את מחירי המים, מחירי החשמל – דבר נפלא שקורה, שכל אחד בישראל מרגיש; ניתנה סייעת שנייה, ועוד, ועוד, ועוד, ועוד, ועוד.

יצחק כהן: דב חנין, לא הייתה לך כזאת ממשלה חברתית.

יצחק כהן: דב, אני מדבר אליך.

יצחק כהן: לא הייתה כזאת ממשלה חברתית.

יצחק כהן: אז תודה.

יצחק כהן: תעלה לדוכן ותודה.

דב חנין: לא.

דב חנין: אני אומר, יש סגן שר חברתי, זה טוב.

דב חנין: אבל אני לא בטוח – – –

יצחק כהן: אבל יש גם פעולות, אני מונה אותן.

יצחק כהן: יקירי, אני מונה אותן אחת לאחת, ועוד היד נטויה.

יואל חסון: לא, אבל בינתיים שמענו את ראש הממשלה ושר האוצר מדברים על הפחתת מסים – –

יצחק כהן: גם, גם.

יואל חסון: – – וחברי הכנסת דיברו פה נגד הפחתת מסים.

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: גם, גם.

יצחק כהן: גם זה טוב.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: מס ערך מוסף מגיע לכל השכבות.

יואל חסון: אבל זה לא מורגש, זה לא מורגש.

יצחק כהן: ודאי שמורגש.

יואל חסון: יותר מורגש סבסוד מעונות מגיל אפס עד שלוש – –

יצחק כהן: לא, יקירי.

יואל חסון: – – הארכת חופשת לידה, דברים מהסוג הזה.

יצחק כהן: נכון, יש את זה.

יצחק כהן: הארכנו את חופשת הלידה.

יצחק כהן: כל מה שאתה אומר עשינו.

יצחק כהן: מה עוד?

יואל חסון: – – – מספיק, אפשר עוד.

יצחק כהן: ראינו מה אתם עשיתם.

יצחק כהן: להזכיר לכם מה אתם לא עשיתם?

יצחק כהן: על כל פנים, שוב, לגבי עסקת "מובילאיי" – אנחנו מאוד מאוד גאים.

יצחק כהן: אנחנו שמחים על העסקה ואני מקווה שיהיו עוד עסקאות כאלה.

יצחק כהן: העיקר, החשוב ביותר – שמרכזי הפיתוח יישארו בישראל.

יצחק כהן: ישראל תמשיך להוביל ביתרונות היחסיים שלה, בעזרת השם, גם בפיננסים וגם בהתחדשות טכנולוגית, בהיי-טק ובשאר הענפים.

יצחק כהן: אני רק יכול להמשיך, בעזרת השם, להתפלל שההצלחה הזאת תימשך.

יצחק כהן: אני מציע להעביר את הדיון לוועדת הרפורמה, כפי שביקשה חברת הכנסת, יושבת-ראש, הגברת – בסדר?

יצחק כהן: – רחל עזריה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: מה אתה מציע, אדוני?

יצחק כהן: להעביר לוועדה של רחל עזריה.

יואל חסון: של רחל עזריה?

יצחק כהן: כן.

קריאה: איזה ועדה?

קריאה: ועדת כספים.

יואל חסון: ועדת הרפורמות?

קריאות: ועדת כספים.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: למה רפורמות?

יואל חסון: אוקיי, אתם רוצים כספים.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: יש בינתיים דעה נוספת.

יואל חסון: כרגע הראשון זה עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, בבקשה, אני מחכה.

יואל חסון: אתה יכול, סליחה.

עבדאללה אבו מערוף: זה בסדר.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר ליצמן וסגן השר.

קריאה: – – –

יואל חסון: אבל עוד לא הגענו לשלב הזה.

יואל חסון: אנחנו נשאל את עמדתך.

עבדאללה אבו מערוף: מה שהציע סגן השר זה הצעות שהן לא ריאליות ולא רלוונטיות לעודף הכסף שישנו.

קריאה: – – –

עבדאללה אבו מערוף: לא, לא.

עבדאללה אבו מערוף: אז מה שאני אומר, מה שנעשה.

עאידה תומא סלימאן: הוא מדבר על מה שייעשה.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: אני תמיד אמרתי, ואני שוב חוזר על זה, ואני אחזור על זה עוד עשר פעמים ואפילו יותר, מתי שצריך: הקפיטליזם זה שפע של ייצור וחלוקה גרועה, לא טובה, לא נכונה, לא צודקת.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שיש.

עבדאללה אבו מערוף: המשך המדיניות הכלכלית הניאו-ליברלית, זה מה שמציע סגן שר האוצר.

עבדאללה אבו מערוף: הצעת – לא הצעת, אתה רק פירטת מה שיש, אבל עכשיו יש כסף ולא הצעת איך להשתמש בו.

יצחק כהן: – – –

עבדאללה אבו מערוף: לא, אני שמעתי מה שהצעתם.

יצחק כהן: אני מבקש להביא את הפרוטוקול לדוקטור מערוף.

יואל חסון: מאה אחוז, רק תשב במקומך.

עבדאללה אבו מערוף: יש כסף עכשיו, ולכן, צריך לדעת איפה ואיך להשתמש בו.

עבדאללה אבו מערוף: הוא אומר: זה חד-פעמי, הכסף.

עבדאללה אבו מערוף: חד-פעמי.

עבדאללה אבו מערוף: אבל החד-פעמי הזה יספיק לחמש שנים לפחות לשפר ולפתור הרבה משברים בבריאות, ברווחה ובחינוך, או כל אחד לבד.

עבדאללה אבו מערוף: מס החברות, שירד לפי החוק האחרון ב-1%, ב-2%, גזל מהאזרח 4 מיליארד שקל בשנה.

עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם יציעו את ההצעות הפופוליסטיות להוריד מס.

יואל חסון: תודה, תודה רבה, אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, צריך צוות מקצועי בוועדת הכספים, אכן לדעת איפה הכסף הזה, העודפים.

יואל חסון: תודה רבה רבה לך.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת חאג' יחיא, חאג', יש לך דקה, חאג'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, אם כבר מדברים על הורדת מסים, אז הייתי מציע ללכת לכיוון קצת יותר חברתי: להעלות את הרף של הפטור ממס, שהעניים, מי שמשתכרים משכורת נמוכה, יזכו בעוד כמה שקלים מההטבות האלה, כי אני רואה שהעניינים החברתיים – רוצים לבטל את הכספים שיש בקופת האוצר במקום להעביר אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לפחות את הרף של המינימום בשכר שפטור ממס – להעלות אותו, ואז אנשים יזכו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להעלות את הרף של המס שלילי, כך שאנשים יזכו להחזרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה שיש להם עודף, את מה שיש באוצר בעודף גבייה, להפנות את התוספת הזאת – להעביר אותה לקצבאות של אזרחים ותיקים או בעלי צרכים מיוחדים או שירותי סיעוד לאנשים הנזקקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: היו פה שתי הצעות: אחת של סגן השר, לוועדת הרפורמות, והצעות של חברי הכנסת לוועדת הכספים.

יואל חסון: מי שבעד ועדת הכספים יצביע בעד.

קריאה: – – – ועדת הכנסת.

יואל חסון: מה?

יואל חסון: ועדת הכנסת.

יואל חסון: טוב, נעביר לוועדת הכנסת.

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: אין הסכמה, אתם לא רוצים להגיע להסכמות פה?

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: יש לי פשרה, אדוני.

יעקב ליצמן: יש לי פשרה, אדוני: את הכסף – לבריאות; את ההצעה – לאיזו ועדה שאתה רוצה.

קריאה: – – – ועדת הכנסת.

קריאה: לכספים, לכספים.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אז זה ילך לוועדת הכנסת.

יואל חסון: אז בואו – – –

תמר זנדברג: לא, לא.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: למה?

יואל חסון: כי יש הצעה של חברת כנסת, אז אי-אפשר, אי-אפשר.

יואל חסון: אם היא לא חוזרת בה אי-אפשר.

תמר זנדברג: למה לקבוע את זה – – –

רחל עזריה: – – –

יעקב ליצמן: ועדת הכנסת, נו.

יואל חסון: ועדת הכנסת.

יואל חסון: מי שבעד – אני מצביע על ועדת הכנסת?

יואל חסון: מי שבעד ועדת הכנסת יצביע בעד.

תמר זנדברג: רגע, רגע, רגע.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים דיון במליאה.

יואל חסון: דיון במליאה.

יואל חסון: רגע, לא, רגע, רגע.

תמר זנדברג: דיון במליאה.

יואל חסון: היא רוצה דיון במליאה.

יואל חסון: לא להצביע.

יואל חסון: רגע, לא להצביע.

יעקב ליצמן: דיון במליאה לא יהיה.

תמר זנדברג: גם בוועדת הכנסת לא יהיה.

יואל חסון: דיון במליאה.

יואל חסון: אז מה עושים?

יואל חסון: הצבעה עכשיו?

יואל חסון: חבר'ה, אתם רוצים מליאה?

יואל חסון: אז נעשה הצבעה על המליאה.

יואל חסון: מתברר שאפשר גם מליאה וגם ועדה, אז בסדר.

יואל חסון: אז הוועדה – זה יהיה ועדת הכנסת, בכל מצב.

יואל חסון: אז אני עושה הצבעה עכשיו על הדיון במליאה.

יואל חסון: מי שרוצה דיון במליאה שיצביע בעד.

יואל חסון: מליאה – זה בעד.

יואל חסון: מי שנגד – זה נגד.

קריאה: מה זה נגד?

יואל חסון: נגד זה נגד מליאה.

קריאה: – – –

יואל חסון: כן, מתברר.

יואל חסון: טוב שיש לנו את סגן מזכירת הכנסת המנוסה שיסביר לנו.

יואל חסון: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יואל חסון: שבעה בעד, שניים נגד.

יואל חסון: יהיה דיון במליאה.

יואל חסון: ואנחנו עכשיו עושים הצבעה לגבי מי שבעד להעביר את זה לוועדת הכנסת.

קריאות: – – –

יואל חסון: אפשר, אני מסביר לכם.

קריאה: – – –

יואל חסון: צריך הצבעה, זה הכול.

יואל חסון: לכן, מי שבעד – – –

תמר זנדברג: את אותה הצעה מעבירים לשתי מקומות?

יואל חסון: כנראה, כן.

יואל חסון: ככה התקנון אומר.

יואל חסון: גם אני לא ידעתי את זה.

יואל חסון: אני מצביע.

יואל חסון: מי שבעד שזה יגיע גם לוועדת הכנסת, שיצביע בעד.

יואל חסון: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יואל חסון: שמונה בעד, אין מתנגדים.

יואל חסון: חברים, עשינו היסטוריה.

יואל חסון: יש פה הצעה לסדר-היום מאוד חשובה שקיבלה שתי הופעות: הופעה במליאה והופעה בוועדת הכנסת.

יואל חסון: יפה מאוד.

יואל חסון: נראה לי קצת מגוחך, אבל בסדר.

יואל חסון: חברים, עשינו היסטוריה.

יואל חסון: היה שווה להישאר עד השעה הזאת.

תמר זנדברג: מצוין, כל הכבוד.

תמר זנדברג: כל הכבוד לנאזם.

יואל חסון: מצוין.

יואל חסון: תודה לסגן מזכירת הכנסת שהאיר את עינינו.

עאידה תומא סלימאן: היושב-ראש, לא מופיעה ההצבעה אצלי.

יואל חסון: אז אני אוסיף אותך, עאידה תומא סלימאן.

יואל חסון: מוסיף אותך, לפרוטוקול, הצבעת בעד, נכון?

עאידה תומא סלימאן: כן.

יואל חסון: אוקיי.

יואל חסון: עכשיו הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: תודה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התחדשות עירונית (הסכמים לארגון עסקאות), התשע"ז–2017, שהחזירה הוועדה המשותפת לוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעת חוק בעניין תקופת לידה והורות ולוועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 66) (שידורי חדשות בין-לאומיים שמקורם בישראל), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת נחמן שי וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

יואל חסון: תודה לך, אדוני.

יואל חסון: מאות עובדי רשות השידור מתמודדים עם הלא-נודע, והם חסרי אונים באשר למעמדם ועתידם

יואל חסון: נדון כעת בהצעה נוספת לסדר-היום: מאות עובדי רשות השידור מתמודדים מול הלא-נודע וחוסר אונים באשר למעמדם ועתידם, מס' 6607.

יואל חסון: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי יציג את ההצעה הזאת.

יואל חסון: ישיב לו – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: אמור להשיב לו.

יואל חסון: אין לנו שר במליאה.

יואל חסון: אין לנו שר, אז אתה תדבר עד אין קץ או עד שיבוא שר.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

יואל חסון: העניין הוא שהסנקציה הזאת מצחיקה, כי הסנקציה מענישה אותנו על זה שאין שרים.

יואל חסון: זה מאריך את הדיון שלנו.

יואל חסון: אז אני מודיע בצורה ברורה: אני כן מקצה פה חמש דקות.

יואל חסון: אם בתוך חמש דקות לא יהיה פה שר, אני מוציא להפסקה את המליאה עד שיהיה פה שר.

יעל גרמן: אז תסגור, מה זה הפסקה?

מיכאל מלכיאלי: אם אתה סוגר עכשיו, בעיה לפתוח.

יואל חסון: אני יכול לפתוח.

יואל חסון: אפשר הפסקה.

יואל חסון: אני אחליט מה אני עושה.

יואל חסון: אני נותן לך כרגע עד חמש דקות.

יואל חסון: אני מקווה ששר יגיע.

יואל חסון: אם לא, נצטרך להפסיק את הדיון – שגם זה, אגב, הפסד שלנו.

יואל חסון: אבל אי-אפשר לא לכבד את הכנסת.

יעל גרמן: אתה יכול לנעול את המליאה.

יואל חסון: אי-אפשר לא לכבד את הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו כבר חודשים ארוכים עסוקים בתקשורת, בשיח הישראלי – – –

יואל חסון: סליחה שאני מפריע שוב.

יואל חסון: אתם יודעים מה, חברת הכנסת גרמן וחבר הכנסת מלכיאלי?

יואל חסון: זה מאוד סמלי יצא שדווקא הדיון בנושא רשות השידור, עובדי רשות השידור, זה הדיון שהממשלה מזלזלת בו, מזלזלת בעובדים – למעלה מ-1,000, כמה?

יואל חסון: 1,000 ומשהו עובדים – –

מיכאל מלכיאלי: הרבה.

יואל חסון: – – שפשוט הולכים הביתה בצורה משפילה ומחפירה תוך פגיעה קשה בהם.

מיכאל מלכיאלי: אתה רוצה לדבר על הקואליציה עכשיו?

יואל חסון: לא, אני אומר את זה מלבי, פשוט.

יואל חסון: אני עכשיו אתן לך.

מיכאל מלכיאלי: טוב.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בחודשים האחרונים, בשיח הישראלי, בבית כאן, בתקשורת בכלל, אנחנו עסוקים כל כך בסוגיה הרת גורל להרבה אנשים, בבית כאן ובחוץ: תאגיד כן או תאגיד לא, כן רשות שידור או לא רשות שידור.

מיכאל מלכיאלי: יש צדדים לכאן ויש לכאן, ויכול להיות שכשאתה שומע את כולם – באמת כולם צודקים.

מיכאל מלכיאלי: אבל בתוך כל ההמולה הזאת, בתוך ים של אינטרסים – שאני מקווה שכולם באים משיקולים טהורים – כל כך הרבה מלל, הודעות שונות לתקשורת, שכחנו את האנשים הקטנים, את אותם העובדים, את האבות, את האימהות; את אלה שרשות השידור היא כבר שנים רבות מקור מחייתם, זו הפרנסה היחידה שלהם; את אלה שלא יודעים אם יהיה להם כסף ללחם וחלב מחר, לתשלומי משכנתה ביום המחר.

מיכאל מלכיאלי: בתוך רשות השידור יש את האנשים המפורסמים, שאותם כולנו מכירים, שלהם אין בעיה.

מיכאל מלכיאלי: אם ייסגר, יהיה מי שיעסיק אותם.

מיכאל מלכיאלי: הם לא דואגים.

מיכאל מלכיאלי: אבל אף אחד לא טרח לדבר עם כל אותם מאות אנשים שלא יודעים מה תהיה הפרנסה שלהם מחר.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא טרח להודיע להם, לעדכן אותם, לשאול אותם.

מיכאל מלכיאלי: אני כאן, בבית הזה, אדוני היושב-ראש – לצערי מול כנסת ריקה – בשביל לזעוק את הזעקה של אותם שקופים, אותם אנשים שהם כל כך שקופים ששכחנו אותם בבית הזה.

יעל גרמן: היא לא ריקה.

מיכאל מלכיאלי: כמעט ריקה, אמרתי.

מיכאל מלכיאלי: כמעט ריקה, סליחה.

מיכאל מלכיאלי: חברי חברי הכנסת, אנחנו פה בבית הזה בשבילם.

מיכאל מלכיאלי: אני נמצא פה קודם כול בשביל לומר ולהרים קול עבור אלה שאין להם קול, בשביל האזרח הפשוט והעובדים האלה שמצפים מאתנו, חברי הכנסת, נציגי הציבור, שנהיה להם לקול; שנעלה את האינטרס של אותם אנשים שמתפרנסים ממשכורות רעב ולא בהכרח מהשמנות שיש שם.

מיכאל מלכיאלי: על כל אחד מאתנו לזעוק את זעקת העובדים, שעד היום, במשך למעלה משנה, אף אחד לא טרח להסדיר את מעמדם, ולא רק שלא טרחו להסדיר את מעמדם, גם לא טרחו ליידע אותם איפה הדברים עומדים.

מיכאל מלכיאלי: בעיני ובעיני רבים – ואני חושב שאני להם לפה גם מתוך הבית הזה – זהו מחדל נוראי לעשרות ומאות משפחות, שמטה לחמן הפך לשקוף בעינינו, ובכל יום שעתידן לא ברור להן זה הופך ליותר ויותר מסובך.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני קורא מכאן לשר התקשורת – שהיה אמור להגיע, להשתתף, ולצערי הוא לא פה – להקים לאלתר צוות היגוי שיעסוק ויבחן את עתידם של העובדים הללו, שלעובדים תהיה כתובת ברורה לברר את עתידם ולהסדיר את מעמדם.

מיכאל מלכיאלי: אסור לשכוח שמדובר במאות משפחות שעבורן זה מקור המחיה היחיד.

מיכאל מלכיאלי: אין שום הצדקה שיתנהל משא-ומתן על גבם של העובדים ושעובד לא ידע מה המדינה מתכננת לעשות אתו מחר.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אין תשובה.

יואל חסון: תראו, מה אתם מציעים לעשות, חברי חברי הכנסת?

יואל חסון: באמת אנחנו שוב מבוזים – – –

יעל גרמן: אם השר יצא לחמש דקות, לא נורא.

יואל חסון: העניין הוא שהשר בבניין, הוא לא פה.

יואל חסון: אז קודם כול אנחנו כן נקדם את ההצעה הזאת, נקבל החלטה על ההצעה הזאת.

יואל חסון: יש הצעות לחברי הכנסת?

מיכאל מלכיאלי: ועדה?

יואל חסון: ועדה.

יואל חסון: חברת הכנסת גרמן, ועדה לנושא הזה?

יעל גרמן: – – –

יואל חסון: ועדת הכלכלה.

יואל חסון: מי שבעד ועדת הכלכלה – נא להצביע בעד.

יואל חסון: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה– 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: חברים, אני רוצה לומר לכם ולומר גם למי שצופה בנו, חברי חברי הכנסת, שאני מצטער על הביזיון הזה – הביזיון הזה כלפי הכנסת וכלפי חברי הכנסת.

יואל חסון: הכנסת, מליאת הכנסת מתכנסת רק בנוכחות הממשלה.

יואל חסון: זאת מהות הכנסת, זו המהות של פיקוח.

יואל חסון: וכשאין פיקוח, אין משמעות, בין השאר, בוודאי לעבודת המליאה.

יואל חסון: אני מצטער להודיע שאני נועל את המליאה ואת הדיונים להיום.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: ננעלה המליאה.

יואל חסון: אדוני השר, אני רוצה לומר לך – אתה שר חדש אבל ותיק בכנסת, ואתה היית חבר כנסת הרבה מאוד שנים, ואתה יודע את המשמעות של אי-כינוס מליאה או לכנס את המליאה בלי נוכחות של שר.

יואל חסון: ברגע שאין נוכחות של שר, אין משמעות; אנחנו כאילו מדברים עם עצמנו; לא מתקיים הליך של פיקוח; לא מתקיים הליך מול הממשלה בכלל.

יואל חסון: לכן נאלצתי לנעול את הישיבה, ואני חידשתי אותה מסיבה אחת:

יואל חסון: קודם כול צר לי שחברי כנסת נענשים על זה – הם עבדו קשה, הכינו שאילתות, עשו עבודה.

יואל חסון: בנוסף, הצעת חוק חשובה ומשמעותית לאזרחים רבים, למאות-אלפי אזרחים, של חופשת לידה, הייתה אמורה – אדוני, אם לא היית נכנס עכשיו, הצעת החוק הזאת כנראה לא הייתה עוברת, וחבל.

יואל חסון: היא הייתה נדחית לאחרי הפגרה, ומשפחות רבות לא היו נהנות ממנה.

רחל עזריה: אתה לא צריך להצטדק.

יואל חסון: אני לא מצטדק, אני רוצה שהשר יבין, וגם מי שצופה בנו יבין למה היה האירוע הזה ומה קרה.

יואל חסון: אז אנחנו חוזרים לסדרי הדיון.

יואל חסון: אני פותח את הישיבה.

יואל חסון: הודעת סגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

יואל חסון: עכשיו אנחנו עוברים לבקשת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעת חוק בעניין תקופת לידה והורות בדבר פיצול הצעת חוק שינויים בהסדר של תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017.

יואל חסון: תציג – יושבת-ראש הוועדה המיוחדת לדיון בהצעות חוק התכנון והבנייה רחל עזריה.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: כבוד היו"ר, תודה.

רחל עזריה: אני מעריכה את זה.

רחל עזריה: החלטה בדבר פיצול הצעת חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017.

רחל עזריה: הצעת החוק נדונה בקריאה ראשונה ביום ט"ז באדר התשע"ז, 14 במרס 2017.

רחל עזריה: אנחנו בעצם מפצלים את החלק שמאפשר לבן-זוג של סטודנטית לצאת לתקופת לידה והורות במקום בת-זוגו, אם היא חוזרת ללימודים בהיקף של 24 שעות שבועיות לפחות במוסד, כמפורט בהצעת החוק.

רחל עזריה: אנחנו פשוט הבנו שאם נשאיר את זה, לא נצליח להעביר את זה עד סוף המושב, ולכן נמשיך לדון בזה במושב הבא.

רחל עזריה: לפיכך, ועל מנת שלא לעכב את הבאת הצעת החוק כולה לקריאה השנייה והשלישית, מוצע לפצל את החלק הזה של החוק – לפצל את החוק לשתי הצעות חוק נפרדות כך שחלק אחד מההצעה יכלול את הנושא שעניינו תקופת לידה והורות לבן-זוג של סטודנטית, וחלק אחר מההצעה יכלול את יתר ההוראות שבהצעת החוק.

רחל עזריה: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה בנושא הזה.

יואל חסון: אנחנו מצביעים על הפיצול שהוצג כאן.

יואל חסון: אני מבקש הצבעה.

יואל חסון: מי שבעד – הוא בעד הפיצול; מי שנגד – הוא נגד.

יואל חסון: אנחנו מצביעים.

יואל חסון: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה – 6 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובעניין תקופת לידה והורות בדבר פיצול הצעת חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, נתקבלה.

יואל חסון: בקשת הפיצול אושרה ברוב של שישה מול אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

יואל חסון: תודה רבה לכם.

יואל חסון: אנחנו עוברים לשאילתות לשר הבריאות.

יואל חסון: אדוני שר הבריאות, בבקשה.

יואל חסון: נתחיל עם חברת הכנסת גרמן, שנמצאת כאן – שאילתה מס' 839.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: נושא השאילתה: אחיות בריאות התלמיד.

יעל גרמן: אני קוראת לזה אחיות בריאות הציבור.

יעל גרמן: בהסכם שבין משרד-האוצר להסתדרות נקבע שאחיות בריאות הציבור יעברו להעסקה ישירה על-ידי הממשלה עד סוף 2016, אלא שבניגוד להסכם, ביולי 2016 האריך המשרד את החוזה עם חברות הקבלן נטל"י ופמ"י בארבע שנים נוספות, למעט מחוז הצפון.

יעל גרמן: רצוני לשאול: כיצד הוארך החוזה בניגוד להחלטת הממשלה, ומתי יועברו האחיות סוף-סוף להעסקה ישירה?

יואל חסון: השר, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: התחלת העברת השירות לבריאות התלמיד במחוז צפון מבוצעת בימים אלו במסגרת ההסכם בין ההסתדרות למשרד האוצר ובהתאם למדיניות של משרד הבריאות להתמקד קודם כול בפריפריה.

יעקב ליצמן: נכון להיום, השירות מסופק ברמה טובה על-ידי הספקים הפרטיים – או המדינה, בדרום.

יעקב ליצמן: העברת כלל השירות הוא מהלך מורכב, שצריך להיעשות בהדרגה על מנת שלא לפגוע בשירות, ולכן הפעילות בשאר אזורי הארץ תיבחן בהמשך.

יואל חסון: שאלה נוספת?

יעל גרמן: אדוני השר, את התשובה הזאת אני מכירה, אבל מה שאני שאלתי הוא ספציפית לגבי ההסכם – הסכם שנחתם בין משרד האוצר להסתדרות, שבו נקבע שכל האחיות תועברנה עד סוף 2016, וזה לא נעשה.

יעל גרמן: אני מבינה שהדברים צריכים להיעשות לאט, ולכן באמת לא נקבע תוך חודש.

יעל גרמן: אני לא קיבלתי תשובה איך זה שנחתם חוזה לעוד ארבע שנים, ולא קיבלתי תשובה מתי סוף-סוף כל האחיות אכן תועסקנה ישירות על-ידי הממשלה.

יעל גרמן: לא קיבלתי תשובה.

יעקב ליצמן: התשובה לזה – שזה יהיה בהמשך, בהדרגה.

יעקב ליצמן: אי-אפשר לעשות את זה בבת-אחת.

יעקב ליצמן: אנחנו צריכים שזה ידפוק, שהכול יהיה לפי מה שצריך להיות, מסודר, ונעשה את זה.

יעקב ליצמן: אגב, יש החלטת ממשלה – גם את יודעת שיש החלטת ממשלה לסגור את "אברבנאל", יש החלטת ממשלה לסגור הרבה דברים.

יעקב ליצמן: אז אני בהחלט מחויב להחלטות הממשלה.

יעקב ליצמן: אני אעשה הכול לפי מה שצריך, בהדרגה.

יעל גרמן: עוד שאלה.

יואל חסון: לא, אין עוד שאלה.

יואל חסון: אני רוצה לציין שיש פה שתי שאילתות של חברת הכנסת שרן השכל – חופש תנועה למטופלי קנאביס רפואי, וקביעה גורפת בדבר העלאת מינון עד 10 גרם לבקשה.

יואל חסון: היא לא נמצאת כאן כרגע; אם היא תהיה כאן – נאפשר לה.

יואל חסון: לכן, חברת הכנסת גרמן, אני מאפשר לך עוד שאילתה – שאילתה מס' 840, בנושא: בתי-חולים ציבוריים מסרבים לבצע הפלות.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, השאלה הזאת כבר נשאלה בעבר, ולא קיבלנו עליה תשובה.

יעל גרמן: האמת היא שאני זוכרת שאתה השבת שתברר את הנושא ותדאג לכך שהוא יוסדר, אבל אשאל בכל זאת את השאלה.

יעל גרמן: מתחקיר שפורסם התברר ששלושה בתי-חולים לפחות – ככל הידוע לנו – שמקבלים תמיכה ממשרד-הבריאות, מיישמים, על דעת עצמם, מדיניות עצמאית בתחום ההפלות.

יעל גרמן: בבתי-החולים האלה, ביניהם "שערי צדק", אין מתירים בפועל ביצוע הפלות בתחומם ומפנים את הנשים לבתי-חולים אחרים.

יעל גרמן: אז קודם כול אנחנו יודעים שהדבר נכון, אז השאלה הראשונה נמחקת, והייתי רוצה לדעת אם באמת הם קיבלו התראה או נעשה משהו כדי להסביר להם שהם עוברים על החוק.

יואל חסון: נא להקריא את השאלה.

יעל גרמן: לאכוף את החוק.

יעל גרמן: מאחר שמדובר במדיניות המנוגדת לחוק, מה ייעשה בנידון?

יואל חסון: אדוני השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגדיר כמה דברים.

יעקב ליצמן: לצערי, הפלות יש על-פי חוק.

יעקב ליצמן: איזה פלא, אם אני לא טועה, מאז שהחוק עבר, שמחקו את סעיף 5, באף מקרה לא הועמדו לדין על הפלות בלתי חוקיות.

יעקב ליצמן: זה לא סביר.

יעקב ליצמן: גם את יודעת וגם אני יודע שהמצב לא ככה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לפרט כרגע.

יעקב ליצמן: אז קודם כול אנחנו צריכים להקפיד שכל ההפלות שישנן – שיהיו חוקיות, ושזה יהיה לפי שלושה חותמים, רופאים, וצריך להיות גם – שלא יהיה סעיף 5, שיהיה לפי כל הכללים, וזה לא בדיוק בכל המקומות.

יעקב ליצמן: עכשיו אני אתן לך פרטים.

יעקב ליצמן: ביקשת, תקבלי.

יעקב ליצמן: מבירור שערכנו בעקבות הפרסום המוזכר בשאילתה עולה כי הדברים המובאים בכתבה אינם מציגים את המצב לאשורו.

יעקב ליצמן: מבית-החולים "מעייני הישועה" נמסר כי הם אינם מונעים מכל אישה לפנות לוועדה להפסקת היריון במוסד, והם אף מבצעים הפסקות היריון לנשים שעברו ועדת-על בבית-חולים אחר.

יעקב ליצמן: הם עושים את זה – אם יש ועדה, כמובן בודקים את זה לפי הוועדה, ומי שיש לה אישור מהוועדה, עושים את זה.

יעקב ליצמן: מבית-החולים לניאדו נמסר כי לא קיימת ועדה להפסקת היריון במוסדם.

יעקב ליצמן: מהמרכז הרפואי "שערי צדק" נמסר כי הוועדה ב"שערי צדק" מקבלת כל פונה המבקשת אישור להפסקת היריון באשר היא, ודנה לגופו של עניין בכל בקשה.

יעקב ליצמן: עוד נמסר כי הוועדה ב"שערי צדק" נותנת משקל לעקרון קדושת החיים, ולכן, במקרים מובהקים כגון היריון לא רצוי ללא כל נימוקים נוספים אמיתיים, נציגות הוועדה מיידעות מראש את הפונות על מדיניות הוועדה, וכמובן, יש בעיה, אך כאמור, אין מניעה לנשים המעוניינות בכך לבוא בפני הוועדה.

יעקב ליצמן: לעמדתנו, הוועדות להפסקות היריון אינן חותמת גומי ורשאיות על-פי החוק לשקול שיקולים רלוונטיים לשם קבלת ההחלטה בבקשה.

יואל חסון: שאלה נוספת, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: אין ספק, לית מאן דפליג שהוועדות הן עצמאיות והן צריכות לשקול את השיקולים העצמאיים שלהן, וכמובן את השיקולים המקצועיים.

יעל גרמן: אבל אני רוצה להפנות את תשומת לבך, כבוד השר, שיש הבדל בין הפלות לא חוקיות המתבצעות במוסדות ובמרפאות פרטיות לבין העבירה על החוק, או יותר נכון התעלמות מן החוק, בבתי-החולים הציבוריים הנהנים מתקציב ציבורי.

יעל גרמן: ולכן אני מצפה שמשרד הבריאות אכן יוודא ויפקח ויעקוב אחרי זה שכל בתי-החולים, לרבות שלושת בתי-החולים שאתה ציינת, מקיימים את החוק בנוגע להפלות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות יקפיד לקיים את החוק כפי שצריך.

יעקב ליצמן: הוא לא יתערב בשיקולים של הוועדות, אני לא אתן להן לאשר הפלות בלתי חוקיות, ואני אקפיד על זה.

יעקב ליצמן: וכל ועדה שהיא תגיד שהיא חושבת שזה לא נכון, אני לא אכריח אותה.

יעל גרמן: ללא ספק.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני השר.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: חברת הכנסת השכל לא הגיעה, לכן אנחנו לא נענה לה וההצעה נופלת, השאילתה נופלת.

יואל חסון: סגן שר הביטחון לא פה, אני רואה.

יואל חסון: הוא לא פה?

יואל חסון: אז נעבור לסגן שר הפנים.

יואל חסון: סגן שר הפנים, אני אשאל אותך – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואל חסון: הוא לא פה.

יואל חסון: אז ככה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי לא נמצא כאן, הוא יקבל תשובה בכתב.

יואל חסון: חבר הכנסת משה גפני לא נמצא, לכן השאילתה נופלת.

יואל חסון: חברת הכנסת שרן השכל לא נמצאת – – –

עאידה תומא סלימאן: זה היה התור של השאילתה שלי.

יואל חסון: איזו שאילתה שלך?

יואל חסון: אבל זה לסגן שר הביטחון.

יואל חסון: הוא עדיין לא פה, הוא לא פה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת שרן השכל לא נמצאת פה.

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו גם לא נמצאת כאן, היא תקבל בכתב, היא ביקשה.

יואל חסון: ולכן אני אשאל מכאן את השאילתה שלי, אדוני, והשאילתה שלי היא שאילתה 755.

יואל חסון: אדוני קרא, תקשיב, בעניין דרוזים.

יואל חסון: בשנים 2013 עד 2015 תקציב מבני דת לדרוזים הוגדל לסכום של 4 מיליון ו-679,000 ש"ח, ומתוכו נוצלו 884,000 ש"ח בלבד – 19%.

יואל חסון: רצוני לשאול, אדוני סגן השר: 1.

יואל חסון: מדוע הוגדל התקציב לסכום של 4 מיליון ו-679,000 ש"ח? 2.

יואל חסון: מדוע נוצלו רק 19%?

יואל חסון: 3.

יואל חסון: מה נעשה עם 3 מיליון ו-795,000 ש"ח שלא נוצלו?

משולם נהרי: – – –

יואל חסון: היו 4 מיליון ו-679,000, ונוצלו רק 19% מזה, ולכן השאלות שלי.

יואל חסון: בבקשה.

משולם נהרי: קודם כול, חשוב לדעת שמדובר בתקציב פיתוח.

משולם נהרי: תקציב פיתוח הוא רב-שנתי.

משולם נהרי: זה דבר ראשון.

משולם נהרי: אי-אפשר לבצע אותו בשנה אחת.

משולם נהרי: כמובן, עם זמינות קרקע, עם תוכניות, עם הרצת תוכניות, עם ההיתרים, עם כל הדברים, עם כל הקשיים שהרשויות המקומיות מתקשות בהם.

משולם נהרי: זה לוקח כמה שנים, כמו בבינוי בתי-ספר – – –

איוב קרא: זה לחמש שנים?

משולם נהרי: אנחנו מדברים על שלוש שנים, 2013 עד 2015.

משולם נהרי: זו הייתה השאלה וזו גם הייתה החלטת ממשלה.

משולם נהרי: הכסף הזה הוא לא בבסיס התקציב.

משולם נהרי: הכסף הזה הוא בהחלטת ממשלה וכסף תוספתי.

משולם נהרי: המספרים לא מתאימים לשום דבר.

משולם נהרי: מאחר שאני בא מהתחום, אני בדקתי מול המערכת הכספית בדיוק מה היה ואיך היה, כי יכולים גם לטעות.

משולם נהרי: אם אתה רואה 16 מיליון ו-781,000 ב-2013, ו-19 מיליון ו-968,000 ב-2014, ו-20 מיליון ו-552,000 ב-2015, אתה יכול לחשוב שהיה לך פה כמעט 60 מיליון או 55 מיליון.

משולם נהרי: זה לא נכון.

משולם נהרי: אלא תלוי בניצול של כל שנה ושנה, בביצוע של כל שנה ושנה, והיתרה היא בעצם כספים מחויבים שעברו לשנה הבאה, וזה בעצם כסף של השנה שעברה או לפני שנתיים וכן הלאה.

משולם נהרי: המספרים המדויקים ביותר הם אלה שאני אומר לך אותם:

משולם נהרי: בשנת 2013 היה ביצוע של 4 מיליון ו-658,000.

משולם נהרי: זה המספר המדויק, ולא מה שהיה בשאילתה.

משולם נהרי: ב-2014 – של 3 מיליון ו-252,000 שקלים.

משולם נהרי: זה מה שהיה – – –

יואל חסון: מה שבוצע או מה שהוקצה?

משולם נהרי: זה מה שבוצע.

משולם נהרי: מה שהוקצה, אני יכול להגיד לך, זה 20 מיליון.

משולם נהרי: 8 מיליון ועוד 8 מיליון ועוד 4 מיליון.

משולם נהרי: אלה הסכומים שהוקצו ב-2013, 2014 ו-2015.

משולם נהרי: בסך הכול זה 20 מיליון.

משולם נהרי: זה לא שבכל שנה היו לך 20, או 16 או 19 – – –

יואל חסון: זאת אומרת, אם 20 מיליון הוקצו לתקופה – – –

משולם נהרי: הסכומים של אותה שנה כוללים את הכסף התוספתי פלוס ההתחייבויות, הכספים המחויבים.

משולם נהרי: אז זה לא שקיבלת כל פעם – – –

יואל חסון: כן, את זה הבנתי.

משולם נהרי: אבל יש לך איזשהו בסיס.

משולם נהרי: הבסיס זה לא בסיס, אלא התוספת שהייתה באותה שנה, שניתנה מכל מיני מקומות בגלל החלטת ממשלה, והיא הייתה 8 מיליון ב-2013, 8 מיליון ב-2014, ו-4 מיליון ב-2015.

משולם נהרי: אלה הסכומים, וזה כ-20 מיליון.

משולם נהרי: הביצוע מולם ב-2013 היה 4 מיליון ו-658,000, ב-2014 – 3 מיליון ו-252,000, וב-2015 – 3 מיליון ו-530,000.

משולם נהרי: זה אומר שמתוך 20 המיליון ו-428,000, שזה היה התקציב, הסך הכללי בשלוש השנים, בוצעו 11 מיליון ו-440,000.

משולם נהרי: אם אתה מחלק את זה ל-20 – 428 חלקי 100, אתה מקבל 56%.

משולם נהרי: זה המספר המדויק של הניצול ב-2013–2015.

משולם נהרי: זאת אומרת, אם אני מדבר על תקציבי פיתוח ומבני דת, אז הניצול היה טוב מאוד.

יואל חסון: אז אני אשאל שאלה נוספת, אדוני.

יואל חסון: עשית לנו כאן שיעור מתמטיקה מצוין.

יואל חסון: אני רק אשאל שאלה אחרת – – –

משולם נהרי: זה לא מה שאמרו לי פקידים.

משולם נהרי: זה מה שאני בודק בתוך המערכת.

יואל חסון: לא, לא.

יואל חסון: אני מתאר לי שאתה לא תעמוד כאן ותגיד דברים שאתה לא עומד מאחוריהם ולא בדקת אותם.

יואל חסון: אבל אני שואל שאלה אחרת: האם אתה יודע להגיד בסוף, בפועל, כמה מבני דת חדשים הוקמו בשנים האחרונות לעדה הדרוזית?

משולם נהרי: הכספים ניתנים ככספים מחויבים.

יואל חסון: אבל כמה הוקמו בפועל?

משולם נהרי: הם מתחייבים לרשויות.

משולם נהרי: שים לב שחלק גדול מהכסף לא מנוצל.

משולם נהרי: זאת אומרת, אין פה עניין לא לתת.

משולם נהרי: ההפך – – –

יואל חסון: אתה אומר שהרשויות לא מנצלות?

משולם נהרי: הרשויות, כל התהליכים – הרי זה תהליך של הרשויות, כמו מבני חינוך – – –

יואל חסון: יש פה מצ'ינג?

יואל חסון: אתם נותנים וגם הרשויות נותנות, או זה מימון מלא של המדינה?

משולם נהרי: אני לא יודע.

משולם נהרי: יכול להיות שיש מצ'ינג, אני לא יכול להגיד לך כן או לא – – –

איוב קרא: אין מצ'ינג.

משולם נהרי: אין מצ'ינג, אז עוד יותר טוב, אבל בדרך כלל זה הרשויות, והרשויות מתקשות, זה לא רק פה.

משולם נהרי: שאלת את אותה שאלה על הנגב והגליל.

משולם נהרי: אני בדקתי את זה.

משולם נהרי: הרשויות מקבלות התחייבות, מקבלות הרשאות, זה נמשך אצלן הרבה זמן – – –

יואל חסון: ולא מבצעות.

משולם נהרי: מכל מיני סיבות, ויש לך בעיה לבטל את ההרשאות.

משולם נהרי: אם תבטל את ההרשאות, תקום צעקה גדולה, אז אתה נותן להן עוד ארכה, עוד שנה ועוד שנה, אבל בסופו של דבר זה תלוי בהן.

יואל חסון: זאת אומרת, אתה אומר שהממשלה מקצה את הכסף, אבל בפועל הרשויות לא מבצעות.

משולם נהרי: יותר מזה, אני יכול להגיד לך שב-2014 סך ביצוע התקציב היה 98% וב-2015 – 80%, בכספים מחויבים – זאת אומרת שהם הפסידו 20%.

יואל חסון: הבנתי.

משולם נהרי: זה כסף שלא יכולת לחייב – 4 מיליון, משהו כזה, שחזרו.

יואל חסון: אוקיי.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני השר.

יואל חסון: עכשיו אני אשאל אותך שאלה בכובע שלך כסגן השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, והשאלה שלי היא כזאת – עוד פעם, תקציב לא מנוצל, פעולות לפיתוח הנגב והגליל.

יואל חסון: בשנים 2013–2015 תקציב הפעולות לפיתוח הנגב והגליל הוגדל לסכום של 472 מיליון ו-784,000 שקלים, ומתוכו נוצלו רק 129.087 מיליון שקלים, זאת אומרת 27%.

יואל חסון: רצוני לשאול: 1.

יואל חסון: מדוע הוגדל התקציב לסכום של 472 מיליון פלוס?

יואל חסון: 2.

יואל חסון: מדוע נוצלו רק 27%?

יואל חסון: 3.

יואל חסון: מה עשה המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל עם 343 מיליון ו-697,000 שקלים שלא נוצלו?

משולם נהרי: ובכן, לשאלה מדוע הוגדל התקציב – הוא לא הוגדל.

משולם נהרי: פה תלמד איך האוצר מתקצב: בסיס התקציב בשנים האלה עמד על 130 מיליון והתקבלו תוספות של 70 מיליון.

משולם נהרי: וזה לא רק במקרה הזה; יש הרבה משרדים שהתקציב שלהם בנוי – חלק הוא בסיס וחלק הוא תוספתי, ובמהלך השנה נותנים להם מהרזרבות, משינויים וכל מיני דברים, מביאים להם תוספת.

משולם נהרי: זה שיש יותר – זה מה שאמרתי גם קודם – זה עודפים משנים קודמות.

משולם נהרי: זה שהמשרד מתחייב, הכסף הזה מחויב.

משולם נהרי: הוא עוד לא בוצע, אבל הוא מחויב.

משולם נהרי: מחויב זה כמו ביצוע, אתה מתחייב.

משולם נהרי: יש לי פה התחייבות שלטונית, אתה מתחייב לרשויות: מוציאים תוכניות, מתכננים, מתחילים את התהליכים, זה כסף מחויב.

משולם נהרי: כסף מחויב, כדי שלא להפסיד אותו, אתה מחייב אותו ואתה צריך לקבל אותו בחזרה.

משולם נהרי: אתה מקבל אותו בחזרה, אבל הוא לא תוספת – זה אותו כסף שהיה בשנה שעברה.

משולם נהרי: בנגב וגליל, אם אדוני יודע, רוב הכסף זה החלטות ממשלה – החלטות ממשלה לעשות פרויקט כזה פה, שוק בבאר-שבע, מרכזי צעירים; כל אלה הם כספים שהם בהחלטות ממשלה.

משולם נהרי: החלטות ממשלה אתה צריך לבצע.

משולם נהרי: אחוז הניצול היה יחסית נמוך, 27%, והוא נובע – מאותה סיבה שאמרתי קודם:

משולם נהרי: חלק גדול מהתקציבים האלה הם למבני פיתוח, למבנים, ומבנים זה על פני שנים.

משולם נהרי: אתה לא יכול לבנות בשנה אחת.

משולם נהרי: גם פה הייתה בעיה כזאת.

משולם נהרי: רק אחרי שיסיימו את כל הפרויקטים תוכל להגיע לביצוע של 100%, אבל כל זמן שהפרויקט מתמשך, אתה משתדל רק לזרז אותם.

משולם נהרי: התקציב בסך 343 מיליון ו-697,000 שקלים נוצל והוקצה לרשויות המקומיות, וזה כמובן בשביל מאות פרויקטים בכל היישובים בנגב והגליל.

משולם נהרי: ואנחנו מנסים לזרז את הרשויות המקומיות כדי שיוכלו לנצל את הכסף מה שיותר מהר.

משולם נהרי: בסופו של דבר זה לטובתם.

משולם נהרי: ברגע שהם מנצלים, מתפנה לנו כסף להמשיך ולעשות פרויקטים נוספים.

יואל חסון: יש לי שאלה נוספת: האם את יודע להגיד על 2016, כמה, אם בכלל, החזרתם כסף לאוצר באופן כללי כמשרד?

משולם נהרי: לא החזרנו בנגב וגליל.

משולם נהרי: קודם כול זה החלטות ממשלה.

משולם נהרי: תדע לך, החלטות ממשלה זה יתרון, מפני שכשיש החלטת ממשלה צריכים להביא את הכסף הזה.

משולם נהרי: לא תביא – אתה לא מקיים החלטת ממשלה.

משולם נהרי: אבל כסף שוטף שניתן למשרד והוא לא מצליח לבצע, הוא חוזר.

יואל חסון: כמה חזר?

משולם נהרי: כמו למשל במבני דת.

משולם נהרי: במבני דת בשנת 2015 הם ביצעו רק 80%, וזה אומר ש-20% לא מחויבים בכלל.

משולם נהרי: לא מחויב – הוא חזר.

יואל חסון: ברור.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני סגן השר נהרי.

יואל חסון: אני מודה לך על התשובות הרציניות.

יואל חסון: אנחנו עכשיו נקרא לסגן שר הביטחון להשיב לנו על שאילתות של כמה חברי כנסת.

יואל חסון: ראשונת השואלות – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אֵם לנער עם פיגור שכלי עמוק קיבלה עבורו צו ראשון מצה"ל – צו ראשון לגיוס, כמובן.

מרב מיכאלי: רצוני לשאול: 1.

מרב מיכאלי: איך קורה שנופלות טעויות כאלה? 2.

מרב מיכאלי: למה אין הצלבה ברורה בין רשימות המתגייסים לרשימות המוסד לביטוח לאומי?

מרב מיכאלי: 3.

מרב מיכאלי: מה ייעשה כדי למנוע תופעות כאלה בעתיד?

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צה"ל עושה מאמצים רבים כדי לטפל באוכלוסייה של בעלי פיגור קשה ברגישות הראויה, מתוך מאמץ למצות את הטיפול עד כמה שניתן שלא בנוכחותם, וזאת כדי למנוע פגיעה בהם ובהוריהם.

אלי בן-דהן: צה"ל פועל לטיוב קבלת המידע הרלוונטי הן מהמוסד לביטוח לאומי והן ממשרד הרווחה.

אלי בן-דהן: נציין כי מדובר בכמה אוכלוסיות: חוסים, כאלה שעברו ועדות השמה ואובחנו כבעלי פיגור שכלי וכאלה הנמצאים במסגרות חינוך מיוחד.

אלי בן-דהן: אדגיש כי צה"ל עושה מאמצים רבים לשלב אוכלוסיות שונות, ובין היתר גם בעלי לקויות, כמתנדבים בצה"ל – דבר שמשפחות רבות מעוניינות בו.

אלי בן-דהן: לגופו של עניין, מבדיקה שעשיתי מול הגורמים הרלוונטיים בצה"ל התברר כי אכן אין העברת מידע סדירה כראוי משירותי הרווחה והמוסד לביטוח לאומי אל צה"ל.

אלי בן-דהן: המידע המועבר פעמים אינו מקיף מספיק עבור גורמי צה"ל, והם נאלצים לבקש השלמות מידע כעניין שבשגרה.

אלי בן-דהן: המידע הדרוש לצה"ל הוא כזה שבאמצעותו גורמי הצבא המוסמכים יוכלו לקבוע מי אינו מתאים לשירות צבאי בגלל נכותו, ובכך למנוע את הזמנתו ללשכת הגיוס ולמנוע עוגמת נפש מבני-הנוער ומבני משפחותיהם כאחד.

אלי בן-דהן: בעקבות זאת פניתי אל שר הרווחה בבקשה שינחה את אנשי משרדו והמוסד לביטוח לאומי לקיים דיון עם ראש אכ"א, שבו תיקבע הדרך הראויה להעברת המידע הנדרש, שתמנע את הזמנתם ותימנע עוגמת נפש מיותרת מאלה שאינם יכולים להתגייס לצבא.

אלי בן-דהן: בימים אלה יש התקדמות בשיתוף הפעולה בין כל הגורמים.

אלי בן-דהן: אני מקווה שבקרוב יושלם הטיפול והעניין יוסדר, לטובת כל הנוגעים בדבר.

אלי בן-דהן: לסיום, אני מודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי על שהעירה את תשומת לבנו לנושא באמת רגיש וחברתי ממעלה ראשונה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: שאלה נוספת.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני, ותודה על הטיפול הענייני והיעיל.

מרב מיכאלי: נשמח, אגב, אם תשלחו לנו, כשתושלם העבודה – ונוכל גם לשתף את האם שעברה את החוויה הקשה הזאת, בשביל שהיא תוכל להרגיש שהחוויה הקשה הזאת לפחות לא תקרה לאחרות ולאחרים.

מרב מיכאלי: אבל רצוני לשאול, אדוני:

מרב מיכאלי: אולי זאת הזדמנות לעשות בדיקה יותר רחבה ולחשוב על אוכלוסיות נוספות שעלולות להיות במצבים דומים?

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אני מודה שכרגע לא עולה בדעתי, אבל אני מאמינה שהעבודה מול הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והביטוח הלאומי, לא רק בהקשר הקונקרטי הקטן הזה – הוא לא קטן – והחשוב הזה, אולי זה יאתר אוכלוסיות יעד שעוד לא קיבלנו פניות ציבור מהן; אבל לנצל את ההבנה שהיה פה עיוורון מקומי, שיכול לקרות באנושיות, לנצל את זה בשביל לוודא שנעשה סריקת רוחב בשביל לנסות לאתר מקרים אחרים שמועדים, ולנסות למנוע אותם כבר עכשיו.

מרב מיכאלי: האם יש מצב שתעשו מהלך כזה?

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, אכן באמת מדובר בנושא רגיש.

אלי בן-דהן: רק אתמול ישבתי עם ראש אכ"א על העניין הזה.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד שבהחלט, תיעשה בדיקה.

אלי בן-דהן: אני רוצה רק לסבר את האוזן.

אלי בן-דהן: במהלך שנה מדובר בלמעלה מ-400 בני-נוער מהסוג הזה, עם נכויות שונות, שמבחינת המצב הבריאותי או הנפשי לא יכולים להתגייס לצבא, ומתוך המספר הזה, בסביבות שניים-שלושה מקרים קורות כאלה תקלות.

אלי בן-דהן: זה המספרים שצה"ל יודע עליהם, ולמרות זאת, כפי שאמרתי, בגלל המקרים – אפילו המקרים הבודדים – כרגע נעשית השלמה של העברת מידע מסודרת משירותי הרווחה והביטוח הלאומי.

אלי בן-דהן: אני אבקש שיבדקו גם אם יש עוד סוגים שונים, למרות שאני חושב שבסך הכול זה מקיף את כל הבעיות, אבל אני אבקש שיבדקו אם יש עוד בעיות מהסוג הזה, כי באמת אף אחד מאתנו לא רוצה לגרום לעוגמת נפש.

אלי בן-דהן: בני-הנוער האלה גם כך, לצערנו הרב, סובלים בחברה ומרגישים, נמצאים ברגשי נחיתות לעומת חבריהם שמתגייסים, בוודאי ובוודאי שאנחנו לא צריכים להוסיף על הסבל הזה.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד שבזמן הקרוב נוכל להגיע למצב שבו לא יהיו עוד מקרים כאלה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יואל חסון: אנחנו עכשיו נעבור לשאילתה מס' 789, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בנושא: דחיית בקשות טיפול של חולות סרטן מעזה.

יואל חסון: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד סגן השר, בשנה שעברה חלה עלייה של 40% בבקשות של חולות סרטן לצאת מהרצועה לטיפולים בישראל שנדחו או שעוכבו.

עאידה תומא סלימאן: רצוני לשאול: 1.

עאידה תומא סלימאן: כמה בקשות נדחו בשנתיים האחרונות?

עאידה תומא סלימאן: 2.

עאידה תומא סלימאן: מתוך כמה?

עאידה תומא סלימאן: 3.

עאידה תומא סלימאן: העלייה היא תוצאה של שינוי מדיניות?

עאידה תומא סלימאן: 4.

עאידה תומא סלימאן: אם אכן היה שינוי במדיניות – איזה שינוי בוצע, למה ומתי?

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, להלן הנתונים המציגים את סך הבקשות שהוגשו למינהלת תיאום וקישור עזה בשנים 2015 ו-2016 ואת סך ההיתרים שנופקו בפועל לצרכים הרפואיים השונים בכלל המחלות, שכוללים אשפוז, טיפולים אמבולטוריים וגם מלווים לחולים.

אלי בן-דהן: בשנת 2015 הוגשו למינהלת תיאום וקישור 64,076 בקשות לכניסה למטרת צרכים רפואיים שונים, של חולים ומלוויהם.

אלי בן-דהן: מתוכן, 25,004 היו בקשות של חולים ומתוכן אושרו 17,068.

אלי בן-דהן: בשנת 2016 הוגשו 68,431 בקשות לכניסה למטרת צרכים רפואיים שונים, של חולים ומלוויהם.

אלי בן-דהן: מתוכן, 30,897 היו בקשות של חולים, ומתוכן אושרו 17,106, כך שאני אינני יודע מאיפה בא המספר של 40% גידול, זה לא קיים אצלנו.

אלי בן-דהן: אני רוצה להדגיש: לא חל שום שינוי בשנת 2016 במדיניות האזרחית ובקריטריונים להנפקת היתרים לכניסה לישראל לצורכי טיפול רפואי וצורכי בריאות נוספים לתושבי רצועת-עזה.

אלי בן-דהן: הנימוק היחיד המסביר את הפער בין מספר הבקשות לבין האישורים הניתנים הוא הנימוק הביטחוני.

אלי בן-דהן: כוחות הביטחון ששומרים על אזרחי ישראל, יהודים וערבים, פועלים לילות כימים לשמור על חיינו כאן.

אלי בן-דהן: להם גם נתונה הסמכות הסופית להחליט אם מתן האישור יהווה סכנה ממשית לאזרחי ישראל או לא.

אלי בן-דהן: לצערי, אני חייב לציין כי גם בתחום האישורים לחולים קיים ניצול ציני של החולים על-ידי גורמים שונים.

אלי בן-דהן: לדוגמה, בשנת 2016 נתפסו במקרים שונים זהב ועשרות אלפי שטרות של כסף שהוברחו בתוך אמבולנס ובעגלת תינוק.

אלי בן-דהן: החולים כמובן הצהירו שאין ברשותם כסף.

אלי בן-דהן: בנוסף, מאות חולים שנכנסו לארץ לשם טיפול הפכו להיות שוהים בלתי חוקיים ולא חזרו לעזה.

אלי בן-דהן: שלא נטעה, הכסף המוברח הוכוון על-ידי גורמי טרור.

אלי בן-דהן: שוב טרוריסטים עושים שימוש באזרחים מעזה כדי לממן רצח של ישראלים.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר, חברת כנסת תומא סלימאן:

אלי בן-דהן: אתם צריכים לגנות את הטרוריסטים שמשתמשים בתושבי עזה למטרות האלה, לא להגן עליהם.

אלי בן-דהן: אי-אפשר לעמוד כאן

אלי בן-דהן: – אני מצפה שתגידו מסר ברור: מה שהם עושים זה לא מוסרי ולא ראוי.

אלי בן-דהן: ואני רוצה לומר דבר ברור.

אלי בן-דהן: ככל שלא ייעשה שימוש לרעה באישורים הרפואיים הניתנים לתושבי עזה, ניתן יהיה להגדיל את מספר האישורים המבוקשים.

עאידה תומא סלימאן: אפשר שאלה נוספת?

יואל חסון: כן, כן.

יואל חסון: בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד סגן השר, אני מברכת על הנתונים שנתת לי אבל הם התייחסו לכלל המחלות, כאשר השאלה שלי כוונה באופן מיוחד לחולות סרטן, כי אני יודעת שהתופעה הולכת ורווחת.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול, יש עלייה מאוד חמורה במקרי תחלואת סרטן בקרב הנשים בעזה, תחת המצור, ומצד שני, יש גם עלייה באי-מתן אישורים לנשים חולות הסרטן.

עאידה תומא סלימאן: אני גם חושבת שהגיע הזמן לדבר על עוד תופעה.

עאידה תומא סלימאן: למשל, בשנת 2016 נדחו 69 בקשות של נשים חולות סרטן, שאפילו בתי-החולים הישראליים ביקשו מהן לחזור לבדיקות.

עאידה תומא סלימאן: בשנת 2015 נדחו 48, ובשנת 2014, 23.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, יש עלייה כל הזמן במספר הבקשות דווקא של נשים חולות סרטן.

יואל חסון: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להוסיף דבר אחד.

יואל חסון: זה לא נאום.

יואל חסון: זה שאלה נוספת.

עאידה תומא סלימאן: אז שאלה נוספת, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: שאלה נוספת: האם קיימת הוראה, כפי שנודע לי, לא להכניס חולות סרטן או חולים באופן כללי, שאין עליהם טלפון?

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, אין לנו נתונים על סוגי המחלות, אנחנו לא מפלחים כל מי שמבקש אישור לפי המחלה.

אלי בן-דהן: הנתונים שנתתי לך אלה נתונים מאוד מאוד מדויקים, אפילו על המספר הבודד.

אלי בן-דהן: אלה הם המספרים וכפי שאת רואה בעצמך, אנחנו מדברים על 17,000 ויותר אישורים שניתנים בשנה לחולים.

אלי בן-דהן: למלווים זה מספרים נוספים.

אלי בן-דהן: אני דיברתי על החולים בלבד, ואלה מספרים בהחלט – – –

עאידה תומא סלימאן: כל עוד יש מצור – – –

אלי בן-דהן: בהחלט מספרים גדולים.

אלי בן-דהן: אני לא מקבל את הגישה.

אלי בן-דהן: אין מצור על עזה, והלוואי שאנשי – הלוואי, אני אגיד לכם פה: הלוואי, הלוואי והלוואי שהאחים של האזרחים שנמצאים בעזה היו דואגים להם כמו מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: כבוד סגן השר, אתה יודע – – –

אלי בן-דהן: את יודעת שמדינות – – –

יואל חסון: טוב, זה לא דיאלוג עכשיו, זה לא עובד ככה.

אלי בן-דהן: מדינות אחרות, לצערנו הרב, אף אחת מהן לא מוכנה לקלוט חולים מעזה ולא מוכנים לטפל בהם כמו שמדינת ישראל מטפלת בהם.

אלי בן-דהן: ולגבי השאלה השנייה, אני לא מכיר דבר כזה שמבקשים מהם שלא יהיה להם טלפון.

אלי בן-דהן: אין – – –

עאידה תומא סלימאן: דווקא הפוך.

עאידה תומא סלימאן: אם אין להם טלפונים, לא מקבלים – – –

אלי בן-דהן: יכול להיות שיש צורך, כדי שאפשר יהיה לתקשר אתם.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, יש מאות חולים שקיבלו אישור ונשארו פה בארץ כשוהים בלתי חוקיים, אז בוודאי צריך שיהיה טלפון שאפשר יהיה להתקשר אליהם ולהגיע אליהם.

יואל חסון: אבל אני חייב להתייחס לזה שמצד אחד יש רצון להפרדה ולשתי מדינות, אבל מצד שני יש ציפייה שמדינת ישראל תספק שירותים רפואיים לתושבי עזה.

יואל חסון: אני לא חושב שמדינת ישראל – – –

עאידה תומא סלימאן: זאת אחריות שקיימת – – –

יואל חסון: מדינת ישראל עושה את זה כפעולה הומניטרית, והיא לא חייבת לעשות אותה; אי-אפשר לבוא אליה בטענות על הדבר הזה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, לפי החוק הבין-לאומי היא כן חייבת – – –

אלי בן-דהן: מה פתאום.

אלי בן-דהן: מה פתאום.

יואל חסון: לא, מה פתאום, על מה את מדברת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואל חסון: בשום פנים ואופן לא.

אלי בן-דהן: אנחנו לא בעזה כבר מזמן.

יואל חסון: בשום פנים ואופן לא.

אלי בן-דהן: אנחנו מזמן לא בעזה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואל חסון: אני עוזר לך, סגן השר.

אלי בן-דהן: אני יודע.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה, באמת, אני אומר לך, ואת יודעת שאני תומך בשתי מדינות והפרדה ומדינה פלסטינית אחת מפורזת שתיקח אחריות על הפלסטינים, אבל אי-אפשר לצפות ממדינת ישראל ולא לצפות, אגב, מה"חמאס" – שמנהל את עזה, שמחזיק את עזה, מחזיק את תושבי עזה כבני-ערובה שלו; מהם אף אחד לא מצפה שהם יטפלו בחולי הסרטן.

יואל חסון: אין שום ציפייה.

יואל חסון: את מצפה מישראל שתטפל בחולי הסרטן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אני מאוד שמחה על השיח הזה, אבל בתנאי שתיתן לי גם כן לענות לך, וגם להביע – – –

יואל חסון: הנה, את עונה.

יואל חסון: את עונה, את עונה.

עאידה תומא סלימאן: לא, באופן מסודר, אחרת איך אפשר?

יואל חסון: לא, לא משם.

יואל חסון: חוץ מזה, מה לעשות?

יואל חסון: יש פריבילגיה בלהיות יושב-ראש ישיבה.

יואל חסון: יש פריבילגיה.

יואל חסון: אז תודה, אני מודה לך מאוד.

יואל חסון: אנחנו עוברים לשאילתה 813, שיש לי בה, חבר הכנסת גליק, נגיעה אישית, כי אני שירתּי בנח"ל בנגוהות ואני מכיר את המקום הזה היטב.

אלי בן-דהן: אז בזכותך המקום הזה קיים.

יואל חסון: נכון, אגב, נכון.

יואל חסון: שירתּי בנח"ל בנגוהות.

יהודה גליק: מאז שהשתחררת השתנה המקום.

יהודה גליק: הנוף יפהפה.

יהודה גליק: כביש 358 מקסים.

יהודה גליק: אני מזמין אותך לבוא לבקר.

יואל חסון: גם ביקרתי שם אחר כך כמה וכמה פעמים.

יואל חסון: אז אתה תשאל את שאילתה 813, בנושא תוכנית בניין עיר לנגוהות.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש המתוק והיקר, אדוני השר, סגן המזכירה, הקלדניות הנהדרות – מה?

יהודה גליק: גם סגן השר מתוק, גם נשות המשמר וכל מי שנמצא.

יהודה גליק: תענוג להיות אחרון היום.

יהודה גליק: אני אולי, רק להתחבר לשאילתה הקודמת – אני רוצה לאחל רפואה שלמה לכל החולים, בין שהם בעזה בין שבישראל.

יהודה גליק: לכולם רפואה שלמה ובריאות טובה.

יהודה גליק: אדוני סגן השר, היישוב נגוהות הוקם על-פי החלטת ממשלה משנת 1981 על אדמות מדינה עם קו כחול בתוקף, ואוזרח בפועל בשנת 1998, אבל עד היום טרם אושרה ליישוב תוכנית בניין עיר.

יהודה גליק: על כן, רצוני לשאול: 1.

יהודה גליק: מדוע אישור התוכניות מתעכב כבר שנים רבות כל כך? 2.

יהודה גליק: מדוע הורה המינהל האזרחי שלא להכליל את שכונת הבוסטר בתוכניות, בניגוד להתחייבות מפורשת של שר הביטחון משה בוגי יעלון – שבזכות התפטרותו אני חבר כנסת – בבית-המשפט, ב"בג"ץ המתוחמים"?

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כחלק מהסדרת המאחז נגוהות מערב – שכונת הבוסטר, כהגדרתו של חבר הכנסת יהודה גליק – נחתמה בנובמבר 2013 מפת תחום היישוב, המצרפת את שכונת הבוסטר לתחום היישוב נגוהות.

אלי בן-דהן: לאחר צירוף תחום השיפוט הוגשה על-ידי המועצה האזורית הר חברון תוכנית 521/1, הכוללת 262 יחידות דיור ליישוב נגוהות, ובכלל זה נגוהות מערב – שכונת הבוסטר.

אלי בן-דהן: במסגרת בחינה מקצועית שבוצעה במינהל האזרחי נדרשה המועצה להגיש פרוגרמה המסבירה את הצורך התכנוני במספר יחידות הדיור במתכונת הרחבה שהוגשה, כיוון שהפרוגרמה שהוגשה לא עמדה בדרישות התכנוניות.

אלי בן-דהן: לאור הערות לשכת התכנון במינהל האזרחי הגישה המועצה האזורית תוכנית מצומצמת, 521/1א', כשלב א', הכוללת 102 יחידות דיור ואינה כוללת את שטח נגוהות מערב, שטח הבוסטר.

אלי בן-דהן: התוכנית אושרה לקידום הליכי תכנון במאי 2016, אך הועברה חזרה למועצה האזורית להשלמות.

אלי בן-דהן: לפני כשבועיים הושלמו התיקונים והאישורים המקצועיים הנדרשים לתוכנית לקראת דיון להפקדה.

אלי בן-דהן: המשך התהליך, דהיינו דיון להפקדה והמשך קידום ההליכים, ממתין כרגע לאישור הדרג המדיני.

יהודה גליק: הדרג המדיני זה אתה.

יואל חסון: שאלה נוספת?

יהודה גליק: כן, כן, בהחלט.

יהודה גליק: לא אתן לך ללכת הביתה בלי שתהיה שאלה נוספת.

אלי בן-דהן: רק עוד מעט יש תפילת ערבית, אז תזדרז.

יהודה גליק: כן, כן, אני כבר מסיים.

יהודה גליק: אדוני כבוד סגן השר המתוק, היקר והאהוב, ידוע שקצין מטה חשמל של המינהל האזרחי לא מונע מחברת חשמל הערבית לחבר את בתי התושבים הערבים בשטחי C, אפילו כשאין בעלות מוכחת.

יהודה גליק: אני שואל: האם תנחו אותו להשוות תנאים על-ידי אישור חיבורים גם לבתים של תושבים יהודים במקומות שבהם יש קו כחול או תחום שיפוט בתוקף?

יהודה גליק: כמו כן, מדוע בנושאים מקצועיים, דוגמת איכות הסביבה והבריאות, אין לקציני המטה של המינהל האזרחי כל כפיפות למשרדי הממשלה, והם נוהגים בפועל לפי ראות עיניהם, בדרך כלל במדיניות המפלה לרעה את התושבים היהודים ביהודה ושומרון, שהם האזרחים המקומיים?

יואל חסון: תודה.

אלי בן-דהן: קמ"ט חשמל מאשר חשמל בהתאם לחוק הנוהג באזור לשתי האוכלוסיות באופן שווה.

אלי בן-דהן: אני רוצה לציין שיש מקרים יוצאי דופן, בשל נימוקים הומניטריים או מקרים ביטחוניים, שבהם ראש המינהל האזרחי חורג מהכללים הקיימים.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר לך שבשנה האחרונה טיפלתי בכמה מקרים ביישובים יהודיים, והשתמשנו בנימוק ההומניטרי הזה וחיברנו אותם לחשמל.

אלי בן-דהן: אינני מכיר מקרים, כפי שאתה מציין, שיש אפליה או התנהגות של איפה ואיפה.

אלי בן-דהן: אם יש לך מקרים קונקרטיים, אשמח לקבל אותם ולבדוק.

אלי בן-דהן: לגבי השאלה השנייה, ככלל, קציני המטה כפופים מקצועית למשרדי האם שלהם; ניהולית הם כפופים לראש המינהל האזרחי.

אלי בן-דהן: גם פה אינני מכיר אפליה כפי שאתה אומר.

אלי בן-דהן: אשמח, אם יש לך מקרים קונקרטיים על אפליה – אני מוכן לטפל בהם.

אלי בן-דהן: אני כמובן מסכים אתך מאוד מאוד שהיהודים הגרים ביהודה ושומרון הם המקומיים.

אלי בן-דהן: אספר לך בסוד שכשהייתי – לא פעם ולא פעמיים – מ"פ ביהודה ושומרון, אסרתי על חיילי לומר "המקומי".

אלי בן-דהן: אמרתי להם: תזכרו טוב, המקומיים זה היהודים.

אלי בן-דהן: תקראו "ערבים", לא "מקומיים".

אלי בן-דהן: ודאי שאני מסכים אתך על ההגדרה הזאת.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני סגן השר.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת השואל.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יואל חסון: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ב באדר התשע"ז, 20 במרס 2017, בשעה 16:00.

יואל חסון: ישיבה זו נעולה.