ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 216, 2017-03-14 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ז באדר התשע"ז, 14 במרס 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 53) (ערר על החלטות מנהל לשכת ההוצאה לפועל או עובד מערכת ההוצאה לפועל), התשע"ז–2017; הצעת חוק המרכז למורשת מלחמת ששת הימים, שחרור ירושלים ואיחודה, התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק שמספרה פ/3991/20 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/4033/20: הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (הרחבת הזכאות להיתר מוגבל), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק עיגון עקרונות הדין הבין-לאומי בנושא גזל קרקעות בשטחים הכבושים, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדת מגן ברכיבה על אופנוע או קטנוע), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב, עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – ביטול אשרה ורישיון לישיבת קבע למחבלים ולמשפחותיהם עקב השתתפות בפעילות טרור), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, מאיר כהן, יעקב פרי, מיקי לוי, עליזה לביא, יואל רזבוזוב ואלעזר שטרן; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון – השוואת תנאים לתלמידי ועובדי מוסדות חינוך מיוחד מוכרים שאינם רשמיים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, יעקב מרגי, משה גפני, דוד ביטן, מאיר כהן, מנחם אליעזר מוזס, מירב בן ארי, יצחק וקנין, יגאל גואטה, ישראל אייכלר, יעקב אשר, מסעוד גנאים, מיכאל מלכיאלי, יחיאל חיליק בר, עבדאללה אבו מערוף, אוסאמה סעדי, דב חנין, איילת נחמיאס ורבין, עמר בר-לב, נחמן שי, יוסי יונה, קסניה סבטלובה, עאידה תומא סלימאן, יואל חסון, מרב מיכאלי, אילן גילאון, זהבה גלאון, איימן עודה, אראל מרגלית, יעל כהן-פארן, מנואל טרכטנברג, רויטל סויד, חיים ילין, איתן כבל, יצחק הרצוג, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה, עבד אל חכים חאג' יחיא, יואב בן צור, עפר שלח, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, יעל גרמן, טלב אבו עראר, אורלי לוי אבקסיס, אברהם נגוסה, יהודה גליק, זוהיר בהלול, יוסף ג'בארין, נורית קורן, אורן אסף חזן, מכלוף מיקי זוהר, עיסאווי פריג' ואיל בן ראובן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תשלום אגרה בגין הגשת התנגדות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, יעקב אשר, יואב בן צור, מאיר כהן, אלי אלאלוף, יצחק וקנין ואיציק שמולי; הצעת חוק איסור סחר בשנהב,

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, יוסי יונה, מיכל בירן, קסניה סבטלובה, איציק שמולי, סתיו שפיר, עבדאללה אבו מערוף, דב חנין, אילן גילאון, שרן השכל, איל בן ראובן, חיים ילין, יחיאל חיליק בר, אורי מקלב, עיסאווי פריג' ומירב בן ארי; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור מטעמי הכרה דתית), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק להגנה על קופים שיובאו לישראל למטרות סחר בהם, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, איציק שמולי, יעל כהן-פארן, יעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – משפט חוזר אזרחי), מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי ומירב בן ארי; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת סטודנטים באזור מוסד לימודיהם), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אראל מרגלית; הצעת חוק-יסוד: הארכת תקופת הפסילה בעבירות שיש עמן קלון לנבחרי ציבור (תיקוני חקיקה), מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, נחמן שי, מיכל רוזין, יוסי יונה, עליזה לביא, עיסאווי פריג', תמר זנדברג ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק הכשרות והאפוטרופסות (תיקון – איסור הפליה על רקע נטייה מינית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת נחמן שי, דב חנין, יעל גרמן, מיכל רוזין, תמר זנדברג, מרב מיכאלי, מיכל בירן, יואל חסון, רויטל סויד ועמיר פרץ; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – תוקפו של חוק חורג), מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, דוד ביטן, שולי מועלם-רפאלי, מנחם אליעזר מוזס, רוברט אילטוב ויואב בן צור; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – איסור פרסום לשם הגנה על ביטחון תעסוקתי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, איציק שמולי, יעקב פרי, חיים ילין, מיקי לוי, עליזה לביא, איל בן ראובן, קסניה סבטלובה, נחמן שי, תמר זנדברג, יפעת שאשא ביטון ומירב בן ארי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – תקופת שנת הלימודים וחופשות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק תמיכה כלכלית של הורים בילדיהם, התשע"ז–2017, מאת חברות הכנסת מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי ורחל עזריה; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגבלת כהונת שופט בית-המשפט העליון), מאת חברת הכנסת נורית קורן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מסירת מידע למעסיק על הרשעות תעבורתיות של מועמד לעבודה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, איל בן ראובן, מיקי רוזנטל, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, זוהיר בהלול, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, דב חנין ועמיר פרץ; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – החלטה מקדמית לפי תוכנית החיזוק), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי יועצים משפטיים של משרדים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אמיר אוחנה, מרדכי יוגב, בצלאל סמוטריץ, יגאל גואטה, מיכאל מלכיאלי, דוד ביטן, אורי מקלב, מנחם אליעזר מוזס, יואב בן צור, רוברט אילטוב, אכרם חסון, אברהם נגוסה, נורית קורן, מכלוף מיקי זוהר, אורן אסף חזן, שולי מועלם-רפאלי, ישראל אייכלר, יעקב מרגי, יעקב אשר, דוד אמסלם, עודד פורר, משה גפני, יצחק וקנין, יהודה גליק ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הגבלת עמלה בעד שירותי סליקה שמשלם עסק זעיר, קטן או בינוני), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון – יישובי חבל יהודה בשטח הנגב), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, ישראל אייכלר, מיכאל מלכיאלי, יואב בן צור, מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי, מרדכי יוגב, מנחם אליעזר מוזס, יגאל גואטה, יעקב מרגי, ניסן סלומינסקי, מכלוף מיקי זוהר, דוד ביטן, רועי פולקמן, שרן השכל, אמיר אוחנה, נאוה בוקר, ענת ברקו, נורית קורן, אורי מקלב ויצחק וקנין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מתן שירותים באולמי שמחות, גני אירועים ודיסקוטקים), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – סיוע במשכנתה לאזרחים ותיקים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב ועודד פורר; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – הארכת תוקף רישיון), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – הקמת ועדת חריגים לנפגעי פעולות איבה שהתרחשו מחוץ לישראל), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – בחינת העלות לרשויות מקומיות), מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, רחל עזריה, איל בן ראובן, נאוה בוקר, איתן ברושי, איתן כבל, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, יחיאל חיליק בר, אברהם נגוסה, יואל חסון, עמיר פרץ, אלי אלאלוף ורויטל סויד; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר אגרת נסיעה באמבולנס), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – בדיקת תלות בידי רופא מומחה למבוטח מגיל 75), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, עמיר פרץ, נחמן שי, קארין אלהרר, זהבה גלאון, יחיאל חיליק בר, נורית קורן ויואל חסון; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – תגמולים לנפגעי פעולות איבה מחוץ לישראל), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מדמי השתתפות באשפוז סיעודי), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – קביעת יום פתיחת שנת הלימודים כיום בחירה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק התקנת מצלמות לשם פיקוח והגנה על קטינים וחסרי ישע, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, איילת נחמיאס ורבין, איציק שמולי, אורי מקלב, רועי פולקמן, מירב בן ארי, יעל גרמן, יגאל גואטה, עאידה תומא סלימאן, חנין זועבי, אלעזר שטרן, איתן ברושי, איל בן ראובן, מאיר כהן, קארין אלהרר, עליזה לביא, מסעוד גנאים, יעקב מרגי, דוד ביטן, אכרם חסון, מיכאל מלכיאלי, אלי אלאלוף, יואב קיש, רוברט אילטוב, מנואל טרכטנברג וסתיו שפיר;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר המינימום), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-שלילת זכאות לגמלת סיעוד מקשיש לאחר פטירת בן-הזוג), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, עמיר פרץ, דב חנין, משה גפני, נחמן שי, יוסי יונה, נורית קורן ומרב מיכאלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח שאירים לאלמן), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות וקצבת שאירים), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעובד שפוטר לאחר שהגיע לגיל פרישה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, עמיר פרץ, דב חנין, איתן כבל, נחמן שי, משה גפני, יוסי יונה ומרב מיכאלי; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – חובת מסירת הקלטת שיחת טלפון למבוטח), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון קצבת זיקנה בהתאם לשכר הממוצע במשק), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, קארין אלהרר, דב חנין, מרב מיכאלי, יוסי יונה ויואל חסון; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – אי-קיום פעילות אקדמית ביום המנוחה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה, ואני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, תפתח בבקשה את הנאומים, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

עודד פורר: תודה, אדוני, אחר צהריים טובים.

עודד פורר: עוד אפשר להגיד פורים שמח, אבל גם אי-אפשר להתעלם מהמאורעות, לפחות לפי מה שצפינו – מי שצפה במהדורות החדשות – אותה תלייה של בובות של חיילים חרדים בשכונה גאולה בירושלים.

עודד פורר: אני חושב שהבית הזה צריך לגנות את התופעה הזאת בכל תוקף ולפעול בכל אמצעי שהוא כדי למצוא את האחראים לעניין הזה.

עודד פורר: משטרת ישראל ידעה לרדוף אחרי אחראים לפשעים הרבה פחות חמורים.

עודד פורר: אני רואה בפשע הזה אחד הפשעים החמורים שנעשו.

עודד פורר: צריך לרדוף אותם, למצוא אותם, וגם בבית הזה – לדאוג ברמת החקיקה שגופים מתוך המקומות האלה שקוראים להסתה כנגד חיילי צה"ל וכנגד חיילים חרדים שמשרתים בצה"ל לא יקבלו מימון ממדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדי שר החקלאות אורי אריאל, היום בשעות הבוקר המוקדמות חרשו הרשויות במגזר הבדואי בנגב והשמידו יבולים חקלאיים, וזה, נדמה לי, לפי הנחיותיו והוראותיו של שר החקלאות, שדואג לפרנסתם של הבדואים.

טלב אבו עראר: זה שהם עושים את מה שהם צריכים לעשות באדמה שלהם כדי להתפרנס, כדי לגדל – – –

אורי אריאל: – – –

טלב אבו עראר: מה אתה אומר כך?

אורי אריאל: איך זה קשור לשר החקלאות?

טלב אבו עראר: איפה זה היה?

אורי אריאל: איך זה קשור לשר החקלאות?

טלב אבו עראר: אתה לא שר החקלאות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, הוא לא מתעסק בחקלאות.

טלב אבו עראר: אה, אתה לא מתעסק בחקלאות.

טלב אבו עראר: אה.

טלב אבו עראר: אתה שר החקלאות מלבד הבדואים, כן – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, הוא לא מתעסק – – –

טלב אבו עראר: – – ולכן מכובדי פוגע בפרנסתם של הבדואים בנגב.

טלב אבו עראר: כולם יודעים שהמגזר הבדואי בנגב סובל ממדיניות זו, וגם מאבטלה ועוני.

טלב אבו עראר: הממשלה עדיין, כנראה, לא מתייחסת אליהם כאזרחים במדינה הזאת, וזה כאילו חלק ממסע נישול מהקרקעות, הפקעת הקרקעות.

טלב אבו עראר: ולכן – לא יעזור: האדמה היא של הבדואים, והם חייבים לטפל באדמה שלהם ולזרוע כמה שהם צריכים וכמה שהם רוצים.

טלב אבו עראר: יש להם שם צאן, יש להם כבשים, יש להם בעלי-חיים, והם חייבים להשתמש באדמה הזאת.

טלב אבו עראר: ולכן מכובדי היושב-ראש, אני חושב שדי למדיניות הנישול מהקרקעות, די להשמדת היבולים החקלאיים של הבדואים, והגיע הזמן להתייחס למגזר הבדואי בנגב כאל אזרחי מדינת ישראל.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת נאוה בוקר.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אני נדרש לאחת מן הסוגיות שבוודאי מעניינות אותך באופן אישי כראש המוסד הזה – תהליך מסוכן בתוך מה שנקרא התהליך הדמוקרטי בכנסת ישראל.

זוהיר בהלול: זהו תהליך של דמוניזציה כלפי הח"כ הערבי בבניין הזה.

זוהיר בהלול: ישנה מגמה שהולכת וקורמת עור וגידים יותר ויותר.

זוהיר בהלול: היא לא תולדה של הכנסת הזאת, היא תולדה של כנסות אחרות, אבל המגמה הזאת היא באסקלציה הולכת וגוברת של סתימת פיות, של פגיעה במעמדו של הח"כ הערבי.

זוהיר בהלול: הסוגיה הזאת, אני מעלה אותה בצל העובדה שאני עד, ואלוקים עמדי, שחברי הכנסת הערבים באשר יהיו, כאן, בבניין הזה, הם חברי כנסת מצטיינים, משתתפים באופן אקטיביסטי וערכי, רטורי ואקספרסיבי בישיבות הוועדות ומגיעים לכאן מוכנים ומזומנים למטרה הדמוקרטית הנשגבה ביותר.

זוהיר בהלול: אלא מאי?

זוהיר בהלול: המגמה ההולכת ותופחת, בעיקר בבניין הזה, היא לפגוע במעמדו, לפגוע באמינותו ולפגוע בסטטוס המאוד-ערכי שלו כמייצג אולי עם אחר בתוך מדינת ישראל – עם ששייך למה שנקרא קהילת אזרחי מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש, להגן על מעמדו של הח"כ הערבי בבניין הזה ולהעניק לו לא רק הגנה אלא גם את הלגיטימציה המתבקשת מכך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נאוה בוקר – בבקשה, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שנה שלמה חלפה מהיום שבו הגשתי את הצעת החוק להעלאת קצבאות הנכות שעליה חתמו 82 מחברי הבית הזה.

נאוה בוקר: כפי שרובכם יודעים, לפי ההצעה יש להעלות את קצבאות הנכות, העומדות היום על 2,342 שקלים, ל-5,000 שקלים – שכר המינימום.

נאוה בוקר: היום הרגשתי סוף-סוף שההצעה שלי זוכה לתמיכה אמיתית של שרינו.

נאוה בוקר: אחרי שעלתה כבר פעמיים להצבעה בוועדת השרים, התגייסו חברי, שרי הליכוד אופיר אקוניס, חיים כץ וזאב אלקין, ויחד אתם אורי אריאל ודוד אזולאי, ודרשו להעניק לנכים את ההעלאה ובכך לאפשר להם לחיות בכבוד.

נאוה בוקר: ומכאן אני רוצה לומר לכם תודה, ואני בטוחה שעם תמיכה כזאת, שרק הולכת וגוברת, האוצר והעומד בראשו יצטרכו בסופו של דבר להבין שאנחנו לא מתכוונים לוותר, ושאנחנו נמשיך להיאבק למען הנכים עד הסוף, עד שתאושר הגדלת קצבת הנכות.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת בוקר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה לחברי הכנסת על תשומת לבם.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להקריא מכתב של חברה שלי בשם דליה ממן שמופנה אל שר הבריאות מר יעקב ליצמן – עניין שכולנו נוגעים בו בכל מיני צורות, כאן, במליאה: שמי דליה ממן, אני גרה בדימונה, פעילה חברתית בעמותה כבר 18 שנים בהתנדבות מלאה.

איילת נחמיאס ורבין: פונה אני אליך, שר הבריאות, עם כאב עצום בלבי, כאב שכאבתי לפני כשמונה שנים.

איילת נחמיאס ורבין: גם אני חליתי בסרטן.

איילת נחמיאס ורבין: טופלתי בשנה קשה, ותודה לבורא עולם שהכול בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: אולם אני, שלא כמו אחרים, לא נזקקתי לטיפולים שלא בסל הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מלווה כל כך הרבה אנשים במחלה הכואבת והארורה הזאת – שכנים, חברים, דודים, מכרים.

איילת נחמיאס ורבין: איבדתי את אבי ז"ל, דודים, גיסה, גיס, ואחת הסיבות היא שביקשו מהם לקנות תרופה שלא בסל הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: כרגע אני מלווה אישה שיקרה ללבי מאוד, קצת מעל 60, שחווה את החוויה המכאיבה הזאת; חמש שנים של מחלה, שמתוכן כשלוש וחצי שנים של טיפולים, ולפני חצי שנה ביקש ממנה לרכוש תרופה שלא בסל הבריאות, העולה בחודש אלפי שקלים ועשרות אלפים.

איילת נחמיאס ורבין: האם זה אמיתי?

איילת נחמיאס ורבין: האם יש צדק בעולם שאישה חולה ששילמה כל חייה דמי ביטוח בריאות ועוברת את המחלה הקשה הזאת בדם ובדמעות אמורה להתבקש לשלם על התרופות ועל בדיקה לגילוי סוג הגידול על מנת לקבוע את המשך שארית חייה?

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אני כואבת את כאבם של החלשים והחולים במדינה – כל כך כואבת, שיכולתי לדבר, תרתי משמע, כבר מזמן נחלשה והתאדתה.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, האם זה אמיתי במדינה כמו שלנו, שזה קורה, לתת לחולה למות טרם זמנה?

איילת נחמיאס ורבין: למות בטרם עת?

איילת נחמיאס ורבין: לחייבם לשלם בשארית כספם וחייהם?

איילת נחמיאס ורבין: היכן החמלה?

איילת נחמיאס ורבין: היכן האנושיות?

איילת נחמיאס ורבין: היכן הרגשות – נעלמו להם והתאיידו מחיינו?

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, הבט בעיניהם של החולים ותראה את דמעותיהם זולגות בייאוש, ואז תבין שכאבם אינו רק פיזי אלא כלכלי, נפשי ורגשי.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לציין, לצערי – היא כותבת את זה בשמה של אחותה פאני אמויאל, שנפטרה בשבוע שעבר, וממש עכשיו הסתיימה השבעה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה את שר הבריאות, אני יודעת שהדברים האלה נוגעים ללבו, וכשהוא יכול, הוא עוזר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אנחנו צריכים לטפל בעניין הזה מבחינה עקרונית.

איילת נחמיאס ורבין: כאן כל הבית צריך להתגייס.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בשעות הצהריים, או לפני הצהריים – בהלה גדולה בכפר קלנסואה בגלל פיצוץ במפעל לזיקוקי די-נור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המפעל הזה צמוד לקלנסואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כתוצאה מאותו פיצוץ ואותה שרפה נהרגו אמיר תכרורי ואנאס אבו עאבד, שניהם תושבי קלנסואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המפעל הזה קרוב מאוד לאזורי מגורים, אבל נשאלת השאלה, אחרי שאנחנו מדברים על ביקורת על ייבוא צעצועים מסוכנים, מפעל כזה – צריך לחקור, להקים ועדת חקירה ולהעמיד לדין את הבעלים, את המנהלים ואת אלה שנתנו את האישורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש ביקורת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם מישהו דאג לבטיחות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה דבר כזה צריך לקרות שאנשים ייהרגו שם והרבה פצועים – לעשות מעשה כזה שיש בו הרג ויש בו בהלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, צריך להקים ועדת חקירה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום קיימתי דיון, יחד עם חברי חבר הכנסת יעקב פרי, בנושא קדושת החיים וטוהר הנשק בצה"ל, לאור משפט החייל היורה אלאור אזריה.

איתן ברושי: את הדיון הוביל והנחה פרופסור אסא כשר, שהיה ממנסחי הקוד האתי בצה"ל, והשתתפו בו בין היתר נציב קבילות החיילים האלוף במילואים יצחק בריק, אלוף במילואים גרשון הכהן, חברי הכנסת שהם גם קצינים בכירים – עמר בר-לב, איל בן ראובן ואלעזר שטרן – וגם חברנו יהודה גליק.

איתן ברושי: הגיעו לדיון עשרות – למעלה מ-120 חניכים, מדריכים מהמכינות, תנועות הנוער, שנת שירות, אגפי חינוך ונוספים.

איתן ברושי: השאלות של טוהר נשק וקדושת החיים ליוו אותנו עוד טרם הקמת המדינה, וודאי שאחרי כינונה והקמתה של המדינה והקמתו של צבא ההגנה לישראל, ועד עצם היום הזה, לאורך כל המאבקים, המבצעים והמלחמות.

איתן ברושי: המסקנה העיקרית מהמקרה בחברון ומהדיון שיזמנו – והדיון הזה ללא ספק הצדיק את קיומו – היא שחשוב להיערך בעיקר לקראת העתיד ולעסוק במה שיהיה, ולא רק במה שהיה.

איתן ברושי: החברה הישראלית היום קרועה, משוסעת ומפולגת, וכאשר תישכח הפרשה וההדים סביבה בעוד זמן לא רב ייעלמו, אנחנו צריכים להוציא ממנה את העיקר בתחום החינוך, בתחום החינוך לערכים שעליהם דיברנו היום, שאמורים ללכד את כולנו, ואין פה חלוקה של ימין ושמאל או חלוקה פוליטית.

איתן ברושי: יש ללמוד את הערכים, לשנן אותם בחינוך, בתנועות הנוער, במכינות, בשנות השירות, וכמובן בצה"ל, לחיילים ולמפקדים.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, היום התארח בכנסת אדם מיוחד, שמו ד"ר עז א-דין אבו אל-עייש.

יהודה גליק: שמו, אני מניח, זכור לכולם – האיש שבמבצע "עופרת יצוקה" איבד שלוש בנות בעקבות טעות של צה"ל.

יהודה גליק: פגע בבית שלו טיל ונהרגו שלוש בנותיו.

יהודה גליק: האיש מנהל כיום – יש לו כל הסיבות שבעולם לראות בישראל אויב; במקום זאת, האיש החל חיים חדשים, הקים מרכז חינוכי לתפארת ומחלק מלגות מדי שנה לסטודנטיות יהודיות וערביות בטורונטו.

יהודה גליק: הוא מחלק אותן לסטודנטיות פה בארץ שלא מסוגלות לממן את הלימודים שלהן.

יהודה גליק: הוא כרגע מנהל משפט נגד מדינת ישראל.

יהודה גליק: אינני רוצה להיכנס לעולם המשפטי.

יהודה גליק: אני פונה מכאן לחברי הכנסת להצטרף אלי בפנייה לראש הממשלה ולשר הביטחון: כמחווה של רצון טוב, כהסברה של החברה הישראלית – והיום יש מערכת הסברה נגדנו בכל העולם – בואו, שמדינת ישראל, כמחווה, תקצה סכום מסוים למרכז שלו, ובואו נזיז הצדה מערכה משפטית מיותרת שלא אנחנו ולא הוא לא נרוויח ממנה.

יהודה גליק: במקום זה מדינת ישראל תצא חזקה ובטוחה בעצמה על-ידי זה שהיא תביע צער על מה שקרה ותשתתף באיזשהו פיצוי – לא כפיצוי משפטי אלא כמחווה אנושית לבן-אדם שאנחנו פגענו והרגנו לו שלוש בנות, והוא בחר בחיים טובים, למנף את העשייה שלו לטובת הציבור בישראל.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה – בבקשה אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כל אחד מאתנו פוגש במהלך חייו עובד סוציאלי או עובדת סוציאלית.

יוסי יונה: מן הסתם יש לנו אב, אם, אח, אחות, סב, סבתא, בן או שכן קרוב שזוכה לטיפול מסור מידם.

יוסי יונה: אבי שוכן היום בבית-חולים שיקומי, ואין בפי מילים לתאר את הטיפול המסור והאוהב שהוא מקבל מידיה של העובדת הסוציאלית במקום.

יוסי יונה: קוראים לה סיגלית כהן.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, היום התקיים בכנסת יום הצדעה לה ולאלפי העובדים הסוציאליים האחרים.

יוסי יונה: זה יפה להצדיע להם, והם אכן ראויים להצדעה, אבל אנחנו לא יכולים להסתפק בהצדעה, במחווה סימבולית שמעלה על נס את פועלם.

יוסי יונה: מדובר באנשים, בעיקר בנשים, שעושים את עבודתם במקצועיות מופתית, אדוני היושב-ראש, במסירות עמוקה ובאכפתיות רבה.

יוסי יונה: הם נמצאים בפינות החשוכות ביותר והכואבות ביותר של החברה שלנו – חברה שמתאפיינת, שלא בצדק, בפערים חברתיים מהגדולים ביותר בעולם המערבי, ולכן גם במצוקות חברתיות שונות ומגוונות.

יוסי יונה: אנחנו נופלים מהרגליים, דיווחו לנו העובדים הסוציאליים היום.

יוסי יונה: כל אחד ואחת מאתנו, הם הוסיפו, מטפלים במספר בלתי נתפס של תיקים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

יוסי יונה: דומה שאנחנו מנצלים את טוב לבם, את המחויבות שלהם ואת האכפתיות שלהם, פשוט כך.

יוסי יונה: מסירותם של העובדים הסוציאליים והמחויבות שלהם לאוכלוסיות המוחלשות אינן רישיון לנצל אותם.

יוסי יונה: תנאי ההעסקה שלהם מחפירים, וגובה שכרם משפיל ומבזה.

יוסי יונה: ממשלת ישראל יכולה לעשות יותר עבורם.

יוסי יונה: משרד האוצר יכול לעשות יותר עבורם.

יוסי יונה: אנחנו, חברי הכנסת, יכולים ונדרשים לעשות יותר עבורם.

יוסי יונה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, כמו כל חברי הכנסת, בכל שבוע מבקר בשניים-שלושה יישובים בארץ, ואני שומע על בעיית תכנון ובנייה, על צווי הריסה, על גירעונות בתקציבים, על בעיית חיבורי החשמל, על בעיית תשתיות.

אכרם חסון: והנה, ביום חמישי האחרון ביקרתי בכפר הצ'רקסי כפר-כמא, ליד כפר-תבור, שמונה 3,400 תושבים, ולהפתעתי אין שם גירעונות, אין שם אפילו בית אחד ללא היתר בנייה, ללא חיבור חשמל לא חוקי, ואין שם אפילו צו הריסה אחד.

אכרם חסון: היישוב נקי, היישוב נמצא במצב צמיחה, ויש בגרות איכותית ברמה גבוהה מאוד.

אכרם חסון: יש שם תשעה חברי מועצת עיר, כולל ראש המועצה, כולם בקואליציה, כי כולם שמו מול עיניהם את טובת האזרחים והתושבים.

אכרם חסון: היישוב הזה הוא לתפארת עם ישראל.

אכרם חסון: זה מוכיח: אם נרצה אין זו אגדה, ואני מצדיע לראש המועצה, לחברי המועצה ולתושבי כפר-כמא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אמיר תכרורי ז"ל, בן 24, ואנאס עאבד ז"ל, בן 17, שניהם אזרחים שהלכו לעבודתם היום ומצאו את מותם בנסיבות טרגיות, בהתפוצצות מחסן של זיקוקים במושב פורת.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: אנו מבקשים מאללה שיסלח להם, ישכן אותם בגן עדן וישרה על משפחתם אורך רוח ונחמה.

אוסאמה סעדי: ) אבל, אדוני היושב-ראש, אני קראתי שהמחסן הזה פעל ללא רישיון עסק, ללא אישור של כבאות.

אוסאמה סעדי: חצי טונה של זיקוקים.

אוסאמה סעדי: איפה הרשויות?

אוסאמה סעדי: זה פשע נורא שגבה קורבנות בתחילת חייהם.

אוסאמה סעדי: אמיר היה אמור להתחתן בשבוע הבא.

אוסאמה סעדי: מה נגיד להורים שלו בקלנסואה?

אוסאמה סעדי: ולכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש:

אוסאמה סעדי: פה אנחנו חייבים לעקוב אחרי הרשויות, אחרי החקירה, שלא יטייחו, ושהאחראים לפשע הנורא הזה – ימוצה הדין אתם על מנת שיראו וייראו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרייך – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

קסניה סבטלובה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר דחתה מליאת הכנסת הצעת החוק שלי להעלאת תקרת ההכנסה לקשישים שמשתכרים אך ורק מקצבאות הזיקנה; להעלאת הקצבה וגם להעלאת השלמת ההכנסה שמקבלים אותם הקשישים.

קסניה סבטלובה: מה שאמר אז שר הרווחה חיים כץ, שנכח פה באולם, הוא שאין כסף; שהיו רוצים לתת אבל כסף אין, מה לעשות.

קסניה סבטלובה: כסף אין, אבל אתם תחזיקו מעמד, תמשיכו, ככה, לשנס את המותניים ותמשיכו לקוות לטוב, שפעם הוא יקרה.

קסניה סבטלובה: אז קרה לנו נס פורים.

קסניה סבטלובה: מה אנחנו מתבשרים אתמול?

קסניה סבטלובה: שבעקבות עסקת ענק למכירת "מובילאיי" – עסקת ענק שאין למעשה למדינת ישראל שום יד בהצלחה שלה; מדובר באנשים שעובדים קשה ואחרי זה משלמים מסים.

קסניה סבטלובה: מהמסים האלה ייכנסו לקופת המדינה כמה מיליארדי שקלים.

קסניה סבטלובה: כמה מיליארדי שקלים.

קסניה סבטלובה: זה לא פחות מנס פורים, רבותי וגבירותי.

קסניה סבטלובה: אנחנו מצפים שהכסף הזה ישמש למטרות נשגבות כמו העלאת רמת החיים של אותם קשישים וקשישות, שמסתכלים בנו בעיניים כלות שנה אחרי שנה, ושמבטיחים להם: אנחנו נטפל בכם, אנחנו נעלה לכם את קצבת הזיקנה העלובה.

קסניה סבטלובה: מי מכם, ממי שיושבים כאן, בכנסת ישראל, יכול היה להתקיים מסכום זעום של 2,200, 2,800, 2,700 ובמקרים אחדים גם 1,500 שקלים בלבד?

קסניה סבטלובה: האם בן-אדם יכול להתקיים מהכסף הזה?

קסניה סבטלובה: אז במקום לעשות צעדים פופוליסטיים של הורדת מסים – ומי מאתנו נגד הורדת מסים?

קסניה סבטלובה: ברור שכולנו בעד; עם זאת, יש דברים שהם במקום הרבה יותר גבוה בסדר העדיפויות, ובהם גם העלאת רמת החיים של הקשישים והנכים במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: קצבת הזיקנה וקצבת הנכות חייבות לעלות ולפחות להיות בגובה של ההכנסה של שכר המינימום – לפחות, אם לא יותר גבוה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר חיים כץ, היום הכנסת עוד פעם, בפעם השלישית בשלוש שנים, ציינה אות הוקרה לעובדים הסוציאליים.

עבדאללה אבו מערוף: גם בשנה שעברה השתתפנו, דיברנו, העלינו את הנושא.

עבדאללה אבו מערוף: העובדים הסוציאליים, אין ויכוח שהם עושים עבודת קודש, אבל עדיין הכנסת רחוקה מאוד – להתגאות שהיא מציינת את היום הזה ועושה "וי" לפרוטוקול.

עבדאללה אבו מערוף: לצערנו הרב, מהשנה שעברה עד היום כמעט לא זז כלום – גם התקינה, גם תנאי העבודה, גם מספר התיקים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני פונה ואני מקווה, ושר העבודה והרווחה והשירותים החברתיים שומע, שלפחות במהלך השנה הזאת אכן נצליח לקדם את הנושא, את העניין, לטובת העובדים הסוציאליים, מכל הבחינות.

עבדאללה אבו מערוף: עבודת הקודש שהם עושים בשבילנו, החברה, הזקנים, הקשישים, מכל הבחינות היא צריכה השקעה, מהשירותים החברתיים – פי-עשרה יותר מאשר ישנה.

עבדאללה אבו מערוף: יש הצעות חוק רבות, ולצערנו הממשלה מעכבת אותן ולא מסכימה, ואנחנו נעשה הכול במשך השנה הזאת כדי שאכן העובדים הסוציאליים – נכיר בהם, ניתן להם אות הוקרה על העבודה שהם עושים, לפחות תגמול קטן, מול תנאי העבודה שלהם, ממה שמגיע להם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: בהקשר הזה אי-אפשר לעבור לסדר-היום בלי להתייחס למה שקרה בחולון.

עבדאללה אבו מערוף: האלימות בחברה – וזה גם נושק במידה מסוימת לעניין העבודה הסוציאלית: מותה של אחות, לצערנו, שהותקפה במרפאה והייתה הצתה.

עבדאללה אבו מערוף: זה מקרה שלא עוברים עליו לסדר-היום, ולכן גם זה קשור לכל העבודה החברתית שאנחנו מדברים עליה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם, אני מקווה ורוצה שהכנסת אכן תתייחס בשיא הרצינות לעניין הזה, עם הממשלה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת תדון ביום רביעי בהצעה לסדר-היום בנושא הכאוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אמיר תכרורי, בן 24, ואנאס אבו עאבד, בן 17, מקלנסואה שניהם, נספו ונהרגו היום בשרפה שפרצה במחסן לזיקוקי די-נור במושב פורת.

אחמד טיבי: כפי שעמיתי חבר הכנסת סעדי אמר, התברר שהמקום פועל עם חצי טונה חומר נפץ, זיקוקים, ללא אישור כבאות, ללא רישיון עסק.

אחמד טיבי: מישהו אמור לשאת באחריות לקורבן הכבד, הנורא הזה, של שני בני-אדם.

אחמד טיבי: אחד מהם, אמיר, היה אמור להתחתן בעוד כמה ימים היה.

אחמד טיבי: זה אובדן קשה, אסון גם לקלנסואה, גם לכולנו, אבל מישהו חייב לשאת באחריות, ולכן חייבים בדיקה מקיפה וחקירה של העניין עד תום.

אחמד טיבי: רחמת אללה עלא אמיר ורחמת אללה עלא אנאס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, היום ציינו בוועדות את יום העובדים הסוציאליים וכולנו הצדענו להם, ומגיע להם שנגיד להם תודה רבה על עבודת הקודש, על המסירות, על השליחות שהם עושים בתמיכתם ובעזרתם לכל אלה שצריכים עזרה, לכל החלשים, לכל העניים ולכל אלה הסובלים.

מסעוד גנאים: את ההצדעה הזאת צריך לתרגם לתמיכה – לשפר את תנאי עבודתם של העובדים הסוציאליים, להעלות את שכרם ולספק להם את הביטחון ואת ההגנה מפני ההתקפות עליהם.

מסעוד גנאים: ביום הזה אני גם פונה לעובדים ולעובדות הסוציאליות הערבים: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ביום הזה ברצוני לומר לכל העובדים והעובדות הסוציאליים: אנו מעריכים ומכבדים את עבודתכם ומודים לכם על השליחות הנעלה והקדושה שאתם ממלאים, לעזרת כל נזקק.

מסעוד גנאים: אנו עושים כמיטב יכולתנו לשיפור תנאי עבודתכם ולהעלאת שכרכם, וגם שתהיו בטוחים ומוגנים כראוי לביצוע עבודתכם כנדרש.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת ענת ברקו.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, בסוף השבוע שעבר, ביום רביעי, בסוף הימים של הכנסת, נערכה כאן ישיבת שדולה בנושא המים, וחברי הכנסת שהגיעו שמעו מהשירות ההידרולוגי ומהרבה מאוד מומחים על מצב המים, בייחוד בצפון הארץ.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר לכם שהמצב הוא קטסטרופה, ובטח ראיתם גם בתקשורת בסוף השבוע ולפני כן.

יעל כהן-פארן: הכינרת, כל אגן ההיקוות של הכינרת סובל מבצורת שלא הייתה שנים רבות.

יעל כהן-פארן: ינואר ופברואר – שחונים לחלוטין.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על זה שעלתה אפשרות שהבניאס יפסיק לזרום.

יעל כהן-פארן: זה יכול לקרות.

יעל כהן-פארן: אנחנו היום, בשיא החורף, כבר בקו האדום של הכינרת – מתחתיו, הקו האדום התחתון; והבניאס והדן, מעיינות ענקיים, שופעים המון מים, בזרימה שכדוגמתה לא נראתה מעולם.

יעל כהן-פארן: יש פה מצב של שינויי אקלים שאנחנו עדים אליהם, אנחנו כבר רואים וחווים אותם בימי חיינו, ואנחנו חייבים לשים את זה בסדר העדיפויות שלנו.

יעל כהן-פארן: יש כאן בעיה קשה גם לחקלאים, גם לכל מי שחי שם ושחי מתיירות.

יעל כהן-פארן: תיירות המים היא חלק מהתרבות שלנו כאן בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעל כהן-פארן: ובכך אסיים.

יעל כהן-פארן: לחוש מים זורמים זה משהו – אנחנו חייבים לשמור על הדבר הזה בשביל ילדינו ובשביל ילדיהם, ולא נוכל לאפשר לעצמנו, לסלוח לעצמנו אם לא נציל את האזור הזה.

יעל כהן-פארן: ויש מה לעשות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

ענת ברקו: תודה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לשתף אתכם בהצעת חוק-יסוד: הכנסת שעברה היום בוועדת שרים, מאחר שמחר אני לא אהיה בקריאה הטרומית.

ענת ברקו: היא מונעת היבחרות למשך 25 שנה ממי שעסק בטרור.

ענת ברקו: אדם שעבר עבירה וזה מעשה טרור לפי החוק למאבק בטרור לא יוכל להיבחר לכנסת 25 שנה, ואנו נוקיע אותו, ובהחלט נמנע אנשים שעסקו בטרור, פסלו את קיומה של המדינה, יצאו נגד המדינה ושלום אזרחיה על רקע אידיאולוגי, דתי, וכיוצא בזה.

ענת ברקו: אם לאחר מכן ישנה את דרכיו, לאחר 25 שנה, הוא יוכל להציג את מועמדותו.

ענת ברקו: בהחלט כאלה כמו חבר הכנסת גטאס הם דוגמה טובה לזה, כיוון שאנחנו היום דנים בחוק ההדחה, בהדחתו בעצם, מהכנסת.

ענת ברקו: הוא – לא היה לו מספיק אומץ לקום וללכת, להגיד: אני חברתי לטרוריסטים בכלא, הברחתי להם בעצם נשק – כי טלפון סלולרי הוא נשק של אסירים ביטחוניים בכלא, שיכולים להכווין פיגועים, וזה מה שהם עושים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: אדוני, עוד משפט אחד.

ענת ברקו: גם הפרובוקציות שהוא עשה – גם באל-אקצא, למרות היותו נוצרי – כדי להצית את האזור מבחינה דתית; השיט, בעקבות "מיס מרמרה" – כל המשטים האלה וכל הדברים הללו נגד המדינה.

ענת ברקו: החוקים האלה באים בדיוק כדי למנוע מאנשים כמוהו לשבת במקום הזה, שכל כך חשוב לאזרחי מדינת ישראל ואמור לשמור גם על ביטחונם.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, היום המשיכה ועדת הפנים של הכנסת לדון בחוק קמיניץ, בהכנתו לקריאה השנייה והשלישית.

יוסף ג'בארין: זה חוק שמטרתו ברורה: להאיץ את תהליכי הריסת הבתים ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: לפני שבוע נחשף שמנהל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, יחד עם יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, יחד עם יו"ר ועדת הפנים דוד אמסלם, עשו סיור בהליקופטר מעל כל היישובים הערביים כדי כאילו לעמוד מקרוב על מה שנקרא תופעת הבנייה הלא-חוקית.

יוסף ג'בארין: אבל הם מתעלמים מהעובדה שהבנייה הזאת מוגדרת כך בהיעדר תוכניות מתאר שהמדינה, והממשלה, קידמה ואישרה.

יוסף ג'בארין: היום גם התקיימה תהלוכה והפגנה מול משרד האוצר בהשתתפות מאות אזרחים ערבים, ראשי רשויות מקומיות ערביות.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה להגיד לך, כבוד היושב-ראש, שהשוטרים ואנשי הביטחון שעמדו שם לא חסכו בדחיפות ובמכות למפגינים, ולצערי גם לחברי כנסת שמכהנים כאן, לרבות אנוכי וידידי חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזו התפתחות מאוד מסוכנת, וצריך להגן על מעמדם של חברי הכנסת ועל מעמדם של האזרחים שמביעים מחאה פה בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן – אחרון הדוברים בנאומים בני דקה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים ביציע, האמת שהתלבטתי רבות על מה לדבר היום – האם לספר על הסטודנטים מאריאל שמלווים אותי כחלק מהפרויקט שלהם בחוג לתקשורת, האם לספר על הדיון המרתק שהיה בוועדה של עליזה לביא בנושא הסרסרות, הסחר בנשים והזנות, האם לספר לכם על הגברת, האחות הרחמנייה, שנשרפה בעודה בחיים היום בקופת-החולים בחולון.

אורן אסף חזן: אבל מתוך כל זה הייתי רוצה לדבר על התופעה המבזה וההזויה של חברי הכנסת של הרשימה הפלסטינית.

אורן אסף חזן: היום התקיים דיון נוסף בוועדת הכנסת בנוגע להדחתו של המחבל גטאס מכנסת ישראל.

אורן אסף חזן: אחד אחרי השני עלו חברי הכנסת של הרשימה הפלסטינית המשותפת והרצו לכולנו על דמוקרטיה, הרצו לכולנו על זכויות, הרצו לכולנו על החובה שלנו לקבל את צו הבוחר.

אורן אסף חזן: לאף אחד מהם לא היה את הפרצוף לקום ולהגיד שהוא מגנה את המעשה; לאף אחד מהם לא היה את הפרצוף לקום ולהגיד שגטאס מבזה לא רק את הרשימה המשותפת, את כל ערביי ישראל – את כנסת ישראל; לאף אחד מהם לא היה את הפרצוף לבוא ולהגיד: כן, רבותי.

אורן אסף חזן: שגינו, כשלנו, קיבלנו וחיבקנו לזרועותינו מחבל של ממש, שהבריח אמצעי לחימה למחבלים עם דם על הידיים בבתי-הסוהר; לאף אחד מהם לא היה את הפרצוף לבוא ולהגיד את מה שאמרה חברת הכנסת ברקו רק לפני רגע: עליו להניח את המפתחות ולהיעלם.

אורן אסף חזן: מקומו מאחורי סורג ובריח.

אורן אסף חזן: אתם יודעים למה?

אורן אסף חזן: כי השתיקה שלהם היא שיתוף הפעולה שלהם.

אורן אסף חזן: הם בדיוק כמותו.

אורן אסף חזן: ושלא יבואו ויגידו לי שאני עושה הכללות, אלא אני אבוא ואגיד לכם שכשאנחנו שותקים להם ונותנים להם להרצות לנו על כבוד הכנסת, על דמוקרטיה, על דרך נכונה לייצג את המדינה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורן אסף חזן: ובזה אני מסיים, היושב-ראש.

אורן אסף חזן: – – בשתיקה שלהם הם מגבים את מעשיו, ובשתיקה שלנו אנחנו נותנים לזה יד.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנעשה הכול כדי להטיס מפה, לא רק מאחורי סורג ובריח אלא מחוץ לגבולות המדינה, את כל המחבלים מכנסת ישראל.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשעת שאלות לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יכול לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע שבמהלך שעת השאלות, בעוד דקות ספורות, תגיע ליציע הכבוד משלחת של הבונדסטאג בראשות הנשיא למרט, שנמצאת כאן במסגרת דיאלוג בין-פרלמנטרי, אז יסלחו לי השר והשואלים, אנחנו ודאי נקבל אותם כאן בברכה.

יולי יואל אדלשטיין: באותה הזדמנות אני גם מודה לחברי הכנסת שהשתתפו במושבים השונים של המפגש והפגינו רמת ידע ורמת מקצועיות פשוט מעוררות כבוד.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת, אני מזכיר לכולם את המתכונת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקיימים שעת שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: לשר חיים כץ יש משרד אחד.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אנחנו נקבל הזדמנות במשך – – –

אוסאמה סעדי: שני משרדים: עבודה ורווחה.

יולי יואל אדלשטיין: משרד אחד.

יולי יואל אדלשטיין: הוא קיבל עוד סמכויות, זה עדיין הכול אוחד תחת קורת גג אחת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, תהיה לנו שעה מרגע ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי אני אוסיף את הזמן שיידרש לברכה למשלחת של הבונדסטאג.

יולי יואל אדלשטיין: שתי דקות לכל שואל או שואלת; עד שלוש דקות תשובת השר.

יולי יואל אדלשטיין: סדר – אני אקבע לפי המפתח הידוע: שלושה-רבעים אנשי אופוזיציה, רבע אנשי קואליציה, ומכאן אנחנו נמשיך ונתנהל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מפעיל את ההצבעה על מנת שחברי הכנסת יוכלו להירשם לשעת שאלות עם השר.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שכולם כבר הפנימו שהשאלות הן בתחום פעילות משרדו של השר או פעילות הממשלה שרלוונטית לגביו.

יולי יואל אדלשטיין: את זה אנחנו כולנו זוכרים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת איתן ברושי, תפתח בבקשה את שעת השאלות, ואני ארכיב הלאה את הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות לרשותך.

סתיו שפיר: אם אפשר – – – לפרסם את רשימת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו תכף נסדר אותה ונפרסם אותה.

איתן ברושי: אדוני השר, יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אני רוצה לשאול ולהעיר בנושא של הסעות קשישים בפריפריה.

איתן ברושי: כידוע, נשים מגיל 60 וגברים מגיל 65 זכאים להנחה בנסיעה בתחבורה הציבורית בגובה של 50% בכל קווי האוטובוס הציבוריים.

איתן ברושי: כך נהנה ציבור הגמלאים – במקומות שבהם קיימת תחבורה מסודרת, תדירות גבוהה ונגישות גבוהה לכל מקום – מהנחה משמעותית בעלות הנסיעה למרכזי יום לקשיש.

איתן ברושי: לעומת זאת, במועצות האזוריות ובמקומות מרוחקים נוספים, שבהם תדירות ונגישות התחבורה הציבורית למרכזי יום לקשיש נמוכה, ולעתים ההסעות אף לא נכנסות כלל אל תוך המועצה, המועצה האזורית נאלצת לממן היסעים ייעודיים מבית הקשיש ביישובו עד למרכז יום לקשיש, בעלות מלאה.

איתן ברושי: הפער שאנחנו בדקנו מגיע לכ-20 מיליון שקלים.

איתן ברושי: בפועל יוצא שה-50% שהמדינה מסבסדת נגרעים מאתנו בפריפריה, והעלות נופלת על התושבים כולם באמצעות המועצה.

איתן ברושי: מצב זה משית על האזורים הרחוקים הוצאות גבוהות ויוצר פערים משמעותיים, נוסף לפערים שכבר שקיימים גם ככה בין המרכז לפריפריה.

איתן ברושי: אנחנו מבקשים מהשר להתערב – נדמה לי שהוא כבר שמע את זה ממני – ולהסדיר את הפיצוי הנדרש כדי שלא לפגוע.

איתן ברושי: גם כך יש פגיעה בשירותי הבריאות ובשירותי הרווחה.

איתן ברושי: אני מבקש מהשר להתערב על מנת להסדיר ולגשר על הפער, למען איכות חייהם ורווחתם, בוודאי של המייסדים המבוגרים והקשישים.

איתן ברושי: תודה רבה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, לא שמעתי את זה ממך.

חיים כץ: אני שומע את זה בפעם הראשונה.

חיים כץ: הגיל: 62 – נשים, 67 – גברים, זה הגיל המזכה, זו התעודה של אזרח ותיק, ואני אתערב.

חיים כץ: כי אני לא מכיר את זה.

חיים כץ: היית אומר לי – הייתי מטפל; הייתי מנסה לטפל, כי זה עיוות וצריך לתקן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

איתן ברושי: יש עוד כמה שניות, תגיד עוד משהו.

חיים כץ: לא צריך.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: פה, אם אנחנו רוצים שמקסימום חברי כנסת ישאלו, אין צורך למשוך זמן.

איתן ברושי: זה מספיק.

חיים כץ: כן, נו, מה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ותכף אני אודיע על סידור הרשימה הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, עד שתי דקות לרשותך.

חיים כץ: הנה, אתה רואה, אנשי המקצוע הביאו פתק שיש תקציב ייעודי של 4.7 מיליון שקלים, אבל זה לא מספיק, כי אתה מדבר על 20.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אנחנו קוראים עכשיו שבאוצר המדינה הצטברו עודפי גבייה בהיקף מאוד מאוד גדול – עודפי גביית מסים בסדר גודל של 3 מיליארד שקלים.

דב חנין: אנחנו גם כולנו שמחנו על עסקת המכירה של חברת "מובילאיי", שבעקבותיה, בהערכה זהירה, קופת המדינה תקבל סדר גודל של 4.7 מיליארד שקלים.

דב חנין: זה אומנם יהיה חד-פעמי, אבל זאת הכנסה גדולה לקופת המדינה, וכשמצרפים את זה להכנסות הגדולות מעודפי גביית המסים, מסתבר שיש בקופת האוצר הרבה יותר כסף ממה שכולנו חשבנו.

דב חנין: לדעתי, אתה, אדוני השר, בתור מי שמופקד על הרווחה והשירותים החברתיים, צריך להוביל היום מהלך שאומר, קודם כול, לקחת למחסור הגדול בשירותים חברתיים ובהסדרי רווחה במדינת ישראל.

דב חנין: אני רוצה לשים את הדגש, ברשותך, על שתי נקודות: הקשישים והנכים.

דב חנין: עברה פה בקריאה טרומית הצעת חוק של חבר הכנסת אילן גילאון – אני הייתי שותף לה, יחד עם חברת הכנסת קארין אלהרר – להכפיל את קצבת הנכות.

דב חנין: זאת עלות לא מבוטלת לאוצר המדינה.

דב חנין: אנחנו גם נאבקים על כך שנקבע עיקרון שלכל קשיש במדינת ישראל יהיה מינימום הכנסה של 5,000 שקלים לחודש.

דב חנין: אם יש לו ממקורות אחרים לא צריך להשלים לו, אבל אם חסר לו צריך להשלים, כי 5,000 שקלים לחודש זה המינימום הדרוש כדי שאדם יוכל לחיות בכבוד.

דב חנין: הדברים האלה מחייבים הרבה כסף.

דב חנין: עכשיו יש את הכסף הזה, אז אולי במקום להקטין עוד יותר את מס החברות, ולהקטין במעט את המע"מ, ולצמצם במס הכנסה בצורה כזאת או אחרת – אולי פעם אחת ניקח את הכסף למי שאין לו וניתן את הכסף הזה לקשישים, לנכים ולרווחה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: עוד פעם, אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: אני בכל תשובה צריך להגיד אדוני היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: לך אני אוותר.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתה יודע, כל שבוע יש את הצד של הטובים – – –

דב חנין: אתה בטובים.

חיים כץ: רגע, תן לי.

חיים כץ: יש את הצד של הטובים ויש – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לא כל שבוע, אדוני השר, זה כל כנסת, והשר לפעמים משתנה.

חיים כץ: כל כנסת.

חיים כץ: – – את הצד של הפחות טובים.

חיים כץ: אתה צודק.

חיים כץ: אני ישבתי היום ואמרתי: מה אנחנו עושים עם הכסף?

חיים כץ: איך אנחנו עוזרים לקשישים?

חיים כץ: יש, למשל, את הקטע שאיווט סגר על מענק של 1.3 מיליארד, שהוא פרוס.

חיים כץ: אם היו לוקחים ומפסיקים הפריסה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: 1.9.

חיים כץ: 1.9.

חיים כץ: אם היינו מפסיקים את הפריסה ונותנים את זה באופן חד-פעמי ומשנים את ההצמדה של השכר הזה רק למקבלי הבטחת הכנסה, היינו מוציאים מדוח העוני את כל האזרחים הוותיקים.

חיים כץ: נגמר.

חיים כץ: אם היינו נותנים את זה בפעם אחת, היינו גם קובעים את גובה העוני, את עומק העוני.

חיים כץ: אם אני אשווה לקו העוני, אז הם לא יהיו בסטטיסטיקה, אבל הם יהיו עניים.

חיים כץ: דבר נוסף שאפשר לגעת – ואני נוגע בקשישים – אתה יודע, היו שני שלבים של מענק קור: היו ערים קרות, ואחר כך הייתה הרחבה של עוד הרבה מאוד; אם אנחנו מדברים על מספרים – אז, כ-290,000 אזרחים שמקבלים הבטחת הכנסה, קשישים, קיבלו מענק של 184 שקלים, כי הם קיבלו בפברואר במקום בנובמבר.

חיים כץ: העלות של תיקון שכולם יקבלו – דרך אגב, שמנו היום הצעת חוק על זה, הביטוח הלאומי – תוספת של 73 מיליון.

חיים כץ: אתה רואה שאנחנו מסתכלים ופורטים את זה.

חיים כץ: ועדת זליכה, שמתעסקת בנושא הנכים – אני לא יודע איזו תוצאה היא מביאה, אבל אפשר, בטח מהכסף הזה, להעלות את קצבת הנכות.

חיים כץ: 2,444 שקלים זה מעט מדי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעג לרש.

חיים כץ: העלות של להביא את זה לשכר מינימום זה 7 מיליארד.

חיים כץ: אז בוא, גם כן, אם פה יקבעו את זה במדרגות – חברת הכנסת נאוה בוקר שמה היום בוועדת שרים הצעת חוק להשוות את קצבת הנכות לשכר המינימום.

חיים כץ: הנה, עכשיו יש פה דרך להגדיל את הקצבה בצורה משמעותית, ועוד פעם, מתוך התחשבות בזה שהמענק שאנחנו מקבלים הוא חד-פעמי, וזה נכנס לבסיס – אנחנו נצטרך את ההגדלה בכל שנה.

חיים כץ: אבל זאת הזדמנות מצוינת.

חיים כץ: זאת הזדמנות מצוינת ללכת ולהגדיל את מענק הנכות בצורה משמעותית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: תישאר אתנו על הדוכן, אם אתה רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לוקח פסק זמן של דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יכול לרדת לשולחן הממשלה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לקדם בברכה משלחת מכובדת מהבונדסטאג בראשות נשיא הבונדסטאג, ידידי היקר פרופסור נורברט למָרט.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) המשלחת מתארחת בכנסת, כפי שאמרתי, במסגרת הדיאלוג הבין-פרלמנטרי "P2P".

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים, מכובדינו, לירושלים בירת ישראל ולכנסת, לב הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: זהו המפגש השני שאנו מקיימים עם הבונדסטאג במתכונת זו, והראשון שאנו מארחים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לכנסת ולבונד

יולי יואל אדלשטיין: סטאג יש מסורת ארוכת שנים של קשרי עבודה עמוקים, הבאים לידי ביטוי בכל רובדי העשייה הפרלמנטרית – זאת, במידה רבה בזכות מעורבותו האישית של פרופ' למרט.

יולי יואל אדלשטיין: הבונדסטאג הנו הפרלמנט הראשון שגובשה עמו המסגרת לדיאלוג בין-פרלמנטרי, המאפשר חילופי דעות, שיח מקצועי מעמיק בין חברי פרלמנט ובין אנשי המטה המקצועי של הפרלמנטים ומהווה במה ליוזמות חדשות.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, זוהי כנראה הפעם האחרונה שאנו מארחים כאן את פרופ' למרט בתפקידו הנוכחי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי יותר מ-35 שנים בבונדסטאג, ומהן יותר מעשר שנים – בעצם 12 שנה – כנשיא הבונדסטאג, אתה מסיים בקרוב, אדוני פרופסור למרט, את תפקידך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש בהזדמנות זו להביע את הערכתי לך על פועלך רב-השנים לחיזוק מעמדו של הפרלמנט כרשות עצמאית מחוקקת ומפקחת וכמעוז הדמוקרטיה והשיח הפתוח; זאת, בין היתר, באמצעות הדיפלומטיה הפרלמנטרית, המהווה כלי להפצת ערכים אלה למדינות רבות בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להודות לך, אדוני, על העשייה הברוכה ועל תרומתך האישית לקידום היחסים בין ישראל לגרמניה בכלל ובין הכנסת לבונדסטאג בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: אתה ידיד אמת של ישראל, ואנו מכירים לך תודה על כך.

יולי יואל אדלשטיין: על אף העבר המורכב והטרגי, יחסי ישראל וגרמניה חמים וידידותיים.

יולי יואל אדלשטיין: הן חולקות ערכים משותפים כחברות דמוקרטיות, חופשיות ושוחרות שלום, כמו גם רצון משותף לשמר את הזיכרון ולהעמיק את הקשרים ביניהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לך הצלחה בהמשך דרכך, ולכולכם, לכל המשלחת, שוב – ברוכים הבאים וביקור מוצלח ופורה בכנסת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: באותה הזדמנות, אני גם מודה מקרב לב לחברנו חבר הכנסת נחמן שי, ששנים רבות פועל להידוק היחסים בין הכנסת לבונדסטאג.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת, ביקור מוצלח ופורה בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, תחזור אלינו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו בסיבוב הסבב הראשון: זוהיר בהלול ועודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – אחמד טיבי, סתיו שפיר, עבד אל חכים חאג' יחיא וענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: אז כרגע זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות לרשותך, בבקשה.

זוהיר בהלול: אדוני השר, כנראה הגענו לנחלה ולגאולה – מימי ה"אין לי" של יגאל הורוביץ לימי ה"יש לי" של משה כחלון.

זוהיר בהלול: בהמשך לדבריו המאלפים של חבר הכנסת המצטיין ידידי דב חנין, אני רוצה להציע לך הצעה להיכן לתעל את עודפי הכספים האלה.

זוהיר בהלול: אתה היית הראשון שיצק את הצעת החוק – שלא עברה בזמנו, ואני המשכתי אחריך.

זוהיר בהלול: הצעת החוק הזאת לא עברה, ואתה הבטחת לי שאתה תעשה מאמץ לבדוק את ההיתכנות של הצעת החוק.

זוהיר בהלול: עבדך הנאמן מתכוון לקצבת השאירים, שמוענקת בישראל לאלמנה ואיננה מוענקת לאלמן.

זוהיר בהלול: אני אלמן, ולא אלמן ישראל, אבל אני כאן, מעבר למיקרופון המכובד הזה, מודיע שאם אתה תפעל להריץ את הצעת החוק הזאת ולתת לה את החותמת הסופית, כל עוד אני חבר כנסת, אני אוותר מרצון על התוספת של קצבת שאירים, שמא ישתמע שאני מריץ הצעת חוק שנוגעת לי.

זוהיר בהלול: אז אני מכאן פונה אליך ומבקש ממך להתחשב במצוקות הנפשיות הלא-קלות שגם אלמנים בישראל עוברים, ולא רק אלמנות, כי הבניין הזה מרבה לדבר על מגדר ועל צדק מגדרי, ואם בצדק מגדרי עסקינן, אז אני חושב שגם זכרים, אלמנים, הם בני-אדם שיש בקרבם נפש, ויש בקרבם כאב וגם ייסורים.

זוהיר בהלול: אז אנא, אולי זו ההזדמנות, הזדמנות פז, להחזיר את הצעת החוק הזאת לקדמת הבמה ולהעניק לאלמני ישראל את הכבוד שהם ראויים לו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשביל להעביר בתרגום רש"י את מה שאמר חבר הכנסת זוהיר בהלול – חבר הכנסת זוהיר בהלול אמר שיש הבדל בין קצבת שאירים של הביטוח הלאומי – אני מדגיש, של הביטוח הלאומי, כי בעבר היה גם בקרנות הפנסיה.

חיים כץ: אלמן היה מקבל חצי מאלמנה; הוא היה מקבל 30% מה-70% והיא הייתה מקבלת 60% מה-70% – בדיוק חצי.

חיים כץ: אומר חבר הכנסת זוהיר בהלול: תשמע, כשהולך לעולמו גבר ולאישה יש הכנסה של 100,000 שקל לחודש, אין לה מבחן הכנסה; היא מקבלת קצבת שאירים בלי שום מבחן הכנסה בגלל שהיא אלמנה, בלי שום קשר להכנסה החודשית שלה.

חיים כץ: כשבא אלמן – כשהיא הולכת – עושים לו מבחן הכנסה, ואם הוא מרוויח 6,000 שקלים, אם יש לו הכנסות של 6,000 שקלים, הוא לא זכאי.

חיים כץ: נכון, אני הרצתי את הצעת החוק הזאת; אני גם העליתי את התקרה מ-4,000 ל-6,000.

חיים כץ: במסגרת חלוקת הכספים שתבוא אלי – והיא עדיין לא הגיעה אלי, ואף אחד גם לא אמר שהיא תבוא אלי – אז אני חושב שזה דבר ראוי, כמי שנלחם על השוואות זכויות בקרנות הפנסיה לאלמן ולאלמנה, ולא היה מוכן לקבל החלטה שהעמיתים ישלמו, וקיבל שלוש פעמים נזיפות מבג"ץ, כי אמרתי: אתם השופטים, אתם השופטים תחליטו, אל תיתנו לי כיו"ר ועדה לקבל החלטה.

חיים כץ: אתם תחליטו.

חיים כץ: אתם שופטים – תקבלו החלטה.

חיים כץ: ואכן, בסוף הם קיבלו החלטה.

חיים כץ: אני קיבלתי נזיפות, אבל הם קיבלו את ההחלטה הנכונה – שהאוצר יממן את הזכויות האלה.

חיים כץ: אז כאשר אני אקבל את הכסף, ואני אשב על איפה אני יכול לחלק אותו, אז אני חושב שהרעיון ראוי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עודד פורר, עד שתי דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אדוני שר הרווחה, הרווחה והעבודה, אתה גם אחראי לביטוח הלאומי.

עודד פורר: במליאת הכנסת עברה בקריאה טרומית השוואת התנאים ודמי הפגיעה בעבודה בין עצמאי לבין שכיר.

עודד פורר: העצמאי – חשוב לסבר את האוזן: 70% מהעצמאים מרוויחים פחות מהשכר הממוצע במשק.

עודד פורר: העצמאי זכאי לדמי פגיעה בעבודה רק מהיום ה-13, לעומת השכיר, שזכאי לדמי פגיעה בעבודה מהיום השלישי.

עודד פורר: האי-שוויון הזה צועק לשמים.

עודד פורר: הכנסת גם נתנה את דעתה, ובהסכמתך, אני מניח, עברה הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית.

עודד פורר: למה היא תקועה?

עודד פורר: ברור שזה עולה כסף, אבל השוויון עולה כסף.

עודד פורר: העצמאים משלמים דמי ביטוח לאומי לא פחות והרבה פעמים יותר ממה שמשלמים השכירים.

עודד פורר: למה לא לעשות את שוויון הזכויות הזה?

חיים כץ: תשמע, מה שאמרת זה שני דברים סותרים.

חיים כץ: למה סותרים?

חיים כץ: כי מצד אחד אמרת: שכר העצמאים הוא 5,000 שקלים, ברוב המקרים.

חיים כץ: אז אם הם משלמים 5,000 שקלים, אז הם לא משלמים יותר.

עודד פורר: – – – פחות מהשכר הממוצע במשק.

עודד פורר: 7,000 זה גם – – –

חיים כץ: טוב.

עודד פורר: – – –

חיים כץ: כן, בסדר.

חיים כץ: אתה יודע, השכר הממוצע במשק הוא 9,000, מעל 9,000 – 9,300 שקל.

חיים כץ: 9,300.

חיים כץ: ולהלן התשובה – זה עתה הגיעה: מעסיקים לא מקבלים את דמי הפגיעה מהמדינה, ואז נוצרת אפליה מסוימת בין עצמאי בודד ובין מעסיק שמעסיק אנשים.

חיים כץ: אם לתקן, אז לתקן לכולם.

חיים כץ: יחד עם זה – תראה איזה צוות יש לי; ואללה, מדהימים, מדהימים.

חיים כץ: יחד עם זה – למה זה תקוע – היו שם התניות?

עודד פורר: לפי מה שהם – – – זה תקוע – – –

חיים כץ: היו התניות?

חיים כץ: כשהעבירו את הטרומית זה היה – – –

עודד פורר: זה לא – – – שלי.

חיים כץ: כן, אבל בוא.

חיים כץ: בדרך כלל, הצעת חוק שעוברת פה בקריאה טרומית ואין לה התניה, אז הדרך שלה סלולה לקריאה השנייה והשלישית.

עודד פורר: אני לא יודע מה היו ההתניות.

חיים כץ: תבדוק.

עודד פורר: אני – – – מעורבות שלך – – – בעניין הזה – – –

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו עוברים לשאלה הבאה – בעצם הסבב הבא, כמו שאמרתי: אחמד טיבי, סתיו שפיר, עבד אל חכים חאג' יחיא וענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, עד שתי דקות, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני השר, היום היה יום מיוחד של עובדים סוציאליים כאן והיו דיונים בכמה ועדות.

אחמד טיבי: אתה השר הממונה.

אחמד טיבי: יש כמה נושאים שחשוב לטפל בהם כדי לבוא לקראת העובדים והעובדות הסוציאליות, למשל הגנה וביטחון אישי.

אחמד טיבי: רבים מהם מותקפים פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: הנושא השני הוא הפחתת מספר התיקים שכל אחת ואחד מהעובדים הסוציאליים נאלץ לטפל בהם.

אחמד טיבי: יש עומס רב מאוד, וזה פוגע באיכות הטיפול והמעקב אחרי המטופלים.

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: לשפר את תנאי השכר.

אחמד טיבי: העובדים הסוציאליים עושים עבודה מעולה, סיזיפית, קשה, אנושית, ולכן מגיע לתגמל אותם בשכר, כי רמת השכר שלהם ממש לא פרופורציונית לעבודה הנפלאה שהם עושים.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת, קודם כול, אתה צודק.

חיים כץ: השכר שלהם לא בשמים.

חיים כץ: יחד עם זה, לפני חודש חתמתי על צו הרחבה, ש-7,000 עובדים סוציאליים שהם עובדי עמותות יקבלו אותו שכר כמו שמקבלים – דוד ביטן, אם לא היה כלום אז שלא יהיה כלום.

חיים כץ: אתה לא שומע.

חיים כץ: אני לא שומע את עצמי.

חיים כץ: בכל אופן, 7,000 עובדי עמותות יקבלו את אותו שכר של עובדי עיריות; 763 עובדים סוציאליים מהעמותות יעברו להעסקה ישירה.

חיים כץ: אחת הרעות החולות שלנו היא להביא מהאוצר תקנים.

חיים כץ: אני אומר לך, גם אני, כשאני בא – יותר פשוט להביא כסף מתקנים, כי לדעתי, ההסתדרות טועה.

חיים כץ: למה ההסתדרות טועה?

חיים כץ: כי היום מגיע עובד למדינה, הוא יכול להתקדם, חבר הכנסת אחמד טיבי – הוא יכול להתקדם שלוש דרגות.

חיים כץ: הוא מגיע לדרגה השלישית, מהרגע שהוא נכנס לעבודה, בתוך חמש שנים.

חיים כץ: ואז 30 שנה – ואז 30 שנה אין לו לאן לשאוף, וגם אי-אפשר לפטר אותו.

חיים כץ: ואז, כשאני מבקש תקנים, הם אומרים לי: מה, אתה רוצה להכניס עוד מסמרים בלי ראש?

חיים כץ: צריך ליצור מצב שהעובדים במגזר הציבורי, וכן העובדים הסוציאליים – בכלל, לעובדים הסוציאליים יש בעיה שהם גם לא יכולים לקבל דרגה אישית.

חיים כץ: יש להם שלוש דרגות.

חיים כץ: אם עובד רגיל יכול לקבל דרגה לפני פרישה, עובד סוציאלי, גם דרגה אישית לפני פרישה לא יכול לקבל.

חיים כץ: זאת אומרת, הוא עובד 35 שנה, וזהו.

חיים כץ: אז יש מאבק.

חיים כץ: יש מאבק – אני מול ההסתדרות.

חיים כץ: אני אומר: תנו לפטר אחד במשרד, פעם בשנה, את הכי חלש, אבל תנו תקנים, תקלטו עובדים ותשפרו את השכר.

חיים כץ: אני זוכר שכשהייתי בוועד עובדים, אז הייתי ועד העובדים של העובדים, לא של אלה שבאים לעבודה.

חיים כץ: וזה ההבדל הגדול.

חיים כץ: ובמקרה הזה הם ראויים, אבל ההסתדרות צריכה לשנות טיפה מאופייה ולהגיד: מאה אחוז, אנחנו, ההסתדרות הגדולה, מגינה על אלה שעובדים, ונדאג לשפר להם.

חיים כץ: אולי האוצר ישפר לנו תקנים, כי זאת בעיה גדולה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עם חברת הכנסת סתיו שפיר – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

סתיו שפיר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סתיו שפיר: כבוד השר, אתה יודע, אדוני – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, מפריע מאוד.

סתיו שפיר: – – איזו הכשרה נדרשת – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ביטן, שב אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

סתיו שפיר: אנחנו נחשפנו בשבועות האחרונים, בצורה שלא ניתן היה להתעלם ממנה, להתעללות הקשה בקשישים במוסדות שאמורים לדאוג להם.

סתיו שפיר: רציתי לשאול, אדוני, האם אתה יודע איזו הכשרה נדרשת – אם זו הכשרה אקדמית או הכשרה טיפולית אחרת – כדי להיכנס ולעבוד היום כסייר או כמדריך בהוסטל, בבית לחיים, של ילדים או של מבוגרים בעלי מוגבלות, אנשים עם נכויות, אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית.

סתיו שפיר: האם נדרשת לכך הכשרה?

סתיו שפיר: אני בטוחה, אדוני, שאתה יודע שהתשובה לכך היא לא.

סתיו שפיר: היום יכול להיכנס אדם – כל אדם – למרכז תעסוקה שעובד – כבוד היושב-ראש, אני לא שומעת את עצמי עם הרעש שיש פה, אני מצטערת.

סתיו שפיר: ואני מבקשת שזה לא יילקח מהזמן שלי.

סתיו שפיר: חבר הכנסת ביטן, תודה.

סתיו שפיר: אני חושבת שהנושא מספיק חשוב כדי שהח"כים ירצו להקשיב לו.

סתיו שפיר: לא נדרשת היום כל הכשרה, שום תעודה, שום בדיקה.

סתיו שפיר: מספיק שאתה יכול להראות אמפתיה בסיסית ואתה יכול להיכנס לתפקיד.

מאיר כהן: לאיזה תפקיד?

מאיר כהן: לאיזה תפקיד?

סתיו שפיר: אדוני, במוסדות שעוסקים היום – – –

מאיר כהן: לאיזה תפקיד?

סתיו שפיר: ממרכזי תעסוקה ועד הוסטלים שעובדים עם האוכלוסייה החלשה ביותר, שאין לה שום קול, שאין לה שום יכולת למחות, אם זה על התעללות ואם זה על טיפול לא נאות.

סתיו שפיר: ואותו טיפול גם מונע לפעמים התקדמות, אם הוא לא ניתן בצורה הנכונה.

סתיו שפיר: מדריכים מתחלפים בתקופות – לפעמים עשרה חודשים בהוסטל.

סתיו שפיר: אדם בעל אוטיזם זקוק לקביעות, ולחום, ולאהבה, שמדריך יכול לתת כשהוא חי במוסד טיפולי, אבל אחת לכמה חודשים מתחלף המדריך – כי השכר מזעזע, כי לפעמים לא משלמים על שעות השינה בכוננות בתוך המוסד, כי לא נדרשת שום הכשרה ולא ניתן שום אופק תעסוקתי, אין סיבה להתקדם ואין יכולת להתקדם, לאלה שרוצים.

סתיו שפיר: אדוני, אותם אנשים עובדים בעבודה הקשה ביותר שניתן להעלות על הדעת.

סתיו שפיר: אנשים שעובדים עם האחים שלנו, עם ההורים והסבים והסבתות שלנו, והילדים, שלפעמים הם במקומות הקשים ביותר, ודואגים לכל הצרכים של אותו אדם – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סתיו שפיר: – – אבל לא יכולים להמשיך להיות באותו תפקיד ובאותה עבודה לאורך זמן, כי אף אחד לא נותן להם אפשרות לעשות זאת.

סתיו שפיר: כי ב-4,000 או 5,000 שקל בחודש אתה לא יכול להישאר בעבודה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

סתיו שפיר: רגע, לקחו לי מהזמן, לא נתנו לי לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: זה כבר אחרי שהוספתי ביד רחבה.

סתיו שפיר: אני מבקשת, אדוני, עוד כמה שניות.

סתיו שפיר: הנושא מאוד חשוב לי, ואני בטוחה שגם לשר.

סתיו שפיר: בתנאי השכר הנוכחיים אין שום אפשרות להביא כוח-אדם איכותי יותר ולשמר אותו.

סתיו שפיר: זה פוגע קשות במטופלים, בחוסים, במי שנמצאים בתוך המוסדות האלה.

סתיו שפיר: ורק חצי שאלה נוספת – אני הפניתי אליך שאילתה לפני שנה בנושא של הקמת מוסדות חדשים ובתים לחיים לאוכלוסיית האוטיסטים ובעלי פיגור שכלי.

סתיו שפיר: ואמרתי לך, אדוני, שלכם יש את כל נתוני הביטוח הלאומי ואתם יכולים לצפות מראש כמה מוסדות צריך לבנות, אילו מכרזים נדרשים, שנים קדימה.

סתיו שפיר: לא אמור להיווצר החוסר שקיים היום בשוק ושמכריח הורים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סתיו שפיר: – – ללכת ולנסות לגייס מיליוני שקלים כדי לבנות את המוסד הזה בעצמם, כי המדינה פשוט לא נמצאת שם, במקום החשוב ביותר, רשת הביטחון המשמעותית ביותר.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, אני מבטיח לך שהשר הבין.

יולי יואל אדלשטיין: את לא משאירה לו זמן להשיב.

סתיו שפיר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

חיים כץ: אני אתחיל להשיב לך דווקא על הבתים לחיים.

חיים כץ: אני לא זוכר שהגשת לי שאילתה, אבל בסדר.

חיים כץ: זה לא חשוב, זה לא ה-issue פה.

סתיו שפיר: – – –

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: זה לא ה-issue.

חיים כץ: כשאני נכנסתי לתפקיד היו 1,105 בתים לחיים לאוטיסטים.

חיים כץ: בשנה הראשונה הגדלנו את המספר ב-360 – או 360 או 370 – ל-1,465 בתים לחיים, אז ב-360.

חיים כץ: השנה, בתקציב של עכשיו, זה גדל ל-1,830.

חיים כץ: המטרה שלנו, כשאנחנו מגדילים תקציב – ואנחנו הולכים לעשות את זה – היא שזה יבוצע, כי מה שלא מבוצע חוזר לאוצר.

חיים כץ: זו לא חוכמה לקחת ולהגדיל סתם.

חיים כץ: אם אנחנו לא מבצעים – זה צריך להיות מבוצע.

חיים כץ: זה גדל בצורה דרמטית, כמעט ב-80% בשלושה תקציבים: תקציב 16–17–18 זה אחד.

מאיר כהן: רק תדייק, מה שגדל זה לא – – –

חיים כץ: לא, הכסף – – –

מאיר כהן: הכסף לבניית הבתים – – – אנחנו לא – – – גם אתה לא.

מאיר כהן: היא מדברת על מצבים שהורים מתכנסים, עשרה כאלה, ורוצים לבנות בית כזה, ויש הרבה דרישות כאלה.

מאיר כהן: אתה צודק בזה שמשרד הרווחה נותן הרבה מאוד – – – מעל ומעבר למה שהיה.

מאיר כהן: אבל בניית הבתים – כל עוד לא יהיה סעיף של בינוי, והאוצר לא יתקצב את זה, לא נוכל לבנות, חד וחלק.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך שגם אם יהיה תקציב כזה – – –

מאיר כהן: זה המון כסף.

חיים כץ: עזוב את הכסף.

חיים כץ: אני רואה את זה במעונות-היום.

חיים כץ: אני רואה מה קרה במעונות-היום.

חיים כץ: אבל אני אענה לך.

חיים כץ: את דיברת על קשישים, ואני אעביר את זה למעונות-יום של פעוטות.

חיים כץ: זה אותו דבר.

חיים כץ: לא צריך שום הכשרה, זאת אומרת, מטפלות נקלטות – אלה שצריכות לטפל בפעוטות מאפס עד שלוש וצריכות לעבור הכשרה בסיסית בשביל להתקבל לעבודה לא עוברות הכשרה בסיסית, כי הן לא מגיעות.

חיים כץ: למה הן לא מגיעות?

חיים כץ: כי השכר עלוב.

חיים כץ: למה הן לא מגיעות?

חיים כץ: כי הן מגיעות בבוקר לעבודה, נגיד לטיפול בפעוטות מגיל אפס עד שישה חודשים – מטפלת אחת על תשעה ילדים; לא מסוגלת לעשות את זה.

חיים כץ: ועוד, כשהיא באה בבוקר לעבודה, בשעה 12:00 או בשעה 13:00, כשהם הולכים לישון, אומרים לה: תשמעי, עכשיו תלכי הביתה, תעשי פיצול, תבואי בעוד שעתיים, כשהם מתעוררים.

חיים כץ: הלכנו למהלך, וזה השתנה לפחות אצל המטפלות האלה.

חיים כץ: למטפלות האלה העלינו את השכר מ-4,800 ל-5,400 ש"ח; זה בינואר השנה עלה ל-5,400 ש"ח.

חיים כץ: כל העלויות הסוציאליות חלות על האוצר.

חיים כץ: כל העלויות הסוציאליות בגין המטפלות חלות על האוצר.

חיים כץ: צר לי שבמדינת ישראל, בעבודה עתירת עבודה כמו טיפול באנשים, בגלל המצוקה, שאף אחד לא מגיע – ולא מגיעים, בגלל השכר, בגלל קושי העבודה, בגלל קושי העבודה – צר לי שמרוויחים משכורות כאלה.

חיים כץ: אני חושב שהאנשים האלה ראויים לשכר הרבה יותר גבוה.

חיים כץ: אני חושב שצריך לעבור הכשרה, אבל אם ניתן התניות ונגיד: זה שלא עובר הכשרה לא ייכנס – לא יהיה בכלל, לא יהיו בכלל, כי אף אחד לא מגיע לעבוד שם.

חיים כץ: אז הלכנו לסיעודי, אמרנו שלחיילים זו תהיה עבודה מועדפת.

חיים כץ: לא מגיעים, לא הגיעו, כי אף אחד לא רוצה לעבוד בזה.

חיים כץ: יש בעיה קשה בנושא.

חיים כץ: עד שלא ישלמו – עכשיו יש לנו הרבה כסף, תכף.

סתיו שפיר: – – –

חיים כץ: אני שר העבודה והרווחה.

חיים כץ: כמו שאת אמרת, גם אני פונה לאוצר ומבקש את שיפור שכרם של העובדים, כולל עובדי המשרד שלי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני צריך לסכם.

חיים כץ: 70% מהעובדים שלי מקבלים השלמת הכנסה לשכר מינימום.

חיים כץ: 70% – תואר שני, עובדים סוציאליים.

חיים כץ: יש קרב בלתי פוסק על שכר העובדים במגזר הציבורי.

חיים כץ: אני מקווה שיחד אתכם נדע להביא תוצאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה אל-רחמאן אל-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, שני נושאים בקצרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הראשון: המשרד שלך אמור לתת תשובות לחלשים, לאלה שזקוקים לרווחה, וגם לאלה החיים ברשויות החלשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד היום המצ'ינג הוא בעיה רצינית, כי רשויות מקומיות מפסידות מפעלים, מפסידות תקציבים, ולפעמים גם מתקנים, בגלל המצ'ינג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה יש לך לבשר לנו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הם מבטלים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם עושים את זה מדורג?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יש לך לחדש לנו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דבר שני – העניין של הוועדות הרפואיות של המוסד לביטוח לאומי, שבודקות את אלה שמגישים בקשות להכיר בהם כבעלי מוגבלויות או בעלי צרכים מיוחדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוועדות האלה מסורבלות, הדיון בהן ארוך מדי, קשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמצליח זה רק מי שמגיע עם עורך-דין או אחת החברות הרווחיות שפועלות במשק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פרק הזמן ארוך מדי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש ניגוד אינטרסים; הרופאים – אסור שיהיו עובדים של המוסד, ואז גם לוחצים עליהם לפי החלטות שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פרק הזמן שהנבדק יושב בוועדה זה כמה דקות, כך שאי-אפשר לאבחן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמו כן, ההחלטות שלהם לפעמים משונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קראתי על החלטה למישהי שנתנו לה 65% רפואית, 74% אי-כושר, והפנו אותה לעבודה בלשון הזאת: יכולה לעבוד במשרה חלקית בעבודה שאין בה מאמץ גופני, היא לא צריכה להיות במגע עם הציבור, והזמן שלה מוגבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם כבוד השר יכול להפנות אותנו לעבודה כזאת לאישה הזאת, שתוכל לעבוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת, אני אתחיל עם המצ'ינג.

חיים כץ: ערב התקציב ניסינו לעשות דיפרנציאציה במצ'ינג בין יישובים חלשים באשכולות 1, 2 ו-3, ו-4, 5, לעשות דיפרנציאציה בעלות – היינו יכולים לעשות משהו יפה בעלות של 280 מיליון.

חיים כץ: האוצר, שלא היה לו כסף אז – יש לנו עוד מה לעשות עם הכסף.

חיים כץ: הנה, אפשר לעשות את המצ'ינג.

חיים כץ: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך שיחד עם זה, רוב הרשויות מנצלות את תקציבי הרווחה ומשלמות את המצ'ינג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רוב.

חיים כץ: רוב.

חיים כץ: בודדים לא.

חיים כץ: אתה יודע מי לא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרת "רוב".

חיים כץ: אתה יודע מי לא?

חיים כץ: עמנואל, היישוב עמנואל.

חיים כץ: אתה התכוונת אולי שאני אגיד לך יישוב אחר, אבל אני אומר לך שבעמנואל שיעור האבטלה – אני לא יודע מה הוא, 80%.

חיים כץ: חוץ מלעבוד בעירייה, אני לא חושב שמישהו עובד שם.

חיים כץ: פניתי לשר הפנים וביקשתי ממנו שיעזור, כי אתה יודע איך זה הולך, אם אתה נותן ליישוב אחד, יגידו: הלו, מה קרה?

חיים כץ: מאיפה?

חיים כץ: מה?

חיים כץ: – ואני לא יודע לחלק את מה שאין לי.

חיים כץ: אני לא יודע לחלק את מה שאין לי.

חיים כץ: בקשר לוועדות הרפואיות – – –

אלי אלאלוף: אדוני השר, אפשר הערה?

חיים כץ: אתה יכול להעיר, אבל אני אשיב לו.

חיים כץ: אני מכבד אותך, אתה יכול להעיר.

אלי אלאלוף: הממשלה אימצה את דוח העוני, וזו אחת ההמלצות – – –

חיים כץ: עוד פעם, לא שמעתי את המשפט הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה אימצה את דוח העוני.

אלי אלאלוף: הממשלה אימצה את דוח העוני, ואחת ההחלטות הראשונות שלה – בדוח העוני כתוב במפורש שיש להתמודד עם בעיית המצ'ינג ביישובים שמתקשים, כמו עמנואל, אבל גם אחרים.

אלי אלאלוף: למה אתם לא מיישמים את זה?

חיים כץ: אני אענה לך.

חיים כץ: אני לא יודע אם אתה יותר קרוב לשר האוצר ממני או פחות.

חיים כץ: אני לא יודע.

חיים כץ: יחד עם זה, כשאנחנו מדברים על אימוץ – הממשלה – אני נשבע לך שאחד הסעיפים שנלחמתי עליהם ערב התקציב – ואני ישבתי מול פקידי האוצר, וישבתי מולם אישית, לא שלחתי את פקידי משרדי; על כל סעיף, על כל סעיף ישבתי.

חיים כץ: הרצנו את נושא המצ'ינג ב-17 ורסיות.

חיים כץ: אני יכול להביא לך את הנתונים – 17 ורסיות: יישוב ישלם 5%, זה ישלם 7%, אחר כך עברנו לתקציבים – בתקציב כזה וכזה איפה אנחנו יודעים להביא את התוצאה הכי טובה.

חיים כץ: והם לא הסכימו.

חיים כץ: לא שבאתי והאוצר אמר לי: ואללה, קח את המצ'ינג; לא שהאוצר בא ואמר: הנה, יש לך תקציב, תחלק אותו איך שאתה רוצה.

חיים כץ: לא.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסכם, אדוני.

חיים כץ: הוא ישב אתי ועדה-ועדה, נושא-נושא, נושא-נושא, ואני ומשרדי הקדשנו זמן להרצת המצ'ינג לאורך חבילה שלמה.

חיים כץ: עכשיו לוועדות הרפואיות.

חיים כץ: קודם כול, כשנכנסתי למשרד, הדיון על ועדות רפואיות – היו 300,000 ועדות בשנה.

חיים כץ: המספר הזוי.

חיים כץ: 300,000 ועדות בשנה, כל ועדה על כל בן-אדם זה שלוש ישיבות – 2.7, עכשיו זה ירד ל-1.6.

חיים כץ: פתחנו "יד מכוונת", גם בבאר-שבע, גם בחיפה.

חיים כץ: "יד מכוונת" – משרדים של הביטוח הלאומי.

חיים כץ: באים לשם אנשים, ממלאים את הטפסים חינם, מקבלים הדרכה.

חיים כץ: במקביל פתחנו עכשיו מכרז לעוד שני "יד מכוונת" בתל-אביב ובירושלים, "יד מכוונת" – לעזור לאזרחים להגיש את הבקשות לוועדות הרפואיות.

חיים כץ: הלכנו על עוד נושא: פתחנו פיילוט להוציא את הוועדות הרפואיות מידי הביטוח הלאומי.

חיים כץ: עשינו אותו באזור חיפה והצפון.

חיים כץ: מה אתה רוצה, שאני אגיד לך שזה הצלחה?

חיים כץ: הצלחה זה לא.

חיים כץ: יכול להיות שהפיילוט, עד שהוא נקלט.

חיים כץ: קבענו שזה יהיה מנוהל על-ידי בית חולים.

חיים כץ: אני לא רואה שם הצלחה.

חיים כץ: יש שם בעיה עם הפיילוט, ואני לא יודע אם צריך להמשיך או לנסות להרחיב אותו ולראות אם אלה חבלי לידה, או לחזור למתכונת האחרת, אבל – לעשות שידוד מערכות אצל הרופאים, לתת הנחיה לרכזי הוועדות, כי זה לא עובד כמו שזה צריך לעבוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מסכים אתי שהמצב לא טוב.

חיים כץ: ודאי, מה זה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, מיצינו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נשמע את שאלתה של חברת הכנסת ענת ברקו, ואני כבר מכריז על הסבב הבא: זה אוסאמה סעדי, איילת נחמיאס ורבין – רציתי לתת לעאידה תומא סלימאן, בינתיים היא נעלמה – וחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, כבוד השרה, כבוד השר, קודם כול, אדוני השר, תודה על עבודתך המבורכת, באמת למען כולנו.

ענת ברקו: אני רוצה לשאול לגבי נוער בסיכון, אדוני השר, לגבי נערות ונערים בסיכון: מה נקודות ההתערבות שלכם מבחינת המשרד?

ענת ברקו: במה מתבטאת העשייה שלכם למען מניעת גלישתם לעבריינות?

ענת ברקו: היכן אתם יכולים לעשות את ההכוונה ולהכין אותם גם לצבא, גם אם מדובר על הגיוס המיוחד, חג"ם לחיילות ומקא"ם לחיילים?

ענת ברקו: מה ההתערבות שלכם והעבודה שלכם מול צה"ל?

ענת ברקו: מה השיקולים למענים שאתם נותנים?

ענת ברקו: מעבר לזה, אדוני השר, מאחר שאתה היום גם אחראי לנושא של מקצועות, והפלח הזה ממשרד הכלכלה עבר אליך – וכפי שאתה יודע, יש לי חוק על מקבילה אזרחית למקצוע צבאי שכבר עבר, לפני שנה לערך – אני רוצה להביא לידיעתך שעדיין יש קושי בסנכרון בין הגורמים האזרחיים לגורמים הצבאיים, כלומר, חייל צה"ל שיוצא עם תעודת מקצוע מהצבא, לצערי הרב גם היום – וזה נושא שהעליתי גם לפני שר הביטחון – גם היום לא יוצא עם תעודת מקצוע אזרחית, שמשרדך אמור לנפק לו.

ענת ברקו: אני יודעת שהנושא קרוב ללבך, ואני מבקשת את ההתערבות המיוחדת שלך כדי שהדברים הללו יקרו, לטובת חיילי צה"ל.

ענת ברקו: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתחיל דווקא בקטע של משרד העבודה.

חיים כץ: משרד העבודה – ממשלת ישראל פה, ערב הפגרה האחרונה, פגרת הקיץ, שיצאנו אליה בספטמבר, קיבלה החלטה שמשרד העבודה יעבור אלי עד סוף אוקטובר.

חיים כץ: אתמול בישיבה עם שר הכלכלה אלי כהן, אני מקווה שצמצמנו פערים ואני אדע שהמשרד עובר אלי.

חיים כץ: אני לא יודע מי העובדים שלי.

ענת ברקו: – – –

חיים כץ: התקציבים נמצאים אצל מנהל כוח-אדם, שמפעיל שמה – אני לא רוצה להגיד, כי אני לא רוצה להגיד.

חיים כץ: פרוטוקולים לא מעבירים אלי.

חיים כץ: אני לא יודע לעשות פיקוח במעונות-יום.

חיים כץ: יש שם בעיות של בטיחות ילדים.

חיים כץ: יש שם – העסק לא עובד כמו שהוא צריך לעבוד.

חיים כץ: אתמול ישבתי עם אלי כהן.

חיים כץ: דרך אגב, הוא גייס היום ילד לגולני, אז שהילד יצא לשלום ויחזור בשלום.

חיים כץ: ישבנו, ואני חושב שצמצמנו פערים, ואני מקווה מאוד, אני רוצה לקוות, שבזה תסתיים הסאגה הזאת, כי יושבים שם אנשים באולם אחד, חלקם ילכו לחגוג היום בערב עם אמן במפגש עם השר, וחלקם כלום, כי הם לא שייכים, כי הם אינם.

חיים כץ: אז כשזה יקרה וזה ייגמר, אני מקווה שנעשה שם סדר.

חיים כץ: בנושא ילדות וילדים בסיכון, אנחנו משקיעים בילדים וילדות בסיכון עד גיל 18, ואנחנו משקיעים מאות-אלפי שקלים בילדים בסיכון.

חיים כץ: ולצערי, או לשמחתי, מה שקורה בדרך כלל, שכשילד מגיע לגיל 18 אנחנו רואים בו בגיר, והוא בדרך כלל גם הולך לצבא.

חיים כץ: והוא הולך והוא יוצא לרשות עצמו.

חיים כץ: כשילדה כזאת מגיעה לגיל 18 – בגיל היא בת 18; ביכולות אני לא יודע אם היא בת 12, בת 13.

חיים כץ: אין לה הכשרה לחיים.

חיים כץ: הכי קל אם אנחנו לא נותנים לה טיפול יותר, מוציאים אותה בגיל 18 – ובדרך כלל גם אין לה עורף משפחתי, והמרחק שלה לזנות הוא קצר, מאוד קצר.

חיים כץ: החלטנו השנה מינואר 2017 להשקיע בתהליך הזה 100 מיליון שקל ולהעלות את גיל הטיפול עד גיל 25.

חיים כץ: ואנחנו נוגעים השנה ב-986 ילדים, שנבדוק את היכולות שלהם, ומי שתוכל או יוכל ללכת ללמוד, נממן לו לימודים אקדמיים; מי שלא יוכל – נכשיר אותו לעבודה.

חיים כץ: נכשיר אותו לעבודה, ונשתדל לעשות לו השמה בעבודה, וניתן לו עזרה בשכר דירה, שיהיה לו לאן לחזור, כי אין לו לאן ללכת.

חיים כץ: זה 100 מיליון שקל, תוקצב מינואר 2017.

חיים כץ: עובדים על זה.

חיים כץ: אני מקווה שמהר מאוד נראה תוצאות.

חיים כץ: תודה רבה לך על השאלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי תשובת השר – שאלה של איילת נחמיאס ורבין.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, בהרבה, בכמה הזדמנויות שיבחנו אותך על פועלך ועל מה שאתה עושה לגבי החברה הערבית והמגזר הערבי, ובמיוחד בעניין פתיחת נקודות שירות של המוסד לביטוח לאומי – האחרונה שבהן לחמישה יישובים: כפר-קאסם, באקה-אל-ע'רבייה, טירה וטמרה, ובנוסף, בעיר המעורבת ליד-לוד.

חיים כץ: ליד-לוד?

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: ועשיתי כבר כמה ביקורים עם מנהל אגף הלוגיסטיקה במוסד לביטוח לאומי, ואנחנו מקדמים את העניין הזה.

אוסאמה סעדי: אז באמת תודה.

אוסאמה סעדי: רציתי לשאול גם על מעונות-יום: מה התקציב לשנים 2017 ו-2018?

אוסאמה סעדי: אני יודע מפגישות אתך – ואנחנו עובדים באופן צמוד על העניין הזה – שאישרת כבר בערך 70 מיליון שקל, נדמה לי, למגזר הערבי, אבל באמת יש דרישות אין-ספור, ואתה יודע כמה דרישות אנחנו מקבלים מראשי מועצות וראשי עיריות.

אוסאמה סעדי: מה אתה יכול לבשר בעניין הזה לגבי שנת 2017 ושנת 2018?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: טוב, מעונות-היום 2017–2018 – טוב שאתה לא שואל על 2014, כי 60 מעונות שלא נבנו – החזרנו את הכסף לאוצר; 60 מעונות – הכסף חזר לאוצר, במלחמה גדולה.

חיים כץ: אני חושב שמדינת ישראל החליטה להקציב לבניית מעונות-יום בשנת 2017 – 108 מעונות, 350 מיליון שקל; 2018 – 350 מיליון שקל.

עבדאללה אבו מערוף: לא היה מקום לבנות בהרבה מקומות.

חיים כץ: אימא שלי, עליה השלום, אמרה: יש שני סוגי אנשים – יש מסבירים ויש מצליחים.

חיים כץ: כשאתה מסביר לי שלא היה מקום לבנות – שרפנו כסף, החזרנו אותו לאוצר.

חיים כץ: בשנת 2017, מכל מכסה כזאת, מכל מכסה כזאת, 25% מיועדים למגזר.

חיים כץ: זאת אומרת, מדינת ישראל הקציבה למגזר 90 מיליון שקל – פחות, 87.5 מיליון שקל לשנת 2017 ו-87.5 מיליון שקל לשנת 2018.

חיים כץ: אני יכול להגיד לך שבאופן יוצא דופן כל ההקצאות של שנת 2017 יצאו.

חיים כץ: בדרך כלל ההקצאות יוצאות באוקטובר-נובמבר של אותה שנה; בינואר יצאו ההקצאות.

חיים כץ: פניתי אל האוצר וביקשתי להוציא את ההקצאות של 2018.

חיים כץ: בהקצאות של 2018 הפחד שלהם הוא פחד תזרימי.

חיים כץ: הם אומרים: נכון שהתקציב הוא לשנתיים, אבל אנחנו פוחדים שאתה תעבור את ה-350 מיליון של שנת 2017 – מה שלא יכול לקרות, כי התשלום הוא באבני דרך, ואם יש אבני דרך אז אני לא יודע לעשות את זה.

חיים כץ: אני מקווה שביוני נראה חיתוך חצי-שנתי של ההוצאות בפועל, כי ההקצאות הלכו, התכנון נגמר, צריך חוזים עם קבלנים, צריך לצאת לבנות.

חיים כץ: דרך אגב, בארבעת החודשים האחרונים, מספר האימהות שנכנסו למעגל העבודה ומקבלות סבסוד על המעונות שלהן – 11,000.

חיים כץ: מ-23 סמלים זה עלה ל-105 סמלים, ו-65 סמלים מהמגזר הפרטי עברו לציבורי.

חיים כץ: 11,000.

חיים כץ: האוצר אמר לי: תשמע, הסבסוד השנתי גדל ב-12%, אז אני רואה שיש מגמה.

חיים כץ: אני מאוד רוצה לקוות שביוני 2017 ניתן את ההקצאות של שנת 2018, ואז בספטמבר 2018 נכניס למעגל לפחות 200 מעונות, שזה עוד 15,000 מקומות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

חיים כץ: אני חושב שזה יהיה מהלך יפה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה – – –

חיים כץ: לא עניתי לך על הביטוח הלאומי, כי – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אולי אם יישאר זמן בתשובות הבאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – בבקשה, גברתי, עד שתי דקות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני השר.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני קודם כול רוצה לומר שאני מאוד מאוד מקווה שהעבודה שאתם עושים, הרפורמה בוועדות הרפואיות, תישא פרי.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת חושבת שזה אחד האתגרים הכי גדולים שלקחת על עצמך, ואני מאוד מאוד מקווה שנוכל לראות שינוי.

איילת נחמיאס ורבין: יש מקומות שאני כבר שומעת שזה מתחיל להראות סימנים ואותות, וטוב שכך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מפנה את השאלה שלי אליך דווקא בעניין של העבודה, תיק העבודה, למרות שאני מבינה – אני לא יודעת אם מה שענית לחברת כנסת ענת ברקו בעניין הזה זה נכון גם לגבי ההכשרות המקצועיות, שרק עכשיו בעצם יש איזה מין התכנסות לכך שזה באמת תחת הכנפיים שלך.

איילת נחמיאס ורבין: מה שמטריד אותי זה נושא ההכשרות המקצועיות של משרד העבודה, שצנחו מאז 2002 ב-80%, ומספר התלמידים צנח בשיעור דומה.

איילת נחמיאס ורבין: ב-2014 בוצעו הכשרות מתוקצבות ל-3,500 תלמידים.

איילת נחמיאס ורבין: ב-2015 עלה המספר ל-4,200, ועדיין מדובר בירידה מאז תחילת שנות ה-2000, שאז עמד המספר על כ-20,000.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אנחנו יודעים שיש מורכבות מאוד מאוד גדולה בשוק העבודה ובהתפתחויות שלו, ויש איזשהו חוסר מתאם בין ההכשרות המקצועיות שהוצעו עד היום על-ידי המשרד לבין הצרכים של השוק.

איילת נחמיאס ורבין: למשל בתעשייה – בוודאי השר יודע שחסרים 8,000 עובדים לתעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני יודעת, בוודאי יום אחרי עסקת "מובילאיי", אנחנו יודעים שבתעשייה יש הרבה מאוד עבודות של מה שנקרא "ידיים חכמות", כלומר זקוקים להכשרה שמשרד העבודה יודע להציע.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן, השאלה שלי היא, מהן התוכניות של משרד העבודה והרווחה בתחום ההכשרות המקצועיות?

איילת נחמיאס ורבין: איזה תקציב מתוכנן לצורך העניין הזה?

איילת נחמיאס ורבין: ואיך אתה רואה את זה מנקודת מבט אסטרטגית – טיפוח ההון האנושי, לנוכח המחסור הגובר בכוח אדם מקצועי ואיכותי במשק ובתעשייה בפרט?

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חיים כץ: עוד פעם, אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת, הייתי יכול להגיד לך: תשמעי, מפה, ב-18:20 יש לי פגישה עם מנכ"ל האוצר, ולהגיד לו: תעזוב את ההכשרות המקצועיות, זה לא בתחום משרדכם ותן לי לגעת ולראות.

חיים כץ: אבל אני לא הולך להגיד לך את מה שאני הולך להגיד לו.

חיים כץ: יחד עם זה, תשמעי, יש צרכים אדירים למשק.

חיים כץ: לצערי, לצערי, אף אחד לא עשה בדיקה.

חיים כץ: אף אחד לא עשה בדיקה מה צריך בדיוק לאיפה ולמה.

חיים כץ: אף אחד לא קבע סילבוס, סילבוס לימודי לחברות מסוימות, מה הצרכים של אותה חברה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

חיים כץ: תשמעי, אני הייתי פעם בתעשייה האווירית.

חיים כץ: הייתי בתעשייה האווירית, פנינו לחברה, אמרנו מה הצרכים, פנינו לאוניברסיטת באר-שבע, בנינו סילבוס, למדו הנדסאים – כי לא צריך בכל מקום מהנדסים; כי בית-חולים לא עובד רק עם רופאים – צריך אחיות, סניטרים, מרדימים, צריך מכל המגוונים; כי מהנדס לא מרוצה – עדיף הנדסאי בעל יכולות ממהנדס לא מרוצה, אם הוא צריך לעשות עבודה של הנדסאי.

חיים כץ: במדינת ישראל, אם אתה הולך ללמוד גיאוגרפיה של מצרי גיברלטר, מסבסדים ב-40,000 שקל.

חיים כץ: הנדסאי מסבסדים ב-8,000 שקל – איך הוא ילך ללמוד?

איילת נחמיאס ורבין: אמת, נכון.

חיים כץ: איזה רמה של מרצים?

חיים כץ: איפה הוא יעשה מעבדות?

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

חיים כץ: לא רציני.

חיים כץ: לא רציני.

חיים כץ: צריך לקחת – וזה, אמרתי לך, המשרד עוד לא עבר, למרות שהקטע הזה כן עבר; כל החלקים הסגורים עברו.

חיים כץ: אבל יחד עם זה, מאחר שאין מטות וזה – ואני לא צוחק, היום ב-18:20 אני אצל מנכ"ל האוצר בדיוק בעניין הזה, כי יש לנו בעיה גדולה.

חיים כץ: יש לנו בעיה גדולה.

חיים כץ: קודם כול, אנחנו לא יודעים כמה צריכה המדינה ואיזה ומה – –

איילת נחמיאס ורבין: נכון, נכון.

חיים כץ: – – כמה מהנדסי תוכנה, כמה הנדסאי חשמל, כמה הנדסאי מכונות.

חיים כץ: צריך לראות מה אנחנו צריכים.

חיים כץ: אם אנחנו נדע מה אנחנו צריכים, אנחנו נוכל להביא תוצאה, ואני מקווה שכך יהיה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי.

אופיר אקוניס: כמה זמן עוד – – –

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: יש פה בעל-בית, הוא קובע.

חיים כץ: אני רק עונה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו עוד עשר דקות עם השר.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, היום קיימתי דיון אצלי בוועדה בנושא של אמנת איסטנבול למיגור תופעת האלימות נגד נשים ובמשפחה, והעלינו את השאלה המהותית למה מדינת ישראל עוד לא – – –

חיים כץ: ומה עניתם לעצמכם?

עאידה תומא סלימאן: מה ענינו לעצמנו?

עאידה תומא סלימאן: תכף אתה תשמע.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אם שאלתם, בטח גם עניתם.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא ענינו, זו הקדמה לשאלה שלי, שאני אהיה שמחה לשמוע את תשובתך עליה, כי בינתיים אין לי שעת שאלות.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית שם – כשדיברו ממשרד המשפטים ומשרד החוץ החזירו אותנו לנושא של איפה עומדת הוועדה הבין-משרדית, אשר דנה בנושא ושמה תוכנית כללית, שהוצגה בוועדה אצלי ב-25 בנובמבר בשנה שעברה.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שהרבה לא התקדם מאז הוצגו ההמלצות של הוועדה הבין-משרדית.

עאידה תומא סלימאן: ועדת השרים אשר אמורה לאשר את התוכנית של הוועדה עוד לא התכנסה ועוד לא דנה בנושא.

עאידה תומא סלימאן: למרות שיש תמחור מלא של כל העלויות של התוכנית, עוד לא הוקצב שום תקציב ברור לעניין יישום התוכנית הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני, בשבוע שעבר שמענו שמרחיבים את הסמכות של הרשות למאבק בסמים ואלכוהול ומוסיפים לזה אלימות.

עאידה תומא סלימאן: האם זה יבוא על חשבון התוכנית הכללית?

עאידה תומא סלימאן: האם הרשות למאבק בסמים, אלכוהול ואלימות תתייחס גם לתופעת האלימות נגד נשים?

חיים כץ: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אשמח לשמוע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: טוב, כמו שאמרת, כמו שאמרת שהוועדה לא התכנסה – כן התכנסה.

חיים כץ: מי שמוביל את הוועדה זה משרד המשפטים, ואנחנו מחכים – – –

עאידה תומא סלימאן: ועדת השרים.

חיים כץ: כן, שם.

חיים כץ: ואנחנו מחכים למוצא פיו של משרד המשפטים על מנת שנוכל לתת לך תשובות, ואני אתן לך תשובות.

עאידה תומא סלימאן: – – –

חיים כץ: ואני אתן לך תשובות, כי אני אבדוק, ואני רושם, והאנשים שלי רושמים, ותקבלי תשובה מפורטת.

חיים כץ: תקבלי תשובה מפורטת כמו שצריך לקבל תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

חיים כץ: כי אני לא רוצה סתם לזרוק.

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

עאידה תומא סלימאן: אבל מה בעניין הצעת החוק והאלימות שהתווספה – – –

חיים כץ: תקבלי תשובה, תקבלי תשובה.

חיים כץ: רושמים, יושבים, רושמים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אכרם חסון.

חיים כץ: דווקא את – לכולם עניתי, רק לך אני לא עונה?

עאידה תומא סלימאן: – – –

חיים כץ: כי אני רוצה להיפגש אתך עוד פעם ולהסביר לך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה, אדוני.

אכרם חסון: אדוני השר, הקנסות שהוטלו בשנים האחרונות בגין הפרת חוקי העבודה במגזר הלא-יהודי שואפים לאפס, ורוב התלונות הוגשו על-ידי העובדים ולא על-ידי המשרד, כי המשרד לא עשה בדיקות לעתים תכופות כדי לבדוק אם באמת מקיימים את חוקי העבודה במגזר הלא-יהודי.

אכרם חסון: ואני שואל מדוע, ואיך מתקנים את המצב, כי אנחנו עדים בשנים האחרונות להרבה מקרים שבנות מקבלות 10 שקלים בגין העסקה, ברוב הכפרים וברוב הערים אצלנו במגזר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: תשמע, אחד החוקים הכי גדולים, להערכתי, כשאני מדבר על חקיקה, אחד החוקים הגדולים שהעברתי במשרדי היה החוק לאכיפת דיני עבודה.

חיים כץ: החוק לאכיפת דיני עבודה, בשורה התחתונה, כשהוא ימומש במלואו, לדעתי הוא יבטל את הקטע של העסקת עובדים בהעסקה קבלנית, כי זה לא יהיה כדאי.

חיים כץ: נכנסנו ועשינו את הסדק הזה בקיר, והתחלנו לגייס בודקי שכר.

חיים כץ: התחלנו לגייס בודקי שכר כדי שנוכל לקבל תוצאות והפרות, והיו קנסות גדולים, למרות שיש מעט בודקי שכר – כי היה שם, עוד פעם, קרב של אגו: משרד העבודה רצה שבשביל בודק שכר, רואה-חשבון יעשה בחינות, ואני התנגדתי, כשר.

חיים כץ: אמרתי: רואה-חשבון שגמר ארבע שנים ושנתיים סטאז' ובודק חברות לא צריך לעשות בחינות של בודקי שכר.

חיים כץ: אמרו לי: אז תשחרר גם עורכי-דין.

חיים כץ: אמרתי: מה הקשר של עורכי-דין לזה?

חיים כץ: אמרתי: כל מי שגמר ראיית-חשבון בטח היה גומר לימודי עורך-דין; לא כל מי שגמר עורך-דין היה גומר ראיית-חשבון.

חיים כץ: פתרנו את הבעיה הזאת.

חיים כץ: פתרנו את הבעיה הזאת ונסגר שרואי-חשבון ישתתפו בקורס, לא יעשו בחינות; יועצי מס גם אולי לא יעשו בחינות אבל יהיו עליהם מטלות חלקיות.

חיים כץ: אני מקווה שמספר בודקי השכר יעלה ואז אנחנו נוכל לעשות פריסה יותר גדולה, כי היום אנחנו לא יודעים לעשות פריסה גדולה עם מה שיש לנו.

חיים כץ: אבל אנחנו רואים תוצאות.

חיים כץ: אנחנו רואים את הקנסות.

חיים כץ: אנחנו רואים תנועה בתוך המגרש.

חיים כץ: ואני רואה את התעשיינים, אני רואה את הבכי, ואני שומע, ובאים: תשמע, עשו לי זה, ועשו לי פה, ועשו לי שם.

חיים כץ: אז יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות לרשותך.

יעל גרמן: תודה לך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, באמת מרבית השאלות היום הופנו אליך בנושא של הקשישים.

יעל גרמן: אני רוצה לשאול אותך: אתה בוודאי יודע, גם כשר וגם כבן להורים קשישים, שהמצב הטוב ביותר – – –

חיים כץ: עליהם השלום, עליהם השלום.

חיים כץ: הלכו לעולמם.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: כן, אני יודעת, ביקרתי בביתך.

יעל גרמן: אתה בוודאי יודע וזוכר שהמקום הטוב ביותר לקשיש הוא בביתו.

יעל גרמן: אתה גם יודע כשר רווחה שעלות השארת הקשיש בביתו ומימון עובד סיעודי זה 50% ממה שמשלמים – אומנם במשרד הבריאות – עבור בית-האבות; זה 7,000 שקל וזה 14,000.

יעל גרמן: אבל מה לעשות והביטוח הלאומי, שנמצא בסמכותך, אתה ממונה עליו, פשוט מערים קשיים בלתי אפשריים על אותם קשישים ודורש מהם מבחנים שאם הוא לא כמעט שכיב מרע, אין לו את הזכות לקבל עובד, לקשיש.

יעל גרמן: אתה יודע שזה יהיה יותר זול, יותר טוב ויותר הומני.

יעל גרמן: ואני רוצה לשאול אותך: האם תהיה בעד הצעה שתבוא ותאמר שנבטל את המבחנים של הביטוח הלאומי ונסת

יעל גרמן: מך אך ורק על חוות דעתם של הרופאים, אותם רופאים שמטפלים באותו קשיש בקופת-החולים במשך כל השנים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: בדיון שוטף היום עם ממלא-מקום – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת, בדיון שוטף היום עם ממלא-מקום מנכ"ל הביטוח הלאומי העלינו שתי סוגיות: קודם כול, אנחנו עובדים על הורדת הגיל לבדיקות ה-ADL מ-90 ל-80, כאשר רופא גריאטרי – לא רופא משפחה של קופת-חולים, רופא גריאטרי; אין יותר מדי רופאים, אבל בעבר נתנו לבתי-החולים – להרחיב את תחום הפעולה ל-80.

חיים כץ: אני יודע שיש פה הצעת חוק שתעלה מחר, אבל יש הצעה שאנחנו עובדים עליה לא מעט ואנחנו רוצים להוריד את זה ל-80.

חיים כץ: דרך אגב, זה עבר את מועצת הביטוח הלאומי.

חיים כץ: צריך לראות עכשיו איך אנחנו מעבירים את זה באוצר.

חיים כץ: בנוסף, ביקשתי היום להעלות את שעות הסיעוד מ-18 שעות ל-22 שעות, כמו שמקבל מי שיש לו 168% ויש לו עובד ישראלי.

חיים כץ: אם יש לו עובד ישראלי, הוא מקבל 22 שעות, ולא 18 כמו כשיש עובד זר.

חיים כץ: זה נותן לו סדר גודל של עוד 850 שקל, שזה לא יותר מדי.

חיים כץ: בעבר, ניסיתי בחקיקה לאשר לבן-אדם מעל גיל 85, בעל אמצעים, שהוא אפילו לבד, שיוכל על חשבונו המלא להביא עובד זר, ולו רק בשביל להפיג את בדידותו.

חיים כץ: לא כולם, דרך אגב, בגילים האלה – לפחות ההורים שלי לא רצו להכניס הביתה; הם מעדיפים להיות לבד רק בגלל שהם לא מבינים מה זה.

חיים כץ: וגם, כשבאים לבדוק אותם, הם עושים את המקסימום שהם יכולים לשמור על כבודם.

חיים כץ: את המקסימום.

חיים כץ: אימא שלי השתדלה – אמרתי לה: תשמעי, אבל למי את משקרת?

חיים כץ: למי את משקרת?

חיים כץ: לא, אני, תשמע, זה הכבוד, הכבוד שלי.

יעל גרמן: – – –

חיים כץ: יש בעיה עם העניין הזה, וחבל שליצמן איננו.

חיים כץ: זה צריך להיות משולב: יחד עם הביטוח הלאומי, יחד עם חוק הסיעוד.

מאיר כהן: אדוני, יש את הדוח של בן-יהודה – – – פרופ' בן-יהודה, הוא פותר את הבעיה.

מאיר כהן: אני לא יודע למה יש התעקשות – – –

חיים כץ: תשמע, מאיר, אני חושב שצריך לגעת בחוק הסיעוד – – –

מאיר כהן: כן, זה מה שאני אומר – – –

חיים כץ: תשמע, יש כל מיני תזות – – –

מאיר כהן: – – – תקרא את זה, זה מצוין.

חיים כץ: לפני שש או שבע שנים באתי לראש הממשלה ואמרתי לו: תשמע, אני לא רוצה ממך כלום.

חיים כץ: הולכת להיות פה בעיה בחוק הסיעוד, כי סגרת את הביטוח הסיעודי הקולקטיבי.

חיים כץ: ברגע שסגרת, הגדלת את מאסת המבקשים בצורה דרמטית.

חיים כץ: ישבנו – לצערי, הרגולטור במדינה יותר חזק מכולם; דורית סלינגר, הממונה על שוק ההון והביטוח – אני אומר לך, ישבנו וסגרנו עם יאיר המבורגר, מנהל "הראל", על ביטוח סיעודי ל-18 שנה.

חיים כץ: חצי שנה הוא עבד על זה והוא בא לאוצר.

חיים כץ: הוא בא לאוצר, אמר: הנה, אני מוכן ללכת לביטוח סיעודי ל-18 שנה, ואנשי צוות של אנשי קבע עשו ביטוח ל-50 שנה.

חיים כץ: הם הלכו לאקטוארים והם עשו עבודה, והם הביאו ביטוח ל-50 שנה, וזה מכסה 70,000 או 80,0000 איש, וזה לא מעט.

חיים כץ: ואז התשובה הייתה: ומה יהיה בעוד 100 שנה?

חיים כץ: כשבאנו עם יאיר המבורגר לאוצר – ואני אומר לך דברים שהיו – הוא אומר לה: תשמעי, זה כלכלי, אני גם ארוויח ואתן, וזה כיסוי ביטוחי, כמו שאמרה יעל, שהמשפחה תוכל לעמוד בו.

חיים כץ: והיא אמרה לו: אתה לא מבין בביטוח.

חיים כץ: אז אני חושב שיאיר המבורגר, שעשה בביטוח יותר מאני-לא-יודע-מה, ומבטח חצי מדינת ישראל, הוא שולט בכל הביטוח הסיעודי והרפואי ו-, ו-, ו-, בביטוח "הראל", אז הוא שמע שהוא לא מבין בביטוח.

חיים כץ: המנכ"ל שלי עשה עבודת תזה על הביטוח הסיעודי.

חיים כץ: אני מתכונן להיפגש עם ליצמן ולראות.

חיים כץ: זו בעיה כללית, של כולם.

חיים כץ: צריך לנסות לראות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

חיים כץ: אז זה לא עוד שעה, עוד שעתיים של הביטוח הלאומי; צריך פתרון מקיף של הביטוח הסיעודי במדינת ישראל.

חיים כץ: אני לא יודע כמה זה עולה.

חיים כץ: זה יעלה ערמות, אבל אין ברירה.

חיים כץ: אנחנו 1.2 מיליון קשישים, תוחלת החיים עולה.

חיים כץ: כשאני מסתכל על הגילאים ואומר: תמותה אפס – בעוד שש שנים אנחנו עם 1.5 מיליון אזרחים ותיקים.

חיים כץ: אם נעלה את גיל הפרישה, נוריד קצת את המספרים, כי מה שקובע זה גיל הפרישה, אבל צריך למצוא מענה.

חיים כץ: צריך למצוא מענה לעניין הזה, כי ואללה, אנחנו שמחים שהבריאות טובה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעל גרמן: אבל השאלה שלי הייתה: האם תהיה מוכן לבטל את המבחנים של הביטוח הלאומי ולאפשר רק לרופא משפחה לתת את האישור?

חיים כץ: אני לא יודע אם רופא משפחה, אבל גריאטר – כן.

יעל גרמן: Whatever.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, תודה.

חיים כץ: אנחנו מדברים על זה.

יולי יואל אדלשטיין: השר, התמודדת הפעם עם 13 שאלות, כולן טובות וחשובות.

יולי יואל אדלשטיין: נתת תשובות מפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: תישאר עוד 30 שניות – אתה יותר משעה על הדוכן – חברת הכנסת נאוה בוקר, הודעתי לה שכבר אין זמן לשאלה, אבל היא אמרה שהיא רק רוצה לומר תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אז נאפשר לך, אחרי עבודה קשה, גם לשמוע תודה.

נאוה בוקר: לא עובד, המיקרופון.

יולי יואל אדלשטיין: עובד, עובד.

יולי יואל אדלשטיין: בדרך כלל בכנסת, בשביל לומר תודה, המיקרופון לא עובד, אבל הפעם דווקא כן.

נאוה בוקר: אני רק רוצה לומר תודה, בשמי ובשם 140,000 נכים שחיים במדינת ישראל – – –

חיים כץ: כמה?

נאוה בוקר: 140,000 נכים.

חיים כץ: 265.

נאוה בוקר: וואו.

נאוה בוקר: כנראה זה נכים שלא – שחיים במדינת ישראל – – –

חיים ילין: התודה היא כפולה עכשיו.

חיים כץ: 265,000 נכים.

נאוה בוקר: אני רוצה להודות לשר חיים כץ על התמיכה היום בוועדת השרים בהצעת החוק שלי להעלאת קצבאות הנכות לשכר המינימום.

נאוה בוקר: נמצא אתנו כאן גם השר אופיר אקוניס, שנאבק בוועדה.

נאוה בוקר: אז תודה רבה לכם, ואני מאמינה שבסוף עוד ננצח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לך, ותודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטער שלא כולם הספיקו לשאול, אבל מה שהספקנו – הספקנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני יום המדע, שתכף נציין אותו, אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש למסור הודעה.

יולי יואל אדלשטיין: היא לא דורשת הצבעה, נכון?

): לא, אין צורך להצביע.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להודיע בזאת כי בוועדת החוץ והביטחון, במקום הפנוי לממלא-מקום קבוע מטעת סיעת כולנו יכהן חבר הכנסת חיים ילין.

): ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות החוק כדלקמן: ועדת הפנים תדון בהצעת חוק חניה לנכים (הקצאת מקום חניה לנכה סמוך למקום מגוריו), התשע"ו–2016, פ/3242/20, של חבר הכנסת דוד אמסלם.

): הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – דיור בהישג יד), של חבר הכנסת רועי פולקמן – הוועדה המיוחדת לדיון בהצעות חוק התכנון והבנייה ובעניין תקופת לידה והורות, תדון בהצעת חוק התכנון והבנייה – רגע, זו אותה הצעה.

): סליחה, אני מתקן.

): זו טעות בהדפסה, אני מתקן: מה שאמרתי קודם לגבי ועדת הפנים זה רק חוק חניה לנכים, והצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – דיור בהישג יד), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת רועי פולקמן, תעבור לוועדה המיוחדת לדיון בהצעות חוק התכנון והבנייה.

): זו החלטה של הוועדה מהיום.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק הדגל, הסמל והמנון והמדינה, התשע"ו–2016, פ/3323, של חבר הכנסת אורן אסף חזן.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת קיש.

יולי יואל אדלשטיין: ציון היום הלאומי למדע לשנת 2017

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 6644, 4836, 6555, 6574, 6604, 6643, 6645 ו-6646, ופותחים כעת דיון מיוחד לרגל יום המדע הבין-לאומי, המצוין גם ברחבי העולם ממש היום, 14 במרס.

יולי יואל אדלשטיין: זהו גם תאריך הולדתו של גדול המדענים, הפיזיקאי פרופסור אלברט איינשטיין, וזהו גם, באופן סמלי, יום ה"פאי", אותו קבוע מתמטי ששיעורו 3.14 בקירוב – כלומר תאריך זה בהיפוך הספרות.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל ניצבת בחזית המחקר המדעי בתחומים רבים.

יולי יואל אדלשטיין: החדשנות והפיתוחים הישראליים הם שם דבר, ובשנים האחרונות נהנינו מהתואר "סטארט-אפ ניישן" שכבר הוצמד לנו, במידה רבה של צדק.

יולי יואל אדלשטיין: שורת חתני פרס נובל הישראלים הם כמובן עדות נוספת לרמתו הגבוהה של המדע הישראלי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עלינו לזכור כל העת שלא לעולם חוסן.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנו רוצים להמשיך ולעמוד בחזית המחקר והפיתוח המדעי – ללא ספק מאמות המידה החשובות לחוסנה ועוצמתה של מדינה – עלינו להשקיע היום במדעני המחר.

יולי יואל אדלשטיין: לשמחתנו, יש לא מעט תוכניות המקדמות מצוינות בקרב תלמידים צעירים, כמו מסגרות לימוד מתקדמות ותחרויות ארציות של פיתוחים, המצאות או רובוטיקה.

יולי יואל אדלשטיין: ההשקעה מעין זו חשובה כמובן גם ברמות האקדמיות הגבוהות של המחקר והפיתוח.

יולי יואל אדלשטיין: יבוא על הברכה משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, המקיים לרגל יום זה שלל פעילויות המנגישות לציבור בכל הגילים את הפיתוחים הישראליים שהשפיעו על העולם.

יולי יואל אדלשטיין: יש לקוות שנתמיד בהצבת התחום המדעי ב"כותל המזרח" של סדר העדיפויות הלאומי, שהרי גם אם לא התברכנו כאן בשפע של מחצבי טבע, התברכנו במשאבי אנוש מעולים, ברוכי יצירתיות וכישרונות, ועלינו להוסיף ולהשקיע בהם את מיטב ומרב תשומת הלב והמשאבים הנאותים.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, הדיון מתקיים במסגרת הצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון המציעים הוא יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – רחל עזריה, אורן אסף חזן, חיים ילין וכן הלאה, עד שנגיע לשמוע את תשובתו של שר המדע והטכנולוגיה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי שר המדע והטכנולוגיה, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני חושב – ככה אמרו לי בוועדת המדע והטכנולוגיה – שזו השנה ה-17 שאנחנו מציינים בכנסת את יום המדע, לא הבין-לאומי אלא הלאומי.

אורי מקלב: את יום המדע הלאומי הזה בעצם אנחנו עושים וולונטרית.

אורי מקלב: חבר הכנסת חיים ילין מגיש חוק, או יוזם עכשיו חוק, שיהפוך את היום הזה לא רק ליום וולונטרי אלא חוקית – שנציין את זה כחוק, כפי שמציינים הרבה ימים בכנסת.

אורי מקלב: אני כן רוצה להודות לכנסת על ההירתמות לציין את היום הזה.

אורי מקלב: יש לזה לא מעט השלכות אדמיניסטרטיביות כשצריך לפעול בעניין הזה, כולל התערוכה המרשימה שהיום הוצגה בכנסת, ואולי תכף ניגע בעניין הזה.

אורי מקלב: התודות באמת מגיעות לוועדת המדע והטכנולוגיה, שבאופן רצוף וקבוע ובהתמדה פועלת לציין את היום הזה באופן מכובד וראוי.

אורי מקלב: כאן התודות למנהלת הוועדה ענת לוי, לאיילת חאקמיאן, לנעמי ברוך, לרועי גולדשמידט ממרכז המחקר ומידע, שמלווה את כל הדיונים של ועדת המדע והטכנולוגיה, ואחרון חביב – לעורך-דין אייל לב-ארי.

אורי מקלב: אנחנו רוצים גם להודות – זאת הזדמנות; זה יום שכשמציינים אותו אז מציינים גם את העבר, גם את התודות וגם את המשימות לעתיד – למדענים הרבים שנוטלים חלק בדיוני הוועדה, והם שותפים אמיתיים, כדי להפרות את הדיונים, לעשות אותם פוריים ומושכלים הרבה יותר.

אורי מקלב: כל זאת הם עושים – הם לא עובדי ממשלה, הם מדענים וחוקרים, אנשים עסוקים, שעושים את זה באופן וולונטרי, ללא שום קבלת תמורה על העניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו מודים גם לכם.

אורי מקלב: כחלק מהתובנות של היום הזה, ועדת המדע והטכנולוגיה, הנהלת ועדת המדע והטכנולוגיה הציעה, בשיתוף פעולה עם אחרים, לקיים איזה חיזוק של הקשר בין מדענים לבין הכנסת דרך מרכז המחקר והמידע של הכנסת, והיום קיבלנו על עצמנו שמדענים יופיעו מפעם לפעם לפני הוועדה ויציגו דברים שחשובים להם: פיתוחים, מחקרים או נושאים והישגים מדעיים שחשוב שהכנסת תדע ותפעל בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו מודים על שיתוף הפעולה הזה, ואנחנו נקווה שבאמת יהיה שיתוף פעולה מוצלח ויעיל.

אורי מקלב: היום, כפי שציינו, פתחנו בתערוכה מרשימה – שוודאי השר ירחיב עליה – שמראה את החשיבות וההישגים הגדולים של המדע, הפיתוחים והמחקרים במדינת ישראל, גם בתחום החקלאות, גם בתחום התפלת המים – שזה גם חקלאות – בנושא של רובוטיקה, נושא של פיתוחים בבריאות בנושאים שונים, כולל בפרקינסון ובשיטיון; ודאי צריך להזכיר את ה"קופקסון", שהוא ידוע, ואולי נזכיר רק דברים שהיום בתקשורת ובשיח, בין אם זה ה-Waze והדיסק-און-קי, בנושא לוויינים.

אורי מקלב: אבל אי-אפשר שלא לציין את הנושא הזה של "מובילאיי", שבאה מפיתוח של האקדמיה, של מדענים, בתחום זיהוי עצמים ועיבוד אופטי, ומזה הגיע ההישג שחברת "מובילאיי" נמכרה לחברת "אינטל" בסכום אגדי, ללא תקדים במדינה.

אורי מקלב: אפשר להרחיב הרבה.

אורי מקלב: אנחנו מזמינים לראות את התערוכה המיוחדת, אבל זה רק אומר שחייבים השקעה, וחייבים השקעה מרובה, ולדעת שהמדענים והחוקרים והמפתחים במדינת ישראל מתמודדים עם לא מעט בעיות; קודם כול עם משאבים – זה הדבר הראשון – אבל יש פער גדול מאוד בין איך שמחשיבים אותנו בעולם ביכולות שלנו ואיך שרואים אותנו כמובילים לבין ההשקעה שלנו.

אורי מקלב: כאן צריך לציין את השר אופיר אקוניס, שעושה רבות, וכשהוא לא נמצא פה זה רק כדי לפתח ולחזק את הקשרים שיש בין המדע לפיתוחים, ובסך הכול זה מחזק את יחסי החוץ של מדינת ישראל.

אורי מקלב: חלק ממערכת יחסי החוץ שלנו היום זה בגלל שרואים אותנו כמעצמה טכנולוגית ומעצמה מדעית ויש לנו הרבה מה לתרום, ורוצים ושואלים אותנו איך אנחנו עושים – משלחות מאירופה ומעוד מקומות בעולם, שבאים לראות איך אנחנו פועלים, איך אנחנו עושים, איך אנחנו מציגים כאלה הישגים.

אורי מקלב: כשאנחנו פורטים ומדברים בתוך הבית פנימה יש לנו הרבה מה לשפר בעניין הזה, ואני אומר את זה בלשון המעטה – לא דומה בכלל לפערים בהשקעות שיש לנו.

אורי מקלב: רק היום הופיע בוועדה פרופסור חגי – –

מאיר כהן: נא לסיים, אדוני.

אורי מקלב: אני כבר מסיים, אדוני.

אורי מקלב: – – חגי אייזנברג, שדיבר על פיתוחים קוונטיים.

אורי מקלב: אלה דברים שאני לא אאריך בהם כאן ולא אלאה את המליאה, אבל מדובר על תחום שהאיחוד האירופי משקיע בו 500 מיליון אירו, ומבקשים מאתנו 7 מיליון שקל ואנחנו גם את זה לא יכולים לתת.

אורי מקלב: אם אנחנו נהיה שותפים – מה המשמעות שיש לזה?

מאיר כהן: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני, אני מסיים.

אורי מקלב: השנה היינו צריכים להתמודד עם דברים בתחום המדע.

אורי מקלב: אני מדבר על מיסוי מלגות מחקר לפוסט-דוקטורנטים, שהיום ממסים אותן; אנחנו במאבק על משאבים; על מכון וולקני – שאנחנו צריכים לדעת, לטענתם הם נאבקים על הקיום שלהם; בוודאי הגנים הבוטניים; הצמצום של התמיכות, ועוד ועוד דברים שיש לנו מה לעשות.

אורי מקלב: לכן, מצד אחד אנחנו מציינים בסיפוק רב את מה שנעשה, ואנחנו גם יודעים שעדיין יש לנו יעדים רבים.

אורי מקלב: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

מאיר כהן: להזכירכם, לכל דובר חמש דקות.

מאיר כהן: אני מבקש לעמוד במסגרת הזמן.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

רחל עזריה: כבוד היו"ר, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת היקרים, נדמה לי שלא יכולנו לתכנן יום מתאים יותר לדון בו, לקיים בו את יום המד, מאשר היום – יום אחרי עסקת הענק בין "אינטל" ל"מובילאיי"; ממש חג למדע הישראלי.

רחל עזריה: אני חושבת שאי-אפשר לדבר על המדע בישראל בלי לדבר על ההיי-טק הישראלי, שהוא אחד המקומות שבהם המדע בא לידי ביטוי בצורה כל כך פרקטית, בצורה שכל כך משפיעה על הכלכלה וכל כך משפיעה על החיים שלנו.

רחל עזריה: תעשיית ההיי-טק הישראלית היא מהמובילות בעולם, בחדשנות ובפיתוח בעיקר.

רחל עזריה: אם בעבר דיברו על התפוזים של ישראל כעל משאב לאומי, היום כולם מבינים שההיי-טק בישראל הוא המשאב הלאומי שלנו ואנחנו צריכים לשמור עליו.

רחל עזריה: התעשייה לא רק מסייעת לעצמה אלא מהווה מנוע צמיחה למשק הישראלי כולו.

רחל עזריה: עסקת הענק בין "מובילאיי" ל"אינטל" ממצבת את מדינת ישראל שוב כאטרקטיבית להשקעות של חברות בין-לאומיות.

רחל עזריה: חשוב לומר: הדברים האלה לא קורים מאליהם.

רחל עזריה: ישראל לא הפכה למעצמה של היי-טק סתם, יום בהיר אחד.

רחל עזריה: בעבר היו השקעות מסיביות של המדינה.

רחל עזריה: כבר לפני כמה עשרות שנים הבינו שזה יכול להיות כלכלית מאוד משמעותי לעתיד עבור מדינת ישראל, והייתה השקעה מסיבית של המדינה.

רחל עזריה: היו תשתית ואקלים שמעודדים את ההיי-טק הישראלי, והרגולציה של ההיי-טק הייתה רגולציה שונה מהרגולציות של העסקים האחרים.

רחל עזריה: וכך קמו חברות היי-טק ברחבי הארץ.

רחל עזריה: בשנים האחרונות הפחיתו את המאמץ של המדינה.

רחל עזריה: הייתה איזו טענה שכאילו ההיי-טק הוא מין בועה שמנותקת מהחברה הישראלית, וכיוון שהיו דיבורים על זה שרק 8% מהאוכלוסייה נהנים מפירות ההיי-טק, אין בעצם מה להשקיע.

רחל עזריה: אבל מסתבר שזה לא נכון.

רחל עזריה: ההיי-טק עוזר לפריפריה, למשק הישראלי, ובסופו של דבר עוזר גם, דרך המיסוי, לקשישים, לזוגות הצעירים.

רחל עזריה: ואיפה נמצא שר המדע?

רחל עזריה: אפרופו, כל הקבוצות במשק הישראלי – בסרטון הנחמד שעשיתם יש שוויון מגדרי, שזה תמיד משמח.

רחל עזריה: כיוון שההשקעה פחתה והבנו שצריך להחזיר את ההשקעה, בתקציב האחרון היה לנו מאוד חשוב לסייע לחברות ההיי-טק ולהחזיר את ההשקעות בתעשייה, ובהובלת משרד האוצר ושר האוצר משה כחלון – ואגב, בעבודה מאוד מאומצת בוועדות הכנסת – העברנו סדרת חקיקות לטובת ההיי-טק הישראלי.

רחל עזריה: גם הפחתנו דרמטית את המיסוי על חברות ההיי-טק כדי להפוך את ישראל לאטרקטיבית, שוב, ביחס למדינות העולם, וגם הוספנו תקציבים משמעותיים למדען הראשי, ובעצם ככה אנחנו מעודדים את ההשקעות ומייצרים סוגי מצ'ינג שבמדינות אחרות בעולם יכולים רק לקנא בהם.

רחל עזריה: התחרות בכל העולם על התעשייה הזאת קשה, ולכן הפעילויות שעשינו הן מאוד מאוד חשובות, ואנחנו יודעים שישראל היום היא בית חם להיי-טק.

רחל עזריה: אגב, רבע מהחברות הנסחרות בבורסה בתל-אביב הן חברות היי-טק.

רחל עזריה: לאחרונה עשיתי כמה מפגשים עם בכירי ההיי-טק וחברות הטכנולוגיה בישראל, ואתמול נפגשתי עם העורכת של ה"אקונומיסט".

רחל עזריה: אחד הדברים שמדהימים זה שלכולם ברור שההיי-טק בישראל הוא דגל.

רחל עזריה: כששואלים בעולם מה מעניין בישראל, אז כמובן עולה המצב הגיאו-פוליטי, וכמובן, זה שירושלים מקודשת לכל הדתות וכל העניינים הדתיים.

רחל עזריה: אבל ההיי-טק תמיד נמצא ברשימה.

רחל עזריה: ואני, אגב, חושבת שיש קשר בין הדברים.

רחל עזריה: אנחנו חיים באזור מאוד מאתגר מבחינה ביטחונית, ובכלל, הקיום שלנו פה, יש בו הרבה מאוד אתגרים.

רחל עזריה: גם העובדה שאנחנו מדינה צעירה דורשת מאתנו כל הזמן לאתגר את המצב הקיים, לחשוב, וכל הזמן להיות יצירתיים וחדשניים, וזה מה שצריך במדע.

רחל עזריה: אנחנו יודעים שיש לנו פה הרבה מאוד מוחות מאוד חריפים, שיודעים לייצר את החדשנות העולמית, ובעולם יודעים את זה.

רחל עזריה: ואגב, לחברות הגדולות לטכנולוגיה, המובילות בעולם – למייקרוסופט, לגוגל, לאפל, ל-IBM, ל-Yahoo – יש מרכזי פיתוח בישראל, ואפילו יותר מזה – יש נטייה לפעמים להשוות בין ישראל לבין ה-Silicon Valley.

רחל עזריה: ואני שמעתי אבחנה מאוד יפה, שב-Silicon Valley זה מאוד התעשייה ומאוד השיווק, ובישראל הפיתוח הוא הנושא המרכזי, והחדשנות.

רחל עזריה: אז ההיי-טק בישראל הוא אחד המשאבים הכי גדולים שיש לנו כמדינה.

רחל עזריה: יש לנו יתרון יחסי אדיר בתחום, ואנחנו פשוט נמשיך לפעול כדי לסייע לתעשייה הזאת.

רחל עזריה: זה מקומה.

רחל עזריה: חג מדע שמח, ויהי רצון שנצליח עוד הרבה מאוד שנים לגרום להרבה מאוד חברות היי-טק גם לבוא לישראל, גם להשקיע וגם להצליח לייצר את הפירות שבאמת זכינו לראות אתמול.

רחל עזריה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אסף אורן חזן, חבר הכנסת – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה לך, גברתי, חברת הכנסת עזריה, על שדיברת פחות מחמש דקות.

רחל עזריה: בבקשה.

מאיר כהן: אני תמיד אומר שלהגיד הרבה במעט זמן – זו החשיבות.

רחל עזריה: ואם אתה לא יודע לומר את זה בזמן קצר, אז אתה – – –

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חמש דקות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, כבוד שר המדע והטכנולוגיה ללא החלל, כבוד חבר הכנסת אורי מקלב, שהוא באמת יושב-ראש ועדת המדע, אנחנו היום חוגגים גם את יום-ההולדת של איינשטיין וגם את יום המדע.

חיים ילין: כשאנחנו מדברים על ישראל כמעצמה, אנחנו מתייחסים על-פי רוב לביטחון, לסייבר, להיי-טק, לרפואה, ולעתים לא זוכרים שבתוכנו יש את המוחות המבריקים ביותר בתחום המדע:.

חיים ילין: הם אלו האנשים שהמציאו את המסתם לצנתורי הלב, שהציל, מציל ויציל עוד מיליוני אנשים ברחבי העולם; הם אלו שבזכותם יש לנו עגבניות שרי, ואת הדיסק-און-קי.

חיים ילין: הם ואחרים מהווים חלק מפריצות הדרך המדעיות הגדולות של העולם, והן כולם שלנו.

חיים ילין: זה פשוט: בעזרת המדע הישראלי העולם מתקדם.

חיים ילין: בתיאום עם יום-הולדתו של אלברט איינשטיין, סמל ההצלחה המדעית היהודית, אנחנו מציינים את יום המדע בכנסת כציון דרך והוקרה לתחום שמקיף את חיינו.

חיים ילין: תרומתו של איינשטיין, פורץ הדרך, ניכרת בכל תחומי חיינו, והפכה לאחת מאבני היסוד של המדע המודרני.

חיים ילין: המדע הישראלי הוא מקור גאוותנו.

חיים ילין: בזכות המוח הישראלי החיים הופכים ליותר בריאים ונגישים, פשוטים וחכמים.

חיים ילין: בזכות המדע הישראלי אנחנו מצילים אנשים מכל העולם, גם אלו שלא אוהבים את ישראל.

חיים ילין: המדע הוא כוח, המדע הוא עתיד, המדע הוא ישראל.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תרשה לי, אין פה חקיקה במה שאמרתי; יש רק ציון דרך ויש הצדעה למדע במדינת ישראל.

חיים ילין: אני חושב שכולנו, כל מי שנמצא בכנסת, צריך לקחת דוגמה.

חיים ילין: לא העסקה – אותי פחות מעניינת העסקה של "מובילאיי" ו"אינטל".

חיים ילין: אותי מעניינים האנשים שהובילו שם.

חיים ילין: הענווה שהייתה שם.

רחל עזריה: הם ירושלמים.

חיים ילין: הם יכולים להיות ירושלמים, הם יכולים גם להיות באר-שבעים.

חיים ילין: הם ישראלים.

רחל עזריה: זה נכון.

חיים ילין: הם ישראלים.

חיים ילין: ואתמול, כשאני רואה שכל ממשלת ישראל – יש לה מניות, כולם גאים בזה: אנחנו, אנחנו עשינו את "מובילאיי", אנחנו המצאנו את זה.

יעקב מרגי: הם הודו שהם לא הפריעו.

חיים ילין: אני רוצה להגיד משהו, בכוונה אני אומר את הדברים האלה: כבוד היושב-ראש, וכבוד היושב-ראש אורי מקלב, אנחנו נמצאים שם, שומעים את הבעיות, ולמרות הבעיות, למרות הרגולציה – זו כנראה החוכמה; החוכמה של המדע הישראלי, שהם יכולים להיות אות ומופת ולהמציא את הפטנט שעוקף את הביורוקרטיה, את הרגולציה, ולהגיע לאן שהם הגיעו.

חיים ילין: ואם אנחנו רוצים לכבוש עוד פעם, חייבים להשקיע.

חיים ילין: כבוד השר, 400 ומשהו מיליון שקל, אפילו חצי מיליארד שקל – זה לא מגיע לקרסוליים של מה שאתה צריך לקבל.

אופיר אקוניס: זה נכון, אני מסכים אתך.

חיים ילין: לא מגיע לקרסוליים.

חיים ילין: וזה לא מתחרה בשום דבר, כי זה מקומות עבודה.

חיים ילין: זה בסופו של דבר העתיד של מדינת ישראל.

חיים ילין: חברים יקרים, יש לנו רק דבר אחד למכור לעולם: את המוח שלנו.

חיים ילין: ואני אגיד לכם, כשאני מסתכל על עולם ואני שואל את כל מי שבא ולא אוהב את מדינת ישראל – אני שואל אותם: חברים, מי מכם יש לו מסתם בלב?

חיים ילין: ומרימים לי את היד, אז אני אומר: כשאתם יוצאים נגד מדינת ישראל, תדעו לכם דבר אחד: החיים שלכם הם בזכות מדינת ישראל.

חיים ילין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, יש דקה.

חיים ילין: אני מבקש שתברך גם אותי, השארתי דקה.

מאיר כהן: תודה רבה, חיים ילין, גם לך.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: כבוד.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת רוברט אילטוב, ואחריו – חבר הכנסת מרגי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הישיבה, כבוד שר המדע, אני רוצה להודות גם לחברים שנתנו לי לדבר ולשנות את סדר הדוברים – – –

יואל חסון: רוברט, בשבילך הכול, אבל עד חוק המואזין.

רוברט אילטוב: תודה.

רוברט אילטוב: עד חוק המואזין, אוקיי.

רוברט אילטוב: עכשיו אנחנו לא נדבר על חוק המואזין.

רוברט אילטוב: בואו נדבר על דברים יותר מעניינים.

רוברט אילטוב: בכל אופן, כבוד יושב-ראש הכנסת, אנחנו מדברים ביומיים האחרונים על העסקה הגדולה למשק הישראלי של חברת "אינטל", חברה גלובלית, ו"מובילאיי".

רוברט אילטוב: אני חושב שזו עסקה אסטרטגית, לא משנה מי אומר מה; עסקה אסטרטגית למשק הישראלי.

רוברט אילטוב: זה הבעת אמון בתעשייה הישראלית, במדע הישראלי.

רוברט אילטוב: זו השקעה אסטרטגית של חברת "אינטל" בתחום שמתפתח מאוד במדינת ישראל, ואין ספק שהבעת האמון הזאת תביא משקיעים נוספים למדינת ישראל, ואנחנו צריכים לבוא ולברך על העסקה הזאת.

רוברט אילטוב: חברים, אם אני לא מדבר על מואזין אז זה לא מעניין?

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון, אני מבקש.

מאיר כהן: בבקשה.

רוברט אילטוב: אם אני לא מדבר על המואזין – לא מעניין?

קריאה: – – –

רוברט אילטוב: אז בואו נדבר על דברים שקשורים למדע.

רוברט אילטוב: העסקה הזאת היא מסר מאוד חשוב למשק הישראלי, ולא משנה מי עשה מה וכמה הרוויחו המשקיעים, ושיהיה לבריאות.

רוברט אילטוב: המסר הוא שהתעשייה העולמית, המדע העולמי, מכירים בעליונות המדעית הישראלית, וזה מה שחשוב, נגד כל תנועות ה-BDS, ואנחנו רואים שההשקעה הזאת היא פשוט, פשוט מבטלת את תנועת ה-BDS.

רוברט אילטוב: זאת הבעת אמון במדינת ישראל, במדענים ישראלים, במהנדסים ישראלים.

רוברט אילטוב: ואנחנו צריכים להמשיך ולהשקיע בתשתיות של מדע וטכנולוגיה, בתשתיות המחקר, באוניברסיטאות.

רוברט אילטוב: ההשקעה בהון האנושי זו ההשקעה הטובה ביותר שמדינת ישראל יכולה לעשות.

רוברט אילטוב: העם היהודי תמיד השקיע בספר.

רוברט אילטוב: העם היהודי תמיד השקיע בלימודים.

רוברט אילטוב: מאז שאנחנו מכירים את העם שלנו, אנחנו עם הספר.

רוברט אילטוב: ההשקעה בהון האנושי היא בדמנו מאז ימי ההיסטוריה הראשונים של העם היהודי.

רוברט אילטוב: ואנחנו חייבים להמשיך ולהשקיע במדע ובספר, אנחנו צריכים להשקיע בילדים שלנו מכיתה א' ולפני, ולצערנו לא תמיד אנחנו יודעים להקצות את המשאבים הנכונים.

רוברט אילטוב: וכאן אני גם רוצה לקרוא לכל קברניטי המדינה לבוא, להסתכל על משרד המדע בעיניים אחרות ולתקצב אותו אחרת.

רוברט אילטוב: המסר שהיה בעסקת "מובילאיי" ו"אינטל" זה שבכל מה שקשור לכלים בלתי מאוישים אנחנו מתחילים להוביל הובלה עולמית בתחום, ואנחנו נביא לכאן עוד חברות R

מאיר כהן: תודה רבה.

רוברט אילטוב: איינשטיין, כן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: Wherever – – –

אורן אסף חזן: הוא אמר לך תודה, שמע אותך.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, הכנסת מציינת היום את יום המדע בכנסת.

יעקב מרגי: כמו כן, התקיימו דיונים במסגרת הצדעה לעובדים הסוציאליים, אז מצאתי לנכון לציין גם זאת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כפי שאמרו קודמי, אנחנו מציינים את יום המדע בכנסת, ואנחנו עדיין תחת אותה הרגשה נפלאה של עסקת הענק, "אינטל" ו"מובילאיי".

יעקב מרגי: אם כולנו נעצור וננסה להכין רשימת נושאים שאנחנו מכירים – במגע ראשון, לא בנבירה – שבהם יש תרומה של המדע בישראל לטובת ישראל והעולם בכלל, נישאר פעורי-פה, וגם, לא נורא, עם קצת גאווה.

יעקב מרגי: אבל שלא נתבלבל.

יעקב מרגי: לא צריך לחשוב שהכול בסדר ואין מה לשנות ואין מה לשפר.

יעקב מרגי: לא ולא.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר ולקבוע שהמדינה אכן עושה הרבה, אך לטעמי לא עושה מספיק.

יעקב מרגי: ההישגים רבים, והחדשנות הישראלית היא מושא להערצה בעולם.

יעקב מרגי: בחקלאות אנחנו מובילים; בטכנולוגיות המים, התפלת מים, אנחנו מובילים; ההיי-טק הישראלי הפך לתחום שכל משקיע רציני בעולם פוזל ועוקב אחריו; תעשיית לוויינים, התעשיות הביטחוניות, תעשיית התרופות, מדע האלקטרואופטיקה – ואפשר לעמוד כאן ולמנות עוד פריצות דרך רבות, ולא לחינם אנחנו מככבים במקום טוב בין מקבלי פרס הנובל.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, לפני שאמשיך, כיושב-ראש ועדת החינוך וכמי שנחשף באמת – וגם הדוחות מעידים על כך – אנחנו לא מכשירים את הדורות שלנו, את התלמידים שלנו, צופה פני עתיד, לצרכים של העשורים הבאים.

יעקב מרגי: יש תחושה – שוב, אני לא אומר שהמדינה לא עושה כלום; כמו שהמדינה עושה בתחום הספורט, אבל כדי להגיע, ניקח מושג מושאל מהספורט, לתחרויות הישגיות בין-לאומיות, אין ספק שהמדינה לא משקיעה שם.

יעקב מרגי: ניקח את המקרה של עסקת הענק "אינטל" ו"מובילאיי".

יעקב מרגי: נכון, זה התחיל באקדמיה, התחיל באקדמיה, אבל תחומים רבים בתחום ההיי-טק – זה לא פרץ משם.

יעקב מרגי: נכון, את הכלים הבסיסיים קיבלו במערכת החינוך, מערכת ההשכלה הגבוהה של מדינת ישראל, אבל כדי שהמדינה תרצה לשמור על אותו מקום מכובד, מכובד, בשורה הראשונה של המדע בעולם – ושאפילו לא נעמוד במקום, כי כל עמידה היא חזרה, היא הידרדרות אחורה – אין ספק שהמדינה צריכה לשים את המדע בחזית, לשים את ההשקעה צופה פני עתיד, בחזית, ממוקדת; לא בפס רחב, ואם יצא – יצא.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: משהו ממוקד, להוביל דורות שלמים של מדענים.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שהחינוך המדעי, והחינוך למדעים, בשנים האחרונות קצת דעך, ויש רצון במשרד החינוך לעודד את התלמידים להיכנס לתחומי הפיזיקה והמתמטיקה.

יעקב מרגי: אני חושב שבכלל, שלושת המקצועות האלה צריכים לקבל דגש רבתי, מה שנקרא: אנגלית, אוריינות באנגלית, מתמטיקה עם אוריינות, פיזיקה עם אוריינות – כי ללמד במכללות או באוניברסיטאות פיזיקה – המחסור במרצים איכותיים עם אוריינות גבוהה זה אחד הצרכים.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, מניסיון מדיונים בוועדות, בשלושת המקצועות האלה אנחנו צריכים למקד את הצרכים של החברה הישראלית, למקד את הצרכים של מערכת החינוך הישראלית והאקדמיה בישראל.

יעקב מרגי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני לא אומר שההישגים הם למרות המדינה, אני לא מאלה שאומרים שהם למרות המדינה, ואין ספק שיש תרומה רבה למערכת החינוך, למערכת ההשכלה.

יעקב מרגי: שלא יישמע מדברי שאני מבקר שאין תרומה, בהישגים האלה במדע, למערכת החינוך בישראל ולמערכת ההשכלה הגבוהה; אך אסור לבנות על המצב הנוכחי ולומר שזאת ההוכחה שעשינו די.

יעקב מרגי: יש להמשיך ולצפות פני עתיד, ולהכשיר את הדורות הבאים לחדשנות המתבקשת, צופה פני עתיד.

יעקב מרגי: ותרשו לי לסיים, אדוני היושב-ראש, בקצת גאווה לאומית: כנראה המוח היהודי עושה משהו.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

מאיר כהן: עושה הרבה.

מאיר כהן: תודה רבה לך, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון.

מאיר כהן: עד שהוא יגיע, רק להזכיר, אדוני שר המדע, את קבוצות הרובוטיקה הפזורות ברחבי הארץ, שזו באמת גאווה יוצאת מן הכלל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הזה הוא יום ישראלי, הוא יום מיוחד.

יואל חסון: אני חושב שאפשר, אולי, בכל מקום בעולם שנלך, למצוא את העניין שבאמת מגדיר את ישראל יותר מכול.

יואל חסון: גם מי שלא מחבב אותנו במיוחד, אולי אפילו קצת שונא אותנו או קצת כועס על המדיניות שלנו, או קצת חושב שמדינת ישראל עושה דברים פחות טובים – דבר אחד הוא יגיד תמיד: ישראל היא שם דבר במדע ובטכנולוגיה; העם היהודי הוא שם דבר במדע ובטכנולוגיה.

יואל חסון: אני חושב שהדבר הגדול ביותר שקרה – אולי מיום קיומו או הולדתו של העם היהודי, אבל בוודאי בתקופה המודרנית, משהוקמה מדינת ישראל – אני חושב שאבותינו מייסדנו הגיעו למסקנה ברורה מההתחלה: זה לא רק עניין של כמה טילים יהיו לך, זה לא רק עניין של כמה טנקים יהיו לך, אלא זה קודם כול קשור בחינוך.

יואל חסון: הכול מתחיל כאן בחינוך.

יואל חסון: מדינת ישראל לא הייתה היום חזקה, לא הייתה היום משמעותית, לא הייתה כפי שהיא וכפי שאנחנו אוהבים אותה, אם לא הייתה מהרגע הראשון השקעה בחינוך, במדע, בטכנולוגיה.

יואל חסון: מהרגע הראשון, כשהגענו לכאן, לאדמה המדברית הזאת, כשאמרו לנו: מה בכלל אפשר לבנות כאן?

יואל חסון: מה אפשר לגדל כאן?

יואל חסון: מה אפשר לעשות כאן?

יואל חסון: – והראשונים שהגיעו לכאן והתחילו לעשות את עבודת החקלאות, לדוגמה, הבינו שהחקלאות לא מתחילה בשדה – היא מתחילה במעבדה, היא מתחילה במחקר, בניסוי; וכשמצליחים במעבדה אפשר גם לעשות את זה אחר כך באדמה.

יואל חסון: והפכנו שדות שלמים ממדבר צחיח למקום פורח, וזה באמת הסיפור שלנו.

יואל חסון: אבל אני רוצה להביא סיפור שהייתי עד לו.

יואל חסון: כשהייתי ראש הוועדה לביקורת המדינה בכנסת התעסקתי המון בנושא של זכויות בעלי-חיים ובנושא – הייתי קורא לזה הדילמה הבסיסית שקיימת בעניין של המדע הרפואי, בעניין של ניסויים בבעלי-חיים.

יואל חסון: קיימנו דיונים באמת לא פשוטים בכלל בצורך שבא מצד המדע לעשות ניסויים בבעלי-חיים, הרבה פעמים ניסויים אכזריים ביותר, כשבתוך הניסויים האלה באמת – לפעמים זו הדרך היחידה שניתן להציל חיים של בני-אדם.

יואל חסון: היה ויכוח סוער, ויש עד היום ויכוח סוער, והכנסת באמת הצליחה לאורך השנים – עוד כשהייתי ראש השדולה למען בעלי-חיים – לחוקק חוקים שמגבילים ניסויים בבעלי-חיים, אלא אם כן הם לטובת הצלת בני-אדם, חיים של בני-אדם, או אין מוצא אחר.

יואל חסון: ואני הייתי – באמת אני יכול לומר, השר אקוניס, אני חייב לומר לך שזה סוג של זכות והתנסות בלתי רגילה – מוזמן להיות נוכח בזמן של ניתוח מוח פתוח כדי לטפל במחלת הפרקינסון.

יואל חסון: המחלה הזאת היא מחלה ארורה וקשה, ולצערי באמת, רק תוך כדי ניסויים אכזריים ביותר, בקופים בעיקר, הצליחו למצוא חלק מהפתרון של טיפול בפרקינסון.

יואל חסון: והייתי בזמן ניתוח כזה כשהסכימה מטופלת שאני אהיה בתוך חדר הניתוח ב"הדסה", ופתחו למטופלת את הגולגולת וטיפלו לה שם בנקודות הספציפיות במוח, כשמטופלת בהכרה מלאה, ותוך כדי הטיפול הזה, בנגיעות שנגעו במוח, בנגיעות ישירות במוח, יכלו לראות אם הרעידות של הידיים תוך כדי הטיפול מפסיקות.

יואל חסון: ולא הייתה דרך אחרת – ככה בודקים את זה וככה גם מטפלים בזה, וזה משהו שאני לא אשכח אף פעם.

יואל חסון: אגב, הטיפול הצליח, והטיפולים האלה מצליחים אצל חלק גדול מאוד מן החולים, בעיקר הצעירים יותר, וזה נולד מהמדע פה, בישראל.

יואל חסון: כן, זה גם נולד מניסויים בבעלי-חיים, ניסויים אכזריים מאוד, אבל אפשר להגיד שאנחנו היום מצמצמים באמת למינימום את הניסויים בבעלי-חיים, ויכולים או מאפשרים ניסויים רק בעת הצורך.

יואל חסון: לכן, אני אגיד מילה אחרונה לסיום, אדוני: המדע והטכנולוגיה הם באמת העתיד של מדינת ישראל.

יואל חסון: לא משנה כמה גז עוד נגלה פה, אדוני היושב-ראש, לא משנה אם יפרוץ פה סילון ענק של נפט, עדיין הסיפור של המדינה הזאת תמיד יהיה חינוך, מדע וטכנולוגיה.

יואל חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אכן, יש הרבה במה להתגאות כשאנחנו מדברים על המדע בישראל.

דב חנין: יש הרבה מה להתגאות באותם אנשים מוכשרים שנמצאים במעבדות, שמלמדים באוניברסיטאות, שלומדים באוניברסיטאות ושמביאים אותנו להישגים מצוינים, גם בצד האקדמי וגם בצד היישומי.

דב חנין: ואנחנו רואים היום פרי של יכולת והישג עם העסקה של "מובילאיי", שבאמת רק מראה כמה יצירתיות, דמיון ויכולת יש בעולם המדע והטכנולוגיה הישראלי.

דב חנין: על הנושא הזה, עמיתי חברי הכנסת, דיברו פה רבים, ואני דווקא רוצה לדבר יותר על הצד של הקשיים והבעיות – ואני אומר את זה, אדוני השר, בגילוי נאות, כמי שבעצמו הגיע מהאקדמיה.

דב חנין: אני לימדתי באוניברסיטה לפני שהגעתי לכאן לכנסת, אומנם בצד של – אנחנו קוראים לזה באוניברסיטת תל-אביב לא הצד המזרחי, שזה המדעים, אלא הצד המערבי; אני לימדתי בפקולטה למשפטים.

דב חנין: אבל כשאנחנו מציינים את יום המדע, אנחנו מציינים אותו מתוך הסתכלות על מצבה של האקדמיה הישראלית, ואנחנו צריכים לראות גם את הקשיים והבעיות שנצבים בפנינו.

דב חנין: אחת הסוגיות המדאיגות, אדוני השר, היא מצבם של מדעי החברה והרוח.

דב חנין: אנחנו נמצאים במציאות שבה חוגים רבים בתחום מדעי הרוח והחברה הם בתת-פעילות.

דב חנין: מספר התלמידים שלומדים את התחומים האלה הולך ומצטמצם, ולדברים האלה יש משמעות גדולה, כי אם לא תהיה רוח, לא יהיה גם חומר; ואם אנחנו ניכשל בתחומי החברה והרוח, במדעי החברה והרוח, אנחנו נפגע ביכולת האינטלקטואלית ובהתפתחות של האקדמיה הישראלית.

דב חנין: מכאן, אדוני השר, אני רוצה לדבר על סוגיה כואבת שנייה, והיא מצבם של החוקרים הצעירים – אותם אנשים שבהם תלוי העתיד של ההתפתחות האקדמית והמדעית: הדוקטורנטים, החוקרים הצעירים.

דב חנין: אנחנו, אדוני השר, נמצאים היום במציאות שבה לרבים מהחוקרים הטובים ביותר יש הצעות הרבה יותר טובות במקומות אחרים לעומת מה שאנחנו יכולים להציע אצלנו באקדמיה.

דב חנין: זו מציאות בעייתית.

דב חנין: רוב האנשים האלה, אגב, היו מעדיפים להישאר כאן אם הם היו יכולים, אם היה להם אופק של התפתחות אקדמית, מקצועית, תעסוקתית – התפתחות שתיתן להם גם אפשרות לממש את היכולות שלהם, אבל גם את האפשרות לחיות בתנאי חיים ראויים ולקבל תגמול ראוי ונאות עבור העבודה שלהם.

דב חנין: ואני אומר בדאגה, אדוני היושב-ראש, שהמצב בתחום הזה הוא לא פשוט.

דב חנין: יש לנו יותר מדי חוקרים צעירים שלא מוצאים לעצמם עתיד ולא מוצאים לעצמם פתרון באקדמיה הישראלית.

דב חנין: אני חושב שזה הוא תחום שמחייב מתן עדיפות ברורה ויצירת תוכניות בהיקף גדול שיאפשרו לחוקרים צעירים להמשיך ולהתפתח כאן, באוניברסיטאות הישראליות, במסלולים שהם מסלולים הגונים והוגנים, שנותנים להם אופק של התפתחות ויצירה וגם ביטחון באפשרות שלהם להמשיך ולהתקיים בצורה ראויה מבחינה כלכלית.

דב חנין: והיבט אחרון נוגע לאווירה באקדמיה.

דב חנין: גם כאן, אדוני השר, אני חייב להביע דאגה כאשר נשמעים קולות שמנסים למשטר את האקדמיה מבחוץ; ובדרך כלל הדברים האלה באים מעולם הוויכוחים הפוליטיים.

קריאה: – – –

דב חנין: למשטר את האקדמיה – לבוא בטענות לחוקר כזה, או למרצה כזה, למה דיברת כך, ולמה השמעת את עמדתך, ולמה חתמת על עצומה כזאת או עצומה אחרת.

דב חנין: האקדמיה משגשגת בעולם שיש בו חופש דיון, חופש ביקורת, חופש הבעה, חופש אקדמי; אבל חופש אקדמי במובן הרחב שלו, לא רק במובן הצר של לייצר בתחומי העיסוק המקצועיים שלך, אלא חופש אקדמי במובן הרחב: של היכולת להביע את עצמך, להרגיש שאתה נמצא בזירה שבה המרחב פתוח לרעיונות, למחשבות שונות, גם כאשר המחשבות האלה אינן מחשבותיו של הרוב, גם כאשר המחשבות האלה אולי אפילו מרגיזות את הרוב או מקוממות את הרוב.

דב חנין: האקדמיה צריכה להיות המקום שבו המרחב של הביטוי, של העשייה ושל ההתרחשות – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

דב חנין: – – הוא גדול ופתוח ומאפשר לכולם.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן.

מאיר כהן: לאחריו יסכם, בשם הממשלה, שר המדע.

מאיר כהן: בבקשה.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, חברי השרים, כנסת נכבדה, צעירים-צעירות ביציע, שמעתי פה את החברים עולים ומדברים ומציינים את רשימת ההישגים, אחד אחרי השני, את עתידנו לאן ומאיפה באנו, את המבט של העולם כולו, איך שהוא מסתכל – – –

יואל חסון: ולאן נלך?

יואל חסון: לאן נלך?

אורן אסף חזן: אתה בינתיים תשב במקום ואל תלך לשום מקום.

אורן אסף חזן: עברת מספיק מפלגות.

אורן אסף חזן: תן לי להתרכז בעיקר.

יעקב מרגי: – – –

אורן אסף חזן: בסדר.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני – – –

יואל חסון: רגע.

יואל חסון: זה מדעי, מה שאמרת?

מאיר כהן: חבר הכנסת חסון.

אורן אסף חזן: אתה ניצחת את הסטטיסטיקה, אתה מדבר אתי על מדעי?

אורן אסף חזן: זה מדע בדיוני מה שאתם עשיתם, אחי.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: מה?

מאיר כהן: בבקשה.

אורן אסף חזן: השר אקוניס, מה שהם עשו זה מדע בדיוני.

אורן אסף חזן: זה לא סתם.

אורן אסף חזן: נחזור לענייננו.

אורן אסף חזן: כמו שאמרתי, שמעתי פה את החברים עולים ומציינים את ההישגים, אבל אני רוצה לדבר אתכם על דבר אחר.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר אתכם דווקא על מי שעומד בראש המשרד.

אורן אסף חזן: לפניו היה שר שהגדיר עצמו – הטייטל של המשרד היה: שר המדע, החלל והטכנולוגיה.

אורן אסף חזן: אחרי שהשר הקודם הכריז על מציאת כדור הארץ 2, היו בטוחים בקהילה שכבר לא יכול להיות אף אחד אחר שימלא את התפקיד הזה נאמנה.

אורן אסף חזן: ואז הגיע השר אקוניס ואמר:

אורן אסף חזן: אני רוצה לקחת משרד שבעיני לא מעט אנשים יכול מאוד להיות שאין לו מקום; שהוא יכול להיות חלק, אולי, ממשרד החינוך, ממשרדים אחרים.

אורן אסף חזן: ואני רוצה להראות לכם איך דווקא מהמקום הזה לוקחים את הילדים והילדות של היום, שהם העתיד של מחר, ומכניסים אותם לתוך מערכת, שהם ירצו לדעת, הם ירצו לגעת, הם ירצו לחקור, כדי שההישגים שמדינת ישראל הביאה עד היום יהיו רק קצה-קצהו של הקרחון.

אורן אסף חזן: השר אקוניס, אני מרשה לעצמי לברך אותך ולהגיד שאנחנו צריכים להגיד לך תודה.

אורן אסף חזן: בתור חבר כנסת צעיר, שמייצג את צעירי מדינת ישראל, כשאני רואה את החיבור שעשית בין הפריפריה למרכז, את ההנגשה שעשית לאנשים שגרים דווקא במקומות שיכולים להיות הכי רחוקים, מה שנקרא אפילו "כוכבים"; אצלם הם רואים כוכבים רק בחלומות, והבאת להם את הכוכבים לחלון ביתם.

אורן אסף חזן: אנחנו כולנו שומעים בימים האחרונים את הפרסום על יום המדע, שלושת ימי המדע.

אורן אסף חזן: זה לא סתם, רבותי.

אורן אסף חזן: כשאנחנו רואים ילדים שהולכים ולוקחים חלק בתחרויות רובוטיקה; כשאנחנו רואים ילדים שלוקחים חלק ביצירה, בניפוץ, באמת, תקרות זכוכית של מחשבה – זה מגיע רק מהמקום שהיה מי שהחליט שגם שם טמון העתיד שלנו.

אורן אסף חזן: מדברים רבות על חינוך.

אורן אסף חזן: זה חינוך.

אורן אסף חזן: חינוך זה לא רק ללמד בן-אדם לחצות את הכביש.

אורן אסף חזן: זה נכון שדרך ארץ קדמה לתורה, אבל חינוך זה גם לתת לו כלים לדעת להתמודד, לא רק בשביל עצמו – בשביל המדינה שלו, בשביל שהוא יוכל לשרת אותה נאמנה, בשביל שהוא יוכל להביא הישגים שייקחו את המקום שאנחנו נמצאים בו באמת שנות דור קדימה.

אורן אסף חזן: כולנו התבשרנו על עסקת "מובילאיי".

אורן אסף חזן: אחד אחרי השני עולים פה חברי כנסת ומברכים.

אורן אסף חזן: צריך להזכיר שזו לא העסקה הראשונה, וגם לא האחרונה.

אורן אסף חזן: צריך להזכיר שיש דברים הרבה יותר מדהימים שקורים בחדרי-חדרים, שהם באמת העתיד.

אורן אסף חזן: עד לא מזמן היו מי שגיחכו וצחקו על השר קרא, שדיבר על רובוטים שיחסלו את הטרור.

אורן אסף חזן: היום כולם יודעים שזו מציאות.

אורן אסף חזן: זה לא סתם.

אורן אסף חזן: הדברים האלה הם לא סתם.

אורן אסף חזן: באחד מביקורי במהלך מערכת הבחירות, שהייתה רק לפני שנתיים, כאשר נשלחתי בשם תנועת הליכוד לדבר בפאנלים, בכנסים, באירועים, בבתי-ספר, הגעתי לבית-ספר בנתניה שיש בו מחלקת מדעים.

אורן אסף חזן: הזמינה אותי קבוצה קטנה של תלמידים ואמרה לי: אולי תבוא, תצטלם, יש לנו פרויקט שאנחנו מנסים לקדם, אולי תבוא ותיקח חלק.

אורן אסף חזן: אמרתי: טוב, ילדים, בית-ספר, נתניה.

אורן אסף חזן: גם אני הייתי שבוי בתוך אותה סטיגמה של: מה כבר אפשר להציג?

אורן אסף חזן: מה כבר אפשר להמציא?

אורן אסף חזן: לאן כבר אפשר לקחת את זה?

אורן אסף חזן: וכשהם לקחו אותי לכיתת המדע שלהם והראו לי את הרובוטים המתקדמים שהם בנו, וסיפרו לי על ההשתתפות שלהם בתחרויות בין-לאומיות, על ההישגים – הישגים שרחוקים מהתקשורת; זה לא מדליית זהב בג'ודו, זה גם לא ארד באולימפיאדה, זה לא ההשתתפות שלנו במונדיאל 70', אבל הילדים והילדות האלה מביאים היום גאווה עצומה למדינת ישראל, ודווקא במקום הזה צריך להגיד להם תודה.

אורן אסף חזן: אתם לא יודעים עד כמה זה חשוב להם.

אורן אסף חזן: הם יושבים לבד בבית עד השעות הקטנות של הלילה, רחוקים מהפייסבוק, רחוקים מהאלגוריתמים.

אורן אסף חזן: הם יושבים, חושבים, כותבים ביחד, מרכיבים ביחד, מלחימים ביחד, מצליחים להביא הישגים, מסבים גאווה של ממש למדינת ישראל, ואנחנו לא שמים לזה לב – כי זה לא כזה מעניין, זה לא כזה טרנדי.

אורן אסף חזן: אז דווקא היום, ביום הזה, אני רוצה להגיד לכל הצעירים והצעירות, בני-הנוער ובנות-הנוער, הילדים והילדות בבתי-הספר, בפנימיות, באוניברסיטאות, בכל מקום שהוא: שאפו ענקי לכם.

אורן אסף חזן: אתם, אתם, באמת רק אתם, לב-לבה של המדינה.

אורן אסף חזן: אתם בונים אותנו.

אורן אסף חזן: אתם מסבים לנו גאווה.

אורן אסף חזן: בזכותכם אני גאה לעמוד פה פעם אחר פעם, להילחם על הדגל שלנו.

אורן אסף חזן: כי כשאתם מניפים אותו בתחרויות ברחבי העולם, בגלל הידע, בגלל מה שיוצא ממה שנקרא הקופסה הקטנה, מהראש והמוח היהודי, אתם שומרים לא רק על עצמכם, לא על העתיד האישי שלכם; אתם שומרים על מדינת ישראל כולה.

אורן אסף חזן: אדוני השר, תודה רבה ליוזמים, תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: ושיהיה לנו יום מדע נהדר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: מה עם – – –

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה.

אורן אסף חזן: אמרתי מההתחלה.

מאיר כהן: השר אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, יושבי-ראש הוועדות, חג מדע שמח לכולם.

אופיר אקוניס: אדוני, לא יכול להיות עיתוי טוב יותר, מדויק יותר, מלציין את חג המדע הלאומי, יום אחרי העסקה הגדולה ביותר בתולדות ההיי-טק הישראלי: עסקת "אינטל"–"מובילאיי".

אופיר אקוניס: אני שוחחתי אתמול עם זיו אבירם, ממייסדי ומפתחי "מובילאיי", לאחר שבמהלך היום החגיגי התחילו להישמע בשיח הציבורי חששות שבעקבות הקנייה תהיה פגיעה במרכז הפיתוח של "מובילאיי" בירושלים.

אופיר אקוניס: והוא אמר לי, אדוני היושב-ראש, שהוא מבטיח את הישארות מרכז המחקר והפיתוח של "מובילאיי" בירושלים, בהר-חוצבים.

אופיר אקוניס: זאת בשורה ענקית.

אופיר אקוניס: אני גם אומר לך: מרכז המחקר והפיתוח לא רק שלא יקטן בעקבות העסקה, הוא בוודאי יגדל, וזאת בשורה אדירה – לכלכלה הישראלית, להיי-טק הישראלי ולחדשנות הישראלית.

אופיר אקוניס: ואם, אדוני היושב-ראש, לא היה ברור למישהו עד אתמול שישראל היא מעצמה, פשוט מאוד מעצמה, של מדע, טכנולוגיה וחדשנות, אני חושב שמאתמול הדברים הרבה יותר ברורים.

אופיר אקוניס: אדוני, מאז נכנסתי לתפקיד שר המדע לפני כשנה וחצי פעלתי להגדלת תקציב המשרד באופן משמעותי, והוא יגיע לכדי חצי מיליארד שקלים.

אופיר אקוניס: אני מצטרף לאמירתו של יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת יעקב מרגי, שהתקציב הזה קטן מדי, נמוך מדי, הוא לא מספק, בוודאי לא מעצמת מדע וחדשנות כמו מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: הגרף אומנם עולה, הוא עולה יפה, אבל הוא לא עולה מספיק.

אופיר אקוניס: ואני מאוד מקווה – ואינני יודע מי יביא את תקציב 2019–2020 לבית הזה כדי לאשר אותו – שהתקציב יוכפל, לפחות יוכפל, ויגיע גם למיליארד שקלים, שזה מה שמגיע לתלמידי ישראל, לדור הבא של מדעני ישראל.

אופיר אקוניס: משום, אדוני, שמטרת התוספת התקציבית היא לקדם מדיניות של הנגשת המדע והטכנולוגיה לציבור הישראלי באשר הוא, בכל מקום, לכל אוכלוסייה – בפריפריה הרחוקה, בפריפריה החברתית.

אופיר אקוניס: אתה דיברת אתי, לפני שעלית וקיבלת את פטיש היושב-ראש, על ביקורי בשבוע שעבר בדימונה בשלושה בתי-ספר – שניים תיכוניים, אחד מהם אתה ניהלת, אדוני, ותמונתך מפארת את הכניסה.

אופיר אקוניס: נדמה לי שגם למדת שם?

מאיר כהן: גם, כן.

אופיר אקוניס: גם.

אופיר אקוניס: ועוד בית-ספר יסודי – וזה בנצרת-עילית ובדימונה, ובשדרות, ובאופקים, ובנתיבות ובקריית-שמונה – אז אתה גם פרח מדע – וזה ברהט, וזה בדאלית-אלכרמל וזה באום-אלפחם וזה בתל-אביב, בירושלים כמובן; בכל מקום אתה רואה את העתיד המזהיר של מדינת ישראל על-ידי אותם נערות ונערים, שכפי שאתה אמרת מביאים מדליות בסייבר, ברובוטיקה, במדעים מדויקים.

אופיר אקוניס: פשוט דבר מדהים.

אופיר אקוניס: ולכן, העליתי לראש סדר העדיפויות של משרד המדע את הנגשת המדע והטכנולוגיה לכל אזרחי ישראל, משום שאני רואה בטיפוחם ובעידודם של ילדים ובני-נוער לחינוך מדעי וטכנולוגי את ביצורה של מדינת ישראל כמעצמת מדע וחדשנות.

אופיר אקוניס: כך, אדוני, השנה הזאת השקנו את סל המדע – תוכנית לתמיכה במדע ובטכנולוגיה ברשויות המקומיות.

אופיר אקוניס: אנחנו בעצם מעבירים להם, לקולגות שלך – אתה היית ראש רשות, זה לא היה בתקופתך, אבל עכשיו אנחנו מעבירים למעלה מ-30 מיליון שקלים אל הרשויות המקומיות.

אופיר אקוניס: כמעט כל רשות בישראל מקבלת – אלה שכמובן רצו בכך.

אופיר אקוניס: אני מאמין שבעתיד יתווספו כמה עשרות שעוד לא הצטרפו למהלך.

אופיר אקוניס: לסל המדע של 2018 בעצם יגיעו כבר כל הרשויות.

אופיר אקוניס: הן מקבלות את הכסף, מציגות לנו תוכנית שבה בעצם הם מציגים לנו שורה של פעילויות בתחומים שאנחנו אחראים להם, ומחליטים בעצמם אילו פעילויות ימותגו בעירם או ביישובם לטובת קידום הדור הבא של מדעני ישראל.

אופיר אקוניס: לצד התוכנית המרהיבה הזאת של סל המדע אנחנו כמובן מקיימים את פרויקט החונכות בלימודי המדעים, את מיזם "מדעניות העתיד".

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין, במיזם מדעניות העתיד אתה רואה זו לצד זו נערה מיישוב ערבי, מיישובים חרדיים, מן היישובים החילוניים, מעיירות הפיתוח וממרכז הארץ.

אופיר אקוניס: אתה רואה את החברה הישראלית ביופייה, ואין פוליטיקה ואין ריבים; פשוט יש הפוך – שיתוף פעולה מרהיב.

אופיר אקוניס: ואני רואה במיזם "מדעניות העתיד" את אחד הפרויקטים החשובים ביותר של משרד המדע.

אופיר אקוניס: אנחנו כמובן נפתח השנה את מיזם "להבה", פרויקט האוריינות הדיגיטלית, המצוי ב-30 יישובים ברחבי הארץ ויגיע לעוד יישובים.

אופיר אקוניס: אנחנו נפתח מרכזי חדשנות.

אופיר אקוניס: אדוני, נצרת-עילית, לכבוד יום הולדתה ה-60, תקבל מרכז חדשנות, וכך גם מעלה-אדומים, ושניים כאלה בבירת ישראל, בירושלים – אחד בגילה, השני בשכונת הבוכרים, המיועד לאוכלוסייה החרדית, חבר הכנסת מקלב, יושב-ראש ועדת המדע של הכנסת, וכמובן נרחיב במהלך השנה לעוד יישובים ברחבי הארץ.

אופיר אקוניס: המלגות שאנחנו נותנים גם הן מגיעות לשיא של כל הזמנים.

אופיר אקוניס: רק בחצי השנה האחרונה, אדוני היושב-ראש, השקנו את המלגות המיועדות ליוצאי אתיופיה – לראשונה מיועדות להם, מתואר ראשון עד ה-PhD, לעולים מאתיופיה.

אופיר אקוניס: הן תיקראנה על-שם ראש הממשלה מנחם בגין, זכרו לברכה, שהורה על העלאתם של יהודי אתיופיה.

אופיר אקוניס: וחבר הכנסת חסון, בוודאי תשמח לשמוע שהמלגות למדענים חוזרים, שגם הן מלגות חדשות השנה, ייקראו על שמו של ראש הממשלה יצחק שמיר, שהעמיד בראש סדר העדיפויות שלו את עלייתם לא רק של יהודי ברית-המועצות – של יהודים מכל העולם.

אופיר אקוניס: אנחנו מגיעים להשקעות שיא, אדוני היושב-ראש, במרכזי המחקר והפיתוח של משרד המדע.

אופיר אקוניס: הצפוני ביותר הוא בקצרין, ברמת-הגולן, לידו – בקריית-שמונה, הוא בעצם המו"פ הגדול ביותר של משרד המדע, בתמיכה של כמעט 25 מיליון שקלים, שיא של כל הזמנים בקריית-שמונה.

אופיר אקוניס: משם זה יורד לאריאל, משם זה מגיע לשדות-נגב, משם זה מגיע למו"פ מצדה ולמו"פ ערבה בואכה אילת.

אופיר אקוניס: כלומר, בכל הארץ אנחנו תומכים במרכזי מחקר ופיתוח.

אופיר אקוניס: המדיניות הזאת של הנגשת המדע והטכנולוגיה, אדוני היושב-ראש, היא בדיוק הצעדים שאנחנו צריכים לעשות כדי להמשיך את העוצמות האדירות של מדינת ישראל בתחומים הללו – והן אדירות, כפי שראינו אתמול בעסקת "מובילאיי" – ואנחנו מבצרים על-ידי כך את מדעני העתיד, את החוקרים פורצי הדרך של העתיד, וכמובן את זוכי פרס נובל העתידיים.

אופיר אקוניס: אדוני, ההישגים שלנו במדע וטכנולוגיה, חבר הכנסת ילין, מציבים אותנו בשורה הראשונה, עם המדינות המובילות בעולם, וזאת לא תהיה הגזמה לומר שביחס לגודל שלנו, ביחס לתל"ג שלנו, ביחס לעובדה שאנחנו נחשבים לאחת המדינות הקטנות בעולם, אנחנו בעצם בצמרת הרשימה של המדינות שמובילות מדע וחדשנות.

אופיר אקוניס: אנחנו מקיימים כל הזמן קשרים והסכמים בילטרליים חדשים.

אופיר אקוניס: אני אצא במוצאי-שבת, יחד עם ראש הממשלה, לוועידת החדשנות השנתית אשר תתקיים בבייג'ין.

אופיר אקוניס: באפריל שעבר היא התקיימה בירושלים; כל שנה, אדוני, במקום אחר.

אופיר אקוניס: הרוטציה מביאה אותנו לבייג'ין בשבוע הבא.

אופיר אקוניס: אני אחתום שם על שני הסכמים חדשים עם סין, שהיחסים אתה חודשו רק לפני 25 שנה, אבל יחסי, אפילו האישיים, עם שר המדע הסיני הפכו באמת לאבן יסוד במדיניות החוץ שלנו.

אופיר אקוניס: משם אני אמשיך ליפן, להמשך הביקור, כדי להעמיק את הקשרים עוד עם מדינות במזרח הרחוק, שהן עצמן מעצמות מדע וטכנולוגיה, אבל הן רוצות את העמקת הקשר עם ישראל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ילין, ההסכמים הללו, חבר הכנסת בהלול, הם המשך להסכמי שיתוף פעולה שנחתמו רק השנה.

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי, כבר יש אחד עם סין, ממשיכים את זה עם הודו, עם מדינת קליפורניה, שהיא השישית בגודלה מבחינת הגודל הכלכלי שלה בעולם כולו, הסכם עם קנדה, הסכם עם צ'כיה.

אופיר אקוניס: ביום חמישי ייחתם הסכם עם ארגנטינה.

אופיר אקוניס: אנחנו בעצם פורצים לשווקים – ארגנטינה מצא חן בעיניך?

חיים ילין: כן.

חיים ילין: כשאתה תיסע לשם – – –

אופיר אקוניס: אז אתה – זה סוכם.

אופיר אקוניס: זה סוכם, אתה תבוא.

אופיר אקוניס: אגב, אני תמיד מקפיד לקחת לביקורים הממלכתיים האלה, אדוני, חבר או חברת כנסת, כדי לשוות להם – לא כדי לשוות להם, כדי להעצים אותם – – –

חיים ילין: – – –

אופיר אקוניס: נכון מאוד, אכן כך.

אופיר אקוניס: ליפן יבוא אתי חבר הכנסת עיסאווי פריג'; קודמי בתפקיד, חבר הכנסת יעקב פרי, כבר ליווה אותי לביקורים בהודו ובסין; חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת אמיר אוחנה היה אמור לבוא ליפן – ראש השדולה – והוא לא יוכל, אז בפעם הבאה.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, לשוות – וגם אתה, הוצע לך, נדמה לי, אך בנסיבות מסוימות לא יכולת.

אופיר אקוניס: נרשמתם לביקור הבא, כי הם ביקורים ממלכתיים שבהם אני מתקבל לא כאדם פרטי אלא כנציג מדינת ישראל, כשר המדע של ישראל.

אופיר אקוניס: וההערצה, ההערצה אלינו במקומות הללו היא אדירה, היא פשוט אדירה.

אופיר אקוניס: כל הדיבורים על בידודים או על רצון לחמוק מקשר עם ישראל – אדוני, הקשר הבין-לאומי שאנחנו מקיימים בתחום המדע מביא אותנו, חבר הכנסת ילין, למצב שבו גם ההצבעה האוטומטית של מדינות בלתי מזדהות בעבר, או של מדינות שכן היו בגוש המזדהה אבל מזדהה נגדנו, מתרככות, ואני מאמין שברבות הזמן גם יבואו להצבעה בעדנו במוסדות אחרים שקשורים לאומות המאוחדות או לאיחוד האירופי.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, יום המדע הישראלי הוא יום חג גדול לכל אזרחי ישראל באשר הם.

אופיר אקוניס: אנחנו גאים במדע שלנו, גאים בהישגים שלנו, גאים במדינה שלנו.

אופיר אקוניס: אני מאחל מכאן לכולנו יום מדע ישראלי שמח.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: מה אדוני מציע?

מאיר כהן: האם אנחנו נסתפק בדברים כאן?

אופיר אקוניס: אולי המציעים.

אופיר אקוניס: אתם רוצים להסתפק או להעביר לדיון בוועדת המדע?

אורי מקלב: לוועדה להמשך דיון.

מאיר כהן: להמשך דיון.

אופיר אקוניס: מובן שאני מסכים.

מאיר כהן: אנחנו נצטרך להצביע על זה.

אופיר אקוניס: אני מרבה להופיע בוועדת המדע האנרגטית של הכנסת, ואני אשמח לבוא שוב.

אופיר אקוניס: תודה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה היא המשך דיון בוועדת המדע, ואנחנו נצטרך לבצע על זה הצבעה.

מאיר כהן: מי שבעד – הוא בעד המשך הדיון בוועדת המדע.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

אלעזר שטרן: היושב-ראש, אני טעיתי.

אלעזר שטרן: הצבעתי בשם מיקי ואני מבקש לבטל.

מאיר כהן: 17 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: זה עובר להמשך דיון בוועדת המדע.

מאיר כהן: חבר הכנסת שטרן הצביע בטעות – – –

אלעזר שטרן: תמחק את ההצבעה אצל מיקי לוי, בבקשה.

מאיר כהן: הוא הצביע בטעות אצל מיקי לוי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לחקיקה, ולפני זה – הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הלבנת הון (תיקון מס' 20), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 6), שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 27) (הרשאה אישית לבעל תואר ברוקחות קלינית), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת אלי אלאלוף; הצעת חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת רחל עזריה.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [מס' מ/1059, פ/2910/20; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ד, עמ' 15569 ועמ' 15570; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים לחקיקה: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 15), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלאלוף – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אין הסתייגויות, כמובן.

טלי פלוסקוב: אצל אלאלוף לא יכולות להיות הסתייגויות.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, ידידי מאיר כהן, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, מותר לי להגיד משהו על הדיון הקודם?

מאיר כהן: אדוני יכול לדבר כאוות נפשו.

אלי אלאלוף: אז חבל שהשר לא פה.

אלי אלאלוף: אני חושב שאם מתייחסים ברצינות למדע וטכנולוגיה, התקציב הוא צחוק.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה כידיד של שר האוצר.

אלי אלאלוף: חצי מיליארד כדי לקדם מדע וטכנולוגיה, עם הפער שיש לנו, במיוחד בפריפריה – התקציב לא הולם.

אלי אלאלוף: אין שום קשר בין הצלחה – – –

מאיר כהן: חברי מצד ימין, אני מבקש.

מאיר כהן: ספסלי המחנה הציוני, אני מבקש שקט.

אלי אלאלוף: נו.

מאיר כהן: סליחה, גברתי.

חיים ילין: זה דווקא לא המחנה הציוני, זה הקיזוזים מהצד השני.

מאיר כהן: סליחה, גברתי, מה זה?

אלי אלאלוף: אני לא צריך קיזוז בעשר הדקות הקרובות.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שזה לא מספיק, במיוחד – ויש לי ניסיון עם מאיר, דווקא בשמחה.

מאיר כהן: איך אומרים באנגלית?

מאיר כהן: "אחסרה".

אלי אלאלוף: "אחסרה", כן.

אלי אלאלוף: התקציב למדע וטכנולוגיה בפריפריה הוא כמעט אפס.

אלי אלאלוף: כמעט אפס.

אלי אלאלוף: ואם רוצים לפתוח, לנצל את המאגר האדיר של הפוטנציאל במדע וטכנולוגיה, צריך לעשות את זה בפריפריה.

אלי אלאלוף: מרכז הארץ – בנות, בנות, חברות שלי, הלו, אוהו, מצד ימין, חבר'ה, כבדו את הדיון.

אלי אלאלוף: התקציב הנדרש כדי לפתח את זה – ויש לשמחתנו תשתית בלתי רגילה, מרכזי מדע וטכנולוגיה, בזמנו אשכולות הפיס.

אלי אלאלוף: מה שחסר שמה זה רק תקציב הפעלה ותקציב להתחדשות הטכנולוגית, ההצטיידות הנדרשת.

אלי אלאלוף: ושם יש גם את הפוטנציאל הלא-מנוצל של אנשים שיכולים להיות המדענים של מחר – אותו זריהן מקריית-שמונה שקיבל פרסים אדירים בארצות-הברית; אותם צעירים שיצאו מדימונה ולצערנו אחרי זה המרכז בלע אותם ולא חזרו הביתה.

אלי אלאלוף: שם הפוטנציאל האדיר, והתקציבים במקומות האלה הוא דל ואינו מספיק, ותאמינו לי, יש לי ניסיון.

אלי אלאלוף: רק להזכיר שבעוד שבועיים פותחים מרכז מדעים אדיר לתיכונים בבן-גוריון, בזכות משפחת חוסידמן, שהולכת לעשות מהפכה שמה בחינוך המדעי והטכנולוגי לתלמידים מהתיכונים.

אלי אלאלוף: אני באתי היום להציג את הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 15), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: חבר הכנסת פורר.

מאיר כהן: 24 בחודש, כולנו יודעים, אבל תן – – –

אלי אלאלוף: החוק הזה, נאלצת, גברתי השרה גילה גמליאל, לעשות אותו כי מושגים פשוטים כמו נימוס, כמו כבוד האדם, כבוד האדם המבוגר, נעלמו מהחברה שלנו.

אלי אלאלוף: וכמה זה כואב שדברים ספונטניים, שצריכים להיות כל כך רגילים בחברה נורמלית כמו שלנו, שאנחנו מתיימרים – אז נעשה את החוק, אבל הלוואי שיום אחד נוותר עליו, כדי שאנשים יגיבו בכבוד, כפי שמגיע לכל איש, בוודאי למבוגרים שבינינו.

יוסף ג'בארין: למה 80?

יוסף ג'בארין: 80 זה מבוגר.

יוסף ג'בארין: שיהיה 70, 75.

אלי אלאלוף: 70 זה אני, 72 זה אני.

אלי אלאלוף: תראה, אני זקוק שמישהו יקום?

אלי אלאלוף: אני אפגע.

אלי אלאלוף: אז אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 15), התשע"ז–2017, שיזמה השרה גילה גמליאל, והצטרף – התמזגה אתה הצעת החוק של חבר הכנסת איציק שמולי.

אלי אלאלוף: מטרתה של הצעת החוק היא להקל על האזרחים הוותיקים שעברו את גיל 80 ולפטור אותם מהמתנה בתורים לקבלת שירות ציבורי.

אלי אלאלוף: אזרחים ותיקים מוצאים את עצמם לא אחת נאלצים להמתין זמן ממושך בתור ארוך במשרדי הממשלה, ברשויות מקומיות, בנקים, חנויות, כניסה לאתרים ועוד.

אלי אלאלוף: כדי להעניק להם את הכבוד המגיע להם, מוצע לתקן את החוק ולקבוע ששירות ציבורי שניתן לפי תור על-ידי רשות ציבורית ועל-ידי גופים שציינתי, יינתן לאזרחים ותיקים מגיל 80 בלא שימתינו בתור, וזאת לפי בקשתם של המבוגרים.

אלי אלאלוף: נותן השירות הציבורי יהיה רשאי לבקש שיציגו בפניו תעודת זהות כדי להיווכח בגיל.

אלי אלאלוף: מוצע לקבוע כי הפטור לא יחול על שירותים ציבוריים, שירותי טיפול רפואי, ולא יחול במקרים שבהם ההמתנה היא ברכב או בתורים שהוזמנו מראש.

אלי אלאלוף: עוד מוצע לקבוע שבמקרים שמגיע אדם עם מוגבלויות שזכאי לפי הוראות החוק של שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות לקבל שירות ציבורי ללא המתנה בתור, תינתן לו זכות הקדימה לפני האזרח הוותיק.

אלי אלאלוף: מוצע לאפשר לשרה לשוויון חברתי, המאוד-אהובה על-ידי רוב הקהל שאני מכיר – באמת, גילה, את לא יודעת כמה אוהבים אותך; זה לא כתוב, זה בא מפה – ובאישור ועדת הרווחה והבריאות של הכנסת, שתוכל לאשר שינויים בחוק הזה.

אלי אלאלוף: חברי הכנסת, חברים נכבדים, אני רוצה להגיד לכם שהצעת החוק הוגשה ללא שום הסתייגות, על-ידי כל חברי הוועדה שהשתתפו בישיבה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות גם לצוות שלך, שהוא עקשן, שלא מוותר שנספיק עוד במושב הזה, אבל עשה את זה בטוב טעם, ולצוות של הוועדה וליועצים המשפטיים שלנו, המדהימים; ולהודות על זה שהחוק הזה יכול לעבור בקריאה שנייה ושלישית ללא שום הסתייגות.

אלי אלאלוף: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: גברתי השרה, בבקשה.

מאיר כהן: השרה ביקשה את רשות הדיבור.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ראשית אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף על כך שקידמת את הצעת החוק, ובשעה טובה – בשורה טובה לאזרחי מדינת ישראל בכללותם, אבל בראש ובראשונה למי שהגיעו לגבורות, לגילאי ה-80.

גילה גמליאל: מעכשיו, היום, כשכנסת ישראל תעביר את הצעת החוק, בשעה טובה, וזה יהפוך לחוק, לא תצטרכו יותר להמתין בתור – לא בדואר, לא בבנק, לא בקולנוע, לא בתיאטרון, לא בכל אולמות המופעים, לא באצטדיונים, בגלריות, במוזיאונים, בספריות, בכל המקומות שיש בהם מתקן שמשמש למכירת כרטיסים לנסיעה בתחבורה ציבורית, לכל אתרי ההנצחה, לאתרים הלאומיים, לאתרי עתיקות, לגן לאומי ושמורות טבע – לכל הגנים הלאומיים ושמורות הטבע.

גילה גמליאל: בכל המקומות הללו, כולם יפנו בעבורכם את הדרך.

גילה גמליאל: מה שאמור היה להיעשות ממילא, ללא צורך בחוק – לצערנו אנחנו רואים שאנחנו צריכים בכנסת ישראל לחוקק את החוקים.

גילה גמליאל: והדרת פני זקן, בפני שיבה תקום – על כך חונכנו, אלה המקורות שלנו.

גילה גמליאל: כיום, כשרה לשוויון חברתי, אני מובילה את השילוב הבין-דורי, שבו הצעירים יהיו ממש בקשר עם האזרחים הוותיקים בכל כך הרבה מיזמים, ואולי לעתיד לבוא המונחים הללו יוטמעו בחברה שלנו בצורה כל כך יסודית ומובנת שיינתן הכבוד הראוי, ההדר, התודה, ההוקרה על כך שאתם בניתם את ארץ-ישראל.

גילה גמליאל: יש לכם ולכן את הזכויות על כך.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים להכיר לכם תודה, לפנות לכם את הזירה, לתת לכם את הבמה לעמוד בחזית.

גילה גמליאל: על כן, אני רוצה להודות לחברי וחברות הכנסת, ולומר לכם, לכל הוועדה, ועדת העבודה והרווחה, וליושב-ראש הוועדה, הרבה תודות מעומק הלב על שקידמתם את ההצעה, לכל צוות משרדי – למנכ"ל משרדי אבי כהן, על העבודה המצוינת, לסורל היועץ המשפטי ולכל הצוות.

גילה גמליאל: באמת תודה על עבודה מקצועית, ראויה, שתוביל אותנו לעתיד טוב יותר.

גילה גמליאל: במיוחד בימים הללו, שאנחנו שומעים הרבה מאוד זוועות כנגד אזרחים ותיקים, זה המעט שכרגע נעשה.

גילה גמליאל: לעוד פעילות רחבה יותר בתחומים הללו.

גילה גמליאל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 15), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: קריאה שנייה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 33 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מאיר כהן: 33 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים לקריאה שלישית, בבקשה – שנייה, אנחנו נוסיף – לקריאה שלישית.

מאיר כהן: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 37 נגד – אין נמנעים – אין חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 15), התשע"ז–2017, נתקבל.

מאיר כהן: 37 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: מי?

מאיר כהן: חברת הכנסת רחל עזריה.

מאיר כהן: השרה סופה לנדבר.

מאיר כהן: התוצאה – 37, אמרתי.

מאיר כהן: 37 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית, ואנחנו הוספנו את חברת הכנסת רחל עזריה ואת השרה סופה לנדבר.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים, ברשותכם – אה, חבר הכנסת שמולי, לפנים משורת הדין.

מאיר כהן: אני מבקש לעשות את זה קצר.

מאיר כהן: יש ערב ארוך מאוד.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: רבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה לברך על קידום החוק הזה, על אישור החוק הזה.

איציק שמולי: את החוק הזה עשינו לא כי אנחנו גאים במצב חברתי שבו ערכים כמו והדרת פני זקן ומפני שיבה תקום – הערכים האלה היום, בחלק מהמקומות ובחלק מהזמנים, נרמסים באופן תדיר, ואף אחד פשוט לא רואה שיש דור ותיק לנגד העיניים שצריך לתת לו כבוד גם אם אין את הדברים האלה בחוק.

איציק שמולי: ונכון, האתגרים לגבי הדור הזה הם עדיין רבים מאוד, בעיקר בעולם של הרווחה, הקצבאות, הפנסיות, הביטוח הסיעודי.

איציק שמולי: אבל גם הדבר הזה שעשינו כאן עכשיו הוא חוק חשוב מאוד.

איציק שמולי: אני מאוד מאוד גאה על החוק הזה, ומודה גם לוועדת השרים, גם ליושב-ראש הקואליציה, ולכל מי – וכמובן ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

איציק שמולי: אני מאוד מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש, שנגיע ליום שבאמת הדבר הזה יהיה ערך ונורמה בחברה, ולא נצטרך את החוק הזה יותר.

איציק שמולי: עד אז החוק הזה נדרש, ואני שמח שעשינו אותו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [מס' כ/679; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ט, עמ' 13992; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 29), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר כהן: אין הסתייגויות, אבל יש בקשות דיבור.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

מאיר כהן: אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד – רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק לתיקון פקודי מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 29) – –

מאיר כהן: חברים, שקט, בבקשה.

משה גפני: – – התשע"ז–2017, שיזמו חבר הכנסת יואב בן צור וחבר הכנסת אליעזר מנחם מוזס.

משה גפני: על-פי החוק הקיים, בתי-כנסת, מסגדים, כנסיות, בתי-תפילה באופן כללי, פטורים מתשלום ארנונה.

משה גפני: לאחר שהתעוררו בעיות – – –

מאיר כהן: אני מבקש שקט בצד שמאל, אי-אפשר כך.

מאיר כהן: סדרנים.

משה גפני: לאחר שהתעוררו בעיות – יש מקומות שבהם יש לימוד תורה, אבל מדובר בבית-כנסת.

משה גפני: במקומות שלומדים תורה אין פטור מלא מארנונה, יש פטור חלקי, וחברי הכנסת טענו – בצדק, התברר גם במהלך הדיונים בוועדה – שמדובר במקומות שהם בתי-כנסת: מתפללים שם באופן קבוע, יש שם ארון קודש, והם נכללים בחוק הכללי של פטור, כפי שאמרתי, לבתי-תפילה.

משה גפני: ולכן, לאחר שהועלו שאלות – למשל, אם באוניברסיטה יש בית-הכנסת או מקום תפילה כזה, האם זה יחול גם שם?

משה גפני: – אז מה שסוכם בוועדה, שהניסוח יהיה כפי שהוא קיים לפניכם: "בלי לגרוע מהאמור, במבנה שייעודו העיקרי לימוד תורה והוא משמש ללימוד תורה, יראו כבית-הכנסת את החלק במבנה האמור המיועד ומשמש לקיום תפילה באופן קבוע וסדיר נוסף על ייעודו ושימושיו, ובלבד שאין בו פעילות עסקית".

משה גפני: החוק לא מאפשר במקום שיש פטור מארנונה – פטור מלא או פטור חלקי – שהמקום ישמש לפעילות עסקית.

משה גפני: כולם יודעים שיש מקומות שבהם אכן – אגב, לא היה בעיות כאלה בכל הארץ – אכן בית-הכנסת הזה, שהוא בית-הכנסת קבוע, משמש גם ללימוד תורה.

משה גפני: ולכן, הממשלה גם הסכימה, והיה גם בדיון בוועדה, לתת פטור מלא למקום שאכן נכלל בהגדרה של בית-הכנסת.

משה גפני: ולכן, אני מבקש את תמיכת מליאת הכנסת בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אמרנו שיש בקשות דיבור.

מאיר כהן: אני אעבור – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: איציק, אתה – – –

קריאה: אין הסתייגויות.

מאיר כהן: אין הסתייגויות.

מאיר כהן: אני ממשיך, אני ממשיך.

מאיר כהן: יש דוברים.

מאיר כהן: אני מקריא את שמות הדוברים: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אני רוצה לברך את החברים יואב בן צור ומנחם אליעזר מוזס ואת יו"ר הוועדה על ההצעה הזאת של פטור מארנונה – להרחיב גם לבתי-מדרש, ובתנאי שיחול הכלל של בתי-כנסת.

עליזה לביא: אבל, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת גם כאן במליאה לחזור ולומר ולספר על המפנה המאוד-גדול של הדור שלנו.

עליזה לביא: נשים לומדות תורה.

עליזה לביא: יותר נשים נמצאות – – – אדוני, אי-אפשר לדבר פה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואב בן צור, זאת הצעת החוק שלך, אז אני אבקש לשבת ולשמוע את חברי הכנסת.

מאיר כהן: גם אתה, חבר הכנסת דוד ביטן.

מאיר כהן: בבקשה.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על מתן פטור מארנונה לבתי-מדרש ולבתי-כנסת.

עליזה לביא: התופעה היותר-משמעותית בדור שלנו זה שנשים לומדות תורה.

עליזה לביא: נשים לומדות תורה בבתי-מדרש, מתפללות בבתי-כנסת בתוך בתי-המדרש, או בבתי-המדרש בתוך בתי-הכנסת.

עליזה לביא: יש לנו יותר ויותר מבנים היום שמיועדים לכך.

עליזה לביא: בהצעה הזאת הייתה באמת הזדמנות לבוא ולספר על המקום הזה שיש בארץ שלנו, סוף-סוף, מקום לימוד תורה לנשים.

עליזה לביא: גם בדיונים בוועדה ובשיחות שלי עם המציעים וגם עם יו"ר הוועדה, חבר הכנסת גפני, כשבאתי וביקשתי שיהיה ברור שמדובר בבני שני המינים, הוסבר לי: ובלבד שיהיה ארון קודש וספר תורה.

עליזה לביא: אדוני, אני לא רוצה למצוא את עצמי, לאחר שנחוקק את החוק הזה, במציאות – אני למודת מציאות ועוגמת נפש, לגבי כל המקום של הנשים, מקומן בפרקטיקה הדתית, היהודית – לבוא ולראות איך באמת זה חל.

עליזה לביא: הוסבר לי גם על-ידי המציעים, גם על-ידי היועצת המשפטית בוועדה, וגם על-ידי יו"ר הוועדה – שלא מקשיב לי כרגע – שאל לי לדאוג, ובלבד שיהיה ספר תורה וארון קודש.

עליזה לביא: אני מאוד מאוד מקווה שבאמת, כשיתמלאו התנאים הללו – כי אני יודעת היום על מקומות שהם ייעודיים לנשים שכן משלמים ארנונה.

עליזה לביא: לכן, אדוני, אני מבקשת לומר את הדברים גם כאן למליאה, לפרוטוקול, שאם חלילה אנחנו נמצא פגם במקומות שכרגע הזכרתי – אדוני הרחיב בוועדה ואמר לי: יתמלאו התנאים, אז הכול יהיה בסדר.

עליזה לביא: אז אני באה לברך.

עליזה לביא: פתחתי בברכה, גם למציעים, גם לאדוני שמחוקק את החוק אצלו בוועדה, אבל חשוב לי להבהיר את העניין הזה בצורה ברורה וחד-משמעית.

עליזה לביא: עכשיו אני לוקחת אוויר ורוצה לדבר על נושא אחר שהיום היה פה בכנסת במסגרת הוועדה שלי, הוועדה למיגור הסחר בנשים וזנות.

עליזה לביא: אירחנו היום את שרת המשפטים בוועדה ובה היא פרסה בפנינו את פעילות הוועדה המיוחדת שהיא הקימה, ועדה בין-משרדית לקידום הצעת החוק של הפללת לקוח.

עליזה לביא: אנחנו בעצם מבקשים ורוצים שזנות תהיה אסורה במדינת ישראל.

עליזה לביא: הגיע הזמן שנשים כאן סוף לעבדות ולא נתעלם מאחת המחלות הקשות ביותר שקיימות במדינת ישראל.

עליזה לביא: יותר מדינות מאמצות את המודל הנורדי, שאומץ כבר לפני 18 שנים בשבדיה.

עליזה לביא: ברגע שהחוק בשבדיה נכנס, יש ירידה חדה במספר הצרכנים.

עליזה לביא: הגיע הזמן; זה לא יהודי, זה לא מוסרי, זה לא דמוקרטי, לאשר ולאפשר.

עליזה לביא: יש בבית הזה כמה הצעות פרטיות.

עליזה לביא: מעבר לכול, זאת הצעה ערכית.

עליזה לביא: אני שמחה היום לבשר ששרת המשפטים הבטיחה לחזור אלינו עם תשובות ברורות בחודש מאי, ואנחנו נביא את זה לכאן.

עליזה לביא: אני מקווה מאוד שנצליח לקדם את הצעות החוק בנושא הזה ולמגר את הזנות במדינת ישראל.

עליזה לביא: צריך לשים לזה סוף.

עליזה לביא: אנחנו כולנו צריכים להיות שותפים למאבק הזה, זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה.

עליזה לביא: די לתופעה הקשה והנוראית הזאת.

יחיאל חיליק בר: חיים, דוד, יעל, גם את?

עליזה לביא: הגיע הזמן שבשנת 2017 – זאת יכולה להיות שנת הבשורה, שבה ישראל מצטרפת לשורה של מדינות חלוצות שכבר אימצו את החקיקה, את ההפללה, העבירו את האחריות מהקורבן לצרכן, הוציאו את הזנות מגבולות והחוק והלגיטימיות והבהירו כי גופה של אישה אינו סחורה הנקנית בכסף.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת; חברת הכנסת שלי יחימוביץ – לא נמצאת; חברת הכנסת סתיו שפיר; חבר הכנסת איציק שמולי.

יעל גרמן: אי-אפשר לקבל את הרשימה של הדוברים?

מאיר כהן: לא, אי-אפשר.

מאיר כהן: זה רשום אצלכם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני כמובן תומך בחוק, ואני חושב שהוא חוק – – –

קריאה: – – –

איציק שמולי: אוקיי, אז אני אחשוב על זה עד שאני אגיע למושב, אם אני תומך או לא.

איציק שמולי: בכל מקרה, רציתי לדבר על כל העניין של המסים, כל עודפי המסים שנמצאו.

איציק שמולי: יש גם עודפי מסים, וגם עסקת "מובילאיי" תכניס למדינה עוד הרבה כסף.

איציק שמולי: אתמול, אדוני היושב-ראש, פורסמה תוכנית – על דעתו של שר האוצר, כנראה, ושל ראש הממשלה – לקחת את הכספים האדירים האלה, כמה מיליארדי שקלים, ולהפנות אותם לכיוון של הפחתה של המיסוי.

רועי פולקמן: – – –

איציק שמולי: אני מתקן את דברי: לפי התקשורת פורסמה תוכנית, שלפי מה שנכתב היא על דעתו של שר האוצר, שגם במוצאי-שבת אמר שהוא הולך לכיוון של הורדת מיסוי.

איציק שמולי: הרעיון המרכזי בתוכנית זה להפחית את המע"מ בעוד 1% או ב-0.5%, וכמובן להוריד את מס החברות ל-22%.

איציק שמולי: זה כיוון פעולה שבעיני הוא מוטעה, לנוכח האתגרים החברתיים שאנחנו מגלים בימים האלה במדינת ישראל: גם הסיפור בעולם של הסיעוד, גם המצוקה בעולם הבריאות.

איציק שמולי: היום ראינו דוגמה חיה לעומס שיושב על הכתפיים של מערכת הבריאות – שכמובן לא מצדיק ולא נותן לגיטימציה לפעילות קיצוניות, אלימות ומזעזעות מהסוג שראינו היום, אבל אנחנו צריכים לשאול את עצמנו איך אנחנו יכולים להשלים עם המצב הזה שאנשים בתוך מערכת הבריאות, מצד אחד פשוט נופלים מהרגליים, לא מצליחים, בגלל מחסור בתקינה, בגלל השחיקה של התשתיות, לא מצליחים לעמוד על הרגליים; מצד שני, הם מושא בלתי פוסק להשפלות, לקללות, לאלימות, והיום ראינו את השיא של זה.

איציק שמולי: אני חושב שגם המקרה הזה, אדוני היושב-ראש, וגם המקרה של ההתעללות שהתגלתה בתוך בתי-האבות – המקרים האלה צריכים להוות לנו קו פרשת מים, במובן זה שברור שצריכה להיעשות רפורמה, גם בעולם הסיעוד וגם בתוך מערכת הבריאות, שתתבטא בהזרמה של משאבים לתוך המערכות האלה.

איציק שמולי: יש כל מיני רעיונות ואמירות ריקות, שבלי רפורמה ובלי כסף נוכל לתקן את המצב מיסודו.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד פה בצורה ברורה: כבר היום, אנשים בתוך השירות הציבורי עושים את זה מתוך שליחות, מתמידים שם 20 ו-30 שנה למרות משכורות הרעב.

איציק שמולי: אבל אי-אפשר להמשיך באיוולת הזאת, שאנחנו אומרים לעצמנו שהדברים יתוקנו מעצמם.

איציק שמולי: הכסף הזה, 3–4 מיליארד שקלים, הכסף הזה, אנחנו יכולים לקחת אותו ולעשות רפורמה אדירה בתוך הביטוח הסיעודי; אנחנו יכולים לעשות רפורמה אדירה בתוך חדרי המיון; אנחנו יכולים לקחת את הקצבאות, שלפני כמה דקות דיברנו עליהן פה, זיקנה, נכות, ופשוט להעלות את הרמה של האנשים, לעשות תיקון חברתי אמיתי.

איציק שמולי: תיקון כזה לא יבוא אם אנחנו נפחית את המע"מ ב-0.5%.

איציק שמולי: אני אומר לכם, עשינו את הניסוי הזה לפני שנה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: מישהו פה יכול להגיד בצורה ישרה שכאשר הפחיתו את המע"מ לפני שנה ב-0.5% הוא הרגיש איזו הקלה ביוקר המחיה?

איציק שמולי: ברור שלא.

איציק שמולי: לכן יש פה הזדמנות לקחת את המשאבים הגדולים האלה, להפנות אותם למקומות הנכונים בסיעוד, בבריאות, ברווחה, ולגרום לשינוי חברתי אמיתי.

איציק שמולי: אם אנחנו רוצים לטפל בעוני אחת ולתמיד, אם אנחנו רוצים להקטין את ממדי האי-שוויון, בסופו של דבר זה לא רק לעמוד כאן ביום העוני ולהגיד שזה חשוב לכולנו.

איציק שמולי: כדי להתמודד עם המצוקות החברתיות צריכים לדבר על מקרו-כלכלה.

איציק שמולי: עוני, כפי שאומר חברי חבר הכנסת אילן גילאון, זה תוצאה לא נכונה, תוצאה מעוותת של השאלה מי מקבל כמה ולמה.

איציק שמולי: יש פה הזדמנות, עם הכסף הזה, 3–4 מיליארד שקל, לפתור חלק גדול מהבעיה, לפחות בעולמות של הסיעוד והבריאות.

איציק שמולי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נמצאת; חבר הכנסת איתן כבל – אינו נמצא; חבר הכנסת מנו טרכטנברג – אינו נמצא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רציתי להתייחס בכל זאת במילה לאירוע הקשה מאוד שאירע היום בחולון, שבו אחות, טובה קררו, נרצחה בקופת-החולים.

יואל חסון: כשאתה רואה את התמונה של האישה הזאת, 30 שנה עובדת בקופת-חולים כללית, נותנת שירות לאלפי אנשים.

יואל חסון: קהילה שלמה מכירה את האישה הזאת וכואבת ועצובה על האירוע הטרגי הזה.

יואל חסון: כנראה זה אירוע טרגי כפול, כי גם אותו אדם שפגע בה כנראה לא במצב נפשי כל כך שפיר, וגם זה מקרה לא פשוט.

יואל חסון: זה אירוע קשה, טרגי, שרק מוכיח, קודם כול, את הנחיצות של שמירה על הצוות הרפואי והקפדה על הביטחון של הצוות הרפואי בהינתן טיפול תרופתי לחולים – בכל מקום, גם בקופות-החולים וגם בבית החולים.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חסון.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת זוהיר בהלול, אתה רוצה?

זוהיר בהלול: לא.

יחיאל חיליק בר: איתן ברושי.

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות, אדוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שבנושא הזה של חופש הפולחן והדת, בכל מקום בישראל צריך לגלות גמישות ופתיחות וליברליות.

איתן ברושי: אני חושב – גם השתתפתי בדיון בוועדה וגם בדיון כאן במליאה – שזה נכון גם במרכזים עירוניים, וגם באזורים כפריים, וגם במרחבים של המגזר הלא-יהודי.

איתן ברושי: צריך לומר שלפעמים הקושי התקציבי – והוא לא גדול, והוויכוח הוא לא עם האוצר, אלא בעיקר עם השלטון המקומי והרשויות המקומיות, שאני תומך; אני חושב שזה נכון לתת סיוע ולתמוך בהצעה הזאת שמובאת לכאן, ולראות בזה באמת הליכה לקראת, בתוך חברה שלפעמים משוסעת מאוד וקרועה בתוכה.

איתן ברושי: יש רגעים שההתחשבנות היא לא במקום, והבדיקה דרך החור של הגרוש, כמו שאומרים, היא לא דבר ראוי.

איתן ברושי: לכן, אני חושב שיש מקום לשתף פעולה בהצעה.

איתן ברושי: ודאי שהאוצר מעלה הסתייגות תקציבית.

איתן ברושי: אני חושב שראינו את זה גם בוועדות היום וגם בישיבות אחרות, שמוכרחים להוציא את השליטה של האוצר מכל מה שזז פה.

איתן ברושי: במציאות שנוצרה – גפני, אני מציע, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, ואתה ער לזה – ראינו היום בחוק הגליל שהאוצר מוציא את שר החקלאות מהניהול של חוק הגליל.

איתן ברושי: נוצרה מציאות של שנים שהאוצר מנהל את המשרדים, ולא רק את אגף תקציבים.

איתן ברושי: אני חושב שיש שתי נקודות שבעיני הן בעייתיות והיה צריך לטפל בהן:

איתן ברושי: אחת – זה יחסי שלטון מקומי – שלטון מרכזי; הדבר השני – יחסי אגף תקציבים במשרדי הממשלה.

איתן ברושי: הנה, אנחנו מחליטים.

איתן ברושי: למה האוצר מתנגד?

איתן ברושי: יש לזה איזושהי השפעה.

איתן ברושי: מציעים שר האוצר, או משרד האוצר – הוא רוצה לממן נושאים שהוא חושב שהם חשובים, שאין להם השפעות רוחב.

איתן ברושי: יש מקורות תקציביים, לרבות כספים שמונחים ברשות מקרקעי ישראל.

איתן ברושי: אם יש יוזמה שהיא לא במשרד האוצר והיא לא באגף תקציבים, יש תמיד סיבה להתנגד, לרבות ועדת שרים לחקיקה.

איתן ברושי: הקלות שבה ועדת שרים לחקיקה מאפשרת להתנגד ליוזמות נכונות היא לא מובנת, היא לא מעוגנת גם בשום חוק.

איתן ברושי: היא הופכת את הכנסת לפעמים לחוכא ואטלולא.

איתן ברושי: אנחנו אחרי פורים, ואני חושב שאפשר לומר שלפעמים עושים צחוק גם מהעבודה שלנו.

איתן ברושי: לכן, אני מציע לחברי הכנסת – גם למחנה הציוני, וראיתי שם סימנים לא ברורים של התנגדות – לתמוך בהצעה הזאת, א.

איתן ברושי: כי היא נכונה; ב.

איתן ברושי: כי אנחנו מדינה יהודית.

איתן ברושי: אני אומר גם לרשימה המשותפת: זה נכון גם למגזר הערבי.

איתן ברושי: זה נכון גם להתיישבות ולמגזר הכפרי.

איתן ברושי: על מה מדברים פה בסך הכול?

איתן ברושי: על בית-כנסת, על בית-תפילה ותקציב זעום.

איתן ברושי: אבל מביאים כל דבר לוויכוח, והממשלה היא הראשונה שמקצינה עמדות שלא לצורך.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד מילה על הסעיף של המינהל.

איתן ברושי: אני בעד לצרף נציג ערבי, ואני בעד שהמינהל ייצג יותר את החברה הישראלית.

איתן ברושי: אבל רשות מקרקעי ישראל, למרות שעברה למשרד האוצר, לא שינתה את ההתנהלות שלה.

איתן ברושי: ראינו היום את בכירי רשות מקרקעי ישראל ומשרד המשפטים שעוסקים בקרקעות איך הם יושבים מבוישים וחפויי ראש בדיון על שדה-דב.

איתן ברושי: ראינו את זה בהקשר אחר של חוק הגליל.

איתן ברושי: הממשלה לא מבצעת את ההחלטות של עצמה, ואין מקום יותר חמור מאשר רשות מקרקעי ישראל, שבה פקידים מכשילים החלטות של שרים.

איתן ברושי: בסופו של דבר, הקרקע היא משאב לאומי, והיא מנוהלת לא פעם בחוסר אחריות, בלי ראייה כוללת, בחוסר רגישות וחוסר תבונה.

איתן ברושי: ולכן, אני חושב שרשות מקרקעי ישראל זקוקה לריענון ולשינוי.

איתן ברושי: ואני רוצה לומר שבתוך זה המגזר הכפרי, המושבים והקיבוצים, אדוני סגן השר – למרות שהקראת כאן תשובה שלא הייתה לעניין לפני כמה ימים – בסופו של דבר רשות מקרקעי ישראל לא שינתה את ההרכב האנושי שלה, לא שינתה את ההתנהלות שלה.

איתן ברושי: היא פוגעת בתפיסה של המשרד לתוספת בנייה והיא פוגעת בערכי ההתיישבות והציונות.

איתן ברושי: לכן אני חושב שהיא זקוקה לשינוי גדול, וכנראה – העבירו את הבעלות לאוצר ושמו עליהם את אביגדור יצחקי – כנראה השינוי הזה לא הועיל.

איתן ברושי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איתן כבל, אני קראתי בשמך ולא היית; חברת הכנסת מיכל בירן; חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס ליום שהקיים היום בכמה מוועדות הכנסת ובאודיטוריום בתחילת היום – היום המיוחד לעובדות ולעובדים הסוציאליים.

נחמן שי: זה מתקשר גם לאותו אירוע מזעזע שהתרחש לפני הצהריים בחולון – שרפתה של האחות.

נחמן שי: בעיני, זה חלק מאותו מרקם של אנשים, נשים וגברים שמשרתים את הציבור, מעל ומעבר כמובן לשכר ולפיצוי הכספי שהם מקבלים, מפני שהם מרגישים שהם ממלאים שליחות.

נחמן שי: אנחנו אומרים את זה לא פעם, אבל בכל פעם אני מתרשם מחדש מהעבודה המופלאה שעושים העובדים והעובדות הסוציאליים – שהחברה הישראלית מקריבה אותם למען השכבות המוחלשות שלה; למען מי שאין לו, למען מי שאינו יכול, למען מי שמוגבל בדרך כזאת או אחרת.

נחמן שי: והם זקוקים לעזרה, הם זקוקים לאותו חיוך, לאותו ליטוף.

נחמן שי: הם זקוקים לאותה גישה מקצועית כדי שהם יוכלו להתגבר על הקשיים שלהם, ואת זה עושים העובדים והעובדות הסוציאליים שלנו.

נחמן שי: אבל אתם הייתם רוצים כולכם להאמין שהחברה הישראלית מתגמלת את הקבוצה הזאת, קבוצת העילית הזאת, שהיא מעודדת אותה, שהיא שמכוונת אליה את הטובים שבבניה ובנותיה, מפני שבכך היא נמדדת, באותה מידה של חמלה ורצון לסייע לחלש – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ילין, קצת שקט.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, באמת.

נחמן שי: – – כפי שמצווה אותנו היהדות, כפי שמצווה אותנו כל ציווי אנושי אחר – זה לא כך.

נחמן שי: וראיתי אותם היום פעם נוספת, כפי שראיתי אותם מפגינים לפני הכנסת, וכפי שראיתי אותם לפני שנתיים מפגינים לפני משרד האוצר ומשרד ראש הממשלה, וצועקים מעומק לבם שהם זכאים וראויים להתייחסות אחרת – הם עצמם, מפני שמי שרוצה שהם יהיו מצוידים ביכולות, בכוחות הנפש כדי לסייע לאחרים, אותם אנחנו צריכים לחזק.

נחמן שי: אותם אנחנו צריכים לחזק, כי הם הזרוע הלא-ארוכה, הקצרה שלנו, זו שנוגעת באותן קבוצות מוחלשות.

נחמן שי: אבל זה לא קורה.

נחמן שי: להפך.

נחמן שי: אני יודע שברשתות האינטרנט מתנהל מסע שיסוי נגד עובדים ועובדות סוציאליים בגלל כל מיני סיבות, כל מיני החלטות שהם מקבלים, ואין איש שמגן עליהם.

נחמן שי: בלשכות, במשרדים שלהם, במקומות העבודה שלהם, הם מותקפים חדשות לבקרים, לפעמים במלל, לפעמים באופן פיזי.

נחמן שי: הם עומדים בלחצים כבדים מאוד, כי ההחלטות שלהם הן החלטות חשובות, והאנשים שמגיעים אליהם הם לעתים קרובות אנשים קצרי רוח, והם עצמם כבר לא יכולים יותר.

נחמן שי: ובמקום שהעובד או העובדת הסוציאלית יוכלו לסייע להם, הם צריכים להתגונן מפניהם, מפני שהם בחרו בדרך האלימה.

נחמן שי: יש תוכנית להגנת העובדים הסוציאליים; עלותה 42 מיליון שקל – זאת כל העלות, אין יותר ממנה – ובאמצעותה אפשר לדאוג לכך שיובטחו הלשכות, ושיובטחו העובדים והעובדות, ושתהיה להם גם הגנה ושהם לא ייפגעו פיזית על אותן החלטות – לפעמים קשות, החלטות אנושיות קשות – שהם מקבלים.

נחמן שי: אבל התוכנית הזאת, הכל-כך חשובה, נדחקה לשוליים.

נחמן שי: איש לא מתייחס אליה ואיש לא מדבר עליה, כי תמיד יש מחסור במזומנים, מחסור בכסף.

נחמן שי: מאיפה נביא את הכסף?

נחמן שי: אז אני אומר: במדינה שתקציבה הוא אדיר, ושעכשיו שוקלת – ואנחנו כולנו עוסקים בכך מאתמול – לאן לחלק את הכסף, כי נפל עלינו כסף מהשמים, אולי באותה הזדמנות נחשוב גם על הצרכים של אותה קבוצה של 20,000 גברים ונשים, ואחריהם מתקדמים גם תלמידי בתי-הספר לעבודה סוציאלית – גם הם פעילים מאוד בארגונים האלה – ואולי אנחנו נוכל לחזק אותם, ולפחות להגן עליהם.

נחמן שי: אני לא יודע אם נעלה להם את השכר, כי שמעתי היום נתונים מטומטמים שרחוקים מן האמת איך מחשבים את השכר כדי להראות שהם מקבלים הרבה.

נחמן שי: לא, הם מקבלים מעט, אבל לפחות שנוכל לתת להם את המינימום – הגנה עליהם, כדי שהם לא ירגישו שהחברה בישראל לא רק שלא נותנת להם את המשאבים אלא אפילו לא מגינה עליהם.

נחמן שי: אז ביום הזה, היום שהוקדש לעובדים והעובדות הסוציאליים, אני רוצה לא רק להודות להם ולהביע בפניהם הערכה ואהבה גדולה, אלא גם לבקש מכם שתחשבו עליהם בשעה שאתם מחלקים את משאבי המדינה הזאת ימינה ושמאלה.

נחמן שי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת שי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוסי יונה; חבר הכנסת בן ראובן; חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יחיאל חיליק בר: האם יושב-ראש ועדת הכספים, גפני, רוצה לסכם?

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה, נכבדי?

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, מה זה אתה אחריו?

יחיאל חיליק בר: מותר?

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע.

יחיאל חיליק בר: תבקש מנאזם.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אה, אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא, רגע, חבר הכנסת כהן, סגן השר, לפני גפני, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אתה מסכם כנציג – בסדר.

משה גפני: – – –

קריאה: כבוד היושב-ראש – – – וכולם מאושרים, לא בגלל – – –

יחיאל חיליק בר: אתה צודק.

יחיאל חיליק בר: אתה צודק.

יחיאל חיליק בר: אתה צודק.

יחיאל חיליק בר: זה אושר בארגנטינה, פה זה – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, למען הסר ספק, אני מודיע שוועדת השרים לענייני חקיקה תומכת בחוק הזה – כמובן בתיאום, והתיאומים נעשו.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אתה לא מוגבל בזמן.

יצחק כהן: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גפני, אתה מעוניין לדבר או לא? טוב, אני עובר לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: מדבר?

יחיאל חיליק בר: להצביע.

יחיאל חיליק בר: אם כן, חברי וחברות הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 29), בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: מרב.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 – 40 נגד – 7 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 40 בעד, שבעה מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: ציפי לבני.

דוד ביטן: הנה, עוד אחד מצטרף.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: בסדר, יש עכשיו הצבעה – תשבו – בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: תשבו בבקשה במקום.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה בקריאה השלישית.

יחיאל חיליק בר: 40 בעד.

יחיאל חיליק בר: שבעה מתנגדים, בקריאה השנייה.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 42 נגד – 6 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 29), התשע"ז–2017, נתקבל.

קריאה: לא יעזור כלום, בסוף יש עתיד – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: 42 בעד, שישה מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין), עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

יחיאל חיליק בר: נאזם, מותר לו להגיד תודה?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת בן צור יודה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה להודות לכל העוזרים והמסייעים בגיבוש ובהעברה של התיקון לחוק פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה.

יואב בן צור: הצעת חוק נועדה לתקן לקונה קיימת בחוק הישן, שלפיו בתי-תפילה פטורים מארנונה, והיו מי שנתנו פרשנות צרה והחריגו בתי-כנסת שגם לומדים בהם תורה מהפטור בארנונה.

יואב בן צור: עם התיקון הנוכחי כל בתי-הכנסת פטורים מארנונה, גם כאלה שלומדים בהם תורה בשאר שעות היום.

יואב בן צור: זה תיקון צודק, הגיוני ומתבקש, ואין לי אלא לברך על כך שחברי תמכו בתיקון הנוכחי.

יואב בן צור: תודה מיוחדת לידידי ורעי יושב-ראש תנועת ש"ס, שר הפנים והשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, הרב אריה דרעי, שבנמרצות ובנחישות אופיינית פעל רבות למען החוק, כמובן, לשר האוצר משה כחלון ולידידי סגן השר איציק כהן, שבטלפון אחד פתר בעיה.

יואב בן צור: וגם – ב-40 עבר החוק.

יואב בן צור: כמו כן, אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני, שניהל את ישיבות הוועדה כמו שרק הוא יודע לעשות.

יואב בן צור: אחרי הכול, יש לו ותק של כמה קדנציות – ואני חייב לומר לך, אתה משתבח עם השנים כמו יין טוב.

יואב בן צור: אבל בהחלט – ביטן?

יואב בן צור: איפה ביטן?

יואב בן צור: איפה ביטן, לא פה?

יואב בן צור: בהחלט מגיעה תודה מיוחדת ליושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, שהפגין את מיטב כישוריו בניהול הקואליציה.

יואב בן צור: אני לא יודע מה היינו עושים בלעדיך, דוד ביטן.

יואב בן צור: אתה נאה לתפקידך ותפקידך נאה לך, למרות שאני בטוח שגם כשר היית עושה עבודה נפלאה.

יואב בן צור: אבל אנחנו צריכים אותך אתנו, וכמה שיותר.

אחמד טיבי: ותודה ליש עתיד.

יואב בן צור: כן, אני מודה לכל חברי הכנסת, גם מהרשימה המשותפת וגם מיש עתיד, גם ממפלגת העבודה – בטח, איתן ברושי, כל מי שהצביע – אני מאוד מודה לכם.

יואב בן צור: אני רוצה להודות לגורמים המקצועיים, רבותי.

יואב בן צור: מי שניסח והגה את החוק, עוזרי לשעבר, עורך-הדין משה ארבל, שהיום הוא ראש מטה שר הפנים, אחד הכישרונות הבולטים של הדור הצעיר בסיעה, ואני בטוח שעוד תשמעו עליו רבות; ליועצת המשפטית של ועדת הכספים, עורכת-הדין שגית אפיק; וכמובן, לעוזרי הנוכחים, עורך-דין אביעד אושרי, עוזרי שלום קבסה, עוזרי יוסי לוי, יועץ התקשורת – אמרתי, אביעד אושרי – יועץ התקשורת רוני שדה, מנהל הסיעה אשר מדינה, וכמובן, לחברי שהגה אתי את החוק, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יואב בן צור: יישר כוח.

יואב בן צור: עזרת לי בתמיכה, בעידוד.

יואב בן צור: ביחד עשינו את זה, ברוך השם.

יואב בן צור: כמובן, אני רוצה לומר לכולם תודה, והתורה שתישמע בבתי-המדרשות תעמוד לימיננו.

יואב בן צור: זו התורה שהחזיקה אותנו כעם במשך אלפי שנות גלות בכל קצוות תבל, והיא שתגן עלינו, כמו שנאמר: "אם לא בריתי יומם ולילה חֻקות שמים וארץ לא שמתי".

יואב בן צור: תודה רבה לכולם.

יואב בן צור: [נספחות.

יואב בן צור: ]

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני מזמין את חבר הכנסת גפני להציג את הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול חלק שפוצל מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), כולל הצבעה, כמובן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר החלטה לפי סעיף 84ב לתקנון הכנסת בדבר פיצול חלק שפוצל מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016.

משה גפני: אני מבקש לפצל סעיף שאין עניינו כאן, וועדת הכספים החליטה לפצל אותו.

משה גפני: חברי הכנסת, אנחנו יכולים לגשת להצבעה, אבל אני רוצה, אדוני היושב-ראש, ברשותך, להגיד לכנסת משהו בעניין הזה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

משה גפני: מדובר על חוק קצא"א, חוק קו צינור הנפט אילת–אשקלון.

משה גפני: החוק היה בוועדת החוץ והביטחון, וביקש ממני יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון להעביר את זה לוועדת הכספים ולקיים דיונים בעניין הזה.

משה גפני: זה אחד החוקים המסובכים ביותר שאני מכיר שהיו בכנסת.

משה גפני: חלק מהדיונים היו חסויים, חלק מהדיונים היו גלויים.

משה גפני: הייתה ועדת משנה והבאנו את זה למליאת הכנסת, ובסוף אישרנו את החוק – שזה היה לא קל, לא פשוט.

משה גפני: נותרה בעיה עם העובדים, שעדיין לא נתנו להם את הניירות שעליהם היה מדובר במהלך הדיונים.

משה גפני: אמרתי שאני לא אביא את זה לקריאה שנייה ושלישית, את החוק עצמו, עד שהניירות – כפי שמנכ"ל משרד האוצר ואחרים התחייבו – ייחתמו ואנחנו נראה אותם.

משה גפני: נכון לרגע זה הייעוץ המשפטי של הוועדה סיים את הכנת החוק, את ניסוחו – היועצים המשפטיים שכאן, שיר ואייל, ושגית, שכנראה גם מאזינה לנו.

משה גפני: החוק מוכן, והתחייבתי בפני העובדים שלא אביא את זה לקריאה שנייה ושלישית אלא אם כן אני אקבל את הניירות כפי שהתחייבו בוועדה.

משה גפני: אמרה לי היועצת המשפטית של הוועדה שמרגע שמניחים את החוק על שולחן הכנסת, אין לי יותר סמכות לעכב את זה.

משה גפני: אני אצטרך על-פי התקנון להביא את זה לקריאה שנייה ושלישית, ואז יוצא שכל מה שהתחייבתי בפני העובדים – והעובדים אמרו:

משה גפני: עליך אנחנו סומכים – אין לי בכלל סמכות.

משה גפני: ועל כן, אדוני היושב-ראש, אני מגיש רוויזיה על החוק, ואני מבקש מהלשכה המשפטית שלא להניח את הצעת החוק.

משה גפני: הגשתי רוויזיה.

קריאה: עכשיו?

משה גפני: כן.

משה גפני: הגשתי רוויזיה.

משה גפני: למה הגשתי רוויזיה?

משה גפני: מכיוון שאם אני לא מגיש, אני חייב להביא אותו.

משה גפני: הם יניחו אותו, הם סיימו את העבודה.

משה גפני: הם יניחו אותו על שולחן הכנסת – אין לי יותר סמכות לעכב את זה, ואני התחייבתי בפני העובדים שאני לא אביא את זה לקריאה שנייה ושלישית עד שלא יגמרו עם הניירות.

משה גפני: אז אני מגיש רוויזיה.

משה גפני: אני מבקש ממליאת הכנסת – חברי המליאה, אני לא משנה ממה שאני התחייבתי.

משה גפני: התחייבתי לעובדים שאני לא אביא את זה לקריאה שנייה ושלישית עד שלא ייגמר הנושא של הניירות, שכולם הבטיחו שזה יקרה לפני שזה יגיע.

משה גפני: מתברר שעדיין אין ניירות, והתברר לי עוד דבר – שאין לי בכלל סמכות, ברגע שמסיימים את העבודה ומניחים אותה, ועל כן אני מגיש רוויזיה, כדי לעמוד בהתחייבות שלי.

משה גפני: אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר את הפיצול.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: מאחר שאין בקשות דיבור, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול חלק שפוצל מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית?

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד הפיצול?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 8 בעד הצעת ועדת הכספים – 27 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול חלק שפוצל מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 27 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע שהכנסת אישרה את החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול חלק שפוצל מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק רשות מקרקעי ישראל – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה?

יצחק כהן: אנחנו מוסיפים את סגן השר יצחק כהן – תומך – לפרוטוקול.

יצחק כהן: [מס' מ/1083; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 17809, חוב' ב', עמ' 17971; נספחות.

יצחק כהן: ]

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: יציג יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, החוק הזה הוא למעשה פיצול מחוק ההסדרים האחרון, והמטרה שלו היא להביא לייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית, הדרוזית והצ'רקסית במועצת מקרקעי ישראל.

ניסן סלומינסקי: חוק רשות מקרקעי ישראל מסמיך את המועצה, מועצת מקרקעי ישראל, לקבוע את המדיניות הקרקעית שלפיה פועלת הרשות, כך שלמועצה זו יש סמכויות נרחבות והשפעה גדולה מאוד.

ניסן סלומינסקי: על-פי סעיף 4א לחוק, ההרכב של המועצה הוא 14 חברים, כאשר שר האוצר הוא היושב-ראש, ועוד שבעה נציגי ממשלה שונים – בדרך כלל המנכ"לים של המשרדים הנוגעים בדבר – ועוד שישה נציגי הקרן הקיימת לישראל.

ניסן סלומינסקי: מה שמתברר, שבמועצה הזאת לא היו בזמנו, לפני 2010 – לא היו לא נשים ולא מי שמייצג את המגזר הערבי, הדרוזי והצ'רקסי.

ניסן סלומינסקי: הוגש בג"ץ ב-2010 שבו התחייבה הממשלה לתת פתרון.

ניסן סלומינסקי: בינתיים מונו שלוש נשים למועצה, כך שהנושא של הנשים נפתר, אבל הייצוג למגזר הערבי, הדרוזי, והצ'רקסי לא נפתר ואין אף נציג אחד.

ניסן סלומינסקי: על כן באה הצעת החוק הזאת לומר שאם – כלומר, קודם כול השאיפה היא שיהיה, ולכן אם לא יהיה, כמו שהיום יש מועצה ואין בה, הממשלה תמנה נציג נוסף שיהיה נציג של השרה לשוויון – של השר, סליחה, השר לשוויון חברתי, מקרב עובדי משרדו הנמנים עם האוכלוסייה הערבית, הדרוזית או הצ'רקסית, כלומר יהיה נציג נוסף, ולהבא תמיד ישתדלו שבתוך שבעת הנציגים של משרדי הממשלה יהיה לפחות אחד שמייצג את המגזר הזה מבין העובדים.

ניסן סלומינסקי: אם לא יהיה, ייתנו לממשלה אפשרות למנות בתוך 45 יום.

ניסן סלומינסקי: אם לא, יצטרך להתווסף עוד אחד שייצג את המגזר הזה, כך שתמיד יהיה מי שייצג את המגזר הזה.

ניסן סלומינסקי: כפי שאמרתי, בנושא של נשים, כבר מיוצגות שלוש נשים, כך שהנושא הזה נפתר מאליו.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לברך את ידידי וחברי אוסאמה על הכפילות, מה שנקרא – גם על זה וגם על זה שבלבך לא אהבת את זה, כי אתה מאוד רצית שהנציג שמייצג את המגזר יהיה נציג שהמגזר בוחר, כי הרי באופן טבעי, אם הוא מייצג מגזר, הוא צריך להביע את מה שהמגזר חושב, לא את מה שהמשרד הממשלתי חושב.

ניסן סלומינסקי: זו הייתה עמדתך, אבל עמדתך לא התקבלה בוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני משבח אותך על יושרך גם בנושא הזה, כך שזו ההצעה.

ניסן סלומינסקי: אין להצעה הזאת הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: הוגשו בקשות לרשות דיבור, ואני מבקש מחברי לתמוך בזה ולהעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לרשימת בקשות הדיבור.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איימן עודה; חבר הכנסת מסעוד גנאים; ג'מאל זחאלקה.

יחיאל חיליק בר: אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות, אדוני.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רשמות נכבדות – – –

יחיאל חיליק בר: איך אני מבטל את זה?

עודד פורר: זה מה שקורה כשהיושב-ראש עושה – – –

יחיאל חיליק בר: אתה יכול להתחיל לדבר.

אחמד טיבי: להתחיל?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, משך שנים רבות עסקנו באופן מעמיק, מרוכז, קדחתני, בייצוג ערבים בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: עמדתי בראש ועדה פרלמנטרית שריכזה את הנושא הזה, שפכה אור ומרכזה את הנושא והגבירה את ההתעניינות, דעת הקהל, במשרדי הממשלה.

אחמד טיבי: בדקנו בוועדה כל משרד, כל יחידת סמך, כל חברה ממשלתית, כמה ערבים יש בכל הדרגים, כמה נשים ערביות יש.

אחמד טיבי: התברר, אגב, שבשלוש הדרגות הבכירות בשירות המדינה כמעט אין ערבים.

אחמד טיבי: יש משרדים שהם – –

זוהיר בהלול: – – – ייצוג הולם.

אחמד טיבי: ייצוג הולם.

אחמד טיבי: – – שהם כמעט ללא ייצוג מהציבור הערבי.

אחמד טיבי: פעם הממשלה אמרה שהיעד שלה הוא 10%, מזמן, זַמַן.

אחמד טיבי: אבל אנחנו 20% מהאוכלוסייה.

אחמד טיבי: כיום אנחנו 9.9%, משהו כזה, בשירות הציבורי, אבל יש אזורים, מקומות – גם בסקטור הפרטי, בהיי-טק – שעדיין האחוז נמוך.

אחמד טיבי: בחברות סלולר למשל, שהן מעסיק גדול, בזמנו היינו בין 8% ל-9%.

אחמד טיבי: זה לא מספיק, כי אנחנו שוק צרכני, ואפשר לקלוט יותר וצריך לקלוט יותר; חברת החשמל – בסביבות 2.5%–3% ערבים, אחת החברות הממשלתיות הגדולות ביותר.

אחמד טיבי: בחברות סטטוטוריות – – –

יעל גרמן: כמה בכנסת?

אחמד טיבי: אני מגיע לזה.

יעל גרמן: – – –

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: חברות סטטוטוריות – בבנק ישראל, למשל, שהיא חברה סטטוטורית, פעם זה היה 0%, ועלה באין-סוף, ל-1%.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר בצער רב כי המקום שבו אתם מייצגים את הציבור – בפרלמנט, בכנסת – שיעור הערבים עובדי המשכן הוא אחד הנמוכים במשק.

אחמד טיבי: יש הדרה של עובדים ערבים.

אחמד טיבי: יש 2%, 2% פלוס, 2.5%.

אחמד טיבי: חמור מאוד.

אחמד טיבי: והפרלמנט אמור להקרין כאילו ערכי דמוקרטיה ושוויון.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: הפרלמנט הזה, דווקא הכנסת ה-20, הוא הקיצוני ביותר מבין הכנסות שאני מכיר, אולי הגזעני ביותר בחלק מהחוקים והאגפים, ולכן נשאלת השאלה אם זה מקרה שזה פחות מ-2.5%, כדי להיות on the safe side – עובדים ערבים בכנסת.

אחמד טיבי: אגב, העובדים הערבים בכנסת הם עובדים מצטיינים כולם, ולכן אם יועסקו ערבים באותה רמה של האנשים האלה שנקלטו – ומניסיון, הם מצטיינים – רק ברכה תבוא לבניין הזה ולמשכן הזה.

אחמד טיבי: עכשיו לחוק הזה.

אחמד טיבי: הנהלת מקרקעי ישראל – אנחנו רוצים שיהיו ערבים, אנחנו דורשים, אבל פתאום עכשיו מכניסים לנו ערבי מטעם הממשלה, יעני (אומר בערבית: לא ערבי שאנחנו רוצים אותו,) שאנחנו רוצים שייצג את הציבור שלנו, כמו שחבר הכנסת סעדי וחבר הכנסת ג'בארין אמרו בוועדה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית ומתרגם:) יעני, מה הביאה מהבית של אבא שלה?

אחמד טיבי: כלום.

אחמד טיבי: כאילו, סתם.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים שהנציג הערבי יהיה נציג שהציבור הערבי מקבל אותו, לא פקיד ממשלתי.

אחמד טיבי: אגב, אני רוצה לומר, גם בצער רב: לעתים נציגים כאלה, שהם פקידי ממשלה ערבים, לא תמיד הם יותר טובים ממקביל יהודי.

אחמד טיבי: אני מכיר כמה מקרים – כמה, מעט.

אחמד טיבי: מעט.

אחמד טיבי: מעט מקרים – שזה לא המצב, למרות שאני נושא את הדגל של ייצוג ערבי הולם, בעיקר נשים.

זאב בנימין בגין: – – – כמו ההוא שהתלונן על אוכל במסעדה: האוכל נורא ואיום, אי-אפשר לאכול אותו, וחוץ מזה, המנות קטנות.

זאב בנימין בגין: אני לא מבין אותך.

זאב בנימין בגין: התלוננת קודם שיש מיעוט של ערבים במשרדי הממשלה, ועכשיו אתה מתלונן על דרך עבודתם – – –

אחמד טיבי: לא, לא, לא, אדוני – –

יחיאל חיליק בר: תחתור לסיום, אדוני.

אחמד טיבי: – – אדוני לא סובל מהיעדר IQ.

אחמד טיבי: אתה פשוט הבנת.

אחמד טיבי: בדיוק מה שהציג אוסאמה בוועדה – ואתה היית שם – הוא שאם כבר מממנים ערבי, ואנחנו רוצים שיהיה ייצוג הולם של ערבים, גם בדירקטוריון ובהנהלת מקרקעי ישראל, אבל פתאום אתם מביאים לנו ערבי נציג הממשלה.

אחמד טיבי: תגיד, אין אנשי מקצוע ערבים?

אחמד טיבי: אין מומחים בגיאוגרפיה ערבים?

אחמד טיבי: אין מתכנני ערים ערבים?

אחמד טיבי: אין ראש מועצה ערבי שנבחר שהוא חלק מהוועד הארצי, למשל, של השלטון המקומי הערבי?

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אחמד טיבי: לדעתי צריך שיהיה אחד שהוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות יבחר בו, או שאוטומטית יהיה ראש השלטון המקומי הערבי – מאזן גנאים, למשל – אוטומטית הוא יהיה חבר דירקטוריון.

אחמד טיבי: אז נוכל לומר שזו בחירה שעולה בקנה אחד עם רצונות הציבור הערבי.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, עד חמש דקות, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יושב-ראש ועדת החוקה, שהציג את החוק, אמר במפורש: אנחנו הפלינו, אנחנו לא התכוונו, אנחנו לא רצינו, אבל היות שיש בג"ץ נעתרנו – – –

ניסן סלומינסקי: לא זה מה שאמרתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה ברור: נעתרנו לבג"ץ ובאנו לחוקק את החוק הזה, אבל החוק הזה הוא כזה לא חלבי ולא בשרי; פרווה כזה.

ניסן סלומינסקי: לא אמרתי את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנתי שאמרת שיש בג"ץ מ-2010 שמכריח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שאמרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תחזור לפרוטוקול ותראה מה אמרת.

ניסן סלומינסקי: – – – שהיה בג"ץ על נשים וערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הייצוג החסר של הערבים, והערבי מודר ממקומות כאלה שהם חשובים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשעת שאלות לראש הממשלה שאלתי אותו על ההגדרה, מה זה "קרקע מדינה".

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא התעלם, הוא לא ענה לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אחזור על ההגדרה: קרקע מדינה זה קרקע של אזרחים המנוהלת על-ידי הממשלה וזרועותיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו ההגדרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת אומרת שגם אנחנו כערבים שותפים לקרקע המדינה, ולכן אנחנו צריכים להיות חלק מהניהול של הקרקע הזאת לפחות לפי האחוז שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום, המינהל – או רשות הפיתוח בשמות הקודמים, או כל השמות האלה המתחדשים ומשתנים – עשו הלבנת הון בקרקע שהופקעה מערבים; העבירו כ-1.5 מיליון דונמים לקרן קיימת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לקרן קיימת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי בקרן קיימת אתה לא מעביר לערבים, אתה לא מפשיר את האדמה לערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן זה היה ממש הלבנת הון, זו הייתה גנבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותה קרקע שהופקעה מערבים עברה לקרן קיימת במחיר של כמעט אפס, מחיר שהכוונה שלו היא הלבנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אם אנחנו מדברים על ייצוג, אנחנו רוצים שהייצוג יהיה לערבים שאפשר לבחור או דרך הרשויות המקומיות או דרך ועדת איתור או במכרז שיתקיימו בו תנאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה שמי שמייצג אותי, הוא לא מייצג אותי אלא בשם, אבל בפועל הוא מייצג את השר ואת המדיניות של השר – שעד היום לא מפשירה קרקע, לא משנה את גבולות תחומי השיפוט של היישובים הערביים, שבהם אפשר גם להפריש קרקע לבנייה ולהפסיק לדבר על היישובים הערביים ועל האזרחים הערבים: אתם לא בונים לגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר לשנות את תחומי השיפוט ולהעביר קרקע מדינה ליישובים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יהיה נציג ערבי שמכיר את הצרכים, שיודע את הצרכים ומכיר בהם וידאג להם, עם ייצוג הולם, ייצוג מתאים, אני חושב שאפשר לשנות את המדיניות שם, כי אנחנו מזמן, ב-48', החלטנו שאנחנו לא מהגרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והיום דנים בחוק קמיניץ, החוק של ההריסות, כי "אתם בונים ללא היתר".

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה בונים ללא היתר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי לא מפשירים קרקע לבנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו הסיבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים שקרקע המדינה תועבר גם לאזרחים הערבים, ושיהיה אפשר לבנות על אותה קרקע, ושיהיו לנו גם שטחים ציבוריים כמו שצריך ויהיו לנו מבני ציבור שחסרים לנו היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה: אני רוצה שיהיה לי ייצוג ערבי ואנחנו מסכימים שיהיה ייצוג, אבל הייצוג צריך להיות שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני החלטתי, גם עם חברי, שאנחנו לא נתמוך בחוק הזה אבל לא נתנגד לו, כי המצב של היום הוא שיש הדרה של כל הערבים מהמקום הזה, החשוב, ולפחות אולי פעם יגיע הנציג, אפילו של השר, שידאג גם לנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זועבי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חנין – בבקשה, עד חמש דקות, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני אהיה קצר, כי ניתן לסכם מאוד בתמצית את עמדתנו לגבי הצעת החוק הזאת.

דב חנין: בענייני סביבה אני תמיד אומר, אדוני היושב-ראש, שהאויב הכי גדול של הטוב הוא הכאילו.

דב חנין: ועכשיו אני מוצא באמת דוגמה מצוינת שדומה בדיוק למה שאנחנו אומרים בענייני סביבה.

דב חנין: יש צורך בשינוי אמיתי, מהותי, בנושא ייצוג האזרחים הערבים, האוכלוסייה הערבית, במערכות השלטון, במערכות המינהל, אבל לא צריך ואסור לנו להסתפק בכאילו-ייצוג ובתחליפים של ייצוג.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק של כאילו, לכן אנחנו לא יכולים לתמוך בו.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, עד חמש דקות.

יוסף ג'בארין: חיפשתי את השר.

יוסף ג'בארין: משהו קורה עם השרים בממשלה הזאת.

יוסף ג'בארין: כולם – איך אמר חבר הכנסת חנין?

יוסף ג'בארין: מתביישים לשבת על ספסלי הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שמתביישים.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רואה שיושב-ראש ועדת החוקה לא נמצא, למרות – – –

יחיאל חיליק בר: נציגו בגין נמצא.

זאב בנימין בגין: אני ממלא-מקום – – –

יוסף ג'בארין: אבל הממלא-מקום, הנציג שלו נמצא.

יוסף ג'בארין: הייצוג ההולם לאוכלוסייה הערבית הוא נושא מאוד מרכזי בשיח על סוגיית השוויון לחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: הנושא הזה מעורר שאלה בכמה רבדים שצריך להתייחס אליהם.

יוסף ג'בארין: הרובד הראשון, ואולי היותר-ברור: כמה זה ייצוג הולם.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאפשר כאן להגיד שאם לוקחים את העובדה שהציבור הערבי בישראל הוא כ-20% מאוכלוסיית המדינה, סביר לבקש או לדרוש ייצוג שיגיע לפחות ל-20%, בייחוד בגופים הציבוריים הכלל-חברתיים, שבעצם משפיעים על כלל קביעת המדיניות בתחום מסוים.

יוסף ג'בארין: לענייננו, מועצת מקרקעי ישראל היא בטח אחד הגופים הללו – היא מתווה את המדיניות בתחום הקרקעות בישראל.

יוסף ג'בארין: ולכן, אין ספק שבגוף כזה קיים רציונל מאוד חשוב ומשמעותי לצורך בייצוג של הציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: הרובד השני – וככה אני מתחבר לחקיקה המוצעת – הרובד השני של הייצוג ההולם מעלה את השאלה מיהו הנציג: האם מספיק שיהיה אדם ערבי בגוף מסוים כדי שימלא את הפונקציה הזאת של להיות נציג של קבוצה?

יוסף ג'בארין: וכאן שמעתי שחבר הכנסת סלומינסקי – הוא מבין בעצם שהחוק הזה לא מבטיח נציגות אותנטית לציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: מה הכוונה בנציגות אותנטית?

יוסף ג'בארין: הכוונה בנציגות אותנטית זה נציגות שמביאה את הקול של האוכלוסייה ואת האינטרסים של האוכלוסייה ופועלת למען האינטרסים הללו, כי זה עיקר הייצוג ההולם.

יוסף ג'בארין: הרי ייצוג הולם זה תיאוריה שמדברים עליה בהקשר של קבוצות מוחלשות: האוכלוסייה הערבית, נשים, עולים מאתיופיה בחוק הישראלי, אנשים עם מוגבלויות.

יוסף ג'בארין: ולכן הרעיון של הייצוג ההולם הוא שאותו נציג יוכל לייצג נאמנה את האינטרסים של הציבור שהוא מייצג.

יוסף ג'בארין: בהצעת החוק הזאת רואים בבירור בעצם שהנציג הוא נציג של ממשלה, של משרד ממשלתי, ולכן, באופן ברור, לדעתי, הוא לא מקיים את העיקרון הבסיסי של ייצוג אותנטי של הקבוצה המוחלשת.

יוסף ג'בארין: הרובד השלישי והלא-פחות מעניין בסוגיית הייצוג ההולם זה שגם אם היינו מדברים, חבר הכנסת בגין, גם אם היינו מדברים על ייצוג של 20%, וגם אם היינו מדברים על ייצוג אותנטי – זאת אומרת שכולם היו מקובלים על החברה והחברה תומכת בהם, אותה קבוצה מוחלשת – השאלה השלישית תהיה מה יכולת ההשפעה שלהם.

יוסף ג'בארין: הרי 20% – גם ככה הם במיעוט.

יוסף ג'בארין: אם הדינמיקה הפוליטית של קבלת ההחלטות באותו גוף תהיה דינמיקה שכל פעם אותם נציגים אותנטיים שהם במיעוט יהיו תמיד במיעוט, אז לא עשינו הרבה.

יוסף ג'בארין: ולכן, קבוצות מוחלשות שהן קבוצות מיעוט, ברמה הזאת של ייצוג מבקשות לא רק ייצוג הולם וייצוג אותנטי אלא גם ייצוג משפיע, יכולת השפעה ממשית, ולא רק יכולת השפעה תיאורטית.

יוסף ג'בארין: כל שלושת הרציונלים הללו לא מתקיימים בהצעת החוק הזאת, ובייחוד סוגיית האותנטיות לא מתקיימת.

יוסף ג'בארין: אני וחברי חבר הכנסת סעדי הצענו שבחירת אותו נציג תהיה לאחר התייעצות עם ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות, או שאולי הנציג עצמו יהיה ראש רשות מקומית ערבית, או שהם יציעו שמות ואז השר ימנה.

יוסף ג'בארין: לצערנו, כל אלה נדחו, ולכן אנחנו מביעים ביקורת קשה על הנוסח שבסוף התקבל.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא נוכל לתמוך בהצעת החוק, כי היא לא מבטיחה את הרציונלים של הייצוג ההולם, והיא בעצם רק מכתיבה עוד נציג של הממשלה, שלא בטוח שהוא יהיה מחויב לקבוצה שהוא היה – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יוסף ג'בארין: – – אמור לייצג לפי ההיגיון של הייצוג ההולם.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם לא נתנגד – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

יוסף ג'בארין: – – כי בסופו של דבר יש כאן ניסיון גם לענות על העתירה שביקשה להבטיח ייצוג הולם.

יוסף ג'בארין: אז נראה לי שאנחנו ברשימה המשותפת נימנע בהצבעה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת באסל גטאס – ביקשתם שהוא ידבר היום?

יחיאל חיליק בר: הוא הגיע?

יחיאל חיליק בר: לא? היינו במתח.

יחיאל חיליק בר: הוא בדרך?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, עד חמש דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על מועצת מקרקעי ישראל, וכידוע, יותר מ-93% מהמקרקעין במדינת ישראל הם מקרקעי מדינה, ורק אחוזים בודדים, 3.5%, הם מקרקעין פרטיים.

אוסאמה סעדי: ולכן, כאשר אנחנו מדברים על קרקע ציבורית – – –

זאב בנימין בגין: 7.

אוסאמה סעדי: 7% – כן, לערבים וליהודים.

זאב בנימין בגין: 93%.

אוסאמה סעדי: כן, אמרתי, 3.5% מקרקעין לחברה הערבית, ויש כנראה עוד 3.5% קרקע פרטית – – –

זאב בנימין בגין: אה.

אוסאמה סעדי: ו-93% קרקע המדינה.

אוסאמה סעדי: לא טעיתי.

אוסאמה סעדי: ולכן, כאשר אנחנו מדברים על 93% קרקע ציבורית, שצריכה להיות בהקצאה שוויונית לכלל האזרחים במדינה, וכאשר הגוף שמנהל ואמון ואמור לנהל את המקרקעין האלה והקצאת המקרקעין האלה – עד היום סבלה מתת-ייצוג ולא היה במועצת מקרקעי ישראל ייצוג הולם לחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: ופה אני לא מבדיל, לא צ'רקסית ולא דרוזית, אלא אני אומר החברה הערבית על כל עדותיה.

אוסאמה סעדי: ודאי שאנחנו, אדוני היושב-ראש, סבלנו במגזר הערבי קשה מאוד מחוסר ומחסור בקרקע.

אוסאמה סעדי: חברי עבדאללה אבו מערוף היום שאל והעיר לכבוד שר הרווחה, שנאלץ להחזיר 40 מיליון שקל לאוצר, כי במגזר הערבי לא בנו מעונות-יום, כי יש יישובים שמקבלים תקציבים אבל אין קרקע לבנות מעונות-יום, כמו שקרה במג'ד-אל-כרום וביישובים אחרים.

אוסאמה סעדי: ולכן, יש מחסור אדיר בקרקע ציבורית.

אוסאמה סעדי: וכשהגיעה הצעת החוק הזאת – והייתי עם חברי יוסף ג'בארין בישיבת ועדת החוקה, שניהל אותה במיומנות רבה חברי בני בגין – באמת בא נציג של שר האוצר ואמר בשיא השקיפות, בשיא הכנות, חבר כנסת סלומינסקי: אנחנו רוצים למנות פקיד מדינה, עובד מדינה ערבי, שייצג את מדיניות הממשלה.

אוסאמה סעדי: אמרתי: אז למה צריך ייצוג הולם, בני בגין?

אוסאמה סעדי: מצדי, בין שזה מוחמד, בין שזה יעקב, בין שזה בני, בין שזה עבדאללה, אין כאן ייצוג הולם.

אוסאמה סעדי: אם עובד המדינה, הנציג הערבי, צריך לייצג, חבר הכנסת זוהיר בהלול, את מדיניות הממשלה, מאי נפקא מינה אם הוא פלוני או אלמוני?

אוסאמה סעדי: הייצוג ההולם, כפי שאמרו חברי לפני, הוא ייצוג של אוכלוסייה, של מגזרים, של טובת – של אינטרס הקבוצה הזאת שאתה מייצג, אחרת אתה לא צריך להיות נציג של הקבוצה הזאת.

אוסאמה סעדי: כל אחד יכול לטעון שהוא מייצג.

אוסאמה סעדי: ולכן, זה לא רק ייצוג כמותי, אדוני היושב-ראש; אנחנו מדברים על ייצוג איכותי – שהנציג יהיה קולם ונציגם האותנטי של הציבור הערבי, יביא את קולם, ידאג לאינטרסים שלהם, לטובתם, ידאג להקצאה שוויונית במקרקעין ולא יבצע את מדיניות הממשלה, שמפלה אותנו במשך עשרות שנים, לפי דוחות רשמיים ולפי הודעת הממשלה.

אוסאמה סעדי: אמרנו: אנחנו כמובן בעד ייצוג הולם, ומברכים על ייצוג הולם, ודורשים ומפצירים יום-יום לייצוג הולם, אבל לא לילד הזה פיללנו.

אוסאמה סעדי: ולכן, אנחנו כמובן לא יכולים להתנגד לייצוג ההולם, אבל לייצוג ההולם הזה אנחנו לא יכולים להצביע בעד, ולכן נימנע.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הייתי רוצה להגיד: עדיף מאוחר מאשר בכלל לא, אבל לצערנו זה עדיין רחוק מאוד מלהגיד את המשפט הזה.

עבדאללה אבו מערוף: קודם כול, אם מדברים על ייצוג לפי חוק, אמרתם שיש אוכלוסייה ערבית, אוכלוסייה דרוזית, אוכלוסייה צ'רקסית, עוד מעט תהיה אוכלוסייה ארמית – אז למה לא שלושה נציגים?

עבדאללה אבו מערוף: למה לא העדפה מתקנת?

עבדאללה אבו מערוף: אם לא היה בג"ץ, מישהו היה חושב על החוק הזה או על הייצוג הזה?

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, החוק המוצע רחוק מאוד מלהיות ייצוגי או שוויוני.

עבדאללה אבו מערוף: אם כבר, אז צריך העדפה מתקנת, והיא צריכה להיות שלושה נציגים, לפי מה שכתוב בחוק: לערבים, לצ'רקסים ולדרוזים.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, נוותר על – צ'רקסים ודרוזים ביחד?

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, לפחות שני נציגים יהיו.

עבדאללה אבו מערוף: למה לא? ולצערי הרב, אנחנו לא יכולים להגיד נגד החוק, כי בכל זאת איזשהו ייצוג שהוא כאילו, כמו שאמר חברי חבר הכנסת דב חנין.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, האדמות שאנחנו מדברים עליהן הן אדמות שמלכתחילה שייכות לאזרחים הערבים, שנגזלו מהם בדרכים מפוקפקות, דרך בתי-משפט שהיו מפוקפקים, לטובת צורכי הציבור.

עבדאללה אבו מערוף: לאזרחים הערבים היו עד שנות ה-70 90% מהאדמות, ועכשיו לאזרחים הערבים – 2.5% מהאדמות במדינה.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, לקחו את האדמות, הפקיעו את האדמות, גזלו את האדמות לצורכי הציבור.

עבדאללה אבו מערוף: כמה שנים חלפו מאז שהחוק התחיל, חוק ההסדר – מאז 56' והלאה, והפקעת הקרקעות המשיכה עד 76'.

עבדאללה אבו מערוף: לפי החוק ההוא, אם בתקופה של 25 שנים או עשר שנים לא בוצעו צורכי ציבור, צריך להחזיר את האדמות האלה לבעליהן המקוריים, למי שהופקעה ממנו האדמה.

עבדאללה אבו מערוף: וכל תקופה מסוימת באה הממשלה, בתחכומים, בחוקים מוזרים, כאילו להאריך את התקופה הזאת או לתת פיצוי.

עבדאללה אבו מערוף: ועכשיו לפחות אנחנו אומרים: טוב, יש אדמות מדינה ש-90% מהן שייכות לכל אזרחי המדינה – למרות שאנחנו צריכים לבקש להחזיר את כל האדמות שהופקעו מהאזרחים הערבים אליהם.

עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת, אומרים, יש חוק, אז אם כבר יש חוק וצריך לחוקק חוק, עם כל הכבוד – להיות קצת הגונים וקצת ריאליים, וקצת לחשוב על העדפה מתקנת.

עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת, לצערי הרב, נימנע, לא נצביע נגד.

עבדאללה אבו מערוף: אבל לא רק נקווה – נדרוש שאכן החקיקה המקודמת תהיה חקיקה עם העדפה מתקנת כמו שצריך.

עבדאללה אבו מערוף: והייצוג ההולם צריך להיות בכל המישורים, כולל במקרקעין, כי אכן, האדמות הציבוריות צריכות להיות שייכות לכל האזרחים במדינה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת פריג', אילן גילאון, תמר זנדברג ומיכל רוזין.

איתן ברושי: יש ועידת מרצ, אין להם זמן עכשיו לכנסת.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: לפני שחבר הכנסת בגין יסכם – הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עמיר פרץ ומסעוד גנאים בנושא: רוב המורים פורשים לפני גיל פנסיה; מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט, בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חברי הכנסת רועי פולקמן, מרב מיכאלי ואחמד טיבי בנושא:

נאזם בדר: שקיפות נתוני הפרסום לקמפיין ההימורים של מפעל הפיס; מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעל כהן-פארן, מיכאל מלכיאלי וג׳מאל זחאלקה בנושא: התמודדות הרשויות עם תאונות הדרכים שבהן מעורבות קלנועיות.

נאזם בדר: עוד הונחו מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעל גרמן, מנואל טרכטנברג, יוסף ג׳בארין ויפעת שאשא ביטון בנושא:

נאזם בדר: העיכוב הגדול בהמתנה לתור לטיפולי התפתחות הילד.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: ישיב, בשם וברשות יו"ר ועדת החוקה, חבר הכנסת בני בגין.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עולה על הדוכן לעתים נדירות למדי, וברשות יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חברינו ניסן סלומינסקי, והסיבה היא: אני ניהלתי את הדיון שבו הצבענו והעלינו את החוק החשוב הזה למליאה לקריאה שנייה ושלישית.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת, במקרה, עבדאללה אבו מערוף הזכיר את שנת 1996, וזה החזיר אותי 20 שנה אחורנית.

זאב בנימין בגין: אני הייתי זמן קצר שר המדע – יש לי איזו נטייה לקדנציות קצרות.

זאב בנימין בגין: זה היה חצי שנה, ולפני שנה ומשהו זה היה 17 יום, אז התקופות מתקצרות והולכות, אבל ב-96 כיהנתי כשר המדע תקופה קצרה, וכיוון שבאתי מעולם המדע הבנתי שהמדע יכול להסתדר גם בלעדי.

זאב בנימין בגין: ובכל זאת, חשבתי שאם אני כבר במשרד, אז אולי כדאי שאני אעשה גם משהו מועיל ממש, והמסקנה שלי הייתה שהייתי רוצה לקדם את המספר והאחוז של ערבים באקדמיה, במינויים בתקן.

זאב בנימין בגין: בדקתי כמה מינויים בתקן מתוך כ-5,000 מינויים בתקן בכל האוניברסיטאות היו אז, ומצאתי 23.

זאב בנימין בגין: התראיינתי על כך באחת מן התחנות.

זאב בנימין בגין: אני זוכר את הנסיעה, זה היה במכונית, ואמרתי למראיינת שהמספר הוא 23.

זאב בנימין בגין: היא שאלה אותי, ככה תקנה אותי: אתה מתכוון 23%?

זאב בנימין בגין: אמרתי: לא.

זאב בנימין בגין: 23 אנשים ערבים במינוי קבוע, מינוי קבע באוניברסיטה, בדרגת מרצה בכיר ומעלה.

זאב בנימין בגין: אני אומר את זאת כי אתם מבינים, חברי, שעניין הייצוג ההולם לקבוצות שונות, אבל בוודאי למיעוט הגדול הערבי בארצנו, הוא נושא שאני רואה בו חשיבות רבה.

זאב בנימין בגין: אני מבקש לענות על תהייה – אני מעדיף לקרוא לה תהייה – לגבי שאלת הייצוג ההולם, עצם הייצוג, כפי שעלתה מדברי הדוברים.

זאב בנימין בגין: ובכן, בדיון בוועדה נמסר לנו, וכך ראינו גם מתוך החוק בנוסחו הקודם: היה הייתה מועצת מקרקעי ישראל על-פי החוק הישן, שאכן הייתה רחבה ומייצגת; למשל, היו בה נציגי האקדמיה.

זאב בנימין בגין: וקודמינו, לפני שנים רבות, הגיעו למסקנה שכדי לנהל את העניין החשוב הזה של מקרקעי ישראל, מוטב להימנע מסימפוזיונים על-ידי מועצה רחבה של אנשים שמייצגים פלחים או מגזרים או קבוצות או מקצועות שונים באוכלוסייה.

זאב בנימין בגין: ועל-פי החוק, מועצת מקרקעי ישראל היום אכן איננה גוף מייצג מבחינת הפלחים השונים באוכלוסייה או הקבוצות המקצועיות כפי שהיה, אלא היא בנויה מפקידי ממשלה בכירים.

זאב בנימין בגין: אכן, שאלתי בדיון אם הפקידים הבכירים – המינוי הוא של מנהלי המשרדים – האם הם משתתפים בדיונים.

זאב בנימין בגין: קיבלתי תשובה שהייתי יכול לצפות לה: לעתים כן אבל גם לעתים לא.

זאב בנימין בגין: באים ממלאי-מקום.

זאב בנימין בגין: זוהי הסיבה שלא היה נכון, לא היה מציאותי, לנסות דווקא עבור הנציג הערבי או הנציגים הערבים לנסות לחזור למתכונת הקודמת, שנחשבה לבלתי יעילה.

זאב בנימין בגין: אז זה המצב.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת טיבי רצה להוכיח טענה.

זאב בנימין בגין: הטענה הייתה שערבי שהוא פקיד בשירות המדינה איננו יכול לייצג כהלכה.

זאב בנימין בגין: לשם כך נזקקת לטיעון יותר חלש – להטלת דופי, לפחות בחלק מפקידי הממשלה הערבים, כי הם לא נוהגים כהלכה על-פי השקפתך.

זאב בנימין בגין: אני חושב שההערה הזאת הייתה מיותרת.

זאב בנימין בגין: אדם עושה את מלאכתו, ואני מציע שלא להרתיע ערבים שמבקשים להתקדם בשירות המדינה פן יואשמו על-ידי חברי כנסת שונים שהם מייצגים את המדינה – כפי שהם אמורים לייצג – ולא את הקבוצה שממנה הם באו.

זאב בנימין בגין: אני לא חושב שזה נוח, אני לא חושב שזה נכון, אבל – – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: הוא לא מוגבל.

יחיאל חיליק בר: הוא משיב, הוא משיב בשם – – –

אחמד טיבי: אמרתי שיש מועמדים, למשל בוועדה הארצית של ראשי הרשויות.

זאב בנימין בגין: בסדר, אבל – – –

אחמד טיבי: רבים מהם עושים עבודה טובה; חלקם לא עושים עבודה טובה.

זאב בנימין בגין: את זאת הוספת.

זאב בנימין בגין: הסברתי מדוע במתכונת הנוכחית, שנוהגת כבר שנים אחדות, זה בלתי אפשרי, אבל כיוון שחבר הכנסת ג'בארין טען שלא תהיה לפקיד הזה השפעה, אז אני רוצה לומר באופן מאוד מסוים: בארבע השנים הקרובות – כי המינוי הוא לארבע שנים – בארבע השנים הקרובות נציג המשרד לשוויון חברתי נקבע במועצת מקרקעי ישראל, והוא איימן סייף, כנציג המשרד לשוויון.

זאב בנימין בגין: מי שמכיר את איימן סייף יודע שתהיה לו השפעה.

זאב בנימין בגין: איימן סייף הוא שוחר טוב, מוכשר, מומחה, מתמצא בכל הנבכים של צורכי החברה הערבית, כולל למשל הצורך בהקצאת שטחים לתעשייה ומסחר – רק כדוגמה – והוא בוודאי יעסוק בקידום המיעוט הערבי בישראל בהצלחה ולתפארת מדינת ישראל.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: מי נמנע?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–4 – 25 נגד – אין נמנעים – 8 סעיפים 1–4 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 25 בעד, אין מתנגדים, שמונה נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה – סליחה, נוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת יעל גרמן, אבל יש עכשיו הצבעה בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על החוק.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 33 נגד – אין נמנעים – 8 חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 33 בעד, שמונה נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 61), התשע"ז–2017; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62), התשע"ז–2017; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 63), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

הצעת חוק-יסוד: [מס' כ/675; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 19919; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 46), בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ניסן סלומינסקי – בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, או תיקון זה לחוק, היא הצעת חוק של חבר הכנסת עודד פורר, ואליו התלוו אורלי, חמד עמאר ורוברט אילטוב.

ניסן סלומינסקי: למעשה, אחד הדברים המרכזיים והחשובים ביותר במדינה דמוקרטית הוא הזכות החוקתית לבחור.

ניסן סלומינסקי: זה הדבר המרכזי.

ניסן סלומינסקי: אבל מצד שני, כל דמוקרטיה גם מבינה שהיא צריכה להגן על עצמה מפני אותם דברים שהיא חושבת שהם יכולים לפגוע במדינה כמדינה, וזה חשוב יותר, או מתגבר, על הנושא של הזכות לבחור.

ניסן סלומינסקי: ולכן סעיף 7א קבע: במדינת ישראל – זה חוק שקיים כבר – רשימת מועמדים, וכן מועמד יחיד, לא ישתתפו בבחירות לכנסת אם יש במטרותיה או במעשיה של הרשימה או במעשיו של האדם כדי לשלול את קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, כדי להסית לגזענות, או כדי לתמוך במאבק מזוין של מדינת אויב או ארגון טרור נגד מדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: כלומר, שלושה חסמים ישנם שבגינם אפשר למנוע מרשימה להתמודד בבחירות, או מאדם פרטי להתמודד לכנסת, ולכן גם כל אחד חייב להתמודד ולהצהיר.

ניסן סלומינסקי: בחוק כתוב: "או במעשיו של אדם".

ניסן סלומינסקי: ברור – וראינו גם בשני האלמנטים האחרים, של הנושא של הסתה ושלילת המדינה – שהסתה זה לא דבר שאתה עושה, אלא זה דבר שאתה מדבר, אתה מבטא בפה, וכך גם בית-המשפט באותם נושאים פירש תמיד את החוק.

ניסן סלומינסקי: בא ידידנו עודד, וחבריו, ואומר: כדי שלא תהיה טעות, כי אם כתוב "או במעשיו של אדם", יכולים אולי – למרות שהפירוש הכולל לא כזה אבל יכול להיות שיבוא מישהו ויפרש שצריך להיות שרק במעשיו הוא שולל את קיומה של המדינה, או הסתה וכו'; אז מוסיפים ואומרים: "במעשיו של אדם, לרבות בהתבטאויותיו".

ניסן סלומינסקי: זה דבר פשוט, ברור וכך זה מפורש, אבל באמת טוב עשו שאמרו: אנחנו נבליט, נדגיש את זה, כדי למנוע טעויות וכדי למנוע לפעמים מחברי כנסת שחושבים שזה רק במעשים, ואז הם יכולים להתבטא ובסוף הם ייפסלו.

ניסן סלומינסקי: אז כדי להגיד להם: רבותי, תדעו, הוסיפו גם את הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: זה לא בא לשנות שום דבר, זה בא רק להבליט וכו'.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שלנושא הזה אין הסתייגויות אבל הוגשו רק בקשות דיבור.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחברי לתמוך בזה ולהעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני עובר לרשימת מבקשי הדיבור: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ביום שמבקשים להדיח חבר כנסת מכהן ומשתמשים בחוק ההדחה, מביאים גם את החוק לתיקון חוק-יסוד: הכנסת, וכמובן, מציע החוק ויוזם החוק, אנחנו יודעים מה באמת כוונותיו ומה העקרונות שהמפלגה שלו דוגלת בהם.

אוסאמה סעדי: הם לא מסתירים שהם רוצים להדיר חברי כנסת ערבים ושתהיה כנסת נקייה מערבים, כמו שהם רוצים שלא יהיו ערבים במדינה, ולכן הם דוגלים בעקרון הנלוז של טרנספר.

אוסאמה סעדי: דנו בזה בוועדת חוקה ואפילו הייעוץ המשפטי, חברי חברי הכנסת, אמר במפורש שחוק זה אינו נחוץ ולא צריך את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: וכי למה?

אוסאמה סעדי: הייתה יוזמה והייתה הצעת חוק דומה של חברך, עודד פורר, שרון גל, שהגיעה לבית-המשפט העליון, והשופט רובינשטיין אמר במפורש: לא צריך את החוק הזה כי כבר נפסק, הלכה פסוקה מבית-המשפט העליון קבעה שכאשר אומרים, חבר הכנסת אבו עראר, כאשר אומרים: "במעשיו של המועמד" אז מעשיו כוללים גם את התבטאויותיו.

אוסאמה סעדי: ולכן בודקים – ולכן בודקים, ובדקו, גם את ההתבטאויות של המועמד.

אוסאמה סעדי: אבל מה רוצה חבר הכנסת עודד פורר?

אוסאמה סעדי: הוא אמר את זה במפורש, ציטט את דבריו ואיזשהו נאום של חבר הכנסת איימן עודה; ציטט את נאום השאהידים של חברי חבר הכנסת אחמד טיבי; ציטט אפילו נאום של מסעוד גנאים.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע אם הגיע אליך, טלב אבו עראר.

אוסאמה סעדי: לפי מה שאומר עודד פורר, לכולנו, כל חברי הכנסת הערבים, יש איזושהי התבטאות כזאת או אחרת שהוא מפרש אותה כמובן שיש בה הסתה לגזענות או תמיכה בארגון טרור, ואז הוא אומר: צריך לפסול.

אוסאמה סעדי: חברי חברי הכנסת, מה שצריך לעשות זה לתקן את חוק-יסוד: הכנסת, נכון, אבל להוציא ולשלול את הסמכות מוועדת הבחירות המרכזית, שהיא גוף פוליטי שמייצג מפלגות, שחבריה מצביעים לפי אינטרסים פוליטיים-מפלגתיים, ואפילו בית-המשפט העליון כבר אמר את דברו שאין לתת סמכות מעין-שיפוטית כזאת לפסול רשימות ולפסול מועמדים לנציגים מפלגתיים, ועדת הבחירות המרכזית.

אוסאמה סעדי: זה מה שצריך, ולא לתקן פה ושם, להוסיף עוד סעיף כזה או אחר, כשהמטרה העיקרית שלכם היא באמת לפגוע בחברי הכנסת הערבים – ועשיתם את זה היום מהבוקר בוועדת הכנסת, וגם לפני וגם אחרי.

אוסאמה סעדי: תפסיקו להסית נגד חברי הכנסת הערבים.

אוסאמה סעדי: אנחנו עושים את תפקידנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו ממלאים את תפקידנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו מייצגים את ציבור הבוחרים ששלח אותנו לייצג אותו – – –

עודד פורר: – – –

אוסאמה סעדי: אתה לא תקבע לנו את מה נייצג ובמה נפעל.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים, וציבור הבוחרים הוא שיעריך אותנו ביום הבחירות.

אוסאמה סעדי: ביום הבחירות.

אוסאמה סעדי: תזכור מה שאמר יואב קיש היום – שהוא מתחרט – – –

עודד פורר: אתה פוגע בציבור שלך.

אוסאמה סעדי: הוא מתחרט היום שהוא הצביע, שהוא תמך בהעלאת אחוז החסימה.

אוסאמה סעדי: זה מה שאמר יואב קיש היום, יו"ר ועדת הכנסת.

אוסאמה סעדי: ולכן אני אומר לכם: החוק הזה, המוצע – –

עודד פורר: – – –

אוסאמה סעדי: – – אין לו שום סיבה, לא חוקית ולא הגיונית.

אוסאמה סעדי: בית-המשפט העליון אמר כבר, אמר במפורש: לא צריך את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: הייתה הצעת חוק דומה, זהה לזו שלך, עודד פורר, של חברך שרון גל, ובית-המשפט העליון אמר את דברו: לא צריך את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: ולכן, אני אומר:

אוסאמה סעדי: תפסיקו כל הזמן לחפש ולהסית נגד ההנהגה הלגיטימית הנבחרת של הציבור הערבי.

אוסאמה סעדי: אנחנו מייצגים את הציבור הערבי על אפכם ועל חמתכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איימן עודה – בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, זה כמה שנים אביגדור ליברמן מדבר על תוכנית להחלפת אוכלוסין בין ערביי המשולש תושבי המקום, בני המקום וגם אזרחי המדינה, לבין המתנחלים שגזלו אדמות של פלסטינים באזור כבוש.

איימן עודה: תמיד אמרנו שאין מקום להשוואה בין ילידים לבין שודדי קרקעות ומנשלים מאדמות וחלק מכיבוש, אבל גם אמרנו שזה גירוש מהאזרחות וגם בעצם גירוש מהמולדת.

איימן עודה: כי מה זה מולדת?

איימן עודה: מולדת זה לא רק האדמה; מולדת זה ההקשר, זה הזיכרונות, זה הנוסטלגיה, זה חברי הילדות, זה האהובה הראשונה באוניברסיטה, זה קרובי המשפחה שהתחתנו ביישוב סמוך.

איימן עודה: המולדת היא כל זה ביחד.

איימן עודה: לגרש מהאזרחות, מהקשר כללי – כלומר זה גם גירוש מהמולדת.

איימן עודה: אבל גם אמרנו שהרעיון הזה הוא גזעני בבסיס שלו.

איימן עודה: כלומר, מה ההבדל ביני, אני הערבי, אזרח חיפה, לבין ערבי מהמשולש?

איימן עודה: ההבדל היחיד הוא שערביי המשולש גרים לצד הגדה המערבית ואני רחוק יותר.

איימן עודה: גם ביני לבין שכני היהודים אי-אפשר למתוח את הגבול, אבל אפשר, תיאורטית, עם ערביי המשולש.

איימן עודה: אז מה ההצעה הזאת אומרת לכל הערבים?

איימן עודה: היא אומרת: אתם הערבים כולכם אותו הדבר, אבל אתם עכשיו, ואת האחרים אנחנו משאירים על המדף בשביל התוכנית הבאה.

איימן עודה: את הדבר הזה אמרנו זה כמה שנים אבל עכשיו הכול מתברר, כמה שזה אמת.

איימן עודה: ליברמן, שר הביטחון, אתמול מפרסם סטטוס בפייסבוק, וכותב כך: זה לא רק תושבי המשולש, זה גם השיח' ראאד סאלח – הוא לא יודע שהוא מאום-אלפחם, אתם מבינים שיש לו בעיה בהכרת המקום והמרחב – וגם איימן עודה, חנין זועבי ובאסל גטאס, כלומר, אני, החי בחיפה, חנין, בנצרת, באסל, בראמה – כלומר כל הערבים.

איימן עודה: עכשיו, מה הוא יעשה אתנו?

איימן עודה: אתנו אי-אפשר לעשות חלופי אוכלוסין, לכן זה טרנספר בכוח.

איימן עודה: אנחנו, הרשימה המשותפת, שוקלים ברצינות שנפנה הפעם לוועדת הבחירות ונבקש: לפי סעיף 7א לחוק-יסוד: הכנסת, הגישה הזאת פוגעת באופי הדמוקרטי, כלומר, ביסוד של 7א לחוק-יסוד: הכנסת, והבן-אדם הזה לא יכול להמשיך להיות חבר כנסת.

איימן עודה: יתרה מזאת, בעיקר – זהו הדבר העיקרי – אתם לא יודעים עד כמה אנחנו בני המקום, עד כמה אנחנו שייכים בכל נימי נפשנו, בכל רמ"ח איברינו, כמה אנחנו דומים למקום הזה, כמה אנחנו מכירים אותו והוא מכיר אותנו.

איימן עודה: בשנת 1956 ביצעו טבח בכפר-קאסם במטרה מאוד ברורה: רצו שתושבי המשולש יברחו.

קריאה: – – –

איימן עודה: אמרו: אם בדיר-יאסין אנחנו ביצענו את הטבח והערבים, בין שגורשו ובין – חלקם – שברחו בצל המלחמה, נעשה אותו הדבר בצל מלחמה אחרת, שהיא מלחמת 1956, 29 באוקטובר 1956, וכך תושבי המשולש יברחו.

נורית קורן: תגיד, היום הוצאתם את כל ההיסטוריה של מדינת ישראל?

נורית קורן: מה קרה?

איימן עודה: האנשים נשארו במולדת שלהם ואנחנו נישאר במולדת שלנו, על אפכם וחמתכם.

איימן עודה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איימן עודה.

נורית קורן: אף אחד לא מוציא אתכם.

איימן עודה: גם את לא יכולה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, את סעיף 7א לחוק הבחירות לכנסת צריך לבטל.

ג'מאל זחאלקה: אין לו מקום, הוא פוגע ביסוד הפרלמנטריזם.

ג'מאל זחאלקה: הסעיפים שלו, אם בכלל יש להם מקבילה פלילית ואם מישהו עבר על החוק אז אפשר לשפוט אותו; אם מישהו התבטא בצורה גזענית או עשה מעשה שיש בו גזענות, צריך לשפוט אותו בבית-משפט, מתוך היחס המודרני לגזענות בחוקות המודרניות של מדינות מתוקנות, שקובעות שגזענות היא מעשה פלילי.

ג'מאל זחאלקה: הסעיף של שלילת מדינה יהודית כמדינה יהודית, שהוא סעיף פוליטי למהדרין, הוא בניגוד לאפשרות, ולו התיאורטית, של חבר כנסת בכנסת לשנות חוק-יסוד.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, על-פי הספר, מוסמכים לקבוע למשל – להצביע ברוב קולות, ברוב של חברי הכנסת על-פי החוק הקיים, ולשנות חוק-יסוד, ולקבוע לא מדינה דמוקרטית ויהודית אלא לקבוע מדינה דמוקרטית, למשל, או מדינה דמוקרטית לכלל האזרחים, או מדינה דמוקרטית שיש בה יהודים וערבים.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לקבוע הרבה דברים, אז איך אתה מונע ממני להיכנס, כאילו שהחוק שאני יכול לשנות – אני לא יכול להיכנס כדי לשנות אותו אם אני לא מתחייב לא לשלול אותו?

ג'מאל זחאלקה: אלה כל מיני דברים שאין להם מקום, הם נועדו ושימשו עד היום את ועדת הבחירות המרכזית כדי לפגוע בייצוג הפוליטי של הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו בג"ץ מנע זאת כמה פעמים – ביטול מועמדות או מניעת ריצה של רשימה לכנסת.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה כאן, במקום לתקן את המעוות, במקום ללכת לכיוון יותר דמוקרטי, יותר פתוח, במקום ללכת למצב שאין שומר סף אידיאולוגי בכניסה לכנסת – במקום זאת, באים להחמיר.

ג'מאל זחאלקה: לא די במעשים אלא בהתבטאות כדי למנוע מחבר כנסת או ממועמד להיות מועמד לכנסת, או מרשימה לרוץ לכנסת.

ג'מאל זחאלקה: זה נראה כאילו תיקון קטן, נראה דבר של מה בכך; מישהו יכול להגיד שהמעשים גם כוללים התבטאות.

ג'מאל זחאלקה: אבל למעשה אנחנו רואים כאן מגמה, כי במה מדובר?

ג'מאל זחאלקה: כל יום מביאים לנו עוד חוק, מוסיפים קצת, מחמירים קצת, עוד צעד פה, עוד שעל כאן, ולאחר התבטאות יבוא עוד תיקון ועוד תיקון ועוד דבר ושבועת אמונים.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר משתלט כאן סדר-יום ימני, קיצוני, לפעמים פאשיסטי אפילו, שנועד לקבוע שהכנסת תהיה קנוסה לחבר כנסת ערבי.

ג'מאל זחאלקה: הכניסה לכנסת, לפי המגמה המסתמנת כאן של ערוץ הימין – אתה לא יכול להיכנס זקוף קומה, כמו שעשו בקנוסה למלך היינריך הרביעי, נדמה לי; תקנו אותי.

ג'מאל זחאלקה: הוא צריך להתכופף בשביל להיכנס.

ג'מאל זחאלקה: זה בדיוק, כל פעם מורידים את סף הדלת יותר נמוך, יותר נמוך, והדלת שנכנס בה חבר הכנסת הערבי – אני צריך להתכופף.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא מוכנים להתכופף, תעשו מה שאתם רוצים.

ג'מאל זחאלקה: אם בסופו של דבר נמצא את עצמנו מחוץ לכנסת, אז מברוכ עליכם, כנסת נקייה מערבים, כנסת יהודית; אבל אתם לא יכולים לטעון את הטענה שאִתה אתם משווקים את עצמכם בעולם, שמדובר בדמוקרטיה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא קל להיות ערבי במדינת ישראל, אבל מאוד מאוד לא קל להיות חבר כנסת ערבי בכנסת – לרבות לא בכנסת הזאת.

אחמד טיבי: יש מין נטייה בכנסות האחרונות שאדם מתחרה עם עצמו, כלומר חברי הכנסת מהימין מתחרים עם עצמם איזו הצעת חוק יציגו כדי להדיר את רגליהם של הנציגים האותנטיים של הציבור הערבי הפלסטיני במדינת ישראל.

אחמד טיבי: הם מוכנים לקבל סוג מסוים של ערבים, מין תבנית כזאת של ערבי שהולך לפי המידות של מציעי החוק.

אחמד טיבי: אני חושב שבהיסטוריה שלכם מוכרת לכם תופעה דומה של שלטון שרצה סוג מסוים של יהודים.

אחמד טיבי: אבל מה לעשות, העם בדרך כלל בוחר הנהגה אותנטית, על-פי רצון העם, לא על-פי רצון היריב או האויב של העם הזה.

אחמד טיבי: לאורך שנים נבחרו חברי כנסת במפלגות הערביות, והם היו תחת התקפה, בטענה של אנשי הימין: אתם לא מייצגים את הציבור שלכם כמו שצריך.

אחמד טיבי: בדרך כלל הם אומרים את זה כשהשר עומד על הדוכן ומפיל הצעת חוק של חבר כנסת ערבי על תקציבים ומערכת חינוך, ומטיפים לנו מוסר.

אחמד טיבי: רצוי ללמוד שיעור מההיסטוריה; רצוי לדעת שאי-אפשר להכתיב לעם, לקולקטיב לאומי, מי ינהיג אותו.

אחמד טיבי: הרי בשביל מה יש תהליך בחירות דמוקרטי?

אחמד טיבי: כדי שהציבור יבחר במי שהוא רוצה.

אחמד טיבי: עכשיו, בשל העובדה שאתם כועסים על הבחירה ועל ההכרעה של העם שלנו ושל הציבור שלנו, אתם רוצים לשנות את זה אחרי שאנחנו נבחרים ונכנסים במפתן הכנסת.

אחמד טיבי: איך?

אחמד טיבי: סעיף 7א – תמיכה בטרור, מדינה יהודית, הסתה, ועכשיו התבטאויות, לפי ההצעה החדשה הזאת, שהיא הצעה ישנה; 7א – הוסיפו לו התבטאויות.

אחמד טיבי: עכשיו, נגיד שזה לא יעשה סלקציה, לא יהיה אפקטיבי, לא ירחיק ערבים מהכנסת, מה תעשו?

אחמד טיבי: תגידו: ערבים שנוסעים במהירות 90 קמ"ש לא רשאים להתמודד לכנסת?

אחמד טיבי: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אני לא יודע, יש תהליך ברפואה שקוראים לו, ג'מאל, דסנסיטיזציה, מה זה דסנסיטיזציה?

אחמד טיבי: כשאתה רגיש למשהו, בפעם הראשונה אתה נוגע, אתה אוכל, אתה שותה, יש תגובה אלרגית; בפעם השנייה התגובה פחותה קצת.

אחמד טיבי: לאורך זמן, דסנסיטיזציה, כלומר אתה מפסיק להגיב בתגובה אלרגית.

זוהיר בהלול: קהת חושים.

אחמד טיבי: לא לא, דסנסיטיזציה זה הביטוי הרפואי לאותו אלרגן או לאותה פעולה.

אחמד טיבי: אני מתכוון לאיש שעונה לתואר שר הביטחון.

אחמד טיבי: אנחנו כבר שנים רגילים להשתלחויות שלו.

אחמד טיבי: האיש הזה, ליברמן, עמד כאן על הדוכן פעם, ואמר שצריך לשים את אחמד טיבי ומוחמד ברכה מול כיתת יורים.

אחמד טיבי: הוא אמר את זה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: במדינת ישראל הדמוקרטית זה עבר ככה.

אחמד טיבי: אחר כך הוא השווה אותנו לח'אלד משעל וחסן נסראללה, עם מסקנות מתבקשות.

אחמד טיבי: עכשיו הוא רוצה לגרש אותנו, לנתק אותנו מהנוכחות כאן.

אחמד טיבי: אמרתי בעבר, ואני אומר גם היום, אדוני היושב-ראש: פעם הלאומיות שלנו הפריעה לאנשים כאלה; היום האזרחות שלנו מדירה שינה מעיניהם.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: פעם הלאומיות שלנו הפריעה; היום האזרחות שלנו מפריעה.

אחמד טיבי: אבל לא נוותר על אף אחת משתיהן.

אחמד טיבי: וכפי שאמרתי בעבר, אנחנו לא רוצים לגרש אף אחד מהמקום הזה ולא רוצים לסלק אף אחד, אבל אם מתאפשר למישהו לעזוב, הכלל הוא שמי שהגיע אחרון, עוזב ראשון.

אחמד טיבי: ) מי שהגיע אחרון, עוזב ראשון – זה כלל בחשבונאות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להקפיד על זמנים.

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת, חברות כנסת, יש אווירה בתקופה האחרונה בכנסת, שבמיוחד מספסלי הקואליציה יש תחרות, תחרות מאוד מסיבית, איך כל חבר כנסת יבלוט ואיך כל חבר כנסת יקבל איזשהו מקום במדיה ובתקשורת הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: והדרך הכי טובה זה להתנפל על חברי הכנסת הערבים ולהסית נגד חברי הכנסת הערבים ועצם היותם נציגים בתוך הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים את זה במבול ענקי, שלא רק קשור במין פופוליזם של הצעות חוק, שמובאות – – –

יחיאל חיליק בר: נא לשמור קצת על השקט שם, חבר הכנסת אלאלוף.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ביטן מילא, אבל אלאלוף, פעם ראשונה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהחוקים האלה שפוט לכל העניין של הפופוליזם המשתולל, אבל לצערי גם טעונות בתוך החוקים האלה עמדות שהן עמדות פוליטיות, עמדות שמנסות להדיר את האוכלוסייה הערבית, דרך הנציגים שלה, מהאלף-בית של המשחק הדמוקרטי ושל הדמוקרטיה הליברלית, שמדברת על ייצוג אוכלוסייה מסוימת או חופש הבחירה של האזרחים בבחירת הנציגים שלהם.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, באמת, אי-אפשר לנהל ככה ישיבה.

יחיאל חיליק בר: תצאו שנייה החוצה.

יחיאל חיליק בר: אתה צורח.

מירב בן ארי: וזה עוד כשהוא מדבר בשקט.

יחיאל חיליק בר: וזה עוד כשהוא מדבר בשקט.

קריאה: חוק המואזין לביטן.

יחיאל חיליק בר: מי יבהיר לו שהוא לא בסדר – – –

עאידה תומא סלימאן: יש לי, יש לי – אם באמת מאחורי חוק המואזין היו ההצהרות של מפגע סביבתי, היו לי כמה רעיונות של חוקים שאפשר לחוקק בכנסת הזאת נגד חלק מהאנשים, שבאמת הרעש שלהם עובר כל – – –

יחיאל חיליק בר: צריך חוק הרעש נגד ביטן, שעושה רעש כל הזמן – – –

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי: יש כמה כאלה – –

יחיאל חיליק בר: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – שצריך לחוקק.

עאידה תומא סלימאן: אבל מאחר שהחוק הזה גם כן נופל תחת הכותרת שהתחלתי לדבר עליה – –

אמיר אוחנה: אותו דבר.

עאידה תומא סלימאן: – – אני חושבת שזה אותו דבר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שסדרת החוקים האלה, שקודם כול משתמשים בה והיא מהווה במה שאפשר דרכה לשפוך את כל ההסתה נגד נציגי האוכלוסייה הערבית – החוקים האלה מובאים לכנסת יום ולילה.

עאידה תומא סלימאן: מה עוד שמי שבודק את החוקים האלה לא רואה שום צורך אמיתי בלחוקק אותם, כי החוקים כבר קיימים והשימוש בחוקים הקיימים נותן את האופציה להתייחס לכל מיני סוגיות שכאילו החוק הזה בא לכסות אותן.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נכיר ונדבר באופן הכי ברור: לפני הכנסת הזאת חוקק חוק העלאת אחוז החסימה, וחשבנו – וחשבו, או חשבו חלק, שזה יהווה המחסום העיקרי וידיר את הנציגות האמיתית של האוכלוסייה הערבית מהכנסת.

עאידה תומא סלימאן: מה שיצא בסוף הוא להפך: האוכלוסייה הערבית והכוחות הדמוקרטיים היהודיים בחרו בנציגי הרשימה המשותפת והוסיפו לנו אפילו כוח על כוח, וחזרנו לקדנציה הזאת יותר מחוזקים.

עאידה תומא סלימאן: למה זה גרם?

עאידה תומא סלימאן: האם זה נתן למישהו להתעשת ולבדוק באמת את הערכים הדמוקרטיים שמדברים עליהם כאשר מדברים על מדינה יהודית ודמוקרטית?

עאידה תומא סלימאן: לא, כמובן, אלא יותר לחזק את הצד היהודי של המדינה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שנשאלת היא באמת: מי שהביא את החוק הזה חושב שמערכת החוקים במדינת ישראל לא כוללת את כל האופציות שהיו אפשריות שיתקיימו, ואפשר להשתמש בהן נגד מי שחושב?

עאידה תומא סלימאן: לא, אני חושבת שהוא יודע טוב מאוד, שיודעים טוב מאוד, שהחוק – התוכן שלו קיים כבר במערכת החוקים הקיימים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אי-אפשר לפספס את ההזדמנות הזאת, להעלות שוב ושוב ושוב את הטענה שרוצה לנגח בעצם את האזרחות השווה של האוכלוסייה הערבית – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: – – והיכולת שלה לבחור את הנציגים שלה.

עאידה תומא סלימאן: ואת הנציגים – אני לא הייתי אומרת רק "האותנטיים" – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – אלא הנציגים שמביאים את הקול האמיתי של האוכלוסייה הערבית, שדורשת גם אזרחות שווה וגם דמוקרטיה אמיתית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה.

טלי פלוסקוב: חמש דקות לרשותך, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה להרחיב לכאורה את המשמעות של סעיף 7א, אבל מה אומר 7א?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניתן לפסול רשימה או איש "אם יש במטרותיה או במעשיה של הרשימה או במעשיו של האדם, לפי העניין, במפורש או במשתמע" – בכלל, המילה "במשתמע":

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם מישהו חשב לרגע על דמוקרטיה, היה מוחק את המילה "במשתמע".

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי זה פרשנות של כל אחד, מי שירצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה בדיוק מה שעושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה בא להגן לכאורה על מדינה דמוקרטית; מדינה יהודית – אני לא אדבר על זה, אבל מדינה דמוקרטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה בא לבטל דמוקרטיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכיסוי של לשמור על הדמוקרטיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון, כי הבסיס של כל דמוקרטיה זה חופש הביטוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה רוצה לפגוע בחופש הביטוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיפה המשמעות של החסינות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זו חסינות של חבר כנסת, מה המהות של חסינות חבר כנסת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שהוא יוכל לדבר, יוכל להתבטא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, החוק הזה בא לשנות את הסעיף הזה, 7א, כך שגם ההתבטאות תיחשב כמעשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מי קובע אם ההתבטאות שוללת או לא שוללת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא נבחן את הדברים שעולים בכל פעם, שפוסלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז החוק הזה ב-1984 עד היום אין כנסת שלא פסלה או חברים או רשימות ערביות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז 1984 זה לא היה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף פעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל פעם ועדת הכנסת – שיש בה תחרות בין הגזענים יותר לגזענים פחות; או אלה שחוששים להפסיד קולות, אז הם נגררים אחרי מפלגות אחרות שמבקשות לפסול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה מגיע לבג"ץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המחזה הזה חוזר בכל כנסת, ובג"ץ בא ובודק ואומר להם: אל תיסחפו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא משחק פוליטי, זה עניין של הדמוקרטיה, ואתם פוגעים בדמוקרטיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל ההתבטאויות שאפשר לדבר עליהן, כל הנושאים שאתם מדברים עליהם – בצד הזה, שלא נמצא בו אף אחד – מדברים עליהם, ושבגינם אתם רוצים לפסול, הם נבחנו גם בבג"ץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אתה רוצה לבוא להגיד לי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אני אומר: מדינת כל אזרחיה, אתה תגיד לי: אתה שולל מדינה יהודית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה נבחן בבג"ץ ובג"ץ אישר לרוץ תחת הססמאות האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אתה רוצה עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו התבטאות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הנושא הזה הוא בכל מערכת בחירות, אבל מה הבעיה לבוא ולהגיד: חוקקתי חוק יותר גזעני, חוקקתי חוק יותר יפה, כדי להיראות יפה בעיני האנשים התומכים בו, כי מחפשים עוד ועוד גזענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה שמסוכן יותר לדמוקרטיה זה לא הנושא הזה, אם לפסול או לא לפסול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מאז חקיקת החוק הזה, מי שנפסל זה רק כהנא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שלא יודע אז שידע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף חבר כנסת או אף מועמד ערבי לא נפסל, למרות שהחוק הזה מכוון לערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הבעיה בכנסת הזאת: מאז תחילת הקדנציה הזאת יש עליהום, יש תקיפה, ומנסים לבטל את בית-המשפט; רוצים לשבת במקום בית-המשפט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל חקיקה – תבדקו – שבאה לדון בנושאים מרכזיים, מגבילים ומגבילים את חופש ההכרעה של השופטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רוצים לבטל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי גם שמעתי פה אנשים שרוצים שוועדת הבחירות, כשהיא קובעת, אז הקביעה שלה תהיה סופית ולא צריך – לאסור את ההגעה לבית-משפט, בג"ץ, לבדוק את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, זה חלק מהמשך הגזענות, זה חלק מהמשך מפלגות הימין, שבמקום להנהיג את העם הן מושכות אותו יותר ויותר ימינה ויותר ויותר לגזענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בואו נשאל את עצמנו: הדמוקרטיה שמדברים עליה, הרי אין לה יסודות איתנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל כנסת מתחלף שלטון או מתחלפים הרכבים של הקואליציה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוקים שכנסת קודמת חוקקה – מבטלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא ניזכר, לא לפני הרבה זמן, לפני שנתיים, רק לפני שנתיים, אחרי הבחירות, לפני השבעת הממשלה, שינו את החוק שמגביל את מספר השרים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – שרק חודשים אחדים לפני זה חוקק, ומשנים חוקים אחרים שכנסת קודמת חוקקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הרכב הקואליציה השתנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולכן, צריך לשמור על היסודות של הדמוקרטיה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – להוציא את 7א או לבטל אותו, או לפחות להוציא אותו מידי חברי הכנסת, ושמי שידון בו יהיה ועדה ציבורית, ולא חברי כנסת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת דב חנין – עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

דב חנין: תודה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, את החקיקה הזאת צריך לראות בתוך התמונה הכוללת של מתקפה מתמשכת על המרחב הדמוקרטי בחברה הישראלית.

דב חנין: המתקפה הזאת בקדנציה האחרונה נעשתה יותר אגרסיבית, פחות סלקטיבית ויותר כוללת.

דב חנין: המטרה הראשונה היא האזרחים הערבים והנציגים שלהם בכנסת, אבל יש כבר מטרות נוספות – אלה שמבקרים את הכיבוש, "שוברים שתיקה", ארגוני שלום, ארגוני חברה אזרחית, ארגוני זכויות אדם.

דב חנין: הצעת החוק הזאת, עמיתי חברי הכנסת, באה להגיד לנו בצורה מפורשת שיש דברים פוליטיים שאסור להגיד, פשוט כך.

דב חנין: חבר כנסת או אזרח שיתבטא בדרך מסוימת – תיחסם דרכו לכנסת.

דב חנין: למה תיחסם דרכו לכנסת?

דב חנין: בגלל שהוא דיבר, בגלל שהוא הביע עמדה פוליטית.

דב חנין: הדבר הזה מנוגד בתכלית לכל הרעיון של דמוקרטיה פוליטית; הדבר הזה מנוגד בתכלית לייעוד של הכנסת.

דב חנין: הכנסת, הבית הזה, זהו המקום – זה קסמו של המקום הזה, שאנחנו יכולים לבוא, להיפגש, להתווכח, לשוחח, להשמיע עמדות שונות ומנוגדות ולנהל את זה במקום אחד משותף.

דב חנין: זו מהותה של הדמוקרטיה הפרלמנטרית.

דב חנין: הצעת החוק הזאת באה להתנקש ברעיון הזה.

דב חנין: היא באה להתנקש באפשרות של קיומה של כנסת כזירה פלורליסטית באמת, זירה שבה ניתן להשמיע גם דעות שהן שונות ומנוגדות לחלוטין לאלה של הרוב הגדול.

דב חנין: אמר פעם נשיא בית-המשפט העליון, השופט ברק, שמבחנו של חופש הביטוי אף פעם איננו כאשר משמיעים דברים שנעימים להישמע; זה בכלל לא קשה להגן על חופש הביטוי של מי שמשמיע את הדברים שכולם מסכימים להם.

דב חנין: מבחנו של חופש הביטוי, אמר השופט ברק, הוא בהגנה על אלה שהדברים שלהם נשמעים בפני הרוב, או באוזני הרוב, כדברים צורמים, מרגיזים, מקוממים.

דב חנין: זה המבחן של חופש הביטוי.

דב חנין: והצעת החוק הזאת מבקשת להכריז קבל עם ועולם שאנחנו כמדינה נכשלים במבחן הבסיסי הזה.

דב חנין: מי שיחרוג מעולם הקונסנזוס ויביע עמדות שחורגות מהמקובל על הרוב הגדול בחברה, לא יוכל להיכנס לכנסת גם אם הוא מבטא עמדה של מיעוט.

דב חנין: והדבר הזה, עמיתי חברי הכנסת, חמור במיוחד כאשר הוא בא כעוד ניסיון של הרוב להכפיף ולהשתיק את המיעוט.

דב חנין: החוק הזה, הרי ברור לכולם, מכוון נגד נציגים של הציבור הערבי.

דב חנין: הוא מכוון נגד נציגים של הציבור הערבי שיכולים להיבחר לכנסת כי הם מבטאים עמדות שבציבור רוצים לשמוע ורוצים שיישמעו כאן בכנסת.

דב חנין: הרי אם מדובר בעמדה שאין לה שום בסיס ושום תמיכה, לא צריך חוק – הבן-אדם לא ייבחר.

דב חנין: פה רוצים לפגוע ביכולת של אנשים שיש מי שרוצה לבחור בהם לכנסת.

דב חנין: רוצים למנוע מהם להיבחר לכנסת כדי שהעמדות האלה לא תוכלנה להגיע לבית הזה.

דב חנין: מה תהיה התוצאה?

דב חנין: האם כשאתם חוסמים את היכולת של אנשים להיבחר לכנסת, האם כשאתם חוסמים את היכולת של עמדת מיעוט להישמע בזירה הדמוקרטית, העמדה הזאת נעלמת מן העולם?

דב חנין: היא לא נעלמת מן העולם; היא נדחקת החוצה מהמרחב הדמוקרטי, ובאותה הזדמנות היא הופכת את המרחב הזה להרבה הרבה פחות דמוקרטי.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת – משפט אחרון – אנחנו נמצאים במציאות של זחילה מתמשכת של פגיעה בדמוקרטיה, ואת הזחילה הזאת חייבים לעצור.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טלב אבו עראר – חמש דקות לרשותך, אדוני.

טלב אבו עראר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הזה – זה נקרא חוק סתימת פיות.

טלב אבו עראר: החוק הזה, ברור, כמו שציינו חברי מהרשימה המשותפת שדיברו, הוא אנטי-דמוקרטי.

טלב אבו עראר: חבר הכנסת פורר כותב: מי שמסית לגזענות.

טלב אבו עראר: החוק הזה חוק גזעני מדרגה ראשונה, כי הוא מכוון נגד נציגי האוכלוסייה הערבית בארץ הזאת.

טלב אבו עראר: יש כאן הגדרה: מדינת ישראל היא מדינה יהודית דמוקרטית.

טלב אבו עראר: מדינה יהודית ודמוקרטית.

טלב אבו עראר: מי שפוגע ב"דמוקרטית", או בדמוקרטיה הזאת, הן הממשלות המתחלפות במדינה הזאת.

טלב אבו עראר: אני לא חושב שיש אזרח ערבי אחד במדינה הזאת שיכול לומר שמה שעושה המדינה, או הממשלה הזאת, לפחות, כלפי האוכלוסייה הערבית, זה דמוקרטי.

טלב אבו עראר: כשהמדינה הזאת באה, גברתי היושבת-ראש, ועוקרת יישוב ערבי כדי לבנות במקומו יישוב יהודי, זו דמוקרטיה?

טלב אבו עראר: מדינה יהודית ודמוקרטית.

טלב אבו עראר: יהודית – בסדר, מקובל.

טלב אבו עראר: אבל דמוקרטית – איך?

עודד פורר: מקובל?

טלב אבו עראר: כשאתה עוקר יישוב ערבי?

עודד פורר: מקובל עליך מדינה יהודית?

טלב אבו עראר: כשאתה עוקר יישוב ערבי ובונה במקומו יישוב יהודי.

עודד פורר: בינתיים עוקרים יישובים יהודיים.

טלב אבו עראר: כשאתה בא לפגוע בחופש הדת של ערבים מוסלמים, חוק שאוסר את האד'אן, חוק למניעת "אללה אכבר", שלא נקרא לתפילה.

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: אללה אכבר מעורר פחד.

טלב אבו עראר: אללה אכבר על כל מי שמלכלך ונוהג בעריצות, אללה אכבר עליכם, אללה אכבר ולוֹ התהילה עליכם.

טלב אבו עראר: ) גם "אללה אכבר", לא השארתם אותו בלי חוק גזעני?

טלב אבו עראר: גם "אללה אכבר" מפריע לכם?

טלב אבו עראר: אפילו לא יישאר ערבי מוסלמי אחד, או נוצרי אחד, אלא כולנו בבית-סוהר, אנחנו נמשיך לומר "אללה אכבר".

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: פורר, אילטוב נתניהו לא ימנעו מאתנו) שנמשיך לקרוא "אללה אכבר" (אומר בערבית: על כל אחד שמתנשא.

טלב אבו עראר: ) לחרדים, לדתיים, שאמרו: לא, אנחנו לא נצביע, לא נתמוך בחוק, אז נתניהו, שהוא מוביל בעצמו את החוק הגזעני הזה, שהוא מסית, בא, התחנן לחרדים: בחייאת דינכום, אנא עארף, בואו נגביל את הזמן.

טלב אבו עראר: יהודים – איך אומרים?

טלב אבו עראר: יהודי לא מגרש יהודי.

טלב אבו עראר: ככה אצלכם, אתם מאמינים.

טלב אבו עראר: דוד אמסלם, אתה יושב-ראש ועדת הפנים.

טלב אבו עראר: יהודי לא מגרש יהודי.

טלב אבו עראר: אבל מגרש ערבי, כן?

טלב אבו עראר: זו האמונה אצלכם.

טלב אבו עראר: יהודי מגרש ערבי, אבל לא יהודי; יהודי לא פוגע בחופש הפולחן של יהודי, אבל בחופש הפולחן של ערבי כן.

טלב אבו עראר: ולכן הגבילו את הזמן מ-23:00, אחרי צופר השבת, יעני.

טלב אבו עראר: אח, יא גואטה, יא גואטה, תגלה את האמת – –

דוד אמסלם: טלב, אנחנו – – –

טלב אבו עראר: – – אלא אחרי צופר השבת, מ-23:00 עד 07:00.

יגאל גואטה: אתה עומד בכנסת ישראל ומדבר בחופשיות.

יגאל גואטה: אתה אומר: יהודי – – –

טלב אבו עראר: אז תן לי להמשיך, אל תפריע, אל תפריע.

טלב אבו עראר: מ-23:00 עד 07:00 – באמת כל הכבוד שאתה נותן לי לדבר.

טלב אבו עראר: אוה, דמוקרטיה, אנחנו מדינה דמוקרטית.

טלב אבו עראר: השטח של – גברתי היושבת-ראש גרה בערד.

טלב אבו עראר: ליד תל-שבע יש – מה?

טלב אבו עראר: עומר, נכון?

טלב אבו עראר: תושבי עומר הם מחצית מתושבי תל-שבע, אבל השטח של עומר פי-ארבעה מהשטח של תל-שבע.

טלב אבו עראר: דמוקרטיה, פורר.

טלב אבו עראר: זו דמוקרטיה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

עודד פורר: אנשים שילמו עליו כסף – – –

טלב אבו עראר: זו דמוקרטיה.

טלב אבו עראר: דמוקרטיה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, אדוני.

טלב אבו עראר: כנראה, גברתי היושבת-ראש, כנראה ליברמן התחיל להריח – –

טלי פלוסקוב: תודה.

טלב אבו עראר: – – שהשנה זו שנת בחירות, ולכן התחיל להסית נגד נציגי החברה הערבית.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

טלב אבו עראר: אם יש בחירות, תגידו לנו, שנתכונן, שנתכונן לבחירות.

טלי פלוסקוב: תודה.

אחמד טיבי: – – –

טלב אבו עראר: ואינשאללה, בנוואסל, יא-טיבי, ואללה – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: – – נגיע ל-20 מנדטים.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלב אבו עראר: שפורר יסכים אחר כך, ישמח.

טלי פלוסקוב: תודה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חמש דקות, בבקשה, לרשותך.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני הבטחתי למגיש ההצעה, חבר הכנסת פורר, לנהל דיון מהותי על הסוגיה הזאת.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה להגיד לו: בעצם מה שאתה מציע כאן מתנגש באופן חזיתי עם תפיסות יסוד של חופש ביטוי.

יוסף ג'בארין: כי אני יודע שאתה תומך במדינה יהודית ודמוקרטית.

יוסף ג'בארין: זה הביטוי, ואולי דווקא היית רוצה לשנות את זה למשהו אחר.

יוסף ג'בארין: אבל אתה יודע גם – – –

עודד פורר: – – –

יוסף ג'בארין: לא, יש כאלה שאומרים: מדינתו של העם היהודי; יש כאלה – לא משנה, מדינה יהודית ודמוקרטית.

יוסף ג'בארין: אבל אתה גם יודע שאנחנו מתנגדים להגדרה הזאת, בגלל האפליה הטמונה בה כלפי הציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: כי מדינה ש-20% מאזרחיה הם ערבים פלסטינים והם מיעוט לאומי וילידי – ברגע שאתה נותן בהגדרת המדינה עדיפות לקבוצת הרוב בה, אתה בעצם כבר פוגע בקבוצת המיעוט מבחינת המעמד המשפטי שלו.

יוסף ג'בארין: ולכן, מה שאתה מחזק בהצעת החוק שלך – – –

עודד פורר: – – –

יוסף ג'בארין: אתה אומר ככה – אתה אומר:

יוסף ג'בארין: אני לא מסכים אתכם ואני רוצה להשתיק אתכם.

יוסף ג'בארין: זה מה שאתה אומר.

יוסף ג'בארין: כי אין איסור משפטי עלי ועל החברים להגיד שאנחנו מתנגדים להגדרה הזאת.

יוסף ג'בארין: הקושי עם הגישה שלך, חבר הכנסת פורר, הוא שאתה בעצם מבקש בהצעת החוק שלך לאסור או לפסול מועמדים שתומכים בתפיסות דמוקרטיות.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, אם אני היום אגיד לך – – –

עודד פורר: לקרוא למחבל שהיד זו לא תפיסה דמוקרטית.

יוסף ג'בארין: אם היום אני אגיד לך מעל הדוכן הזה – – –

עודד פורר: לקרוא למחבל שהיד – אם תגיד לי שזה הגיוני בעיניך – – –

יוסף ג'בארין: רק רגע, תקשיב קצת.

יוסף ג'בארין: אם אני אומר לך עכשיו מעל הדוכן הזה: אני דוגל במדינה דו – – –

עודד פורר: זה נראה לך הגיוני לקרוא למחבל שהיד?

יוסף ג'בארין: רגע, אתה רוצה להקשיב?

עודד פורר: רק תגיד לי אם זה הגיוני בעיניך.

יוסף ג'בארין: אם אני אומר לך היום – – –

אוסאמה סעדי: – – –

יוסף ג'בארין: אם אני אומר לך היום שאני רוצה לקדם מדינה דו-לאומית בתוך גבולות 1948, שמדינת ישראל תהיה מדינה דו-לאומית – זה סותר את המדינה היהודית?

יוסף ג'בארין: זה לא סותר.

נורית קורן: מדינה דו-לאומית?

נורית קורן: חלומות באספמיה.

נורית קורן: זה חלום באספמיה.

יוסף ג'בארין: אבל זה רעיון דמוקרטי, חברת הכנסת קורן.

יוסף ג'בארין: זה רעיון דמוקרטי.

נורית קורן: אין מדינה יותר דמוקרטית ממדינת ישראל.

נורית קורן: אין מדינה יותר דמוקרטית – – –

יוסף ג'בארין: אבל מה שאת מבקשת בהצעת החוק הזאת זה לדכא רעיונות דמוקרטיים.

יוסף ג'בארין: זה מה שאתם עושים כאן.

נורית קורן: – – – במקום אחר, לא – – –

יוסף ג'בארין: אז לכן אני אומר, העיקרון הדמוקרטי המרכזי אומר שאומנם אני חולק על הדעה שלך כאזרח במדינה, אבל אני מכבד את הזכות של השונה ושל בעל הדעה האחרת להשמיע את הדעה שלו, כל עוד – –

נורית קורן: יש הבדל בין – – –

יוסף ג'בארין: – – הדעה היא דמוקרטית, כל עוד אין בה הסתה וכדומה.

יוסף ג'בארין: אני לא מכיר משטר בעולם שאוסר או שרוצה לפסול מועמדים לכנסת על הבעה של רעיון דמוקרטי.

יוסף ג'בארין: איפה מוצאים דבר כזה?

יוסף ג'בארין: איפה מוצאים דבר כזה?

נורית קורן: איפה?

נורית קורן: באיראן.

יוסף ג'בארין: לפסול מועמד לכנסת רק כי הוא דוגל במדינה דו-לאומית?

יוסף ג'בארין: ואתה אומר לי שזה דמוקרטי?

יוסף ג'בארין: ולכן – – –

עודד פורר: לקרוא למחבל שהיד זה לא דמוקרטי.

נורית קורן: – – – מדינת היהודים.

יוסף ג'בארין: אבל למה אתה בורח מהשאלה?

יוסף ג'בארין: למה אתם בורחים?

יוסף ג'בארין: למה אתם בורחים מלהשיב לי על השאלות שלי?

יוסף ג'בארין: מה אתה בורח לנושאים אחרים?

עודד פורר: לקרוא למחבל שהיד זה לא דמוקרטי.

יוסף ג'בארין: השאלה היא, למה אתה מבקש לפסול התבטאויות לגיטימיות דמוקרטיות שמשתלבות עם כל התפיסה של זכויות אדם.

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: איזה מין היגיון יש בתפיסה הזאת?

עודד פורר: – – – מחבלים לא יהיו בכנסת ישראל.

יוסף ג'בארין: אני הייתי מצפה ממך ומחברת הכנסת קורן להגיד לנו: אתם רוצים מדינה דו-לאומית, זו זכותכם.

יוסף ג'בארין: אתם לא מסכימים אתנו, אבל לפחות לקבל את הזכות הבסיסית להביע את זה, להביע את זה.

נורית קורן: קודם כול צריך גם למלא את החובות, ולא רק את הזכויות.

יוסף ג'בארין: אבל מה זה קשור?

יוסף ג'בארין: למה אתם בורחים מהתשובות על הנושאים העיקריים?

נורית קורן: זה קשור.

נורית קורן: אתה מדבר על דמוקרטיה, אז – – –

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם – – –

עודד פורר: תגנה את החברים שלך לסיעה שאמרו שמחבל הוא שהיד.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שהתיקון הזה הוא תיקון לא חוקתי.

עודד פורר: תגנה את החברים שלך – – – רוצחים.

יוסף ג'בארין: הוא פותח פתח לעתירה לבג"ץ לפסול בכלל את סעיף 7א, כי 7א הוא בכלל לא מידתי; 7א פוסל מועמדים לכנסת על התבטאויות דמוקרטיות.

יוסף ג'בארין: איזה מין דבר זה?

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת פורר, אתה צריך להתבייש בהצעת החוק הזאת.

יוסף ג'בארין: מה, אתה נהיית מי שמדכא את הרעיונות הדמוקרטיים?

יוסף ג'בארין: באמת, על זה נבחרת לכנסת?

יוסף ג'בארין: בשביל זה בחרו בך בוחריך – לדכא עמדות דמוקרטיות בכנסת?

נורית קורן: אנחנו נגד – – –

עודד פורר: – – –

יוסף ג'בארין: לפחות את זה תשאירו לנו – לפחות להשמיע דעה.

טלי פלוסקוב: תודה.

עודד פורר: לא תוכל להפריד, לא תוכל, בין המדינה היהודית לדמוקרטית.

יוסף ג'בארין: תשאירו לנו לפחות להשמיע דעה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, חמש דקות לרשותך.

עבדאללה אבו מערוף: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד סגן השר איציק כהן, אנחנו התווכחנו ודנו ודיברנו בקריאה הראשונה על החוק הזה, והחוק עכשיו חזר כדי לאשרו, והכנסת לצערי הרב תאשרו.

עבדאללה אבו מערוף: אבל לא נדבר עכשיו פוליטיקה; נדבר על חוק.

עבדאללה אבו מערוף: כנראה חבר הכנסת שהציע את החוק, וגם הממשלה, לא יודעים מה זה חוקים של אזרחות.

עבדאללה אבו מערוף: הם צריכים לחזור לכיתה י"א, י', ולעשות מבחן בגרות באזרחות.

עבדאללה אבו מערוף: ישנן שלוש רשויות במדינה, וזה חוק.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כולנו יודעים: הרשות המחוקקת, המבצעת והשיפוטית, השופטת.

עבדאללה אבו מערוף: וכאן החוק הזה בא להפוך את העולמות בכלל: לגזול מהרשות המחוקקת שאכן תהיה רשות – או שהשופטת תהיה רשות אכן לראות, לבקר בצורה הנכונה, האובייקטיבית, הדמוקרטית, את הרשות המחוקקת, או להפך.

עבדאללה אבו מערוף: נשארה רק הדרך הזאת, היחידה, לאזרח להביע התנגדות על מה שתחליט הכנסת כרשות מחוקקת – ולפעמים היא מחליטה, לצערנו הרב, חוקים לא נכונים ולא טובים, לא רק אנטי-דמוקרטיים.

עבדאללה אבו מערוף: אז יש אפשרות שהרשות השופטת תחליט, וזה הדרך הנכונה, הדמוקרטית, בכל מדינה נאורה, מפותחת, ואין דרך אחרת.

עבדאללה אבו מערוף: הייתי מציע למי שמציע את החוק: חסרים בחוק הרבה דברים, ואחד הדברים שחסרים – צריך לשדרג אותו – לא רק התבטאות; אז להוסיף – אולי הייתי מבין מה זה דמוקרטיה או לא דמוקרטיה – גם להעמידו על מכונת אמת, פוליגרף: מי שרוצה להיות ברשימה מסוימת, אז קודם להעמיד אותו על פוליגרף ולדעת מה הוא חושב.

עבדאללה אבו מערוף: אחר כך אפשר שהוא יהיה ברשימה של הנבחרים או לא.

עבדאללה אבו מערוף: לגזול ממנו את הזכות לבחור ולהיבחר, הזכות הבסיסית, הדמוקרטית, במדינה דמוקרטית – גם זה מה שרוצה לעשות הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: הרי חוק קיים – כמה?

עבדאללה אבו מערוף: מ-1984, 1985, ועד עכשיו החוק נמצא, והיחידי שהוא נפסל היה מי שהזכירו את שמו כאן; אני לא רוצה לחזור על שמו.

עבדאללה אבו מערוף: וזה הכול.

עבדאללה אבו מערוף: מה עכשיו תוסיף ההתבטאות?

עבדאללה אבו מערוף: זה יוסיף לפסול רשימה או מועמד?

עבדאללה אבו מערוף: זו לא הדרך הנכונה והדמוקרטית לפסול מועמד או לתת את האפשרות הדמוקרטית שמועמד יהיה בכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו היינו עדים להרבה מהלכים אנטי-דמוקרטיים בהיסטוריה, מה שנקרא המקרתיזם.

עבדאללה אבו מערוף: ואנחנו יודעים מה קרה עם זה: סתימת פיות.

עבדאללה אבו מערוף: הרי רצו לגזול את הזכות הדמוקרטית הזאת מהרבה נציגים בהעלאת אחוז החסימה, ועכשיו כאילו מתחרטים ורוצים להחזיר את הגלגל.

עבדאללה אבו מערוף: וגם זה לא עזר, וגם החוק הזה לא יעזור.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק לא רק פופוליסטי – חוק אנטי-דמוקרטי, שבא רק לעשות שרירים ולסתום פיות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, בקיצור, דיברנו על החוק הרבה, ואני מציע שהכנסת – ופונה אל כל חברי הכנסת – שאת החוק הזה, הבזוי, האנטי-דמוקרטי, של סתימת פיות, היא תדחה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי, היום, כמו במקרים רבים נזכרתי באחד המנהיגים שלנו שמרבים לשאת את שמו, ויש כאלה שחושבים שהם ממשיכים את תורתו, אבל כמה שהוא חסר.

יעל גרמן: 25 שנה עברו מאז שראש הממשלה מנחם בגין, זיכרונו לברכה, נפטר, ב-9 במרס 1992.

יעל גרמן: ובכל פעם שמגישים חוק כזה, פוגע, מדיר, מזיק ומיותר, אני נזכרת בו, אני נזכרת בו ובמשנתו.

יעל גרמן: אני זוכרת שהוא אמר: "הצדק אינו שוכן בקרב המספרים הרבים.

יעל גרמן: לעתים הוא בוחר לו את משכנו דווקא בקרב המיעוט הדל".

יעל גרמן: ועוד אמר: "'רוב' אין פירושו 'צדק', כי ביער של ידיים לאו דווקא צומחים עצי האמת" – מתוך ספרו: "חרות – אחד לגוי, אחד לעברי?

יעל גרמן: " שימו לב, לשם: "אחד לגוי, אחד לעברי?

יעל גרמן: " וסימן שאלה בסוף.

יעל גרמן: ועוד אמר: "אנחנו מאמינים שישנן זכויות לאדם הקודמות לצורת החיים האנושית ששמה מדינה".

יעל גרמן: הוא עמד כאן מעל הדוכן הזה ואמר שישנם חוקים שהבית הזה אסור שיחוקק.

יעל גרמן: והבית הזה, בשנה האחרונה מחוקק חוק אחרי חוק שאסור לחוקק, וכל החוקים האלה מרחיקים אותנו ממגילת העצמאות, מרחיקים אותנו ממשנתם של האבות המדיניים שלנו – של בן-גוריון, של מנחם בגין, של רבין; מרחיקים אותנו גם מן העמים שמאמינים בדמוקרטיה, בזכויות האדם ובחופש הביטוי.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: למה הכנסת הזאת בוחרת בהתאבדות פוליטית?

יעל גרמן: למה הכנסת הזאת שוב ושוב מחוקקת חוקים שמדירים אותנו, שמרחיקים אותנו, שמוציאים את דיבתנו רעה?

יעל גרמן: רק לאחרונה חוקקנו את חוק המואזין, חוק כל כך מיותר.

יעל גרמן: חוק שקיים בספר החוקים שלנו, חוק כנוביץ, למניעת רעש, בסעיף 3א אומר בדיוק את מה שאומר חוק המואזין, אבל מישהו היה חייב להכניס ידיים לעיניים של הערבים ושל המאמינים ולחוקק אותו.

יעל גרמן: וחוק החרם – גם חוק החרם; חוק הכניסה לישראל אומר במפורש בסעיף 11(א)(2) ששר הפנים יכול למנוע כניסתו של כל אדם – לרבות אנשים שדוגלים ב-BDS – וכולנו מתנגדים – שדוגלים בחרם.

יעל גרמן: חוק מיותר, מזיק, פוגעני.

יעל גרמן: ועכשיו החוק הנוכחי.

יעל גרמן: באים ואומרים: ממילא בג"ץ פירש מעשים גם כביטויים, ומצטטים את שופט העליון רובינשטיין, שאמר: באשר השפעותיהן של המילים, בנסיבות מסוימות, אינן נופלות ממעשים.

יעל גרמן: אבל אותו שופט, השופט רובינשטיין, שאמר זאת, גם אמר על חוק דומה – שרצה להעביר, דרך אגב, שרון גל – הוא אמר: "סבורני כי מעיקרא ניתן וראוי לפרש את המונח 'מעשים' בסעיף 7א ככזה הכולל בתוכו גם התבטאויות, ולשם כך אין נדרשת הצעת חוק".

יעל גרמן: אמר זאת במפורש, ולא סתם הוא אמר זאת – מפני שאחד מחוקי היסוד, אחת מזכויות היסוד של האדם, זה הזכות לבחור ולהיבחר.

יעל גרמן: ויש לנו כבר את סעיף 7א, שכל הקודמים לי פירטו וסיפרו ואמרו איך הוא יכול למנוע מהאדם להיבחר, להיות מסוגל להיבחר, אז למה להוסיף עוד?

יעל גרמן: וחזרו שופטי בית-המשפט העליון ואמרו שאת סעיף 7א חייבים לפרש בצמצום, כדי שלא לפגוע בזכות הזאת לבחור ולהיבחר.

יעל גרמן: אז למה, חבר הכנסת עודד פורר, כשאתה יודע את כל מה שאני אומרת, למה גם אתה רוצה – – –

עודד פורר: – – – למה לא ציטטת את השופט – – –

יעל גרמן: אין לי אותו פה, אבל אני אהיה מוכנה לצטט גם אותו.

יעל גרמן: ובכל מקרה – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, תודה.

עודד פורר: – – – ואז תביני כמה הצעת החוק הזאת נחוצה.

טלי פלוסקוב: לא, כבר אחרי הזמן, חבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אני מבקשת משפט סיכום.

יעל גרמן: החוק הזה, חבר הכנסת עודד פורר, לא היה עובר בממשלתו של מנחם בגין, לא היה עובר בתקופתו של ז'בוטינסקי, בוודאי לא בן-גוריון, בוודאי לא רבין.

טלי פלוסקוב: תודה.

יעל גרמן: החוק הזה הוא חוק מזיק, הוא חוק שפוגע במדינת ישראל, פוגע בדמוקרטיה, פוגע בחופש הביטוי, פוגע בחברה הערבית.

יעל גרמן: הוא מיותר, ואני כל כך מקווה שתוותר עליו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת; חברת הכנסת סתיו שפיר – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי – בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני לא רוצה להתייחס לחוק, אבל אני רוצה להתייחס לכל הגישה הזאת של מבחני הנאמנות האין-סופיים שעושים לבית הזה ולחלק הזה של המליאה.

איציק שמולי: אני אומר לכם רק משפט אחד:

איציק שמולי: אנחנו לא זקוקים לתעודת פטריוטיות וציוניות מאף אחד בבית הזה.

איציק שמולי: ואני חושב שאם אנחנו מחפשים דרך להראות כמה אכפת לנו מהממדים האלה שבחברה, אז בואו ניתן לכם סיפור, סיפור שנתקלתי בו אתמול ברמת-גן, שבמסגרתו חיילים בודדים – תקשיבו טוב – חיילים בודדים שמרוב רעב כתבו מכתבים, כתבו מודעות, על כמה הם רעבים; הם יצאו לרחוב והדביקו על עצים ועל לוחות מודעות את הטלפון שלהם בבקשה לתרומות מזון.

איציק שמולי: שני חיילים בודדים ברמת-גן.

איציק שמולי: חלק מהמוטיבציות שמניעות חלק מהמהלכים פה בכנסת בהקשר הלאומי מגיעות מתוך תפיסה שבאה להראות מי יותר פטריוט ומי יותר דואג לצד הלאומי של המדינה.

איציק שמולי: הנה, מה יותר לאומי ומה יותר פטריוטי משני חיילים בודדים שאין להם מה לאכול, יוצאים לרחוב, תולים שלט?

איציק שמולי: איך הוא אמר לי אתמול?

איציק שמולי: זה רעב כזה שאתה מרגיש כאילו יש לך חור בבטן.

איציק שמולי: למה הכנסת לא יכולה להתכנס סביב סוגיות כאלה?

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: למה את הפטריוטיות שלנו ואת הציונות שלנו אנחנו לא יכולים לנתב למקומות האלה?

איציק שמולי: מבחינתי זה הדבר הקדוש ביותר.

איציק שמולי: והעובדה היום שבצבא ההגנה לישראל – וזאת לא ביקורת על שר הביטחון הנוכחי; זה בטח לא התחיל בתקופתו, זאת בעיה שנמשכת הרבה מאוד זמן, אבל צריך לשים לה סוף – כל חייל רביעי בצבא ההגנה לישראל הוא חייל עני.

איציק שמולי: שיעורי העוני בקרב חיילים בודדים הם בוודאי הרבה הרבה יותר גבוהים.

איציק שמולי: אז הצבא מנסה ועוזר: פה שכר דירה, פה הוא נותן אישור עבודה.

איציק שמולי: אבל זה לא מספיק.

איציק שמולי: אם אתה שוכר דירה ב-3,000 שקלים, אתה צריך לשלם חשבון חשמל של עוד 300, 400, 500 שקלים.

איציק שמולי: איפה מזון?

איציק שמולי: איפה חומרי ניקוי?

איציק שמולי: איפה לקנות עכשיו, בפסח, חולצה לחג?

איציק שמולי: איפה הדברים האלה?

איציק שמולי: כל הסיוע של הצבא זה 1,000 שקל.

איציק שמולי: המסכנים האלה, אחד מהם, גברתי היושבת-ראש, יש לו עוד שישה אחים.

איציק שמולי: הוא בעצמו ילד בן 20 – הוא יכעס עלי שאני קורא לו ילד – אבל הוא בעצמו מכלכל את שלושת האחים הקטנים שלו.

איציק שמולי: אני חושב שעל דבר כזה מדינת ישראל צריכה לעמוד על הרגליים.

איציק שמולי: שני חבר'ה שאוהבים את המדינה, משרתים את המדינה, מתעקשים, למרות הנסיבות ולמרות כל התלאות שהם עברו בחיים, להמשיך ולהתמיד ולתת למדינה.

איציק שמולי: ואיפה המדינה?

איציק שמולי: איפה המדינה כאשר אנשים כאלה זקוקים לה?

איציק שמולי: באמת, אני אומר לכם, אני הייתי אצלם בבית ובאמת נקרע לי הלב.

איציק שמולי: לראות שני חבר'ה כאלה, באמת מלח הארץ.

איציק שמולי: כל אחד הגיע עם סיפור חיים שונה.

איציק שמולי: עד כדי כך הם הגיעו למצב של ייאוש, שהם איבדו כל בושה – אין להם שום דבר, אין להם כלום מה להפסיד: יוצאים לרחוב ומתחילים לתלות מודעות כאלה: אנחנו רעבים, ובבקשה, עם ישראל היקר, תביאו לנו אוכל.

איציק שמולי: אני חושב שזה שפל מסוג חדש שלא נתקלנו בו עד היום.

איציק שמולי: מפה אני חושב שאנחנו צריכים להוציא קריאה, אפרופו היוזמות האלה והחוק הזה שמחפש להראות פטריוטיות: בואו נתעל את הפטריוטיות ואת המרץ שלנו, הלאומי, לכיוונים הללו, כי סביב הסוגיה הזאת של חיילים בודדים רעבים אני חושב שחלק, אולי רוב-רובו של הבית הזה בוודאי יכול להתכנס בלי לתקוע אצבע בעין של חברי הכנסת הערבים במהלך מיותר ופופוליסטי.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמוליק.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יחיאל חילק בר – מוותר; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

יואל חסון: אני נמצא, אבל מוותר.

טלי פלוסקוב: סליחה, מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה.

זוהיר בהלול: גברתי היושבת-ראש, רק אתמול התוודענו לאחת מהבשורות המדהימות ביותר של מדינת ישראל, האקזיט הגדול המלבב והמושא לקנאה בקרב העמים.

זוהיר בהלול: תהיתי: מדוע צעירים ערבים אינם יכולים לשאת גם הם את נס החדשנות במדע בהיי-טק הישראלי?

זוהיר בהלול: התשובה פשוטה: בשל העובדה שההקצאה במערכת החינוך לילדים ערבים היא כמחצית מההקצאה לילד יהודי.

זוהיר בהלול: כך נוצר מה שאנחנו מכנים "המוח היהודי", שבדרך כלל הוא מלבלב, פורה, יצירתי ומגיע לפסגות מדהימות, בעוד ילדים ערבים, יש להם אינטלקט ומנות משכל לא פחותות מילד יהודי.

זוהיר בהלול: אני ראיינתי, בעוונותי, לא מעט צעירים וצעירות, גברתי שרת הבריאות לשעבר יעל גרמן, שהגיעו להישגים של 800 בפסיכומטרי.

זוהיר בהלול: אבל באופן כללי, מצבו של המיעוט הערבי, הן בחינוך והן בהישגים מדעיים, הוא נמוך בהרבה ממצבו של הציבור היהודי.

זוהיר בהלול: מוח יהודי, אינני יודע אם הוא משהו גנטי, חבוי, סמוי, שאף אחד איננו מצליח לפענח אותו.

זוהיר בהלול: אבל אם נוצר מוח יהודי, הוא נוצר בשל קולקטיב הישגי, בשל העובדה שהמדינה בכל זרועותיה מטפחת את המוח היהודי.

זוהיר בהלול: לכן, אני תוהה מדוע חוקים כאלה עולים לאוויר העולם כאשר אנחנו משוועים לחוקים, להצעות חוק, שיכולות לייצר שוויון במדינת ישראל ושוויון בהזדמנויות, בעיקר.

זוהיר בהלול: אין לנו כאן מעוף ושאר רוח בכנסת ישראל כדי להתעסק בדברים הרציניים, האמיתיים, שיכולים לייצר אווירה, אקלים טוב במדינת ישראל, שבו גם צעירים יכולים לייצר אקזיט.

זוהיר בהלול: הם יכולים גם להיות סטרט-אפיסטים, הם יכולים להיות מאוד יצירתיים בהיי-טק, אבל הם לא מקבלים את ההזדמנות, מכיוון שאנחנו הערבים טרודים בלהדוף את הצעות החוק הגזעניות שמייצר הבניין הזה חדשות לבקרים.

זוהיר בהלול: אז אינני יודע מדוע האינטלקט היהודי הפורה והיצירתי מפחד מערבים.

זוהיר בהלול: מה הבעיה שערבי יתעמר במוסכמות?

זוהיר בהלול: מה הבעיה שנאמר "לא" למה שנחשב לקונסנזואלי בעיניכם?

זוהיר בהלול: מדוע ערבי לא יכול לומר "לא" תוך כדי אתגור אינטלקטואלי של מה שבעיניכם נחשב לדבר שאין מערערים עליו?

זוהיר בהלול: הרי אתם מערערים על הכול.

זוהיר בהלול: אתם מערערים על הכול, כך צריך לומר.

זוהיר בהלול: הרי מה זה המוח היהודי אם הוא לא מערער על מוסכמות?

זוהיר בהלול: מדוע כאשר ערבי מתווכח באופן אינטלקטואלי על ההגדרות, על השלמה עם מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ואם אנוכי, עבדכם הנאמן, יאמר "לא" להגדרה הזאת, מכיוון שאיננה מתיישבת עם נאמנותי לאמונה שלי – אני מאמין שאני, שבא מרחם האדמה הזאת, יש לי הזדמנות לומר "לא" למוסכמות האבסולוטיות שלכם; יש לי גם הזכות להיות נאמן ךאמונה האישית העמוקה שבקרבי ולא לומר "כן" בהכנעה לאמונה שלכם שזאת אך ורק מדינתכם.

זוהיר בהלול: אני, שבאתי מרחם האדמה הזאת, יכול לומר שזאת מדינת כל אזרחיה.

זוהיר בהלול: האם אני, או-אז, אהיה פוטנציאל לעמוד מאחורי סורג ובריח כנאשם על-פי החוקים והצעות החוק של הכנסת?

זוהיר בהלול: האם הכנסת יכולה לבלום את התבטאויותי?

זוהיר בהלול: האם היא בעצם משטר המחשכים למחשבות והאינטלקט הפורה של כל אדם באשר הוא?

זוהיר בהלול: האם זו רק נחלתם של היהודים כאן, במדינה הזאת?

זוהיר בהלול: איך אתם יכולים להתעלם ממיעוט שיכול לומר "לא" למה שאתם אומרים עליו "כן"?

זוהיר בהלול: הרי זה הכוח של היהודים, זה הכוח של המוח היהודי, שבעצם מייצר את – אני מכנה זאת: האמת דרך הספקות.

טלי פלוסקוב: תודה.

זוהיר בהלול: הרי אתם מגיעים לאמת דרך השלילה, על דרך האלימינציה – רק, ממש חצי דקה – על דרך האלימינציה פעם אחר פעם כדי להגיע לאמת; לנו לא מותר?

זוהיר בהלול: איננו זכאים לומר "לא"?

זוהיר בהלול: איננו זכאים להצטייד בספקות הללו?

זוהיר בהלול: אז תתמודדו אתנו, ותקבלו את האתגור שלנו, ואל תבלמו את פינו, ואל תחסמו את מחשבותינו, כי אנחנו גם יכולים ללמוד מכם ולהיות כמוכם.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שהכנסת הזאת תיזכר, או תיכנס לספר השיאים של גינס.

איתן ברושי: איילת שקד, שרת המשפטים, אין לה זמן לבוא לישיבות הכנסת בזמן האחרון, מתלוננת על ריבוי חקיקה, אבל היא עומדת בראש ועדת שרים שאיבדה את האיזונים והבלמים.

איתן ברושי: אני לא מתווכח עכשיו על חוק זה או אחר, אבל נדמה לי שהכנסת הזאת יוצרת מציאות של מדינה אחרת, וכבר אחרי חצי קדנציה זאת מדינה שונה מזאת שהייתה, וספק אם זאת מדינה יותר טובה.

איתן ברושי: אם אתה לוקח את רצף החוקים והאירועים בכנסת במשך החודשים שהכנסת מכהנת, נראה שלמישהו כאן בוער, או יש איזה מרוץ נגד מישהו אחר, דמיוני, בחקיקת חוקים שמוטב היה שחלקם היו מתפרסים על תקופה יותר ארוכה וחלקם לא היו באים לעולם.

איתן ברושי: ואני לא יודע למה הרשימה המשותפת לוקחת לעצמה את כל הזכויות על התקלות של הממשלה, והכול הוא נגד ערבים.

איתן ברושי: זה לא נכון, ולא צריך להפוך את זה למלחמה או למאבק של יהודים וערבים.

איתן ברושי: אני חושב שבשנתיים האלה יש פה יבולי שיא של חוקים שמוטב היה לשקול אותם פעם נוספת.

איתן ברושי: אבל הנה, הבית היהודי, ואיילת, שרת המשפטים בראש ועדת שרים לחקיקה, איבדו את האיזונים ואת הבלמים.

איתן ברושי: ולכן, מה שצריך להשאיר לבוחר זה לקבוע מי ייצג אותנו, וקבעו אחוז ורף של כניסה וחסימה, והנה, הכנסת רוצה, לא בפעם הראשונה, לקבוע כללים שהיא רוצה להכתיב, היא מכתיבה, עד כדי התערבות בהרכב הרשימות ובמי יהיה כאן בבית-הנבחרים, כאשר כבר מזמן אמרנו שהממשלה הזאת והכנסת הזאת הם יותר ימניים מרוב הציבור.

איתן ברושי: אני, כידוע, לא שייך לצד השמאלי הקיצוני, כפי שאתם יודעים.

איתן ברושי: אבל נדמה לי שהקצנה מיותרת יוצרת איזושהי חלוקה לא נכונה ולא מאוזנת, ויוצרת גם מציאות שקשה ליצור את החיבורים בין החלקים של הבית, כאשר כל אחד הולך לפינה ולקצה שלו.

איתן ברושי: אני חושב שכאשר ועדת שרים לחקיקה – ומדברים על שליטה בכמות החוקים, מספר חוקים, בניסיון לצמצם אותם; האחריות מוטלת על הממשלה.

איתן ברושי: הממשלה היא שמאשרת את החוקים, וכשהיא מאשרת אותם, יש להם רוב אוטומטי.

איתן ברושי: רק לפני כמה ימים קמו אנשי מפלגת שס, ואמרו שהם הצביעו בניגוד לדעתם, כי ההסכם הקואליציוני מחייב אותם; הם קיבלו לא מעט כספים בהסכם הקואליציוני הזה, אז מה, הם יכולים להצביע עכשיו נגד?

איתן ברושי: לכן, אני חושב שהדבר שהיה צריך לעשות זה מינון אחר והיקף אחר של פעילות, ופריסה יותר גדולה, ולתת גם לחברה לעכל את ההחלטות האלה.

איתן ברושי: מה שאנחנו עדים לו, לפי דעתי, גם הערב וגם בדיונים נוספים, הוא שחסרים האיזונים.

איתן ברושי: ואני מטיל את האחריות קודם כול על הבית היהודי ועל שרת המשפטים.

איתן ברושי: שר החינוך מגדל פה דור קיצוני ודור שלפי דעתי לא יודע להבחין בין מותר לאסור.

איתן ברושי: שרת המשפטים, באיזו חינניות, נותנת לזה מעטפת של משהו שיכול ללכת.

איתן ברושי: והנה, אנחנו נמצאים בממשלה שבה הבית היהודי הוא שמכתיב את דרכה.

איתן ברושי: לפי דעתי זאת טעות, ולכן אני אתנגד לחוק הזה.

איתן ברושי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה – בבקשה, אדוני.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, סיפור: איבד אדם את ארנקו, וחיפש אותו מתחת לפנס הרחוב.

יוסי יונה: בא אליו חברו ושאל אותו: מה איבדת?

יוסי יונה: אמר לו: איבדתי את ארנקי.

יוסי יונה: שאל אותו: היכן איבדת את ארנקך?

יוסי יונה: הוא אמר לו: שם, בסמטה החשוכה.

יוסי יונה: שאל אותו חברו: ומדוע אתה מחפש את הארנק תחת פנס האור?

יוסי יונה: השיב לו: כי פה יש אור.

יוסי יונה: העניין הוא שהאנלוגיה לחקיקה הזאת של הצעת החוק שעומדת בפנינו נעצרת, משום שבמקום לחפש תחת האור, מחפשים במקום החשוך.

יוסי יונה: והחוקים השונים – חוק הדגל, חוק המואזין, חוק העמותות, חוק החרם, חוק ההתבטאות – הניסיונות האלה לשנות את חוק-היסוד, הם כולם בעצם מעידים על כך שאנשים נואשו מלחפש את האבדה במקום שמן הראוי לחפש אותה ומחפשים אותה במקום אחר.

יוסי יונה: ומהו המקום האחר?

יוסי יונה: סכסוך הדמים המתמשך והארוך בינינו לבין הפלסטינים.

יוסי יונה: כאשר אין את האומץ, אין למנהיגות את האומץ להביט נכוחה בפני הציבור ולומר לו: זה מה שעלינו לעשות – לבוא עם איזשהו הסדר מדיני שיספק את שני הצדדים; כאשר האומץ אובד, וכאשר הדרך אבדה, כל מה שנותר זה לבוא לכאן עם כל מיני מבחני נאמנות מופרכים.

יוסי יונה: והמבחנים הללו – מה הם עושים?

יוסי יונה: מה המבחנים הללו עושים?

יוסי יונה: הם מפרידים בינינו לבנינו; הם מפרידים בין יהודים ליהודים.

יוסי יונה: הם יוצרים מחלקות מיותרות – עודד פורר, הם יוצרים מחלוקות מיותרות בין ערבים לבין יהודים.

יוסי יונה: ישנה דרך אחרת, אם אכן היינו הולכים – אם ממשלת ישראל הייתה מחליטה לאמץ את הקו האמיץ הזה; והייתה מוצאת כאן שותפים מקיר לקיר, מפגן של אחדות, שהיה מייתר במידה מאוד רבה את כל החקיקות המיותרות הללו, שאינן עושות אלא פירוד ומחלוקת בינינו.

יוסי יונה: חבל.

יוסי יונה: חבל על החוק הזה, הוא מיותר.

יוסי יונה: חבל להביא אותו לבית.

יוסי יונה: יש לנו חוקי-יסוד שהם די טובים, הם נוסחו בדי עמל, הם יצרו את האיזון הנדרש, והנה, כאן נעשה עוד ניסיון ועוד ניסיון כדי להטות את האיזון שעמלו עליו כה רבות, להטות אותו לכיוון של לאומנות, קיצוניות, פירוד ומחלוקת בתוך העם שלנו.

יוסי יונה: ודאי שאני, כמו חברי לסיעה – אנחנו מתנגדים לחוק הזה.

יוסי יונה: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני בעד לחימה והתמודדות עם הטרור.

איל בן ראובן: אני אצביע נגד החוק הזה.

איל בן ראובן: מי שהיום עושה צעדים שמסכנים אותנו, את היותנו מדינה יהודית ודמוקרטית, הוא זרם הימין הקיצוני, שגורר ממשלה ומדינה לכיוונים רעים ואין בלם.

איל בן ראובן: הזרם הזה מושך אותנו למדינה אחת בין הירדן לים שדמוקרטיה לא תהיה בה, ואם תהיה בה דמוקרטיה, היא לא תהיה בעלת רוב יהודי.

איל בן ראובן: אוסף החוקים שעליו הצבענו במהלך החודשים האחרונים, שעל אופיים האנטי-דמוקרטי מתמודדים חברי כנסת של ממשלת הימין הקיצוני – אוסף החוקים הזה מהווה סכנה לדמוקרטיה, סכנה ללכידותה של החברה הישראלית.

איל בן ראובן: מחוק העמותות, דרך חוק הכניסה לישראל, הנוראי בעיני, מהשבוע שעבר, חוק המואזין, חוק ההסדרה – כל אלה מובילים לאיום ערכי ומוסרי הולך וגובר, איום על חופש הביטוי במדינת ישראל, שהוא אחד מעקרונות הדמוקרטיה החשובים ביותר.

איל בן ראובן: ולכן, כמו שאמרתי, אני אצביע נגד החוק הזה, אפילו אם בחלק מסעיפי החוק יש היגיון מסוים.

איל בן ראובן: אתנגד מאחר שהוא מהווה עוד חוליה בשרשרת חוקים הנמצאים בכיוון חקיקה אנטי-דמוקרטית מאוד ברורה – כיוון שהולך וגבר ואין מעצור.

איל בן ראובן: החוק הזה הוא פשוט מיותר.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, חייבים לעצור את הזרם.

איל בן ראובן: ראש הממשלה הוא שהיה צריך לעצור, אבל הוא לא, וחברי, ידידי בני בגין לבדו לא מספיק, וחברים אחרים לא לוקחים את הדגל ועוצרים.

איל בן ראובן: מצופה היה שמישהו ישים ברקס לחקיקה האנטי-דמוקרטית הזאת, ולכן אנחנו כולנו נצביע נגד ונמשיך את המאבק בתקווה, שמישהו יעצור כבר את התחרות הפרועה הזאת של הגשת חוקים לא דמוקרטיים, חוקים נגד האחר והשונה, חוקים שמשניאים אותנו במרחב הבין-לאומי וגורמים לשנאה של חלקים שלנו עם החלקים האחרים בתוכנו, ומול כל זה, התועלת האמיתית שלהם במלחמה בטרור היא פשוט אפסית.

איל בן ראובן: לכן, אני קורא להצביע נגד החוק הזה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

טלי פלוסקוב: אחרונת הדוברים, חברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן יסכם את הדיון חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואנחנו נעבור להצבעות.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי חברות וחברי הכנסת, לפני שבוע חגגנו כאן את יום האישה הבין-לאומי, ובאותו יום אני חגגתי 25 ליום שבו אני התגייסתי לצה"ל, ב-8 במרס 1992.

יעל כהן-פארן: אני התגייסתי לשירות ביחידה 8200, יחידת מודיעין, והאמת שכנערה בת 18 אני הייתי בהלם ובשוק מהמסכות והאחריות המאוד-מאוד גדולה שהוטלה על כתפי.

יעל כהן-פארן: כמובן, אני לא אפרט כאן במה עסקתי, אבל אלו היו תפקידים מאוד מאוד רגישים וסודות מדינה – דברים שאני פשוט לא האמנתי ששמים על כתפיה של נערה כזאת צעירה; את כל העולם בערך.

יעל כהן-פארן: כשהגעתי לכנסת, לפני שנה וכמה חודשים, נדהמתי מההפך הגמור – מהקלות הבלתי-נסבלת שבה חברי כנסת שיושבים כאן מציעים הצעות, מעלים חוקים שחוסר האחריות וחוסר הרגישות למשמעות שלהם זועקת מהנייר.

יעל כהן-פארן: רק לפני שבוע העברנו כאן

יעל כהן-פארן: הצעת חוק של חברנו חבר הכנסת פולקמן שתמנע כניסה של אנשים שתומכים בחרם על ישראל ועל ההתנחלויות.

יעל כהן-פארן: גם אז כשעמדנו כאן

יעל כהן-פארן: אמרנו כמה הצעת החוק הזאת מדרדרת את ישראל ואת הדמוקרטיה שבישראל, ומעבירה אותנו עוד שלב במדרון החלקלק שאנחנו נמצאים בו.

יעל כהן-פארן: רק מאז שעברה הצעת החוק – תראו כמה תגובות קיבלנו; תראו כמה אמירות של אנשים שנאבקים בחבריהם באקדמיה שרוצים להחרים את כל ישראל, והם נאבקים בהם ואומרים להם: תשמעו, זו לא ישראל, זה לא מה שאתם חושבים.

יעל כהן-פארן: אוקיי, אם אתם רוצים, תחרימו רק את ההתנחלויות.

יעל כהן-פארן: אז פה, בכנסת, אנחנו עכשיו מחרימים את כולם, גם את מי שאומר להחרים רק את ההתנחלויות וגם את מי שאומר להחרים את כל ישראל.

יעל כהן-פארן: כולם שווים.

יעל כהן-פארן: אני אמרתי כאן, מעל הבמה הזאת, שזו הצעת חוק שבה אנחנו מחרימים את עצמנו, ולשם אנחנו הולכים; לשם אנחנו הולכים – לבודד את עצמנו בעולם.

יעל כהן-פארן: וכאן, בהצעת החוק שעומדת לפנינו היום – שתעבור בוודאי, לצערנו, בעוד כמה דקות – שוב אתם, חברי הקואליציה, נותנים יד לעוד דרדור של מדינת ישראל, לעוד ירידת מדרגה בדמוקרטיה במדינת ישראל, ולמשטרת מחשבות, ולמשטרת מה כתבת כשהיית בן 18, ולמשטרת לשים לב לכל פסיק שנכתב עליך היום או כתבת בעבר; כי כל מי שהתבטא אי-פעם באיזושהי נימה, אולי, נגד קיומה של מדינת ישראל – ועכשיו תגידו לי אתם מה זה המשפט הזה, נגד קיומה של מדינת ישראל – כמדינה יהודית ודמוקרטית, כל מי שהייתה לו איזושהי אמירה שיכולה להתפרש כך לא יוכל להיבחר.

יעל כהן-פארן: אולי גם עוד מעט הוא לא יוכל לבחור, אני לא יודעת.

יעל כהן-פארן: רמת החקיקה שאתם מדרדרים את הכנסת הזאת אליה תהיה על ראשכם.

יעל כהן-פארן: המדינה הזאת כבר איבדה את עצמה לדעת בגלל החקיקה חסרת האחריות שאתם מביאים לכאן.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכם לעצור את זה.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכם שלא להצביע בעד החוק הזה.

יעל כהן-פארן: אתם פשוט לא מבינים לאן אתם מביאים את מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: כאמור, יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שמעתי את חלק מהדוברים, אני מודה, לא את כולם לדוגמה, שמעתי את הלפני-אחרונה, את איל שדיבר – באמת, מכובד.

ניסן סלומינסקי: אבל אמרת שאתה מסכים לרוב הסעיפים.

ניסן סלומינסקי: אתה אולי דיברת על חוק אחר.

ניסן סלומינסקי: בחוק הזה אין סעיפים.

ניסן סלומינסקי: יש בו תוספת של מילה אחת, זה כל החוק.

ניסן סלומינסקי: והמילה הזאת – – –

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: לא, אני מדבר על החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: והמילה הזאת היא לא מילה שמשנה, היא מילה שבין כך ובין כך זו המשמעות של זה.

ניסן סלומינסקי: כשמדובר נניח על הסתה, אף אחד לא מתכוון – גם בית-המשפט אמר שלא מתכוונים שמישהו צריך לעשות בידיים, אלא הסתה זה בדיבור.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר גם בתמיכה בארגוני טרור: לא תמיד אתה צריך לעשות את זה בפועל, אלא גם אם אתה תומך תמיכה אמיתית בדיבור – זה גם כן נחשב, וזה הפירוש.

ניסן סלומינסקי: בחוק מופיעה המילה רק "או במעשיו של אדם".

ניסן סלומינסקי: אפשר היה אולי לטעות ולחשוב שרק אם הוא עושה מעשה של טרור, רק אז הוא נחשב למי שלא יכול להתמודד לכנסת; אבל אם הוא יתמוך בטרור וכו', זה לא נכנס לחוק, למרות שהפירוש הוא לא כזה, ובית-המשפט גם פירש את זה במובן יותר רחב.

ניסן סלומינסקי: אז באו עודד וחבריו ואמרו כדי שלא תהיה תקלה, נכניס "או במעשיו של אדם, לרבות התבטאויותיו".

ניסן סלומינסקי: זה כל החוק.

ניסן סלומינסקי: זה דבר ברור ומובן, ואני בטוח שגם אתה מסכים לזה, שאתה לא תרצה שמי שקורא בפועל לתמוך בטרור ולעשות טרור – הוא לא עושה, אבל הוא קורא – בטוח שאתה תסכים שזה לא מי שצריך לשבת בבניין הזה.

ניסן סלומינסקי: בשביל זה החוק שאומר: עד כאן.

ניסן סלומינסקי: לכן, הרבה פעמים אני מתפלא, כי יכול להיות שאנחנו מעמיסים כבר את כל מה שיש לנו על הרצף, הרבה דברים, מעמיסים דווקא על חוק הזה, ואומרים: נצביע נגד החוק הזה, למרות שבחוק הזה אין באמת שום דבר, כי כך כולם מפרשים את זה, וכך כולם רוצים את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל טוב, מה נעשה?

ניסן סלומינסקי: הרבה פעמים, כמו שאמרנו – ואנחנו רגילים לזה בבית הזה – ההצבעות מתחלקות בין קואליציה לאופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: נדיר מאוד מאוד שיקרה שמישהו שנמצא בצד אחד יצביע אחרת.

ניסן סלומינסקי: כך זה מתחלק.

ניסן סלומינסקי: אולי זו המשמעות של משטר קואליציוני ואופוזיציוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא תנסה לשנות את החוקים ותן חופש הצבעה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, זה לטוב ולרע.

ניסן סלומינסקי: זה לטוב ולרע.

ניסן סלומינסקי: ואני לא – כי אני בטוח שגם במחנ"צ יש הרבה אנשים שלנושא הזה, לחוק הזה, הוסיפו: במעשיו ובהתבטאויותיו קורא, נניח, לתמוך בטרור וכו', ודאי שהם מסכימים לזה, וזה גם הפירוש, ואף אחד לא חולק על זה, כולל בית-המשפט.

ניסן סלומינסקי: אבל הם יצביעו נגד.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי זה אופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: לכן, הרבה פעמים זה נשמע קצת – – –

איתן ברושי: – – – תשאירו משהו לחצי השני.

איתן ברושי: הכול אתם עושים בבת-אחת?

ניסן סלומינסקי: חכה, חכה.

איתן ברושי: מה קרה לכם?

יואל חסון: גם אתם מרגישים שזה סוף המסיבה.

ניסן סלומינסקי: למה?

יואל חסון: אז עושים הכול עכשיו.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: זה נקרא "הכול"?

ניסן סלומינסקי: על מה אתה מדבר.

ניסן סלומינסקי: באמת, מתפלא, מתפלא.

איתן ברושי: – – – מלאכה לגמור.

ניסן סלומינסקי: זה נכון, אבל בעל הבית דופק, כמו שאומרים.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני אומר שהרבה פעמים זה מתחלק לקואליציה ואופוזיציה, וזה חבל.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה גם להתייחס לדבריו של זוהיר בהלול – לא נמצא פה?

ניסן סלומינסקי: הוא הסתובב פה ודיבר על מדינה לכל אזרחיה.

ניסן סלומינסקי: נכון, יש מחלוקת גדולה בתפיסה הבסיסית מהי מדינת ישראל – האם היא מדינה לכל אזרחיה או לא.

ניסן סלומינסקי: וכבר החליטה כנסת ישראל ברוב גדול – ואני חושב שאף אחד, ודאי שלא המחנ"צ, לא רוצה לשנות את זה – החליטה כנסת ישראל שמדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: גם על זה, על יהודית ודמוקרטית, היה ויכוח גדול מה קודם למה: אם דמוקרטית ויהודית או אם יהודית ודמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: וכנסת ישראל החליטה – לא עכשיו, בחוק-יסוד – שמדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: אז נכון, אפשר הלאה להמשיך ולדבר, אבל רק שנדע שאנחנו נמצאים לא במדינה לכל אזרחיה – אנחנו נמצאים במדינה יהודית ודמוקרטית.

יוסי יונה: על זה אין ויכוח.

ניסן סלומינסקי: יש.

ניסן סלומינסקי: שמעתי – – –

יוסי יונה: על החוק הזה – – –

ניסן סלומינסקי: אני מתחיל לחזור.

ניסן סלומינסקי: אמרתי מה שזוהיר בהלול אמר.

ניסן סלומינסקי: אמרתי מה זוהיר בהלול אמר.

ניסן סלומינסקי: הוא דיבר על זה שזו מדינה לכל אזרחיה – – –

יצחק כהן: – – –

ניסן סלומינסקי: מה, לרדת?

ניסן סלומינסקי: לא, רועי הוא המכתיב.

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: לא, יהודית זה כן.

ניסן סלומינסקי: זה לא סותר.

ניסן סלומינסקי: אפשר.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, היהדות לא החליטה, התורה לא החליטה אף פעם מה תהיה צורת השלטון.

ניסן סלומינסקי: רֵבּ יצחק, רב יצחק, רב יצחק, היהדות לא החליטה.

ניסן סלומינסקי: גם כשדובר על מלך, כתוב: ואמרת, שום תשים, כלומר, הציבור צריך להחליט איזו צורת שלטון הוא רוצה.

ניסן סלומינסקי: בהחלט, מבחינת היהדות, שלטון דמוקרטי זה בסדר גמור, ההפך.

ניסן סלומינסקי: אז לכן, זה לא סותר אחד את השני במובן הזה.

ניסן סלומינסקי: זה כן סותר את זה – זו לא מדינה לכל אזרחיה, אלא היא מוגדרת כמדינה של העם היהודי.

ניסן סלומינסקי: העם היהודי נמצא פה הרבה – אם נניח האסלאם נוצר, אם מוחמד זה בערך 500 אחרי הספירה, נכון?

ניסן סלומינסקי: אנחנו נמצאים פה – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, דת האסלאם היא מבריאת העולם – – –

ניסן סלומינסקי: – – אנחנו נמצאים פה, שני בתי-המקדש שלנו, אנחנו נמצאים פה 1,500 שנה.

ניסן סלומינסקי: 1,500 שנה, עוד לפני כן כבר הייתה לנו כאן ממלכה, היו כאן בתי-המקדש, היה הכול פה.

ניסן סלומינסקי: נכון, הלכנו לגלות, אבל במשך אלפיים שנה לא ויתרנו על החלום, לא ויתרנו על ארץ-ישראל.

ניסן סלומינסקי: כל יום, שלוש פעמים ביום, דיברנו על זה, התפללנו, קיווינו, לא איבדנו את התקווה – וחזרנו.

ניסן סלומינסקי: זו המדינה היהודית, רבותי.

אחמד טיבי: אז איך זה, למרות כל התפילות שלכם, זה מה שיצא לכם?

ניסן סלומינסקי: זו שאלה גדולה.

אחמד טיבי: למרות כל התפילות שלכם, תראה מה יצא – – –

ניסן סלומינסקי: זו שאלה גדולה.

אחמד טיבי: – – –

ניסן סלומינסקי: אתה צודק, נכון.

ניסן סלומינסקי: לא תמיד אתה מצליח להתפלל ולהתכוון – – –

אמיר אוחנה: – – – מה אתה אומר על זה?

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותי, אני רק רוצה לסכם ולומר: מעבר לכל הוויכוחים והדיונים העקרוניים וכו', החוק הזה – ואני מדבר לחברי – החוק הזה, אני חושב שאתם מסכימים לחוק הזה, שבמעשיו או בהתבטאויותיו – כלומר מי שקורא לתמוך בטרור וכו', ודאי שהוא נכנס בתוך המסגרת הזאת, כך שאתם בהחלט יכולים לתמוך בחוק הזה.

ניסן סלומינסקי: אני פונה אל כל חברי: בואו נצביע ונאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: רבותי, להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, ולכן נעבור מייד להצבעה – לשתי הצבעות רצופות, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 46), בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 1 – 30 נגד – 20 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 30 חברי כנסת, 20 מתנגדים, אין נמנעים, הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 46) אושרה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 29 נגד – 20 נמנעים – אין

טלי פלוסקוב: 29 חברי כנסת בעד, 20 מתנגדים, אין נמנעים, אני קובעת כי חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 46), עבר בקריאה שנייה וקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר רוצה לברך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שתי דקות לרשותך.

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אעשה את זה בפחות משתי דקות, בכל זאת השעה מאוחרת.

עודד פורר: להודות לחברי חברי הכנסת, אבל כמובן לחברי לסיעת ישראל ביתנו ולמנהל הסיעה, שקידמו יחד אתי את החוק הזה; לעוזרים שלי, רינה, עדי ומרק; ליושב-ראש ועדת החוקה חבר הכנסת ניסן סלומינסקי ולחבר הכנסת בני בגין, שגם הוביל את הדיונים בוועדה בעניין; ליועץ המשפטי של הוועדה ולמנהל הוועדה, וכמובן לכל מי שתמך בחוק.

עודד פורר: אני חושב שאנחנו היום בכנסת ישראל אמרנו "לא" להסתה, אמרנו "לא" לתמיכה בטרור ולכל ההתבטאויות הנוראיות האלה שאנחנו שמענו חדשות לבקרים מחלק מהיושבים כאן.

עודד פורר: הם ייפסקו מעתה ואילך.

עודד פורר: תודה, גברתי, ותודה, חברי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1120); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק המרכז למורשת מלחמת ששת הימים, שחרור ירושלים ואיחודה, התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק השר לירושלים ומורשת חבר הכנסת זאב אלקין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים – מי שעוד באולם – חברי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים היום מעשה היסטורי.

זאב אלקין: אני חושב שאין במדינת ישראל מישהו שלא מכיר את אתר הקרב גבעת-התחמושת, אתר שמוכר לכל אחד מאתנו.

זאב אלקין: האתר הזה אולי מסמל יותר מכול, אם לא סופרים את הר-הבית והכותל, את שחרורה ואיחודה של העיר ירושלים.

זאב אלקין: כפי שנאמר בהצעת החוק הזאת, הקמת מרכז למורשת ששת הימים, אשר יפעל כתאגיד סטטוטורי באתר גבעת-התחמושת, נועדה להבטיח את מעמד האתר לאורך שנים ואת פעילות המורשת וההנצחה בו.

זאב אלקין: לפי המוצע בחוק, התאגיד יבטיח, נוסף על העמקת הידע בנושא מלחמת ששת הימים, אף את הנחלת מורשת הקרב והלוחמים במלחמת ששת הימים, שחרורה ואיחודה של העיר, וכן הנצחת החיילים אשר נפלו על הגנת העיר במערכה זו.

זאב אלקין: לשם הגשמת מטרות אלו יפעיל המרכז מוזיאון, ארכיון ומכון חקר אשר כל מטרתם היא הנצחה והנחלה של מורשת הקרב והלוחמים במלחמת ששת הימים.

זאב אלקין: שנים רבות פונים מנהלי העמותה לממשלה על מנת להפוך את פעילותם לממשלתית, ואני שמח וגאה על כך שנפל בחלקי, כשר מורשת וירושלים, ובחלקנו לממש את השאיפה הזאת.

זאב אלקין: אני חושב שמדובר בהצעת חוק שהיא נטולת גוון פוליטי והיא חוצה את הקווים של קואליציה ואופוזיציה בבית הזה.

זאב אלקין: כבר שנים מתקשה ממשלת ישראל בניסיון להביא גאולה ופתרון לאתר הזה.

זאב אלקין: הלוחמים, אלה שלחמו אז, ובניהם, לא נהיו יותר צעירים, וכל שנה אנחנו מתבשרים בעיתונים, בכותרות, שאו-טו-טו אתר גבעת-התחמושת יצטרך לנעול את שעריו, כי למעשה הוא לא מצליח לתחזק את עצמו באופן שוטף, והממשלה, גם כשהיא רוצה, לא מסוגלת להעביר אליו את הכסף.

זאב אלקין: ולכן יצאנו לדרך עם – – –

יצחק כהן: – – –

זאב אלקין: מה?

יצחק כהן: – – –

זאב אלקין: אני לא שומע.

יצחק כהן: – – –

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: בכל זאת הצליחו, אחרי פעולה של הרבה אנשים יצירתיים, ואתה, סגן השר כהן, היית דווקא בין המובילים בתהליך היצירתי הזה בכל פעם.

זאב אלקין: אבל לא צריך להפוך את האתר הזה לבן-ערובה ליכולת היצירתית של נבחרי הציבור.

זאב אלקין: כך רוצים הלוחמים, ואני חושב שכך מגיע לאתר הזה – שהוא יהפוך לאתר בניהולה של מדינת ישראל במתכונת הזאת של תאגיד ממשלתי.

זאב אלקין: בהחלט יש פה משימה שאם לא נעשה את זה עכשיו, לרגל 50 שנה לאיחודה של העיר, אז מתי נעשה זאת?

זאב אלקין: ולכן באנו לכאן עם היוזמה בעקבות החלטת ממשלה ביום ירושלים הקודם, שהסמיכה אותנו, יחד עם משרד הביטחון, לקבל החלטה מה המתכונת הנכונה.

זאב אלקין: זאת ההחלטה שקיבלנו – התאגיד הממשלתי.

זאב אלקין: זאת הדרך הנכונה לטיפול באתר גבעת-התחמושת, ואנחנו מביאים לכאן את החוק.

זאב אלקין: אני רוצה להודות לשר הביטחון ולמשרד הביטחון על שיתוף הפעולה בהובלת התהליך הזה.

זאב אלקין: אני רוצה להודות לשר האוצר ולסגן שר האוצר – אדוני סגן שר האוצר, אני מודה לך, ודרכך גם לשר האוצר – על הנכונות למעשה לעזור לנו להתגבר על חלק מהמחסומים שניסה לשים הדרג המקצועי במשרד, ואני בטוח שבמאמצים המשותפים שלנו, של כל חברי הכנסת, אנחנו נדע גם להביא לתהליך חקיקה מהיר ולהשלים את מלאכת החקיקה לפני יום ירושלים השנה, כדי שבשנת ה-50 לאיחוד העיר נוכל להגיד ללוחמים שקרה הדבר הטבעי ביותר ושמדינת ישראל לקחה על עצמה את ניהול האתר הזה ואת כל מה שכרוך בזה, ולא רק כאתר הנצחה אלא כמרכז מורשת אמיתי.

זאב אלקין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

זאב אלקין: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אלקין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: אני מודיעה על נעילת רשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, כבוד השר זאב אלקין, ההצעה הזאת באה להנציח את הכיבוש, מה שנאמר – מטרה – – –

אמיר אוחנה: – – –

עבדאללה אבו מערוף: בגלגול הבא.

עבדאללה אבו מערוף: מה שנקרא – – –

זאב אלקין: זה קרה לנו בגלגול הזה.

יוסף ג'בארין: בגלגול הבא שלך.

עבדאללה אבו מערוף: גם יקרה לכם.

עבדאללה אבו מערוף: תזכרו את זה טוב.

עבדאללה אבו מערוף: מה כתוב במטרת החוק?

עבדאללה אבו מערוף: מטרת המרכז: העמקה של הידע על מלחמת ששת הימים; מלחמה של כיבוש – כיבוש שטחים.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר להנציח.

עבדאללה אבו מערוף: יש פתגם שאומר שאפשר להטעות ולרמות חלק מהאנשים חלק מהזמן, ואפשר לרמות ולהטעות את כל האנשים חלק מהזמן, אבל אי-אפשר להטעות ולרמות את כל האנשים כל הזמן.

זאב בנימין בגין: אפשר.

זאב בנימין בגין: אפשר.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר?

עבדאללה אבו מערוף: אז בבקשה, תמשיכו.

עבדאללה אבו מערוף: עד מתי?

עבדאללה אבו מערוף: עד הגלגול הבא, כן?

מרדכי יוגב: 1,500 שנה שהאסלאם מרמה את כל העולם.

עבדאללה אבו מערוף: יש עוד מטרה של החוק: טיפוח והנחלה של מורשת הקרב.

עבדאללה אבו מערוף: מה זה?

עבדאללה אבו מערוף: להנציח את האמירה "על חרבנו נחיה".

עבדאללה אבו מערוף: עד מתי?

עבדאללה אבו מערוף: להנציח טיפוח והנחלה של מורשת הקרב במקום להנציח את מורשת הדו-קיום, האהבה.

עבדאללה אבו מערוף: אז מורשת הקרב הרצח, ההרג.

עבדאללה אבו מערוף: מלחמת ששת הימים הייתה מלחמה של כיבוש: נכבשה רצועת-עזה, וסיני, ורמת-הגולן הסורי, והגדה המערבית.

עבדאללה אבו מערוף: הכיבוש נמשך עד עכשיו, הכיבוש הנתעב.

עבדאללה אבו מערוף: בכל העולם, 50 שנה, אין כיבוש יותר; רק כאן.

עבדאללה אבו מערוף: לפי החוקים הבין-לאומיים, לפי החלטות האו"ם, הוא כיבוש לכל דבר, ולכן היה מן הראוי להביא חוק לסיום הכיבוש, ולא להנצחת הכיבוש.

עבדאללה אבו מערוף: יש להנציח את השלום ואת הדו-קיום; יש להנציח את מורשת השלום ולא את מורשת הכיבוש – מורשת הדו-קיום וכיבוד האחד את האחר.

עבדאללה אבו מערוף: עם שמדכא עם אחר לא יכול להיות חופשי בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: עם שמורשתו והתרבות שלו על הקרב ועל הרצח, הוא עוד מעט לא יהיה חופשי, וירצח את עצמו.

אמיר אוחנה: מי שרוצח את עצמו זה לא אנחנו.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שצריך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת איתן כבל, ולאחר מכן – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יואל חסון: יש לך ספק לגבי ששת הימים?

יוסף ג'בארין: מה הכוונה?

יואל חסון: על חשיבות המלחמה הזאת.

יוסף ג'בארין: קודם כול, אני רואה שהמלחמה עוד לא נגמרה.

יוסף ג'בארין: ולכן חשוב – – –

יואל חסון: ההשלכות שלה.

יואל חסון: ההשלכות שלה.

יוסף ג'בארין: לכן אני לא מבין את הטענה של מציג החוק שאומרת כאילו שאין לחוק הזה שום היבט פוליטי.

יוסף ג'בארין: מה פתאום?

יוסף ג'בארין: מי שיקרא את החוק, באופן ברור הוא מדבר על המלחמה ועל הכיבוש הזה כאילו זה משהו שצריך לשמר אותו ולחזק את המורשת.

יוסף ג'בארין: רוצים לחזק מורשת של שליטה בעם אחר?

יוסף ג'בארין: של כיבוש שנמשך 50 שנה?

יוסף ג'בארין: מאז נבחרתי לכנסת, חבר הכנסת חסון, אני מנסה להבין מה התוכנית המדינית של הממשלה הזאת.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת אמיר אוחנה צועק, חבר הכנסת פורר צועק, חבר הכנסת יהודה גליק, ואני לא מבין מה הם מציעים.

יוסף ג'בארין: נראה לי שבהצעת החוק הזאת מה שהם מבקשים זה עוד חקיקה שאנחנו קוראים לה "חקיקת הסיפוח".

יוסף ג'בארין: זה כבר לא להתייחס לשטחים שנכבשו ב-67' כשטחים שבשליטה זמנית, אלא התייחסות לשטח הזה כשטח ששווה להקים עבורו אפילו מרכז, שלא לדבר על כל השיח הזה שנמשך סביב מזרח ירושלים, כאילו במזרח ירושלים אין 300,000 פלסטינים שהם חלק אינטגרלי של אותו עם שנמצא תחת הכיבוש מ-67'.

יוסף ג'בארין: מה, זה לא אותו עם?

יוסף ג'בארין: האם בכוח רוצים לכפות על העם הזה להיות חלק ממדינת ישראל?

יוסף ג'בארין: לכן, גברתי היושבת-ראש, אנחנו מתנגדים לחקיקה כזאת, ששוב מבקשת להדגיש – לא הייתי אומר את הערכים, אבל התפיסות הללו של כוח, ושל שליטה, ושל דיכוי ושל קרבות ומלחמה.

יוסף ג'בארין: מישהו כאן אולי יתעשת בממשלה הזאת ויחשוב להקים מרכז לשלום, מרכז לפיוס היסטורי?

אורן אסף חזן: אני בעד שתרים את הכפפה ותקים אצלך בכפר.

יוסף ג'בארין: מרכז לפיוס היסטורי?

יוסף ג'בארין: ההנהגה הפלסטינית באה ואומרת לכם:

יוסף ג'בארין: אני מוכנה – – –

אורן אסף חזן: תרים.

אורן אסף חזן: תקים אצלך בכפר.

יוסף ג'בארין: ההנהגה הפלסטינית אומרת: אני מוכנה לחיות בשלום עם מדינת ישראל בגבולות 67'.

יוסף ג'בארין: גבולות 67' ישאירו לפלסטינים 22% מאדמתם ההיסטורית.

יוסף ג'בארין: ומה התשובה של ממשלת ישראל?

יוסף ג'בארין: חוק סיפוח ועוד חוק סיפוח – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יוסף ג'בארין: – – והקמת מרכז שינציח את המלחמה בין שני העמים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן כבל – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמות פרלמנטריות, אני אפתח ואומר שהגדוד שלי, שאני חייל בו עד היום, הוא הגדוד שנלחם בגבעת-התחמושת.

איתן כבל: יתרה מזו, בכל שנה ב-20 השנים האחרונות, אם לא יותר מכך, אבל לפחות ב-20 השנים האחרונות – כמעט בכל 20 השנים האחרונות אני עורך ומגיש את הטקס של החללים של הגדוד שלי, שאני חייל בו, שנלחמו בגבעת-התחמושת, ואנחנו מעלים על נס את גבורתם.

איתן כבל: ולא כל דבר – אני אומר גם לחברי – הופך להיות שלום ומלחמה, יהודים וערבים.

איתן כבל: נלחמו שם חיילים יהודים בקרב הירואי ונלחמו שם חיילים ירדנים בקרב הירואי מצדם; גם את זה צריך לזכור.

איתן כבל: ובמקום הזה אנחנו יודעים להנציח את גבורתם של אלה ואת גבורתם של אלה.

איתן כבל: בסופו של עניין אפשר להתחיל לקיים כאן דיון איך המלחמה הזאת נפתחה, מה גרם לה, אבל זה לא העניין, זאת לא הכוונה בכלל.

איתן כבל: לפעמים אפשר להתעסק בדברים המאוד-פשוטים, המאוד-ארציים, של בני-אדם שנלחמו במקום הזה, שנתנו את חייהם, לשיטתם עבור מדינתם, וכך אני גם רואה את זה.

איתן כבל: יכול להיות שהבית הזה לא היה קיים אם לא הייתה גבורת ששת הימים.

איתן כבל: אני זוכר את זה – אני הייתי בן שבע – זוכר את זה כאילו זה היה אתמול.

איתן כבל: והייתה לי הזכות לגדול ולהכיר אישית ולהיות חבר אישי של חלק מהלוחמים, כמו יקי חץ ואחרים, שנתנו את חייהם במקום הזה – שם בפרט ובמלחמות ישראל שלאחר מכן.

איתן כבל: ואני באופן אישי, כבר שנים – ואני אומר את זה לך, השר אלקין: זו תעודת כבוד לממשלה על שלקחה על עצמה סוף-סוף להסדיר את העניין הזה.

איתן כבל: אני רק מקווה שבאמת זאת לא אמירה שאנחנו עומדים כאן וזו תהיה אמירה דקלרטיבית, כמו הרבה פילים לבנים שהסתיימו בדפים ורודים, שלאחר מכן לא נודע כי בא אל קרבנה, נעלמו ושום דבר לא יצא מזה.

איתן כבל: אני מקווה מאוד, ואני פונה אליך – – –

יעקב מרגי: איתן, הנה – – –

איתן כבל: אני פונה אליך.

איתן כבל: באמת, אני מתכוון ללוות את זה מקרוב ולוודא שאכן סוף-סוף העניין הזה יהיה למעשה אמיתי, רציני ומכובד.

איתן כבל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – –

יהודה גליק: בוא תפתיע אותנו, תברך על ההחלטה.

יהודה גליק: בוא תפתיע אותנו פעם אחת.

יהודה גליק: תפתיע אותנו.

טלי פלוסקוב: – – יהודה גליק וג'מאל זחאלקה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לירושלים יש שר, והשר הזה פשוט קיבל את התפקיד הזה כדי להנציח את הכיבוש – הנה, הוא עומד מולי – להנציח את הכיבוש של ירושלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה לא יצליח, כי הכיבוש יסתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שייקח לו זמן, אבל הכיבוש הזה יסתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וירושלים המזרחית היא כבושה, ומי שבא להנציח מורשת מלחמה, רוצה שהמלחמה לא תסתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה האינטרס?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם אלה קווי היסוד של הממשלה – להמשיך במלחמה, להמשיך לאיים במלחמות – או להגיע לשלום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ירושלים כבושה, זו עובדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מזמן, רק לפני חודשיים, הייתה החלטה באו"ם שירושלים היא כבושה, במועצת הביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומי שאומר "או"ם שמום", יגיע הזמן שהאו"ם יעמיד אותו במקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, איך שאמר חברי עבדאללה, אי-אפשר לרמות את כל העולם כל הזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ירושלים – מה שעושים שם, מדברים על איחוד ירושלים – –

יהודה גליק: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – מדברים על איחוד ירושלים, וזה אחד השקרים הברורים בהיסטוריה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמדבר על אחדות ירושלים משקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שנכנס לירושלים יכול לראות את ההבדל – –

אורן אסף חזן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – את ההזנחה, את הגזענות.

אורן אסף חזן: ישב פה טיבי ואמר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מפגע רעש שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להשתיק אותו.

אורן אסף חזן: – – – כלב ערפאת – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מפגע רעש שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להשתיק אותו.

אורן אסף חזן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מפגע רעש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להשתיק אותו.

אורן אסף חזן: איפה הייתם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מפגע רעש.

אורן אסף חזן: לא הייתם – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מפגע רעש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להשתיק אותו, אולי, כבוד היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שלא להפריע.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן – –

אורן אסף חזן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: להשתיק את הרעש הזה, זה מפגע.

טלי פלוסקוב: – – אני יודעת שהיו לך שלוש דקות משלך, אז קצת – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מפגע, וצריך לטפל במפגעים, לא?

אורן אסף חזן: איזה מצחיק אתה.

אורן אסף חזן: את הליצן בלעת לבד או שמישהו הגיש לך אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי אתה יודע שאתה הליצן התורן, כי בכל כנסת – –

אורן אסף חזן: איזה סטנדאפיסט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – יש ליצן, ואתה הליצן התורן – –

אורן אסף חזן: איזה סטנדאפיסט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ועל זה יש כבר הסכמה של כולם.

אורן אסף חזן: וואי, איזה סטנדאפיסט.

אורן אסף חזן: גם – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מדברים על איחוד ירושלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם ירושלים מאוחדת?

אורן אסף חזן: זה – – – שאתה נותן ב"דאעש" – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: ירושלים, שיש כפרים כאילו, לכאורה, בירושלים המאוחדת שהם במצור; קוביות בטון בכניסה שלהם, גדרות, מחסומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שנכנס לירושלים, האם הוא מתייחס כאילו ש-300,000 תושבים הם חלק מירושלים המאוחדת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז למי אתם משקרים – לעצמכם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מסגד אל-אקצא יכול להיות חלק מאזור שלמדינת ישראל יש שליטה עליו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין לישראל שליטה על מסגד אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא מסגד, הוא אסלאמי, הוא ימשיך להיות מסגד אסלאמי והוא ישוחרר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שלא מבין את זה – שיבין.

אמיר אוחנה: מה יש מתחתיו?

אמיר אוחנה: יש שרידים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מתחתיו אשליות של אנשים טיפשים.

אמיר אוחנה: אשליות של אנשים טיפשים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אשליות של אנשים טיפשים, פשוט מאוד.

אמיר אוחנה: – – – על מה אתה מדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פשוט מאוד, אתם משקרים לעצמכם – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אמיר אוחנה: – – – זה מה שיש שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם רוצים להוכיח דברים שחפרתם מתחת למסגד אל-אקצא – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ולא מצאתם כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה אתם ממשיכים לשקר לעצמכם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לשקר לעצמכם?

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מסגד אל-אקצא, וימשיך להיות מסגד אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפעם הראשונה שדיברו עליו – –

אמיר אוחנה: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – בכתבי התורה זה היה 400 שנים – – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, אדוני.

אורן אסף חזן: איך אתה יכול – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא נותנים לי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נותנים לא לסיים ולא לגמור.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מסגד אל-אקצא וזה ימשיך להיות מסגד אל-אקצא.

טלי פלוסקוב: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והאשליות שלכם והשקרים שלכם יתנפצו בפנים שלכם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו, אחרון הדוברים – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ולאחר מכן השר יסכם את הדיון.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אמיר אוחנה: יהודה, ספר מה יש שם – – –

אורן אסף חזן: מה עם עז א-דין אל – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן, אני מבקשת שלא להפריע בדיון.

יהודה גליק: אני רוצה להתחיל.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, סגן המזכירה, הרשמות הפרלמנטריות.

אורן אסף חזן: גם המחבלים מתוקים, יהודה?

יהודה גליק: "שיר המעלות לדוד; שמחתי באֹמרים לי בית ה' נלך; עומדות היו רגלינו בשעריך ירושלם; ירושלם הבנויה כעיר שחברה לה יחדו.

יהודה גליק: " יש פה כאלה בבית הזה שמתגעגעים לגדרות תיל באמצע הרחוב פה, באמצע הכביש, שמתגעגעים לחייל ירדני שיורה על כל מי שהולך ברחוב.

יהודה גליק: יש פה כאלה שמתגעגעים לזה.

יהודה גליק: חברי וחברותי, להזכיר לכם.

יהודה גליק: 19 שנה אחרי הקמת מדינת ישראל עמדנו בפני שואה.

יהודה גליק: 200 מיליון ערבים הקיפו אותנו, היינו 2 מיליון יהודים בלבד.

יהודה גליק: איימו לחסל אותנו.

יהודה גליק: שר החוץ האגדי אבא אבן מסתובב בעולם: תעזרו לנו לשרוד.

יהודה גליק: מה ביקשנו?

יהודה גליק: לשרוד.

יהודה גליק: חברים וחברות, כיכר רבין בתל-אביב הייתה אמורה להיות מרכז קבר אחים ל-100,000 הרוגים שציפו.

יהודה גליק: התחננו רק לשרוד.

יהודה גליק: אנחנו רצינו מלחמה?

יהודה גליק: רצינו לשרוד.

יהודה גליק: מישהו חלם לאן נגיע?

יהודה גליק: וברוך השם, מישהו למעלה חשב אחרת.

יהודה גליק: התחננו למלך ירדן, התחננו לפניו: אל תתערב.

יהודה גליק: אבל הוא קיבל את המידע שנאצר מסר לו שהוא כבר בתל-אביב.

יהודה גליק: הוא אמר: מה, אני פראייר?

יהודה גליק: אני לא אצטרף לדבר הזה?

יהודה גליק: בתוך שישה ימים הקדוש-ברוך-הוא זיכה אותנו, התגברנו על כל האויבים מכל הכיוונים והפכנו את ירושלים לעיר של שלום.

יהודה גליק: נכנסים היום לבית-חולים – יש שם רופאים ופרופסורים ערבים ויהודים ביחד; נכנסים לבית-מלון, ויש יהודים וערבים ביחד.

יהודה גליק: אני, ניתח אותי פרופ' מוסלמי ממזרח ירושלים.

יהודה גליק: ירושלים היום היא עיר של שלום, וכל זה בזכות אותם חיילים שמסרו את נפשם.

יהודה גליק: אני מכאן רוצה לברך קודם כול איש יקר, שמעון כהנר, אל"מ, קצ'ה, שעובד כל כך הרבה שנים בהתנדבות בראש גבעת-התחמושת.

יהודה גליק: אני מברך את השר לענייני ירושלים המדהים זאב אלקין, ובהזדמנות הזאת גם את שרת התרבות מירי רגב, יקירתי, על ההחלטה הנכונה השבוע להקים מרכז למורשת הר-הבית.

יהודה גליק: ואני רוצה לומר לך, ג'בארין, יש מרכז עולמי לשלום; קוראים לו הר-הבית.

יהודה גליק: כל מה שצריך – שאתם תכבדו אנשים אחרים, וביחד, מרכז שהוא קדוש לכל העולם, קדוש לכולנו, הוא יהיה המרכז העולמי לשלום ופיוס.

יהודה גליק: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין הר-הבית – – – אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תפנים את זה כבר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן נבקש מהשר אלקין לסכם את הדיון.

טלי פלוסקוב: אני רואה שהוא כאן.

טלי פלוסקוב: בסדר גמור.

קריאה: – – –

יהודה גליק: אלפי שנים פלסטינים שם.

יהודה גליק: זה מלפני בריאת העולם.

אורן אסף חזן: אין דבר כזה פלסטינים.

אורן אסף חזן: אין.

ג'מאל זחאלקה: מכובדתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחרי מלחמת יולי 1967 שרה הזמרת הלבנונית פיירוז את השיר "זהרת אל-מדאין" על ירושלים.

יהודה גליק: ירושלים של זהב.

ג'מאל זחאלקה: ובשיר הזה נאמר, בין השאר: "כשנפלה העיר ירושלים נסוגה האהבה, ובלבבות אנוש שכנה המלחמה".

ג'מאל זחאלקה: וזה מה שהיה.

ג'מאל זחאלקה: חברי כנסת כאן אמרו – חבר הכנסת כבל – שאפשר באהבה, אפשר שכולם, אפשר זה.

ג'מאל זחאלקה: ב-1967 נסוגה האהבה ושכנה המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: כדי שתהיה אהבה, כדי שיהיה צדק, צריך להיפטר ממלחמה.

ג'מאל זחאלקה: כל עוד יש כיבוש ישראלי, בכל השטחים ובירושלים המזרחית, אין אהבה, אין צדק, אין הבנה, אין פיוס בין העמים, אין שלום, אין עתיד טוב לא לילדינו ולא לילדי היהודים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מציעים שלום, אנחנו מציעים צדק.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מציעים להקים את מוזיאון הצדק, מוזיאון השלום, לאחר סיום הכיבוש הישראלי, לאחר שימולאו כל החלטות האו"ם.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא דורשים שום דבר נוסף – רק הלגיטימיות וההחלטות והחוק הבין-לאומי.

מכלוף מיקי זוהר: איזה החלטות?

מכלוף מיקי זוהר: איזה החלטות?

מכלוף מיקי זוהר: איזה החלטות, ג'מאל?

ג'מאל זחאלקה: זה הקובע כאן.

מכלוף מיקי זוהר: איזה החלטות?

מכלוף מיקי זוהר: איזה החלטות?

ג'מאל זחאלקה: אם תקימו מוזיאון למלחמה – – –

מכלוף מיקי זוהר: תגיד, איזה החלטות?

ג'מאל זחאלקה: אתם מקימים מוזיאון למלחמה, מוזיאון של שנאה, מוזיאון של ניצול, מוזיאון של רמיסת צדק.

מכלוף מיקי זוהר: איזה החלטות, חבר כנסת זחאלקה?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים – החלטות האו"ם של סיום הכיבוש – –

מכלוף מיקי זוהר: איזה החלטות?

מכלוף מיקי זוהר: איזה?

מכלוף מיקי זוהר: איזה?

ג'מאל זחאלקה: – – ופירוק כל ההתנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: ופירוק.

מכלוף מיקי זוהר: תגיד איזה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך: החלטה על סיום הכיבוש – –

מכלוף מיקי זוהר: שמה הן אומרות?

ג'מאל זחאלקה: – – החלטה על פירוק כל ההתנחלויות – לא הייתה החלטה כזאת?

מכלוף מיקי זוהר: שמה?

מכלוף מיקי זוהר: שמה?

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה רוצה?

ג'מאל זחאלקה: החלטה על מדינה פלסטינית.

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה מדינה פלסטינית?

ג'מאל זחאלקה: ההחלטה של האג להרוס את גדר ההפרדה – כל ההחלטות האלה, צריך – – –

מכלוף מיקי זוהר: בשביל מה, שישלוט שמה "דאעש"?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל מה, שישלוט שם "חיזבאללה" או "חמאס"?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל מה אתה רוצה מדינה פלסטינית?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל לשים את הפלסטינים יותר – – – ממה שהם כבר היום?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל מה?

ג'מאל זחאלקה: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, אני מוכן לענות על קריאות ביניים אינטליגנטיות.

ג'מאל זחאלקה: לא כל קריאת ביניים ראויה לתגובה.

מכלוף מיקי זוהר: כן – – –

טלי פלוסקוב: אני מוסיפה לך עוד 20 שניות, ואני מבקשת לסיים.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה, אם יש לך חידוד לשון או משהו אינטליגנטי, משהו מאתגר.

מכלוף מיקי זוהר: אז בשביל מה אתה רוצה מדינה פלסטינית?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

ג'מאל זחאלקה: אבל להגיד: איזה החלטה?

ג'מאל זחאלקה: תמיד אפשר להגיד את זה.

ג'מאל זחאלקה: כל ילד – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר, תן בבקשה לסיים את הדיון ולהצביע עבור הצעת החוק הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני כמעט אומר: תנו לתינוק מוצץ.

טלי פלוסקוב: הוספתי לך עוד 15 שניות.

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

ג'מאל זחאלקה: כן, גברתי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים להקמת מוזיאון ומרכז למלחמה בלבה של ירושלים המזרחית הכבושה.

ג'מאל זחאלקה: מה שצריך זה פינוי מלא של האזור על-פי החלטות האו"ם, וטובה שעה אחת קודם, להצלת הילדים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

ג'מאל זחאלקה: – – ולבניית עתיד טוב יותר.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר, אני מבקשת לסכם את הדיון, ולאחר מכן מייד נעבור להצבעה.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אני חייב להגיד שהדיון הזה, כמו גם הדיון הקודם, לצערי לא הפתיע.

זאב אלקין: מדהים לראות איך נציגי מפלגה שלמה – או אפילו כמה מפלגות, רשימה שלמה – בבית הזה, רואים את ניצחון מדינתם כאירוע שבשום פנים ואופן אסור לזכור אותו וכאירוע שלילי.

זאב אלקין: אני מדי פעם שואל את עצמי על חברי הכנסת מהרשימה המשותפת: האם הם זוכרים שהם מכהנים בכנסת ישראל?

זאב אלקין: לא בפרלמנט פלסטיני, לא בפרלמנט ירדני.

זאב אלקין: אגב, אם חס וחלילה המלחמה הזאת הייתה נגמרת אחרת, בטבח המוני, כפי שתוכנן כאן ב-67', מסופקני אם מישהו מכם היה זוכה לשבת על כיסאות בפרלמנט.

זאב אלקין: אז גם אתם בסוף יושבים על הכיסאות כאן, בבית הזה, בזכות אותו ניצחון בששת הימים.

זאב אלקין: רק במדינת ישראל אפשרי הדבר הזה, שעומדים חברי פרלמנט, אחד אחרי השני, ועל ניצחון שהציל את המדינה הזאת מכליה אומרים: בשבילנו זה חורבן, ואנחנו בשום פנים ואופן לא מוכנים לזכור את זה.

זאב אלקין: אין עוד מדינה אחרת בעולם שתופעה כזאת הייתה קיימת בה.

זאב אלקין: ועוד הערה, יותר בעקבות הדיון הקודם: אני חושב שאתם עושים פשע לציבור ששלח אתכם לפרלמנט, כשעליתם כאן אחד אחרי השני – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מסתכל בראי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מסתכל בראי?

עאידה תומא סלימאן: אתם עושים פשע.

עאידה תומא סלימאן: אתם עושים פשע על שני העמים.

זאב אלקין: – – – כשעליתם כאן אחד אחרי השני על הדוכן ואמרתם שמבחינתנו החוק שמדבר על תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל של ארגון טרור הוא חוק נגד הערבים.

זאב אלקין: מה רציתם להגיד בזה – שהציבור הערבי אוטומטית תומך בטרור ובמאבק מזוין נגד מדינת ישראל?

זאב אלקין: זה המסר?

זאב אלקין: הרי זה לא נכון.

זאב אלקין: הציבור הזה אומר חד-משמעית שזה לא נכון ואלה לא עמדותיו.

זאב אלקין: דיברתם על הכיבוש במזרח ירושלים?

זאב אלקין: לכו תסתכלו בסקרים.

זאב אלקין: רוב האוכלוסייה הערבית במזרח ירושלים – שואלים אותם: אם יהיו כאן שתי מדינות, באיזה צד אתם רוצים להיות?

זאב אלקין: אומרים: במדינת ישראל.

זאב אלקין: סקר אחרי סקר – רוצים להיות במדינת ישראל.

זאב אלקין: אז זה הכיבוש?

זאב אלקין: זאת המציאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – את השקרים האלה.

זאב אלקין: זאת המציאות.

זאב אלקין: אבל משום מה אתם בוחרים שלא לשרת את הציבור ששלח אתכם לכאן, ולא לשרת את המדינה שממנה אתם מקבלים משכורת כחברי פרלמנט, אלא לבוא ולקרוא לכוחות זרים ולאו"ם, ושיבוא מישהו ויפגע במדינה הזאת.

זאב אלקין: אני חושב שהגיע הזמן שדווקא בחוק הזה של סיפור גבעת-התחמושת אולי תתעשתו ותיזכרו, ולו לרגע אחד, איזו מדינה אתם משרתים ולאיזו מדינה נשבעתם אמונים כשהתחלתם לכהן כאן בכנסת ישראל.

זאב אלקין: אני מודה לחבר הכנסת כבל ולמפלגות בצד הזה של האולם על ההבנה הזאת שמדובר פה בחוק של צדק היסטורי.

זאב אלקין: אין פה פוליטיקה; אין פה ימין ושמאל.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

זאב אלקין: וחבל לי מאוד שרק החלק ההוא של האולם לא מבין את זה.

זאב אלקין: יבוא יום שגם אתם תבינו.

זאב אלקין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אלקין.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק המרכז למורשת מלחמת ששת הימים, שחרור ירושלים ואיחודה, התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז למורשת מלחמת ששת הימים, שחרור ירושלים ואיחודה, התשע"ז–2017, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 34 חברי כנסת, תשעה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק המרכז למורשת מלחמת ששת הימים, שחרור ירושלים ואיחודה, התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1118); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו עוברים להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 62) (חממות טכנולוגיות וחברות הזנק), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: תציג את הצעת החוק, בשם שר הבריאות, השרה מירי רגב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

יוסי יונה: מירי, מזמן לא ראינו אותך.

מירי רגב: ראית?

מירי רגב: יש תורנות בכנסת.

מירי רגב: אחרי סיור בבית-שמש באים לתורנות במליאה.

מירי רגב: זה הולך טוב.

מירי רגב: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מקריאה כאן את תשובתו של שר הבריאות, של ליצמן, על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 62) (חממות טכנולוגיות וחברות הזנק).

מירי רגב: על-פי חוק ביטוח בריאות מממלכתי, החזקה בתאגיד על-ידי קופת-חולים מחיבת את הקופה למינימום של 20% בהחזקה באמצעי השליטה, בעיקר מניות.

מירי רגב: ואולם, כשמדובר בחממות טכנולוגיות וחברות הזנק, דרישה זו לא מעשית.

מירי רגב: פעמים רבות נדרש גיוס משקיעים והון חיצוני, ודבר זה מוביל בהכרח לדילול החזקות הקופה אל למטה מ-20%.

מירי רגב: לכן, הצעת החוק שלפניכם קובעת כי תנאי הסף של 20% החזקות לא יחול על החזקות של קופה בחברות הזנק וחממות טכנולוגיות, ושר הבריאות והאוצר יוכלו לאשר גם החזקה של אמצעי שליטה בהיקף נמוך יותר.

מירי רגב: יודגש שהסמכות היא עדיין של שני השרים – שר הבריאות ושר האוצר – והקופה חייבת לקבל את אישורם להחזקה בכל היקף שהוא, אבל השרים יוכלו להתיר לקופה להחזיק בתאגיד שהוא חברת הזנק או חממה טכנולוגית גם אם לא מתקיים התנאי של החזקת 20% לפחות מאמצעי השליטה.

מירי רגב: יצוין כי בתאגידי בריאות – קרנות מחקרים – שליד בתי-החולים הממשלתיים כבר בוצע תיקון דומה בתקנות מאותם שיקולים.

מירי רגב: לכן, הממשלה מבקשת את תמיכת הכנסת בהצעת חוק זו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה מירי רגב.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: ראשון הדוברים, עבדאללה אבו מערוף – מוותר; אגב, רשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – מוותר; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, בדרך כלל אני עולה לדוכן הזה כשיש הסתייגויות או כשיש רצון לדבר על חוקים, ונצמדת לחוק עצמו ומדברת ומנמקת.

עאידה תומא סלימאן: הפעם אני אנצל את זמן הדיבור הזה כדי לענות לשרה רגב, שבחרה דווקא ביום האישה לעשות מעשה מאוד פמיניסטי – דווקא לתקוף את יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, ולהשתלח בדברים – היה מן הראוי שעכשיו תעזוב את השיחה שהיא מקיימת בתוך המליאה ותשמע מה יש לי להגיד לה.

עאידה תומא סלימאן: השרה רגב, שאלת אותי מאיפה יש לי את החוצפה לשאול אותך.

מירי רגב: – – – היא לא שמעה את התשובה שלי, אני לא רוצה לשמוע את התשובה – – –

עאידה תומא סלימאן: למה את בורחת – – –

מירי רגב: – – – שאת תהיי מוכנה לשמוע – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – שסוף-סוף מישהו מוכן – –

מירי רגב: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – להגיד לך שלא מתוך חוצפה פונים אליך אלא מתוך זכות אמיתית.

עאידה תומא סלימאן: כנראה את לא יודעת מה התפקיד שלך, השרה.

עאידה תומא סלימאן: התפקיד שלך הוא להגיע למליאה הזאת – –

אורן אסף חזן: את יודעת מה התפקיד שלך?

אורן אסף חזן: שאת לא – – –

עאידה תומא סלימאן: – – ולענות על שאילתות של חברי וחברות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אבל השרה – – –

אורן אסף חזן: את יודעת מה התפקיד שלך?

יואל חסון: בלי קשר לעמדה.

יואל חסון: היא צודקת במאה אחוז.

אורן אסף חזן: – – – ולמה היא – – –

עאידה תומא סלימאן: אני דורשת שהשרה התורנית תיכנס לאולם.

אורן אסף חזן: היא צודקת ונוח לה כשנוח לה.

טלי פלוסקוב: קודם כול, השר התורן נמצא באולם.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, היא השרה התורנית, והיא אמורה לענות בדיון הזה.

טלי פלוסקוב: זה לא קשור.

טלי פלוסקוב: זה לא קשור.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

טלי פלוסקוב: מה שחשוב כאן זה נוכחות השר.

עאידה תומא סלימאן: אז מה שראיתם עכשיו, חברות וחברי הכנסת וכלל האוכלוסייה במדינת ישראל, זו בדיוק המגמה של הכנסת הזאת – להתייחס לחברי הכנסת הערבים כאילו מישהו עושה לנו טובה שאנחנו נמצאים פה – –

אורן אסף חזן: אנחנו עושים לכם טובה.

אורן אסף חזן: עושים לכם טובה.

נורית קורן: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – וכאילו שהשרים פטורים מלתת תשובות, והם יכולים להשתלח כל פעם שבא להם בחבר כנסת כדי לקדם את עצמם.

עאידה תומא סלימאן: השרה רגב, יש לך עוד הרבה מה ללמוד על פמיניזם ועל זכויות נשים.

עאידה תומא סלימאן: ואת יודעת מה?

עאידה תומא סלימאן: כן, אני יכולה ממש לחנך אותך מחדש מה זה פמיניזם.

עאידה תומא סלימאן: פמיניזם זה לא להסתכל רק על קבוצה מסוימת; ופמיניזם זה לא לשקר – –

אמיר אוחנה: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – על מה כן עושים ומה לא עושים.

עאידה תומא סלימאן: השרה עמדה על הדוכן הזה בלי לבדוק עובדות, השתלחה בי וחשבה שככה אולי היא תרוויח כמה נקודות.

אורן אסף חזן: אתם עולים ומדברים בלי עובדות פעם אחר פעם.

עאידה תומא סלימאן: באותו יום אבי דיכטר, חבר הכנסת אבי דיכטר – –

אורן אסף חזן: היושבת-ראש, נגמר לה הזמן.

אורן אסף חזן: נגמר לה הזמן.

עאידה תומא סלימאן: – – גם פתח את ישיבת חוץ וביטחון במתקפה על יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: כי הפריע לו שהוא – –

אורן אסף חזן: כי את מקדמת רק מה שנוח לך.

טלי פלוסקוב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – פעם אחת ידון בנושא של הטרדות מיניות בצה"ל נגד החיילות.

אורן אסף חזן: את מקדמת רק מה שנוח לך.

עאידה תומא סלימאן: אז תפתח את העיניים: זה קורה בצבא הכי מוסרי בעולם – –

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

קריאה: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – זה קורה בצבא הכיבוש הישראלי, והגיע הזמן שתכירו בזה.

עאידה תומא סלימאן: ורק לידיעת

עאידה תומא סלימאן: כם, הוועדה לקידום מעמד האישה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – קיימה שני דיונים שנוגעים לחיילות, אבל אני לא משתמשת בזה כדי לזרות חול בעיני כל מי שפותח את הפה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

עאידה תומא סלימאן: והגיע הזמן שתלמדו את העובדות לפני שתתחילו לתקוף.

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמיר אוחנה – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סתיו שפיר – – –

יעל כהן-פארן: נוכחת, נוכחת.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, היא נוכחת.

טלי פלוסקוב: סליחה.

טלי פלוסקוב: אם היא לא במקום, אז אני מבינה שזאת הכוונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – מוותר; חברת הכנסת מרב מיכאלי – מוותרת.

טלי פלוסקוב: בכך סיימנו את רשימת הדוברים.

אורן אסף חזן: סליחה, אפשר לענות?

טלי פלוסקוב: בהצעת החוק הזאת?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן, לא, פשוט נרשמת להצעה הבאה.

טלי פלוסקוב: בסדר, חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, השרים, כנסת נכבדה, במרבית הזמן, ישבנו כאן לפני כמה דקות ושמענו פשוט שקרים על גבי שקרים על גבי שקרים מאסופה של נוכלים שיושבת כאן מולי, שמשתמשת בבמה הזאת כדי להפיץ רוע.

אורן אסף חזן: עכשיו, אני לא יודע מה מפריע לי יותר, מה מטריד אותי יותר – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: שיחזור בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, שיחזור בו.

אורן אסף חזן: – – העובדה שישב כאן יושב-ראש, שישב בכיסא היושב-ראש, וטען שהוא הריבון וסתם לנו את הפה – וכנראה התמזל מזלי והוא יושב כאן שוב.

אורן אסף חזן: בסוף אני אחשוב שזה הכול קנוניה.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: אני לא יודע מה מפריע לי יותר, העובדה שהייתה לו פליטת פה שבה הוא אמר שאבי האומה הפלסטינית, "אומה" "פלסטינית", הוא יאסר ערפאת, יימח שמו – –

רועי פולקמן: אורן, למה – – –

אורן אסף חזן: – – ומצד שני עולה לפה חבר כנסת אחר, שמגדיר את עצמו שיח' אבל כל מה שהוא עושה זה רק להפיץ שנאה – אני רק תוהה אם כשתגיע למעלה, אתה תסתכל בעיניים של אללה, אם תוכל לחייך כשהוא יודע שאתה עומד פה ומשקר על שתי רגליים ובפיך המלוכלך פעם אחר פעם אחר פעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אורן אסף חזן: אם אתם אומה שהוקמה לפני 40 שנה, שהוקמה לפני 40 שנה, איך אתם יכולים לדבר על ששת הימים?

אורן אסף חזן: איך אתם יכולים להגיד שהייתם כאן קודם?

אורן אסף חזן: איך אתם יכולים בכלל לתבוע זכויות על מה שלא שלכם?

אורן אסף חזן: מילא לשקר, מילא להמציא, אבל גם לגנוב את ההיסטוריה?

אורן אסף חזן: זו התרבות?

אורן אסף חזן: זו המורשת?

אורן אסף חזן: יש כאלה שגונבים קרקעות; יש כאלה שגונבים דעה.

אורן אסף חזן: אתם מנסים לגנוב את ההיסטוריה.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: אני לא רוצה לעכב את חברי בקואליציה, אני רק רוצה להגיד דבר אחד: חלאס.

אורן אסף חזן: אף אחד כבר לא קונה את השטות שלכם.

אורן אסף חזן: נכון שאתם צריכים להצדיק את המשכורת, ונכון שאתם צריכים להצדיק את הכסף האנטישמי שמגיע מחו"ל כדי לתמוך במפלגות שלכם, אבל אולי לשם שינוי תעזבו אותנו בשקט ותתחילו לעשות משהו למען אלה ששלחו אתכם לכאן.

אורן אסף חזן: תפסיקו לפגוע בהם.

אורן אסף חזן: אתם כתם לחברה הערבית בישראל.

אורן אסף חזן: אתם בושה לחברה הערבית בישראל.

אורן אסף חזן: אני הולך ברחוב, פונים אלי ערבים, לעתים אני קצת נבהל, ואז אני מקשיב ושומע מה שיש להם לומר – הם פשוט מתביישים בכם.

אורן אסף חזן: הם רואים בכם לא מנהיגות, ולא מובילים, ולא מייצגים – אסופה של נוכלים, שקרנים ורמאים – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת, חבר הכנסת, חבר הכנסת – – –

אורן אסף חזן: – – שכל מה שהיא מנסה זה – – – את הכיסא שלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת חזן, תחזור בך מהדברים על אסופה של נוכלים.

אחמד טיבי: פגעת בכבוד הכנסת כאשר פגעת בקבוצה.

אורן אסף חזן: תפנה לוועדת האתיקה.

אורן אסף חזן: תפנה לוועדת האתיקה.

אחמד טיבי: אם אתה לא חוזר, אתה יורד מהדוכן.

אורן אסף חזן: הנה, הבריון השכונתי – – –

אחמד טיבי: נא לרדת.

אחמד טיבי: נא להוריד אותו מהדיון מייד.

אחמד טיבי: הוא לא חזר בו.

אורן אסף חזן: הבריון השכונתי, שתופס את הכיסא – – –

אחמד טיבי: נא לרדת.

אחמד טיבי: נא לרדת מהדוכן.

אחמד טיבי: נא לרדת.

אורן אסף חזן: כל מה שהוא מסוגל לעשות, כי הוא לא מסוגל להתמודד עם האמת – –

אחמד טיבי: נא לרדת.

אחמד טיבי: נא לרדת.

אורן אסף חזן: – – זה להוריד אותנו.

אחמד טיבי: הגזמת.

אחמד טיבי: עברת כל גבול.

אורן אסף חזן: אבל אתה לא תסתום לנו את הפה – – –

אחמד טיבי: גם אמרת על היושב-ראש:

אחמד טיבי: בריון שכונתי – – –

אורן אסף חזן: האמת יותר חזקה ממך – – –

אחמד טיבי: נא להוריד אותו מייד.

אחמד טיבי: נא להוריד אותו מייד.

אורן אסף חזן: ואני – כן, האמת יותר חזקה – – –

אחמד טיבי: אנזל.

אורן אסף חזן: אל תכעס.

אחמד טיבי: אנזל.

אורן אסף חזן: אל תכעס, אל תכעס.

אחמד טיבי: אנזל, אנזל.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אל תכעס, אל תכעס.

אחמד טיבי: אתה אמרת דברים קולקטיביים נגד קבוצה.

אחמד טיבי: יאללה, ח'פף.

אורן אסף חזן: אל תכעס, אל תכעס.

אחמד טיבי: יש גבול לכמה אתה מוריד את הרמה של הכנסת הזאת.

אורן אסף חזן: אתה מוריד את הרמה של ערביי ישראל.

אחמד טיבי: יש גבול לכמה אתה מוריד.

מיכל בירן: מסתבר שאין גבול.

אחמד טיבי: מישהו צריך לסתום לך את הפה.

אחמד טיבי: מישהו צריך לסתום לך את הפה.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול לסתום לי את הפה.

אחמד טיבי: מישהו צריך לסתום לך את הפה.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול לסתום לי את הפה.

אחמד טיבי: מישהו צריך לסתום לך את הפה, גם כשאני יושב-ראש.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול.

אחמד טיבי: אתה לא יכול לומר לרשימה שלמה "חבורה של נוכלים".

אורן אסף חזן: אני יכול לעשות מה שאני רוצה.

אחמד טיבי: אתה לא יכול לפגוע ככה בכבודה של הכנסת.

אורן אסף חזן: אני אעשה מה שאני רוצה.

אחמד טיבי: בושה וחרפה.

אחמד טיבי: בושה וחרפה.

אחמד טיבי: אטלע ברא.

אורן אסף חזן: אני אומר לכם את האמת.

אחמד טיבי: פעם ראשונה אני קורא אותך לסדר.

אורן אסף חזן: את האמת, את האמת.

אורן אסף חזן: "ברא" תגיד – – – שלך.

אחמד טיבי: פעם שנייה אני קורא אותך לסדר.

קריאה: אורן – – –

אחמד טיבי: קצת דרך ארץ.

רועי פולקמן: למה להתנהג ככה?

אורן אסף חזן: די, די.

אורן אסף חזן: אל תגידו לי מה לעשות.

אחמד טיבי: אם תמשיך לצעוק אני מוציא אותך, אתה עם שתי קריאות.

אחמד טיבי: תירגע.

אחמד טיבי: פעם שלישית – צא החוצה, בגלל התנועה הזאת.

אחמד טיבי: צא החוצה.

אחמד טיבי: צא החוצה עד סוף הדיון.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: אתה חוזר רק להצבעות.

אחמד טיבי: אתה חוזר רק להצבעות.

אחמד טיבי: צא החוצה עד סוף הדיון.

אחמד טיבי: התנועות המוקיוניות האלה – לא כאן בכנסת.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: אתה פוגע בכבוד הכנסת פעם אחר פעם אחר פעם.

אורן אסף חזן: אולי תיקח כדור הרגעה?

אחמד טיבי: אתה מביש את החברים שלך.

אורן אסף חזן: אולי תיקח כדור הרגעה?

אורן אסף חזן: אולי תיקח כדור הרגעה?

אחמד טיבי: אתה מביש את החברים שלך, ולא מזיז כהוא זה לאף חבר כנסת מהרשימה המשותפת.

אורן אסף חזן: אולי תיקח כדור הרגעה?

אחמד טיבי: אוקיי, כל המילים האלה ייחשבו לרעתך.

אורן אסף חזן: בסדר, אל תאיים עלי.

אחמד טיבי: כל המילים האלה ייחשבו לרעתך.

אורן אסף חזן: אל תאיים עלי.

אורן אסף חזן: תוריד את האצבע ואל תאיים עלי.

אחמד טיבי: אוקיי, חוזרים להצבעה, רבותי.

אחמד טיבי: כל כנסת ואחד מסמליה.

אורן אסף חזן: לפחות אני לא מחבל.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אתה משהו אחר.

אורן אסף חזן: לפחות אני לא מחבל.

אחמד טיבי: אתה רשאי להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 62) (חממות טכנולוגיות וחברות הזנק), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: 26 בעד, 11 מתנגדים.

אחמד טיבי: לפרוטוקול אני מוסיף את חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

אחמד טיבי: הצעת החוק עוברת לוועדת העבודה והרווחה להמשך דיון.

אחמד טיבי: יוסף ג'בארין מוסף לפרוטוקול.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – תגובה.

אחמד טיבי: אני מאשר תגובה.

אורן אסף חזן: – – – אף אחד לא פנה אליו.

אחמד טיבי: צא החוצה, צא החוצה.

אחמד טיבי: למה הוא לא בחוץ?

אחמד טיבי: מה זה, אנשי המשמר?

אחמד טיבי: למה הוא לא בחוץ?

אחמד טיבי: אטלע ברא.

אחמד טיבי: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מאולם המליאה.

אחמד טיבי: ) חמש דקות, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, לזה קוראים פרלמנט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכנסת – זה מה שנקרא נבחרי העם, אבל אולי הגיע הזמן לחוקק חוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקום לדבר על 7א ולחוקק חוקים אחרים שהם גזעניים ביותר, אולי הגיע הזמן גם לחוקק חוק שבודק את רמת האינטליגנציה ובודק גם אם הבן-אדם שפוי או לא שפוי, וגם ההתנהגות שלו – אם הוא מתנהג התנהגות מוסרית או לא, לפני שמאשרים את הריצה שלו לכנסת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי פה יש קבוצת חברי כנסת שרמת האינטליגנציה שלהם היא מתחת למינימום – אני לא רוצה להגיד מעבר לזה – והמוסר שלהם הוא אפס, בשפל, ואז הם כל הזמן משתלחים ועושים את עצמם ליצנים, כי הם ממש ליצנים, ובזה גם תוקפים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדברים על חוק שיפסול או לא יפסול חברי כנסת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה: מי שקורא לחבר כנסת טרוריסט – הוא צריך להמשיך בכנסת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועדת האתיקה לא דנה אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמדבר על חברי כנסת כנוכלים – אתם יודעים שזו הוצאת דיבה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשמדברים על זה זו הוצאת דיבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם רוצים שאנחנו נפנה לבתי-משפט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא הגיע הזמן שבכנסת הזאת יהיו אנשים שפויים שיפסיקו גם את הגזענות, את ההסתה וגם את השקרים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שלא מבין שמסגד אל-אקצא הוא מסגד אל-אקצא וחושב על דברים אחרים, אז שילך אפילו לתנ"ך, ילך לראות שם: הפעם הראשונה שדיברו על בית-מקדש זה היה 400 שנים אחרי שהגיעו לעיראק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לפחות תבדקו את התורה שלכם ואת התנ"ך שלכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם השקרים האלה – הגיע הזמן להפסיק אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשבא חבר כנסת, עולה – ואני אומר לכם, זה בושה לכנסת שיש בה חברי כנסת ברמה הזאת – – –

איציק שמולי: לא הבנתי את הטענה על בית-המקדש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תקרא את התנ"ך, או שאני אסביר לך אחר כך.

איציק שמולי: לא, אל תעשה לי ככה.

איציק שמולי: אני רוצה להבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: או שאני אסביר לך אחר כך.

רוברט אילטוב: הם ממציאים את ההיסטוריה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, עכשיו – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת חאג' יחיא יתרכז בתגובה על דברי חבר הכנסת חזן – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מי שמנסה להטיח האשמות ולפגוע בחברי כנסת, אסור שמקומו יהיה בכנסת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הרבה דברים שבאים – כל פעם שמישהו עולה לדבר פה על הדוכן הזה קופץ חבר כנסת חזן ומתחיל לצעוק, ולדבר דברי הבל, ולתקוף – – –

מירי רגב: הוא לא נמצא פה, אז אל תדבר עליו.

מירי רגב: הוא לא יכול להגיב, אז אל תדבר עליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברשותך, אל תפריעי לי, בסדר?

אחמד טיבי: גברתי השרה, זו זכותו לומר את הדברים כתגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם את יכולה לצאת ולא לשמוע אותי.

אחמד טיבי: הוא מדבר לפי התקנון.

אחמד טיבי: תמשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם את יכולה לצאת ולא לשמוע אותי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך הזכות הזאת.

מירי רגב: אם לא הייתי חייבת הייתי יוצאת מזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז את יכולה גם.

מירי רגב: אני חייבת לשמוע את דברי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי תזמיני, אולי תזמיני איזה – – – או משהו?

אחמד טיבי: השרה רגב, נא לאפשר לו להמשיך, אני מבקש.

מירי רגב: אם לא הייתי שרה תורנית הייתי יוצאת מזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר, אז את יכולה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מרשה גם להמשיך לדבר בלי שרה ואני לא אקח תוספת זמן, אז את יכולה לצאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם את לא רוצה לשמוע – נדמה לי, נדמה לי שהתפקיד שלך הוא שרת תרבות, אז בתרבות – – –

מירי רגב: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בתרבות, אולי תדברי על תרבות ותראי את התרבות של – – –

אחמד טיבי: נא לא להתווכח עם השרה.

אחמד טיבי: תמשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, אני לא מתווכח, אני מסביר לה שחלק מהתפקיד שלה – – –

אחמד טיבי: קח את הזמן שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חלק מהתפקיד שלה זה תרבות, לכאורה, אבל אני לא יודע אם היא מתעסקת או מכירה את המקצוע הזה או את הנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבר כנסת שבא ופוגע ברשימה שלמה – פעם מדבר על טרור, פעם על נוכלים, פעם על שקר – אז הגיע הזמן להפסיק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אומר לכם, אם הוא חושב שבזה הוא יגיע גבוה בפריימריז, אז אני אומר לכם, זו תהיה תעודת עניות, תעודה על הרמה הנמוכה ביותר לאותה מפלגה שהוא יכול להתברג או להיות אחד המועמדים שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1117); נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הראיות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, בבקשה.

אחמד טיבי: היא מציגה לפניו?

אחמד טיבי: סליחה, השרה מציגה.

אחמד טיבי: השרה מירי רגב מציגה.

אחמד טיבי: במקום שרת המשפטים, תציג השרה מירי רגב.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק של משרד המשפטים, ואני מקריאה את ההסבר להצעת החוק במקום שרת המשפטים.

מירי רגב: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (תיקון מס' 20) (ראיות חסויות וערעור על הליכי ביניים), התשע"ז–2017, מציעה לקבוע חריגים נוספים לכלל שלפיו ניתן לערער על החלטות ביניים רק במסגרת הערעור על פסק-הדין כולו.

מירי רגב: על-פי ההצעה, יש לאפשר חריגים לכלל כאשר ההחלטה בלתי הפיכה או משליכה על ניהול המשפט כולו.

מירי רגב: החריגים שבהם מוצע לקבוע זכות ערעור על החלטות ביניים הם החלטה לגלות ראיה חסויה, החלטה הדוחה בקשת נאשם למינוי סנגור והחלטה הדוחה בקשה לדון בדלתיים סגורות.

מירי רגב: עוד מוצע לקבוע בפקודת הראיות הסדרים פרוצדורליים שונים בענייני חסיונות.

מירי רגב: הצעת החוק תמנע מצב שבו טענות המועלות במסגרת ערעור על פסק-הדין נטענות מאוחר מדי, מאחר שמדובר בהחלטות ביניים בלתי הפיכות או כאלה המשפיעות על ההליך כולו.

מירי רגב: לאור האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת חוק זו.

אחמד טיבי: תודה, גברתי השרה.

מירי רגב: יש הסתייגויות להצעת החוק הזאת?

אחמד טיבי: לא, לא, זו קריאה ראשונה.

אחמד טיבי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אבו מערוף – מוותר; חבר הכנסת שמולי – מוותר; חברת הכנסת לביא – איננה; נחמן שי – איננו; מסעוד גנאים – איננו; יוסי יונה – איננו; עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; איתן ברושי – איננו; ג'מאל זחאלקה – מוותר; זוהיר בהלול – איננו; עאידה תומא סלימאן – מוותרת; אמיר אוחנה – איננו; מיקי לוי – איננו; יעל פארן – איננה; מאיר כהן – איננו; חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; יהודה גליק – איננו; עפר שלח – איננו; אחמד טיבי – מוותר; מרב מיכאלי – מוותרת.

אחמד טיבי: מכלוף מיקי זוהר – בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתאפק בזמן דברי.

אחמד טיבי: אין צורך בהערה הזאת, אלא אם כן אתה מתכוון להפר את התקנון.

מכלוף מיקי זוהר: לא, חלילה.

יואל חסון: כשתבוא לבוש כמו בן-אדם נתאפק.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, אני רוצה לנצל את הבמה כדי לומר כמה דברים.

מכלוף מיקי זוהר: שמעתי פה קודם דיון מעניין על נושא ירושלים, מדינה פלסטינית וכדומה.

מכלוף מיקי זוהר: קודם כול, אני רוצה להבהיר למליאה: מי שלא שם לב, אני מניח שגם חברי הכנסת הערבים שמו לב, בוועדה בראשותי לצדק חלוקתי ושוויון חברתי ערכתי לא מעט דיונים שקשורים לנושאים שחשובים לערביי ישראל במדינה, כי אני באמת סבור שזאת אחריות מדינית של כולנו לייצר פה חיים בדו-קיום ובאופן שוויוני ולאפשר הזדמנות שווה במדינת ישראל לכל אזרח, ועל כן גם ערכתי את הדיונים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם יודעים שגם לאחרונה דיברתי לא מעט על התוכנית המדינית שאני רוצה להציג.

מכלוף מיקי זוהר: הרבה הרימו גבה, זלזלו ברעיון, כינו אותי בכל מיני כינויים; טוענים שזה הזוי, שזה טיפשי, שזה בלתי אפשרי – שמעתי את כל ההערות.

מכלוף מיקי זוהר: לפעמים אני אומר לעצמי, אדוני היושב-ראש:

מכלוף מיקי זוהר: בגיל 37 עשיתי כמה הישגים בחיים, הייתי אפילו סגן ראש עיר, חבר מועצה, שני תארים במשפטים, חבר בכנסת מגיל 35.

מכלוף מיקי זוהר: תאר לך אם הייתי חכם לאן הייתי יכול להגיע.

מכלוף מיקי זוהר: את זה עשיתי כלא-חכם.

אחמד טיבי: זה תגובה ל"ארץ נהדרת"?

מכלוף מיקי זוהר: כן, זה מה שאני אומר בערך.

אחמד טיבי: אוקיי.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר, תארו לכם שהייתי חכם, אולי הייתי אפילו מגיע להישגים הרבה יותר גבוהים.

יואל חסון: ראש ממשלה.

אחמד טיבי: זה היה מסר מעל הדוכן לכותבים והיוצרים הנהדרים של "ארץ נהדרת".

מכלוף מיקי זוהר: אבל זה בסדר, אנחנו רגילים לקומדיה שיש לנו פה במדינת ישראל, במיוחד כלפי אנשי הימין עם העמדות הברורות שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אני מסתכל על הרעיון של להקים פה מדינה פלסטינית, ואני באמת תוהה: מה יוצא לפלסטינים ולנו מהסיפור הזה?

מכלוף מיקי זוהר: אז בואו אתן לכם כמה תשובות, במיוחד ליפי הנפש, דווקא בצד היהודי, שכל הזמן אומרים: בואו נשמור על זכויותיהם של הפלסטינים, בואו נעזור להם להקים מדינה – – –

אחמד טיבי: אה, אלה יפי נפש?

מכלוף מיקי זוהר: בעיקר, הם כמובן רוצים להתייפייף בפני העולם.

מכלוף מיקי זוהר: ותראו מה יקרה מהמהלך הזה: אני מעריך, שבתוך זמן קצר תהיה השתלטות עוינת של גורמים קיצוניים שם, "דאעש", "חמאס", "חיזבאללה" – אחד מהשלושה.

אחמד טיבי: איפה?

מכלוף מיקי זוהר: על אותה מדינה פלסטינית שתקום.

אחמד טיבי: "חיזבאללה" ישתלט.

מכלוף מיקי זוהר: לא, אני אומר "דאעש", כי הם כמובן סונים, זה גם מתאים אתנית.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי זה, יכול להיות גם "חמאס" באיזושהי קונסטלציה, ולך תדע, אפילו גם "חיזבאללה".

אחמד טיבי: יהיה מכרז.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות שזה יהיה מכרז באמת:

מכלוף מיקי זוהר: השתלטות עוינת טרוריסטית של אחד משלושת הארגונים.

מכלוף מיקי זוהר: כל המרבה במחיר זוכה.

אחמד טיבי: יהיה מכרז, הכול רק לפי מכרז.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע מה?

מכלוף מיקי זוהר: רעיון מעניין.

מכלוף מיקי זוהר: ואז, אחרי ההשתלטות העוינת, מה יהיה לפלסטינים?

מכלוף מיקי זוהר: דמוקרטיה לא תהיה להם, מן הסתם דיקטטורה טרוריסטית, והדיקטטורה – – –

אחמד טיבי: אתה יכול – – –

מכלוף מיקי זוהר: רגע, אדוני, אני מבקש.

אחמד טיבי: אני אתן לך זמן.

אחמד טיבי: אני רוצה שתגדיר דמוקרטיה, חבר הכנסת מיקי זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: תכף אני אדבר גם על זה, זה יהיה לקראת סיום דברי.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אני תוהה: האם אותה דיקטטורה טרוריסטית תאפשר לפלסטינים לחיות בפחות עוני ממה שהם חיים עכשיו?

מכלוף מיקי זוהר: כי עכשיו העוני שהם חיים בו, בואו נגיד שהוא באמת בלתי נסבל, לעניות דעתי.

מכלוף מיקי זוהר: מה שיקרה אחר כך – העוני לא יהיה רק יותר חמור, זה גם יעזור לאותה ההנהגה, או במיוחד לראשי ההנהגה, למלא את המרתפים שלהם בעוד כמה מיליארדי דולרים.

מכלוף מיקי זוהר: הרי מה יקרה עם הכסף?

מכלוף מיקי זוהר: הכסף יגיע למרתפים של המנהיגים שלהם, ולאחר מכן – – –

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, הזמן נגמר.

אחמד טיבי: היות שהפסקתי אותו פעמיים אני מוסיף לו 25 שניות.

מכלוף מיקי זוהר: זה קשה לשמוע, אה, אדוני היושב-ראש?

אחמד טיבי: 25 שניות שלמות.

מכלוף מיקי זוהר: לא, זה לא מספיק לי, אני אבקש עוד קצת.

אחמד טיבי: תמשיך, תמשיך.

אחמד טיבי: חשוב שאנשים כמוך ידברו.

יוסף ג'בארין: בתוך חבר כנסת חכם, מה אתה מציע?

מכלוף מיקי זוהר: ואז, אני אומר, המרתפים שלהם יתמלאו בכל כך הרבה כסף והפלסטינים יהיו בסבל הרבה יותר חמור.

מכלוף מיקי זוהר: אבל העיקר – תראו, לא משנה גם שנסכן את מדינת ישראל – אנחנו היהודים הרחמנים עשינו את שלנו, התפטרנו מהסוגיה הפלסטינית, ריחמנו על הפלסטינים.

אחמד טיבי: נא להקשיב למשנה של חבר הכנסת מיקי זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, תודה רבה.

אחמד טיבי: לא כל יום אתם שומעים אותו מעל הדוכן.

מרב מיכאלי: – – –

מכלוף מיקי זוהר: גברתי, לא לכעוס.

אחמד טיבי: תירגעי, תירגעי, בכל זאת מדובר במשנה סדורה.

מכלוף מיקי זוהר: מרב, בואו נשמור את יפוּת הנפש.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שזה קשה.

אחמד טיבי: תמשיך.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע כמה זה קשה, כי האמת מאוד קשה.

אחמד טיבי: יש לך עוד חמש שניות, חבר הכנסת ממ"ז.

מכלוף מיקי זוהר: חמש?

אחמד טיבי: משפט מחץ ותסיים.

מכלוף מיקי זוהר: הגזמת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לשמוע יותר.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: יש דרישה מהקהל לתת לך להמשיך לדבר.

מכלוף מיקי זוהר: נו, אז תן לי לדבר.

אחמד טיבי: דווקא מהקהל הערבי.

מכלוף מיקי זוהר: תן לי לדבר, למה לא?

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר דברים מעניינים.

אחמד טיבי: אתה לא חושד במניעים שלהם?

מכלוף מיקי זוהר: עוד לא – – –

אחמד טיבי: אתה לא חושד במניעים שלהם למה הם רוצים – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רואה אף אחד מהם עובר לגור במדינה הפלסטינית – –

אחמד טיבי: למה לעבור לגור?

אחמד טיבי: למה לעבור לגור?

מכלוף מיקי זוהר: – – כמו שאני לא רואה את תושבי מזרח ירושלים עוברים לגור במדינה הפלסטינית.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ולהם אין זכות הצבעה לכנסת, אדוני היושב-ראש, ולהם – – –

אחמד טיבי: כי ירושלים המזרחית תהיה חלק מהמדינה הפלסטינית.

מכלוף מיקי זוהר: אתה חושב שזה יקרה?

אחמד טיבי: כן.

מכלוף מיקי זוהר: תשכח מזה.

מכלוף מיקי זוהר: תשכח מזה, אתה יודע שזה לא יקרה.

אחמד טיבי: אתה לא יודע, אם זה לא יקרה, מה יקרה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע שזה לא יקרה.

מכלוף מיקי זוהר: בשום קונסטלציה זה לא יקרה.

אחמד טיבי: אתה לא יודע, אם זה לא יקרה, מה יקרה.

מכלוף מיקי זוהר: בשום קונסטלציה זה לא יקרה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר דבר אחד – אז בוא ניקח את משפט המחץ שאתה רוצה שאני אומר – – –

אחמד טיבי: לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אומר אותו.

מכלוף מיקי זוהר: באותה מדינה פלסטינית שתקום יהיה גם שדרוג: כל מי שיעז להגיד את העמדה שלו נגד ההנהגה הקיצונית – או שיחסלו אותו או שיתלו אותו בכיכר העיר.

מכלוף מיקי זוהר: אין מה לעשות, ככה זה עובד בדיקטטורות קיצוניות.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, גם דמוקרטיה – – –

אחמד טיבי: מיקי, זה משפט המחץ?

מכלוף מיקי זוהר: לא, זה חצי משפט מחץ.

מכלוף מיקי זוהר: משפט המחץ עכשיו מגיע.

ג'מאל זחאלקה: תמחץ כבר.

אחמד טיבי: נו, יאללה, תמחץ.

אחמד טיבי: בדיוק, כמו שאמר – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני אמחץ את המשפט.

אחמד טיבי: שמע, הנאום הזה שלך יועבר בכל תחנה.

אחמד טיבי: יאללה.

מכלוף מיקי זוהר: כי אתם, ערביי ישראל, שיודעים טוב מאוד מה איכות החיים שיש פה במדינת ישראל, צריכים לדאוג שאותם פלסטינים יוכלו לקבל אפילו קצת מהאיכות הזאת, והם יכולים לקבל אותה.

אחמד טיבי: יואל, שומעים את זה עד לפה.

מכלוף מיקי זוהר: הם יכולים לקבל אותה, ובלבד שיכירו ברעיון אחד: שמדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית עם מיעוט ערבי – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: – – ועל כן, זה הפתרון היחידי שיש.

מכלוף מיקי זוהר: מדינה פלסטינית – אשליה שלא תתממש אף פעם, חברים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ממ"ז, אין כמוך, תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: צפינו במשנה סדורה של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, שהבטיח שתהיה לו תוכנית מדינית, והוא הציג אותה עכשיו מעל הדוכן.

מכלוף מיקי זוהר: לא, יש עוד הרבה – – –

אחמד טיבי: פרק א', פרק א'.

קריאה: היושב-ראש, זו גם עמדת הממשלה?

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה – –

ג'מאל זחאלקה: על התוכנית המדינית שלו?

אחמד טיבי: – – על הצעת החוק.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (תיקון מס' 20) (ראיות חסויות וערעור על החלטות ביניים), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה חוק ומשפט נתקבלה.

אורן אסף חזן: – – – שתדע לך, היושב-ראש, אתה חרגת מסמכות כשהוצאת אותי.

אורן אסף חזן: אסור היה לך לסתום כך את הפה.

אורן אסף חזן: זו פגיעה בחופש הביטוי.

אחמד טיבי: בעד – 18, נגד – אפס.

אורן אסף חזן: אתה חרגת מסמכות.

אחמד טיבי: צא החוצה.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: צא החוצה מייד.

אחמד טיבי: אסור לך לפנות ליושב-ראש.

אחמד טיבי: אסור לך בזמן שאתה מורחק.

אורן אסף חזן: אסור היה לך להוריד אותי.

אחמד טיבי: אתה תועמד לדין – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – בוועדת האתיקה על החריגה הזאת.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: יאללה, הסתלק.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: גם אני אקח אותך לוועדת האתיקה – – –

אחמד טיבי: אוקיי, אוקיי, אוקיי.

אחמד טיבי: אתה מפר את התקנון פעם אחר פעם.

אורן אסף חזן: אתה חורג מהתקנון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: יאללה, צא החוצה, צא החוצה.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: הוציאו אותו החוצה.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: להוציא אותו החוצה.

אחמד טיבי: התוצאה היא: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמסלם, אם הייתי רוצה לנקום בך על מה שעשית בבוקר, הייתי מוציא אותך עכשיו מהמליאה בגלל שיחה בטלפון, שהיא עברה בוטה על התקנון.

אחמד טיבי: אבל היות שאמרתי שכשאני ריבון אני מגלה רוחב לב, אני לא קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: אני יכול לענות?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד אמסלם: – – –

אחמד טיבי: ההצעה אושרה.

אחמד טיבי: הצעת החוק עברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לענות?

אחמד טיבי: על מה תענה?

אחמד טיבי: הפרת את התקנון.

דוד אמסלם: אני מכבד אותך.

דוד אמסלם: הנה, אתה רואה?

דוד אמסלם: שים לב.

דוד אמסלם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/692); נספחות.

דוד אמסלם: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הצרכן (שקיפות מרכיבי תשלום בעסקה מתמשכת), התשע"ז–2017.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן כבל – בבקשה, אדוני.

מירי רגב: – – – הולך ומידרדר מחוק לחוק.

קריאה: איתן, בקיצור, אה, איתן?

קריאה: לא כמו מיקי זוהר.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: מיקי הציג תוכנית.

קריאה: – – –

איתן כבל: לא, אני רק חלק מתוכנית.

אחמד טיבי: עשר דקות לכבל, למרות שהוא לא מציג שום תוכנית.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי חברי הכנסת, קודם כול, זכות גדולה נפלה בחלקי להציג פה הצעת חוק, עם אדם עם לב רחום כמוך.

איתן כבל: זו זכות.

אחמד טיבי: אני חושב שאנשים כמוך ייהנו בכל פעם שאני בשלטון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: בגלל שאתה אדם מיוחד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ובכן, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 52) (שקיפות מרכיבי תשלום בעסקה מתמשכת).

איתן כבל: את הצעת החוק הזאת הגישו חברי הכנסת איתן כבל, נורית קורן, דב חנין ואיתן ברושי, ואני אציג אותה ממש בקצרה.

איתן כבל: הצעת החוק הזאת בעצם באה לטפל אחת ולתמיד במה שאנחנו מכירים בכל חשבון: דמי שימוש קבועים.

איתן כבל: תמיד אנחנו תוהים מה מסתתר מאחורי הסיפור הזה שנקרא דמי שימוש קבועים, ובדרך כלל אנחנו לא זוכים לקבל את התשובות הנדרשות סביב העניין הזה של דמי שימוש קבועים.

איתן כבל: למשל, כפי שחלקכם בוודאי יודעים, תחת הכותרת דמי שימוש קבועים "בזק" גבתה במשך שנים – עד לאחרונה, שהודיעה השבוע שהיא תפסיק לגבות את זה – את התשלום עבור "עפרוני" ו"זמיר".

איתן כבל: אני בטוח שיש כאן בין חברי הכנסת שאפילו לא שמעו על טלפון כזה שקוראים לו "עפרוני" או "זמיר".

איתן כבל: היו פעם שני טלפונים מאוד מכוערים ש"בזק" מכרה לאזרחי ישראל, אחד אפור ואחד קרמי כזה.

איתן כבל: גם כשכבר לא הייתה חברה וסגרו את הכול וכבר שום דבר לא היה קיים, הסתבר שגבו, יוסף ג'בארין, 3.60 ש"ח על החיבור הזה במשך שנים רבות.

איתן כבל: היו אומרים שבאו אזרחים וביקשו, אבל אנשים בכלל לא ידעו.

איתן כבל: זה לא רק שם.

איתן כבל: בחברות הגז גם כן הסדרנו את זה לאחרונה.

איתן כבל: אף פעם אתה לא מצליח להבין על מה אתה משלם ואיך אתה משלם ואיך התמחור של זה נקבע.

איתן כבל: בשורה האחרונה, כדי לא לעכב את כל החברות והחברים הנכבדים הערב, וכיוון שמדובר רק בקריאה ראשונה, אני מקווה שהצעת החוק הזאת אחת ולתמיד תייצר שקיפות, שבה בכל חשבון – גם תחת הכותרת "דמי שימוש קבועים" – יפורט כל שקל ושקל, על מה הוא נגבה מהאזרחים, והאזרחים ידעו על מה הם מוציאים את כספם.

איתן כבל: אין לי ספק שתהיינה שאלות ואין לי ספק שיתגלו גם דברים שהחברות גבו במשך שנים שלא לצורך, ונסיים אחת ולתמיד את הסאגה הזאת.

איתן כבל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מאוד מודה לך.

אחמד טיבי: רשימת הדוברים.

איתן כבל: מה, היא כזאת ארוכה?

אחמד טיבי: מישהו מהנוכחים רוצה לדבר?

אוסאמה סעדי: הצבעה.

אחמד טיבי: אף אחד לא רוצה לדבר.

אחמד טיבי: אני מודה לכם, בשעה מאוחרת זו, למרות חשיבות הדברים.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 52) (שקיפות מרכיבי תשלום בעסקה מתמשכת), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 18 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה עוברת לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/696); נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק זכות השגה על החלטה בעניין רישוי מקצועות בתחום הרפואה והבריאות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עודד פורר, הצעה טובה, לשם שינוי.

אחמד טיבי: היום היו לו הצעות שלא אמרתי עליהן – – –

עודד פורר: היה לי יום טוב היום.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אדבר באמת בקצרה, כי ההצעה הזאת מדברת בעד עצמה.

עודד פורר: כמו שכבר אמרתי גם כשהיא עברה את הקריאה הטרומית, היה מוטב שההצעה הזאת הייתה מוסדרת עוד מזמן בתוך הנהלים של משרד הבריאות.

עודד פורר: אבל לצערי עולים ותושבים חוזרים רבים מוצאים את עצמם מתמודדים מול הפקידות שאמורה לאשר או להכיר בתעודות שלהם שהם עולים לישראל, ואחרי החלטה של פקיד כזה או אחר שאחראי לנושא במשרד הבריאות, אין להם שום דרך לערער על ההחלטה של אותו אדם אלא בבית-משפט.

עודד פורר: אין שום ועדת השגה או ועדת ערר באמצע, בתוך משרד הבריאות.

עודד פורר: כשאני כיהנתי כמנכ"ל משרד העלייה והקליטה העברנו, ביוזמת השרה סופה לנדבר, כמובן, החלטת ממשלה בנושא הזה, שחייבה את משרד הבריאות בקדנציה הקודמת ואת שרת הבריאות הקודמת להקים ועדה כזאת בתוך המשרד, כדי שעולים ותושבים חוזרים יוכלו לערער על ההחלטות האלה.

עודד פורר: הוועדה הזאת לא קמה, ומשהיא לא קמה ואני נבחרתי לכנסת, אחת מההצעות הראשונות שהגשתי הייתה ההצעה הזאת.

עודד פורר: אני שמח שהשר ליצמן בחר לתמוך בה, גם אם זה כלל עימות לפעמים עם הפקידות בתוך המשרד שלו – שכמובן לא אוהבת שמערערים על ההחלטות שלה.

עודד פורר: העברנו אותה בקריאה טרומית.

עודד פורר: אני שמח שחבר הכנסת אלי אלאלוף קידם את זה במהירות בתוך ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, מתוך הבנת חשיבות הדברים לכלל העולים לישראל.

עודד פורר: העברנו את זה בוועדת העבודה והרווחה, עם נציגים, עם יכולת לשקיפות בוועדות האלה, ותוקמנה ועדות השגה על החלטות גם בנושא של רישיון לרפואה, גם בנושא של רישיון לרפואת שיניים, גם לגבי רישיון של רוקחים וגם לגבי הסדרת מקצועות פארה-רפואיים.

עודד פורר: בעניין הזה אני מקווה שאנחנו נצליח אפילו להעביר אותה אולי במהרה גם בקריאה שנייה ושלישית עוד במושב הזה, ותהיה בשורה לציבור גדול מאוד של עולים ותושבים חוזרים, ולא רק להם, אלא גם לעולים הפוטנציאליים שמסתכלים עלינו מעבר לים ושוקלים אם לעשות עלייה למדינת ישראל או לא.

עודד פורר: אני מקווה שנעשה זאת במהרה בימינו, ונראה הרבה רופאים ורופאות ורופאי שיניים ורופאות שיניים, ואחר כך נתקן את החקיקה גם לטובת האחים והאחיות.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: אני מבקש מחברי לתמוך בהצעה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3671/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: יש לנו הצעת חוק שהוצמדה, והיא הצעת חוק זכות ערר על החלטה בעניין רישוי מקצועות רפואיים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: יציג לנו את ההצעה חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה, גברתי.

אחמד טיבי: זה יהיה קצר.

אחמד טיבי: האמת היא, כמה קדנציות אני מנסה לקדם את זכות הערר של בוגרים – בוגרים ברפואה, רפואת שיניים, מקצועות פארה-רפואיים, ולא עלה בידי.

עודד פורר: היית צריך שאני – – –

אחמד טיבי: אמת.

אחמד טיבי: גם בכנסת הקודמת, גם בזאת שלפניה, למרות שכולם ידעו שזה נחוץ.

אחמד טיבי: אתם הרי כולכם מקבלים פניות מבוגרים ברפואה, רפואת שיניים ומקצועות פארה-רפואיים שמלינים על העובדה שמודיעים להם על התוצאה וכמעט אין להם זכות ערר, או שהתשובות אוטומטיות לפעמים, וההרגשה של הבוגר היא שהוא מקופח, שזאת לא התוצאה שאליה ייחל או שמגיעה לו.

אחמד טיבי: אלה אנשים שלומדים שנים רבות כדי לזכות בתואר, יהודים וערבים כאחד.

אחמד טיבי: שוחחתי עם השר ליצמן, והוא הראה סימנים שהוא בעד.

אחמד טיבי: הגיע חבר הכנסת עודד פורר, וממעמדו כחבר בקואליציה – והוא גם שוחח עם השר, לחץ, גם דיבר עם חברי קואליציה, והם נענו לבקשתו, הנכונה.

אחמד טיבי: זאת הצעה – ומגיעה לך מילה טובה, חבר הכנסת פורר, הפעם, לפחות בסוף היום; לא על ההצעות הקודמות – שנותנת פתח למתן זכות ערר, ואנשים ירגישו שקיבלו משהו בדרך אולי לשנות את התוצאה שקיבלו.

עודד פורר: ולא יהיו חייבים לפנות אל בית-משפט.

עודד פורר: זה יחסוך זמן.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: זה גם חוסך כסף, זה חוסך משאבים.

אחמד טיבי: אתה חוסך פנייה אל בית-משפט, כי יש ועדת ערר.

אחמד טיבי: והנושאים הם – אני חוזר, למרות שאתה אמרת את זה: גם רופאים, גם רופאי שיניים, גם רוקחים וגם מקצועות פארה-רפואיים.

אחמד טיבי: הוועדה תורכב על-ידי השר, נדמה לי של שלושה אנשים, כאשר תוך 30 יום חייבים להגיש ערעור, והתוצאה תתקבל תוך 45 יום מהגשת הערעור.

אחמד טיבי: רבים רבים מהבוגרים פנו אלינו במשך שנים כדי שזכות הערר הזאת תעוגן בחוק.

אחמד טיבי: הגיע הזמן.

אחמד טיבי: והצעת החוק שלי, שהוצמדה להצעת החוק של חבר הכנסת פורר, תמוזג והן יקודמו יחד בוועדה.

אחמד טיבי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: אני מבקש מכם לתמוך בהצעה החשובה הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: אני אנסה ללכת בדרך שלך, אדוני.

טלי פלוסקוב: האם יש מישהו באולם שמעוניין לדבר?

טלי פלוסקוב: כי יש פה רשימה ארוכה.

טלי פלוסקוב: יש.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

אחמד טיבי: אילטוב, תציע פעם הצעה שאני איאלץ להגיד: הצעה טובה.

אחמד טיבי: הוא אילץ אותי.

אחמד טיבי: תציע, משהו.

אחמד טיבי: לא כל הזמן הצעות – – –

רוברט אילטוב: אל תדאג, אל – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: בסוף זה יקרה לך.

יוליה מלינובסקי: תעבור אלינו, לישראל ביתנו.

אחמד טיבי: את רואה, כשאני – כשצריך, אני – – –

עבדאללה אבו מערוף: או להפך.

רוברט אילטוב: – – –

אחמד טיבי: או להפך, או להפך.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

מרב מיכאלי: – – – בוא, בוא, בוא – – –

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה.

מרב מיכאלי: – – – ניקח את ההצעה שלהם, נראה אותם לוקחים את ההצעה של עצמם.

עבדאללה אבו מערוף: – – –

קריאה: – – –

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השרה, על הצעת החוק ראוי להגיד "כן", לא להגיד "נייט".

עבדאללה אבו מערוף: למה?

עבדאללה אבו מערוף: כי ההצעה באה לתקן עוול ועיוות במשרד הבריאות, ברישיונות למקצועות רפואיים, הרבה זמן.

עבדאללה אבו מערוף: ואני עליתי על הדוכן לא רק לברך על ההצעה הנכונה לתקן את העיוות הקיים ואת העוול הנמצא, אלא להגיד מה הניסיון שלי האישי משם, ממה שנקרא המחלקה, ההנהלה – –

אחמד טיבי: לרישוי מקצועות רפואיים.

עבדאללה אבו מערוף: – – לרישוי מקצועות רפואיים.

עבדאללה אבו מערוף: ההתנהלות שם מתחת לכל ביקורת, ואני מדבר על זה באחריות.

עבדאללה אבו מערוף: לא אכנס לפרטים.

עבדאללה אבו מערוף: טוב שעכשיו יש ועדה שתדון ותגיש ערר על החלטות שהן החלטות לא מקצועיות, הזויות, החלטות שבהן יש הרבה ריח של גזענות – ואני מדבר על זה בשיא האחריות של המילה, ואני עד לזה ואחראי לכל מילה שאני אומר.

עבדאללה אבו מערוף: יש אנשים שמחכים יותר משנתיים בשביל לקבל תשובה, ואין איפה לערער.

עבדאללה אבו מערוף: יש בוגרים שמבקשים מהם כל מיני דברים הזויים על מנת לתת להם רישיון: כמה פעמים יצאו מהארץ, כמה פעמים נכנסו, איזה מבחן, איזו שעה, איזה הרצאות.

עבדאללה אבו מערוף: וכל זה קשור לאי-מתן הרישיון למקצוע כלשהו ברפואה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, טוב שאנחנו מתקנים.

עבדאללה אבו מערוף: אני מקווה שיהיו עוד תיקונים בהמשך בכל מה שקשור לרפואה ולסטאז' ולמבחן של הרישוי, ונתקדם הלאה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, ראוי שנתמוך בהצעות, שתי הצעות החוק.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה על תמיכתך, חבר הכנסת אבו מערוף.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – תפאדל.

מירי רגב: מה עכשיו?

אחמד טיבי: מצביעים עוד מעט.

אחמד טיבי: אם את לא רוצה, אפשר להשתיק את אוסאמה.

מירי רגב: – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

מירי רגב: – – –

אוסאמה סעדי: שרת תרבות – היא משתיקה?

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, אני כמובן – – –

אחמד טיבי: אתה שותף להצעה.

אוסאמה סעדי: כמובן, ולכן עליתי להגיד כמה דברים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש – וחברי עבדאללה אבו מערוף גם אמר את זה: אנחנו בשנה האחרונה כמעט כורעים, ממש כורעים, תחת עומס הפניות שאנחנו מקבלים מבוגרים במקצועות רפואיים: רפואת שיניים, רוקחות, פארה-רפואי.

אוסאמה סעדי: ואין יום שאנחנו לא פונים אל משרד הבריאות, אל המחלקה לרישוי מקצועות רפואיים.

אוסאמה סעדי: זה לוקח ונוטל מאתנו זמן רב – גם שלי, גם שלך, אדוני היושב-ראש, אבל גם של יתר החברים; במיוחד בשנה האחרונה, במיוחד הבוגרים מארמניה – – –

אחמד טיבי: גאורגיה.

אוסאמה סעדי: מגאורגיה.

אחמד טיבי: אוקראינה.

אוסאמה סעדי: מאוקראינה, ממולדובה, מרומניה.

אוסאמה סעדי: אנחנו פנינו, ואז נאמר לנו: אל תפנו אלינו יותר בענייני ארמניה.

אוסאמה סעדי: מדובר בכ-200 רופאים, בוגרים, שסיימו רפואה ורפואת שיניים, 200, שכבר שנה, שנה וחצי לא מקבלים זכאות, והם היו צריכים, עודד, חבר הכנסת פורר, היו צריכים לפנות לבית-המשפט.

אוסאמה סעדי: חלק פנו, חלק פנו – מייד, בעתירה מינהלית, קיבלו זכאות.

אוסאמה סעדי: גאורגיה, כ-100 סטודנטים שנסעו לשם ללמוד – – –

עבדאללה אבו מערוף: 107.

אוסאמה סעדי: 107, ואחרי שהתחילו ללמוד, שנה-שנתיים, פתאום מקבלים שאין הכרה באוניברסיטה מסוימת בגאורגיה, וכבר שנתיים-שלוש, והיו צריכים לשכור עורך-דין ולפנות אל בית-המשפט, ואז גם לקבל הכרה דרך בית-המשפט.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר שאנחנו נותנים להם סעד עכשיו בצורת ועדת השגות – –

יואל חסון: סעדי, סעדי – לא סעד.

אוסאמה סעדי: – – ושהם יכולים לפנות – – –

יואל חסון: אנחנו נותנים להם סעדי.

אוסאמה סעדי: סעדי.

אוסאמה סעדי: סעדי וסעד.

אוסאמה סעדי: אנחנו נותנים להם סעד על-ידי שהם יגישו השגה לוועדת ההשגות.

אוסאמה סעדי: ככה אנחנו גם חוסכים מהם את הפנייה לערכאות, וככה הוועדה הזאת, אדוני היושב-ראש, תיתן גם סעד מהצדק ומהדין, ותיתן לבוגרים האלה את האפשרות להשיג על החלטה של פקיד.

אוסאמה סעדי: כמה שהוא יהיה בכיר במשרד הבריאות, בסופו של יום זה עובד בכיר אחד שמחליט על גורלות של אנשים, של בוגרים, שלמדו שש שנים וחמש שנים.

אוסאמה סעדי: ולכן, כמובן, אני קורא לכל החברים לתמוך בהצעה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: אנחנו רוצות – – –

אחמד טיבי: יש מישהו שנמצא במליאה ורוצה לדבר?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: יש אנשים שרוצים להצביע.

מרב מיכאלי: להצביע, להצביע.

אחמד טיבי: שתי הצבעות.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים קודם להצבעה בקריאה ראשונה על ההצעה של חבר הכנסת פורר.

אחמד טיבי: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אבל תפעיל אותה – – –

קריאה: כן.

קריאה: – – –

רוברט אילטוב: אפשר היום או – – – אפשר מחר.

עאידה תומא סלימאן: זה כל כך קשה?

עאידה תומא סלימאן: מה קרה?

עאידה תומא סלימאן: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכות השגה על החלטה בעניין רישוי מקצועות בתחום הרפואה והבריאות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: 19 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה עברה, הצעת החוק, והיא תעבור להמשך טיפול, דיון, לקריאה שנייה ושלישית, בוועדת העבודה, הבריאות והרווחה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה של חברי הכנסת טיבי וסעדי.

אחמד טיבי: בבקשה.

יואל חסון: ברכות, ברכות.

מרב מיכאלי: מברוכ, מברוכ.

קריאה: מברוכ.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אלוהים יברך אתכם.

אחמד טיבי: )

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: (אומרת בערבית: תהיה בריא.

מרב מיכאלי: )

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אלוהים יברך אותך.

אחמד טיבי: )

מרב מיכאלי: (אומרת בערבית: אלוהים ישמור אותך.

מרב מיכאלי: )

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אלוהים יברך אותך על דברייך.

אחמד טיבי: ) הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכות ערר על החלטה בעניין רישוי מקצועות רפואיים (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 19, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את הוועדה, את ההצעה – –

קריאה: – – –

רוברט אילטוב: לעודד אין יותר חוקים.

עודד פורר: אני סיימתי את החוקים להיום – – –

קריאה: אה, זהו?

קריאה: נגמרו?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: – – להמשך דיון בוועדת העבודה, הבריאות והרווחה, להכנה לקריאה שנייה ושלישית, והיא ממוזגת ומוצמדת עם ההצעה.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/697); נספחות.

אחמד טיבי: ]

קריאה: – – –

אחמד טיבי: עכשיו – הגנת הצרכן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 53) (דרכים לביטול עסקה), התשע"ז–2017.

אחמד טיבי: שוב איתן כבל.

אחמד טיבי: יציג אותה יואל חסון.

קריאה: – – –

קריאה: יואל, מה קרה?

אחמד טיבי: יואל חסון יציג אותה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, השעה מאוחרת, אבל אני יכול לומר לכם שעבור הצעת החוק הזאת היה שווה להישאר.

יואל חסון: הצעת החוק הזאת, שאני מקדם יחד עם חבר הכנסת איתן כבל וגם חבר הכנסת דוד ביטן – וחבר הכנסת כבל כיושב-ראש ועדת הכלכלה מקדם את החוק הזה בנמרצות רבה – הצעת החוק הזאת באה ומדברת על מה שכולנו דיברנו עליו בכנסת כל כך הרבה פעמים.

יואל חסון: השרה רגב, גם כשאת היית חברת כנסת היית מעורבת בדבר הזה.

יואל חסון: כמה פעמים דיברנו על זה שהאזרח מן השורה לא מצליח להתנתק משירות; מתחבר בקלות אבל לא מצליח להתנתק בקלות.

יואל חסון: ולכן, החוק הזה הוא חוק פשוט.

יואל חסון: איך שהתחברת – התנתקת.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: סוף לטרטורים, סוף להתנהלות הבאמת-קשה של החברות נגד הצרכן, סוף למצב שבו אזרחים יתחברו לשירות ולא יוכלו להתנתק ממנו בזמן סביר ובצורה סבירה.

יואל חסון: הצעת החוק הזאת באה באמת בעבודה מאוד מאומצת מול הממשלה, מול משרדי הממשלה, הרשות להגנת הצרכן, משרד המשפטים, המחלקה המשפטית של ועדת הכלכלה, כמובן, כפי שאמרתי, בניהולו של איתן כבל יושב-ראש הוועדה.

יואל חסון: הצלחנו להגיע מהר מאוד, בגלל עבודה מוקדמת, לנוסח שבאמת מקנה לצרכן הגנה מקיפה.

יואל חסון: למעשה, בנוסח שלנו אנחנו אומרים שבכל חשבונית, לדוגמה, אדוני היושב-ראש, יהיה כתוב בצורה ברורה איך מתנתקים: אימייל, טלפון – הכול בצורה ברורה, נהירה, קלה.

יואל חסון: זו באמת אחת מהצעות החוק החשובות והצרכניות ביותר שעוברות בכנסת עד כה, שישנו לדעתי מקצה לקצה את ההתנהלות בין האזרח לבין העוסקים השונים.

יואל חסון: עוד מילה חשובה: אנחנו כמובן רוצים, ורצוי שהחברות תמיד יעסקו ביכולת לשמר לקוחות, ביכולת לעודד אותם להישאר, ואם הם רוצים להתנתק – לשכנע אותם, אבל לא יהיו פה טרטורים ושכנועים עד אין קץ.

איתן כבל: אם לא יטרטרו, לא יצטרכו מחלקות שימור.

יואל חסון: שימור לקוחות.

יואל חסון: נכון מאוד.

יואל חסון: אז הדברים יהיו מוגדרים בזמן, הכול בצורה ברורה ונהירה.

יואל חסון: אנחנו גם נאפשר באמת כל מיני אמצעים טכנולוגיים שיאפשרו התנתקות בקלות.

יואל חסון: זהו.

יואל חסון: אני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא חשובה.

יואל חסון: אני מודה לכם על התמיכה בה.

יואל חסון: אני אומר לכם שהיה שווה להישאר עד השעה הזאת בשביל ההצעה הזאת, כי ברגע שהיא תעבור – בעזרת השם בקרוב, אני מאמין במושב הבא – אנחנו באמת נראה עולם צרכני אחר, שבו אנחנו מחזקים את היכולת של הצרכן לבחור שירות, לצרוך את השירות, להשתמש בשירות שהוא רוצה, ומצד שני, האזרח יוכל גם להתנתק בקלות ובצורה שראוי וצריך שתהיה.

יואל חסון: חשוב עוד להגיד, אדוני – פשוט ביקשו ממני – אז חשוב עוד – – –

אחמד טיבי: יש לך עשר דקות.

מירי רגב: למה?

יואל חסון: אני לא יודע מה קורה.

יואל חסון: יכול להיות שיש אירוע שאיננו מודעים לו.

אחמד טיבי: יש לו עשר.

אחמד טיבי: הוא דיבר חמש, נשארו לו חמש.

מירי רגב: אבל הוא יכול לדבר גם פחות.

אחמד טיבי: הוא יחליט.

אחמד טיבי: אתה רשאי לסיים.

יואל חסון: לכן, לסיכום, חברי חברי הכנסת, אני מבקש את התמיכה בחוק הצרכני החשוב הזה.

מירי רגב: – – –

יואל חסון: אבל כולם בעד.

יואל חסון: כולם בעד, השרה.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רחל עזריה – יש לה הצעה לאחר מכן.

אחמד טיבי: היא לא נמצאת.

אחמד טיבי: אוקיי, תמשיך.

יואל חסון: טוב, בלבלתם את הדיון, אז לפחות מי ששומע ומאזין ורואה את הדיון ידע שאנחנו, חברי הכנסת ביטן, כבל ואני – –

אחמד טיבי: הצעה חשובה.

יואל חסון: – – מקדמים חוק חשוב, שיאפשר התנתקות כפי שמתחברים.

יואל חסון: איך שהתחברת, איך שצרכת את השירות – באותה קלות תוכל להתנתק ממנו.

יואל חסון: זה ישנה את העולם הצרכני בחברה הישראלית, במדינת ישראל; זה יאפשר לצרוך שירות אבל גם להתנתק ממנו בקלות.

יואל חסון: אנחנו נאפשר כל מיני דרכים לעשות את זה בצורה קלה ויעילה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לכם על התמיכה בחוק הזה.

יואל חסון: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: יש מישהו במליאה שמאוד מעוניין לדבר בהצעת החוק החשובה והצרכנית הזאת של חברי הכנסת יואל חסון, איתן כבל, דוד ביטן?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 53) (דרכים לביטול עסקה), התשע"ז–2017, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אחמד טיבי: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת החוק התקבלה, והיא תעבור להמשך דיון בוועדת הכלכלה, שבראשה עומד חבר הכנסת איתן כבל.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/698); נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת החוק האחרונה היא ההצעה שבעטייה ביקשו מחבר הכנסת יואל חזן – יואל חסון, אני מתנצל על הפגיעה בשמך הטוב – הצעת חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רחל עזריה – תפאדלי, יאללה.

רחל עזריה: כבוד היו"ר והמזכיר, תודה רבה.

רחל עזריה: כבוד השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני שמחה על אבן הדרך הנוספת לקראת הארכת תקופת הלידה בישראל ורפורמות נוספות בתחום הזה.

רחל עזריה: אני אדבר בקצרה, אבל אני כן רוצה לספר שאני הגעתי לפוליטיקה מכמה סיבות, אבל סיבה שאני ממעטת לספר עליה היא העובדה שנהייתי אימא.

רחל עזריה: חוויית ההורות הבהירה לי עד כמה נדרש כפר שלם, או מדינה שלמה, כדי לגדל ילד.

רחל עזריה: פתאום אנחנו צריכים עזרה.

רחל עזריה: המשפחה המורחבת לעתים גרה רחוק, ולכן הרבה יותר אחריות נופלת על התא המשפחתי הגרעיני.

רחל עזריה: נוסיף לכך את שיעור תעסוקת האימהות לילדים קטנים, שגדל בשנים האחרונות במדינת ישראל מ-55% ל-75%, ובעצם הוא מהשיעורים הגבוהים ב-OECD, ואנחנו מבינים שיש פה נושא שמחייב טיפול.

רחל עזריה: הורים לילדים קטנים הם לא קבוצה מאורגנת.

רחל עזריה: זו קבוצה שאין לה לובי.

רחל עזריה: אפילו אין לה עיתון, אין מישהו שדואג לה באיזשהו אופן, וזו קבוצה שצריכה המון תשומת לב – ובשנים האחרונות יותר ויותר תשומת לב.

רחל עזריה: הדרך לעזור להורים לילדים קטנים היא בעצם בשתי שיטות: האחת זה לאפשר להורים לחלוק ביניהם את האחריות, זאת אומרת, להבין שהרבה יותר נופל על התא המשפחתי המצומצם, הגרעיני, ולכן לאפשר להורים לחלוק ביניהם אחריות.

רחל עזריה: אנחנו עשינו את זה בכמה דרכים, כמו עם חוק ימי מחלת ילד, יחד עם עמיתתי מרב מיכאלי ועם רועי פולקמן, או כמו החוק של שעת הורות, שמאפשר להורים לחלוק ביניהם את ההטבה שניתנת להורים; והדבר השני זה שהמדינה לוקחת אחריות על הנושאים האלה, כמו בתוספת של יומיים חופש, בנושא החיסכון לכל ילד, דמי לידה לעצמאיות של עמיתתי טלי פלוסקוב, פיקוח על הצהרונים – גם על המחיר וגם על המזון שמוגש – וכמובן, "מחיר למשתכן".

רחל עזריה: החוק הזה מחזיק את שני הנושאים האלה ביחד, כי מצד אחד יש פה הארכה של התקופה, ובמקביל אנחנו גם מאפשרים לאבות – עד עכשיו האבות היו צריכים לקחת שלושה שבועות כדי לקבל את ההטבה, ושיעור המיצוי היה כמעט אפסי, פחות מ-0.4%, ואנחנו מקצרים לשבוע.

רחל עזריה: אני חברה במפלגת כולנו בראשות שר האוצר משה כחלון, ואנחנו התחייבנו לסייע לזוגות הצעירים, למשפחות העובדות, ואחת הדרכים המרכזיות זה להתאים את שוק העבודה להורות.

רחל עזריה: יש עוד הרבה עבודה, גם בנושא הצהרונים וגם במסגרות לגיל הרך.

רחל עזריה: גם בחוק הזה יש עוד עבודה, אבל אני מרגישה שיש בכנסת הזאת מאמץ אמיתי וכן להתאמץ להעביר את החוק כמה שיותר מהר, כי הכסף כבר קיים.

רחל עזריה: אנחנו רוצים לאפשר לאימהות לילדים קטנים ליהנות מההארכה בתקופת הלידה, בחופשת הלידה.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לעשות את המאמץ לעזור להורים, כי בסופו של דבר הורים לילדים קטנים הם השדרה המרכזית של המשק הישראלי.

רחל עזריה: אלה שנים מאוד קשות.

רחל עזריה: הם מתמודדים עם שנים מאוד מאתגרות, גם בבנייה שלהם את הקריירה, גם בשוק העבודה, גם בגידול הילדים; זו תקופה שבה מנסים לקנות דירה; הם עדיין לא מבוססים מספיק, לא כלכלית ולא בעבודה.

רחל עזריה: במקביל, אלה השנים שבהן עושים הכי הרבה מילואים, הרבה פעמים השכלה גבוהה – שנים מאוד מאוד אינטנסיביות.

רחל עזריה: ואני רוצה לומר לכם, ההורים הצעירים, שאנחנו רואים אתכם.

רחל עזריה: אנחנו רואים כמה קשה לכם.

רחל עזריה: רואים כמה אתם מנסים להרים את הראש מעל המים, ואני רוצה שכל ההורים לילדים קטנים ידעו: יש במשכן הזה מי שפועל עבורכם.

רחל עזריה: אני רוצה להודות לכל מי שסייע בהכנת הצעת החוק לקריאה ראשונה, בראש ובראשונה לשר האוצר משה כחלון, לשר הרווחה חיים כץ, לביטוח הלאומי, למשרד המשפטים, למשרד העבודה והרווחה, לאגף התקציבים, לראש המטה של שר האוצר נדב שיינברגר; לייעוץ המשפטי של הוועדה עורכת-דין ענת מימון המדהימה, שבאמת סייעה רבות; לאריאלה מלכה, מנהלת ועדת הרפורמות, שמלווה אותנו בצורה מאוד אינטנסיבית; ליועצים שלי, נתנאל דיין, ישי ויסמן, נחלה ליאור ורותם כהן כחלון, שהם שותפי לדרך.

רחל עזריה: וגם לך, לאימא המיניקה, שנותנת בנו אמון ובטח צופה בנו כעת, בשעות הבלתי-אפשריות האלה שקמים להנקה.

רחל עזריה: אנחנו עובדים פה בשבילךְ; וכמובן לאסנת ואתורי, שהובילה את המהלך הציבורי לטובת הנושא.

רחל עזריה: אני מבקשת מכם, חברי הכנסת, שתתמכו בקריאה הראשונה, ואני מאוד מקווה שנצליח לזרז את זה, כמה שיותר מהר, כדי שהכסף באמת יגיע להורים.

רחל עזריה: וסתיו שפיר, כדי שלא נצטרך אחר כך לעשות העברות תקציביות מכל מה שנשאר – חבל – אז נעביר את זה כמה שיותר מהר, שנוכל ליהנות מהכסף.

רחל עזריה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול מברך את חברת הכנסת עזריה על החוק הזה ועל המהירות – שזה מוכיח, אגב, שכשהממשלה רוצה משהו היא עושה את זה מהר ויעיל.

יואל חסון: אבל אני רוצה קצת להתייחס לדברים שנאמרו בימים האחרונים לגבי – – –

מרב מיכאלי: אני רוצה להירשם, בבקשה, לדבר.

יואל חסון: אני רוצה להתייחס למה שנאמר בימים האחרונים לגבי מה לעשות עם עודפי המסים ועם המסים הצפויים מעסקת "אינטל" ו"מובילאיי".

יואל חסון: אני חייב לומר משהו.

יואל חסון: הבנתי לפני כמה חודשים שהורידו את המע"מ, את מס החברות, את המס השולי.

יואל חסון: הבנתי את זה.

יואל חסון: אבל לעשות את זה שוב?

יואל חסון: לעשות את זה שוב?

יואל חסון: על מה?

יואל חסון: למה יש צורך?

יואל חסון: הרי יגיד לך כל אדם פה – אני מבין את המקרו, את הרעיון של המקרו, את הכלכלה במקרו.

יואל חסון: אני מבין מה הצעדים האלה עושים לכלכלה הישראלית.

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: השרה, את הולכת?

מירי רגב: לא, לא, אני פה.

מירי רגב: איך אני יכולה ללכת?

יואל חסון: לא, כי אם היית הולכת, הייתי הולך גם.

מירי רגב: – – –

יחיאל חיליק בר: לכי, לכי, לכי.

יואל חסון: את תיבחני על הדברים האלה, גברתי.

מירי רגב: בוחן פתע.

יואל חסון: בכל אופן, אני אומר, אני מבין בכלכלת מקרו מה זה אומר הורדת מסים, מה זה אומר למשק, מה זה אומר כל הדברים האלה, אבל חבר'ה, יש גם אזרחים.

יואל חסון: וכולם כבר יודעים להגיד שההורדה הזאת של 1% במע"מ – מי כבר הרגיש את זה?

יואל חסון: מי כבר הרגיש את זה?

יואל חסון: וההורדה במס ההכנסה השולי – הורדתם.

יואל חסון: להוריד עוד פעם?

יואל חסון: יש פה כניסה גדולה של מיליארדים שיכולה לטפל בסוגיות כמו הארכה משמעותית של חופשת הלידה – אופציה ראשונה; אופציה נוספת – המעונות מגיל אפס עד שלוש.

יואל חסון: אתם לא מבינים איזו עזרה זאת לזוגות הצעירים.

יואל חסון: זאת עזרה משמעותית ואמיתית; יותר מעוד 0.5% או 1% במס השולי; אתם יודעים מה?

יואל חסון: צהרונים, בבקשה; ואם רוצים ללכת ממש רחוק – ואי-אפשר הכול, זה ברור לי – אז אולי הנושא של הביטוח הסיעודי, גם זו אופציה לדבר עליה.

יואל חסון: אני יותר תומך בעניין של חופשת הלידה והנושא של המעונות.

יואל חסון: הרי זאת חברה שמעודדת ודוחפת את המשפחות לעוד ועוד ילדים.

יואל חסון: זו חברה עם מספר הילדים הגדול ביותר במערב, ואי-אפשר שהממשלה לא תתייחס לזה.

יואל חסון: אי-אפשר שהממשלה, ברגע שיש תקופה של שפע, לא תבחר להשקיע שם דווקא.

יואל חסון: אז אני אגיד משהו לסיום: תראו, בשנתיים האחרונות שמשה כחלון שר האוצר, אני באמת חושב – ואני אומר את זה באהבה גדולה: אני חושב שהוא שר אוצר טוב.

יואל חסון: אני חושב שהוא שר אוצר שעושה דברים באמת אמיצים.

יואל חסון: אני חושב שהוא לקח על עצמו משימות ששנים אף אחד לא העז לקחת על עצמו, ואני באמת מפרגן לו.

יואל חסון: וגם בתקציב האחרון, שהיו לי עליו פה ושם הערות – וכמובן הצבעתי נגד, אני באופוזיציה, אבל לא אמרתי שהתקציב הזה הוא גרוע; בשום מקום לא שמעתם אותי אומר את זה.

יואל חסון: אבל פה זה מבחן של שר האוצר לחשוב מחוץ לקופסה, ולא ללכת עכשיו בדיוק כמו שאומרים לו כל הכלכלנים, המקרו והמקרו – הוא דווקא איש של מיקרו – ולקחת את הכסף הזה ולגעת בו באנשים.

יואל חסון: 1% מע"מ או הורדה של 1% במס חברות, הורדה של מס שולי – לא נוגעות באנשים.

יואל חסון: מעונות – נוגע; צהרונים – נוגע; חופשת לידה – נוגע; ביטוח סיעודי – נוגע.

יואל חסון: הדברים האלה נוגעים.

יואל חסון: ואני – – –

יחיאל חיליק בר: נגמר הזמן, למרות שאתה מאוד מעניין אותו.

יואל חסון: מה אתם מתחשבנים אתי על הזמן?

יואל חסון: אני עכשיו לא יורד.

אחמד טיבי: משפט מחץ, יואל.

יחיאל חיליק בר: אבל יש סדר במליאה הזאת, יש תקנון.

יואל חסון: איתן, אתה רשמת את זה?

יואל חסון: אתה יודע מה – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון – – –

מרב מיכאלי: לישון.

יואל חסון: אני רשמתי את זה, חברי למחנה הציוני – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

יואל חסון: – – שעמדתם לי עם שעון וסטופר.

יואל חסון: מאה אחוז, מאה אחוז.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יואל חסון: לא, משפט מחץ.

יואל חסון: אני לא אגיד משפט מחנ"צ, אני אגיד משפט מחץ.

אחמד טיבי: תפאדל.

רועי פולקמן: יואל, תזכור שאנחנו לא ביקשנו שתרד.

יואל חסון: אני מעריך אתכם על זה.

אחמד טיבי: יואל.

יואל חסון: רציתי לפתוח סוגיה נוספת.

קריאה: אוהוהו.

יואל חסון: אני מודה לכם, חברי הכנסת, על ההקשבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יאללה, אנזיל.

אחמד טיבי: אנזיל בכסרה.

אחמד טיבי: מיש אַנזל – אִנזיל.

אחמד טיבי: מרב מיכאלי, תפאדלי.

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: ממש – – –

קריאה: – – –

קריאה: מרב תמשיך איפה שאתה – – –

יואל חסון: – – –

מרב מיכאלי: הנה, הוא התחיל בשבילך.

אחמד טיבי: תפאדלי.

מרב מיכאלי: ביתאספה – אני יודעת – – –

אחמד טיבי: לא, את – – –

מרב מיכאלי: אני מתה ללכת לישון בעצמי, אבל מיש מפאר.

אחמד טיבי: חיליק בר.

מרב מיכאלי: אני רוצה לברך את חברתי חברת הכנסת רחל עזריה, שמצליחה להביא עוד שבוע תקופת לידה לאימהות, וגם לאבות.

מרב מיכאלי: ואני רוצה להגיד באמת: כל הכבוד, לא צחוק, ובהקשר הזה כל יום הוא דרמטי.

מרב מיכאלי: אבל – אני רוצה להגיד כזה "אבל", ואת לא כועסת.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: את רוצה ארבע וארבע, נכון?

מרב מיכאלי: אני רוצה חופשת לידה שוויונית לשני ההורים, גם כי אני רוצה להתחיל לממש את העובדה שאנחנו, כבר 100 שנה יש לנו זכות בחירה וזכות להשפיע על החוק ולעצב את הכלכלה ולעצב את העולם.

מרב מיכאלי: והחלוקה הבינרית, הדיכוטומית, שאומרת שהאימא נשארת לטפל בפעוטות ובתינוקות והאבא מקסימום מקבל איזה כמה ימים שהוא יכול לעזור, יעני – היא חייבת להסתיים.

מרב מיכאלי: השינוי שתביא חופשת לידה שוויונית – אני הגשתי את הצעת החוק שמסתמכת על המודל הסקנדינבי: ארבעה חודשים לאימא, ארבעה חודשים לאבא, ועוד ארבעה חודשים שהם יכולות לחלק ביניהם, ומהם חלק יכולות לקחת במקביל.

מרב מיכאלי: המשמעות היא לא רק שגם לגברים יהיה קשר של טיפול פיזי בילדה ובילד – שזה דבר שעושה גם שינויים הורמונליים, גם אצל גברים, דבר שיעשה פחות מלחמות במקומותינו – זה דבר שיעשה סדר בעולם העבודה, כי פתאום לא רק האימא תיעלם לשלושה חודשים אלא גם האבא, בגיל הפוריות, הוא אבא שייעדר כשנולד או נולדת לו ילדה או ילד, ואנחנו נראה בבת-אחת עלייה דרמטית בשוויון בעולם העבודה.

מרב מיכאלי: והדבר האחרון שאני אגיד, ברשותכם, זה שאנחנו חייבות וחייבים חינוך חינם מגיל שנה, של סיום תקופת הלידה, והוא חייב להיות לפי ימי העבודה – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: – – ולא יכול להמשיך להשאיר את עבודות הבית וגידול הילדות והילדים באין הכרה בערך הכלכלי שלהם, ולצפות שלא ברור איזה אללה בדיוק יעשה אותם בשביל מי בדיוק.

מרב מיכאלי: ולכן – וזה הדבר המדהים, ואני חייבת להתחבר למה שאמר חברי יואל חסון: יש עכשיו פתאום כל כך הרבה כסף.

מרב מיכאלי: במקום לבזבז אותו על להחזיר אותו בהורדת מסים לאלה שזה לא באמת יעשה להם הבדל גדול בחיים, את הכסף הזה אפשר היה לקחת ולעשות הבדל עצום גם בחיים של כל אזרח ואזרחית אבל גם בחיים הקולקטיביים של כולנו.

מרב מיכאלי: במדינה הפמיניסטית שכולנו צריכות לעבוד בשבילה – וגם צריכים, האמת – זה מה שאנחנו צריכות וצריכים לעשות, ואינשאללה, ממש בקרוב.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיליק בר – מוותר.

יחיאל חיליק בר: אני מוותר כדי להוכיח ליואל חסון שאפשר לוותר.

אחמד טיבי: מישהו נמצא במליאה ורוצה לדבר מאוד?

אחמד טיבי: אין.

קריאה: מאוד לא.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, לוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובהצעת חוק בעניין תקופת לידה והורות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת החוק חוזרת לוועדת הרפורמות – – –

עאידה תומא סלימאן: למה לא ועדת מעמד האישה?

אחמד טיבי: על-פי סעיף 83(א).

אחמד טיבי: תודה רבה, ההצעה עברה.

אחמד טיבי: רבותי, תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ז באדר התשע"ז, 15 במרס 2017, בשעה 11:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.

אחמד טיבי: Session adjourned.