ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 215, 2017-03-08 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י' באדר התשע"ז, 8 במרס 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הודעות שר החינוך נפתלי בנט על מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עמר בר-לב, מירב בן ארי, ענת ברקו ויעקב פרי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: תקצוב שנת שירות; על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי בנושא: 29 תלמידים מחמישה בתי-ספר יוקרתיים בירושלים נעצרו בחשד לסחר ושימוש בסמים.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כץ על מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות הצעה לסדר-היום של חברי הכנסת יהודה גליק, איל בן ראובן, יוליה מלינובסקי, באסל גטאס וישראל אייכלר בנושא: תופעת שכחת ילדים ברכב.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת עליזה לביא, שרן השכל ומירב בן ארי בנושא: עלייה של 20% במספר הדיווחים על פגיעות מיניות בצה"ל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 321, מאת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: חוף פלמחים.

יולי יואל אדלשטיין: שואלים נוספים נרשמו: חבר הכנסת אוסאמה סעדי וחבר הכנסת טלב אבו עראר.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אתן משתי סיעות שונות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: משרד הבריאות הורה לסגור את חוף פלמחים בעקבות הזרמת מי שפכים.

איילת נחמיאס ורבין: קיים חשש שהחוף יישאר סגור גם לאחר תחילת עונת הרחצה, ויש חשש אמיתי – – –

יעקב ליצמן: לאט, לאט, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני השר, זה במקום.

איילת נחמיאס ורבין: הערה במקום.

איילת נחמיאס ורבין: משרד הבריאות הורה לסגור את חוף פלמחים בעקבות הזרמת מי שפכים.

איילת נחמיאס ורבין: קיים חשש שהחוף יישאר סגור גם לאחר תחילת עונת הרחצה, ויש חשש אמיתי לפגיעה בפעילות מתקן ההתפלה בשורק מהצד השני.

איילת נחמיאס ורבין: ברצוני לשאול: מה ייעשה כדי לטפל בבעיה הזאת?

איילת נחמיאס ורבין: ומה – טוב, זאת שאלה שנייה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: עקב פיתוח מואץ והיעדר פיתוח מספק של מערכות השבת הקולחין, אנו עדים בשנים האחרונות לעודפי קולחין לסירוגין בחודשי החורף ולהזרמת קולחין אלו לנחל שורק.

יעקב ליצמן: אכן, קיים סיכון לאיכות המים בחופי הרחצה ולמתקני ההתפלה.

יעקב ליצמן: אציין, האחריות לפיתוח משק הקולחין נמצא בסמכות רשות המים.

יעקב ליצמן: הסמכויות למניעת זיהום מקורות מים נמצאות במשרד להגנת הסביבה וברשות המים.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות אחראי לבריאות הציבור, ולכן עוקב בדאגה אחרי הזרמות הקולחין וההשפעה הצפויה על חופי הרחצה ועל מתקני ההתפלה, כאמור.

יעקב ליצמן: מתוקף פעילות זו חוף הרחצה פלמחים סגור בשלב זה.

יעקב ליצמן: מתקני ההתפלה שואבים את מי הים מעומק הים, והמים מנוטרים לפני אספקתם.

יעקב ליצמן: במקרים שיש חשש לאיכות המים אנו דורשים תגבור ניטור או מורים למתפיל על סגירת המתקן עד לחלוף הזיהום.

יעקב ליצמן: אני סמוך ובטוח שהגופים האחראים לביצוע התשתיות ולמניעת זיהום מקורות המים יפעלו וימנעו מפגע זה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חברי הכנסת סעדי ופורר יוכלו לשאול שאלות נוספות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אני רוצה להודות לצוות משרדך שפעל במהירות בעניין הזה, כי מדובר בבעיה מאוד גדולה, ואנחנו עדים לכך שמדי שנה נסגרים חופים במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: שאלתי היא: מה הצפי לפתרון?

איילת נחמיאס ורבין: אני אציין שיש פיזור סמכויות מאוד מאוד גדול, אדוני השר, וכתוצאה מכך אנחנו עדים באמת לבעיה הזאת כבעיה חוזרת ונשנית.

איילת נחמיאס ורבין: הפעם גם בעיה מאוד מאוד קשה ומסובכת לפתרון, שהצפי לה הוא כמה שנים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאדוני השר, ככל שהוא יכול, יתערב גם בנושא ביזור הסמכויות בנושא זה, זה יהיה חשוב מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

טלב אבו עראר: אני יכול לשאול גם?

יולי יואל אדלשטיין: אני אתן לך שאלה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אני פשוט מחויב לתת לסיעות שונות, אבל הרמת יד לפני, אז אני אתן לך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אנחנו נפגשנו אתך, אני וחברי חבר הכנסת טיבי וגם חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ודיברנו והעלינו כמה נושאים, בהם גם חדרי מיון קדמיים בבאקה אל-ע'ארביה וגם ברהט.

אוסאמה סעדי: וגם העליתי ופניתי אליך בכתב בנושא של מכון CT בעיר רהט.

אוסאמה סעדי: האם יש לך תשובות, בשׂורות, היום, אדוני השר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פורר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו, לפנים משורת הדין – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

עודד פורר: כן, אדוני, תודה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהמשך לשאלתה של חברת הכנסת נחמיאס ורבין – אדוני, מהמידע, לפחות שאנחנו ראינו, וגם מהמכתבים שהוציא משרד הפנים שהורה לסגור את חוף פלמחים לרחצה – – –

יעקב ליצמן: פנים ציבורי או בריאות?

עודד פורר: סליחה, משרד הבריאות פנה למשרד הפנים על מנת שיורה לסגור את החוף.

עודד פורר: הפנייה יצאה ממשרד הבריאות, וטוב שכך.

עודד פורר: מי השופכין נשפכים ממש בסמוך, ממש בסמוך למקום שאיבת המים, לטובת התפלת המים.

עודד פורר: האם אין מקום גם להורות אולי על הפסקת ההתפלה באותו מתקן?

עודד פורר: ולבחון, יכול להיות שמאותו רגע שיפסיקו להתפיל אז פתאום גם ימצאו את הפתרונות למי השופכין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אבו עראר.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, ביום 2 במרס נערכה בחינת הרישוי לרפואה; לפני כמה ימים.

טלב אבו עראר: סטודנטים אשר נבחנו בשפה העברית נדהמו לגלות כי עשר שאלות בבחינה היו עם פתרונות, מוכנות עם פתרון.

טלב אבו עראר: דבר זה הודלף אחרי הבחינה ליתר הנבחנים בשפות אחרות.

טלב אבו עראר: חלק מהם פנו אלי, וגם לחברי אוסאמה סעדי פנו.

טלב אבו עראר: והשאלה: מה מתכוון משרד הבריאות לעשות?

טלב אבו עראר: האם יתווספו הנקודות האלו לציון הכולל של כל הנבחנים?

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: כי היו מקרים כאלה בעבר, ואז משרד הבריאות הוסיף את כל הנקודות עבור עשר השאלות, או יותר או פחות, למכלול הציונים של הנבחנים.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, כפי שאתה יודע, אתה מחויב לענות לנושא השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: שאר הדברים, אם אין לך תשובה במקום – –

יעקב ליצמן: כן.

יולי יואל אדלשטיין: – – תוכל להעביר בכתב את התשובה לחברי הכנסת.

יעקב ליצמן: אוקיי, זה בדיוק מה שאני אעשה.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, אני אשתדל לעשות את זה מה שיותר מהר.

יעקב ליצמן: אני אזרז את המשרד, גם אני מבין את הבעיות, ואני אשתדל שזה יהיה מהר מאוד.

יעקב ליצמן: לגבי CT, חדרי מיון קדמיים – כפי שאמרתי לכם לפני כמה ימים, אנחנו עובדים על זה עם קריטריונים חדשים, לשנות גם את התקצוב וגם את חדרי המיון.

יעקב ליצמן: אני מתכוון גם לפנות לוועדת הבריאות של הכנסת – העבודה והבריאות של הכנסת – להוסיף לי גם MRI פה ושם.

יעקב ליצמן: אנחנו נראה בדיוק לאיזה מקומות נוסיף את זה.

יעקב ליצמן: עודד פורר, לגבי ההתפלה, אני אמרתי את זה בתשובה שלי, שיכול להיות שאם יהיה זיהום, אם תהיה בעיה, אז אנחנו נצטרך לבדוק מה עושים שם.

יעקב ליצמן: אמרתי את זה בתשובה.

עודד פורר: – – – ביציאה במים המותפלים.

יעקב ליצמן: אני אמרתי בתשובה קודם שנבדוק את זה.

יעקב ליצמן: אבו עראר, לגבי הבחינות, אני מציע לך, תן לי את זה בכתב, אני אעביר את זה לבדיקה מקצועית; אני לא יודע מה לענות לך.

יעקב ליצמן: הכי אמת.

יעקב ליצמן: בסדר?

יולי יואל אדלשטיין: תקבל תשובה בכתב מהשר.

יעקב ליצמן: תקבל תשובה.

יעקב ליצמן: תביא לי את זה היום, תקבל תשובה בימים הקרובים.

יעקב ליצמן: בתוך ימים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעקב ליצמן: ברשותך, אדוני, מותר לי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, כן, מותר לך.

יעקב ליצמן: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני על במת הכנסת, ואני רוצה להבהיר כמה דברים שחברי כנסת דיברו אתי על נושא הדסה, ואני רוצה לחזור שוב פעם לנוכח האירועים האחרונים.

יעקב ליצמן: המחלקה בהדסה, יש בה משבר אמון בין מנהל המחלקה, פרופסור מיקי וינטראוב, לבין מנהל בית-החולים.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לתוכן הסכסוך.

יעקב ליצמן: ניסיתי לגשר ביניהם אישית; המנכ"ל ניסה.

יעקב ליצמן: זה כבר חודש ימים שאנחנו מטפלים בנושא הזה ויותר מזה.

יעקב ליצמן: לצערי, לא הצלחנו.

יעקב ליצמן: עכשיו אני אגיד את הכללים, ואני אגיד מה עושים, ואני אגיד גם מה ההתפתחויות בשעות האחרונות.

יעקב ליצמן: אני לא אתן באף מקום בארץ, אני חוזר ואומר כל הזמן, אף בית-חולים – יהיה מי שיהיה, אני לא אתן שהוא ייקח את הרופאים שלו, מחלקה שלמה, ויעבור מבית-חולים לבית-חולים.

יעקב ליצמן: זה הרס בית-החולים, זה הרס מחלקות, הרס החולים, הרס ההורים, הרס הכול.

יעקב ליצמן: אי-אפשר.

יעקב ליצמן: אם יש רופא שרוצה לעבור, רבותי, אני לא אפריע לו – זה מפריע לי גם, הרעש בצד הזה – אם יש רופא שרוצה לפרוש, קטונתי מלהתערב.

יולי יואל אדלשטיין: הלו – – –

איילת נחמיאס ורבין: חסרים, זה נושא – זה הצלת חיים עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אני אפילו את השמות שם לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי הצעירה, עוד מילה אחת ולא יהיה לך אישור כניסה למליאה.

יעקב ליצמן: הדבר הכי גרוע שיכול לקרות, שבן-אדם, מנהל, ייקח את כל הרופאים שלו ויעבור מבית-חולים לבית-חולים.

יעקב ליצמן: הוא היה אצלי, מיקי וינטראוב, הוא היה אצלי עם מנהל בית-החולים "שערי צדק" כשהוא רצה לעבור אליו, ואני אמרתי להם: לא.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות – א.

יעקב ליצמן: "בשערי צדק" אין לו רישיון למחלקה – – –

איילת נחמיאס ורבין: להמטו-אונקולוגיה ילדים.

יעקב ליצמן: אין לו.

יעקב ליצמן: אני מדבר על זה.

יעקב ליצמן: בטח אין לו.

יעקב ליצמן: אין לו רישיון.

יעקב ליצמן: אז אני צריך להסכים להעביר מחלקה שלמה לבית-חולים אחר, ואני צריך להסכים שבית-חולים שאין לו רישיון, להתחיל לתת לו רישיון; אין לו צוות, אין לו אחיות, אין לו שום דבר.

יעקב ליצמן: רבותי, אסון.

יעקב ליצמן: אני לא אתן לזה – – –

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אתמול – – –

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: רגע, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: – – – אנחנו הצדקנו את – – –

יעקב ליצמן: תנו לי.

יעקב ליצמן: אני אשמע אתכם.

יעקב ליצמן: תנו לי.

יעקב ליצמן: אם היושב-ראש ירשה.

אחמד טיבי: אגב, יש הצעה דחופה באותו נושא היום.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: אני ארחיב יותר – אני אקצר עכשיו.

יעקב ליצמן: לכן, אני לא הסכמתי ולא אסכים.

יעקב ליצמן: עכשיו, אני הצעתי גישור, את קובי אמסלם, איש מכובד, כולם מכירים אותו.

יעקב ליצמן: הדסה – המנהל קיבל על המקום; מיקי וינטראוב סירב.

יעקב ליצמן: בוועדת הכנסת אתמול היה לחץ של כל חברי הוועדה שהוא יקבל את זה.

איילת נחמיאס ורבין: התחננו לפניו.

יעקב ליצמן: כן, הנה.

יעקב ליצמן: הוא סירב.

יעקב ליצמן: קטונתי מלהתערב.

יעקב ליצמן: עכשיו, הזהיר אותו אתמול מנהל בית-החולים שאם הוא לא יחזור בו, הוא יפטר אותו.

יעקב ליצמן: כנראה, זה בשעות האחרונות, הוא קיבל את ההתפטרות.

יעקב ליצמן: הוא התפטר, והוא קיבל את ההתפטרות.

יעקב ליצמן: עכשיו, אני לא רוצה להרחיב על זה כי את זה נשאיר – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו נושא על סדר-היום.

יעקב ליצמן: רוצה לעשות את זה אחר כך, אז את השאר נשאיר לזה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 320.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש לעלות לדוכן, להשיב לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: קיצץ בשכר למורים.

יולי יואל אדלשטיין: שואל נוסף, יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, נא לקרוא את השאילתה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני סגן השר, 18,000 מורים המועסקים ברפורמת "אופק חדש" גילו ששכרם נפגע במאות שקלים בעקבות ההסכם בין הסתדרות המורים למשרד החינוך.

מאיר כהן: במסגרת ההסכם ירדו המכסות לקידום מורים חדשים לדרגות הגבוהות על חשבון שכר הוותיקים.

מאיר כהן: רצוני לשאול: מה המשרד עושה על מנת ששכר המורים הוותיקים לא ייפגע?

מאיר כהן: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת השואל מאיר כהן, ב-30 בספטמבר 2016 נחתם הסכם שכר קיבוצי בין הסתדרות המורים למשרדי החינוך והאוצר.

מאיר פרוש: בהסכמים שקדמו להסכם זה נקבעו מכסות לקידום בדרגות הגבוהות של עובדי הוראה, דרגות 7–9, ונוצר מצב שבו מורים, אף שעמדו בתנאים לקידום לדרגות האלה, לא יכלו להתקדם משום שהמכסה הייתה מלאה.

מאיר פרוש: במסגרת ההסכם האמור, שהזכרתי, שנחתם ב-30 בספטמבר 2016, בוטלו המכסות לדרגות 7–9.

מאיר פרוש: משמעות הדבר היא שכיום כל מורֶה או מורָה העומדים בתנאים לקידום לדרגות אלה יתקדם.

מאיר פרוש: ההסכם האמור כולל בין היתר גם תוספת שכר שקלית לכלל המורים, ובכלל זה למורים בדרגות הגבוהות, אשר תגדל באופן הדרגתי בהתאם למועדים שנקבעו בהסכם ותגיע לסכום של למעלה מ-500 ש"ח לחודש למשרה.

מאיר פרוש: על-פי ההסכם האמור עודכנו גם טבלאות השכר למורים בדרגות הגבוהות.

מאיר פרוש: עדכון השכר בהתאם להסכם בוצע בחודש ינואר האחרון רטרואקטיבית לתחילת שנת הלימודים תשע"ז – זה ספטמבר 2016 – ועל כן, לגבי המורים בדרגות הגבוהות, עודכנו טבלאות השכר ששולמו להם בחודשים ספטמבר–נובמבר 2016, בהתאם לכללים טרם ההסכם האמור.

מאיר פרוש: עוד פעם: לגבי המורים בדרגות הגבוהות, עודכנו טבלאות השכר ששולם להם בחודשים ספטמבר–נובמבר, בהתאם לכללים טרם ההסכם האמור.

מאיר פרוש: יודגש כי ברוב המקרים, בשכרם של המורים בדרגות הגבוהות חלה עלייה בשכר ביחס למשכורת אוגוסט 2016.

מאיר פרוש: מדובר בהסכמות שאליהן הגיעו משרדי האוצר והחינוך עם הסתדרות המורים במסגרת הסדר כולל, שכל מטרתו להיטיב עם המורים ולאפשר להם למצות את קידומם.

מאיר כהן: אפשר שאלה נוספת, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מאיר כהן, וגם לחבר הכנסת יוסף ג'בארין שאלה נוספת.

מאיר כהן: אני מבין, אדוני, על-פי הפניות אלינו ממאות המורים, שקיזזתם לפני שההסכם התחיל.

מאיר כהן: כלומר, היה איחור בהסכם, והתחילו לקזז.

מאיר כהן: הדבר השני, אתמול התפוצץ המשא-ומתן.

מאיר כהן: בכל זאת ארגון הסתדרות המורים ומשרד החינוך מנהלים משא-ומתן לתקן את הסוגיה הזאת.

מאיר כהן: נכון, צודק אדוני שזה נחתם בתקופתו של המזכ"ל הקודם ולא שיערו שזה באמת יגרום לנזק.

מאיר כהן: האם אדוני יכול לענות מדוע התפוצץ אתמול המשא-ומתן?

מאיר כהן: והאם אתם מובילים – אנחנו יודעים שהמורים, יש כל כך הרבה בעיות בשכרם – האם אתם, היות שהם העובדים שלכם והם הליבה של העבודה שלכם, האם אתם בכל זאת מנסים לחדש את המשא-ומתן?

מאיר כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, בשבוע האחרון העלינו את השאלה לגבי המכרז החדש של משרד החינוך לגבי אותו קצין מודיעין או אולי יחידה חדשה, ולפי הפרסומים השבוע אני מבין שמשרד המשפטים מתנגד בכלל למכרז שיצא ולמשרה הזו.

יוסף ג'בארין: האם תוכל להעיר על הנושא הזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לשאלתו הנוספת של חבר הכנסת מאיר כהן, אני לא יודע לומר שהיה איחור בהסכם.

מאיר פרוש: אני יודע, כמו שפירטתי קודם, שהיה משא-ומתן.

מאיר פרוש: אני חושב שהמשא-ומתן הזה שיפר את מצבם של המורים.

מאיר פרוש: כל המושג הזה של מכסות בוטל, לא כמו שאחרים מנסים לומר.

מאיר פרוש: גם לאלה שהם בדרגות הגבוהות יותר, גם להם תהיה תוספת.

מאיר פרוש: אז יכול להיות שפה ושם אולי מישהו לא מרוצה או שהוא לא מבין בדיוק מה קרה לו בתלוש, אבל מה שאני מסרתי אלו הם הפרטים שאני עומד מאחוריהם, שהמשרד עומד מאחוריהם, ובדיוק איך שילמו ומתי שילמו ולמי שילמו.

מאיר פרוש: עכשיו, הופסק המשא-ומתן.

מאיר פרוש: אין לי מושג, לא יודע לומר פרטים על זה, אבל אני יודע שהמשרד עושה את הכול כדי שהמערכת תתנהל ושיהיה רוגע ושיוכלו לתת את התשובות הנכונות והטובות ביותר ושהמורים והמורות וכולם יעשו את עבודתם נאמנה עם שכר ראוי, כך שאם במקרה קורה שדבר קרה ויש הפסקה של משא-ומתן, המשרד שוקד על הדבר הזה, ואני בטוח שבסופו של דבר יעלו שוב על דרך המלך.

מאיר כהן: יש איום של שביתה של הסתדרות המורים, אדוני.

מאיר פרוש: גם אם אני אומר כאן: רבותי, אל תתייחסו לאיום – אז הרי זה יפריע למשא-ומתן.

מאיר כהן: – – –

מאיר פרוש: הבנו, אנחנו יודעים.

מאיר פרוש: אז מה אתה רוצה, שגורם ממשרד החינוך יבוא ויזלזל?

מאיר פרוש: גורם ממשרד החינוך יבוא ויעודד?

מאיר פרוש: גורם ממשרד החינוך יגיד: אני פסיבי?

מאיר כהן: לכבד – – –

מאיר פרוש: אני יודע לומר שמשרד החינוך שוקד על מלאכתו ומבקש לעשות הכול שמורים ומורות יהיו בזמן ובמועד עם מלוא החשק.

מאיר פרוש: זה מה שאני יודע לומר, וזה מה שצריך לומר.

מאיר פרוש: אני לא רוצה להמעיט ולהגדיל את הבעיה.

מאיר פרוש: לגבי חבר הכנסת ג'בארין – תחום המודיעין.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה משרד המשפטים קבע, אבל את עמדתי האישית, מה שאני חושב שצריך להיות, אמרו חברי כנסת אחרים, כמו חבר הכנסת נחמן שי ואתה, חבר הכנסת ג'בארין, ועוד חברי כנסת שהביעו פליאה על המכרז הזה.

מאיר פרוש: ודברים שקורים בין משרד למשרד, ומשרד המשפטים מתנגד – יש הרבה דברים שמשרד המשפטים מתנגד, והוא מאשר, דוחה, מַדְחה – אני לא חושב שזה מקום שהמשרד פה ימסור דיווח על מה שקורה בין משרדי הממשלה ועל פרטים מתוכם.

מאיר פרוש: חברי הכנסת אומרים את דעתם, והם צריכים להתגאות בזה שהם יכולים לומר את דעתם, והם לא צריכים להיות סמוכים על עמדה של משרד כזה או אחר.

מאיר פרוש: טוב לנו שאנחנו שומעים את חברי הכנסת.

מאיר פרוש: מה שהמשרדים האחרים עושים, הם עושים, ואני לא חושב שאנחנו צריכים להתייחס לשאלה הזאת.

יוסף ג'בארין: – – –

מאיר פרוש: כאשר יהיה לך מועמד טוב, תבדוק אם אפשר עדיין לשלוח לשם מישהו שיכניס את המעטפה על עצמו גם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש ולשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הפנים משולם נהרי – בבקשה, אדוני – להשיב על שאילתה דחופה מס' 317 מאת חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: ועדה לבחינת מענקי האיזון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חנין – שאלה נוספת.

יוסף ג'בארין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אי-אפשר, כי זאת הייתה שאלה נוספת לא בתחום השאילתה המקורית.

יולי יואל אדלשטיין: אז זה שסגן השר התייחס כמיטב יכולתו, זה – אילו הוא היה מתחמק מתשובה על שאילתה שהוגשה לו, אז הייתי ודאי מעיר על זה.

מאיר פרוש: אני מכבד את חברי הכנסת.

מאיר פרוש: אני חושב שחברי הכנסת אמרו מה דעתם, מה משנה לנו איזה משרד אמר מה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, בטרם אושר תקציב המדינה הורה השר, שר הפנים, על כינוס והרכבת ועדה שתבחן את נושא מענק האיזון והחלוקה שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוועדה טרם הוקמה או הורכבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברצוני לשאול: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה עדיין אין ועדה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה ייעשה בנידון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת חאג' יחיא, הוועדה הורכבה והוקמה כבר בחודש יולי 2016.

משולם נהרי: אני מתפלא שאתה לא מעודכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מעודכן.

משולם נהרי: אז בוא נמשיך לשאלה הנוספת, ואני אמשיך לחדש לך עוד כמה דברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביולי אמרת?

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: ביולי 2016 הורכבה והוקמה ועדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד סגן השר – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אדוני, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ישב וסגן השר יסיים את תשובתו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אמר שאלה נוספת – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא לא סיים את התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יסיים את תשובתו ואז אאפשר לך לשאול שאלה נוספת.

משולם נהרי: לוועדה הזאת יש כבר יושב-ראש, זה המנכ"ל כמובן, ויושבים בה אנשי מקצוע מתוך המשרד ומחוצה למשרד וממשרדים אחרים כגון משרד האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת דב חנין שאלה נוספת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד סגן השר, אני יודע שיש החלטה, ואפילו לחצנו שהתוצאות יהיו לפני תקציב המדינה, ועברנו – לכן אמרתי "בטרם אישור תקציב המדינה" ולא נקבתי בתאריך, אבל מאז עברו כבר כתשעה חודשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה זמן צריך לוועדה שתוכל לבדוק את הנוסחה ואת התיקונים בנוסחה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם סגן השר יכול לתת לנו צפי מתי אפשר לקבל את המסקנות שלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי בכל שנה ובכל תקציב צריך ללכת במשא-ומתן ארוך ומייגע ליישובים הערביים כדי לקבל את התוספת תחת שמות אחרים, תוספת של כ-200 מיליון שקלים לכל היישובים הערביים בשמות אחרים שאינם מענק איזון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן אולי לתקן ולתת חלוקה שווה וחלוקה צודקת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, קודם כול אני מברך על מינוי הוועדה ועל כך שבראשה עומד המנכ"ל; זה אומר שזו ועדה בכירה.

דב חנין: אני מקווה שהיא תקבל החלטות מהירות, כי הסוגיה הזאת של מענקי האיזון מבחינת רשויות מקומיות מוחלשות זו ממש שאלה של חמצן.

דב חנין: הנוסחה הנוכחית היא אנכרוניסטית, היא בעייתית, היא לא נותנת מענה, ואנחנו מדברים על רשויות מקומיות שצריכות לספק שירותים לתושבים, אבל אין שם אזורי תעסוקה.

דב חנין: חלק גדול מהאוכלוסייה היא ענייה ולא יכולה לשלם ארנונה גבוהה, והתוצאה היא שמערכת מרכזית של הממשל, שאמורה לתת פתרונות ותשובות לתושבים, לא יכולה לתת אותם.

דב חנין: לכן, הסוגיה הזאת דחופה ביותר, ואני מצטרף לדבריו של חברי חבר הכנסת חאג' יחיא בבקשה אליכם במשרד הפנים להאיץ ככל הניתן את השלמת עבודת הוועדה החשובה הזאת ולקדם את השינוי הזה בפועל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר.

משולם נהרי: קודם כול, הוועדה קיימה עד היום כשבעה דיונים, והיא צפויה להגיש את המסקנות שלה בחודשים הקרובים – – –

מאיר כהן: אני רוצה להוסיף משהו.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד שכשאני הייתי ראש עיר, מענקי האיזון היו 2.4 והיום זה 3.2.

משולם נהרי: זה החלק השני שלי.

מאיר כהן: אני חייב להגיד את זה בשביל ההגינות.

משולם נהרי: אתם יודעים שמענקי האיזון זה לא דבר שאפשר לפתור אותו מיידית.

משולם נהרי: עושים את כל המאמצים.

משולם נהרי: אבל אני רוצה לבוא ולומר שבשנה שעברה היו כ-200 מיליון תוספת למענקי האיזון, 200 מיליון תוספתיים; השנה יש 400 מיליון, ו-400 מיליון זה בבסיס התקציב ולא כתקציב תוספתי אלא מכאן ואילך, וב-2019 ייתכן שיגדל עוד יותר, כאשר הוא נותן – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: 400, אתה אמרת, זה לשנה או לשנתיים?

משולם נהרי: לשנה, לשנה.

משולם נהרי: הוא גדל באופן משמעותי.

משולם נהרי: כן, כן.

משולם נהרי: תחדד את השאלה ואני אחדד את התשובה.

משולם נהרי: זה לשנה.

משולם נהרי: אני רוצה לומר לך שהמגזר הערבי מאוד ייהנה מהנושא הזה.

משולם נהרי: בעיקר המגזר הערבי, יש לו נתח הגון בנושא הזה.

משולם נהרי: והוועדה תסיים כיוון שיש – זה לא פשוט היום לשנות את כל המבנה של מענקי האיזון.

משולם נהרי: דנים בזה.

משולם נהרי: מביאים בחשבון את הכול כדי שלא נצטרך שוב להתכנס ולדון.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להזמין את שרת התרבות והספורט, חברת הכנסת מירי רגב, לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: פאוזה מוזיקלית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שרת התרבות והספורט מוזמנת לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 318 מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: מינוי ערבים ונשים למועצה הלאומית לספורט.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות – רשמתי, אוסאמה סעדי ויוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: רגע, בואי נשמע קודם כול מה רוצים לשאול אותך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השרה, בשבוע הבא, כפי שנודע, יוכרז על רשימת המינויים החדשים למועצה הלאומית לספורט.

עאידה תומא סלימאן: רצוני לשאול: 1.

עאידה תומא סלימאן: כמה ערבים וכמה נשים ימונו למועצה?

עאידה תומא סלימאן: 2.

עאידה תומא סלימאן: האם יש נוהל ברור להבטיח ייצוגם של ערבים ונשים במועצה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, ברשותכם אפתח את דברי בברכה לנשים בכלל.

מירי רגב: יום האישה הבין-לאומי מצוין היום.

מירי רגב: נכון, יש עדיין הדרה ואפליה של נשים; נכון, עדיין שכר הנשים והגברים באותם תפקידים אינו זהה.

מירי רגב: נכון, עדיין לא רואים מספיק נשים בתפקידים בכירים.

מירי רגב: עם זאת, צעדנו כברת דרך, אנו הנשים, כאן בחברה הישראלית ובעולם.

מירי רגב: אני רוצה להודות לכל הנשים שלקחו חלק והיו שותפות למאבקים לאורך שנים על מנת ליצור מעמד שווה יותר בין נשים לגברים.

מירי רגב: צר לי על הדברים שנאמרו על-ידי הרב לוינשטיין, הם אינם במקום ואינם ראויים להיאמר בחברה הישראלית ובכלל.

מירי רגב: עלינו לעשות יותר כדי לשלב נשים בתפקידים בכירים, ובמקביל – לכבד כל אישה על הדרך שלה ועל החלטתה.

מירי רגב: יש לנו עוד דרך לעשות, ואני יודעת שביחד אנחנו הנשים, ככוח הנשים, נעשה זאת ונתקדם.

מירי רגב: בקשר לשאלתך, חברת הכנסת סלימאן, הקדנציה הראשונה של המועצה הלאומית לספורט, שבראשה עומד האלוף במיל' עודד טירה, מסיימת החודש שלוש שנות כהונה, בהתאם לחוק הספורט.

מירי רגב: אני מייחסת חשיבות רבה למועצה הזו, שמהווה מבחינתי הגוף המקצועי והמייעץ לי כשרה בכל הנוגע למדיניות הכוללת וארוכת הטווח עבור עולם הספורט, וכן בסדרי עדיפויות לעניין הקצאת משאבים בעולם זה.

מירי רגב: אזכיר שיחד עם המועצה המכהנת ביצענו רפורמה מרחיקת לכת בכל הקשור להנגשת ספורט – וכפי שאת יודעת גם תרבות – במגזרים ובפריפריה.

מירי רגב: מדיניות זו תמשיך להיות נר לרגליה של המועצה החדשה.

מירי רגב: בימים אלו אנו שוקדים על ההרכב המחודש של המועצה לשלוש השנים הקרובות.

מירי רגב: הרכב זה יהיה מגוון ויכלול כמובן נציגי ממשלה, ועד אולימפי, שלטון מקומי, איגודי ספורט, המועצה לקידום נשים – "אתנה", התאחדות ספורט נכים, אנשי ציבור מתחום הספורט, הכלכלה והחברה – כל זאת על מנת להבטיח הרכב שיבטא את מכלול האינטרסים של עולם הספורט הישראלי, של החברה הישראלית.

מירי רגב: למותר לציין כי הרכב המועצה והמינויים ייעשו גם בעניין הייצוג ההולם בהתאם לחוק הספורט.

מירי רגב: אדוני היושב-ראש, אתה יודע, כששמעתי על השאילתה של חברת הכנסת סלימאן, אמרתי לעצמי: איזו חוצפה יש לך.

מירי רגב: אנחנו ניהלנו נגדך מאבק, ואף קראתי להדיחך מהוועדה על כך שלא היית מוכנה לקיים דיון על נשים בצבא ההגנה לישראל.

מירי רגב: נשים שמשרתות בצבא, שפועלות למען ביטחון מדינת ישראל, ואת מעזה לשאול אותי מה אני עושה כדי לקדם נשים?

מירי רגב: עושה יותר ויותר ממה שאת עשית כל חייך, את וחברייך במגזר הערבי.

דב חנין: איזו מין תשובה זאת?

דב חנין: מה זה?

דב חנין: מה זה?

מירי רגב: לא ראיתי אותך באה ופועלת למען נשים בדואיות – –

עאידה תומא סלימאן: את מלמדת?

עאידה תומא סלימאן: איזו חוצפה יש לך?

עאידה תומא סלימאן: – – –

חנין זועבי: חצופה – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: – – שלא רוצות להיות לא אישה ראשונה ולא אישה שנייה ולא אישה שלישית ולא אישה רביעית.

קריאה: מה הקשר?

קריאה: מה הקשר?

מירי רגב: הן רוצות לקבל את מעמדן הראוי במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

חנין זועבי: שטחית.

חנין זועבי: חצופה ושטחית, זה מה שאת מבינה.

חנין זועבי: תרבות זה – – –

מירי רגב: ולכן, כיושבת-ראש הוועדה החשובה – –

חנין זועבי: – – – וקרנבל – – –

מירי רגב: – – לשוויון נשים, אני מצפה ממך – – –

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי איזו תרבות את מייצגת.

חנין זועבי: – – – תרבות – – –

מירי רגב: – – – אני מצפה ממך – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש לך עוד מעט שאלה נוספת, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך שאלה נוספת עוד שנייה.

קריאה: מושכים את כל השאלות.

קריאה: – – –

חנין זועבי: מושכים את השאלות.

חנין זועבי: לא רוצים שהיא תענה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

חנין זועבי: שטחית.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, תודה.

עאידה תומא סלימאן: יש גבול.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שאפשר לקבל תשובות מקצועיות.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, גברתי, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כרגע השרה עדיין ברשות הדיבור.

מירי רגב: ולכן, כיושבת-ראש הוועדה המכובדת בכנסת – תצאי החוצה, אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירי רגב: כשאת לא מטפלת בדברים, את יוצאת החוצה.

מירי רגב: תצאי החוצה, תמשיכי לקדם את האג'נדות שלך במקום לקדם את מעמד הנשים בישראל – – –

עאידה תומא סלימאן: אני אקדם את האג'נדה שלי, בדיוק כמו שאת מקדמת.

מירי רגב: תצאי החוצה – – –

עאידה תומא סלימאן: את חוצפנית, לא מגיע לך.

מירי רגב: אני אגיד את דברי.

מירי רגב: אני אגיד את דברי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא לא רוצה תשובה על השאילתה, אז מה תגידי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא מוותרת.

מירי רגב: אני אגיד את דברי.

אוסאמה סעדי: – – –

מירי רגב: אני יודעת שאתם – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אוסאמה סעדי: שרת התרבות – – – המועצה הלאומית לתרבות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, השרה צריכה לסיים את תשובתה, ונעבור לשאילתה הבאה.

מירי רגב: חברי, אני מציעה ליושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה שתפעל באופן אמיתי לקידום נשים ולא לקידום האג'נדות.

מירי רגב: כפי שאמרתי, המועצה הלאומית לספורט תיתן את הביטוי ההולם, כפי שחוק הספורט מגדיר זאת.

מירי רגב: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת התרבות והספורט.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן השר להגנת הסביבה חבר הכנסת ירון מזוז להשיב על שאילתה דחופה מס' 322, מאת חבר הכנסת יואב בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: ניצול חוק השקיות לגביית תשלום בחנויות ומכולות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יקרא את השאילתה.

יואב בן צור: אדוני יושב-ראש הכנסת, מכובדי סגן השר, חוק השקיות מחייב את המרכולים הגדולים לגבות מהצרכן 10 אגורות לשקית, למימון פרויקטים סביבתיים.

יואב בן צור: חנויות, ובעיקר מכולות שכונתיות, גובות מס זה תוך ניצול הבלבול וניצול הלקוח להכנסה נוספת.

יואב בן צור: רצוני לשאול: 1.

יואב בן צור: האם הדבר ידוע? 2.

יואב בן צור: אם כן – האם קיים מנגנון בקרה בעניין, ומה ייעשה למניעת הערמה זו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

ירון מזוז: מכובדי יושב-ראש הכנסת, מר יולי אדלשטיין, כבוד השר יואב גלנט, חברי כנסת נכבדים, מה שמקובל במדינת ישראל, ולפיו שקיות נשיאה חד-פעמיות מגיעות לנו בחינם, צריך להיעלם.

ירון מזוז: הוכח כי עלותן של השקיות הושתה בפועל על הצרכנים באופן עקיף במחירי המוצרים.

ירון מזוז: עלות שקיות הנשיאה החד-פעמיות המחולקות במרכולים וברשתות השיווק בישראל הוערכה על-ידי המשרד ב-80 מיליון שקלים חדשים בשנה.

ירון מזוז: שקית נשיאה הנה מוצר שיש לו עלות ויש לצרוך אותו בחוכמה.

ירון מזוז: בחוק השקיות יש חובות המושתות על קמעונאים גדולים, ובין היתר איסור חלוקה בחינם של שקיות נשיאה חד-פעמיות, שאותן יש למכור לפחות בגובה ההיטל פלוס מע"מ, כקבוע בחוק, ובסך הכול ב-10 אגורות.

ירון מזוז: היות ששקית נשיאה הנה מוצר צריכה, קמעונאי גדול רשאי למכור את השקית במחיר גבוה יותר, ואת ההפרש להכניס למחזור הכספים שלו.

ירון מזוז: באופן דומה, כל קמעונאי, בית-ממכר, מכולות ואפילו שווקים רשאים לגבות מחיר בעד שקיות נשיאה.

ירון מזוז: הדבר אינו היטל, אינו מהווה מס ולא נעשה בעורמה.

ירון מזוז: משכך, מחיר השקית אינו מחיר בפיקוח, והמשרד לא יקיים בקרה על כך.

ירון מזוז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: אדוני סגן השר, אני יודע שבסך הכול מי שנפגע מהחוק הזה, מגביית כסף במכולות שכונתיות, זה האנשים החלשים, המבוגרים, שלא יכולים להגיע למרכולים הגדולים, ששם אולי היו מקבלים את השקיות ב-10 אגורות.

יואב בן צור: אין לי ספק שגם אתה וגם אני, שנינו דואגים ורוצים לדאוג לאוכלוסיות החלשות, שהן הנפגעות העיקריות, אבל ב-18 בינואר השר להגנת הסביבה זאב אלקין ענה על השאילתה הזאת ואמר את הדברים.

יואב בן צור: האם מאז משהו השתנה או שזה נשאר באותו מצב?

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת אורי מקלב מבקש לשאול שאלה נוספת – בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, אתה יודע שהיום זה מעסיק הרבה את הציבור, הנושא של השקיות, גם הגבייה אבל גם שקיות רב-שימושיות.

אורי מקלב: בתחילת הדרך, כשיצא החוק, חילקו שקיות רב-שימושיות.

אורי מקלב: הן היו מאוד נצרכות, הציבור קיבל את זה גם בהבנה וגם משתמש בזה.

אורי מקלב: היום רואים שאנשים הולכים עם אותן שקיות.

אורי מקלב: אבל יש מחסור.

אורי מקלב: אם היה מחסור מפני שהציבור מאוד רצה, או שלא היה מספיק, זה לא משנה.

אורי מקלב: כיום אני חושב שהגיע הזמן – ואני חושב שתהיה לזה היענות ציבורית גבוהה מאוד, להרחיב את השימוש בשקיות רב-שימושיות – כך שהמשרד ייתן מבצע חוזר ויחלק ברשתות השיווק את אותן שקיות שהציבור מאוד משתמש בהן, וקיבל אותן בהבנה.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ירון מזוז: אני מבטיח לכם שאני מבין את הנושא, ומבין גם את נושא השווקים ונושא האוכלוסיות שיש לנו במדינה, ואני מתחייב להיפגש עם השר.

ירון מזוז: אני נפגש אתו היום ואני אשב אתו בנושא השקיות הרב-פעמיות, וניתן לך תשובה באופן פרטני.

ירון מזוז: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר להגנת הסביבה, חבר הכנסת ירון מזוז, ולשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן – אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר האוצר אמור להשיב על שאילתה דחופה מס' 319, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: קביעת גיל הפרישה לנשים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יעלה לדוכן וישיב לשאילתה.

מרב מיכאלי: אדוני, אם יורשה לי, עד שיגיע סגן השר לדוכן, הערה לפרוטוקול.

מרב מיכאלי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן היא מהפעילות הפמיניסטיות הוותיקות, הבכירות, החשובות והמרכזיות במדינת ישראל מזה – אני לא יודעת אם היא מגלה את גילה, אבל עשרות רבות של שנים.

מרב מיכאלי: והדבר הזה צריך להיאמר כאן ועכשיו לפרוטוקול.

יצחק כהן: למה?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, נאמר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר האוצר אתנו, בבקשה גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אדוני סגן השר, בעקבות החלטתו של שר האוצר שלא לקבל החלטה מה יהיה גיל הפרישה לנשים, קיבלתי ואני מקבלת פניות מנשים בנות 62 שקיבלו התראות מקרן הפנסיה, מהמעסיק ומהמעסיקה וגם ומהמוסד לביטוח לאומי שאומרות שהן אכן יפרשו בגיל 62, אבל את קצבת הזיקנה או הפנסיה הן יתחילו לקבל רק בגיל 64.

מרב מיכאלי: רצוני לשאול את אדוני: 1.

מרב מיכאלי: מתי תתקבל החלטה של השר בנושא?

מרב מיכאלי: 2.

מרב מיכאלי: מה תציע לנשים האלה לעשות בינתיים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, נושא גיל הפרישה בכלל ושל נשים בפרט הנו נושא מורכב.

יצחק כהן: בשל מורכבותו הקים שר האוצר ועדה ציבורית המורכבת מאנשי ציבור, המגזר השלישי, מעסיקים, עובדים וממשל, אשר תבחן את הנושא הזה לעומק ותמליץ המלצות בפני השר.

יצחק כהן: הוועדה סיימה את עבודתה, היא הגישה את המלצותיה לשר ופרסמה דוח סופי לציבור הרחב.

יצחק כהן: כפי שנאמר, נושא זה הנו מאוד מורכב, אך אל לנו לטמון את ראשנו בחול מול המגמות הדמוגרפיות המתרחשות לנגד עינינו בדמות הזדקנות האוכלוסייה והתארכות תוחלת החיים, ויותר מכך, אל מול היתרונות הרבים אשר העלאת גיל הפרישה טומנת בחובה, בראש ובראשונה לנשים המבוגרות.

יצחק כהן: ראשית, לא ניתן להתעלם כאמור מההתפתחות הדמוגרפית והזדקנות האוכלוסייה.

יצחק כהן: לשינוי זה השפעה מקרו-כלכלית נרחבת וכן השפעה על נשים באופן פרטני: בהיבט המקרו-כלכלי – יש גידול במספר הקשישים באוכלוסייה באופן אבסולוטי, ויחסית לאוכלוסייה בגיל העבודה.

יצחק כהן: גידול זה גוזר עלייה בהוצאות הממשלה, בעיקר בתחום קצבאות הזיקנה, דבר אשר עשוי למנוע מהמוסד לביטוח לאומי לעמוד בהתחייבויותיו ולשלם קצבאות לנשים צעירות בפרט ולדורות הבאים בכלל; באופן פרטני – העלייה בתוחלת החיים גורמת לכך שנשים חיות, ברוך השם, מספר שנים רב יותר בגמלאות, ומערערת את יכולת המימון של רמת החיים שאליה הורגלו.

יצחק כהן: שנית, לגיל הפרישה השפעה רבה על תעסוקתן של נשים מבוגרות, וככל שניתן לומר כי שיעורי התעסוקה של נשים מבוגרות בישראל נמצאים במגמות עלייה בעשורים האחרונים, העלאת גיל הפרישה צפויה להשפיע אף מעבר לכך ולהגדיל את שיעורי התעסוקה של נשים בצורה משמעותית, משלל סיבות שונות, אשר לחלקן השפעה על מעסיקים והסביבה התעסוקתית ולחלקן על האישה עצמה.

יצחק כהן: יש עדות ברורה לכך שהעלאת גיל הפרישה הקודמת, מ-60 ל-62, כמעט הכפילה את שיעורי התעסוקה של נשים בגילים מבוגרים.

יצחק כהן: מעבר לכך, הישארותן של נשים בשוק התעסוקה מעבר לגיל 62 הנה בעלת משמעות קריטית לקצבה הפנסיונית שלהן.

יצחק כהן: על כל שנת דחייה בפרישה מעבודה תגדל הקצבה הפנסיונית בותכנית הפנסיה החודשית כמעט ב-10%.

יצחק כהן: כלומר, אישה אשר תפרוש בגיל 64 תגדיל את קצבתה הפנסיונית בכמעט 20% לכל ימי חייה.

יצחק כהן: לצד ההשפעות החיוביות של העלאת גיל הפרישה, יש נשים אשר עשויות להיפגע מהעלאת הגיל, לפחות בטווח הזמן המיידי, כתוצאה מביטול האופציה לקבלת קצבת זיקנה בגיל 62.

יצחק כהן: ולכן כל צעד להעלאת הגיל ילווה בצעדים משלימים אשר מטרתם למזער את הפגיעה האפשרית בנשים אשר עשויות להיפגע במהלך שכזה.

יצחק כהן: באופן ישיר יותר, בתשובה על שאילתה, שר האוצר יגיש את המלצותיו לוועדת הכספים, בהתאם לכתוב בחוק, עד ליום 30 באפריל 2017, כדי שזו תדון – אני מניח שאת תהיי חברה בוועדה שם – ותיתן את החלטתה בעניין המלצות השר.

יצחק כהן: שנית, החוק קובע כי גיל הפרישה לקבלת קצבת זיקנה הוא 62.

יצחק כהן: בכל מקרה, כל מתווה שעשוי לגרום להעלאה של הגיל יהיה מתווה הדרגתי המתפרס על כמה שנים.

יצחק כהן: לסיכום, שר האוצר יגיש את המלצותיו לוועדה עד סוף חודש אפריל הקרוב, ואחריו יתנהל דיון בוועדה אשר יכריע מהו גיל הפרישה לנשים בשקלול כל הנתונים והשיקולים אשר יוצגו בפניה.

יצחק כהן: שאילתה נוספת.

מרב מיכאלי: אפשר שאלה נוספת?

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מרב מיכאלי, אדוני סגן שר האוצר.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת מה יותר גרוע – שאתה לא קראת את השאילתה לפני או שמי שהכין לך את התשובה במשרד לא קרא את השאילתה לפני.

יצחק כהן: את הבדיחה הזאת אנחנו שומעים ממך רק מדי פעם.

יצחק כהן: זו בדיחה שחוזרת על עצמה בריטואל קבוע.

מרב מיכאלי: ממש אין פה בדיחה – – –

יצחק כהן: את אפילו לא הקשבת, את סימסת בפייסבוק שלך.

יצחק כהן: הסתכלתי עלייך, לא הקשבת למילה אחת מכל מה שעניתי לך.

יצחק וקנין: אדוני – – –

יצחק כהן: את כל הזמן היית עסוקה בפייסבוק, בסדר – –

יצחק וקנין: אדוני סגן שר האוצר – – –

יצחק כהן: – – וההתקפה שלך כבר מוכנה מראש.

יצחק כהן: אוקיי, תתקיפי.

יצחק וקנין: אדוני, תאפשר לה לשאול את השאלה הנוספת.

אילן גילאון: לא מסמסים בפייסבוק.

יצחק כהן: היא אפילו לא הקשיבה – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, שאלה נוספת לרשותך.

מרב מיכאלי: לא רק זאת שהקשבתי – – –

יצחק כהן: לא הקשבת, אני הסתכלתי עלייך.

יצחק וקנין: אדוני יאפשר לה לשאול את השאלה.

יצחק כהן: הכינו לךָ?

יצחק כהן: לא הכינו לךָ?

יצחק כהן: די, זה ריטואל קבוע.

מרב מיכאלי: אני ממש מצטערת, הייתה שאלה מאוד – כל מי שהקשיבה באולם, במליאה, בערוץ הכנסת, יכלה לשמוע היטב שלא ענית על השאלה שנשאלה.

מרב מיכאלי: השאלה הייתה – – –

יצחק כהן: אם היית מקשיבה היית שומעת את התשובה על השאלה שנשאלה, על כל פרטיה ודקדוקיה.

מרב מיכאלי: אדוני, השאלה הייתה – – –

יצחק וקנין: בוא נסכם סיכום: היא תסיים את דבריה ותשב, אחרת הדו-שיח הזה לא יסתיים, ואדוני ישיב לה איך שהוא רוצה.

מרב מיכאלי: אומר זאת כך, אדוני סגן שר האוצר: אני מעולם, בכל השאילתות ששאלתי עד היום, שהייתה לי זכות לשאול כאן, מעולם לא אמרתי את הטענה הזאת שלא קראו את השאילתה שלי ולא התכוננו אליה ולא הביאו תשובה.

מרב מיכאלי: אבל מה לעשות, השאלה הייתה פשוטה: מה אדוני מציע לעשות לאותן נשים שהן בנות 62 ומקבלות התראה שאומנם הן יפרשו בגיל 62 אבל את הקצבה שלהן, גם מביטוח לאומי, גם מהפנסיה, גם מהמעסיק, הן יתחילו לקבל רק בגיל 64?

מרב מיכאלי: אני שאלתי שאלה פשוטה: מה אתה מציע לי לענות לנשים האלה שפונות אלי?

מרב מיכאלי: על זה אתה לא ענית, לא מיניה ולא מקצתיה.

מרב מיכאלי: אמרת שעד סוף אפריל שר האוצר יביא מסקנות ועדה לוועדת הכספים – שבכלל תהיה בפגרה ואלוהים יודעת מתי תגיע לדון בזה.

מרב מיכאלי: על זה אני אפילו לא אומרת לך מילה.

מרב מיכאלי: אני אומרת לך בצורה מאוד מפורשת: לא אמרתי שלא צריך להעלות את גיל הפרישה – – –

יצחק וקנין: תודה, גברתי.

יצחק וקנין: לא צריך לחזור – – –

מרב מיכאלי: רגע, אני רוצה ברשותך, אדוני, לחדד – – –

יצחק וקנין: אבל את צריכה להבין שיש זמן לשאילתה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להבין.

מרב מיכאלי: אני חיכיתי פה רבע שעה שאני אוכל לשאול את השאלה הנוספת, אז רק שנייה, ברשותך.

מרב מיכאלי: אדוני סגן שר האוצר, אתם העברתם – אנחנו הגשנו הצעת חוק שמצמידה את השינויים בטבלה בביטוח לאומי בדיוק בשביל למנוע את המצב הזה.

מרב מיכאלי: אתם לא העברתם את הצעת החוק הזאת.

מרב מיכאלי: לעומת זאת, העברתם תיקון בתור איזו הסתייגות הזויה שלא קשורה לכלום בתוך חוק ההסדרים.

מרב מיכאלי: עכשיו יש שתי אפשרויות: או שהתיקון שהעברתם בחוק אינו מספיק, או שלא העברתם את ההוראות של החוק הזה לכל הגופים האלה.

יצחק וקנין: תודה.

מרב מיכאלי: ולכן, בשורה התחתונה, מה אתה מציע לי לענות לנשים האלה?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: עכשיו אדוני סגן שר האוצר יענה בנחת.

יצחק וקנין: כל הזמן שלך.

יצחק כהן: א.

יצחק כהן: כן עניתי.

יצחק כהן: היא לא הקשיבה; ב.

יצחק כהן: אני חוזר על זה: יהיה דיון בוועדת הכספים, שבוודאי את תשתתפי בו ותביעי את דעתך שם, ותקבלו החלטה בוועדת הכספים גם על המתווה וגם על הוראות המעבר.

מרב מיכאלי: אבל יש נשים שעדיין לא מקבלות קצבה, מה להגיד להן?

יצחק כהן: אוקיי, יש עוד שאילתה, אדוני?

יצחק וקנין: שאלה נוספת אין.

יצחק וקנין: אם כן, זאת התשובה, אני לא יכול לחייב אותו לענות מעבר למה שהוא עונה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני סגן שר האוצר, אני מודה לך, חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2599/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – התאמות לסטודנטית לאחר לידה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר החינוך, התרבות והספורט, הרב מאיר פרוש.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא חלק משיתוף פעולה פורה ומשמעותי עם המל"ג ועם מוסדות הלימוד האקדמיים, על כל הווריאציות שקיימות, והמטרה שלה היא ליצור התאמות כדי להנגיש את הלימודים האקדמיים לנשים צעירות שיולדות, מבלי לפגוע בשני דברים, שאני מבקשת לא לדרג אותם, כדי לא ליצור פה איזו תחושה שיש דברים חשובים יותר או חשובים פחות, גם אם כל אחד מאתנו נושא את דעותיו.

שולי מועלם-רפאלי: מצד אחד – מקצועיות אקדמית ונוכחות של סטודנטיות בתהליך הלמידה; ומצד שני, אנחנו לא רוצים למנוע מנשים צעירות את האפשרות להיות חלק ממעגל לימודים אקדמי ואת הזכות ללדת.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להדגיש שלכל אחד במשולש הזה יש אחריות – יש אחריות למוסדות האקדמיים, יש אחריות למרצים, ובעיקר בעיקר האחריות היא על האישה הצעירה – –

יצחק וקנין: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: – – שעושה את הדבר החשוב הזה ומשלבת בין לימודים ללידת ילדים, הכול מתוך בריאות ושמחה, בעזרת השם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם רפאלי.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר החינוך ישיב.

יצחק וקנין: הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, רשות הדיבור שלך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, קודם כול, למען הגילוי הנאות, בהצגת – לפני הצגת החוק הכריז עלי יושב-ראש הישיבה שאני סגן שר החינוך, התרבות והספורט, ולא כן הוא.

יצחק וקנין: החינוך.

מאיר פרוש: החינוך.

מאיר פרוש: הצעת החוק הנ"ל נדונה בוועדת שרים לענייני חקיקה בישיבתה ביום 5 במרס 2017.

מאיר פרוש: החלטת ועדת השרים הייתה לתמוך בהצעת חוק זו בקריאה טרומית בלבד, ולאחריה, כך סוכם, ייבחן הצורך בקידום הנושא במסגרת כללי המל"ג, וכן בכפוף להסכמת משרד החינוך.

מאיר פרוש: ככלל, יצוין כי המועצה להשכלה גבוהה קבעה כללים בנושא, ויש הכללים של זכויות הסטודנט, התאמות עקב טיפולי פוריות, היריון, לידה, אימוץ או קבלת ילד למשמורת או אומנה, התשע"ב–2012.

מאיר פרוש: מדובר בכללים הקובעים הסדרים מפורטים בכל התחומים הללו, לרבות בנושאים שעולים בהצעה – היעדרות משיעורים ומועד בחינה נוסף.

מאיר פרוש: בקביעת הכללים הסתייעה המל"ג בוועדה מקצועית, שכללה אנשי אקדמיה ונציגי סטודנטים.

מאיר פרוש: המל"ג קשובה לפניות ולהצעות המגיעות מהשטח, ותמיד נכונה לבחון אם קיים צורך בתיקון הכללים.

מאיר פרוש: על כן, סוכם שההצעה תקודם בכפוף לתיאום עם המל"ג, הן ביחס לצורך והן ביחס לעיגון הנושא בכללי המל"ג.

מאיר פרוש: כבר ביום שני האחרון התקיימה פגישה ראשונה עם חברת הכנסת המציעה לבחינת הנושא.

מאיר פרוש: לאור האמור, אני מציע לחברי הכנסת להצטרף לעמדת הממשלה, בכפוף לסייגים שצוינו, ולתמוך בהצעת החוק הנ"ל בקריאה טרומית.

מאיר פרוש: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר החינוך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם רפאלי, אני יכול לאפשר לך לומר מהצד, אבל – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: דקה, דקה.

יצחק וקנין: את מסכימה לכל ההתניות?

יצחק וקנין: כן?

שולי מועלם-רפאלי: בהחלט.

שולי מועלם-רפאלי: בהחלט.

יצחק וקנין: מסכימה לכל ההתניות.

שולי מועלם-רפאלי: על דעת זה זה עבר ועדת שרים.

יצחק וקנין: אז אפשר להצביע?

שולי מועלם-רפאלי: בהחלט.

יצחק וקנין: להצביע.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – התאמות לסטודנטית לאחר לידה), התשע"ו–2016, קריאה טרומית, של חברת הכנסת שולי מועלם רפאלי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – התאמות לסטודנטית לאחר לידה), התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 32 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה – ועדת החינוך, התרבות והספורט, להכנתה לקריאה ראשונה – – –

רחל עזריה: – – – רפורמות.

רחל עזריה: בסדר?

יצחק וקנין: רפורמות.

רחל עזריה: – – –

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: זה שלנו – – –

קריאה: – – –

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא, לא – חינוך.

רחל עזריה: לא – – –

יצחק וקנין: חינוך.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: טוב, זה – תראו, רבותי, אני לא – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: אני מכריז ואומר שזה – –

קריאה: ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: – – יעבור לוועדת הכנסת ושם יחליטו מה שרוצים.

יצחק וקנין: אוקיי, זה לא – חינוך ורפורמות, אף-על-פי שאני לא חושב שזה בכלל שייך לרפורמות.

רחל עזריה: – – – שיש חוק דומה – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

שולי מועלם-רפאלי: [הצעת חוק פ/3927/20; נספחות.

שולי מועלם-רפאלי: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון – התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: אני לא צריך עשר דקות.

יצחק וקנין: מה שתרצה.

יצחק וקנין: אני בכל אופן מפעיל שעון.

דוד ביטן: כפי שידוע לכם, הסוכנות קיימת הרבה מאוד שנים.

דוד ביטן: המטרות שלשמן היא צריכה לפעול לא התעדכנו במשך השנים.

דוד ביטן: נוצר מצב שאף שהסוכנות מטפלת בהרבה מאוד דברים שקשורים לעלייה, יש איזשהן בקשות מטעם החשב הכללי, משרד המשפטים, לעשות מכרזים.

דוד ביטן: זה דבר שהוא לא הגיוני לאור העובדה שמי שיכולה לטפל בעלייה זו רק הסוכנות, שלה יש השליחים בכל מקום בעולם והיא דואגת כבר שנים לכל מיני תוכניות לצעירים על מנת להביא אותם לארץ, להיכרות עם הארץ ולגרום להם לעלות לארץ.

דוד ביטן: לכן לא הייתה לנו ברירה, והגשתי הצעת חוק שמעדכנת את המטרות שלשמן יימשך הפטור ממכרז, שהוא פטור שקיים כבר שנים, אבל הוא לא תואם בעצם את – הוא לא תואם את המטרות, שלא עודכנו במשך שנים, ולכן נוצר מצב שיש חוסר התאמה בין פטור המכרז הישן לבין המטרות שלשמן צריך לעבוד, והדבר מצריך פרשנות כל פעם.

דוד ביטן: על מנת להימנע מזה, הגשנו את הצעת החוק הזאת, כדי שנוכל גם לעדכן את המטרות וגם להמשיך עם הפטור ממכרז.

דוד ביטן: אותה הצעה, או דומה מאוד, הגיש גם חבר הכנסת נחמן שי, שהוא גם יושב-ראש השדולה של הסוכנות, יחד אתי, ואנחנו בעצם הולכים על זה ביחד.

דוד ביטן: לכן, אני מבקש מהכנסת שתאשר את ההצעה הטרומית וגם תסכים להעביר את הצעות החוק לוועדת הפנים של הכנסת.

דוד ביטן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: ישיב בשם שר – אה, נכון.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3926/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: להצעה זו הוצמדה הצעת החוק של חבר הכנסת נחמן שי: הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון – התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יצחק וקנין: הצעה זו הוצמדה להצעתו של דוד ביטן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היוזמה הזאת לתיקון בחוק שבאה גם, בין היתר, בעזרת חברי דוד ביטן ובעזרתי, מיועדת ליצור פה איזשהו גשר א-פוליטי, כפי שהסוכנות היהודית וכפי שהיחסים שלנו עם העולם היהודי צריכים להיות א-פוליטיים.

נחמן שי: הכוונה שלנו היא לשמר את המצב הקיים שעכשיו מאתגרים, שמשרדי ממשלה, יחידות סמך ומוסדות להשכלה גבוהה וכו' היו יכולים להתקשר עם ההסתדרות הציונית היהודית, שהיא ארגון-האב, ועם הסוכנות היהודית לארץ-ישראל, שהיא הארגון שמתחתיו, ולהעביר אליהן פרויקטים כדי שהן יוכלו לבצע אותם בשמה ולמען מדינת ישראל.

נחמן שי: יש, ללא ספק, בסיס ידע ומומחיות מיוחדים וייחודיים לסוכנות היהודית ולהסתדרות הציונית.

נחמן שי: הם כלים שעומדים מאחוריהם עשרות ארוכות של שנים של פעילות בעם היהודי, ויש להם יכולות שלא הייתי רוצה להפריט אותן.

נחמן שי: היו ניסיונות להפריט תפקידים מסוימים לאורך השנים.

נחמן שי: הועברו לארגונים שעוסקים בעלייה, לארגונים שעוסקים בחוויה ישראלית וכדומה.

נחמן שי: אני לא מבקר את הארגונים האלה, אני אפילו מברך; ככל שיהיו יותר שחקנים, ייטב.

נחמן שי: אבל הייתי אומר שחשוב מאוד שהליבה של העיסוק בנושאים האלה תישאר בידי אותם ארגונים, שבינם לבין ישראל – במדינת ישראל נחתמה האמנה ב-1951, אמנה מאוד חשובה ומרכזית, ואשר הם, בסופו של דבר, השותפים הנאמנים, הקרובים, המסורתיים של מדינת ישראל בביצוע אותם פרויקטים ובקיום אותן מטרות.

נחמן שי: לכן, נכון מכל בחינה שהיא לאפשר את הפטור הזה ולתת למשרדי הממשלה השונים, באותם תחומים שמוגדרים כמטרות משותפות למדינת ישראל ולגופים האלה – למוסדות הלאומיים, ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית לארץ-ישראל – להמשיך ולעבוד במשותף, ולא לבטל את ההסדר ארוך הימים הזה.

נחמן שי: אני מקבל – מושגי התחרות, לחפש אולי מחיר יותר נמוך, אולי עלות יותר נמוכה; הכול קיים, הכול יפה, אבל בסופו של דבר נראה לי שאת הגשר הזה ואת הקשר הזה צריך לשמר.

נחמן שי: על כן אנחנו מגישים את הצעת החוק הזאת, שתיים אבל שהן אחת, ומקווים מאוד לקבל את תמיכתה של הכנסת.

נחמן שי: אני מקווה שהנושא יידון בוועדת הפנים.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: ישיב על שתי ההצעות שר הרווחה חיים כץ, בשם שרת המשפטים.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון – התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), מבקשת לעדכן את המטרות הציבוריות שלגביהן יוכלו להתקשר משרדי הממשלה ומוסדות להשכלה גבוהה עם המוסדות הלאומיים בהתאם לצורכי הציבור המשתנים, ובלי שיהיה צורך בכל פעם לשנות את האמנות שנחתמו בין הצדדים.

חיים כץ: ממשלת ישראל הכירה במעמדם המיוחד של המוסדות הלאומיים בחוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל.

חיים כץ: על-פי חוק המעמד, הממשלה מכירה במוסדות הלאומיים – – –

יצחק וקנין: יש מתנגד לחוק ואני אאפשר לו מייד אחרי השר.

יצחק וקנין: יוסף ג'בארין הוא המתנגד הראשון, ואחריו אתה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, אני אאפשר לך.

חיים כץ: על-פי חוק המעמד, הממשלה מכירה במוסדות הלאומיים כסוכנויות המוסמכות לפעול לפיתוח הארץ ויישובה, לקליטת עולים מהתפוצות ולתיאום פעולותיהם בישראל של מוסדות ואיגודים יהודיים הפועלים בתחומים אלו.

חיים כץ: פרטי המעמד של המוסדות הלאומיים הללו, תחומי פעילותם ואופן שיתוף הפעולה שלהם עם הממשלה נקבעו באמנות שנכרתו בינם ובין הממשלה.

חיים כץ: בין התפקידים ניתן למנות משימות של ארגון פעולות עלייה בתפוצות, השתתפות בשיכונם של העולים ועוד.

חיים כץ: כחלק משיתוף הפעולה בין ממשלת ישראל למוסדות הלאומיים נקבע בתקנות חובת המכרזים כי התקשרות ממשלתית עם המוסדות הלאומיים למטרות ציבוריות תהיה פטורה ממכרז.

חיים כץ: על-פי דברי ההסבר, המוסדות הלאומיים רכשו במשך השנים מיומנות בביצוע המשימות ויצרו תשתית ארגונית המסוגלת להיענות בתוך ומן קצר לאתגרים, המשתנים מעת לעת, שעמם מתמודדים מדינת ישראל והעם היהודי.

חיים כץ: עם זאת, אף שמאז שנחתמו האמנות התפתחו והשתנו הצרכים, ולכן התרחבו תחומי הפעילות של הממשלה והמוסדות הלאומיים גם לתחומים שאינם כלולים במפורש באמנות, האמנות לא תוקנו ותחומי הפעילות החדשים לא זכו להכרה.

חיים כץ: הצעת החוק מסמיכה את הממשלה ואת יתר הגופים לעשות שימוש בפטור ממכרז בהתקשרויותיהם עם המוסדות הלאומיים למטרות ציבוריות נוספות, כדוגמת מטרות של חיזוק הזהות היהודית, התמודדות עם אנטישמיות, וכן למטרות נוספות שהממשלה תחליט לראות בהן מטרות ציבוריות.

חיים כץ: לאור האמור לעיל, תומכת הממשלה בהצעת החוק בשלב זה בקריאה הטרומית בלבד – הם מסכימים?

חיים כץ: אני לא יודע, אני לא צריך לשאול, אבל הם מסכימים?

חיים כץ: – בכפוף לתיאום עם משרדי המשפטים והאוצר ולהסכמה עם משרדי התפוצות והחינוך.

חיים כץ: לאחר הקריאה הטרומית תיבחן האפשרות לקידום הנושא בדרך של תיקון תקנות חובת המכרזים.

חיים כץ: כמו כן, לפני קריאה שנייה ושלישית ההצעה תוחזר לוועדת שרים לענייני חקיקה.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, הממשלה תומכת בהתניות, אתם מסכימים לכל ההתניות?

יצחק וקנין: התניה אחת – שאתם לא מקדמים את החקיקה.

יצחק וקנין: בשנייה ובשלישית אתם חייבים לחזור לוועדת שרים.

דוד ביטן: אין.

דוד ביטן: אין ועדת שרים עד סוף המושב.

דוד ביטן: אני לא מסכים.

דוד ביטן: אז אני דוחה את זה בארבעה חודשים.

דוד ביטן: אני לא מוכן.

יצחק וקנין: זה מה שהוא אמר.

דוד ביטן: אני מוכן להוביל את זה יחד עם הממשלה, אבל ועדת שרים אני לא מוכן.

דוד ביטן: אין ועדת שרים.

חיים כץ: אני, מאחר שהחוק – – –

נחמן שי: יש נוהל שמביאים לוועדת שרים?

יצחק וקנין: טוב, רבותי, אני לא נכנס לעניינים הקואליציוניים.

חיים כץ: אני רק הקראתי טקסט.

יצחק וקנין: רק רגע, לפני שעוברים להצבעה, יש מתנגדים לחוק.

דוד ביטן: ועדת שרים – אין.

דוד ביטן: אז מה – – –

יצחק וקנין: אני אמרתי את הדברים לפרוטוקול, אתה ענית.

יצחק וקנין: זה עניינים קואליציוניים, אני לא נכנס אליהם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין מתנגד, ואיימן עודה גם הוא מתנגד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, יש לך שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, ביד אחת הממשלה הזאת מבקשת בחוק הזה לחזק את הזהות היהודית והציונית של המדינה – –

ענת ברקו: אוי, אוי, אוי.

יוסף ג'בארין: – – וביד השנייה הממשלה הזאת רוצה להביא היום את חוק המואזין, אותו חוק מסוכן שאנחנו כבר כמה חודשים מזהירים מפני הבאתו לדיון כאן.

יוסף ג'בארין: אחרי חקיקת חוק ההסדרה, שהפקיע את האדמות הפלסטיניות, וחוק ההדחה, שביקש להפקיע את הזכות לשותפות פוליטית של האזרחים הערבים – כבוד היושב-ראש, מה זה הרעש הזה?

יצחק וקנין: חברי הכנסת, חבר הכנסת שמולי, חבר הכנסת פריג'.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', שב במקומך.

יצחק וקנין: אדוני השר אלקין, בבקשה, אם אפשר לשבת, לא שומעים את הדובר.

יוסף ג'בארין: אחרי חוק ההסדרה, שמבקש להפקיע אדמות פלסטיניות, וחוק הדחת חברי הכנסת, שמבקש להפקיע את הזכות להשתתפות פוליטית, ורק ביום שני היה חוק הכניסה לישראל, שמבקש להפקיע את הזכות לקריאות לחרם על ההתנחלויות הלא-חוקיות – הכנסת רוצה להביא היום את חוק המואזין.

יוסף ג'בארין: החוק הזה הוא שיא חדש במופעים הלאומיים והגזעניים של ממשלת ישראל; מופעים מבית היוצר של הימין הקיצוני.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהכנסת תתעשת ותוריד את הצעת החוק הזאת מסדר-יומה.

יוסף ג'בארין: זהו מופע לאומני גזעני שמכתיב מדיניות של נישול, של דחיקה, של הצרה וכיתור לכל סממן שהוא ערבי-פלסטיני.

יוסף ג'בארין: שוב, בשם חברי ברשימה, אני רוצה להזהיר מפני הסכנות הקשות שיש בחקיקה כה גזענית ואני קורא לחברי להתעשת ולא לתמוך בחקיקה הזאת, יהודים וערבים.

יוסף ג'בארין: החלק שעדיין שפוי בקרב הציבור שלנו צריך להתאחד נגד חקיקה כה גזענית וכה פוגענית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איימן עודה, גם הוא מתנגד להצעת החוק.

יצחק וקנין: גם לך שלוש דקות.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, היום הכנסת מביאה את הצעת חוק אל-מואד'ן, כך זה נקרא בערבית אל-מואד'ן, אל-אד'אן, המואזן, אל-מואד'ן.

איימן עודה: זו רדיפה נגד הציבור הערבי, נגד הנוכחות הערבית, נגד השפה הערבית, נגד היותנו חלק מהמרחב, חלק מהטבע, חלק מהמקום הזה.

איימן עודה: חז"ל אמרו, וחשוב לי שחברי הכנסת החרדים ישמעו את זה – חז"ל אמרו: אין גוזרים גזירה על הציבור שאין הוא יכול לעמוד בה.

איימן עודה: אין, לא יכול להיות.

איימן עודה: זה דבר שאנחנו לא יכולים לעמוד בו.

איימן עודה: אנחנו אנשי חוק ונאבקים בצורה לגיטימית וגם חוקית, אבל יש גזירות שאנחנו לא יכולים לעמוד בהם.

איימן עודה: האחד, למשל, זה הגיוס לצבא, לחלק מהציבור שלנו.

איימן עודה: אנחנו קוראים להם לא להתגייס לצבא הכיבוש.

איימן עודה: אנחנו עומדים מאחורי זה.

שולי מועלם-רפאלי: אתם גם אומרים להם לא לעשות שירות אזרחי.

איימן עודה: הדבר השני – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם, את לא יכולה לעמוד ולהרים ידיים.

איימן עודה: אדוני, אני יכול להמשיך, זה בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: אני לא אאפשר.

יצחק וקנין: חברים, הדיון הולך להיות טעון, ואני לא מתכוון לעשות הנחות, אני אומר לכם.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את הזמן שלי, בבקשה, שתשמור לי עליו.

איימן עודה: תודה רבה לך.

איימן עודה: הדבר השני זה הריסות בתים.

איימן עודה: זו גזירה שאנחנו לא יכולים לעמוד בה בצל האפרטהייד בתכנון: 700 יישובים ליהודים ואפס לערבים; 961 יישובים שאנחנו לא יכולים לגור בהם; כפרים בלתי מוכרים.

איימן עודה: לכן אנחנו כן נעמוד מול הדחפורים.

איימן עודה: הגזירה השלישית זה חוק הנכבה.

איימן עודה: אנחנו לא יכולים לעמוד בדבר כזה.

איימן עודה: זאת הגזירה הרביעית, שלא רק שלא יכולים לעמוד בה – זה לא יהיה אף פעם.

איימן עודה: הקול של המואזין יישאר; היה לפני הגזענים ויישאר אחרי הגזענים.

איימן עודה: זה חלק מהטבע, חלק מהמרחב, חלק ממולדתנו זו, שאין לנו מולדת אחרת מלבדה.

איימן עודה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, אתה יכול לעלות לדוכן ולומר את דבריך לגבי ההסדרים בינך לבין הממשלה.

דוד ביטן: לא, אין הסדרים.

דוד ביטן: הם פשוט מחליטים מה שהם רוצים.

דוד ביטן: זה הסדר?

דוד ביטן: קודם כול, אני חושב שוועדת שרים בזמן האחרון מגזימה בתנאים ובמחסומים שהיא עושה כל הזמן, ואני אמרתי את דעתי בעניין.

דוד ביטן: עם זה, לגבי הצעת החוק הספציפית הזאת, שלי ושל נחמן שי, מובן שהדברים ייעשו בתיאום עם האוצר והמשפטים.

דוד ביטן: אין לי שום בעיה עם זה.

דוד ביטן: אם יהיו תקנות שיתוקנו עד שנעביר את זה בשנייה ושלישית, אז כמובן אני אכבד.

דוד ביטן: אם התקנות ישרתו את אותה מטרה של הצעת החוק, אני אכבד את זה.

דוד ביטן: לגבי ועדת שרים לקריאה שנייה ושלישית, לצערי הרב אין ועדת שרים.

דוד ביטן: אם אני אקבל את העמדה הזאת, זה יבוא רק אחרי הפגרה, ולזה אני לא מסכים, אבל אם ועדת שרים תתכנס במיוחד בשבילי, אז גם עם זה אין לי בעיה.

דוד ביטן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: נחמן שי לא רוצה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בנפרד – – –

נחמן שי: למה אני לא רוצה?

יצחק וקנין: אתה רוצה גם לומר?

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי, אני מבין שהממשלה לא השקיעה יותר מדי עבודה בבדיקת החוק הזה ולהבין את החשיבות שלו, לכן העלה גם שר העבודה והרווחה, שנפל עליו התיק, פתאום איזה עוד ועדת שרים באמצע.

נחמן שי: אני לא מכיר עוד ועדות שרים שנכנסות לתוך תהליך החקיקה.

נחמן שי: מרגע שהוועדה אישרה, זה יעבור לוועדה המתאימה, ויתנהל תהליך, ואנחנו בעד שיתנהל תהליך.

נחמן שי: אם, אגב – אני אומר פה שאם בסוף יהיו תקנות שיאפשרו להוציא לפועל את המטרה של החוק בלי חוק, בבקשה.

נחמן שי: בעיני, ואני חושב שגם בעיני דוד ביטן, המטרה קובעת, וזה לא משנה אם זה יהיה בחוק או בדרך אחרת.

נחמן שי: אני חוזר ואומר: אני חושב שיש חשיבות גדולה גם לסוכנות היהודית, גם להסתדרות הציונית, וצריך לשמר את הקשר המיוחד בינם לבין מדינת ישראל, וזה בדיוק מה שהחוק הזה מיועד לעשות.

נחמן שי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על כל הצעת חוק בנפרד.

יצחק וקנין: הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון – התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת דוד ביטן, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – 19 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון – התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 בעד, 19 מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד ביטן: ועדת הפנים.

יצחק וקנין: אם כן, אין מישהו אחר שרוצה ועדת חוקה?

יצחק וקנין: זה כתוב לי.

יצחק וקנין: אם יש הסכמה.

דוד ביטן: פנים.

יצחק וקנין: הסכמה – פנים.

יצחק וקנין: אז זה יועבר לוועדת הפנים להכנתה לקריאה – – –

קריאה: ועדת הסמים.

יצחק וקנין: ועדת הסמים?

יצחק וקנין: אז ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, זה יועבר לוועדת הכנסת להכרעה בין ועדת הסמים לבין ועדת הפנים.

יצחק וקנין: הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון – התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת נחמן שי, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – 19 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון – התקשרות למימוש מטרות ציבוריות), התשע"ז–2017, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 בעד, 19 מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הפנים.

קריאה: ועדת הסמים.

יצחק וקנין: ועדת הסמים.

אורלי לוי אבקסיס: להוסיף לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לפרוטוקול בלבד; לא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: החוק יועבר לוועדת הכנסת ושם יוחלט גורלו – לאיזו וועדה הוא יועבר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2316/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור שימוש במערכת כריזה בבתי-תפילה), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת רוברט אילטוב ועודד פורר.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, היום אנחנו מביעים להצבעה, בתמיכת הקואליציה והממשלה, את החוק למניעת מפגעים.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות לכל חברי הקואליציה שתומכים בהצעת החוק.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, חברי הכנסת.

גילה גמליאל: – – –

יצחק וקנין: ג'מאל זחאלקה.

רוברט אילטוב: בינתיים אני שומע אתכם כמפגעים.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, שב במקום.

יצחק וקנין: שב, אל תפריע לי.

עודד פורר: לך מפה, לך מפה.

עודד פורר: לך לסוריה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

רוברט אילטוב: הוא צריך אשפוז, לפסיכיאטר.

יצחק וקנין: תגבירו לי את המיקרופון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: אורן חזן, שב במקומך.

ג'מאל זחאלקה: – – –

עודד פורר: תוציא אותו.

עודד פורר: תוציא אותו.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני מציע שתזמין לו פסיכיאטר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: אורן חזן, אתה לא נותן לי להשתלט על הדיון ככה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

עודד פורר: תוציא אותו.

עודד פורר: תוציא אותו.

יצחק וקנין: אני לא צריך את העזרה שלך, עודד פורר.

יצחק וקנין: לא צריך את העזרה שלך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, פעם ראשונה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, פעם שנייה.

יצחק וקנין: חבר'ה, אני לא אהיה ותרן.

אוסאמה סעדי: מה זה מפגע?

אוסאמה סעדי: מה זה מפגע?

יצחק וקנין: פעם ראשונה אני קורא אותך.

יצחק וקנין: שב במקומך.

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: שב במקומך, אני קורא אותך פעם – – –

אוסאמה סעדי: – – –

אורן אסף חזן: הם מבזים את הכנסת.

אורן אסף חזן: תסתכל איך הם מתנהגים.

יצחק וקנין: אל תעזור לי, אני לא צריך את העזרה שלך.

יצחק וקנין: שב במקומך, אורן חזן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, שיהיה ברור.

יצחק וקנין: הדיון הזה טעון.

עבדאללה אבו מערוף: מה טעון?

עבדאללה אבו מערוף: מה טעון?

עבדאללה אבו מערוף: ממה טעון?

עבדאללה אבו מערוף: ממה?

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, יש לכם אפשרות להתנגד.

יצחק וקנין: אני אתן למתנגדים.

יצחק וקנין: אבל – חברי הכנסת, תראו, החוק הזה – – –

יוסף ג'בארין: – – –

יצחק וקנין: יוסף ג'בארין, שב במקומך.

יצחק וקנין: אני לא רוצה להוציא אף אחד.

יצחק וקנין: תקשיב לי, תקשיב לי טוב.

יצחק וקנין: הוא יסיים את דבריו.

יצחק וקנין: יש עוד מציע בהצעת החוק הזאת.

יצחק וקנין: אני אאפשר למתנגדים.

יצחק וקנין: אני לא אאפשר פה שיהיה קרקס, חד וחלק.

יצחק וקנין: אני אוציא כל מי שיפריע.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

יצחק וקנין: אני מבקש מחברי הכנסת: אל תעזרו לי לנהל את הישיבה הזאת.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתחיל מההתחלה, למרות מפגעי הרעש שיש לי פה בצד.

רוברט אילטוב: הצעת החוק הזו באה להסדיר את סוגיית הרעש של בתי-תפילה שקוראים – – –

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה, אוסאמה סעדי, אני קורא אותך פעם ראשונה.

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: אל תיתן לי להוציא אותך.

יצחק וקנין: אני מבקש.

אוסאמה סעדי: שיהיו כמו בני-אדם – – –

רוברט אילטוב: תירגע, תירגע.

יצחק וקנין: תאמין לי שאני יודע שיש.

אוסאמה סעדי: – – –

רוברט אילטוב: כדאי שתירגע.

רוברט אילטוב: כדאי מאוד שתירגע.

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – – –

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני קורא אותך פעם שנייה.

יצחק וקנין: אני קורא אותך פעם שנייה ואתה בהתראה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, תמשיך.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, הייתי מציע להוציא את מפגעי הרעש מהאולם, אבל כנראה – – –

יצחק וקנין: אוה, אל תוסיף.

יצחק וקנין: אל תוסיף על מה שיש.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, תקריא את החוק.

יצחק וקנין: אל תוסיף.

אוסאמה סעדי: – – –

רוברט אילטוב: אני לא רוצה להקריא.

רוברט אילטוב: אני רוצה לדבר, סליחה.

רוברט אילטוב: מגיע לי לדבר.

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אתה טיפה לפני השלישית.

חנין זועבי: הגזענות זה מפגע.

יצחק וקנין: את רוצה שאקרא גם אותך?

יצחק וקנין: אנא ממך, חברת הכנסת זועבי.

רוברט אילטוב: היהדות הייתה לפניכם ותישאר אחריכם.

רוברט אילטוב: תירגע.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, תקריא את החוק.

יצחק וקנין: אל תוסיף דברים.

רוברט אילטוב: אני רוצה שיהיה פה שקט, סליחה, כבודו.

יצחק וקנין: יהיה שקט.

רוברט אילטוב: לא נותנים לי לדבר.

יצחק וקנין: תקריא את החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חאג' יחיא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חאג' יחיא.

רוברט אילטוב: תחזור לערב-הסעודית, אדוני.

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: חבר'ה – – –

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני רוצה – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב – – –

רוברט אילטוב: אתה יכול, אדוני, לחזור לערב-הסעודית.

רוברט אילטוב: תחזור לערב-הסעודית.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, סליחה – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: תוציאו אותו.

יצחק וקנין: תוציאו את אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: תוציאו.

יצחק וקנין: להוציא.

יצחק וקנין: רוברט אילטוב, תקשיב, תקשיב.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: לא, לא, אם אתה תקרא קריאת ביניים נוספת, אני אושיב אותך במקום.

יצחק וקנין: אתה לא תציג את הצעת החוק.

רוברט אילטוב: למה?

יצחק וקנין: אל תוסיף שמן למדורה.

רוברט אילטוב: אני לא יכול להגיב להם?

רוברט אילטוב: סליחה.

קריאות: – – –

רוברט אילטוב: הם, מותר להם להגיד מה שהם רוצים?

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: אורן חזן, לך למקומך ואל תעזור לי.

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אתה בחוץ.

יצחק וקנין: הוצאתי אותך.

יצחק וקנין: חברים, אני אוציא.

יצחק וקנין: לא אהיה סלחן.

יצחק וקנין: ואני מציע לך שתיצמד להצעת החוק.

יצחק וקנין: אל תנסה להבעיר לי פה.

יצחק וקנין: (חבר הכנסת אוסאמה סעדי יוצא מאולם המליאה.)

עודד פורר: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עודד פורר, קורא אותך פעם ראשונה.

עודד פורר: – – –

יצחק וקנין: קורא אותך פעם שנייה.

יצחק וקנין: אני אוציא גם אותך.

עודד פורר: זה לא יעבור בשקט.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אתה רואה – – –

עודד פורר: זה לא יעבור בשקט, הוא לא ידבר בצורה – – –

יצחק וקנין: תקשיב, אני אוציא אותך מהאולם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עודד פורר: – – –

יצחק וקנין: פעם שנייה.

עודד פורר: תתביישו לכם.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: אורן חזן.

יצחק וקנין: אני קורא אותך פעם ראשונה, אורן חזן.

יצחק וקנין: חאג' יחיא.

יצחק וקנין: מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: חבר'ה, אני סבלני.

יצחק וקנין: אני אוציא אתכם.

מסעוד גנאים: – – –

יצחק וקנין: אני קורא אותך פעם ראשונה.

יצחק וקנין: אני קורא אותך, מסעוד גנאים, פעם ראשונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: חאג' יחיא, חבר הכנסת חאג' יחיא, אני קורא אותך פעם ראשונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

עמר בר-לב: איך יכול להיות שאורן חזן הוא פעם ראשונה?

עמר בר-לב: איך יכול להיות שהוא לא יצא?

יצחק וקנין: אל תוסיף, באמת.

עמר בר-לב: אני לא מוסיף.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאוציא את כל האולם?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: מסעוד גנאים.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: אורן חזן, לך למקומך.

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: אני אומר לך, אני אוציא אותך.

יצחק וקנין: אתה רוצה להבעיר אש?

יצחק וקנין: למה אתה בא לשם?

יצחק וקנין: אני קורא אותך פעם שנייה.

יצחק וקנין: שב במקומך.

עמר בר-לב: – – –

מסעוד גנאים: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אני קורא אותך פעם שנייה.

יצחק וקנין: צא בחוץ.

יצחק וקנין: תוציאו את מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: תוציאו את מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: (חבר הכנסת מסעוד גנאים יוצא מאולם המליאה.)

קריאות: – – –

תמר זנדברג: – – – תוציא את הקורבנות שלו.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: שב במקום.

יצחק וקנין: תמר זנדברג, אל תעזרי לי.

יצחק וקנין: שבי במקומך.

תמר זנדברג: – – –

יצחק וקנין: אני קורא אותך פעם ראשונה.

יצחק וקנין: אני לא אהיה סלחן, אמרתי את זה.

יצחק וקנין: רוברט אילטוב, אני מבקש שתקריא את החוק ולא יותר.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חאג' יחיא, אתה בפעם ראשונה כבר.

יצחק וקנין: רוברט אילטוב.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, החוק שאני מביא היום בא להסדיר את סוגיית הרעש, שבא בצורה לא מוסדרת – –

זוהיר בהלול: – – –

רוברט אילטוב: – – במקומות שבהם גרות אוכלוסיות מעורבות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: חאג' יחיא, פעם שנייה.

יצחק וקנין: אני תכף מוציא אותך.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, זה פשוט מפגעי רעש שאנחנו שומעים פה.

רוברט אילטוב: די, מספיק.

יצחק וקנין: תמשיך, גם אם אצטרך להוציא את כולם.

יצחק וקנין: תמשיך.

רוברט אילטוב: סוגיית הרעש וקריאות המואזין מוסדרת גם במדינות אסלאם רבות, והסוגיה הזאת – זה לא שקר.

רוברט אילטוב: תתחיל ללמוד מערב-הסעודית, לדוגמה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, תציג את החוק.

יצחק וקנין: יש לך דקה מהמקום.

ג'מאל זחאלקה: אללהו אכבר.

ג'מאל זחאלקה: אללהו אכבר.

ג'מאל זחאלקה: אללהו אכבר.

ג'מאל זחאלקה: אללהו אכבר.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: אני קורא אותך פעם שנייה, ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: רוברט אילטוב, יש לך עוד חצי דקה להציג את החוק.

יצחק וקנין: מרגע זה – חצי דקה.

רוברט אילטוב: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, אבל אני מציע מאוד שגם ייתנו לי לדבר.

יצחק וקנין: אז תדבר.

יצחק וקנין: לעניין דבר.

ג'מאל זחאלקה: – – –

רוברט אילטוב: אל תיתן לי ציונים, בבקשה.

קריאה: – – – תדבר יפה, כמו בן-אדם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

רוברט אילטוב: סוגיית המואזין מוסדרת גם במצרים, גם בערב-הסעודית, גם במדינות מוסלמיות אחרות.

רוברט אילטוב: לכן חייבים לבוא ולהסדיר את הסוגיה הזאת.

רוברט אילטוב: לא ייתכן שכל מואזין יקבע מתי שהוא רוצה, יקרא קריאה.

רוברט אילטוב: הדברים האלה מוסדרים אפילו בקהיר.

רוברט אילטוב: 4,000 בתי מסגד משדרים את הקריאה לתפילה בזמן אחד, עם הגדרה מאוד ברורה של כמה דציבלים.

קריאות: – – –

רוברט אילטוב: אבל כבוד היושב-ראש, אי-אפשר ככה.

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: סיים.

יצחק וקנין: תסיים, נו.

רוברט אילטוב: הם בכוונה מנסים למשוך את זה לכיוון הדתי.

רוברט אילטוב: אין פה שום עניין לכיוון הדתי.

רוברט אילטוב: הם צריכים להתרגל שיש מסביבם גם אנשים אחרים, ומגיע להם גם לישון בלילה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3590/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חבר הכנסת מרדכי יוגב, מהדוכן.

יצחק וקנין: מהדוכן, אדוני.

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: עשר דקות.

יצחק וקנין: רבותי, תראו, על-פי התקנון הצביעו הרבה.

יצחק וקנין: על-פי שיקול דעתי, אתן לשני אנשים, כיוון שיש פה שני חוקים.

יצחק וקנין: אני אאפשר לשניים, לפי שיקול דעתי.

יצחק וקנין: תאמינו לי – תסמכו שאעשה את זה בצורה המכובדת ביותר.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אורחים יקרים, החוק הזה – – –

יצחק וקנין: נא לשבת, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: בואו נרגיע את הדיון הזה.

יצחק וקנין: גם ככה הוא – – –

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת והאורחים היקרים, הצעת החוק למניעת מפגעים, תיקון לחוק משנת התשכ"א–1961 – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: חאג' יחיא, אני לא רוצה להוציא אותך.

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יצחק וקנין: עבדאללה אבו מערוף, פעם ראשונה.

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יצחק וקנין: אקרא לך שלוש קריאות.

עבדאללה אבו מערוף: במה הוא נפגע?

עבדאללה אבו מערוף: במה הוא נפגע?

עבדאללה אבו מערוף: שיגיד במה הוא נפגע.

יצחק וקנין: עבדאללה אבו מערוף.

מרדכי יוגב: הוא בראש ובראשונה חוק חברתי, שבא לאפשר לאנשים לנוח, לישון בשעות המנוחה, ולא להעיר אותם בשעות של לפנות בוקר, ב-04:30 או ב-05:15 – –

דב חנין: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יצחק וקנין: דב חנין, ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: אתה כבר בקריאה השנייה.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאוציא אותך?

מרדכי יוגב: – – ופעמיים, ומדובר על כלל האוכלוסיות – יהודים וערבים כאחד, תלמידים בבתי-ספר מכל המגזרים, נהגים על הכבישים וכל בעלי התפקידים, ואזרח כפי שהוא, זקנים וילדים קטנים.

מרדכי יוגב: אין בחוק הזה רצון לפגוע במאמינים.

מרדכי יוגב: אלוהים הוא אחד, וגם אנחנו אומרים: אלוקים גדול, אללהו אכבר.

מרדכי יוגב: בעניין הזה אנחנו שותפים.

אורן אסף חזן: – – –

חנין זועבי: – – –

מרדכי יוגב: מאות-אלפי אזרחים במדינת ישראל, בכל אזורי הארץ – בצפון, בגליל, במרכז, בערים המעורבות, חיפה, עכו, נצרת, כך ברמלה ובלוד ובבאר-שבע, בירושלים ובמקומות נוספים – סובלים באופן שגרתי ויומיומי מההשכמה המוקדמת, מרעש שנגרם ממערכות כריזה קבועות בבתי-תפילה, שמטרידות – – –

יעל גרמן: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן, זה לא מתאים לך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן.

מרדכי יוגב: חברתי חברת הכנסת יעל גרמן, אני מאוד מעריך אותך.

מרדכי יוגב: את גרה בהרצליה.

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: – – – שמטרידות את מנוחתם כמה פעמים ביום, ובדגש על שעות הבוקר המוקדמות והלילה.

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: החוק המוצע הוא חוק חברתי; הוא לא בא לפגוע במאמינים, הפוך מכך – הוא בא לאזן.

מרדכי יוגב: ולכן, בהצעת החוק שלנו – מיתנּו אותה, ואני מודה – – –

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: ואני מבקש רגע אחד להודות לחברי חבר הכנסת רוברט אילטוב, שהגיש במקביל אלי, ולחברים נוספים שחתומים, ולחברי יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן, ולכל צוותי, אהרון ונטע ודובי, שסייעו לאורך זמן להביא את החוק הזה כאן לקריאה טרומית, ולכל התומכים בו.

מרדכי יוגב: כך עלה גם בסקרים, באוכלוסייה, גם היהודית וגם הערבית.

מרדכי יוגב: כך קיבלנו פניות גם מבית-חנינא, גם מבאר-שבע, מפרופסור ארביב, גם מהגליל, גם ממקומות נוספים, מכפר-קאסם, שהם שמחים בהעלאתו של החוק.

מרדכי יוגב: הוא מביא תפיסת עולם פשוטה, שלפיה חופש הדת לא צריך לפגוע בשנתם ובאיכות חייהם של אזרחים, כך ביהדות, כך באסלאם – העבודה לאלוהים, העבודה לאללה, היא לא על חשבון הזולת, אלא היא עבודה ביני לבינו, בלי לפגוע בשנתו של הזולת.

מרדכי יוגב: את גזל השינה אי-אפשר להשיב.

מרדכי יוגב: גזל של כסף אפשר להשיב – –

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: – – אפשר להחזיר.

מרדכי יוגב: גזלתי מהשני שקל – אפשר להחזיר; גזלתי ממנו שעת שינה, השכמתי אותו בלא שהוא התכוון לכך – אי-אפשר להשיב את זה.

מרדכי יוגב: הוא יהיה עייף לאורך היום.

מרדכי יוגב: ועל כן, מוצע שבבתי-התפילה יוגבל השימוש במערכות הכריזה בשעות הלילה, וביתר שעות היום לא תופעל מערכת הכריזה אם היא חורגת מהוראות ומנהלים שהיו כבר בסעיף 2 של חוק הרעש ולא נאכפו, או לא התכוונו שהם יתייחסו גם לרעש מבתי-תפילה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת – – –

מרדכי יוגב: כך גם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יהודה גליק, חבר הכנסת גליק – – –

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: כך גם נקבע שהעובר על ההוראות, דינו יהיה קנס של 10,000 שקלים חדשים וכו'.

מרדכי יוגב: רמקולים אינם תופעה מששת ימי בראשית; רמקולים הם עניין של 100 השנים האחרונות.

מרדכי יוגב: בעשורים האחרונים יש לנו שעונים מעוררים, יש לנו אפליקציות בפלאפונים ובסמארטפונים, וכל מאמין שרוצה לקום – כך יהודים הרוצים לקום לסליחות, כך מוסלמים הרוצים לקום למואזין ולבית-התפילה לפנות בוקר, למסגד – אני מכבד את רצונם זה.

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: שיקומו, שיתעוררו, עם השעון המעורר, עם האפליקציה שתקרא להם "אללהו אכבר", וילכו לבית-התפילה ויתפללו.

מרדכי יוגב: איש לא בא, חס ושלום, לפגוע באמונתם או ברצונם להתפלל.

מרדכי יוגב: עם ההתקדמות – ואמר את זה חברי חבר הכנסת רוברט אילטוב – מדינות רבות בעולם התקינו את הדבר ותיקנו את הדבר וביטלו את כריזת הבוקר, או מנסים לתאם אותה או להוריד את הדציבלים שלה.

מרדכי יוגב: ולכן, היה מקום לחוקק את החוק הזה ולהביא אותו, כדי שיגן על שנתם של כלל אזרחי ישראל, יהודים וערבים כאחד.

יוסף ג'בארין: אל תדבר בשמם של הערבים – – –

מרדכי יוגב: אני מדבר בשמם של אזרחים ערבים רבים שלאחר העלאת החוק פנו אלינו – ואפילו הזכרתי את שמותיהם של אקדמאים מבאר-שבע, שמותיהם של נהגים מכפר-קאסם, שמותיהם של מורים ותלמידים מבית-חנינא, וכך מהגליל וממקומות נוספים, מנצרת – לא אומַר יותר; גם לא אומַר אותם בשמותיהם.

מרדכי יוגב: יש לנו רשימה שלהם.

חנין זועבי: שקרן, שקרן.

חנין זועבי: אתה משקר, אתה משקר – – –

מרדכי יוגב: והחוק אומר שלא יפעיל אדם – – –

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת זועבי – – –

חנין זועבי: הוא שקרן, הוא משקר.

יצחק וקנין: בסדר, אמרת פעם אחת, זה נשמע.

יצחק וקנין: שמעו את זה.

מרדכי יוגב: בהתאם לחוק, לא יפעיל אדם מערכת כריזה בבית-תפילה המצוי באזור מגורים בין השעות 11 בלילה, 23:00, ל-07:00 למחרת – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, אנא ממך, את כל הסידורים הקואליציוניים תעשו מחוץ אולם.

מרדכי יוגב: שר הפנים יהיה רשאי לקבוע בצו מקרים שבהם יוּתר השימוש, גם מבתי-תפילה במקרים חריגים, למשל בלילת אל-קאדר או בעיד אל-פיטר או בחגים מסוימים שבהם תותר או יותר השימוש במערכת כריזה, וכך גם בליל סליחות אחד או אחר, במועדים חריגים ששר הפנים ימצא לנכון להתיר את השימוש בשעות כריזה גם בשעות המנוחה, בשעות הלילה.

מרדכי יוגב: לעניין זה, בית-תפילה – בית-כנסת, כנסייה או מסגד וכל מקום אחר המשמש דרך קבע לתפילה או לפולחן דתי.

מרדכי יוגב: וזה מה שבא החוק לומר – חוק חברתי שבא להגן על שנתם של האזרחים, בלי לפגוע חס וחלילה באמונתו של אדם זה או אדם אחר, לא מדת האסלאם, לא מדת היהדות ולא בכל אמונה אחרת באלוהים.

מרדכי יוגב: האמונה הזאת היא משותפת לנו.

מרדכי יוגב: אללהו אכבר, אלוקים הוא גדול – – –

חנין זועבי: אללהו אכבר, כן.

חנין זועבי: אללהו אכבר.

מרדכי יוגב: זאת הקריאה המשותפת – –

חנין זועבי: כן, אללהו אכבר.

חנין זועבי: אללהו אכבר, כן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זועבי – – –

מרדכי יוגב: – – לשלום כל העולם, לשלום כל האדם, וגם לאפשר לכל האנשים לישון את שנתם ולא להפריע להם, כי עבודה לאלוהים לא יכולה להיות על חשבון האחר – – –

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת חנין זועבי, זה שאני לא עוצר אותך – אני יכול – את כבר בקריאה השנייה.

יצחק וקנין: אני לא רוצה להוציא אותך.

מרדכי יוגב: העבודה לאלוהים משותפת לכולנו, אלא שהיא לא יכולה לפגוע, והיא תיעשה בצורה אמיתית ובלי לפגוע בשנתם של אלפי אזרחים.

מרדכי יוגב: ואני קורא כמובן לכלל חברי הכנסת, יהודים וערבים כאחד, לתמוך בחוק הזה שהוא חוק חברתי, ולהגן בכך על שנתם של כל האזרחים במדינת ישראל.

מרדכי יוגב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

יצחק וקנין: ישיב מטעם הממשלה השר זאב אלקין.

יצחק וקנין: על שני החוקים במשולב הוא ישיב.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הוגשו לי אחרי כן שני מתנגדים, מאחר שהממשלה תומכת בחוק.

יצחק וקנין: יש לי שבעה אנשים.

יצחק וקנין: אני צריך, על-פי שיקול דעתי, לאפשר לשניים, ואני אצטרך לעשות פה את החשבון הפנימי שלי.

דב חנין: זה לא מכבודך.

דב חנין: זה לא מכבודך – – –

קריאות: – – –

קריאה: גם אני רוצה לדבר נגד זה.

יצחק וקנין: אתה יכול.

יצחק וקנין: יש שמונה אנשים שמתנגדים.

יצחק וקנין: גם גליק רוצה להתנגד, אבל אני צריך להחליט בשיקול דעת איך אני מייצג את כל הבית הזה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת, אדוני השר אלקין, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני חייב להגיד שהאמוציות שהיו כאן עכשיו באולם המליאה מאוד מאוד מפתיעות – –

דב חנין: מה המטרה של החוק?

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין – – –

דב חנין: מה המטרה של החוק הזה?

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין – – –

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, אני קורא אותך פעם ראשונה.

זאב אלקין: – – כי מתנגדי החקיקה הזאת, אדוני היושב-ראש, אומרים בו-זמנית דבר והיפוכו.

זאב אלקין: מצד אחד, כבר נאמו פה חלק מחברי כנסת מהרשימה המשותפת ואמרו: לא יעלה על הדעת, ואף אחד לא יאסור עלינו את קול המואזין, ולא נסכים בחיים לזה.

זאב אלקין: מצד שני, אומרים מתנגדי החוק הזה, למה בכלל לחוקק אותו?

זאב אלקין: זה גם ככה קיים.

זאב אלקין: אז שתי הטענות האלה לא בדיוק מסתדרות לי, ואני חושב שצריך קודם כול – –

יוסף ג'בארין: – – –

זאב אלקין: – – צריך קודם כול לעשות סדר.

זאב אלקין: אין מי שחולק על כך, ואם יש מספר כל כך גדול של חברי כנסת שלא מכירים את זה ומגינים בשצף קצף על משהו שהוא אסור חוקית במדינת ישראל משנת 92', אז הם צריכים לשאול את עצמם איפה הם היו במשך – כמה זה כבר?

זאב אלקין: עוד מעט 25 שנה.

זאב אלקין: איפה הם היו?

זאב אלקין: כי אני אקריא לכם.

קריאות: – – –

זאב אלקין: כדי שחברי הכנסת ידעו, היום, לפי תקנות למניעת מפגעים ומניעת רעש משנת 1992 – לא לפני שנה ולא לפני שנתיים, ואפילו האשימו פה את אביגדור ליברמן, הוא אז אפילו עוד לא היה חבר כנסת – משנת 1992, לפי תקנות שהמשרד שלנו אמון עליהם, כתוב בסעיף 7 של התקנות האלה: "לא יפעיל אדם ולא ירשה להפעיל באזור מגורים מגביר קול או מכשיר כיוצא בו כדי", בין השאר – – –

אילן גילאון: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: על מה אתה מדבר?

אילן גילאון: אני גר במקום שהמכונית מגיעה אלי הביתה – לא מואזין – עם הרעש הזה, והמשטרה נמנעת לאכוף את החוק הזה כאשר – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון, אנא, שב במקומך.

אילן גילאון: – – – כל האחרים.

אילן גילאון: איפה הצביעות שלכם?

אילן גילאון: – – – אוכפת את החוק הזה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

זאב אלקין: חבר הכנסת גילאון, אנחנו כאן, בבית הזה, כרגע, באולם הזה, מצביעים על חקיקה.

זאב אלקין: אנחנו לא דנים על אכיפה.

זאב אלקין: אתה רוצה – תיזום אכיפה – –

אילן גילאון: – – –

זאב אלקין: – – שלא מספיק אוכפים את חוק הרעש.

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: דב חנין.

זאב אלקין: אבל הוויכוח הסוער הזה היה: מה מותר ומה אסור במדינת ישראל?

יוסף ג'בארין: – – –

יצחק וקנין: יוסף, יוסף.

זאב אלקין: ואתה כרגע אישרת את מה שאני אמרתי.

זאב אלקין: הפעלת מואזין, גם מגביר קול, באזור מגורים, אסורה היום במדינת ישראל זה כבר 25 שנה – –

קריאות: – – –

זאב אלקין: – – והשמים לא נפלו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון.

זאב אלקין: זה המצב החוקי, למי שלא ידע.

אילן גילאון: מס שפתיים?

אילן גילאון: – – –

זאב אלקין: אז כנראה שלא בדק את עצמו טוב.

דב חנין: – – –

קריאה: תאכוף את החוק.

קריאה: תאכוף את החוק.

יצחק וקנין: דב חנין, אני קורא אותך פעם שנייה.

אילן גילאון: יושב פה שר המשטרה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: יכול לעשות באופן אוניברסלי – –

יצחק וקנין: אוקיי.

אילן גילאון: – – לגבי כולם.

יצחק וקנין: תודה.

אילן גילאון: לגבי כולם בלי יוצא מן הכלל; לא נגד ערבים.

אילן גילאון: לכולם.

יצחק וקנין: אילן – – –

אילן גילאון: המשטרה לא אוכפת.

אילן גילאון: בעיר שלי – – – כריזה – – –

יצחק וקנין: בסדר.

יצחק וקנין: אתה לא ברשות דיבור.

יצחק וקנין: אז הרשיתי לך להעיר הערה.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אקרא אותך פעם שנייה?

זאב אלקין: אני יכול לצטט לכם גם את סעיף 3 מאותן תקנות רעש, שאומר את אותו דבר לגבי שעות הלילה.

זאב אלקין: זה רלוונטי לאחד מן הנוסחים של הצעת החוק.

זאב אלקין: לכן, כל האמוציה הזאת וכל האמירות, שהולכים כאן באופן תקדימי לעשות משהו שלא יעלה על הדעת שיהיה בספר החוקים של מדינת ישראל – עומדים כאן חברי כנסת ומגינים בשצף קצף על משהו שהוא אסור על-פי חוק.

זאב אלקין: אני דבר כזה עוד לא ראיתי – ועוד בכאלה מספרים.

יעל גרמן: למה אתה עושה חוק חדש?

יעל גרמן: למה אתה עושה חוק חדש?

זאב אלקין: ועוד בכאלה מספרים.

יוסף ג'בארין: למה אתה צריך לחוקק חוק – – –?

קריאות: – – –

זאב אלקין: אז א.

זאב אלקין: בואו קצת נירגע.

זאב אלקין: זה אסור כבר היום.

זאב אלקין: זה אסור כבר היום.

יוסף ג'בארין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'בארין.

זאב אלקין: עכשיו, למה צריך את החוק?

זאב אלקין: תכף, תכף.

זאב אלקין: גם לזה אני אגיע.

יצחק וקנין: יוסף ג'בארין, אתה שם לב שאני עוד לא קראתי אותך פעם שנייה, ואני לא רוצה לקרוא אותך.

יצחק וקנין: אנא ממך.

יצחק וקנין: אתה גם עומד וגם צועק, ואתה מפריע בלי הפסקה, אז אנא, לפני שאני אקרא פעם שנייה, ואז השלישית תהיה מהירה.

זאב אלקין: אגב, סתם בשביל השעשוע, פרט היסטורי מעניין: אתם יודעים מי חתום על התקנות האלה, שאסור על-פי חוק להפעיל את הרמקול או את מגביר הקול באזור מגורים, שזה מוציא מהחוק את המואזין?

זאב אלקין: אתם יודעים מי חתום?

זאב אלקין: אני מקריא מהתקנות: השרה לאיכות הסביבה אורה נמיר.

זאב אלקין: אולי החלק הזה של האולם זוכר לאיזו מפלגה היא השתייכה.

חנין זועבי: זה לא רעש.

חנין זועבי: זה לא רעש.

יצחק וקנין: אפילו לא שר מהליכוד.

יצחק וקנין: השרה ממפלגת העבודה – –

חנין זועבי: – – –

זאב אלקין: – – חתמה על התקנות.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברת כנסת יעל כהן-פארן.

קריאה: – – – מה הקשר?

קריאה: זה לא נגד קבוצה.

מיקי לוי: זה חוק רע.

מיקי לוי: זה לא שייך לחוק הזה – – – בעיניים.

זאב אלקין: חברי, הרי בוודאי – אולי בחלק הזה של האולם עוד יחלקו עלי, אבל בחלק הזה של האולם לא יחלקו עלי שמי שנותן פרשנות מה נכנס לתקנות ומה נכנס לחוק הרעש זה היועץ המשפטי הרלוונטי, נכון?

זאב אלקין: אתם בוודאי לא חולקים על זה.

זאב אלקין: אז אני אגלה לכם סוד: לפי פרשנויות של כל היועצים המשפטיים הרלוונטיים, התקנות האלה, שנחתמו על-ידי השרה אורה נמיר והועברו על-ידי השרה ממפלגת העבודה, חלות על קול המואזין במאה אחוז.

זאב אלקין: אין שאלה משפטית.

זאב אלקין: אין ויכוח משפטי כאן.

דב חנין: – – –

זאב אלקין: לכן, אני מציע גם כאן קצת לצנן את הרוחות.

יעל כהן-פארן: – – – שהחוק הזה נועד לחרחר מלחמה.

זאב אלקין: אם יש מישהו שעשה את חוק המואזין במדינת ישראל זה שרה ממפלגת העבודה דווקא, לפני 25 שנה, וכולם חיו עם זה בשלום.

יעל כהן-פארן: זו המשמעות.

זאב אלקין: אז בואו קצת נירגע.

יעל כהן-פארן: אז לשנות את החוק הזה.

קריאה: – – –

זאב אלקין: עכשיו, שואלים אותי: אולי החוק הזה מיותר.

זאב אלקין: למה צריך חוק אם זה כבר אסור?

זאב אלקין: התשובה לזה מאוד מאוד פשוטה.

קריאה: – – –

זאב אלקין: שאל כאן חבר הכנסת גלאון על האכיפה.

זאב אלקין: יש בעיית אכיפה של החוק הזה.

זאב אלקין: הזכרתם את השר לביטחון פנים.

זאב אלקין: הוא, עוד בשבתו כשר להגנת הסביבה – גלעד, נכון?

זאב אלקין: אני לא טועה – ניסה לפנות לשר לביטחון פנים דאז וניסה לשכנע אותו לעשות אכיפה על הסעיף הזה.

זאב אלקין: מה אמרה המשטרה לאורך שנים?

זאב אלקין: היא אמרה דבר מאוד מאוד פשוט: אכיפה של הסעיף הזה היא מאוד מאוד מורכבת, מסיבות ברורות.

זאב אלקין: אתם יודעים מה הקנס שאפשר לתת בסוף תהליך האכיפה?

זאב אלקין: בקושי מאות שקלים.

זאב אלקין: ולכן אומרת המשטרה – ואני יכול להבין אותה: איך אנחנו נלך ונוציא הון תועפות על אכיפה על המסגדים, כאשר במקביל, בסוף, בסוף תהליך האכיפה של מבצע משטרתי, עם הרבה מאוד אנשים, מה שיקרה ומה שישלמו זה מאות שקלים בודדים?

זאב אלקין: הרי זה ברור שזה אבסורד.

זאב אלקין: ולכן, כרגע, המצב החוקי לא מאפשר את האכיפה בדרך נורמלית.

אילן גילאון: – – –

זאב אלקין: ולכן, זו הסיבה – – –

עבדאללה אבו מערוף: תתקנו את החוק הזה – – – ולא – – –

קריאות: – – –

זאב אלקין: ולכן, זו הסיבה שוועדת שרים לחקיקה – –

יצחק וקנין: עבדאללה.

זאב אלקין: – – החליטה לתמוך בחוק הזה.

אילן גילאון: אני לא מבין את ההיגיון – – –

יצחק וקנין: אילן, אילן, אילן.

אילן גילאון: אתה אומר – – –

יצחק וקנין: תאמין לי, אני שומע טוב מאוד.

אילן גילאון: – – –

יצחק וקנין: גם אני שומע.

אילן גילאון: אני שואל אותו – – – החוק הזה.

יצחק וקנין: שהחוק הזה מיותר – אני שומע, בסדר.

יצחק וקנין: אבל אתה לא יכול כל הזמן להפריע, אילן.

אילן גילאון: לאכוף חוקים קיימים – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אדוני, אילן, אני פעם אחרונה אומר לך שאתה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אני אוציא אותך אם אתה תפריע.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך.

זאב אלקין: ולכן, כידוע, ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בחוק הזה.

זאב אלקין: יש פה שני נוסחים שונים, שאני מבין שצריכים בסופו של דבר להתגבש לנוסח אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

זאב אלקין: לפי החוק החדש שיתגבש – שימו לב: זה לא חוק שיאסור את קריאת המואזין.

זאב אלקין: זה חוק שיתיר את קריאת המואזין בשעות היום.

זאב אלקין: זה מה שהולך להיות פה.

זאב אלקין: הרי היום זה אסור בכל השעות.

זאב אלקין: לפי ההסכמות שהגיעו אליהן בקואליציה, לפי מיטב ידיעתי, חבר הכנסת ביטן, עד כמה שאני מעודכן, האיסור הולך להיות רק על שעות הלילה.

זאב אלקין: רק על שעות הלילה.

זאב אלקין: המשמעות של זה היא שהחוק הזה, קודם כול, יתיר קריאות מואזין בכל השעות האחרות.

זאב אלקין: לכן, הראשונים שהיו צריכים – – –

איימן עודה: אני מבקש, אני לא מתלהם, אבל אני קורע את החוק הזה – – –

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

יצחק וקנין: נא להוציא את חבר הכנסת.

איימן עודה: זה חוק שצריך לקרוע אותו – – –

יצחק וקנין: אדוני איימן עודה – תוציאו אותו בחוץ.

איימן עודה: זה חוק שלא יהיה מיושם.

איימן עודה: זה חוק שלא יהיה מיושם – –

יצחק וקנין: אדוני.

יצחק וקנין: תוציאו אותו.

איימן עודה: – – ואני קורע אותו.

יצחק וקנין: תוציאו את איימן עודה בחוץ.

אורן אסף חזן: ככה אנחנו נראים.

אורן אסף חזן: ככה.

אורן אסף חזן: (חבר הכנסת איימן עודה יוצא מאולם המליאה.

אורן אסף חזן: )

זאב אלקין: חבר הכנסת עודה, הרי העובדות לא מעניינות אותך, אלא היית צריך את תמונת הצילום הזאת מול המצלמה שאתה קורע.

זאב אלקין: הרי לא משנה מה יגיד ולא משנה מה כתוב בחוק; העיקר יש תמונה.

קריאה: – – –

זאב אלקין: יופי, עכשיו אפשר להמשיך.

זאב אלקין: עכשיו אפשר להמשיך.

יעל כהן-פארן: החוק הזה – – –

יצחק וקנין: יעל כהן-פארן, כל פעם את – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אני לא רוצה להוציא אותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: אנא ממך, תאפשר לשר, יש לו עוד פחות מדקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

זאב אלקין: אני מבקש שתוסיף לי את כל מה – – –

יצחק וקנין: אני אוסיף לך עוד דקה.

זאב אלקין: לכן כדאי שחברי הכנסת ידעו על מה הם מצביעים.

זאב אלקין: אז, א.

זאב אלקין: הם מצביעים פה על כך שבסוף תהליך החקיקה הזה כן תותר קריאת המואזין בשעות היום – מה שאסור היום לפי החלטת שרה ממפלגת העבודה לפני 25 שנה.

זאב אלקין: הדבר השני – בשביל מה צריך את החוק הזה ובמה הוא שונה?

זאב אלקין: הוא מעלה בצורה משמעותית את גובה הקנס, ואת זה נכון לעשות, כי ברגע שיעלו בצורה משמעותית, בחקיקה, את גובה הקנס – במקביל החליטה ועדת שרים לחקיקה על כך שיקום צוות של כמה משרדי ממשלה, בהובלה של המשרד לביטחון פנים והמשרד להגנת הסביבה, והצוות הזה יגבש תוכנית אכיפה שיהיה לך טעם ברגע שהקנס יהיה רלוונטי.

זאב אלקין: לצוות הזה ייכנסו גם נציגי משרד האוצר, המשרד לירושלים ומורשת, משרד הפנים והמשרד לשירותי דת.

זאב אלקין: ולכן, הצוות הזה, יחד עם תהליך החקיקה, אדוני היושב-ראש, כשהקנס יהיה רלוונטי ויהיה מה לאכוף ובשביל מה לאכוף, יגבש גם תוכנית אכיפה.

זאב אלקין: כי בסופו של דבר – וזה לא משנה יהודים, מוסלמים, נוצרים – מגיעה לאזרחי המדינה הזאת הזכות הבסיסית, הפשוטה, לישון בשקט.

זאב אלקין: מגיע להם.

יואל חסון: אבל – – –

זאב אלקין: דברים דומים ומגבלות דומות קיימים בהרבה מדינות בעולם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת – –

זאב אלקין: קיימים באירופה ובמדינות אחרות.

זאב אלקין: קיימים אפילו בחלק מהמדינות בעולם המוסלמי.

יואל חסון: – – – בהלול.

יצחק וקנין: – – יואל.

זאב אלקין: לכן, אני מציע לכולם קצת להירגע, קצת לקחת אוויר, לקרוא מה באמת קורה פה.

זאב אלקין: לא אוסרים פה קריאת מואזין, אלא מתירים פה קריאת מואזין בשעות היום.

אלעזר שטרן: – – –

זאב אלקין: זה חוק לא מיותר, אלא יש לו משמעות, כי יש לו משמעות להפוך האכיפה למעשית, עם קנס גדול – –

יצחק וקנין: תודה.

זאב אלקין: – – והחוק הזה, כשיעבור, יביא בסוף יכולת, זכות – גם היא זכות יסוד – לישון בשקט לאזרחי מדינת ישראל.

זאב אלקין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר זאב אלקין.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אני אאפשר לאחד מהרשימה המשותפת, לסגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת אחמד טיבי, להתנגד, לעוד חבר כנסת – לחבר הכנסת זוהיר בהלול, מהמחנה הציוני – ובזה יסתיים העניין.

קריאה: למה?

קריאה: למה לא – – –?

מרב מיכאלי: – – – מתנגדים.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, הרשימה פה היא של תשעה חברי כנסת.

יצחק וקנין: אני, לפי שיקול דעתי, פועל כך.

ציפי לבני: מי שצריך לצאת נגד החוק הזה זה יהודים.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת – – –

חיים ילין: אתה מעביר את התשובה לערבים נגד יהודים.

חיים ילין: זה לא נכון – – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – – יהודים נגד החוק הזה.

יצחק וקנין: שבו במקום.

מאיר כהן: – – –

יצחק וקנין: שב במקום.

יצחק וקנין: נו, תן לי לנהל.

יצחק וקנין: תן לי לנהל את הישיבה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: כל אחד רוצה לדבר, אני מבין את זה, אבל זה התקנון וזו המציאות.

יעל גרמן: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן, את רוצה שאני אוציא אותך?

יצחק וקנין: זה לא מתאים שאני אוציא אותך, אז אנא שבי במקומך.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: עיסאווי פריג', שב במקומך.

יצחק וקנין: שב במקומך.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע את – – –

יצחק וקנין: אני אאפשר את זה.

יצחק וקנין: אני אאפשר.

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: חברי, אני אתן לך את כל הזמן.

יצחק וקנין: אל תדאג, אחמד טיבי.

ציפי לבני: זה לא עניין בין יהודים לערבים.

ציפי לבני: זאת טעות.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת.

ציפי לבני: תיתן ליהודים לדבר כנגד החוק הזה.

קריאות: – – –

ציפי לבני: זה לא עניין של – – –

יצחק וקנין: אולי תיתני לי לנהל את הישיבה הזאת?

יצחק וקנין: את רוצה לנהל אותה – בואי לפה.

ציפי לבני: עשית טעות.

יצחק וקנין: אדוני, אני מוסיף לך דקה על מנת שתוכל לדבר את הזמן שלך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: "מנוּוָלים מכל הם החוסמים את מסגדי אלוהים ומונעים את הזכרת שמו בהם, ואצים להחריבם.

אחמד טיבי: אלה, לא יוּתר להם להיכנס אליהם בלא חשש.

אחמד טיבי: בעולם הזה יעטו קלון, ובעולם הבא צפוי להם עונש כבד".

אחמד טיבי: )

קריאה: אללהו אכבר, אללהו אכבר.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מעולם קול המואזין – – –

יצחק וקנין: טלב אבו עראר, שב במקומך.

אחמד טיבי: מעולם לא היה קול המואד'ן מפגע או רעש סביבתי.

אחמד טיבי: מדובר בטקס דתי אסלאמי חשוב, ומעולם כאן

אחמד טיבי: בבית הזה לא התערבנו בשום טקס דתי הנוגע לכם, ליהדות.

אחמד טיבי: המעשה שלכם הוא מפגע גזעני.

אחמד טיבי: אתם מתערבים בציפור הנפש של המוסלמים ופוגעים בדת האסלאם.

אחמד טיבי: לא בכדי שני המציעים הם שניים מההזויים והגזעניים שיש בבית הזה – –

אורן אסף חזן: אתה הגזען הראשי.

אחמד טיבי: – – והם רוצים – – –

יהודה גליק: מה זה, יהודים נגד ערבים?

יהודה גליק: אני לא מבין.

יצחק וקנין: שב במקומך – –

אחמד טיבי: – – – על חשבון.

יצחק וקנין: – – אולי תיתן לי לנהל את הישיבה הזאת?

יהודה גליק: למה אתה עושה – – –

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה – –

יהודה גליק: למה אתה הופך את זה ליהודים וערבים?

יצחק וקנין: – – פעם שנייה, ובשלישית אני אוציא אותך.

יצחק וקנין: מספיק עם ההצגה הזאת פה.

יצחק וקנין: כל אחד רוצה לדבר.

יצחק וקנין: מה אתם חושבים?

יצחק וקנין: אני לפי התקנון יכול לאפשר לשניים.

יצחק וקנין: שיקול דעתי אם אני אאפשר לעוד אחד יהודי.

יצחק וקנין: זה שיקול דעתי שלי בלבד.

יצחק וקנין: אנא מכם.

ציפי לבני: – – –

יצחק וקנין: אם את כל כך רוצה לדבר – שיוותר לך זוהיר בהלול, מה הבעיה?

יצחק וקנין: אתם מאותה סיעה.

יצחק וקנין: כל אחד פה חושב – בואו תהיו במקומי.

יצחק וקנין: אדוני, תמשיך.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: הקריאה "אללהו אכבר" היא קריאה לתפילה; היא לא מפגע, היא לא רעש, היא דבר במהות הדת שלנו.

אחמד טיבי: אני קורא לכם להתעשת.

אחמד טיבי: אני קורא לחברי הבית שלא לקבל את ההצעה הזאת.

אחמד טיבי: האד'אן היה כאן לפני חברי הכנסת הגזענים – – –

עיסאווי פריג': תפנה לש"ס ואגודת התורה.

עיסאווי פריג': תפנה לש"ס ואגודת התורה.

עיסאווי פריג': אל תהיו צבועים.

עיסאווי פריג': אל תהיו צבועים.

אחמד טיבי: אני גם פונה אל חברי הכנסת הדתיים: חברי הכנסת גפני, ליצמן, דרעי, שלא נמצא פה, אנשי דת – שר הדתות, אתה מפריע לי.

אחמד טיבי: שר הדתות.

יצחק וקנין: אדוני שר הדתות.

אחמד טיבי: אתה מפריע לי, והקריאה גם אליך: אל תיתנו יד, כי אתם מתחננים בענייני דת שאנחנו לא נתערב, ולכן ההתערבות שלכם היא התערבות בוטה.

אחמד טיבי: לעולם לא יושתק – – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – – לעולם לא יושתק קול המואד'ן.

אחמד טיבי: הקריאה "אללהו אכבר" תמשיך להדהד – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – למרות אילטוב, למרות נתניהו – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, אנא.

יצחק וקנין: תאפשר.

אחמד טיבי: – – למרות יוגב.

עודד פורר: איפה – – –

אחמד טיבי: מי שעומד מאחורי החוק הזה הוא הפירומן בנימין נתניהו, שירוץ עוד מעט כדי להצביע.

אורן אסף חזן: תנמיכו את הווליום.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: ולכן, אני קורא לכל המוסלמים: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני קורא לכולם היום בתפילת הערב שתשמיעו כולכם את קול האד'אן מעל לכל בית ומעל כל במה ומסגד, שיישמע "אללה אכבר" – – )

נורית קורן: תרד מהדוכן כבר.

אחמד טיבי: (– – בחוזקה, חזק יותר מאלה – –)

נורית קורן: תרד מהדוכן כבר.

אחמד טיבי: (– – חזק יותר מהגזענים.

אחמד טיבי: את ירושלים כבשו ההתנחלות והכיבוש, והאירופים האלה, למרות כל אלה – –)

אורן אסף חזן: אתה פושע.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, שב במקומך.

אורן אסף חזן: הוא מסית מעל הדוכן.

אחמד טיבי: (– – ולמרות ההתנחלות – –)

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: (– – יתנשא בגאון – – –)

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת אחמד טיבי, הסתיים זמנך.

אחמד טיבי: (החוק הזה גזעני.

אחמד טיבי: גורלו להיקרע.

אחמד טיבי: )

יצחק וקנין: נא להוריד אותו.

יצחק וקנין: נא להוריד אותו.

אחמד טיבי: – – –

יצחק וקנין: להוריד אותו מעל הדוכן.

אורן אסף חזן: מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: בושה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן – –

אורן אסף חזן: זה לא בסדר, מה שקורה פה.

יצחק וקנין: – – קריאה שנייה, אני קורא אותך.

אורן אסף חזן: מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: פושע.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני אאפשר – – –

אורן אסף חזן: עבריין, טיבי.

אורן אסף חזן: אתה עבריין.

אורן אסף חזן: אתה עבריין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: ואני אאפשר למאיר כהן.

אורן אסף חזן: טיבי, אתה מסית.

קריאה: הוא השתמש – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

דוד ביטן: זה לא טוב – – –

יצחק וקנין: זה לא טוב.

יצחק וקנין: מה אני יכול לעשות.

יהודה גליק: זוהיר, דבר גם בשמי.

יהודה גליק: זה לא יהודים וערבים.

זוהיר בהלול: חברות וחברי הכנסת – –

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

זוהיר בהלול: – – אם מאן דהוא בבניין הזה חושב שמדובר במלחמה בין ערבים לבין יהודים, הוא טועה ומטעה.

זוהיר בהלול: יש לא מעט יהודים כאן שתומכים בנו ומתנגדים נחרצות לחוק הארור הזה.

זוהיר בהלול: זו מלחמה בין נאורים לבין חשוכים; זו מלחמה בין שפיות לבין גזענות.

אמיר אוחנה: אללהו אכבר – זה הנאור?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

זוהיר בהלול: זהו כתם על הבניין הזה; זהו אות קין על בניין שפעם אחר פעם מכריז מלחמה נגדנו.

זוהיר בהלול: זוהי בפירוש הכרזת מלחמה נגד המיעוט הערבי במדינה, ועל כך הבניין הזה צריך לפחות להזיל כמה אגלי זיעה על הפנים שאינן מתביישות לעולם.

זוהיר בהלול: אני וחברי חבר הכנסת יהודה גליק כרתנו ברית מוסרית ונלחמנו בחוק הזה באמצעות מפגשים מרתקים עם רבנים ועם שיח'ים במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: שיח'ים ורבנים התאגדו בבניין הזה ואמרו לאו רבתי נגד החוק הזה, ואמרו שעדיף למצוא מתווים והסכמות.

זוהיר בהלול: ומצאנו מתווים והסכמות והגענו לעיר המעורבת רמלה, וברמלה אנשים חובשי כיפה שעדיין המוסר בקרבם ועדיין לא איבדו צל ושמץ של מוסר – כפי שאחדים מהצד הזה, מהאגף הזה, איבדו – אמרו, הרב אבוחצירא מרמלה אמר: כן, אני בעד מציאת מתווה.

זוהיר בהלול: איך אתם כאן אינכם מתביישים ולא ממצמצים ומנסים להכריז עלינו מלחמה?

זוהיר בהלול: אני מודיע לחבר הכנסת יהודה גליק: תשמע טוב – אם ירחיקו אותך, אני אתקזז אתך בהרחקה מהבניין הזה; אם יטילו עליך סנקציות, אני אטיל על עצמי מרצון סנקציות, מכיוון שהוכחת שאתה אמיץ, ואתה אינך נכנע לאותם גזענים קטנים שהם פוליטיקאים בלתי נספרים, אפסים – –

אורן אסף חזן: זוהיר, לא מתאים לך.

אורן אסף חזן: לא מתאים לך.

זוהיר בהלול: – – אפסים כמותם, שמכריזים כאן מלחמה על המיעוט הערבי.

אורן אסף חזן: זוהיר, זה לא מתאים לך.

אורן אסף חזן: זוהיר, זה לא מתאים לך.

זוהיר בהלול: ואני רוצה לסיים ולומר – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

זוהיר בהלול: תרשום כל מה שאתה רוצה.

זוהיר בהלול: בפעם הראשונה בחיי אני מתבטא כך – –

אורן אסף חזן: לא מתאים לך.

זוהיר בהלול: – – מכיוון שכולי כלימה – –

אורן אסף חזן: זה לא מתאים לך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

זוהיר בהלול: – – מהתנהגותכם, מההתנהלות שלכם, מהכרזת המלחמה שלכם נגדנו.

זוהיר בהלול: אני איש של שלום, אני איש של פיוס; אני אינני שונא יהודים.

זוהיר בהלול: הכרזתי על הצעת חוק שבאה להגן על בתי-כנסת בניכר.

זוהיר בהלול: מי אתם?

זוהיר בהלול: למה אתם עושים לנו את זה?

זוהיר בהלול: אני עכשיו בדמעות בגללכם, בגלל חוסר הבושה שלכם, בגלל שאתם מכריזים מלחמה נגדנו, בגלל שאתם מכריזים מלחמה של יהדות נגד אסלאם – בושה וחרפה.

אורן אסף חזן: זוהיר, זה לא מתאים לך.

מיקי רוזנטל: חזן, סתום כבר את הפה שלך.

מיקי רוזנטל: סתום.

יצחק וקנין: תודה.

זוהיר בהלול: בושה וחרפה.

זוהיר בהלול: בושה וחרפה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן – ואנחנו עוברים להצבעה.

דוד ביטן: לעוד אחד אתה נותן?

יצחק וקנין: רבותי, תנו לי לפי שיקול דעתי לנהל את הישיבה הזאת, אוקיי?

דוד ביטן: רצינו לעלות – – –

יצחק וקנין: המציעים יכולים לעלות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת, שלוש דקות.

מאיר כהן: דודי ביטן, אתה מתנגד שאני אדבר, דודי ביטן?

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: אתה כן.

מאיר כהן: תודה רבה.

קריאה: מה אתה מחבק אותו?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר'ה, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת אורן חזן, זוהיר בהלול, אנא מכם, תאפשרו לחבר הכנסת מאיר כהן לדבר.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, אני רוצה להגיד כמה מילים.

מאיר כהן: אני פונה לחברי הכנסת היהודים.

מאיר כהן: תסתכלו – השרה – אני פונה אליכם.

מאיר כהן: באמת, מרגי, איזו מין חברה אנחנו רוצים להיות?

מאיר כהן: זה רגע שבו אנחנו צריכים להתחבט בנפשנו.

מאיר כהן: האומנם זה מה שאנחנו רוצים?

מאיר כהן: האומנם, בגלל שיש כאן חברי כנסת שבחלקם הם קיצונים, אנחנו צריכים לשפוט ולדון את כל החברה הערבית?

מאיר כהן: האם זה מה שאנחנו צריכים לעשות היום?

מאיר כהן: לדחוק אותם לפינה?

מאיר כהן: אני רוצה לספר לכם – –

חנין זועבי: – – –

מאיר כהן: – – גדלתי במרוקו.

מאיר כהן: גדלתי במרוקו ברחוב – ככה קראו לו – זרקתוני, ולידי גרו מוסלמים, דלת ליד זה היו ערבים, ודלת ליד זה היו יהודים.

מאיר כהן: ולוגאסי, בליל הסליחות, היה עובר – – –

מירי רגב: הם לא הפריעו אחד לשני – – –

מאיר כהן: אל תפריעי לי.

מאיר כהן: אל תפריעי לי.

מירי רגב: הם לא הפריעו אחד לשני.

קריאות: – – –

מאיר כהן: נכון – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת, השרה מירי רגב.

מאיר כהן: ובערב הסליחות, אדוני היושב-ראש, ואתה יודע – – –

מיקי רוזנטל: די כבר, שרת ההסתה, בגללך – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע לו, מיקי.

מאיר כהן: ובערב הסליחות, בערב הסליחות, עבר לוגאסי – אני זוכר אותו – נקש בכל כוחו על הדלתות – –

אורן אסף חזן: – – –

מיקי רוזנטל: אתה לא יכול להסית – – – ואחר כך לבוא הנה להתחנן.

מאיר כהן: – – והעיר את כל השכונה, וזעק "סליחות" וכולנו קמנו.

מאיר כהן: ומעולם למחרת לא שמעתי מילה אחת משכני המוסלמים.

מאיר כהן: מעולם.

מאיר כהן: וסבלנו את המסגד והם סבלו אותנו בסובלנות אין-קץ, וידענו דורות לחיות אחד ליד השני.

מאיר כהן: אז מה קרה?

מאיר כהן: תחרות של מי יהיה יותר קיצוני?

מאיר כהן: האם להיות ימני במדינת ישראל זה לפגוע במיעוט?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

מאיר כהן: האם להיות ימני במדינת ישראל זה להתחיל לגעת בנימים החשופים של העניינים הדתיים?

מאיר כהן: צר לי עליכם.

מאיר כהן: אפשר להיות ימני ואפשר לדבר על קדושת הארץ, עשו כרצונכם, אבל אל תהפכו את זה למלחמה של דת.

מאיר כהן: הרי אדוני השר יודע שאת גובה הקנסות אתה יכול לשנות בתקנות.

מאיר כהן: מה אתה עולה לכאן ומבלבל את המוח?

מאיר כהן: יש תקנה – במקום 1,000 שקלים תכתוב 5,000 שקלים.

מאיר כהן: יש את 3(א) בחוק הרעש.

מאיר כהן: צר לי שאנחנו, שצריכים לשדר סובלנות, מאבדים את היכולת שלנו להוות דוגמה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מקווה שהחוק הזה לא יעבור.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, הצעה לסדר.

יצחק וקנין: חברי הכנסת – –

יהודה גליק: אדוני, הצעה לסדר.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: – – לפני שנעבור להצבעה – –

יהודה גליק: הצעה לסדר.

יצחק וקנין: – – אנחנו עוברים להצבעה בנפרד על כל חוק.

יצחק וקנין: יוסף ג'בארין, אני לא יכול לאפשר לך, כיוון שהייעוץ המשפטי אומר לי במפורש: אין צורך ב-61 חברי כנסת, ולכן אין צורך שתעלה את השאלה שלך.

יצחק וקנין: בדקנו את הנושא.

יצחק וקנין: אין צורך ב-61.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור – – –

ג'מאל זחאלקה: מי שמצביע – – – זה חוק נגד האסלאם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, שב במקומך.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור שימוש במערכת כריזה בבתי-תפילה), התשע"ו–2015, של חברי הכנסתי רוברט אילטוב ועודד פורר.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

קריאות: – – –

יהודה גליק: אני ביקשתי הצעה לסדר.

קריאות: – – –

קריאות: אללהו אכבר – – – הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – 48 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור שימוש במערכת כריזה בבתי-תפילה), התשע"ו–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 55 בעד, 48 מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – מניעת רעש ממערכת כריזה בבית-תפילה), התשע"ז–2016, של חברי הכנסת מרדכי יוגב ודוד ביטן.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית.

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – – ועדת הסמים.

מסעוד גנאים: – – – נגד האסלאם – – – תישאר האמונה.

מסעוד גנאים: אללהו אכבר – – –

קריאות: – – – הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – 47 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – מניעת רעש ממערכת כריזה בבית-תפילה), התשע"ז–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, 55 בעד, 47 מתנגדים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מיקי לוי: ועדת הסמים, אדוני.

יצחק וקנין: ועדת הסמים.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: ועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ20//132; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטורים של חברות ציבוריות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאני מנמקת את הצעת החוק שלי – – –

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

זהבה גלאון: לפני שאני מנמקת את הצעת החוק שלי על ייצוג של נשים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות, א-אפשר לעבור לסדר-היום על הביזיון שהיה כאן.

זהבה גלאון: קואליציה קטנה, עלובה, גזענית, רדודה, נכנעת לכמה קיצונים עלובים, וכולכם מתייצבים ואתם עושים תחרות מי יצהיר יותר נאמנות לשנאת ערבים.

זהבה גלאון: הקואליציה הזאת השתגעה, אתם לא נורמלים, זה אחד הימים פשוט הכי מחפירים, הכי מחפירים שאני זוכרת בכנסת ישראל.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, פשוט קואליציה עלובה, עלובה.

זהבה גלאון: אתם עלובים, זה מה שאתם.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: את.

זהבה גלאון: עלובים, ואתה העלוב הראשי.

אורן אסף חזן: היי, היי, סליחה.

זהבה גלאון: חבורה של עלובים.

זהבה גלאון: חוק המואזין, אלוהים.

זהבה גלאון: מי, מי חשב בכלל שנגיע ליום הזה שמשתמשים בכנסת כדי לרדוף – –

אורן אסף חזן: תן לי פתק.

אורן אסף חזן: היא קראה לי "העלוב הראשי".

זהבה גלאון: – – מיעוט לאומי בחברה הישראלית?

זהבה גלאון: במקום שנכבד את המנהגים, במקום שנכבד את המסורת, זה מה שאנחנו עושים?

זהבה גלאון: פשוט בושה.

גלעד ארדן: מה עם הפוליגמיה?

גלעד ארדן: מה עם הפוליגמיה?

גלעד ארדן: – – –

זהבה גלאון: אי-אפשר להירגע מזה.

זהבה גלאון: קודם תתנצל על אום-אלחיראן.

גלעד ארדן: מה עם פוליגמיה?

זהבה גלאון: קודם תתנצל על אום-אלחיראן לפני שאתה קופץ.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: קודם שתתנצל על אום-אלחיראן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון, תני לי לעשות סדר, אנא ממך.

יצחק וקנין: אדוני השר.

גלעד ארדן: יום האישה, את יושבת-ראש מרצ – – –

זהבה גלאון: אתה שר ואתה מפריע לי – –

יצחק וקנין: זהבה גלאון.

יצחק וקנין: זהבה.

זהבה גלאון: – – ואל תיכנס בדברים שלי, קודם תתנצל.

יצחק וקנין: זהבה גלאון.

יצחק וקנין: או שאת נותנת לי – –

זהבה גלאון: בכבוד.

גלעד ארדן: תתייחסי לפוליגמיה – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יצחק וקנין: – – לנהל את הישיבה או שחבל, זה ילך למקום שאני לא – – –

זהבה גלאון: בכבוד.

זהבה גלאון: בכבוד.

יצחק וקנין: אדוני השר, אני מבקש שלא להפריע לדוברת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת עאידה, עאידה.

יצחק וקנין: אנא, עאידה.

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: צריך להתבייש.

עאידה תומא סלימאן: צריך להתבייש, ביום האישה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אנא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – כל גבול – – –

יצחק וקנין: אדוני, אתה רוצה שאני אוציא אותך?

עאידה תומא סלימאן: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עאידה תומא סלימאן: תקרא.

עאידה תומא סלימאן: מה אני אגיד לך.

יצחק וקנין: "תקרא".

יצחק וקנין: את רוצה שאני אוציא אותך?

יצחק וקנין: אני לא רוצה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה שתוציא אותי – –

יצחק וקנין: אז אנא.

יצחק וקנין: את לא יכולה להפריע.

עאידה תומא סלימאן: – – אני רוצה – – –

יצחק וקנין: עכשיו את מפריעה לזהבה גלאון.

יצחק וקנין: מפריעה לה.

עאידה תומא סלימאן: הגזענות שמחלחלת – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אנא, לא להפריע.

יצחק וקנין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, קשה לי לעבור במעבר חד – אבל אני מודה שאני לא יכולה להתאפק: יושב כאן השר לביטחון פנים, שמרוחה לו חמאה על הראש בעניין אום-אלחיראן, ואתה מעז להגיד לי: קודם תגידי משהו על הפוליגמיה.

גלעד ארדן: – – –

זהבה גלאון: מה העמדה שלי בעניין הפוליגמיה אתה יודע.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: יום האישה – – –

זהבה גלאון: אתה קודם תתנצל על אום-אלחיראן.

גלעד ארדן: היום יום האישה – – –

זהבה גלאון: אל תתערב לי בדברים.

יצחק וקנין: אדוני השר.

יצחק וקנין: אדוני השר.

גלעד ארדן: – – – פוליגמיה – – –

יצחק וקנין: אדוני השר, אתה יכול הרי על-פי החוק גם לעלות לדבר, אבל אתה לא יכול להפריע כל דקה.

גלעד ארדן: – – –

יצחק וקנין: עם כל הכבוד, אתה לא יכול להפריע לה כל דקה שהיא מדברת פה.

זהבה גלאון: ותבחר למי אתה מפריע, אדוני.

זהבה גלאון: פשוט תבחר למי אתה מפריע, כי אנחנו לא נישאר פה בלי תשובה.

זהבה גלאון: אז תשב ותקשיב למה שיש לי להגיד.

זהבה גלאון: ובמעבר חד, חברי חברי הכנסת, היום אנחנו מציינים את יום האישה הבין-לאומי.

זהבה גלאון: אני מודה שקשה לעשות את המעבר החד הזה, אבל מאבק לשוויון ונגד גזענות זה מאבק כולל נגד נשים ונגד מיעוטים, ובעניין הספציפי הזה שאני רוצה לדבר עליו אני רוצה לדבר על נשים בחברות ציבוריות, בדירקטורים של חברות ציבוריות.

זהבה גלאון: אחת החרפות, חברי חברי הכנסת, שלמדנו – ואני רוצה לקרוא בפניכם נתונים שפורסמו רק היום על-ידי הרשות לניירות ערך, ואנחנו מדברים על 2017 כמובן.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, בחברות ציבוריות שנסחרות בבורסה, רק 23% מהדירקטורים בחברות הציבוריות הם נשים; רק 2% מיושבי-הראש של הדירקטוריונים הם נשים; נשים מרוויחות 60% משכר הגברים; כמעט אין מנכ"ליות.

זהבה גלאון: האם זה נראה לכם מתקבל על הדעת שכנסת שחוקקה את חובת הייצוג – וטוב שהיא עשתה כך – בחברות הממשלתיות, לא מאפשרת חובת ייצוג זהה גם בחברות הציבוריות?

זהבה גלאון: איך זה מתקבל על הדעת?

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על המערכת הכלכלית, על שוק ההון, על רצון לגרום לכך שנשים תהיינה בתפקידים בכירים.

זהבה גלאון: כבר למדנו שיש לזה אפקט של כדור שלג.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שכשנשים בתפקידים בכירים, זה משליך אחר כך על ייצוג נשים בעוד ועוד ועוד מקומות.

זהבה גלאון: ואנחנו יודעים שכשנשים נכנסות לקומת ההנהלה של החברות הכלכליות, הן מועילות, הן מטייבות את אופי הדיון, הן מוסיפות, הן משפיעות, הן מביאות אתן פרספקטיבה נוספת.

זהבה גלאון: אבל מה לעשות שבפני הנשים האלה עומדים חסמים, ואנחנו יודעים איך המערכת הזאת עובדת: שמור לי ואשמור לך, ושירתנו יחד בצבא, וצנחנו ביחד, ואכלנו מאותו מסטינג ושכבנו במארבים.

זהבה גלאון: אז חבר מביא חבר, אבל הוא לא מביא חברה.

זהבה גלאון: ואחר כך הם באים למערכת הפוליטית, וחבר מביא את החבר שלו מהמערכת הפוליטית, ואנחנו נידונים לסיטואציה מביכה שרק 23% מתוך הדירקטורים בחברות הציבוריות הן נשים.

זהבה גלאון: ואני שואלת, הייתכן?

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות שמדינת ישראל לא מאמצת את הנורמות שכבר נהוגות בעולם המערבי, שמבינים – למה בכלל אני צריכה לעמוד כאן על הדוכן ולבקש ייצוג הולם?

זהבה גלאון: אנחנו רוצים לפחות 40% נשים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות.

זהבה גלאון: זה נכון, זה צודק, וכיוון שזה לא נעשה מעצמו ויושבי-ראש של חברות ציבוריות לא ממנים נשים, אז אנחנו רוצים לתת, בעזרת המחוקק, קביים.

זהבה גלאון: קביים.

זהבה גלאון: והקביים האלה יקבעו הבטחת ייצוג של 40% לפחות נשים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות.

זהבה גלאון: אני רוצה, חברי חברי הכנסת, לתת לכם קצת פירוט על החוק, מה החוק הזה אומר.

זהבה גלאון: על-פי ההצעה שלנו, הצעה שמבוססת בעצם על מהפכה עולמית, ואנחנו רואים שמהלך דומה של חוק החברות הציבוריות אושר על-ידי הפרלמנט הנורבגי כבר ב-2003, לפני למעלה מעשור.

זהבה גלאון: בעולם בכלל – אנחנו נמצאים במקום מזדחל אחרי העולם: בנורבגיה – 36.7% נשים בדירקטוריונים, בצרפת – קרוב ל-30%, ורק בישראל אנחנו במצב המחפיר של 23%.

זהבה גלאון: ולכן הצעת החוק שלנו קובעת שבהרכב דירקטוריון של חברה ציבורית יינתן ביטוי הולם לייצוג של בני שני המינים; אם בדירקטוריון יש שניים-שלושה חברים, יינתן ייצוג לבני שני המינים; בדירקטוריון שיש בו ארבעה-חמישה חברים, לכל אחד מהמינים יהיו לפחות שני נציגים; בדירקטוריון שמונה בין שישה לשמונה חברים, לכל אחד מהמינים יהיו לפחות שלושה נציגים, וכו' וכו' וכו'.

זהבה גלאון: כי אנחנו לא מוכנים לקבל את העובדה שכל אחד עושה שבת לעצמו, משלו, ולכן אנחנו גם אומרים שיו"ר ועדת הביקורת של אותה חברה יצטרך לאשר בחתימה שלו, כתנאי לכניסת המינוי שלו לתוקף, שמינוי מועמד לכהונת דירקטור תואם את הוראת חובת הייצוג של שני המינים, ויצטרכו לדווח ולפקח.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני מודה שלא כל כך נוח לי לעמוד כאן היום ולדבר, רבותי השרים, אדוני השר, על למה הכנסת מחויבת.

זהבה גלאון: היא פשוט מחויבת, לא בגלל שהיא עושה למישהי טובה או למישהו טובה; בגלל שיש מדיניות ממשלתית של שוויון מגדרי ושל היעדר אפליה.

זהבה גלאון: והם אמרו לי שמשרד המשפטים אמר שהוא לא רוצה להתערב בזכות הקניין.

זהבה גלאון: איזה שטויות במיץ עגבניות זה?

זהבה גלאון: כשהמדינה רוצה למנוע אפליה אז היא אומרת, למשל לבתי-עסק שמונעים כניסה של ערבים, שזו עבירה פלילית, והיא מעמידה אותם לדין – בברים ובכל המקומות ובמועדונים.

זהבה גלאון: וכשמדינה רוצה לכפות שוויון, היא יודעת לכפות שוויון גם בחברות פרטיות.

זהבה גלאון: אז מה זה הדבר הזה שמסבירים לנו עכשיו: אנחנו לא מתערבים במגזר העסקי?

זהבה גלאון: פתאום מתנערים מחובת האחריות.

זהבה גלאון: מדינה ששמה לנגד עיניה את הנשים צריכה לדאוג שיהיה ייצוג הולם לנשים בכל המקומות.

זהבה גלאון: עשיתם צעד חשוב, חברי חברי הכנסת, קבעתם חובת ייצוג של 50% בחברות הממשלתיות, למה שהדבר הזה לא ייקבע גם בחברות הציבוריות?

זהבה גלאון: אני מודה שזה נשגב מבינתי.

זהבה גלאון: אני מבינה, אדוני השר, אתה ככה בהיכון, שאתה עולה לתת את התשובה.

חיים כץ: אני לא בהיכון.

זהבה גלאון: אתה נראה לי בהיכון.

זהבה גלאון: אתה מחייך ככה.

חיים כץ: אני מחייך.

חיים כץ: נו, מה לעשות.

זהבה גלאון: זה גם טוב.

חיים כץ: אני אגיד לך למה, שהאוהבים שלי יהיו מבסוטים ושהשונאים שלי – שיתפוצצו.

זהבה גלאון: הבנתי.

זהבה גלאון: ולמי אתה מתכוון בדיוק בשונאים שלך, אדוני?

זהבה גלאון: בוא נשאיר את זה פתוח.

חיים כץ: אני יודע, יש איזה שניים, שלושה.

זהבה גלאון: הבנתי.

זהבה גלאון: אז אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצהיר כאן במליאה, מכיוון שאני לא מחשיבה את עצמי משונאי השר, נהפוך הוא, ואני יודעת שהשר יש לו רגישות חברתית – אדוני השר, תתרכז בי – אז רגישות חברתית זה גם לעניינן של נשים.

זהבה גלאון: לדאוג לחובת ייצוג לנשים זה לא אינטרס של נשים, זה אינטרס כלל-חברתי.

זהבה גלאון: ואני רוצה, אדוני, בבקשה, שנעביר את זה בקריאה טרומית ונבוא להידברות, אדוני, ברשותך – – –

יצחק וקנין: זהבה, לפני שאת מסכמת, אני רוצה לבקש בקשה אישית.

זהבה גלאון: בהחלט.

יצחק וקנין: את קראת מעל הדוכן כלפי אורן חזן: עלוב ראשי.

יצחק וקנין: אני חושב שאת צריכה לחזור בך מהביטוי הזה, זה לא ראוי ולא יפה.

מיכל בירן: היא רק תיארה את המציאות.

יצחק וקנין: סליחה, אני לא ביקשתי את העזרה שלך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אין ספק שבלהט הדברים ובלהט הצעקות של חבר הכנסת חזן, גם אני נסחפתי.

זהבה גלאון: אני לא חוזרת בי מהתיאור של הקואליציה כקואליציה עלובה.

יצחק וקנין: אבל כלפיו ספציפית, קראת לו אישית, ואני חושב שזה לא ראוי.

זהבה גלאון: אני אמרתי – אז אני מקבלת את ההערה שלך, אדוני.

אורן אסף חזן: הוא יעזור לך להתנצל.

אורן אסף חזן: תתנצלי.

יצחק וקנין: היא – – –

אורן אסף חזן: לא, היא לא התנצלה.

אורן אסף חזן: היא אמרה שהיא מקבלת את ההערה שלך.

יצחק וקנין: היא אמרה שהיא חוזרת בה.

אורן אסף חזן: לא.

זהבה גלאון: אדוני, אני אמרתי שאני חוזרת מההערה שלי ובזה אני מסכמת את הדיון בנושא של אורן חזן, וזה גם יותר מדי.

אורן אסף חזן: לא, היא צריכה להתנצל, יש גבול.

יצחק וקנין: תודה.

אורן אסף חזן: אני – היושב-ראש.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

אורן אסף חזן: אה, אוקיי, מעולה, תודה רבה.

יצחק וקנין: אתה יודע שאני אפעל.

יצחק וקנין: חשבתי שזה – – –

אורן אסף חזן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אם היא הייתה מתנצלת הייתי מקבל את זה.

אורן אסף חזן: תודה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חזקה עלי בקשתו של יו"ר הקואליציה, עד שפה מדברים, לחכות; תכף נסתדר, ננסה להסתדר.

יצחק וקנין: את תוכלי, אחרי כן אני אאפשר לך.

זהבה גלאון: אני מודה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/133/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: יש הצעה דומה, של חברת הכנסת עליזה לביא: הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת עליזה לביא ודב חנין.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך, גם לך עשר דקות, כי זאת הצעה שלא הוצמדה, הצעה שונה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש, הצעה מאוד מאוד חשובה, מתבקשת והכרחית במציאות החיים שלנו כאן.

עליזה לביא: נשים בדירקטוריונים ציבוריים זה הכרח, זה לא טובה שעושים פה לנשים.

עליזה לביא: ואני רוצה בראש וראשונה לברך את חברות הדירקטוריונים בנבחרת הדירקטוריונים, שנמצאות כאן ביציע, במליאה, לברך אתכן על העבודה הרבה שלכן, על ההישגים, על מודל החיקוי שאתן מציבות בפנינו.

עליזה לביא: ואנחנו צריכים וצריכות לראות איך מגייסים את הכוחות כאן, בבית הזה, כדי שיותר נשים תהיינה בדירקטוריונים.

עליזה לביא: אבל לפני שאני אתחיל לדבר, אדוני היושב-ראש, על החוק החשוב הזה, אני רוצה לדבר על הברכה המזעזעת שקיבלנו כאן בכנסת בשאט נפש, ביום המיוחד הזה של יום האישה.

עליזה לביא: ואני מתכוונת לברכה של הרב לוינשטיין ליום האישה, שהיא הסתה, שנאה צרופה והפחדה.

עליזה לביא: איך הוא מעז לדבר כך נגד גיוס בנות דתיות לצבא ההגנה לישראל?

עליזה לביא: מכפיש את כל מי שהתגייסה.

עליזה לביא: אני התגייסתי לצבא, הייתי קצינה בצבא ההגנה לישראל, נכנסתי יהודייה ויצאתי יהודייה.

עליזה לביא: ואני מציעה לו לחפש בעצמו, משום שבדברים שהוא מדבר, בדרך שהוא מדבר והוא מחנך את מי שאמור להתגייס לצבא ולהיות מפקד בצבא, אז הוא שכח מה זה להיות יהודי.

עליזה לביא: ואני קוראת לשר הביטחון לחזק, ומחזקת אותו בדברים שלו, לבוא ולראות איך מכינה שכזאת מצמיחה אדם שכזה, ולבוא ולראות איך אנשים כאלה לא יהיו בצוות המכין של חיילי צה"ל.

עליזה לביא: לאחר הדברים האלה, אני רוצה לחזור להצעת החוק המאוד מאוד מאוד חשובה.

עליזה לביא: ייצוג הולם לנשים בתפקידי מפתח ובמשרות בכירות זו לא טובה שעושים לנשים, חברי וחברותי חברי הכנסת, זה לא רק בשם השוויון, ההוגנות והצדק.

עליזה לביא: הוכח שגיוון טוב יותר למשק, לפריון, לצמיחה, להגברה של כל התוצר שיש לנו במדינה.

עליזה לביא: והצעת החוק שאני מציגה לכם כאן מדברת על עוד מרכיב חשוב בתיקון הזה, והוא הדירקטוריונים.

עליזה לביא: דוגמה קלאסית, אם רוצים, לצומת המרכזי הזה של קבלת החלטות, שנעדר – אז התיקון משנת 1993, כמו שהזכירה חברתי זהבה, בחברות הממשלתיות, עשה ונותן השלכות בכירות וכבירות, והנה הראיה, שנמצאות פה נשים – – –

חיים כץ: מה זה כבירות.

חיים כץ: מה זה כבירות.

עליזה לביא: כבירות, אדוני השר.

חיים כץ: מה זה כבירות – – –

עליזה לביא: כבירות, אדוני השר.

חיים כץ: כבירות – כמה מפוטרים בגלל אי-יכולת.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה?

חיים כץ: אוי, את לא יודעת מה את מדברת.

עליזה לביא: למה, משום שאתה רואה שמ-7% שהיו ב-1993 טרם התיקון בחוק, זה עלה ל-29% ב-1994, וב-2010 – ל-44%.

עליזה לביא: לעומת זה, אדוני השר, נשים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות – השיעור שלהן נמוך מאוד: שיעור הנשים בחברות מדד תל-אביב 100 – על מה אנחנו מדברים, אדוני השר?

עליזה לביא: שיעור הנשים בדירקטוריונים הוא מתחת ל-20%; בהנהלות הבכירות – מספר מצומצם מאוד; המנכ"ליות, אנחנו מדברים על 4% שעומדות בראש הדירקטוריון בלבד.

עליזה לביא: אז למה אנחנו צריכים להיות במציאות הזאת?

עליזה לביא: הרי מה שמבינים בחברות פרטיות – והם יודעים שהנהלה מגוונת נותנת הרבה יותר – למה לא להבין כאן בדירקטוריונים ציבוריים?

עליזה לביא: והתשובה המאוד מאוד מאוד לא ברורה של משרד המשפטים, שהוא לא רוצה לבוא ולהתערב ולתת את דעתו, באמת זה לא מה שאנחנו רוצות לקבע כאן.

עליזה לביא: אנחנו מדברים בשבוע של יום האישה, והכנסת פה רוצה לאמץ את המחויבות לשוויון ולתיקון בר-קיימא.

עליזה לביא: אז לפני שאנחנו רוצים לאמץ את מה שהאו"ם הציע, ויש מה ללמוד ממדינות אחרות, אז בואו נלמד מה קורה במדינות אחרות גם בכיוונים הללו; בואו לא נצא בהצהרות, ונראה איך הצעה כזאת חשובה – לא מבטלים אותה כאן בכנסת ישראל.

עליזה לביא: ולצערי הרב, בוועדת שרים היא נופלת, ולמה?

עליזה לביא: ועל מה?

עליזה לביא: כי מה?

עליזה לביא: כי היא מגיעה מהאופוזיציה?

עליזה לביא: הרי אתם מבינים מה קרה בדירקטוריונים הממשלתיים, אז למה שלא – ואני פונה אליך, אדוני יו"ר הקואליציה, כמו שביקשנו קודם: בואו תבינו שההצעה הזאת היא הצעה הכרחית והצעה מאוד מאוד חשובה.

דוד ביטן: – – –

עליזה לביא: מאוד מאוד מאוד חשובה.

עליזה לביא: היא תבטיח שוויון הזדמנויות אמיתי ומהותי לנשים בעמדות מפתח.

עליזה לביא: הצעת החוק לתיקון חוק החברות בדבר ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות קובעת כי בהרכב דירקטוריון של חברה ציבורית יינתן ביטוי הולם לייצוגם של שני בני המינים, ומציעה להטיל עיצום כספי על חברות בשל הפרה של הייצוג ההולם.

עליזה לביא: אנחנו מציעים כאן שיושב-ראש ועדת הביקורת של החברה יצטרך לאשר בחתימה שלו, כתנאי לכניסת המינוי לתוקף, שהמינוי של המועמד לכהונת הדירקטור תואם את דרישות הייצוג ההולם בהתאם להצעה הזאת, וכמובן את דרישות הסף.

עליזה לביא: ממחקרים של ארגון קטליסט עולה שחברות שבהן יש שיעור השתתפות גבוה של נשים בתפקידי הנהלה בכירים משיגות תוצאות עסקיות טובות יותר.

עליזה לביא: אז אולי יש פה אנשים שלא נוח להם לשמוע את זה, אבל בכל מקום שבו יש גיוון של דעות והתבוננויות נוספות – וגם כאן בבית הזה אנחנו רואים שכשנשים נכנסות לוועדות שעד לא מזמן הן לא היו בהן – אנחנו רואים שהשיח הרבה יותר רחב, פורה, נשאלות שאלות שלא נשאלו בעבר והידע הרבה הרבה יותר רחב.

עליזה לביא: וכשאנחנו מדברים על דירקטוריונים ציבוריים שהכוח שלהם הוא באמת להוביל למקום טוב יותר, עם פריון גבוה יותר, שורה תחתונה של מאזנים ודוחות טובים יותר, אז למה לא להבין שמה שנעשה בדירקטוריונים הממשלתיים, ומביא תוצאות מצוינות, צריך להיעשות גם כאן במקרה הזה של הדירקטוריונים הציבוריים?

עליזה לביא: הצעת חוק זו מבוססת על חוק החברות הציבוריות הנורבגי, שאושר על-ידי הפרלמנט הנורבגי בשנת 2003.

עליזה לביא: והצעת החוק היא פרי יוזמה של שדולת הנשים בישראל ורו"ח איריס שטרק, חברת עמותת כ"ן, משום שבאמת השטח גם כאן מזהה את חוסר השוויון שקיים ואת ההשלכות החמורות.

עליזה לביא: ואני קוראת כאן לחברים ולחברות לאמץ את הצעת החוק הזאת.

עליזה לביא: ראינו גם בנבחרת הדירקטורים את העיוות שנעשה כלפי נשים שמשרתות בצבא ומסיימות את התפקיד שלהן ורוצות לבוא ולהצטרף לנבחרת הדירקטורים.

עליזה לביא: ואז פניות שמגיעות אלי מלמדות שרק מישהי בדרגת אלוף-משנה יכולה לבוא ובכלל להתחיל את הדרך.

עליזה לביא: וכמה אלופות-משנה, אדוני היושב-ראש, קיימות ונמצאות?

עליזה לביא: ולמה למנוע ניסיון צבאי של נשים שהצטבר?

עליזה לביא: הרי רובן בדרגות סגן-אלוף, אבל הקשיחות של התנאים וההעמדה של הדברים בצורה הזאת לא מאפשרת ליותר נשים.

עליזה לביא: ואנחנו רואים גם את התוצאות של נבחרת הדירקטורים.

עליזה לביא: ולכן, אנחנו באמת מבקשים לאמץ חשיבה יצירתית.

עליזה לביא: זה חוק שאומץ על-ידי פרלמנטים נוספים ומקרין על המציאות באותן מדינות שאימצו אותו.

עליזה לביא: מה שטוב לחוק הדירקטורים הממשלתיים טוב גם לחוק הזה של הדירקטורים הציבוריים.

עליזה לביא: ובשבוע הזה, שכולם פה טורחים ומשתדלים, ויו"ר הכנסת וחברים נוספים מדברים על המקום הזה של קידום נשים ושל שוויון מגדרי ושל התבוננות ראויה ונכונה – גם בשם השוויון וגם בשם המקום החברתי, וההבנה שזכויות של נשים זו לא טובה שעושים לנשים, זה באמת באמת יביא למקום טוב יותר.

עליזה לביא: הנשיא פרס, זיכרונו לברכה, סיפר לי שהנשיא לשעבר אובמה שאל אותו: מתי יהיה שלום במזרח התיכון?

עליזה לביא: ואז הנשיא פרס ענה – סיפר לי שהוא ענה לנשיא הקודם אובמה, ואמר לו: יהיה שלום כשיהיה שוויון לנשים.

עליזה לביא: כי כשיהיה שוויון לנשים, הילדים שיגדלו יהיו ילדים שיגדלו במערכת שוויונית, ולנשים ולגברים יהיה מקום מרווח יותר וטוב יותר ונכון יותר.

עליזה לביא: ושוויון חברתי זה נכס לחברה.

עליזה לביא: מעורבות של מגוון דעות בקבלת ההחלטות, ההשלכות שלה הן השלכות שמצמיחות ולא השלכות שלוקחות אחורה, וזה מה שהחוק הזה בא לעשות – להוביל אותנו כחברה קדימה.

עליזה לביא: דירקטוריונים ציבוריים צריכים ללכת קדימה.

עליזה לביא: החוק הזה יסייע, יעזור ויביא אותנו למקום טוב יותר.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, אני נותן לך דקה לפני שאני קורא לשר לעלות.

דוד ביטן: אני אומר שאני לא מבין באמת למה ועדת שרים התנגדה לחוק הזה.

דוד ביטן: בסך הכול זה חל בחברות ממשלתיות, זה יכול לחול גם בחברות ציבוריות.

דוד ביטן: אין צורך כמובן בקנסות, מכיוון שאם חברות ציבוריות שלא מיישמות את החוק אז הן לא יכולות להגיש דוחות, לא יכולות לעשות שום דבר, ולכן אין צורך בקנסות.

עליזה לביא: – – –

דוד ביטן: ולכן, אני מבקש מהיוזמות שלא יעשו הצבעה היום, ייתנו לנו את האפשרות להעביר את החוק, שהוא חוק חשוב מאוד מבחינת השוואת נשים וגברים, וזה יתאם את החוקים הממשלתיים בעניין הזה, בסדר?

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אז ההצבעה תידחה.

יצחק וקנין: הייתה הסכמה.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: אבל אני – – –

חיים כץ: אני רוצה אבל לענות.

חיים כץ: רק מילה.

יצחק וקנין: אתה לא יכול.

חיים כץ: לא, אני יכול, אני שר.

חיים כץ: במשפט.

יצחק וקנין: אבל הם דוחים, אחרת הייתי מאפשר.

חיים כץ: – – – אני לא מקריא את התשובה שלה.

חיים כץ: אני רוצה להגיד מילה אחת.

חיים כץ: תן לי מילה.

יצחק וקנין: אני חורג מהתקנון.

חיים כץ: מאה אחוז.

יצחק וקנין: ואני לא רוצה לעשות את החריגה הזאת, כי אני אצטרך לעשות אותה במקום אחר.

יצחק וקנין: אני מבקש דקה, ואחרי כן אני – מאחר שאין הצבעה אני אאפשר לאורן חזן לעלות לחמש דקות להודעה אישית.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברותי חברי הכנסת, חבל שזהבה הלכה.

זהבה גלאון: אני פה.

חיים כץ: אה, הנה היא פה.

חיים כץ: להצעת החוק הזאת היה צריך לעשות תיקון נוסף, קל, שיהיה כתוב: שמתאימות לתפקיד.

עליזה לביא: בוודאי מתאימות.

נורית קורן: ברור, ברור.

חיים כץ: לא – – –

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: לגברים – – –

חיים כץ: תשמעי, תקשיבי.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, זה לא – – –

חיים כץ: כי את קובעת מכסות.

יצחק וקנין: אתה מבין למה לא רציתי?

חיים כץ: כי את קובעת מכסות.

חיים כץ: אני בא מחברה ממשלתית עסקית, יש שם ארבע עורכות-דין שאין להן שום מושג, והן מהוות 40% מהדירקטוריון.

עליזה לביא: אתה יודע – – –

חיים כץ: שיתעסקו בנושאים ענייניים ושישימו 60 – – –

עליזה לביא: אין נשים שעוסקות בנושאים ענייניים?

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: – – –

חיים כץ: אז שימנו רק כאלה.

קריאה: – – –

חיים כץ: לא, אבל זה לא מה שקורה – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

חיים כץ: כי זה לא מה שקורה – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

חיים כץ: תקשיבי, שימנו – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אתה הבנת למה לא עכשיו?

יצחק וקנין: תודה, אדוני, תודה.

יצחק וקנין: זה לא ייגמר.

יצחק וקנין: חבר'ה, אנחנו לא סתם אמרנו תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: אתם תוכלו אחרי כן להגיד מה שיש לכם, אחרי התשובה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, מאחר שאין הצבעה על החוק הזה, יש לך חמש דקות לומר את דבריך, כהודעה אישית.

אורן אסף חזן: תראה איך היא בורחת, תראה מה זה.

יצחק וקנין: אני רק מבקש שאתה – –

אורן אסף חזן: אני מכבד.

יצחק וקנין: – – תכבד את המעמד ולא תשתלח בה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני רק ראיתי אותה בורחת יותר מהר ממה שיוסיין בולט עושה 100 מטר.

אורן אסף חזן: מה זה?

אורן אסף חזן: היא צריכה להיות הפרזנטורית של "נייק" במהירות שהיא רצה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני אגיד לך למה אני עליתי: אני עליתי לא כי אני נפגעתי; אני עליתי כדי להגיד שבעיניה הקואליציה הזאת היא עלובה, השרים שלנו הם עלובים, הממשלה הזאת היא עלובה, עם ישראל הוא עלוב, תורת ישראל עלובה.

אורן אסף חזן: בעיניה המתיישבים הם עלובים.

אורן אסף חזן: בעיניה כל מה שקשור למוסר, ליופי, לצדק, לשלום, אבל מגיע מהצד שלנו, הוא עלוב.

אורן אסף חזן: אבל אתה יודע מה היא לא הבינה, אדוני היושב-ראש?

אורן אסף חזן: היא לא הבינה שאפילו אי-אפשר להגדיר אותה מיעוט.

אורן אסף חזן: היא לא הבינה שהיא לא מייצגת שום דבר, ובזכות, אני נותן לה נקודת זכות לאצנית החדשה, הפרזנטורית של "נייק", אני נותן לה נקודת זכות: בזכות הפה שלה וההתנהגות העלובה שלה והצורה המבזה שלה, אנחנו שולטים, והימין ימשיך לשלוט.

אורן אסף חזן: ואנחנו נמשיך לנהל את המדינה הזאת.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: כי איזה קומץ, באמת קומץ – לא הייתי אומר "אספסוף"; עלינו פעם אמרו "אספסוף"; אני אגיד לכם שגם אספסוף – אני גאה להיות אספסוף.

אורן אסף חזן: אנחנו אספסוף גאה, אנחנו קיצונים גאים, אנחנו עולב גאה, אבל הם כלום ושום דבר.

אורן אסף חזן: ובזכות הכלום והשום דבר הזה אנחנו נמשיך לנהל את המדינה.

אורן אסף חזן: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע מה מעביר אותה על דעתה פעם אחר פעם; הרומן שיש לה עם אחמד טיבי, הטנגו הזה שהם חוגגים ביניהם?

אורן אסף חזן: אני לא יודע אם זה זה.

אורן אסף חזן: שנאת החינם שיוצאת מלבה – אדוני היושב-ראש, על שנאת חינם חרב בית-המקדש.

אורן אסף חזן: אנחנו מלמדים ומחנכים את הילדים שלנו – –

אילן גילאון: – – –

אורן אסף חזן: – – את הילדות שלנו, את הבנים והבנות שלנו.

אורן אסף חזן: תראו את הצעירים, הילדים והילדות שנמצאים – שלום, ברוכים תהיו.

אורן אסף חזן: תסתכלו עליהם.

אורן אסף חזן: אותם אנחנו מחנכים לאהבה, לאחווה, לשלום, לרעות, לנחמדות – –

איציק שמולי: אורן, מילא אותנו אתה מקלקל.

איציק שמולי: תעזוב את הדור הבא.

איציק שמולי: אותנו כבר גמרת.

איציק שמולי: תעזוב את הדור הבא.

אילן גילאון: – – –

אורן אסף חזן: – – לרעות, להדדיות, לנחמדות.

אורן אסף חזן: אותם אנחנו מחנכים נגד אלימות, אבל אז באה אחת – –

אילן גילאון: – – –

אורן אסף חזן: – – אצנית אולימפית, ומתנהגת בבריונות, ומתנהגת – באמת, אם בעולב עסקינן, היה יותר קל לשים פה מראה, אולי אז היא הייתה מצליחה לראות את ההתנהגות שלה.

אורן אסף חזן: אני לא אנצל את כל הזמן.

אורן אסף חזן: אני רק אגיד שאני שמח לראות שבסופו של יום, כשדיברנו על משילות, אנחנו מצליחים להביא אותה לידי ביטוי.

אורן אסף חזן: אני שמח לראות שיש פה שר לביטחון פנים שלא נכנע להלצות של פנאטיות קיצוניות, פמיניסטיות צדקניות, כאלה שלהן הכול מותר.

אורן אסף חזן: אתם יודעים מה?

אורן אסף חזן: זה מזכיר לי את מה שקרה רק אתמול.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, מדברים פה הרבה על כבוד הכנסת.

אורן אסף חזן: עלתה חברת כנסת, סתם, לא חשוב שמות, עלתה כשכתפיה חשופות.

אורן אסף חזן: עמדתי פה ופניתי למי לה את המליאה ושאלתי אותה: אני רוצה לשאול שאלה, לו אני, חבר הכנסת חזן, הייתי עולה עם גופייה עם כתפיים חשופות על הדוכן, איך זה היה מתקבל?

אורן אסף חזן: התחילו להגיד: הוא העליב, הוא פגע, משטרת הצניעות – – –

גלעד ארדן: – – –

אורן אסף חזן: כנראה שזה יקרה.

אורן אסף חזן: הבעיה שלי, כבוד השר, שהכנסת באמת חשובה לי.

אורן אסף חזן: זו שאלה אמיתית.

אורן אסף חזן: מה עשו?

אורן אסף חזן: עשו ספין.

אורן אסף חזן: כותרות, משטרת צניעות.

אורן אסף חזן: במקום לבוא ולהסתכל, בסך הכול דיברנו על קוד לבוש.

אורן אסף חזן: חבר'ה, הכנסת היא מקום מכובד.

אורן אסף חזן: המקום הזה שאני עומד בו, לפעמים אני מתבייש לחלוק אותו עם חלק מהחברים שיושבים כאן.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: כי כבוד, שכחתם מהו.

אורן אסף חזן: מתי בפעם האחרונה פתחתם מילון אבן-שושן ולמדתם קצת עברית תקינה?

אורן אסף חזן: אני בטוח שהילדים והילדות כאן יכולים ללמד את חלקכם עברית מהי.

אורן אסף חזן: הגדרות, לשון.

אורן אסף חזן: אתם יודעים מה?

אורן אסף חזן: אם תשכילו לעצור לרגע, להסתכל על האנשים ולא להבין שהכול זה הצגה למצלמה, אולי באמת, ובזה אני מסיים, יהיה פה טוב יותר.

אורן אסף חזן: ובהקשר לחוק האחרון, שבאמת ניסו להפוך אותו לאיזה מלחמת דת בין יהודים לערבים – בדיחה, פיקציה.

אורן אסף חזן: אין פה מלחמה ואין פה שנאה, ומה שהכי כואב לי, אדוני היושב-ראש, זה שאותם חברי כנסת שישבו כאן וצעקו והתפרעו דקות לפני ההצבעה עמדו בחוץ ותיאמו שכשזה יגיע לוועדה יהיו הסכמות: אנחנו נעשה את ההצגה שלנו בתוך המליאה, ובוועדה יהיו הסכמות.

אורן אסף חזן: אז תגידו לי אתם, חברים שלי מהאופוזיציה, אם זה נשמע לכם הגיוני.

אורן אסף חזן: מה, הכול זה כותרות?

אורן אסף חזן: הכול שנאת חינם?

אורן אסף חזן: הכול הסתה?

אורן אסף חזן: ומשפט אחד אחרון רגע לפני פורים: אז ניסו הכול להרוג, לאבד ולהשמיד את כל היהודים.

אורן אסף חזן: היום עדיין יש מי שמנסה, אבל אין מה לעשות, יש לנו את בורא עולם לצדנו.

אורן אסף חזן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: וחברים, תשתדלו להיות טובים.

אורן אסף חזן: תאמינו לי, זה יעשה רק לכם טוב.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן חזן.

יצחק וקנין: כאמור, על שני החוקים הצבעה ותשובה יהיו במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3702/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סיוע ליוצאים בשאלה), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, עשר דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: – – – יום האישה.

אורן אסף חזן: שלא יגידו שאני – – –

יצחק וקנין: אני מצטרף לאיחול שלך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים, הצעת החוק שאני מביא היום בפני הכנסת מבקשת לעזור ליוצאים בשאלה להתמודד עם החיים החדשים שבחרו לעצמם, וזוהי מדינה חופשית.

מיקי לוי: יוצא בשאלה, על-פי ההבחנה שאני מציע בחוק, הוא מי שלמד במהלך חייו במסגרת חוק חינוך חובה במוסד חינוכי שמשרת את האוכלוסייה החרדית.

מיקי לוי: ואני חושב שזו הבחנה ברורה וטובה, והיא קריטית לאפשרות להשתלב לאחר מכן בשוק העבודה בפרט ובעולם החילוני בכלל, למי שבחר לעשות זאת בצורה חופשית.

מיקי לוי: הצעת החוק מבקשת לפטור אותם, את אותם בחורים ובחורות, מתשלום הביטוח הלאומי לתקופה שיקבע שר הרווחה, באישורה של ועדת העבודה והרווחה.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, חשוב לי להדגיש כבר בתחילת דברי, כי אין בהצעת החוק משום עידוד לאנשים לעזוב את החברה החרדית, לא ולא, או את העולם הדתי, לא ולא, ממש לא.

מיקי לוי: מדובר בסיוע לאנשים שפנו אלי ובחרו לעזוב את העולם הזה משלל סיבותיהם, ואנחנו מדינה חופשית.

מיקי לוי: הם כבר קיבלו את ההחלטה האישית והקשה, שכרוכה גם בקריעה כואבת ממשפחתם, מביתם וממחוזות ילדותם, ובעצם מכל מה שהכירו.

מיקי לוי: הם כבר עשו את בחירתם ואנחנו, כחברה, צריכים לכבד אותם ולסייע.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, בואו נחשוב לרגע מה צריכים לעבור בחור או בחורה שחיו את חייהם בקהילה סגורה שמנותקת מהעולם החילוני, שרוב מוחלט של אזרחי המדינה חיים בה.

מיקי לוי: מדובר ברצף בלתי אפשרי של קשיים חברתיים, אנושיים, כלכליים, חינוכיים ותרבותיים, שמצריכים זמן רב עד להשתלבות בחברה החדשה ובשוק העבודה.

מיקי לוי: זה נראה כמעט משימה בלתי אפשרית.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, הקושי המיידי הוא כמובן קושי כלכלי.

מיקי לוי: לצערי הרב, מערכת החינוך החרדית נאבקת שלא ללמד לימודי ליבה, דבר שלא מאפשר השתלבות בשוק העבודה.

מיקי לוי: כן, אפשר ללמוד לימודי ליבה וגם לימודי קודש, אין סתירה בין האחד לשני.

מיקי לוי: הקושי הכלכלי הוא קושי אמיתי לאדם דתי-חרדי שיצא לעולם החילוני.

מיקי לוי: קשה מאוד למצוא עבודה ולהחזיק בה מעמד – עליזה, את מפריעה לי עוד פעם ועוד פעם.

מיקי לוי: בבקשה – בפרט כשאתה לא יודע אנגלית – –

יצחק וקנין: יש לך מעמד של חברת כנסת.

מיקי לוי: – – ולא מתמטיקה, ולא גיאוגרפיה ומעט היסטוריה, ולא ידע כללי, ובכלל, אין לך מושגים בסיסיים.

מיקי לוי: קשה מאוד להשתלב ולמצוא מקום עבודה כשאינך מכיר את הסלנג ואת השפה, את התרבות, את הערכים ואת צורת החשיבה השונה, שלא לדבר על היכולת להתקדם לאחר מכן ללימודם אקדמיים ולהתפתח בשוק העבודה המשוכלל, למי שלא למד לימודי ליבה ועשה בגרות.

מיקי לוי: נסו לדמיין מה המשמעות עבור בחור או בחורה חרדים להגיע לתל-אביב, לפתוח אינטרנט באייפון או בטלפון סלולרי חכם אחר, אשר איננו טלפון כשר.

מיקי לוי: תחשבו מאיפה הם מקבלים את המידע שלהם על מה שקורה בעולם החדש שהם הגיעו אליו.

מיקי לוי: בקיצור, חברי חברי הכנסת, מדובר על מעבר אחר לעולם אחר, שונה בפתיחות שלו, בשפה שלו, בהוויה שלו, בחשיבה שלו ובאלף ואחד דברים.

מיקי לוי: וכאן מצויה החובה שלנו כחברה לעזור לאותם בחורים ובחורות צעירים שישתלבו בה.

מיקי לוי: ולכן אני מציע, אדוני היושב-ראש, בהצעת החוק שלפנינו, שלפחות בתקופה הראשונה הזאת הם יהיו פטורים מתשלום ביטוח לאומי.

מיקי לוי: מדובר בסכום קטן מאוד, אך למי שמנסה להשתלב בשוק העבודה וירוויח בתחילה משכורות נמוכות זהו סכום כסף משמעותי ביותר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, ראיתי בתקשורת שכמה מחברי חברי הכנסת, מהמפלגה החרדית, ניסו להקניט את ההצעה ולקחו את אותה הצעה בדיוק, זהה לחלוטין, שתסייע לחוזרים בתשובה.

מיקי לוי: ואני רוצה לומר לחברי חברי הכנסת מהעדה החרדית: אן לי בעיה עם העניין הזה.

מיקי לוי: אם הוא רוצה, אם אתם רוצים לצרף את ההצעה שלכם ולהעביר את שתי ההצעות גם יחד – אני מתחייב לתמוך.

מיקי לוי: אין לנו דבר כנגד החוזרים בתשובה.

מיקי לוי: אנחנו מכבדים אותם.

מיקי לוי: ולכן, כשאתם באים בטענות אלינו, אלי, שאני מכוון בהצעת החוק הזאת למקום מסוים, אתם מפספסים בכלל את כל העניין.

מיקי לוי: הסיבה שהצעת החוק שלי מיועדת אך ורק ליוצאים בשאלה היא הנסיבות המיוחדות שמאפיינות את האוכלוסייה הזאת, שבניגוד למצב החוזרים בתשובה יוצרות קשיים רבים, גם חברתית וגם כלכלית.

מיקי לוי: בחור שעזב את החברה החרדית עוזב קהילה סגורה ויוצא לעולם החילוני הגדול.

מיקי לוי: לעומת זאת, חוזר בתשובה ברוב המקרים נשאר באותו מקום, ואם הוא עוזב, הוא נכנס לתוך קהילה חמה שעוטפת אותו – ואני מאחל לו הצלחה בדרכו החדשה.

מיקי לוי: במקרה של חוזר בתשובה לא מדובר על קריעה ממשפחתו, ובדרך כלל זה לא קורה בגיל צעיר ולכן כרוך בקשיים כלכליים, כיוון שהוא למד לימודי ליבה ואולי אף עשה תואר באוניברסיטה.

מיקי לוי: הוא נשאר בעבודתו וממשיך לחיות את חייו, במקרים רבים אפילו באותה דירה, באותה שכונה ובאותה קהילה – רק באורח חיים דתי.

מיקי לוי: נקודה קריטית היא העובדה שלרוב הוא לא נקרע ממשפחתו.

מיקי לוי: אז אני מבין את הצורך והרצון לגזור גזירה שווה, וזה בסדר.

מיקי לוי: אני מתחייב לתמוך בגזירה השווה – הן למען החוזרים בשאלה והן למען החוזרים בתשובה – אבל ההשוואה הזאת מנותקת מהמציאות.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת החרדים או מהמפלגות הדתיות, אני מאוד מכבד אתכם.

מיקי לוי: אני מצהיר, ואני מבקש מכם:

מיקי לוי: תפסיקו לקחת את זה למקום הזה של עימות בין חרדים לבין חילונים.

מיקי לוי: ממש לא.

מיקי לוי: טבעי שאנשים בוחרים לעבור מצד לצד, לחזור בתשובה או לעזוב את העולם הדתי ולחזור בשאלה.

מיקי לוי: זהו טבע העולם.

מיקי לוי: אנחנו חיים בעולם חופשי ובמדינה חופשית, יהודית ודמוקרטית.

מיקי לוי: אנשים עושים בחירות, ולא כולם הולכים בתלם שאותה חברה שהם חיים בה קבעה עבורם, ובוחרים בחירות חופשיות.

מיקי לוי: תפקידנו כחברה הוא לא להתערב להם בהחלטות, אלא להיות שם ולסייע בידם, בין שהם כאלה שחוזרים בשאלה ובין שכאלה שחוזרים בתשובה.

מיקי לוי: את שתי הקהילות האלה אני מברך ומוכן לתמוך.

מיקי לוי: אני מבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

מיקי לוי: לא מדובר בכסף גדול; ממש בכסף קטן:

מיקי לוי: תשלום מאותם אנשים לדמי הביטוח הלאומי.

מיקי לוי: אני משאיר את זה לשר ולוועדת העבודה והרווחה להחליט בעניין הזה, ואני מאוד מבקש: אין כאן עניין מפלגתי, אין כאן עניין של שמאל וימין; יש כאן עניין של הגינות.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: ישיב שר הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

יצחק וקנין: אדוני שר הרווחה חיים כץ ישיב.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, אדוני.

חיים כץ: כמה?

יצחק וקנין: עשר דקות.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: למה כל כך הרבה זמן?

יצחק וקנין: מה שאתה – אתה יכול לדבר גם דקה.

יצחק וקנין: אז אתה יודע מה?

יצחק וקנין: נתתי לך שמונה דקות.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש – דוד, תגיד שמית.

חיים כץ: תגיד שמית.

חיים כץ: תגיד, תגיד.

דוד ביטן: – – –

חיים כץ: תגיד שמית.

קריאה: – – – להצביע נגד.

חיים כץ: שמית.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוק הביטוח הלאומי קובע מהן האוכלוסיות שתהיינה פטורות מתשלום דמי הביטוח.

חיים כץ: הצעת החוק שבנדון מבקשת לתקן את הוראת סעיף 351 לחוק ולקבוע כי אדם שלמד במסגרת חוק לימודי חובה במוסד חינוך תרבותי ייחודי חרדי ועזב את החברה החרדית, יהיה פטור מתשלום דמי הביטוח לתקופה שתיקבע על-ידי השר.

חיים כץ: מטרת הצעת החוק היא לסייע לאוכלוסייה זו, הנקלעת לקשיים כלכליים עקב הקושי להשתלב בשוק העבודה – קושי הנובע מכך שמבוטחים אלה לא למדו במסגרות החינוך החרדיות את לימודי הליבה, והם אינם בעלי תעודת בגרות.

חיים כץ: בהתאם להוראות סעיף 351 לחוק, מבוטח שמלאו לו 18 והוא תלמיד במוסד חינוכי על-יסודי לצורך השלמת לימודי הליבה, יהיה פטור מתשלום דמי הביטוח מיום שמלאו לו 18 וכל עוד לא מלאו לו 21, ובלבד שהחל לשרת בשירות סדיר או בשירות לאומי לפני שמלאו לו 21.

חיים כץ: כמו כן, מבוטח שאינו עובד ואינו עובד כעצמאי נדרש כבר כיום לשלם דמי ביטוח בשיעור המינימלי.

חיים כץ: שיעור דמי הביטוח למי שאינו עובד ואינו עובד עצמאי הם 67 שקלים לחודש.

חיים כץ: מתן פטור מתשלום דמי ביטוח לאוכלוסיות היוצאים בשאלה מפלה ביניהם לבין מבוטחים אחרים שאינם עובדים או הם עובדים עצמאיים ומתקשים להשתלב בשוק העבודה: עולים חדשים, מבוטחים מעל גיל 50 וכו'.

חיים כץ: לפיכך, הגם שמטרת הצעת החוק ראויה, סבור המוסד לביטוח לאומי כי הטיפול באוכלוסייה זו ראוי שייעשה על-ידי משרד העבודה והרווחה, המכיר את האוכלוסייה ויכול לסייע לה להתמודד עם הקשיים הנובעים מעזיבתה את המגזר החרדי, ולא באמצעות מתן פטורים מתשלום דמי הביטוח.

חיים כץ: תשלום דמי הביטוח הוא חובה החלה על כלל האוכלוסייה, למעט חריגים בודדים, לרבות מי שאינם עובדים, סטודנטים וכו', וזאת על מנת להבטיח את יכולת המוסד לביטוח לאומי לשלם גמלאות על-פי חוק לכלל הזכאים.

חיים כץ: משכך, אין זה הכלי הראוי לטפל באוכלוסיות הזקוקות לסיוע מהמדינה.

חיים כץ: לאור האמור לעיל, ועדת השרים החליטה להתנגד להצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: איפה חבר הכנסת מיקי לוי?

קריאה: אוכל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי – איננו.

יצחק וקנין: חברים, אני עובר להצבעה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, שמית?

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא.

יצחק וקנין: אני רק אומר על מה אנחנו מצביעים: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סיוע ליוצאים בשאלה), התשע"ז–2017, הצעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח

יצחק וקנין: יושב-ראש הקואליציה, אתה תעזור לי עם קצת – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא הצביעו בהקראה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – בעד אמיר אוחנה – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יהודה גליק – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח אורן אסף חזן – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד חיים ילין – בעד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: האם באולם נמצאות או נמצאים חברי כנסת שמעוניינים להצביע?

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, יש פה ידיים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורלי לוי אבקסיס – בעד זוהיר בהלול – בעד

טלי פלוסקוב: יש עוד חברי כנסת שמעוניינים להצביע, רבותי?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת לסכם ולהציג לנו את התוצאות של ההצבעה.

טלי פלוסקוב: תוצאות ההצבעה: בעד – 37 חברי כנסת, 52 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סיוע ליוצאים בשאלה), התשע"ז–2017, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סתיו שפיר, אין אפשרות בהצבעה שמית, גם לפרוטוקול, להירשם כמצביעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם בין מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של אזרבייג'ן בדבר שיתוף פעולה בתחום התקינה, הערכת ההתאמה והמטרולוגיה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3344/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלת הבטחת הכנסה לקשיש), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת קסניה סבטלובה וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חברת הכנסת קסניה סבטלובה להציג את ההצעה שלה.

טלי פלוסקוב: עשר דקות לרשותך, גברתי, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה לך.

קסניה סבטלובה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים, אנחנו כעת סיימנו, לפני שעה קלה, כינוס ייחודי וראשון במינו שעסק במעמד נשים ישראליות דוברות רוסית במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: הייתה נוכחות רבה מאוד, היו נשים מכל קצוות הארץ, מהצפון והדרום, היו צעירות, היו מבוגרות, וכולן כאחת דיברו בדאגה רבה על העתיד שלהן במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: מאיזו בחינה?

קסניה סבטלובה: הרי כל אחד מאתנו מקבל, כשהוא עולה ארצה, תעודת עולה ולאחר מכן תעודת זהות; הרי כולנו כביכול נהנים מאותן זכויות; הרי כולנו שווים בפני החוק.

קסניה סבטלובה: כך זה היה צריך להיות, בתיאוריה, אבל בפרקטיקה לא כך המצב.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על כך שאלפי אנשים במדינת ישראל, ליתר דיוק – – –

יוסי יונה: לא שומעים.

טלי פלוסקוב: רגע, גברתי.

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: עליזה וכל הצוות.

טלי פלוסקוב: עליזה בראשי.

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא.

טלי פלוסקוב: את דיברת ואני שמעתי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכל הצוות או לצאת החוצה או לשמור על השקט.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, תמשיכי.

קסניה סבטלובה: תודה, גברתי היושבת-ראש.

קסניה סבטלובה: ליתר דיוק, אנחנו מדברים על כ-188,000 קשישים עניים, כ-150,000 מהם עולים.

קסניה סבטלובה: הם עולים גם מחבר המדינות וגם מאתיופיה וגם ממקומות אחרים.

קסניה סבטלובה: אלה האנשים העניים, הקשישים, החלשים, שמדינת ישראל הפקירה אותם.

קסניה סבטלובה: זו תעודת עניות לכל שר, לראש הממשלה, לכל חבר כנסת, לכל מנהיג ציבור שמחשיב את עצמו לחברתי, שחושב שהוא באמת דואג לעניים ולחלשים.

קסניה סבטלובה: אחד מכל ארבעה קשישים בישראל חי מתחת לקו העוני.

קסניה סבטלובה: המצב של הקשישים במדינה שלנו הוא קשה, והמצב של הקשישים העולים קשה אף יותר, כי מדובר באנשים שבעצם נטשו את כל החיים שלהם, שבאו וקשרו את גורלם בגורלה של מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: זה לא קל לעשות עלייה.

קסניה סבטלובה: עלייה וקליטה, כך קוראים למשרד הזה וכך קוראים גם לוועדה – ועדת העלייה והקליטה.

קסניה סבטלובה: ואני רוצה להגיד לכם שעלייה זה יום אחד; במקרים אחדים, כמו במקרים של העולים מאתיופיה, זה כמה ימים או כמה שבועות, או אף כמה חודשים.

קסניה סבטלובה: אבל הקליטה, רבותי וגבירותי, הקליטה יכולה להימשך לפעמים כל החיים.

קסניה סבטלובה: וזה תלוי בנו, איך אנחנו נדאג לתהליך הקליטה של אותם אנשים שבאו לפני 30 שנה, 20 שנה, עשר שנים, חמש שנים, או שבאו ועלו ממרוקו לפני כ-50 ו-60 שנה ועדיין לא נקלטו כאן במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: החוק שאני באה להציג ואני מבקשת מכם לתמוך בו לא מתייחס רק אליהם; הוא מבקש לספק פתרון לרבים אחרים, גם כאלה שנולדו בארץ ועבדו כאן אך לא חסכו לפנסיה.

קסניה סבטלובה: עד 2008 החוק לא חייב את זה; עד 2008 אנשים, במיוחד נשים וגברים שעבדו בתחומים כמו משק בית וטיפול במבוגרים – ואנחנו יודעים עד כמה התחום הזה חשוב, ואנחנו עכשיו נתקלים כל פעם ביחס מזעזע של מטפלים כאלה ואחרים שהם לא מיומנים והם לא רגישים, ואנחנו יודעים כמה חשוב למשוך אנשים טובים לתחום הזה.

קסניה סבטלובה: כל אלה שעבדו, ובהם נכללת גם אמי, שעבדה במדינת ישראל מהיום הראשון כל עוד יכלה באמת לעמוד על הרגליים, ועבדה פה גם במשק בית וגם בטיפול במבוגרים ועשתה כל דבר אחר – היא, כמו רבים אחרים, נותרה ללא פנסיה.

קסניה סבטלובה: הצעת החוק שלי מבקשת להעלות בשיעור ניכר את גובה השלמת ההכנסה לקצבת הזיקנה, כך שקשיש יחיד יקבל גמלה בסכום של לפחות 85% משכר המינימום.

קסניה סבטלובה: לפחות.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על סכומים זעומים, גבירותי ורבותי, ואני שואלת כל אחד ואחת מכם:

קסניה סבטלובה: האם אתם משערים בנפשכם, אילו אתם הייתם קשישים, עולים, עניים, ללא בית, ללא פרנסה, האם יכולתם להשתכר – מסכום זעום של 2,700, 2,800, 2,600, ובמקרים מסוימים גם 1,500 שקלים, האם אפשר לסיים את החודש?

קסניה סבטלובה: האם אפשר לסיים שבועיים בכסף הזה?

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על כך שהממשלה שנים רבות מזניחה את תחום הדיור הציבורי, אז הסוגיה הזאת לא נפתרת; ואנחנו מדברים על כך שהממשלה גם מזניחה את התחום של הקצבאות, שזה המקום החלש שלנו, ואלה האנשים שזקוקים לנו יותר מכול.

קסניה סבטלובה: על-פי החוק הזה, השלמת הכנסה ליחיד לא תפחת מ-85%, ובכך תיווצר מחויבות של המדינה לביטול העוני בגיל הזהב.

קסניה סבטלובה: כאשר אנחנו מסתכלים על הקשישים שנוברים בזבל, כאשר אנחנו מסתכלים על קשישים שחייבים מדי יום לעשות את הבחירות הקשות בין אוכל לתרופות, קשישים שמתקשרים ללשכתי ושואלים אותי: קסניה, מה יהיה אתנו?

קסניה סבטלובה: איך אנחנו נשרוד את החורף הזה, חורף ירושלמי קשה, כשאין לנו כסף לשלם עבור חשבון חשמל?

קסניה סבטלובה: אז יש פרוטות כאלה ואחרות שפתאום נותנים, פה איזה מענק, פה איזה תלוש, פה איזה משהו.

קסניה סבטלובה: זה לא פתרון סיסטמטי, זה לא פתרון מערכתי.

קסניה סבטלובה: אנשים רבים – גם אנשים שבאו והשתתפו בכינוס שהתקיים היום באולם ירושלים – אנשים שחיכו בכיליון עיניים לרפורמה הפנסיונית שהבטיחו שרים בממשלה, שאמרו: אנחנו נטפל בכם ואנחנו נעזור לכם – בסופו של דבר רבים מהנשים האלה, וגם הגברים כמובן, קיבלו סכומים זעומים בלבד, בין 30 שקלים ל-40 שקלים ל-70 שקלים, והמקסימום שמישהו קיבל, כך דווח לי, זה 92 שקלים לחודש בלבד.

קסניה סבטלובה: 92 שקלים בחודש, 31 שקלים בחודש – מה אתם יכולים לקנות בכסף הזה?

קסניה סבטלובה: אתם יודעים ש"מגה גלופלקס" זאת תרופה שרבים מהמבוגרים נוטלים כדי לחזק את המפרקים, כי הם לא יכולים ללכת, כי הם לא יכולים לקום על הרגליים.

קסניה סבטלובה: התרופה הזאת לא כלולה בסל התרופות והיא עולה מאות שקלים.

קסניה סבטלובה: זה לא מספיק לקופסה אחת של התרופה הזאת; זה לא מספיק ללכת פעם אחת למכולת; זה לא מספיק לשלם חשבון חשמל בבית; זה לא מספיק לשלם חשבון מים בבית.

קסניה סבטלובה: זה לא מספיק לכלום.

קסניה סבטלובה: האם זו הבשורה שאנחנו ציפינו לה?

קסניה סבטלובה: רק כמה עשרות שקלים?

קסניה סבטלובה: זה מה שנזרק לעבר הקשישים האלה.

קסניה סבטלובה: ואני יודעת, כי הודיעו לי שרבים מהם שולחים עכשיו את הצ'ק עם 31 שקלים, ו-52 שקלים ו-92 שקלים, לכאן, לכנסת ולשרי הממשלה: קחו את זה בחזרה, אנחנו לא צריכים את הנדבות שלכם, אנחנו צריכים שתדאגו לנו.

קסניה סבטלובה: לעת זיקנה אל תשליכני – ככה נאמר בכתובים.

קסניה סבטלובה: אנחנו תמיד אומרים: כבד אב ואם, זה מה שאנחנו מלמדים את הילדים שלנו – אז למה אנחנו בעצמנו לא דואגים?

קסניה סבטלובה: אז למה אנחנו לא יכולים למלא את האחריות הזאת?

קסניה סבטלובה: למה אנחנו עומדים לנוכח הפרץ של כל הרגשות האלה שצפים כל פעם שאנחנו פוגשים את המבוגר או המבוגרת, את הקשישה שבאה ואומרת: אני לא יכולה לסיים את החודש?

קסניה סבטלובה: עכשיו, מובן שמדובר בקבוצות שונות ומגוונות, ובהן גם ניצולים וניצולות שואה, גם הליקווידטורים של צ'רנוביל – גם הם מתקיימים פה מסכומים מועטים ולא זוכים לביטוח חיים, שזו סוגיה בפני עצמה.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על אנשים שכל החיים שלהם עברו, ובעצם המיטב, השיא, כבר מאחוריהם.

קסניה סבטלובה: וזו התקופה שבה מדינת ישראל – מדינת ישראל, יהודית ודמוקרטית, קוראת לכל העולים בכל העולם: בואו ותצטרפו אלינו, בואו ותצטרפו אלינו לחיים היהודיים במדינת ישראל, אבל איך מישהו יכול להסתכל בעיניים של עולה קשיש או כזה שעומד להיות קשיש, כזה שהוא בן 40, בן 45, בן 50?

קסניה סבטלובה: מה יהיה אתו אחרי 15 שנה?

קסניה סבטלובה: מה יהיה אתו אחרי 20 שנה?

קסניה סבטלובה: זה מה שאנחנו חווים עכשיו, קבוצה של עולים בני 45 פלוס, שבאו ארצה כאשר הם היו עדיין יחסית בשיא, הם היו אנשים פוריים, הם עבדו, הם לקחו כל עבודה, הם נטלו על עצמם כל עבודה בכל מלאכה שיכלו.

קסניה סבטלובה: אני ראיתי את האנשים האלה במו-עיני, אני גדלתי במשפחה כזאת.

קסניה סבטלובה: ועכשיו, כאשר הם נושקים ל-80, 70, 75 ולא יכולים לעבוד יותר, מה אתם עכשיו?

קסניה סבטלובה: מה קורה אתם עכשיו?

קסניה סבטלובה: אי-אפשר להתקיים בפחות משכר מינימום, אנחנו אומרים שבגלל זה נקבע שכר מינימום, אז איך אנחנו מצפים מאנשים מבוגרים, קשישים, שצריכים גם לבזבז הרבה יותר כסף – גם לחימום, כי קר להם, גם לתרופות, כי הם חולים, גם לכל מיני דברים מיוחדים שאנשים שהם בגיל השלישי זקוקים להם – איך אנחנו יכולים לדרוש מהם להתקיים מחצי משכר המינימום, שליש משכר המינימום?

קסניה סבטלובה: ויש פה כל מיני סכומים שהם הזויים בעיני, וכל התוספות הקטנטנות האלה שנזרקות לעברם בטח ובטח לא מחפות על המחסור הזה.

קסניה סבטלובה: הצעת החוק הזאת, שעליה חתומים כל חברי המחנה הציוני, תביא לכך שכל קשיש, עולה כוותיק, יוכל להזדקן פה בכבוד.

קסניה סבטלובה: עלינו להכיר במחיר ששילמו אנשים שבנו את הארץ הזאת, וגם אנשים שבאו ממדינות רחוקות בגיל מאוד מבוגר, הצטרפו אלינו כאן, עבדו כל עוד הם יכלו לעבוד ועכשיו כבר לא יכולים לעבוד יותר.

קסניה סבטלובה: עד שנות ה-90, דרך אגב – ואנחנו מדברים על זה שהמצב במדינה שלנו הופך ליותר ויותר קשה – עולים קיבלו תוספת עבור אותן שנים שעבדו לפני עלייתם, כדי שיוכלו להתקיים בכבוד.

קסניה סבטלובה: התוספת הזאת, רבותי, בוטלה.

קסניה סבטלובה: התוספת הזאת בוטלה בתחילת שנות ה-90, ולעולים שעלו מאז ובינתיים יצאו לפנסיה אין פתרון.

קסניה סבטלובה: עלינו לתקן את העוול ההיסטורי שנוצר, להכיר ולהוקיר את אלו שעלו ארצה ובנו את חייהם בישראל למרות המחירים הרבים הכרוכים בכך.

קסניה סבטלובה: עולים רבים תלו תקוות גדולות בהבטחות שבכל מיני עתות ניתנו להם – גם בעת עלייתם בשנות ה-90, גם לאחר מכן – על-ידי שרים רבים וממשלות רבות, שלא קיימו את ההבטחות האלה.

קסניה סבטלובה: אז זה הזמן, זה הרגע, עכשיו.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים לקחת את האחריות בידינו, אנחנו נבחרי הציבור.

קסניה סבטלובה: ואני קוראת לכולכם מהקואליציה – כמובן חברי באופוזיציה, אני יודעת שאתם תומכים בהצעת החוק הזאת – לתמוך, לסיים את העניין המביש הזה, לסיים את העוני הכבד כל כך בקרב הקשישים במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אנחנו יכולים לעשות את זה, בשביל זה אנחנו נבחרנו, בשביל זה שלחו אותנו לכנסת.

קסניה סבטלובה: ואני אומרת לכולכם, מי שנמצא פה היום, שמי שלא תומך בהצעת החוק הזאת לא יוכל יותר להסתכל בעיניים של אותם קשישים שצריכים כל חורף עוד פעם לבחור בין אוכל לתרופות לחימום לאחזקה של הבית.

קסניה סבטלובה: אני מודה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו על הצעת החוק הזאת שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מצד אחד אני רציתי להיות שר.

חיים כץ: מצד שני, זה הצד של הקואליציה, שצריכה להתמודד עם הקשיים.

חיים כץ: מהצד השני יש את האופוזיציה, שברוב המקרים מניחה הצעות חוק ראויות, שאני חושב שהן ראויות.

חיים כץ: ואני צריך להגיד פה ולהסביר למה לא.

חיים כץ: אני צריך להיות הרע.

חיים כץ: אם אני לוקח במדינת ישראל 1.2 מיליון אנשים שמוגדרים – אני לא רוצה להגיד "קשישים", אני אגיד "אזרחים ותיקים", נשים 62, גברים 67 – ואומר שהסכום שהם יקבלו, קצבת זיקנה פלוס הבטחת הכנסה, יושלם לשכר המינימום – למה, אני רוצה להיות יותר נחמד; למה 0.85?

חיים כץ: ואללה, שיחיו משכר מינימום – זה יעלה את ההפרש, בסדר גודל, אם אני אלך לפי קצבת הפנסיה הבסיסית, שזה 1,500 שקל, ב-42 מיליארד שקל.

דוד ביטן: מה אכפת להם מתקציב המדינה?

חיים כץ: גם אני רוצה להיות נחמד.

חיים כץ: ארבע פעולות, מחשבון, 5,000 מינוס 1,500 כפול 12 כפול 1.2 מיליון, נקודה, שלום.

דוד ביטן: העיקר השקיפות.

חיים כץ: אז יגידו שלא כל המיליון צריכים?

חיים כץ: בסדר, אז יש פה 35 מיליארד.

דוד ביטן: חיים, פתאום אתה מדבר הרבה?

דוד ביטן: ככה אתה עושה לי בעיות?

חיים כץ: אי לכך, אני חושב קודם כול שאנחנו צריכים למצוא פתרון, ועמדתי פה על הדוכן יותר מפעם אחת ואמרתי שיש אפשרות, בהצמדה של הגמלאות לשכר הממוצע במשק ויישורן בהפרשים לקו העוני – ואני לא מדבר על עומק העוני – אבל לפחות סטטיסטית לעשות סדר.

חיים כץ: אנחנו דנים, אנחנו דנים על הקטע של הביטוח הלאומי ומצב הקשישים, וזה ילך ויחמיר.

חיים כץ: לצערי, אני מבקש מחברי הכנסת שלא לאשר את הצעת החוק.

חיים כץ: לצערי.

חיים כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר חיים כץ.

טלי פלוסקוב: גם הממשלה וגם האופוזיציה ביקשו הצבעה שמית, ולכן אני פונה למזכירת הכנסת להתחיל בהצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: נא לעבור על רשימת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – בעד יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – אינו נוכח יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח אורן אסף חזן – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד יצחק כהן – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד חמד עמאר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: עאידה תומא סלימאן הצביעה בסיבוב ראשון.

טלי פלוסקוב: טוב רבותי, מי מחברי הכנסת מעוניין להצביע, שלא היה באולם בזמן ההצבעה?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – נגד דוד אזולאי – נגד

טלי פלוסקוב: יש עוד חברי כנסת שמעוניינים להצביע, רבותי?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אני גם ראיתי שעאידה תומא סלימאן הצביעה.

טלי פלוסקוב: היא הייתה בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: אוקיי, מקובל.

טלי פלוסקוב: חנין זועבי, אני רואה, מרימה יד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) חנין זועבי – בעד

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסכם את ההצבעה ולהציג לנו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 44 חברי כנסת, 46 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלת הבטחת הכנסה לקשיש), התשע"ו–2016, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2718/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת תמר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חברת הכנסת תמר זנדברג להציג את ההצעה שלה.

טלי פלוסקוב: לידיעתכם, חברי הכנסת, תשובה והצבעה על הצעת החוק הנ"ל תהיה במועד אחר.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: שומעים אותי?

תמר זנדברג: יש לי מיקרופון?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת להנמיך את קולכם או לצאת מהאולם.

טלי פלוסקוב: סדרנים, אני מבקשת מכם, בבקשה, או להוציא את האנשים החוצה – תודה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזו באה להעמיק, ולמעשה לצקת תוכן ממשי בעיקרון נורא חשוב בפקודת העיריות, שנקרא פומביות הדיון.

תמר זנדברג: פקודת העיריות היא חוק מנדטורי שמסדיר את פעולתן של הרשויות המקומיות, אבל אפילו החוק המנדטורי והארכאי הזה, שצריך לשנות אותו, ודיברנו על זה כאן בכנסת כמה וכמה פעמים, מכיר בעיקרון נורא נורא פשוט, והוא שהדיון שמנהלים נבחרי הציבור בעניינו של הציבור צריך להיות פומבי.

תמר זנדברג: הוא צריך להיות פתוח לציבור, שיוכל לבוא, לשבת, להתרשם מהנבחרים שלו, וכמובן, בעידן הדיגיטלי ובעידן הרשת – גם להיות מצולם ומשודר.

תמר זנדברג: לכולנו, לכל מי שיושב בבית הזה, זה עיקרון נורא נורא מוכר וידוע.

תמר זנדברג: הדיון הזה, למשל, מצולם, משודר בשידור ישיר בערוץ הכנסת ובאתר האינטרנט של הכנסת; כל הוועדות שאנחנו יושבים בהן, חברות וחברים, מצולמות ומשודרות בשידור חי באתרים של ועדות הכנסת.

תמר זנדברג: לאחרונה הכנסת אפילו הרחיבה והוסיפה כמה מצלמות ואפשרויות לעשות תקריבים וכו' – הכול בשם ההכרה ברעיון של פומביות הדיון ושל השקיפות של מה שמתבצע כאן.

תמר זנדברג: עד כאן הכול טוב ויפה.

תמר זנדברג: לא היינו צריכים להרחיב יותר מדי בנימוק למה צריך לצלם ולשדר גם את ישיבות מועצות הערים והרשויות המקומיות.

תמר זנדברג: יש כאן בבית הזה הרבה חברי כנסת שהיו חברי מועצות ברשויות המקומיות וראשות וראשי ערים ברשויות המקומיות.

תמר זנדברג: כולנו יודעים שהדמוקרטיה המקומית היא חלק מהדמוקרטיה הישראלית; שחברי וחברות המועצה ברשויות המקומיות הם נבחרי ציבור בדיוק כמונו, חברות וחברי הכנסת.

תמר זנדברג: אומנם התנאים שלהם גרועים ופחותים בהרבה משלנו, ובראשם העובדה שחברי מועצה מכהנים בהתנדבות – אבסורד שחייבים גם אותו לתקן פה בכנסת – אבל העיקרון הדמוקרטי שהם נושאים, השליחות הציבורית שלהם זהה בדיוק לשלנו.

תמר זנדברג: עד כאן אני לא רואה למה הייתה צריכה להיות מחלוקת; למה צילום ושידור דיוני המועצה היו צריכים להיות עניין שצריך בכלל להציע הצעות חוק בשביל לתקן זאת, שלא לומר להצביע בעד הצעות החוק כאלה.

תמר זנדברג: אבל בימינו שום דבר לא מובן מאליו, ולצערי הממשלה בשלב זה מתנגדת להצעת החוק הזו.

תמר זנדברג: אבל היא מתנגדת משני טעמים מעניינים וסותרים אחד את השני.

תמר זנדברג: הטעם הראשון הוא: לא צריך את החוק הזה, יש כבר פומביות הדיון – גברתי גם הייתה ראשת עיר.

תמר זנדברג: יש פומביות דיון, זה מופיע בפקודת העיריות, אז כביכול הצעת החוק מיותרת.

תמר זנדברג: תכף אראה למה היא לא מיותרת.

תמר זנדברג: הטעם השני הוא: לא צריך לצלם את ישיבות המועצה.

תמר זנדברג: לא שהדיון פתוח ולכן לא צריך את החוק, אלא לא כדאי ולא צריך לצלם ולשדר את ישיבות המועצה.

תמר זנדברג: וכאן אני קצת מתחילה להילחץ, כי כאשר אני שומעת מטעם משרד ממשלתי שאולי לא צריך שהכול יהיה שקוף, ואנשים אולי יתנהגו אחרת כשהדברים מצולמים, ואולי הדברים ייסגרו בחדרי-חדרים ולא בפומבי, יש לנו כאן בעיה עם הרעיון הבסיסי ביותר של שקיפות.

תמר זנדברג: ואני רוצה לצטט, כפי שאנחנו עושים פה הרבה פעמים, את דבריו של בג"ץ, בית-המשפט העליון, שאמר בפסק דין מאוד יפה: "מקורו של עקרון השקיפות הוא בתפיסת היסוד של מינהל ציבורי כנאמן הציבור: כל אשר מחזיק הוא בו – כנאמן הציבור מחזיק הוא בו, ואילו משלו אין לו כלום" – אני מדלגת – "ומשידענו כי עובד הציבור עושה בנאמנות כשליח ציבור, חייב הוא ממילא בחובותיו של שליח, ובהן החובה ליתן דין-וחשבון על מעשיו, לגלות לשולחיו – לכלל הציבור – מה עשה ומה לא עשה; מדוע עשה כך ולא אחרת, וכשלא עשה – מדוע לא עשה".

תמר זנדברג: עקרון יסוד בסיסי, ובאמת אני לא חושבת שצריך היום להכביר עליו יותר מדי מילים.

תמר זנדברג: אבל האומנם החוק הזה מיותר, וישיבות מועצות הערים בכל רחבי הארץ מקיימות את עקרון פומביות הדיון ועושות זאת?

תמר זנדברג: ובכן, לא.

תמר זנדברג: נייר של "המשמר החברתי", ארגון חברתי שכולנו מכירים כאן בכנסת, והתחיל בזמן האחרון לעבוד גם ברשויות המקומיות, מגלה שבכל רחבי הארץ, מנהריה ועד אילת, מהצפון ועד הדרום, המזרח והמערב, לא מתקיים הרעיון הזה.

תמר זנדברג: למשל, רק בחודש שעבר נחסמו חמישה פעילי "המשמר החברתי" בנהריה על-ידי חברת אבטחה, חברות וחברים, לא פחות ולא יותר, ונמסר משם שתואם נוהל מיוחד עם משרד הפנים, ולפיו כל חבר מועצה יכול להכניס אדם אחד לישיבה.

תמר זנדברג: ממש חבר מביא חבר; והחוק שמחייב להקרין בווידיאו את הישיבה, כדי לשמור על פומביות הדיון אם לציבור לא ניתן להיכנס, כמובן לא ממולא ולא מיושם.

תמר זנדברג: בחולון, במקרים חריגים מתירים לתושבים להיכנס לישיבות.

תמר זנדברג: בעבר לא הקרינו צילומים מישיבות המועצה, אבל בעקבות מאבק תושבים הן מוקרנות היום, אבל הוועדות חסומות ולא משודרות.

תמר זנדברג: ברמת-גן אין אפשרות לצפות בישיבות, לא כקהל וגם לא בצילומי וידיאו, והישיבות אינן משודרות.

תמר זנדברג: תושבים שמבקשים להיכנס נענים כי האולם מלא, גם כאשר צילומים שהוגנבו מתוך האולם מראים אחרת.

תמר זנדברג: בגבעת-שמואל המועצה קיבלה החלטה האוסרת על התושבים לצלם את הישיבות; בכרמיאל גם – העירייה קיבלה החלטה שלא מאפשרת לתושבים להיכנס לישיבות; בצפת ראש העיר הסביר – ציטוט – "פרצופים זבי חוטם מעלים לרשת סרטונים".

תמר זנדברג: אולי באמת נסגור את האינטרנט, כדי למנוע מראשי ערים לתת דין-וחשבון לציבור שלהם.

תמר זנדברג: חבר המועצה אמיר כוכבי מהוד-השרון, כמחאה על זה שהעירייה לא אפשרה לתושבים לצלם, צילם בעצמו – חבר מועצה, נבחר ציבור – ובתגובה הוזמנו כוחות משטרה כדי לסלק אותו מהישיבה.

תמר זנדברג: כך קרה גם בכפר-סבא, הרצליה, נשר ובעוד מקומות רבים ברחבי הארץ.

תמר זנדברג: חברות וחברים, בכל הארץ יש לנו עדויות רבות שמעידות עד כמה הצעת החוק הזו היא לא רק נחוצה, לא רק יש לה מקום, היא לא רק לא מיותרת, אלא היא גם הכרחית.

תמר זנדברג: ואני חייבת לומר לסיום שאני מזהה גם סימנים בקואליציה ובממשלה שמכירים בעובדה הזאת.

תמר זנדברג: רק אתמול או שלשום, השבוע, חבר הכנסת דודי אמסלם, חברנו יושב-ראש ועדת הפנים, שהיא הוועדה האמונה על הנושאים האלה, הגיש הצעת חוק דומה מטעמו יחד עם "המשמר החברתי".

תמר זנדברג: אני רוצה לומר כאן שבהידברות עם שר הפנים ועם הקואליציה ועם יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, והסיבה שאני רואה שיש גם קולות מתוך הקואליציה שקוראים כן להעביר הצעת חוק כזו – אני, אומנם קצת בלב כבד אבל בתקווה שאכן נצליח לקדם את הנושא, אעלה כאן את ההצעה ללא תשובה והצבעה, בתקווה שאכן נוכל, בעתיד הקרוב, להעביר הצעה כזו, ואז גם ההצעה שלי תצטרף אליה ותקבל תמיכה.

תמר זנדברג: אדוני יושב-ראש הקואליציה, דוד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן, רצית להתייחס?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: הצעה.

דוד ביטן: מה שאני רוצה לומר, הנושא הזה של שקיפות לציבור של דיוני מועצה זה דבר חשוב מאוד וזה גם נעשה בחלק מהמועצות המקומיות.

תמר זנדברג: נכון.

דוד ביטן: ראשי ערים לא אוהבים את זה כל כך – –

תמר זנדברג: נכון.

דוד ביטן: – – אבל זה גם גורם לזה שבישיבות מועצה אנשים לא מדברים, לא מתלהמים ולא שום דבר, כי הציבור רואה את זה.

דוד ביטן: אבל מכיוון ששמעתי שאמסלם הגיש הצעת חוק דומה, אז אני מצהיר שהיה והממשלה תתמוך באמסלם, בהצעת החוק שלו, אנחנו באותו רגע נצמיד את הצעת החוק של זנדברג ואנחנו נתמוך בה גם כן.

דוד ביטן: אוקיי?

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אז כאמור, אנחנו נקווה בהחלט שביחד, קואליציה ואופוזיציה, נעביר את זה, לטובת כלל הציבור בישראל.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: כאמור, התשובה וההצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1515/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ייצוג מינימלי לשני המינים ברשימת מועמדים לכנסת), של חברת הכנסת מרב מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מתכבדת להזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה, להציג את הצעת החוק שלה.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות, גברתי, לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מרב מיכאלי: חברי, חברותי, חברות הכנסת – – –

דוד ביטן: את רוצה להיות חברת כנסת בכוח במפלגת העבודה, כי אם נעביר את החוק הזה, אף גבר לא יוכל להיות במפלגת העבודה.

מרב מיכאלי: חברי יושב-ראש הקואליציה – – –

דוד ביטן: יש לכם מיליון שריונים – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – אני מבטיחה לך, כשיהיה 70% נשים ברשימות – –

דוד ביטן: לא, אבל יש המון שריונים – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – אנחנו נדאג לכם באותה מידה שאתם דואגים לנו.

דוד ביטן: אולי מישהו ירצה ראשון?

דוד ביטן: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני מבטיחה לך.

איילת נחמיאס ורבין: הריני להבטיח לך.

איילת נחמיאס ורבין: תהיה רגוע.

דוד ביטן: – – –

איילת נחמיאס ורבין: ביטן, תהיה רגוע, אני מבטיחה לך.

דוד ביטן: יש שריונים – – – לא נשאר מקום לחברי כנסת.

דוד ביטן: תאמין לי, אל תשמע להם.

איילת נחמיאס ורבין: ביטן, באהבה אני אומרת לך, נתנהג אליך לפחות כמו שאתם התנהגתם אלינו.

איילת נחמיאס ורבין: לא פחות.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: דע לך, אתם לא תהיו.

דוד ביטן: תסתכל לפי השריונים, אם, החוק שלה עובר, אם אתה יכול להיות חבר כנסת.

דוד ביטן: איתן כבל בכלל לא יכול להיות.

איציק שמולי: נראה לי שאני נדחק למקום 30.

טלי פלוסקוב: תודה, תודה, תודה, חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: אין להם מה לחפש פה.

דוד ביטן: באמת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן, אדוני יושב-ראש הקואליציה, יש לנו פה חברת הכנסת שמציגה את הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לא להפריע.

מרב מיכאלי: רוצה להציג.

טלי פלוסקוב: רוצה, נכון.

מרב מיכאלי: רוצה להציג.

טלי פלוסקוב: רוצה, ועוד לא נתתם.

דוד ביטן: דעי לך שיש פה ניגוד עניינים, בחוק הזה.

טלי פלוסקוב: אני מאפסת לה את השעון, עוד פעם מהתחלה.

דוד ביטן: ניגוד עניינים מהותי – – –

טלי פלוסקוב: ביטן, אתה מדבר על חשבון חברת הכנסת שנמצאת כאן, בבקשה.

חיים ילין: הוא פשוט לא – – –

דוד ביטן: יש פה ניגוד עניינים.

מרב מיכאלי: ובכן, חברותי וחברי חברות הכנסת, אני רוצה להגיד מה אומר פה מר ביטן שמסתובב, ואולי מעטות ומעטים מכם, קולו החזק של יושב-ראש הקואליציה לא מגיע לאוזניכן.

מרב מיכאלי: מסתובב פה יושב-ראש הקואליציה ואומר: אם יעבור החוק הזה שלך, אף אחד מהגברים לא יוכל להיבחר לכנסת.

מרב מיכאלי: עכשיו, מה אומר החוק שאני עומדת להציג, חברות וחברים?

מרב מיכאלי: הוא מבקש לעשות תנאי סף לכל מפלגה שרוצה לרוץ לכנסת, שיהיה בה מינימום 40% ייצוג לכל אחד מהמינים, חבר הכנסת ביטן.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, החוק שלי מבקש לשמור על הזכויות שלכם, הבנים, במקרה שאנחנו סוף-סוף נגיע, ונגיע יום אחד, הרי, להיות הרוב, כמו שאנחנו מגיעות מהר מאוד בכל מקצוע שאנחנו נכנסות אליו.

מרב מיכאלי: נכון, חברתי, יושבת-ראש הכנסת כרגע, טלי פלוסקוב?

איילת נחמיאס ורבין: וראש עיר לשעבר.

מרב מיכאלי: וראש עיר לשעבר, בדיוק.

מרב מיכאלי: בתחום הזה אנחנו צריכות מה זה אפליה מתקנת, חבל על הזמן.

טלי פלוסקוב: זה נכון.

מרב מיכאלי: אבל אדוני יושב-ראש הקואליציה, ראה, אנחנו רואות מה קורה בשירות הציבורי.

מרב מיכאלי: נשים מגיעות להיות – רגליכם נדחקות.

מרב מיכאלי: אני רוצה לשמור על זכות

מרב מיכאלי: כם ביום שחס וחלילה יהיו פה – אני לא רוצה להגיע למצב הפוך; אני לא רוצה להגיע למצב שהוא המצב שלנו היום, שיש פה 75% גברים ו-25% נשים.

מרב מיכאלי: נשים, חברי חבר הכנסת ביטן, הן 52% מהאוכלוסייה.

מרב מיכאלי: בוא אפילו לא נגיד רוב, נגיד רק חצי.

מרב מיכאלי: לא סביר, לא מתקבל על הדעת, לא הגיוני, שחצי מהאוכלוסייה יהיה מיוצג ברבע.

מרב מיכאלי: עכשיו בוא רגע נדבר בדוגמאות.

מרב מיכאלי: החרדה שמדברת מגרונך, אני מבינה אותה, אני מזדהה אתה ואני רוצה לנסות ולהסביר לך למה בכל זאת חבל להיבהל.

מרב מיכאלי: חבל שהולך יושב-ראש הקואליציה, ולא ידע שבשנותיה הראשונות של מדינת ישראל לא הייתה הגבלה על גיל הנישואים.

מרב מיכאלי: הידעת את זה, חבר הכנסת ביטן?

דוד ביטן: את מה?

מרב מיכאלי: בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל לא הייתה הגבלה על גיל הנישואים.

דוד ביטן: נכון, לא הייתה הגבלה לגברים.

מרב מיכאלי: וחיתנו ילדות בנות 14 עם גברים בני 50 – –

דוד ביטן: נו, אנחנו נגד זה.

מרב מיכאלי: – – וזה היה חוקי, עד שבאה חברת הכנסת עדה מימון ויזמה את החוק להגבלת גיל הנישואים, ואגב, בכנסת הקודמת, אנחנו העלינו אותנו, ברוך השם, מ-17 ל-18.

מרב מיכאלי: הידעת, חבר הכנסת ביטן, שמותר היה לפטר אישה בהיריון, עד שחברת הכנסת גולדה מאיר העבירה חוק – אגב, היא הייתה שרה אז – היא העבירה חוק שאסור לפטר אישה בהיריון?

מרב מיכאלי: הידעת, חבר הכנסת ביטן, שפעם קורס טיס, למשל, היה סגור בפני נשים, עד – היה צריך את אליס מילר שתלך לבית-המשפט העליון, ובית-המשפט העליון יכריח את הצבא ואת המדינה, שממש צרחו ובעטו והסבירו באותות ובמופתים איך זה לא מסתייע וזה לא מתאים – הכריחו אותם לפתוח את קורס טיס גם לנשים?

מרב מיכאלי: ואז חברת הכנסת נעמי חזן העבירה חוק, שעדיין לא מקוים ולא מיושם במלואו, לפתוח את כל התפקידים גם לנשים בצה"ל.

מרב מיכאלי: האם ידעת, חברי דוד ביטן, שהטרדה מינית לא הייתה עבירה?

מרב מיכאלי: לא הייתה עבירה כזאת בספר החוקים עד שחברת הכנסת יעל דיין וחברות אחרות העבירו את החוק למניעת הטרדה מינית.

איילת נחמיאס ורבין: גם חברת הכנסת לימור לבנת, חשוב לציין.

מרב מיכאלי: אני לא רוצה לתת – עוד באמת הרבה מאוד מאוד דוגמאות.

מרב מיכאלי: אני בכל זאת אסתפק בעוד שתיים: שולמית אלוני יזמה את החוק שאוסר על גבר לאנוס את אשתו.

מרב מיכאלי: לא היה אסור על בעל לאנוס את אשתו, משום שהוא בעלה ולכן הוא אמור לבעול אותה, ולכן לא הייתה שאלה אם יש דבר כזה, בעילה שהיא איננה מעוניינת בה.

מרב מיכאלי: אבל שולמית אלוני שינתה, ברוך השם, את החוק הזה.

מרב מיכאלי: ורק עוד דוגמה אחת אני אתן לך, אדוני: תמר גוז'נסקי, חברת הכנסת לשעבר, היא שהעבירה, הראשונה, במקור, את החוק של חינוך חינם מגיל שלוש.

מרב מיכאלי: עכשיו, מה אני אומרת לחבר הכנסת ביטן וחברי וחברותי האחרות?

מרב מיכאלי: מה שאני באה להגיד זה שדברים שרואות מכאן, אתם לא רואים מאיפה שאתם, ולא בגלל שאתם רעים אלא משום שחוויית החיים של גברים שונה מחוויית החיים של נשים.

מרב מיכאלי: חלק, הרוב, זה בגלל התרבות, בגלל החוק, שמראש מגדלות ומגדלים אותנו במסלול ורוד ובמסלול כחול.

מרב מיכאלי: אבל המסלול הזה הוא לא הטבע.

מרב מיכאלי: הטבע – אתן יודעות, חברות וחברים, איפה אנחנו ואיפה הטבע.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת ביטן, אני מעוניינת מאוד לדעת מתי בפעם האחרונה פגשת טבע ואיך הוא נראה, אבל בכל מקרה המין האנושי כבר מזמן מכפיף את הטבע לצרכינו.

דוד ביטן: – – –

מרב מיכאלי: אנחנו משנות את האקלים, אנחנו משמידים לבלי הכר מינים, הולדה – זה בכלל נהיה דבר שהקשר בינו לבין הטבע – – –

חיים ילין: הוא שמורת טבע בעצמו.

חיים ילין: הוא לא צריך את הטבע.

חיים ילין: הוא שמורת טבע.

מרב מיכאלי: בכל אופן, המסלול הוורוד והמסלול הכחול הם לא יצירה של הטבע, הם יצירה של התרבות, ויותר מזה, יצירה של החוק.

מרב מיכאלי: יש לנו עוד הרבה מאוד אתגרים, חברות וחברים, הרבה מאוד אתגרים בשינוי החוק שלפיו כולנו חיות וחיים.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות שהחוק יכיר בעבודות הבית וגידול הילדות והילדים, ולשנות בהתאם את הכלכלה, לנסח מחדש את הכלכלה ככה שהיא תכיר בערך הכלכלי של עבודות הבית וגידול הילדות והילדים.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לשנות את החוק ככה שחוק חינוך חינם יחול מסוף חופשת הלידה והוא יחול בשעות ובימים שבהם הציבור עובד ועובדת, ולא בשעות שבהן אחר כך מתפלאות שאין מי שיטפל בילדות ובילדים.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לשנות את החוק ככה שתהיה חופשת לידה שוויונית לשני ההורים, מה שגם יעשה מדרגת שוויון מדהימה בעולם העבודה אבל גם יאפשר לגברים את הקשר האישי, הבלתי-אמצעי, הקרוב, עם התינוקות והפעוטות שלהם, את ההיכרות האינטימית הזאת עם הילדה והילד מגיל אפס; וגם על הדרך, אגב, יגרום להרבה פחות תוקפנות בעולם והרבה הרבה פחות מלחמות.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לשנות את החוק ככה שמערכת המשפט תפסיק להיות רק הדבר האדברסרי הזה של משחק סכום אפס: אחד צודק, אחד טועה, אחת מנצחת, אחת מפסידה, אלא רצף שלם של צדק מאחה וצדק מעברי וצדק בין-דורי, וגישור, וגירושים בשיתוף פעולה – כל הדברים האלה צריכים להיות חלק ממערכת משפט ומערכת מתקנת שהיא משקמת במהותה, שהיא מחזירה לתוך החברה נשים וגברים תורמות ותורמים שמסוגלים לקיים חיים עצמאיים ומועילים, ולא להמשיך ולשרשר דורות של פשע, של מצוקה, של חוסר תפקוד.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות, חברות וחברים, לשנות – – –

דוד ביטן: אמרתי – – –

מרב מיכאלי: חבר הכנסת ביטן, אתה מפריע לי לדבר.

טלי פלוסקוב: סליחה, סליחה, מה זה הוויכוח פה באולם?

מרב מיכאלי: מילא הולך להצביע נגד החוק שלי, אבל מפריע לי לדבר.

דוד ביטן: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לשנות את החוק באופן כזה שמבטיח שפערי השכר המופרכים של 32% בין גברים לנשים – שעובדות ועובדים בחוץ, בעבודה שיש עליה שכר – מצטמצמים ונעלמים.

מרב מיכאלי: בקיצור, חברות וחברים, יש לנו הרבה מאוד מאוד עבודה לעשות בבית הזה.

מנחם אליעזר מוזס: מה הקשר לרשימה לכנסת?

מרב מיכאלי: חבל, פספסת את תחילת נאומי, חבר הכנסת מוזס היקר.

מנחם אליעזר מוזס: – – – את רוצה לראות אותנו בחוץ?

מרב מיכאלי: אני רוצה שנשים תוכלנה לייצג את עצמן, וגם נשים חרדיות, חבר הכנסת מוזס היקר.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת מוזס היקר, בכל הכבוד, אתה לא יכול לייצג נשים חרדיות – –

מנחם אליעזר מוזס: – – – סומכים עלי.

מרב מיכאלי: – – ולא אני אומרת את זה, הן אומרות את זה.

מרב מיכאלי: הן יצאו בתנועה אדירה לפני הבחירות האחרונות ואמרו: לא נבחרות – לא בוחרות.

מרב מיכאלי: הן השתפנו, למרבה הצער.

מרב מיכאלי: הן לא הלכו עם זה עד הסוף.

מרב מיכאלי: אבל הן באו ואמרו לכם: אתם לא יכולים לייצג אותנו.

מרב מיכאלי: אנחנו עומדות על זכותנו לייצג את עצמנו, לדאוג לאינטרסים שלנו, לבוא ולדבר בשמנו, בקולנו.

מרב מיכאלי: הזכות הזאת לא יכולה להימנע מאף אדם באשר הוא או היא.

מנחם אליעזר מוזס: – – –

מרב מיכאלי: לכן, חברתי היושבת-ראש טלי פלוסקוב – – –

מנחם אליעזר מוזס: מרב, מרב, הם סומכים עלינו – – –

מרב מיכאלי: לכן, חברי מר מוזס, חברי מר מוזס, מדינה דמוקרטית לא יכולה – –

מנחם אליעזר מוזס: – – – בכל המצוות.

מרב מיכאלי: – – להחזיק שלט בכניסה לבית-הנבחרים שלה ולהגיד: אין כניסה לנבחרות.

מרב מיכאלי: לא יכולה לאפשר לאף מפלגה שחושבת שהיא יכולה לשים שלט "אין כניסה" לרוץ לכנסת, משום שזאת מפלגה לא דמוקרטית, וזאת פעולה לא דמוקרטית.

מרב מיכאלי: אי-אפשר לעשות כאילו – כאילו אנחנו מדינה דמוקרטית, אבל אנחנו מאפשרות לא לאפשר לנשים להיבחר בכנסת; כאילו אנחנו מדינה דמוקרטית, אבל בעצם יש לנו ייצוג לא שוויוני של 75% גברים ו-25% נשים.

מרב מיכאלי: גברתי, אני אגיד לסיום: האי-שוויון המגדרי הוא לא האי-שוויון היחידי בעולם, בפירוש לא.

מרב מיכאלי: אבל כל סוגי האי-שוויון האחרים מבוססים על המודל של האי-שוויון המגדרי, מתפרנסים ממנו וחיים בזכותו.

מרב מיכאלי: לכן האי-שוויון המגדרי הוא הדרמטי ביותר לתיקון, ואין לנו מנוס אלא לעשות צעד אקטיבי, צעד פעיל, צעד יוזם, לתיקון האי-שוויון הזה, ולאפשר מינימום 40% ייצוג לכל אחד מהמינים בכל חמישייה בכל רשימה שרוצה לייצג את האזרחיות והאזרחים בכנסת ישראל.

מרב מיכאלי: אני מפצירה בכם, חברי וחברותי בקואליציה, להצביע בעד.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: בשם שרת המשפטים, ישיב לנו השר גלעד ארדן – בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: דוד – – –

דוד ביטן: לא, לא עכשיו.

גלעד ארדן: רגע – – –

דוד ביטן: – – – חבר כנסת – – – התשובה – – –

גלעד ארדן: בסדר, אבל אני מקריא את של איילת, איילת שקד.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: דבר על המשתמע – – –

טלי פלוסקוב: עשר דקות לרשותך, אדוני השר.

גלעד ארדן: דוד – – –

דוד ביטן: רק נשים יהיו ח"כיות וזהו.

דוד ביטן: בליכוד וזה, במפלגות הגדולות, יש שריונים – –

איציק שמולי: אנחנו נעזור לך – – –

דוד ביטן: – – ונגמר הסיפור.

גלעד ארדן: נו, מה רע בזה?

גלעד ארדן: שיהיו רק נשים.

דוד ביטן: לא רע.

דוד ביטן: נתחפש לאישה ונלך על – – –

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני מבקש להדגיש שאני מקריא את תשובתה של שרת המשפטים אילת שקד.

גלעד ארדן: כיוון שיש פה גם פנייה אישית לחברת הכנסת מיכאלי, אני מחדד שזה לא ממני.

גלעד ארדן: אני מקריא את תשובתה של שרת המשפטים.

גלעד ארדן: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ייצוג מינימלי לשני המינים ברשימת מועמדים לכנסת) – מי שמתעניין, מספר ההצעה הוא פ/1515 – של חברת הכנסת מרב מיכאלי ואחרים – –

חיים ילין: ממתי אתה מתעניין מה – – –

גלעד ארדן: כל פרט.

גלעד ארדן: אתם תדעו כל פרט.

גלעד ארדן: חשוב מאוד.

גלעד ארדן: – – מבקשת לקבוע כי ברשימת מועמדים לכנסת יהיה ייצוג שוויוני לשני המינים, כך או באופן שבכל חמישה מקומות ברשימה יהיו לפחות שני נציגים מכל מין.

גלעד ארדן: לא טעית במתמטיקה?

גלעד ארדן: איך זה שוויוני אם בחמישה יש שניים?

מרב מיכאלי: חמישה זה חמישה.

מרב מיכאלי: לפחות שניים – – –

גלעד ארדן: אז זה לא שוויוני.

גלעד ארדן: כשעשיתי את חוק השידור הציבורי ורציתי לוודא שיהיה שוויוני, הראשון בהיסטוריה מאז קום המדינה, כתבנו בחוק שמתוך 12 חברי דירקטוריון לפחות שש תהיינה נשים.

גלעד ארדן: זה שוויוני.

מרב מיכאלי: אתה יודע מה?

מרב מיכאלי: בוא נתפשר על 40%.

מרב מיכאלי: נסכים על 40%.

גלעד ארדן: זהו, זה לא שוויוני.

מרב מיכאלי: נתפשר על 40%.

גלעד ארדן: זה עדיין שתיים מתוך חמישה.

מרב מיכאלי: נתפשר על 40%.

גלעד ארדן: אולי את רוצה – בוועדה נשפר את זה – אבל אי-אפשר מתוך חמישה לחלק, אז מה נעשה?

יואל חסון: נגדיל.

קריאה: אנחנו נקבל – – –

גלעד ארדן: מה?

קריאה: – – –

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: סתם היה חשוב לי לחדד שיש דרך נכונה יותר לעשות שוויון.

גלעד ארדן: התניית הזכות להתמודד לכנסת בעמידה בתנאי הייצוג המבוקש, משמעה כי רשימות מועמדים אשר אין בהן ייצוג לבני שני המינים כנדרש לא יהיו זכאיות להתמודד בבחירות לכנסת, או כפי שיושב-ראש הקואליציה – איזו דוגמה נתת, ביטן?

קריאה: ביטן, הוא מדבר אליך.

גלעד ארדן: ביטן, לפי הדוגמה שלך, אם ניישם עכשיו את החוק של חברת הכנסת מיכאלי, על מי אנחנו ניאלץ לוותר כאן?

דוד ביטן: אפילו אם שמולי יצא ראשון בפריימריז – –

גלעד ארדן: על סיעת העבודה.

דוד ביטן: – – הוא יהיה מקום 40.

אורן אסף חזן: שמולי בקטגוריה.

אורן אסף חזן: שמולי בסדר.

דוד ביטן: מקום 40 הוא יהיה.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: אני צוחק.

אורן אסף חזן: אני צוחק – – –

גלעד ארדן: אז מה אומרת שרת המשפטים בשם ועדת השרים לחקיקה?

גלעד ארדן: שלילת האפשרות להתמודד מרשימה שאין בה ייצוג כזה היא אמצעי קיצוני ומרחיק לכת, אשר יש בו כדי לפגוע בזכות היסוד לבחור ולהיבחר, המעוגנת בסעיפים 5 ו-6 לחוק-יסוד: הכנסת.

גלעד ארדן: הרי, דרך אגב, התוצאה של הרכבת הרשימה גם הולכת אחורה למנגנונים הפנימיים של כל מפלגה ומפלגה – –

אורן אסף חזן: – – –

גלעד ארדן: – – ולמעשה – את זה כבר אני מוסיף פה, עוד טיעון – אם באים ורוצים שחוק כנסת יחייב את זה, הדעת נותנת שצריך להפנים את זה קודם כול במנגנונים הפנימיים של המפלגות, והשאלה היא האם במחנה הציוני יש קביעה כזו, שמחייבת אחוז כזה של נשים בפריימריז.

מרב מיכאלי: במרצ יש.

גלעד ארדן: במרצ יש.

גלעד ארדן: אבל אני שואל אם במפלגת העבודה יש כזו קביעה.

מרב מיכאלי: אז יהיה.

גלעד ארדן: מה?

מרב מיכאלי: אז יהיה.

גלעד ארדן: אז יהיה.

גלעד ארדן: טוב.

מרב מיכאלי: בגלל שהחוק יחייב, אז יהיה.

יואל חסון: גלעד, בתנועה, בכוונת מכוון זה חצי-חצי.

יואל חסון: חצי גברים וחצי נשים.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: אז יישר כוח לתנועה – –

מרב מיכאלי: אבל יהיה.

מרב מיכאלי: אני אומרת לך.

גלעד ארדן: – – אבל הייתם צריכים להתנות, כשהצטרפתם, כשהרכבתם את המחנה הציוני, שהעיקרון החשוב הזה ישלוט, ישרור, בכל הרשימה המשותפת.

קריאה: – – – לעזור להם.

קסניה סבטלובה: מבטיחים להשתפר, אבל קודם כול תטפל – – –

גלעד ארדן: מה?

גלעד ארדן: בכפייה?

קריאה: כן.

גלעד ארדן: בכפייה על-ידי חקיקה ראשית?

קסניה סבטלובה: אנחנו לא הבעיה.

גלעד ארדן: איפה הדוגמה האישית של מציעת החוק?

קסניה סבטלובה: – – – דוגמה אישית – – –

גלעד ארדן: טוב, אני חוזר להקריא את דברי שרת המשפטים איילת שקד.

יואל חסון: – – –

גלעד ארדן: חברת הכנסת מיכאלי, כוונתך ראויה, אך הכלי שבחרת למימושה הוא דרמטי וקיצוני.

גלעד ארדן: נראה שבשם המטרה החשובה של ייצוג הולם, שכחת את מטרת-העל של בחירות דמוקרטיות – רצון העם כפי שהוא משתקף בבחירת נציגיו לכנסת.

קסניה סבטלובה: – – – נשים בכלל.

גלעד ארדן: אני מקריא את עמדתה של השרה שקד.

גלעד ארדן: לעניין זה, לא ניתן כמובן להתעלם מכך שבמרקם החיים, כמו גם במציאות הפוליטית בישראל, קיימות, לצערנו, מפלגות שאינן משלבות נשים, וידוע שיש הערכה הדדית בינך לבין חברי הכנסת החרדים, למשל, ואני בטוחה שלא תרצי לחסום אותם מלהיכנס לכנסת.

גלעד ארדן: בחברה רב-תרבותית כמדינת ישראל, התערבות בקביעת מועמדי המפלגה לכנסת באמצעות חקיקה ראשית המהווה תנאי להתמודדות, כמוצע, היא פגיעה בלתי מוצדקת בזכות החוקתית לבחור ולהיבחר ובזכות של כל ציבור בוחרים לייצוג לפי השקפתו ולפי מאפייניה של אותה קהילה.

גלעד ארדן: לכן, לאור כל האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק ומבקשת להסיר אותה מסדר-היום.

גלעד ארדן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: הבנתי שחברת הכנסת מרב מיכאלי רוצה לנסות לשכנע אותנו בכל אופן.

מרב מיכאלי: לשכנע אין טעם, את ראית.

טלי פלוסקוב: ככה זה נקרא.

מרב מיכאלי: יש פה שילוב של הבהלה הגברית – שהיא ממש נוגעת ללב, אני באמת מאוד מתרשמת – אבל אני רוצה לקרוא מתוך התשובה של שרת המשפטים.

מרב מיכאלי: שים לב מה אמרת, השר ארדן: שלילת האפשרות להתמודד מרשימה שאין בה ייצוג היא אמצעי קיצוני ומרחיק לכת, אשר יש בו כדי לפגוע בזכות היסוד לבחור ולהיבחר.

מרב מיכאלי: אבל זה בסדר לתת לרשימה לפגוע בזכות היסוד לבחור ולהיבחר.

מרב מיכאלי: זה בסדר.

מרב מיכאלי: אם רשימה עושה את זה מעצמה, זה לא קיצוני, נכון?

מרב מיכאלי: אבל חס וחלילה שכנסת ישראל תקבע שאסור לאף רשימה לפגוע בזכות הזאת.

מרב מיכאלי: יש פה סתירה פנימית עמוקה שאתם פשוט בוחרים להתעלם ממנה, ובאופן ממש מחפיר להשאיר את המניעה מנשים לקבל את הזכות הבסיסית של לבחור ולהיבחר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: כאמור, רבותי, אנחנו נצביע על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ייצוג מינימלי לשני המינים ברשימת מועמדים לכנסת).

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 38 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ייצוג מינימלי לשני המינים ברשימת מועמדים לכנסת) נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 32 חברי כנסת, 38 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ייצוג מינימלי לשני המינים ברשימת מועמדים לכנסת) לא עברה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2109/20; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ז, עמ' 9807.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2016 [הצעת חוק פ/2650/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת יוסי יונה וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה כבר נימק את ההצעה שלו.

טלי פלוסקוב: יש לנו הצעה שהוצמדה.

טלי פלוסקוב: ההצמדה היא של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת, הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2016, ואני מזמינה את חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות מכאן, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: – – –

טלי פלוסקוב: אני לא שומעת.

טלי פלוסקוב: הנמקה מהמקום זה כשהממשלה מסכימה, תומכת.

טלי פלוסקוב: כעת אין לנו פה תשובה שהממשלה תומכת.

מאיר פרוש: תומכת.

מאיר פרוש: תומכת.

טלי פלוסקוב: הממשלה תומכת?

מאיר פרוש: אני אעלה ואסביר.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש הקואליציה – – –

מאיר פרוש: תומכת.

מאיר פרוש: תומכת.

מאיר פרוש: תומכת.

מאיר פרוש: תומכת.

מאיר פרוש: תומכת.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן, אני מבקשת אותך רגע לכאן.

טלי פלוסקוב: האם הממשלה תומכת בהצעת החוק של דב חנין?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: נגד.

טלי פלוסקוב: לא תומכת.

טלי פלוסקוב: סגן השר אומר שכן.

דב חנין: סגן השר אומר "תומכת".

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, דקה, אנחנו מבררים.

טלי פלוסקוב: הכול בסדר?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, הנמקה מהמקום.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש, אני פשוט משתדל לחסוך במכסות לסיעה שלי – –

טלי פלוסקוב: הבנו.

דב חנין: – – ואני מודה גם לך, אדוני סגן השר, ולך, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, גם אנחנו הצענו את הצעת החוק החשובה הזאת, חוק חינוך חינם לילדים חולים.

דב חנין: גם ילדים בין גיל שלוש לגיל חמש זכאים לתמיכה, זכאים לאותם שירותים ולאותם פתרונות שמקבלים היום לפי החוק ילדים מעל גיל חמש.

דב חנין: לכן הצעת החוק הזאת חשובה.

דב חנין: אני מברך את חברי חבר הכנסת יונה על הצעת החוק שלו ועל העבודה הרבה שהוא עשה בעניין הזה, ואני מקווה שכולנו בכנסת נתאחד בתמיכה בחוק החשוב הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו על שתי הצעות החוק במשולב סגן שר החינוך מאיר פרוש, בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יונה וחבר הכנסת חנין, הצעת החוק הנ"ל נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה ב-5 במרס 2017.

מאיר פרוש: עמדת ועדת השרים הייתה לתמוך בהצעת חוק זו בכפוף להסכמות עם משרדי החינוך, האוצר והעבודה והרווחה, וכן בתיאום עם משרדי הפנים והמשפטים.

מאיר פרוש: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק חינוך חינם לילדים חולים, התשס"א–2001, ולקבוע כי החוק יחול על כלל הילדים החולים הזכאים לחינוך חובה, ולא החל מגיל חמש, כפי שקובע החוק בנוסחו הנוכחי, היום.

מאיר פרוש: משרד החינוך תמך בהצעת חוק זו בכפוף לתוספת תקציב לצורך החלתו.

מאיר פרוש: משסוכם העניין התקציבי מול האוצר וכשתעבור הצעת חוק זו את הליכי החקיקה הנדרשים, יפעל משרד החינוך ליישמה.

מאיר פרוש: אני רק מבקש לומר לחברי בסיעת יהדות התורה שכאשר החוק הזה יידון, בוועדת החינוך, כנראה – לדאוג שגם ילדי המוכר והפטור יקבלו אותו דבר.

מאיר פרוש: לצערי, כרגע בנוסח של התשס"א

מאיר פרוש: –2001 זה לא כולל.

מאיר פרוש: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לשתי הצבעות רצופות.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת יוסי יונה וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 63 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2015, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 63 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, אין חברי כנסת שנמנעו.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2015, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2016, שהוצגה על-ידי חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 60 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2016, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 60 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית, וגם היא עוברת לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3830/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כעת, רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הדרכונים (תיקון – מתן דרכון לעולה), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי.

טלי פלוסקוב: ינמק חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח להציג בפני הכנסת את הצעת חוק הדרכונים, שמתקנת הסדרים מפלים וגזעניים שהיו קיימים עד היום.

עודד פורר: כדי להבהיר לכל מי שלא מבין ולא למד את הנושא אלא ניזון מכל מיני כותרות, ההסדרים הקיימים היום לענייני דרכונים לעולים לא מותאמים למציאות הגלובלית שאנחנו חיים בה.

עודד פורר: במצב הדברים כפי שהוא היום עולה חדש שעלה לישראל – ולעתים השאיר משפחה מאחור וחברים בוודאי הוא השאיר מאחור, ולא מעט פעמים הוא גם השאיר עסקים מאחור, הוא ממשיך לנהל אותם בחוץ-לארץ ועבר לגור בישראל – נדרש לשהות בשנה הראשונה לפחות 90% מהימים בישראל כדי שהוא יוכל רק אחר כך לקבל דרכון, וזה לא משנה אם הוא צריך לצאת לעסקים, למשפחה, ואפילו, רחמנא ליצלן, רוצה לצאת לחופש, כמו כל אחד מאזרחי ישראל.

עודד פורר: צריך להבין למה הכוונה ב-90% מהזמן: זאת אומרת ששלושה ימים בכל חודש – זה מה שהוא יכול לצאת, מעבר לזה אסור לו לצאת, אחרת הוא לא יקבל דרכון.

עודד פורר: מדובר בתקנות ובמצב שעבר זמנם.

עודד פורר: זה לא מתאים למדינת ישראל בשנת 2017, זה לא מתאים לימים שבהם רבים מנהלים את העסקים שלהם בחו"ל, וזה לא מתאים כשרבים עושים באמת עסקים חובקי עולם – בין אם הם אזרחים ישראלים שנולדו כאן ובין אם הם אזרחים ישראלים שעלו לכאן וממשיכים לנהל עסקים בחו"ל.

עודד פורר: המגבלה הזאת, שהוטלה על עולים במשך עשרות שנים, אינה מידתית בעליל.

עודד פורר: היא לא תואמת גם את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, וכמו שיש לפעמים מוצרים שהם פגי תוקף, מה שנקרא היו טובים לשעתם, ופג תוקפם באיזשהו שלב, אז גם התקנות האלה, שלא מאפשרות לעולה לקבל דרכון, פג תוקפן.

עודד פורר: וכפי שהעולה מחויב לשלם מסים, וכפי שהוא מחויב בשירות צבאי, וכפי שהוא זכאי גם לבחור ולהיבחר, הוא גם זכאי לקבל דרכון כמו כל אזרח ישראלי שמבקש דרכון.

עודד פורר: הזכות הזאת לקבלת דרכון מגלמת בחובה גם את הזכות לחופש התנועה, כמו הזכות לחופש התנועה המעוגנת בסעיף 6 לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

עודד פורר: ומה מקבל אותו עולה בשנה הזו שהוא לא מקבל דרכון?

עודד פורר: הוא מקבל תעודת מעבר, משהו זמני, ובעניין הזה, דווקא פה יש פגיעה בחופש התנועה ופה יש פגיעה בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, כי בעצם כשהוא מגיע למדינה אחרת עם אותה תעודת מעבר, עם אותו Laissez-Passer, אז הוא מתחיל להישאל כל מיני שאלות.

עודד פורר: יש לו עסק בחוץ-לארץ, הוא נוסע עם ה-Laissez-Passer ושואלים אותו: תגיד, אדוני, אם אתה אזרח ישראלי, למה אתה עם תעודת מעבר?

עודד פורר: יש לך בעיה, אתה עבריין אולי, עבריין מורשע, כמו שנהוג בעולם – הם אלה שמקבלים את תעודת המעבר ולא מקבלים דרכון.

עודד פורר: והעולה מוצא את עצמו עובר חקירות בשדות התעופה במקום שהוא יתקבל עם שטיח אדום.

עודד פורר: צריך להבין שאנחנו מדברים על אנשי עסקים שהעבירו את מרכז חייהם למדינת ישראל, העבירו את משפחתם, את ילדיהם, משלמים כאן מסים, ומה לעשות, יש להם גם עסק בחו"ל.

עודד פורר: הוא צריך לבוא כעני בפתח כל הזמן למשרד הפנים, לבקש את אותה תעודת מעבר ואת אותה טובה שיעשו לו כדי שיאפשרו לו לצאת מהארץ לצורך עיסוקו, ועוד לעבור את החקירות האלה בחו"ל.

עודד פורר: עכשיו אני רוצה להתייחס קצת לטענות שהושמעו בימים האחרונים בהקשר של החוק הזה.

עודד פורר: הטענות שהושמעו כאילו יש בחקיקת החוק הזה כדי לסכן את ביטחונם של אזרחי ישראל או כדי לאפשר לגורמים פליליים להשתמש בדרכון הישראלי הן מופרכות, הן משוללות כל יסוד והן גזעניות, לא פחות מכך.

עודד פורר: כי מי ששולל מציבור שלם זכות יסוד בכל מיני טענות כאלה, מנותק מהמציאות וגם לא מבין מה המצב האמיתי.

עודד פורר: ראשית, צריך לזכור, וכדאי שאנשים ידעו: עולה שמגיע למדינת ישראל ורוצה להוציא אשרת עלייה, צריך להביא מספר רב של מסמכים, כדי להוכיח את זכאותו, ובין המסמכים הוא גם צריך להביא תעודת יושר מהמשטרה המקומית.

עודד פורר: אז על איזה עבריינים אתם מדברים כשאתם אומרים שעבריינים יתחילו לסחור בדרכון?

עודד פורר: על מה מדברים פה, אם לא על איזשהן אמירות משוללות יסוד וגזעניות?

עודד פורר: בלי אותה תעודת יושר הוא בכלל לא זכאי לקבל את תעודת הזהות הישראלית, ומכאן בכלל אין לו שום סיכוי ושום צורך גם בדרכון ישראלי.

יעל גרמן: – – –

עודד פורר: לכן, ההכללה הזאת, ההכללה הזאת שעשו בעשרות השנים האחרונות, הגורפת, על ציבור שלם, דינה להתבטל.

עודד פורר: יתרה מכך, רק בשבוע שעבר אישרה כאן הכנסת בקריאה שנייה ושלישית את החוק הביומטרי – ולשיטתי, אגב, אין צורך במאגר ביומטרי אבל יש צורך בתעודות ביומטריות – ויהיו לאזרחי ישראל גם תעודות זהות ביומטריות וגם דרכונים ביומטריים, מה שמוריד את הסיכון של שימוש בדרכון או זיוף דרכון, באופן הרבה יותר משמעותי.

עודד פורר: לכן, כל טענות הסירוב שנשמעו עד עכשיו למתן דרכון לעולה אינן עומדות, לא עם חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו – ובוודאי, אגב, גם לא עם פסקי הדין שניתנו בעניין לאורך השנים על אזרחים שלא קיבלו דרכון ובית-המשפט חייב את משרד הפנים לתת להם דרכון, הגם שחלק מפסקי הדין לא בהכרח עוסקים רק בעולים אלא גם במתאזרחים.

עודד פורר: צריך להבין שההכרה במקום מושבו של אדם צריכה להיות זהה, וישנה חשיבות להלום בין המבחנים שבוחנים את מקום מושבו של אדם.

עודד פורר: המצב היום הוא שלפי מס הכנסה ולפי הביטוח הלאומי ולפי הפרמטרים האלה, העולה נחשב כמי שהשתקע בארץ; אבל לפי משרד הפנים הוא לא השתקע בארץ והוא לא זכאי לדרכון, אלא הוא יתנייד עם תעודת מעבר כמו אזרח סוג ב'.

עודד פורר: לכן, אין כל הצדקה במבחן ההשתקעות לפי הוראות סעיף 4 לחוק הדרכונים, ולכן, אם האדם הוא תושב ישראל, ובוודאי אם הוא תושב ישראל לעניין ביטוח לאומי ומס הכנסה, אין שום סיבה שהוא לא יהיה תושב ישראל לגבי כל המבחנים האחרים.

עודד פורר: אנחנו מתקנים כאן היום עוול ואפליה של שנים ארוכות.

עודד פורר: לקחו ציבור גדול מאוד של עולים מכל המדינות והפכו אותם לאזרחים סוג ב', ובהצבעה הזאת היום ובהסכמה שנתנה ועדת השרים כדי להעביר את החוק הזה, וגם בהסכמה שנתן שר הפנים להעביר את החוק הזה, אנחנו מתקנים עוול.

עודד פורר: צריך לזכור שבחוק הקיים יש גם שטח אפור, שאפשר עד היום לשר הפנים כן להעניק דרכון לעולה ובלבד שעולה יוכיח שהוא תרם תרומה משמעותית למדינת ישראל.

עודד פורר: ופה כבר מתחילות השאלות: מהי תרומה משמעותית?

עודד פורר: למה עולה א' יכול לקבל דרכון ועולה ב' לא יכול לקבל דרכון?

עודד פורר: האם לעולים עשירים מותר לקבל דרכון ולעולים שאינם עשירים אסור לקבל דרכון?

עודד פורר: כל התקנות הארכאיות האלה, המגוחכות האלה והגזעניות האלה, דינן להתבטל.

עודד פורר: ולשמחתי היום, אחרי שאנחנו נצביע בעד החוק הזה – ואני מקווה שגם סיעות האופוזיציה יתמכו בחקיקה הזו – אחרי שאנחנו נצביע בעד החוק הזה, אנחנו נבטל את התקנות האלה.

עודד פורר: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות, גם לוועדת שרים לחקיקה ובוודאי לשר הפנים, שבסופו של דבר ניאות לבקשה שלנו והסכים לתמוך והסיר את התנגדותו לתיקון החוק.

עודד פורר: אני רוצה כמובן להודות גם לכל חברי סיעת ישראל ביתנו, שסייעו בידי גם במהלך חקיקת החוק וגם בדיונים שהתקיימו עד לאישורו בוועדת השרים, ואנחנו רק מתחילים את הצעד הראשון פה בהעברת החוק בקריאה טרומית.

עודד פורר: אני מקווה שנעשה את זה מהר, שנעביר אותו גם בקריאה ראשונה, גם בשנייה ושלישית, ונהפוך את העולים לאזרחים שווי זכויות כפי שהם שווי חובות במדינת ישראל.

עודד פורר: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר הפנים משולם נהרי – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש לנו גם בקשה להתנגדות, חבר הכנסת טלב אבו עראר מבקש – למרות שאני לא רואה אותו כאן.

יוסף ג'בארין: – – –

טלי פלוסקוב: טוב.

טלי פלוסקוב: נמתין.

טלי פלוסקוב: אחרי תשובתו של סגן השר תחליטו מי מכם ירצה להתנגד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני סגן השר, עשר דקות לרשותך.

משולם נהרי: אני מקווה שלא אצטרך אותן.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, עניינה של הצעת החוק הוא הקניה אוטומטית של דרכון לעולים חדשים מייד עם עלייתם, אף אם אינם משתקעים בישראל, וזאת במטרה להקל על אוכלוסיית העולים.

משולם נהרי: מדובר בשינוי המדיניות הקיימת היום, אשר מבוססת על החלטות ממשלה מס' 303 משנת 1964 ומס' 2422 משנת 2004 ומעוגנת בחוק הדרכונים ובפסיקת בג"ץ, ולפיה ככלל, עולה מקבל דרכון ישראלי בתום שנה מעלייתו ולאחר שהראה כי השתקע בישראל.

משולם נהרי: מדיניות זו, כפי שנימק בית-המשפט העליון, באה על רקע העובדה כי בשונה מהמקובל במדינות העולם המערביות, שבהן קבלת האזרחות נעשית באופן הדרגתי ולאחר תושבות של כמה שנים באותה המדינה, בישראל עולים חדשים מקבלים אזרחות מייד עם כניסתם אליה, וזאת נוכח הייחודיות של חוק השבות, אשר נועד לאפשר לכל יהודי העולם ובני משפחתם לעלות לישראל ולקבל בה מעמד.

משולם נהרי: לאור זאת, היה צריך למנוע מצב של שימוש בדרכונים ישראליים על-ידי מי שמימשו את זכותם לקבל אזרחות ישראלית מכוח השבות אך למעשה זיקתם לישראל היא פורמלית בלבד והביטוי היחיד לה הוא השימוש בדרכון ישראלי – מה שעלול להביא לניצול לרעה של קבלת האזרחות אך לשם קבלת הדרכון הישראלי בלבד.

משולם נהרי: עמדת משטרת ישראל העקבית היא כי הקלות בנוגע להענקת דרכונים למי שלא השתקע בישראל יקלו על גורמי פשיעה מחו"ל לעשות שימוש בדרכון ישראלי.

משולם נהרי: על אף הקשיים האמורים, ועדת השרים לענייני חקיקה, בישיבתה ביום 5 במרס 2017, החליטה לתמוך בהצעת חוק זו בכפוף לביצוע הליכי החקיקה בהסכמה עם משרד המשפטים, משרד הפנים והמשרד לביטחון הפנים.

משולם נהרי: האם אדוני מסכים?

עודד פורר: – – –

משולם נהרי: ועדת השרים החליטה לתמוך בהצעת החוק בכפוף לביצוע הליכי החקיקה בהסכמה עם משרד המשפטים, משרד הפנים והמשרד לביטחון פנים.

עודד פורר: בתיאום עם משרד הביטחון – – –

משולם נהרי: זה הפרוטוקול.

משולם נהרי: אני אומר לך מה שכתוב בפרוטוקול של ועדת שרים לענייני חקיקה.

מאיר כהן: אדוני סיים?

משולם נהרי: רגע, אם הוא מסכים או לא.

עודד פורר: רגע, בתיאום – – –

משולם נהרי: לא בתיאום, בהסכמה.

משולם נהרי: בהסכמה, זה מה שכתוב.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש הקואליציה.

משולם נהרי: כתוב בפרוטוקול.

משולם נהרי: אני אביא לך את הפרוטוקול ותראה אותו.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן.

קריאה: בסדר, בסדר, מסכים.

משולם נהרי: אוקיי, בתנאים האלה הממשלה תומכת.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: הייתה בקשה להתנגדות של טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: אני יורד מזה.

מאיר כהן: אתה יורד.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: להזכירכם, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הדרכונים (תיקון – מתן דרכון לעולה), התשע"ז–2017, בקריאה טרומית.

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – 28 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הדרכונים (תיקון – מתן דרכון לעולה), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: 48 בעד, 28 מתנגדים, אין נמנעים, הצעת חוק הדרכונים (תיקון – מתן דרכון לעולה), התשע"ז–2017, התקבלה ועוברת להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/3667/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מוסד הפועל לטובת מדינת ישראל), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי כנסת.

מאיר כהן: הנמקה מהמקום – בבקשה, דקה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, הצעת חוק פשוטה, הגיונית, מתבקשת: הטבת מס, הכרה בתרומות לצורכי מס, למעשה סיוע – אזרחי מדינת ישראל משתתפים ב-30% מכל תרומה שמועברת לכזה גוף.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בחוק הזה קודם כול עומדים על העיקרון הבסיסי, שאומר שמי שאמור ליהנות מן ההטבה הוא מי שגם משלם את המס, ולכן רק ארגונים שפועלים לטובתם של אזרחי מדינת ישראל יוכלו לקבל את זה.

בצלאל סמוטריץ': מי שפועל לטובת אנשים שהם אינם אזרחי או תושבי מדינת ישראל לא יוכל לקבל את ההטבה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': והדבר השני, ארגון שפועל נגד מדינת ישראל בעולם, פועל להביא להעמדה לדין של חיילי ולוחמי צה"ל בטריבונלים בין-לאומיים, בשל שירותם הצבאי בסמכות וברשות, גם הוא לא יוכל לקבל את ההטבה.

בצלאל סמוטריץ': נורא נורא פשוט.

בצלאל סמוטריץ': זה נקרא דוקטרינת כפיות טובה צפויה.

בצלאל סמוטריץ': מדינה לא אמורה להאכיל את מי שרוצה לפגוע בה.

בצלאל סמוטריץ': חשוב מאוד לחדד: אין כאן פגיעה בחופש הביטוי, כל אחד יכול לעשות מה שהוא רוצה, לומר מה שהוא רוצה, בארץ ובעולם; נעשית ההבחנה המאוד-ברורה בין לתת לבן-אדם את הזכות לחופש ביטוי לבין לעזור לו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חייב לעזור למי שפוגע בי.

בצלאל סמוטריץ': מי שפועל להעמיד את חיילי צה"ל לדין לא יקבל את ההטבה.

בצלאל סמוטריץ': מי שיקבל זה רק מי שפועל לטובת אזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן ישיב בשם הממשלה.

מאיר כהן: לאחר מכן, דב חנין, זכות ההתנגדות.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר כהן: חבר'ה, אתם יכולים להתווכח ביניכם אבל תכבדו את הכנסת, אי-אפשר בדרך לנהל ויכוחים.

מאיר כהן: אדוני, עשר דקות.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מוסד הפועל לטובת מדינת ישראל), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת סמוטריץ ואחרים, הצעת חוק פ/3667.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה תומכת בהצעת החוק בכפוף להסכמות שהושגו עם משרד האוצר ולהסכמת רשות המסים.

יצחק כהן: איפה סמוטריץ?

יצחק כהן: המשך החקיקה יתואם עם משרד המשפטים, משרד האוצר, רשות המסים, וההתקדמות תהיה בהתאם.

יצחק כהן: מקובל עליך?

בצלאל סמוטריץ': כן.

יצחק כהן: אז לפרוטוקול, ההתניות מקובלות עליו.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטן, קולך רועם וזה מפריע, יקירי.

מאיר כהן: אני מבין שאתה מטפל בכל מיני סוגיות.

מאיר כהן: בבקשה.

יצחק כהן: אם להתייחס לסערה שהתחוללה היום בכנסת בקשר לחוק המואזין, אני רוצה לומר לך, אדוני, שזה חוק מיותר, חוק מזיק, חוק שאין בו שום תועלת.

נחמן שי: אז למה הוא עבר?

מאיר כהן: לפחות תנו לו לדבר.

נחמן שי: אז למה הוא עבר?

נחמן שי: למה תמכתם בו?

מאיר כהן: תנו לו לדבר, הוא יסביר.

אורן אסף חזן: אבל הממשלה תומכת בחוק.

יצחק כהן: אין סיכוי שהחוק הזה יעבור.

אורן אסף חזן: אבל הממשלה תומכת בחוק.

יצחק כהן: אין שום צעד לאכוף אותו.

אורן אסף חזן: אתה עוד פעם קיבלת – – – הממשלה תומכת בחוק.

יצחק כהן: סליחה, פניתי אליך?

אורן אסף חזן: הממשלה תומכת בחוק.

יצחק כהן: אני לא תומך, הממשלה תומכת.

יצחק כהן: אתה תומך, אני לא תומך.

אורן אסף חזן: צריך לפטר אותך.

יצחק כהן: מה?

אורן אסף חזן: צריך אולי לפטר אותך.

מיקי לוי: הוא סגן שר האוצר, הוא לפחות ישר.

אורן אסף חזן: צריך לפטר אותו – – –

מיקי לוי: – – – הוא ישר.

אורן אסף חזן: תתמוך בממשלה שלך.

יצחק כהן: אתה חושב שבכל מה שאתה תומך אני אתמוך?

יצחק כהן: נראה לך?

אורן אסף חזן: – – – תפקיד, תתמוך בממשלה שנתנה לך תפקיד.

יצחק כהן: אז אני אומר לך שהממשלה – – –

אורן אסף חזן: זה החינוך שלך – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, אל תפריעו לו.

יצחק כהן: אין שום סיכוי, אדוני יושב-ראש הקואליציה – סיימת?

אורן אסף חזן: לקחת את תפקיד ראש הממשלה: אין שום סיכוי, אתה יודע, אתה החלטת – – –

יצחק כהן: אז אני אומר לך שאין סיכוי שהחוק הזה יעבור, וגם אין סיכוי שמישהו יוכל לאכוף את החוק הזה.

יעל כהן-פארן: הממשלה תומכת או מתנגדת?

יעל כהן-פארן: לא הבנו.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני יושב-ראש הקואליציה, אם אתה לא רוצה שאני ארגיז אותך – – –

אורן אסף חזן: רגע, רגע, אתה יושב בממשלה כדי ללכלך על הממשלה?

אורן אסף חזן: כאילו, אין גבול?

יצחק כהן: לא הממשלה תומכת, אל תתבלבל.

אורן אסף חזן: הממשלה תומכת.

יצחק כהן: אילוצים קואליציוניים אילצו את הממשלה לתמוך.

אורן אסף חזן: זה לא משנה – – –

יצחק כהן: אני מכיר הרבה ח"כים בממשלה שלא תומכים וגם הרבה חלקים בליכוד שלא תומכים.

יצחק כהן: והרבה מרכיבי קואליציה – – –

אורן אסף חזן: רגע, רגע.

יצחק כהן: לא, לא רוצה רגע.

אורן אסף חזן: רגע.

יצחק כהן: לא רוצה, לא רוצה לשמוע אותך.

אורן אסף חזן: ראש הממשלה – – –

יצחק כהן: לא רוצה לשמוע אותך.

אורן אסף חזן: אז למה אתה עונה, אם אתה לא רוצה לשמוע – – –

יצחק כהן: לא רוצה לשמוע אותך.

אורן אסף חזן: אז למה אתה עונה, אם אתה לא רוצה לשמוע – – –

יצחק כהן: עזוב, שב בשקט.

אורן אסף חזן: אז למה אתה עונה?

יצחק כהן: על כל פנים, רק שתדע – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק כהן: תדע לך שהרבה חברים מהקואליציה לא הצביעו, רק שתדע.

אורן אסף חזן: זה שיש לכם התנהלות קלוקלת לפעמים, בסדר.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: אם אני ראש הממשלה, אני מפטר אותך.

מאיר כהן: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, חבר הכנסת חזן.

יצחק כהן: תעשו את זה, נו.

יצחק כהן: תעשו את זה היום.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, אתה בקריאה שנייה.

יצחק כהן: תעשה את זה, נו.

מירב בן ארי: איך אתה מדבר אליו?

מירב בן ארי: מותר לו.

מירב בן ארי: אורן, איך אתה מדבר אליו?

יצחק כהן: על כל פנים, אני אחזור להצעת החוק של סמוטריץ.

יצחק כהן: מה הייתה הצעת החוק?

יצחק כהן: איך?

מיקי רוזנטל: הקואליציה מתפרקת – – –

דוד ביטן: – – –

יצחק כהן: סמוטריץ – –

דוד ביטן: – – – כל מה שקשור לנשים אתם – – –

יצחק כהן: – – תשאל שאלות, נו.

דוד ביטן: מפלגת נשים?

יצחק כהן: לגבי המשך התיאום.

קריאה: – – – יש לך – – –

יצחק כהן: בבקשה?

קריאה: רק זה יש לך – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: לא, הוא – – –

אורן אסף חזן: – – – חוק המואזין.

קריאות: – – –

קריאה: לא.

קריאה: הוא מדבר על החוק הזה.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: הוא דיבר על המואזין – – –

יצחק כהן: החוק הזה – – –

קריאות: – – –

קריאה: הוא דיבר על המואזין.

יצחק כהן: ועדת השרים את החוק הזה.

יצחק כהן: אנחנו מבקשים מכולם להצביע בעד.

אורן אסף חזן: אתה דיברת על חוק המואזין.

יצחק כהן: שקט.

יצחק כהן: לא שומעים אף אחד, רק אותך.

יצחק כהן: שה.

אורן אסף חזן: דיברת על חוק המואזין.

יצחק כהן: שה.

אורן אסף חזן: אל תתהפך.

יצחק כהן: כן, בחוק המואזין אנחנו נגד.

יצחק כהן: אני נגד.

יצחק כהן: כן, כן, חד-משמעית.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: יש לך את זכות ההתנגדות.

מאיר כהן: בבקשה.

מירב בן ארי: איציק, בוא רגע, תסביר לנו – – –

יצחק כהן: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת דוד ביטן – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק כהן: לא – – – החוק הזה בעד.

יצחק כהן: אנחנו בעד החוק עצמו.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, חבר הכנסת סמוטריץ הוא אחד מהאנשים המוכשרים בבית הזה, ותמיד הוא יודע לעשות בשקט ובנועם הליכות מהלכים דרמטיים ומהפכניים, ותמיד הוא מסביר לנו שלא מדובר בתיקון גדול: הנה, אנחנו בסך הכול רוצים הסדרה, אנחנו בסך הכול רוצים לתקן, אנחנו בסך הכול באים לשפר.

דב חנין: ומאחורי כל הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, יש פרויקט של השתלטות עוינת של פרויקט ההתנחלויות והמתנחלים על כל מה שקורה בארץ הזאת.

דב חנין: זה מה שאתם עושים.

דב חנין: מה אתה מציע בהצעת החוק הזאת?

דב חנין: שמי שמציע, מי שתומך בחרם על התנחלויות, לא יוכל – כן, תקרא את הצעת החוק של עצמך – לא יוכל לקבל הכרה לצורכי מס.

דב חנין: עד לאן אתם מגיעים?

דב חנין: אתם מתחילים במהלך, וכל הזמן משלימים אותו, מפתחים אותו, משכללים אותו, מקדמים אותו, ואחר כך אתם מסבירים לנו שהכול לא פוגע בחופש הביטוי.

דב חנין: אז הנה, למשל אני, בן-אדם שמתנגד להתנחלויות, לא אוכל לקבל הכרה לפטור מצורכי מס אם אני פעיל בעמותה שמגלמת את הדרך הזו.

דב חנין: איך אפשר להגיד את כל הדברים האלה ועוד להסביר לנו שזה הכול בהתאם לכללי חופש הביטוי?

דב חנין: אני מציע לכם לומר את הדברים אחרת; לומר את הדברים בגלוי, לומר לנו: אנחנו מאמינים בהתנחלויות; זה נכון שאנחנו מיעוט בציבור, אבל אנחנו נשתיק את הרוב ואנחנו נדכא את הרוב, ואנחנו לאט-לאט נגרום לזה שמי שמתנגד לנו לא יוכל לדבר ולא יוכל להתבטא ולא תהיה לו לגיטימציה ולא יהיה לו מקום והוא יוקע, בפינה.

דב חנין: כן, חבר הכנסת סמוטריץ, זה מה שאתם עושים.

דב חנין: זה מה שאתם עושים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאת המהלך הזה צריך לחסום.

דב חנין: צריך לחסום את האמירה הזו, שמי שמתנגד להתנחלויות פועל נגד ישראל.

דב חנין: בדיוק ההפך הוא הנכון: פרויקט ההתנחלויות הוא נגד ישראל; הוא פוגע בישראל; הוא מקדם נזקים לכל האזרחים שחיים במדינה הזו – לערבים, ליהודים; הוא זה שפוגע בסיכוי שלנו להגיע להסדר של שלום עם שכנינו, שזו הדרך היחידה להבטיח לנו ולילדנו חיים ועתיד בארץ הזאת.

דב חנין: ומילה אחרונה לחברי חברי הקואליציה: לא כולכם שייכים לימין הסופר-קיצוני, אבל פעם אחר פעם אתם משכנעים את עצמכם שזה לא נורא.

דב חנין: עוד צעד ועוד צעד, ונוותר להם פה ונוותר להם שם.

דב חנין: אתם מכירים – חבר הכנסת רועי פולקמן, חברת הכנסת מירב בן ארי – אתם מכירים את הסיפור של אוסקר ויילד – –

מאיר כהן: אדוני – – –

דב חנין: – – "תמונתו של דוריאן גריי".

דב חנין: תסתכלו במראה ותראו לאט-לאט – –

מאיר כהן: תודה רבה.

דב חנין: – – איך כולנו, כולנו משתנה ממפלגת מרכז – –

מאיר כהן: תודה רבה.

דב חנין: – – למפלגה שתומכת בכל הדברים שאתם מתנגדים להם.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, אתה מתעקש?

מאיר כהן: אז בוא, בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – סגן השר.

דוד ביטן: – – –

אורן אסף חזן: בצלאל, לא צריך.

אורן אסף חזן: לא צריך, לא צריך, לא צריך.

דוד ביטן: – – – אם אתה – – – הוא נגד.

אורן אסף חזן: לא צריך.

מאיר כהן: אוקיי.

דוד ביטן: – – –

מאיר כהן: סגן השר, גם אתה לא.

מאיר כהן: אם כך, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מוסד הפועל לטובת מדינת ישראל), התשע"ז–2017.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: סגן שר האוצר – – – הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 36 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מוסד הפועל לטובת מדינת ישראל), התשע"ז–2017, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: 41 בעד, 36 מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת הכספים להמשך דיון.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – עקרונות המשפט העברי), התשע"ו – – –

מיקי לוי: ועדת – – – אדוני, לוועדת – – –

מאיר כהן: לא, כבר סגרנו.

מאיר כהן: לא היה ערעור על זה.

קריאות: – – –

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – עקרונות המשפט העברי), התשע"ו–2016.

מיקי לוי: – – –

מאיר כהן: רבותי, אני הקראתי שזה הולך לוועדת הכספים, ורק אחרי זה.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: אז מייד אחרי זה אמרתי: ועדת – – –

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אז אנחנו נעביר לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: – – –

מאיר כהן: ועדה – – – חבר הכנסת לוי, איזו ועדה הצעת?

מיקי לוי: ועדת חוקה.

מאיר כהן: ועדת חוקה או ועדת הכספים – זה יעבור לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/2696/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: הצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – עקרונות המשפט העברי), התשע"ו–2016.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בחוק יסודות המשפט, התש"ם

ניסן סלומינסקי: –1980 – אני חוזר: חוק יסודות המשפט, 1980, קובע איך תתבצע הפסיקה בבתי-המשפט.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון – חקיקה והלכה פסוקה, שזה הפשוט: מה החוק אומר, מה הדין אומר, מה ההלכות בבתי-המשפט.

ניסן סלומינסקי: אם לא נמצא פתרון לנושא במערכת הזו, כלומר, מה שאנחנו קוראים, יש לקונה – אומר החוק שעוברים להיקש, והשופט יכול בדרך של היקש למצוא, לדמות וכו' ולקבל.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא מצא פתרון גם בדרך של היקש, כתוב בחוק: יכריע בה לאור עקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מה זה "מורשת ישראל"?

ניסן סלומינסקי: אז כבר נשיא בית-המשפט העליון של מדינת ישראל, השופט יצחק כהן, מייד, שנתיים לאחר מכן, ב-1982, כבר אמר: רבותי, מה זה "מורשת ישראל"?

ניסן סלומינסקי: תעזבו את זה.

ניסן סלומינסקי: וכך הוא אומר, אני אצטט: "ימיר המחוקק את הביטוי 'מורשת ישראל' שבחוק יסודות המשפט במילים 'המשפט העברי'".

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו צריכים לפחד מלהגיד את המילים "המשפט העברי"?

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מה זה המשפט העברי?

ניסן סלומינסקי: כשאומרים "משפט עברי", כל אחד מתחיל לחשוב שכאילו מחר עומדים לחייב אותו להניח תפילין או כיסוי ראש וכו'.

ניסן סלומינסקי: לא זו הכוונה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על העקרונות, ואני אתן כמה דוגמאות, ואני אקח אותן מספרו של ידידי בני פורת, שהוא ראש המכון לחקר המשפט עברי באוניברסיטה העברית וגם חבר במכון הישראלי לדמוקרטיה.

ניסן סלומינסקי: אני אקח ממנו רק כי הוא ריכז פה לפי מה שפרופסור ליפשיץ כתב.

ניסן סלומינסקי: אז אני אתן לכם כמה דוגמאות, שנבין למה הכוונה.

ניסן סלומינסקי: בשלב השלישי, לפני שהולכים להסתכל מה אומר החוק הניו-זילנדי או החוק האוסטרי, בואו תסתכלו מה אומר המשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: המשפט העברי, שקיים כבר 3,500 שנה, מתפתח כל הזמן, מטפל בכל הדברים, מאוד מתקדם בתחומים מסוימים.

ניסן סלומינסקי: הוא מתקדם יותר מכל החוקים שקיימים אפילו היום בכל הדברים.

ניסן סלומינסקי: בוא תציץ בו, השופט, תסתכל מה אומר המשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: ימצא חן בעיניך – תאמץ את זה; אם לא, אתה יודע מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: ואני אתן לכם רק דוגמאות לחוקים שריחו של המשפט העברי נמסך בהם, לדוגמה: חוק השבת אבדה – רוח המשפט העברי בנושא של זה; חוק השומרים – יש לנו במשפט העברי את השומרים ויש לנו את חוק השומרים; עבירת השוחד בחוק העונשין; חוק איסור לשון הרע; חוק בתים משותפים; חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים; חוק-יסוד: מקרקעי ישראל, כפי שכתוב "והארץ לא תמכר לצמִתֻת" – אז מזה יש חוק מינהל מקרקעי ישראל, שהאדמה לא תימכר לעולם; חוק פיצויי פיטורין, שעלה לדיון בתחילת המדינה ופנו לראשון לציון, הרב עוזיאל, והוא אמר:

ניסן סלומינסקי: המשפט העברי אומר: יש פיצויי פיטורין, כפי שכתוב: "העניק תעניק" – ובהתאם לזה זה נכנס; חוק שעות עבודה ומנוחה.

ניסן סלומינסקי: חוקים מהסוג הזה, שרואים את היופי שיש במשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: ומה רע בזה אם השופט רוצה לאמץ?

ניסן סלומינסקי: ישנם חוקים שמבוססים, ממש כמו החוק של "לא תעמד על דם רעך", שקובע חובה משפטית להגיש סיוע לזולת שנתון בסכנה.

ניסן סלומינסקי: ואותו דבר יש בנושא של עשיית עושר ולא במשפט, זה נהנה וזה לא חסר.

מאיר כהן: וזה לא יחסר.

ניסן סלומינסקי: לא, וזה לא חסר, אבל לא חשוב.

איתן ברושי: ניסן, למה לא מספיקים עשרת הדיברות?

ניסן סלומינסקי: יש הרבה פירוטים, ועשרת הדיברות לא כוללים את הכול.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע, אני לא רוצה לקחת זמן, אבל היה ויכוח כאן, בכנסת, בין בן-גוריון לבין שר החינוך שהיה אז, בן-ציון דינור, האם יש חוקה או לא.

ניסן סלומינסקי: היה דיון על חוקה, אבל אז דיברו אחרת.

ניסן סלומינסקי: עלה בן-ציון דינור ואמר: רבותי, כבר יש במשפט העברי חוקה.

ניסן סלומינסקי: הנה, עשרת הדברות זה החוקה, בואו נעשה גם אצלנו חוקה.

ניסן סלומינסקי: עלה בן-גוריון ואמר לו: לא.

ניסן סלומינסקי: במשפט העברי עשרת הדברות זה לא חוקה.

ניסן סלומינסקי: זה בדיוק – אין לזה שום עדיפות על חוק אחר, ולכן אין חוקה במשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: לא תהיה חוקה לנו.

ניסן סלומינסקי: והוא צדק, בן-גוריון, אבל זו דוגמה.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר המשפט העברי: שופטים בבית-המשפט העליון מסתמכים בהרבה מהפסיקות שלהם על המשפט העברי או יונקים ממנו דברים יפים, כמו הנושא של גבולות החיפוש הפולשני שסוהרים רשאים לעשות בגופם של אסירים, הרחבת הזכות להגנה עצמית, שתחול גם על אדם שלישי, ועוד דברים מהסוג הזה.

ניסן סלומינסקי: בסך הכול – – –

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: אני אקצר.

ניסן סלומינסקי: בסך הכול, אני אומר – דברים יפים, שיכולים – במקום "מורשת ישראל", שלא ברור, שיהיה כתוב "המשפט העברי", והכוונה לדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: לשכת עורכי-הדין תומכת בחוק הזה, בשינוי הזה, והוציאה מכתב תומך, נלהב.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה בהזדמנות הזאת גם להודות לידידי, שבא לכבד אותנו, נמצא פה, המשנה לראש לשכת עורכי-הדין, עורך-הדין איציק נטוביץ, שהיה גם הוא מהתומכים והדוחפים של החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, פשוט, אין כאן שום מהפך.

ניסן סלומינסקי: אבל יפה – המורשת שלנו, המשפט העברי, יש דברים יפים, דברים מתקדמים.

ניסן סלומינסקי: בדרגה השלישית, אם תהיה לקונה ולא יהיה היקש, במקום לכתוב רק "מורשת ישראל" – לכתוב גם את המשפט העברי.

ניסן סלומינסקי: אני פונה לחברי שנאשר את זה בקריאה טרומית.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: ישיב בשם הממשלה השר אורי אריאל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב בשם השרה איילת שקד, שרת המשפטים.

אורי אריאל: הצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – עקרונות המשפט העברי), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי ידידי ואחרים, מבקשת לעגן בחוק את המילים "משפט עברי".

אורי אריאל: לפי ההצעה, בעת לקונה יוכל השופט לפנות לעקרונות המשפט העברי.

אורי אריאל: גם היום שופט המעוניין בכך יכול לעשות זאת מכוח החוק הקיים.

אורי אריאל: עם זאת, ישנה חשיבות סמלית לאמירה המפורשת של החוק, ולכן הממשלה תומכת בתוספת זו.

אורי אריאל: במקום החלק השני, שלא זכה לתמיכת ועדת השרים, החליטה הממשלה לעבות את אחת היחידות הכפופות לשרת המשפטים, כך שזו תוכל מעתה לנפק לשופטים המעוניינים בכך חוות דעת המבוססות על מקורות המשפט העברי.

אורי אריאל: הממשלה תומכת בהצעת החוק בכפוף לאמור ובכפוף להתחייבות האוצר ביחס לאחת מהיחידות שתחת שרת המשפטים, במקום סעיף 2.

אורי אריאל: לכן, קידום ההצעה – בכפוף להסכמת משרד המשפטים ומשרד האוצר.

אורי אריאל: חבר הכנסת סלומינסקי, הכפיפויות השונות ודאי מקובלות עליך.

אורי אריאל: אנחנו מכבדים את עצמנו בספר שמות, פרשת משפטים, "ואלה המשפטים": "שֹפטים ושֹטרים תִתן לך".

אורי אריאל: יש לנו מסכת שלמה של תורה שמתייחסת לצער בעלי-חיים – ובעיקר מתייחסת לסבלו של יושב-ראש הקואליציה, שצריך לגייס חברי כנסת, ובכל זאת, הוא מצליח.

אורי אריאל: מה זה, התנועה הזאת?

דוד ביטן: אני חושב שהמשפט המוסלמי אולי ירוויח מזה.

אורן אסף חזן: עוד דקה.

אורן אסף חזן: עוד דקה.

אורי אריאל: אז ניסן, אתה תגיד לי אם אני יכול – – –

אורן אסף חזן: תן דבר תורה.

אורן אסף חזן: דבר תורה לקראת פורים.

אורן אסף חזן: דבר תורה.

אורי אריאל: בכל אופן, בפרשת השבוע, בעת בניית המשכן, אנחנו מדברים על נתינת תרומה, וכל אחד מישראל שותף לבניית הקודש, המצוות והתורה כולה.

אורי אריאל: ואנחנו מתקרבים לחג הפורים.

אורי אריאל: היות שחג הפורים יוצא במוצאי שבת ויום ראשון, וכידוע יום קודם זה תענית אסתר, היות שאנחנו לא צמים בשבת, וגם ביום שישי זו בעיה, בגלל כניסת השבת, הצום הוקדם למחר.

אורי אריאל: חבר הכנסת ברושי, מחר, מהנץ החמה, בערך 3:50 נדמה לי, ועד כמדומני 18:15, אנחנו צמים לזכר הצום שקיימה אסתר כדי להיכנס למלך אחשוורוש ולקבל את ברכתו להילחם בהמן וביתר הצוררים.

אורי אריאל: ובעת שישראל כולם מתכנסים יחדיו וגם צמים, יש להם אכן תשועה ובאה להם ישועה, וברוך השם זכינו והצעת המן נתקלקלה והעם היהודי ניצל.

אורי אריאל: אני אסיים, ברשותך, יושב-ראש הקואליציה, במצוות שבהן אנחנו עסוקים בחג הפורים: מצווה אחת היא לשמוע מגילה.

אורי אריאל: זו מצווה חשובה.

אורי אריאל: אנחנו קוראים אותה גם בערב וגם בבוקר – גם נשים, יש שוויון עם הנשים.

אורי אריאל: נשים מחויבות לשמוע קריאת מגילה.

אורי אריאל: זה לא בכל המצוות ככה, אבל במצוות שהנשים היו בהן, הנס התקיים בהן, גם הן מצוות.

אורי אריאל: המצווה השנייה היא משלוח מנות איש לרעהו.

אורי אריאל: ומחויבים מנות – זה לפחות שתיים, לפחות שתי מנות, שני אנשים, ולפחות שני דברים בכל מנה, קרי, לא מספיק לשים רק בשר, נניח, אלא צריך עוד דבר.

אורי אריאל: אנחנו פנינו – משרד החקלאות פנה אליכם, לתושבי ישראל, לח"כים, לשרים, לעשות משלוח מנות עם פירות וירקות כדי לאכול בריא וכדי לתת פרנסה לחקלאים.

אורי אריאל: ראוי לעזור להם תמיד, וגם עכשיו, ואני שמח על כך שהשנה נקיים את מצוות משלוח המנות בעיקר עם פירות, ירקות, מוצרים כחול-לבן.

אורי אריאל: המצווה השלישית היא מתנות לאביונים.

אורי אריאל: התורה שלנו מקפידה בענייני הדאגה לחלשים – לגר, ליתום, לאלמנה, לדל, לעני.

אורי אריאל: ואנחנו מחויבים ביום הזה, יותר מאשר לאכול, לשים כסף ולשתות, בעיקר לתת מתנות לאביונים, וכל המרבה הרי זה משובח.

אורי אריאל: אין מצווה, ודאי לא דאורייתא, להשתכר, למרות שיש חלק שמקפידים על זה, זאת לא המצווה העיקרית, ולהפך, ראוי לא להשתכר.

אורי אריאל: והשיר הידוע "חייב איניש לבסומי – – – עד דלא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי" יתקיים בנו, בעזרת השם, השנה בענק, וננצח את כל אויבינו – –

מיקי רוזנטל: תגיד לי, מה, אתה עושה לנו עכשיו את מגילת אסתר?

אורי אריאל: – – מאיראן, מהודו ועד כוש.

אורי אריאל: שיהיה לכולכם, לעובדי המשכן, לח"כים, לשרים, לכולם, חג פורים שמח.

אורי אריאל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון – שלוש דקות, מתנגדת, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת להתנגד להצעת החוק של חבר הכנסת סלומינסקי.

זהבה גלאון: לא יכול להיות שכנסת ישראל שמחוקקת חוקים שוויוניים ולא מפלים תכניס לתוך החוקים שלה, לתוך ספר החוקים שלה, את המשפט העברי העתיק.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה עוד שלב, עוד שלב בדרך להפיכתה של מדינת ישראל למדינת הלכה ולא מדינה דמוקרטית.

זהבה גלאון: יש כאן שורה של חוקים שמבקשים לשים בקדמת הבמה את ה"יהודית" על חשבון ה"דמוקרטית".

אורן אסף חזן: ככה צריך להיות.

זהבה גלאון: עכשיו אני רוצה להגיד, אין ספק – – –

אורן אסף חזן: ככה צריך להיות.

זהבה גלאון: אין ספק שבמשפט העברי – – –

אורן אסף חזן: – – – ככה צריך להיות.

זהבה גלאון: אין ספק שבמשפט העברי יש עקרונות של צדק, אני לא מתווכחת על זה.

אורן אסף חזן: את שכחת מה זה יהדות בכלל.

זהבה גלאון: אבל המשפט העברי מכיל בתוכו – –

אורן אסף חזן: שכחת.

זהבה גלאון: – – אלמנטים – –

אורן אסף חזן: היא שכחה מה זה יהדות.

זהבה גלאון: – – מפלים, גזעניים, שרואים באישה קניין הגבר.

זהבה גלאון: לא יכול להיות שהכנסת מחוקקת כאן חוקים של שוויון מגדרי – –

אורן אסף חזן: זהבה, רק את באה בלי בורקה, זהבה.

זהבה גלאון: – – ואתם אומרים לנו: נכניס את החוקים המפלים האלה כלפי נשים, כלפי מיעוטים.

זהבה גלאון: אנחנו נכניס אותם עכשיו – כלפי לא יהודים.

אורן אסף חזן: למה את באה בלי בורקה?

זהבה גלאון: אנחנו נכניס אותם – – –

אורן אסף חזן: כל כך אוהבת את – – –

זהבה גלאון: אתה יכול פעם אחת לא להיכנס לי בדברים כשאני מדברת?

זהבה גלאון: אחר כך אתה מתפלא למה אומרים שאתה עלוב, עלוקה וקרצייה?

זהבה גלאון: אי-אפשר כבר לשמוע אותך.

זהבה גלאון: אי-אפשר כבר לשמוע אותך.

זהבה גלאון: די.

מאיר כהן: אני מבקש להירגע, משני הצדדים.

מאיר כהן: גם אתה.

מאיר כהן: אתה עומד כאן ומפריע.

זהבה גלאון: אי-אפשר לשמוע אותך יותר.

זהבה גלאון: בכל הצעה שכל אחד עולה אתה מפריע לכל אחד.

זהבה גלאון: די כבר.

מאיר כהן: מספיק.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן – – –

מאיר כהן: די.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

אורן אסף חזן: – – – התרופה שלה.

אורן אסף חזן: אני התרופה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: למרות הכעסים, ואני מבין אותם, לא צריך להגיד לחבר כנסת "קרצייה", אנא ממך.

מאיר כהן: אני מבין את הכעסים.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: תקבלי את זמנך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדים לפיחות זוחל במעמדו של החוק הישראלי.

זהבה גלאון: אנחנו כנסת ישראל, אנחנו צריכים לאמץ חוקים שוויוניים, אנחנו מחוקקים כאן חוקים שוויוניים.

זהבה גלאון: לא יכול להיות שאותה כנסת שמחוקקת חוקים שוויוניים תיתן יד עכשיו להחלת החוק העברי הקדום, החוק למשל שמאפשר נישואים וגירושים במדינת ישראל 1950 – – –

מאיר כהן: סליחה, גברתי.

מאיר כהן: אני מבקש, אדוני השר, אדוני יושב-ראש הקואליציה, גברתי השרה, אני אפסיק את הדיון, אי-אפשר להמשיך כך.

מאיר כהן: אי-אפשר להמשיך כך.

מאיר כהן: ביטן, אי-אפשר, אנשים פה מדברים, לא שומעים אותם, תכבדו אותם.

דוד ביטן: – – –

מאיר כהן: ביטן, אני מבקש ממך.

מאיר כהן: אי-אפשר כך.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אנחנו מחוקקים כאן חוקים שוויוניים, ואנחנו עדים באופן סיסטמטי לניסיונות של הבית הזה לשים את ה"יהודית" על חשבון ה"דמוקרטית".

זהבה גלאון: כשמדינת ישראל מתייחסת לעצמה כיהודית ודמוקרטית או כמדינתו של העם היהודי ושל כל אזרחיה, חוק כזה שמבקש – –

אורן אסף חזן: לא כל אזרחיה.

אורן אסף חזן: מדינת העם היהודי.

זהבה גלאון: – – להחיל את המשפט העברי לתוך החוק הישראלי – – –

מאיר כהן: חזן.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

ניסן סלומינסקי: אורן.

זהבה גלאון: אדוני, אני מודה לך, אני לא יכולה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, אני רוצה לפני כל הכנסת להגיד לך: אתה עומד כאן ואתה מעיר לכל אחד.

אורן אסף חזן: כל אחד עושה את זה.

מאיר כהן: יש גבול.

אורן אסף חזן: אל תעשה פה הצגה – –

מאיר כהן: סליחה, לא כל אחד עושה את זה.

מאיר כהן: אף אחד לא מגיע לכאן – –

אורן אסף חזן: – – אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: – – ומרשה לעצמו את מה שאתה מרשה.

אורן אסף חזן: אני לא צעקתי מכאן.

מאיר כהן: בפעם הבאה – –

אורן אסף חזן: אל תעשה פה הצגה.

מאיר כהן: – – אני לא אהסס להוציא אותך מייד.

מאיר כהן: אני מודיע לך את זה.

אורן אסף חזן: זה לא – אל תעשה פה פריבילגיות.

מאיר כהן: אני מודיע לך את זה.

אורן אסף חזן: אל תעשה פריבילגיות.

מאיר כהן: יש גבול.

מאיר כהן: אתה לא עומד כאן – – –

אורן אסף חזן: גם אתה צועק כשאתה יושב – – –

מאיר כהן: סליחה, מותר לך לצעוק, אבל לא לעמוד כאן ולשסות את עצמך בכל חבר כנסת.

אורן אסף חזן: לא בכל, רק בשונאי ישראל.

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: כל הכנסת צועקת?

אורן אסף חזן: לא נכון.

אורן אסף חזן: רק בשונאי ישראל.

מאיר כהן: תפסיק עם זה.

אורן אסף חזן: רק בשונאי ישראל.

מאיר כהן: תפסיק עם זה, ואני קורא אותך עכשיו קריאה ראשונה לסדר.

אורן אסף חזן: רק בשונאי ישראל.

מאיר כהן: יש גבול.

אורן אסף חזן: גם אם תקרא לי – – –

מאיר כהן: מה, כולם משתתפים בהצגה הזאת?

אורן אסף חזן: לא יפגעו במדינה.

מאיר כהן: קריאה שנייה.

מאיר כהן: אני אוציא אותך החוצה.

מאיר כהן: תכבדו אנשים שמדברים כאן.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

דוד ביטן: טוב, רבותי, להצביע, לשבת.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה טרומית על הצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – עקרונות המשפט העברי), התשע"ו–2016.

מאיר כהן: קריאה טרומית, בבקשה.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – עקרונות המשפט העברי), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: 41 בעד, 32 מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – עקרונות המשפט העברי), התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית, והיא עוברת להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני סגן המזכירה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק זכות השגה על החלטה בעניין רישוי מקצועות בתחום הרפואה והבריאות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 53) (דרכים לביטול עסקה), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת יואל חסון, דוד ביטן ואיתן כבל.

נאזם בדר: מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת עליזה לביא ויעל כהן-פארן, בנושא: פרופסור ב"הדסה" ערך ניסוי על נשים הריוניות בניגוד לנהלים; בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, עודד פורר, רועי פולקמן ומנואל טרכטנברג, בנושא:

נאזם בדר: פגיעה במחקר המדעי בישראל על-ידי רשות המסים – מיסוי מלגות.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/3473/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תקופת לידה והורות לבן-זוג של עובדת שילדה יותר מילד אחד), של חבר הכנסת יואל חסון.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: עשר דקות, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יש לנו הזדמנות, אחרי היום הקשה הזה, קצת לשפר אנרגיות.

יואל חסון: אז אני מבקש מחברי הכנסת: בואו נשפר אנרגיות, כי הצעת החוק הזאת בהחלט משפרת את האנרגיה של כולנו.

יואל חסון: ויש לנו הזדמנות עכשיו לעשות – –

חיים ילין: יואל.

יואל חסון: – – משהו טוב.

יואל חסון: לעשות משהו טוב.

יואל חסון: ואנחנו הולכים לעשות משהו טוב, כי הצעת החוק הזאת, לשמחתי, נתמכת על-ידי הקואליציה והאופוזיציה.

יואל חסון: אני אספר לכם עכשיו מה זה הדבר הטוב שאנחנו הולכים לעשות.

יואל חסון: קודם כול, כפי שכולנו יודעים, לידה זה אירוע גדול, משמח, בחיים של אדם, של משפחה.

יואל חסון: אבל התקופה שמגיעה אחרי זה היא תקופה לא פשוטה, קשה הרבה פעמים, מרגשת אומנם, אבל קשה פיזית ונפשית להורים הטריים.

דוד ביטן: – – – החוק הזה חשוב.

שרן השכל: – – – אתה צריך להגן עלינו בוועדה, זה התפקיד שלך.

קריאות: – – –

יואל חסון: אדוני, יש שם סיטואציה שלא מאפשרת – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטן.

מאיר כהן: דוד.

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטן, יו"ר הקואליציה.

מאיר כהן: יו"ר הקואליציה.

מאיר כהן: יו"ר הקואליציה, אתה תעזור לי להרגיע ולא ההפך.

מאיר כהן: דוד, חבר הכנסת ביטן.

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטן, מה אתה רוצה, שאני אקרא אותך לסדר?

מאיר כהן: אתה יושב-ראש הקואליציה.

מאיר כהן: קדימה, דוד.

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטן, (אומר מילה במרוקאית.

מאיר כהן: ) חבר הכנסת ביטן, שב, תירגע.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אז כמו שאמרתי, לידה זה אירוע מכונן, חשוב, מרגש אבל גם קשה ולא פשוט.

יואל חסון: ההסדר שקיים היום לגבי חוק עבודת נשים בעניין חופשת הלידה הוא עייף, ישן ודי נתקע אי-שם לפני 50 שנה.

יואל חסון: בעניין חופשות לידה אנחנו רחוקים הרבה מאוד ממדינות ה-OECD, שבהן חופשות לידה הן ארוכות וגם יותר שוויוניות כלפי שני ההורים.

יואל חסון: אנחנו כחברי כנסת, התפקיד שלנו זה להתאים את עצמנו לחברה משתנה.

יואל חסון: היום אנחנו בסיטואציות אחרות.

יואל חסון: בעולם הישן, הגבר מפרנס, בקושי מכיר את הילדים שלו, והאישה צריכה להקריב הכול כולל הכול בשביל הילדים, ובשביל זה החוק הנוכחי עובד מעולה.

יואל חסון: אבל היום העולם הוא אחר, ואני אומר את זה גם כאבא בעצמי.

יואל חסון: היום אבות רבים רוצים לקחת חלק פעיל בגידול הילדים, חלק מרכזי, ונשים רבות לא מעוניינות להיות המטפלות הבלעדיות בילדים ולהקריב את כל היתר.

יואל חסון: הן לא רוצות את הסידור הזה.

יואל חסון: הן רוצות גם להשקיע בעצמן ובקריירה שלהן ובחיים שלהן.

יואל חסון: השינוי הרדיקלי בחופשת הלידה נדרש ודחוף, חברי חברי הכנסת.

יואל חסון: זה דורש משאבים, זה לא פשוט.

יואל חסון: ובינתיים, כפי שאמרתי, אנחנו רחוקים מהסטנדרט של מדינות ה-OECD או מדינות מתקדמות אחרות.

יואל חסון: אבל יש פה צד חיובי: אנחנו רואים יותר ויותר הצעות חוק שעוסקות בנושא של חופשת לידה.

יואל חסון: אני יכול לציין את הצעת החוק של חברת הכנסת תמר זנדברג, שעברה לא מזמן, שמאפשרת לאבות לקחת שישה ימי חופשה ומחלה מייד לאחר הלידה.

יואל חסון: זו הצעה חשובה.

יואל חסון: אני רוצה גם לציין כמובן את חברת הכנסת רחל עזריה, שיחד, וביוזמת שר האוצר, הביאו להגדלה או מביאים להגדלת תקופת חופשת הלידה בשבוע נוסף.

יואל חסון: ההצעה הזאת שאני מניח כרגע בפניכם, חברי חברי הכנסת, מתייחסת לסיטואציה של לידה מרובת ילדים, זה אומר תאומים ומעלה.

יואל חסון: ואנחנו יודעים שבחברה שלנו יש עלייה גדולה מאוד בלידת תאומים ומעלה, בגלל, בין השאר, טיפולי הפריה.

יואל חסון: אנחנו יודעים שטיפולי ההפריה הם תהליך לא פשוט וקשה, ואחריהם צריכה האישה להתמודד גם עם גידול של תאומים, והחוק הנוכחי לא מאפשר לבן-הזוג שלה לסייע לה.

יואל חסון: החוק שלי אומר דבר פשוט מאוד: לידת תאומים ומעלה מאפשרת הגדלה של חופשת הלידה בתשלום – מתאומים – בשלושה שבועות ומעלה.

יואל חסון: אנחנו באים בהצעה הזאת ומציעים שהגבר, בן-הזוג, יוכל לקחת את אותם שלושה שבועות בתשלום כחופשת לידה ולעשות אותם במקביל, יחד עם האישה – בבחירתם החופשית, לא מכריחים, הם יכולים גם לבחור שלא, אבל יכולים בני-הזוג לבחור לעבור את חופשת הלידה ביחד ובמקביל.

יואל חסון: חברת הכנסת עזריה, אני ציינתי אותך לפני שנכנסת, בשל החוק החשוב שאת מקדמת יחד עם שר האוצר.

רחל עזריה: לגבי שלושה שבועות של הסוף של התאומים, לעשות בהתחלה – – –

יואל חסון: לעשות בהתחלה ביחד.

יואל חסון: לעשות את זה ביחד בהתחלה.

יואל חסון: בלידת תאומים נדרשים יותר מאמץ, יותר היערכות של ההורים – זו תקופה חשובה, לתמוך אחד בשני – והחוק היום לא מאפשר את זה.

יואל חסון: פעם ראשונה הכנסת היום, בעזרת השם, תצביע בעד אפשרות שגבר יוכל לקחת חופשת לידה בדין, יחד ובמקביל עם בת-הזוג שלו.

יואל חסון: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, שהדבר הזה הוא בהחלט כיוון, אני מקווה, חשוב, ששר האוצר כבר נגע בו: עיסוק בחופשות הלידה בכלל כעיקרון, וגם עיסוק בחופשת לידה במצב של תאומים ומעלה.

יואל חסון: עכשיו אני רוצה לומר דבר נוסף.

יואל חסון: תראו, אנחנו חברה שדי מעודדת לידה ומעודדת ילודה ורוצה משפחות גדולות.

יואל חסון: זה חשוב לנו כחברה, זה חשוב לעם היהודי, זה חשוב לכולם.

יואל חסון: אבל אנחנו לא מספיק עוזרים.

יואל חסון: אנחנו לא מספיק תומכים, לא רק בעניין חופשת הלידה אלא גם בדברים אחרים.

יואל חסון: היום, זוג צעיר בישראל, עשר השנים הראשונות של חייו הן הקשות ביותר, מבחינה כלכלית, חברתית, אישית, זוגית.

יואל חסון: אלה עשר שנים מאתגרות מאוד.

יואל חסון: בני-זוג שעוברים את עשר השנים האלה בשלום, יתקדמו סבבה לגמרי, הכול יהיה בסדר.

יואל חסון: האתגר זה עשר השנים הראשונות.

יואל חסון: אני, אדוני, עברתי כבר חמש שנים.

יואל חסון: בוא נקווה שיש לי עוד חמש שנים טובות.

מאיר כהן: איחולי, איחולי.

יואל חסון: בעזרת השם.

עמר בר-לב: חכה שיהיו לך ילדים גדולים.

יואל חסון: אתה כבר עברת מזמן.

רחל עזריה: אתה כבר בסדר – – –

עמר בר-לב: יואל, חכה שיהיו לך ילדים גדולים.

מנואל טרכטנברג: ונכדים.

מאיר כהן: חברת הכנסת עזריה – – –

רחל עזריה: אני – 16.

מאיר כהן: עד מאה ועשרים.

יואל חסון: אז חברים, ההצעה הזאת היא אומנם הצעה שכרגע מטפלת רק בכ-5% מהזוגות או מהמשפחות בישראל, אבל אני מקווה מאוד שהיא פותחת פתח לעיסוק נרחב יותר בעניין השוויוני של חופשת הלידה ושל האפשרות להתמודד עם זה ביחד.

יואל חסון: טוב לנו, למדינת ישראל, משפחות גדולות.

יואל חסון: טוב לנו שבני-הזוג ידעו להתמודד עם זה ביחד.

יואל חסון: טוב לנו שיהיו ילדים במדינת ישראל.

יואל חסון: מובן שהצעת החוק מנוסחת בלשון זכר ונקבה, אך מכוח פסיקה, חשוב להגיד, אך מכוח פסיקה ותקדימים, היא תחול כלפי הורים מכל הסוגים והמינים, כולל משפחות חד-מיניות.

יואל חסון: עכשיו מילה אחרונה על ההתגלגלות של הצעת החוק, חשוב להגיד.

יואל חסון: חודשים ארוכים אני מגלגל את הצעת החוק הזאת מול הממשלה, מול גורמי הממשלה, מול שרי הממשלה, ואני חייב לומר שלא היה פשוט.

יואל חסון: אבל אני גם רוצה לפרגן.

יואל חסון: אני רוצה לפרגן, קודם כול, לשר הרווחה חיים כץ, שמהרגע הראשון הביע תמיכה בחוק הזה והבין שהחוק הוא חשוב.

יואל חסון: אני מודה לו ואני מודה לצוות שלו, שהבינו את גודל השעה ותומכים בחוק הזה.

יואל חסון: אני גם רוצה להודות לשר האוצר משה כחלון ולצוותו, שגם הם הבינו את חשיבות החוק.

יואל חסון: כמו שאמרתי, הם מטפלים בנושא של חופשות לידה.

יואל חסון: חשבו והסכימו ונתנו כאן – זה לא פשוט, אני יודע, לא קל לתת קרדיט לאנשי אופוזיציה – אבל הסכימו לתת תמיכה לחוק הזה שלי, וביחד אני מקווה שנקדם מהפכה ורפורמה בחופשות הלידה.

יואל חסון: אני רוצה תודה מיוחדת ליושב-ראש הקואליציה.

יואל חסון: דוד ביטן יושב-ראש הקואליציה, תודה גם לך על התמיכה החשובה בחוק הזה, וגם הוא, ברגע שנכנס לתמונה, תמך, עזר לי וסייע לי במשוכות הרבות בדרך לאישור החוק.

יואל חסון: וגם מילה טובה, חשוב לי לומר – ואחרונה – לאנשי ראש הממשלה, ליועצי ראש הממשלה.

יואל חסון: אני לא יודע אם ראש הממשלה אישית היה מעורב, אבל אם הוא גם היה מעורב – – –

אורן אסף חזן: – – – ראש הממשלה.

יואל חסון: אל תפריע לי.

אורן אסף חזן: אומר לך, יואל, לראש הממשלה.

יואל חסון: גם כשמפרגנים אתה לא יודע לקבל.

אורן אסף חזן: תפרגן לראש הממשלה.

יואל חסון: אני רוצה להודות, קודם כול, לאנשי ראש הממשלה, ליועצי ראש הממשלה, שהיו גם בנושא החוק הזה, הבינו את החשיבות שלו ותמכו בו ועזרו לי להעביר את החוק.

יואל חסון: ואם הם תמכו, אז כנראה גם ראש הממשלה תמך.

יואל חסון: אז אני גם מודה לראש הממשלה בנימין נתניהו.

יואל חסון: ואני מודה לכם, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, שתתמכו בחוק הזה ונתחיל פה תהליך חשוב של רפורמה.

יואל חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב בשם הממשלה השר גלעד ארדן, בבקשה – בשם השר לשירותים חברתיים ורווחה חיים כץ.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהתאם לחוק הביטוח הלאומי, עובדת שילדה בלידה אחת יותר מילד אחד זכאית לתוספת דמי לידה בעבור שלושה שבועות בעד כל ילד נוסף שילדה באותה לידה החל מהילד השני.

גלעד ארדן: משמעות הדבר היא שיולדת אשר ילדה תאומים תהיה זכאית לשלושה שבועות נוספים, כלומר כ-17 שבועות דמי לידה במקום 14.

גלעד ארדן: כמו כן, בן-זוגה של יולדת רשאי כיום להחליפה בחופשת הלידה לאחר שישה שבועות מיום הלידה, וזאת לפרק זמן שלא יפחת מ-21 ימים, ובתנאי שלא ישולמו בגין אותה תקופה דמי לידה גם ליולדת במקביל.

גלעד ארדן: הצעת החוק של חבר הכנסת יואל חסון מבקשת לתקן את חוק עבודת נשים, וכן לערוך תיקון עקיף בחוק הביטוח הלאומי, ולקבוע כי שלושת השבועות הנוספים שזכאית להם יולדת בלידת תאומים יוכלו להתחלק בין האב לאם בהתאם לרצונם ובכפוף להסכמת האם, וזאת בכל מועד במהלך חופשת הלידה ובמקביל לחופשת בת-הזוג.

גלעד ארדן: באופן הזה, לפי ההצעה, האב והאם יוכלו לשהות ביחד במהלך תקופת הלידה וההורות ולהעניק זה לזו את התמיכה הנדרשת במסגרת הטיפול האינטנסיבי בזוג תאומים ויותר.

גלעד ארדן: כמו כן, אם ההורים יבחרו באפשרות הזאת, לא יהיה בכך כדי לגרוע מזכויות אחרות המגיעות להם מכוח החוק.

גלעד ארדן: המוסד לביטוח לאומי תומך בעיקרון שבבסיס ההצעה, שלפיו בני-זוג יוכלו לממש את תקופת הארכה הניתנת בשל לידה רב-עוברית מייד עם הלידה, במקביל או ככל שיבחרו.

גלעד ארדן: עם זאת, המוסד לביטוח לאומי סבור כי מימוש הזכות האמורה, בדומה לזכותו של אב להחליף את בת-זוגו היום, לא יכול שיפחת מ-21 ימים, וכך גם תישמר המסגרת העונה על צורכי המעסיקים.

גלעד ארדן: ההצעה למעשה איננה כרוכה בעלות כספית, מכיוון שהיא איננה מוסיפה תקופת זכאות נוספת על זו הקיימת אלא מסדירה את אופן מימוש התקופה הבסיסית על-ידי שני בני-הזוג.

גלעד ארדן: בוועדת השרים לחקיקה הוחלט לתמוך בשלב זה בקריאה טרומית, בכפוף לכך שההצעה לא תקודם לפני שתוגש הצעת החוק הממשלתית בנושא זה.

גלעד ארדן: אם לא תהיה הצעת חוק ממשלתית, תוחזר ההצעה לוועדת שרים לחקיקה לפני קריאה ראשונה.

גלעד ארדן: בכפוף לתנאים שבהחלטת ועדת השרים, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תקופת לידה והורות לבן-זוג של עובדת שילדה יותר מילד אחד), התשע"ז–2016.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תקופת לידה והורות לבן-זוג של עובדת שילדה יותר מילד אחד), התשע"ז–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 39 בעד, וכולל דב חנין זה 40 בעד.

יחיאל חיליק בר: הייתה לו בעיה.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לפרוטוקול תמיכה של חבר הכנסת מיקי לוי, חברת הכנסת איילת נחמיאס, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא וחבר הכנסת עמר בר-לב.

יחיאל חיליק בר: אז בעצם 40 בעד, ללא נגד.

יחיאל חיליק בר: ואני קובע כי הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תקופת לידה והורות לבן-זוג), התשע"ז–2016, עברה בקריאה טרומית.

יחיאל חיליק בר: אני מודיע לפרוטוקול שבהצעת החוק של בצלאל סמוטריץ, הצעה לתיקון פקודת מס הכנסה, ח"כ יעל גרמן הצביעה בעד בטעות והיא מתנגדת, אז זה נרשם בפרוטוקול.

רחל עזריה: – – – יגיע לוועדת הכנסת, החוק הזה.

יחיאל חיליק בר: הבנתי.

יחיאל חיליק בר: יש מחלוקת על הוועדה, אז זה יעבור לוועדת הכנסת, שתחליט באיזו ועדה זה יידון בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/3020/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (החזקה או שימוש לצריכה עצמית של סם מסוג קנבוס או שרף של קנבוס), של חברי הכנסת שרן השכל ודב חנין.

יחיאל חיליק בר: ינמק את ההצעה חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: להצעה זו יש הצעת חוק מוצמדת של חברת הכנסת תמר זנדברג, שתנמק לאחר מכן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, עד עשר דקות, אדוני.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – אדוני השר, אדוני השר לביטחון פנים, אדוני השר לביטחון פנים, אני אשמח, אדוני השר ארדן, שאתה תקשיב לדברי, כי אני מניח – – –

גלעד ארדן: אני מבין שהוא מפעיל את השעון לא רק ברגע שאני – אין חובת הקשבה.

דב חנין: לא, יש חובת הקשבה, ויש אפילו נימוס טוב.

גלעד ארדן: אין בתקנון חובת הקשבה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה שאנחנו מציגים כרגע מעורר בכנסת ויכוח רציני, ולכן אני מבקש מכל החברים להקשיב היטב היטב לדברי – – –

דוד ביטן: איזה ויכוח?

דוד ביטן: הרי הממשלה כבר החליטה.

דוד ביטן: אתם קובעים לממשלה את הדבר הזה.

דוד ביטן: מספיק.

דב חנין: אבל חבר הכנסת ביטן, עוד לא התחלת להקשיב.

דב חנין: אולי תשתכנע?

דב חנין: אולי תשכנע?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, חשוב לי שכל אחד ואחת מאתנו – שנקשיב היטב לנימוקים, נשמע בדיוק במה מדובר, וכל אחד יקבל את ההחלטה שנראית לו ראויה ונכונה לפי מיטב שיקול דעתו ומצפונו.

דוד ביטן: מה עשיתם עד עכשיו בעניין הזה?

דב חנין: על מה אנחנו מדברים?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק שלנו מציעה להפוך את העבירה של צריכה עצמית, צריכה לשימוש עצמי של קנביס, לאנשים שהם בוגרים מעל גיל 21, לעבירה של קנס.

דב חנין: סכום הקנס הזה יהיה 300 שקלים, אבל אם העישון נעשה במקום ציבורי, הקנס הזה יהיה בגובה של 1,500 שקלים.

דב חנין: אנחנו מציעים שהעבירה תוגדר עבירת קנס, וזאת תהיה המשמעות שלה.

דב חנין: מאיפה באה ההצעה הזאת, למה אנחנו מציעים את ההצעה הזאת?

דב חנין: ההצעה הזאת, עמיתי חברי הכנסת, מבוססת על הרבה מאוד מחקרים, ובהם הדוח של הוועדה הבין-לאומית לבחינת מדיניות הסמים העולמית, דוח שהוגש בשנת 2011 לאו"ם.

דב חנין: בדוח הזה, עמיתי חברי הכנסת, מנתחים את השאלה של השימוש בסמים מסוגים שונים ואת הדרכים הנכונות להתמודדות עם הסוגיה הזאת.

דב חנין: חשוב לי להדגיש, עמיתי חברי הכנסת – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, אפשר לאפשר לנהל את הדיון, בבקשה?

דב חנין: חשוב לי להדגיש, עמיתי חברי הכנסת:

דב חנין: אנחנו לא מציעים מהלך שיעודד את השימוש בקנביס ולא מבקשים לייצר הצהרה חברתית שמעודדת את השימוש בקנביס.

דב חנין: נהפוך הוא, הצעת החוק הזאת משאירה את הקנביס כסם שמוגדר בפקודת הסמים המסוכנים, וקובעת קנס למי שיצרוך אותו במקומות ציבוריים, למי שיחזיק אותו בכמות העולה על הכמות לשימוש עצמי, ובוודאי למי שעוסק בסחר בצורה כזאת או אחרת בקנביס.

דב חנין: יחד עם זאת, הצעת החוק הזאת מונעת הפיכה של אנשים בוגרים ונורמטיביים שמלאו להם 21 שנים לעבריינים בעיני החוק.

דב חנין: הצעת החוק הזאת תאפשר לאותם אנשים המשך של החיים הרגילים והמקצועיים ותרומה לחברה, ותמנע את הפגיעה הצפויה בהם כתוצאה מרישום פלילי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, באמת, אתה מפריע.

יחיאל חיליק בר: אתה לא מפסיק להפריע.

יחיאל חיליק בר: אי-אפשר ככה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה לעשות סדר במקום שצריך לעשות בו סדר.

דב חנין: היום עישון קנביס על-ידי בן-אדם בוגר זו עבירה שדינה שלוש שנות מאסר, וברור שאנחנו נמצאים במציאות שיש בה פער אדיר בין הנורמה שכתובה בחוק הרשום בספר לבין המצב בשטח.

דב חנין: והפער הזה, עמיתי חברי הכנסת, זהו מקור להרבה מאוד בעיות.

דב חנין: זהו מקור לבעיה קודם כול של אפליה חברתית.

דב חנין: ישנם מקומות בארץ שבהם אנשים מעשנים קנביס ולא קורה להם כלום, אבל ישנם מקומות – בפריפריה, ביישובים ערביים – שבהם בן-אדם מעשן קנביס והוא נתון לחסדיה של המשטרה.

דב חנין: זה דבר שצריך למנוע.

דב חנין: צריך למנוע את הפער הזה שבין חוק כתוב לבין נורמה נוהגת.

דב חנין: וצריך, עמיתי חברי הכנסת, להימנע ממסר כפול – מסר כפול, שבו מצד אחד דבר הוא אסור, ומצד שני, בקריצת עין, במקומות מסוימים ולאנשים מסוימים הדבר הוא מותר, ועל זה הוויכוח.

דב חנין: אני מקבל בברכה את היוזמה שיש בממשלה לשינוי המדיניות בתחום הזה, אבל אני חושב שבשינוי הזה צריכה להיות אמירה מאוד מאוד ברורה על מה אנחנו מדברים: האם אנחנו מדברים על משהו שנשאר עבירה פלילית לכל דבר ועניין ורק בחסדיה של המשטרה – המשטרה היא שתחליט, היא שתקבע והיא שתוכל לבד לקבוע מי ייכנס למסלול פלילי ומי לא ייכנס למסלול פלילי?

דב חנין: האם זה הדבר הנכון?

דב חנין: האם זה הדבר הראוי?

דב חנין: האם זה הדבר שמשקף חברה שבה אנחנו רוצים לחיות?

דב חנין: אנחנו חושבים אחרת:

דב חנין: אנחנו חושבים שהנורמה צריכה להיות אחת, שהיא צריכה להיות חדה, שהיא צריכה להיות ברורה, שהיא צריכה להיות עקבית.

דב חנין: ואנחנו מציעים את הנורמה הזאת.

דב חנין: אני יודע שיש בבית הזה גם חברים, אולי לא מעטים, שתומכים במהלך של לגליזציה, אבל זה איננו המהלך שאנחנו מציעים היום.

דב חנין: אנחנו חושבים – גם לאלה שמאמינים בלגליזציה – שהדרך הזאת היא דרך הדרגתית, והיא צריכה לעבור בשינוי הדרגתי.

דב חנין: ואנחנו מציעים להתחיל את השינוי הזה היום, באמירה ברורה של הכנסת ובקביעה ברורה של הקו הנורמטיבי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זה הוויכוח האחד שיש כאן.

דב חנין: אבל יש כאן ויכוח נוסף, שהוא לא פחות חשוב: ויכוח על תפקידו ומהותו של החוק הפלילי.

דב חנין: אני מתייחס לחוק פלילי בהרבה מאוד כבוד.

דב חנין: חוק פלילי הוא מכשיר חזק של החברה להתמודדות עם המצבים הקיצוניים ביותר.

דב חנין: האם זה ראוי שהחוק הפלילי יהיה המכשיר שלנו, עבירה של שלוש שנות מאסר למי שמעשן קנאביס בביתו הפרטי והוא אדם בוגר?

דב חנין: האם מישהו בבית הזה באמת חושב שזה מה שצריך להיות?

דב חנין: ואם אתם חושבים שזה לא צריך להיות, אז יש לכם היום את ההזדמנות להצביע על שינוי.

דב חנין: אומר לי השר ארדן, ושוחחנו לפני תחילת הדיון הזה, שמבחינתו מספיק שינוי של המדיניות הממשלתית והחוק יכול להישאר אותו חוק.

דב חנין: כשהחוק נשאר אותו חוק, אנחנו נשארים במצב שבו זוהי עבירה שדינה שלוש שנות מאסר.

דב חנין: האם מישהו באמת חושב שכך אנחנו רוצים להתייחס לחוק הפלילי שלנו?

דב חנין: האם באמת מישהו חושב שזה דבר שאנחנו רוצים להגדיר לו עבירה של שלוש שנות מאסר?

דב חנין: אני מציע לנו, עמיתי חברי הכנסת, ללמוד מהניסיון הבין-לאומי.

דב חנין: היו פעם מדינות – בארצות-הברית היו פעם חוקי יובש, שביקשו להילחם בתופעת האלכוהוליזם על-ידי חוקים שהפכו שתיית אלכוהול לדבר בלתי חוקי.

דב חנין: זאת הדרך שאנחנו רוצים ללכת בה?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מזוז, חבר הכנסת מזוז, אני מבקש ממך להירגע.

יחיאל חיליק בר: תודה, תודה.

דב חנין: אז לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לנו שאנחנו נלך עם נורמה אחת ברורה, עקבית וישרה.

דב חנין: ועוד בעיה, עמיתי חברי הכנסת, היא הבעיה של האכיפה הסלקטיבית.

דב חנין: כאשר חוק בנוי ומוגדר בצורה כזאת, התוצאה היא אכיפה סלקטיבית.

דב חנין: אצל ערבים אוכפים יותר.

דב חנין: בפריפריה אוכפים יותר.

דב חנין: בשכונות אוכפים הרבה פחות.

דב חנין: גם עם האכיפה הסלקטיבית הזאת צריך להתמודד.

דב חנין: ועוד נושא שצריך להעלות כאן הוא הנושא של יחסי כנסת וממשלה.

דב חנין: אומרת לנו הממשלה: אנחנו נסגור את הכול אצלנו, אין לכנסת מה להגיד בעניין.

דב חנין: למה?

דב חנין: למה שהנושא הזה לא יידון גם כאן, בכנסת?

דב חנין: ניהלתם דיונים בממשלה – מצוין.

דב חנין: הגעתם למסקנות בממשלה – חשוב וטוב.

דב חנין: למה שאנחנו בכנסת, בית נבחרי העם, לא נוכל לנהל גם כאן דיון רציני, מכובד, מכבד, ישיר, פתוח, עם ויכוח, על השאלות האלה?

דב חנין: אם נעביר היום את הצעת החוק הזאת בקריאה הטרומית, עמיתי חברי הכנסת, תהיה לנו הזדמנות לנהל את הדיון הזה כאן, בכנסת.

דב חנין: ואני אומר לכם, בשאלות כאלה עקרוניות, שאלות שיש בהן ויכוח, ראוי וחשוב שהכנסת תפעל, ראוי וחשוב שהכנסת תתווכח, ראוי וחשוב שהכנסת תדון.

דב חנין: הכנסת לא צריכה להיות רק חותמת גומי של הממשלה.

דב חנין: יש לממשלה עמדה?

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: יש לממשלה גם רוב, יש לה קואליציה.

דב חנין: אבל לנו יש את הזכות, לנו יש את החובה לנהל דיונים רציניים, אמיתיים, מקיפים, גם כאן בבית הזה.

דב חנין: ואני מבקש מהממשלה, לאחר שהיא כבר התחילה מהלך של שינוי, לא למנוע מהמהלך הזה להגיע גם לכאן, לכנסת, כדי לאפשר לנו בכנסת לנהל באופן אמיתי, פתוח וציבורי את הדיון בשאלה הזאת.

דב חנין: לסיכום, אדוני היושב-ראש – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, כן.

דב חנין: – – הצעת החוק הזאת איננה הצעה של לגליזציה; הצעת החוק הזאת איננה העצה שהופכת את השימוש בקנאביס לדבר שהוא מותר; הצעת החוק הזו קובעת עבירה, אבל היא עבירה נורמלית, היא עבירה שמאפשרת לנו להפסיק את האכיפה הסלקטיבית, את השימוש בכלי הזה של הקנאביס – כדי לאפשר למשטרה לגייס משת"פים, כדי לגייס אנשים שיעזרו לה – ככלי שהוא לא רלוונטי לא לחוק הפלילי ולא למדיניות שאנחנו רוצים לייצר.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: אני ממש מבקש מהנהלת הליכוד שם בצד, עליזה, אתם ממש ממש מפריעים.

יחיאל חיליק בר: עד שחבר הכנסת חזן בשקט, אתם עושים בשבילו את העבודה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/3703/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, קודם כול אני מזמין את תמר זנדברג להציג את החוק המוצמד – עליזה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, עד שתמר תגיע אני רוצה לברך בשמכם, כאן מאחורי הזכוכית, את המשלחת הראשונה בהיסטוריה מגיברלטר, שהגיעה מטעם לשכת המסחר גיברלטר–ישראל.

יחיאל חיליק בר: ברוכים וברוכות הבאים לכנסת, Welcome to Israel, our friends from Gibraltar, and welcome to the Knesset.

חיים ילין: מתי אנחנו נוסעים לשם?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ילין שואל מתי יגיע לגיברלטר, אז אנחנו – אגב, זה יום האישה הבין-לאומי; המשלחת הזאת מובלת על-ידי אישה מאוד מוכשרת, איילת ממו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מברכים גם אותך שבאת.

יחיאל חיליק בר: ברוכה הבאה לכנסת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אנחנו עוברים להצעה המוצמדת של תמר זנדברג, הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: חברות וחברים, מדינת ישראל נמצאת בימים אלה ברגע מאוד מאוד חשוב, אפילו הייתי אומרת היסטורי: מדינת ישראל, ממשלת ישראל, מכירה בעובדה שעישון קנאביס בשעות הפנאי הוא לא פשע ולא עבירה, ואנשים שמעשנים קנאביס לצרכים חברתיים, בשביל הכיף, בשביל ההנאה שלהם, הם לא פושעים ולא עבריינים.

תמר זנדברג: אחרי שאמרנו את זה, צריך להסתכל ולשאול את עצמנו, להסתכל על הדרך שעברנו עד פה ועל הדרך שעוד נעבור מכאן והלאה.

תמר זנדברג: כשאני נבחרתי לכנסת לפני ארבע שנים הצטרפתי לאיזשהו מאבק שנוהל במשך 20 שנה, בעיקר על-ידי פעילים ותנועות חוץ-פרלמנטריות, והיה נחשב הזוי, מוזר, שולי, מצחיק – אין לי מילים לתאר לכם את כמות הבדיחות, הדחקות, שקיבלתי כאן בבית, מאנשים ששאלו אותי אם יש לי כיוון, מאנשים שכתבו לי "מסוממת", מאנשים שעד היום, אפילו חברי הכנסת שהתוודו שהם עצמם עישנו קנאביס אי-שם בימי נעוריהם כאיזושהי משובת נעורים רחוקה שהם צריכים להכות עליה על חטא, באו אלי עם איזה חצי חיוך וחצי קריצה.

תמר זנדברג: והיום, ארבע שנים אחרי, משרד המשפטים, הרשות למלחמה בסמים, השר לביטחון פנים, ריבונו של עולם, שעמד בראש "אל-סם" – באמת, אני חייבת לומר, חל כאן בבית, בכנסת, בממשלה ובציבור מפנה משמעותי מאוד.

תמר זנדברג: והיום אנחנו אומרים שהגיע הזמן לשנות כיוון, הגיע הזמן שלא להפליל בכוח, לא להפוך את החוק עצמו למה שגורם לאנשים להיות עבריינים, לא בגלל מה שהם עשו אלא בגלל שהחוק הוא חוק לא מתאים, הוא חוק מיושן והוא חוק שלא מתאים למציאות.

תמר זנדברג: עכשיו, יש לנו כאן

תמר זנדברג: ויכוח איך לעשות את הדבר הזה.

תמר זנדברג: השר ארדן – וזו באמת הזדמנות, אדוני השר, גם להודות לך וגם לברך אותך.

תמר זנדברג: אני חושבת שאתה עשית צעד משמעותי גם מבחינה אישית, ואני חושבת שההתלבטות וכאבי הבטן שלך הם ניכרים.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזו שאנחנו מנמקים כאן היום היא במידה רבה מאוד דומה להצעה שלך, היא לא שונה ממנה בהרבה.

תמר זנדברג: זו הצעה שבעצם הולכת למסלול של קנסות או לעבירות מינהלתיות במקום להשתמש בפטיש חמש קילו הזה של החוק הפלילי אל מול אותה התנהגות שהיא בסופו של דבר התנהגות שגרתית ונורמטיבית ולא פלילית.

תמר זנדברג: אני חושבת שזה לא סוף הדרך, זה לא סוף פסוק.

תמר זנדברג: על שולחן הכנסת מונחות כמה הצעות חוק שלי שהולכות אפילו מעבר לזה – שהופכות את העישון בכמות לצריכה עצמית לדבר שהוא לא פלילי בכלל, שהוא לא עבירה; העבירה מתחילה רק מהכמויות הגדולות יותר והלאה.

תמר זנדברג: ועל שולחן הכנסת מונחת גם הצעת חוק שלי למודל של לגליזציה, כמו מדינות בעולם – כמו קולורדו וכמו מדינות אחרות, שלא נגרם להן שום נזק; להפך, הן רק הרוויחו מהמלך הזה.

תמר זנדברג: לכן, אני חושבת שהמודל הממשלתי והמודל שהצעת החוק הזאת מציעה זה שלב ביניים.

תמר זנדברג: זה שלב ביניים חשוב, זה שלב שצריך לעשות אותו וטוב שאנחנו עושים אותו; הוא לא מספק את מלוא תאוותנו.

תמר זנדברג: עדיין יש לנו כאן הרבה מאוד חששות.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, כשאני נבחרתי לפני ארבע שנים, הציעו לי להגיש הצעת חוק כזאת עם קנסות, ואני סירבתי.

תמר זנדברג: אמרתי שאני לא רוצה להיות זאת שתשלח את המשטרה לחלק קנסות לציבור – במקום ללכת לקראת כתב אישום, להפוך את זה לקופה הרושמת על חשבון אזרחי המדינה.

תמר זנדברג: אבל אני מאמינה בתהליך הזה שאנחנו הולכים אליו.

תמר זנדברג: אני חושבת שיש כאן שינוי משמעותי.

תמר זנדברג: אני חושבת שהוא לא הסוף, ושמדינת ישראל תראה עוד שינויי מדיניות בתחום הקנאביס, כי זה מה שנכון וזה מה שצודק.

תמר זנדברג: אבל אני גם חושבת שבמאבק ציבורי חשוב מאוד לרשום הישגים בדרך, וזה מה שאנחנו עושים היום.

תמר זנדברג: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: ישיב על שתי הצעות החוק השר ארדן, במקום השר ליצמן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב במשולב על שתי הצעות החוק שהוגשו על-ידי חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת דב חנין וחברת הכנסת שרן השכל.

גלעד ארדן: הנושא שאנחנו עוסקים ודנים בו כעת – לכן אני כבר סותר את טענתו של חבר הכנסת חנין, כאילו אין מקום לכנסת לדון או לעסוק בנושא.

גלעד ארדן: הכנסת דנה בנושא, הכנסת עוסקת בנושא; היא כבר עוסקת בו שנים רבות, אף אחד לא המציא פה את הגלגל.

גלעד ארדן: הנושא הזה נדון כנסת אחר כנסת.

גלעד ארדן: אני זוכר את ינון מגל מוביל את זה; אני זוכר את תמר זנדברג מובילה את הנושא הזה; אני זוכר שנים רבות של דיונים רבים בכנסת.

גלעד ארדן: אבל מה לעשות שמדובר בנושא כבד משקל?

גלעד ארדן: זה לא עוד נושא של קנס כזה או קנס אחר, שהכנסת יכולה לעשות הגרלה ולהחליט מה נראה, אלא מדובר בנושא שעוסק בחיי אדם ממש.

גלעד ארדן: ונכון, הזכירה חברת הכנסת זנדברג, אני כיהנתי כיושב-ראש עמותות "אל-סם", ואני אספר אולי גם פעם מעל הבמה איך הגעתי לשם: פנה אלי אבא שהבן שלו התאבד לפני שירות צבאי, והוא התאבד לאחר שימוש קבוע ומתמשך בקנאביס.

גלעד ארדן: הלגיטימציה – שלצערי אנחנו שומעים בתקשורת בשנים האחרונות, כאילו יש סמים קלים, ואין בהם שום בעיה; איזה בעיה – זה בכלל רק מרפא.

גלעד ארדן: המיתוג הרפואי של קנאביס כנראה יצר זילות של כל הנושא הזה, שיש לו השלכות חמורות.

גלעד ארדן: אז אני פגשתי בעיניים שלי מאות בני-נוער מגיל 12 ואילך שהתמכרו לשימוש בקנאביס.

גלעד ארדן: זה פגע בעתידם – לא רק בגלל הכתם הפלילי המשטרתי; זה פגע בעתידם כי זה חומר משנה תודעה, כי זה חומר שעלול לגרום לנזקים כבדים מאוד, גם פיזיים וגם נפשיים.

גלעד ארדן: כל מי שמספר לכם אחרת, אני מזמין אותו לבוא ולראות את המחקרים.

גלעד ארדן: אני הקמתי צוות מקצועי.

גלעד ארדן: פעם ראשונה, לדעתי, זה שנים רבות שהייתה פתיחות בממשלה.

גלעד ארדן: באמת, בעקבות הצעות החוק שבאו מהכנסת, הממשלה הייתה קשובה, חברי חבר הכנסת דב חנין, היא לא הייתה אטומה.

גלעד ארדן: אמרת שאתה רוצה שאני אקשיב.

גלעד ארדן: תראה איזו חוצפה יש בך.

גלעד ארדן: אתה לא התחלת – – –

דב חנין: – – –

גלעד ארדן: שים לב, אתה לא התחלת עד שאני לא מקשיב, וכשאני מדבר – אתה מדבר כאן במליאה בסלולר.

גלעד ארדן: אז עוד צביעות שלכם, אבל זה בסדר, אנחנו רגילים.

דב חנין: – – –

יחיאל חיליק בר: אסור לדבר בטלפון במליאה, אני מבקש.

גלעד ארדן: אני לא באמת צריך, אבל אתה לא באמת מקשיב.

דב חנין: – – –

גלעד ארדן: אז הנושא הזה הוא נושא שבעיני צריך לגשת אליו בחרדת קודש.

גלעד ארדן: הוא לא נושא שזורקים איזה סכום קנס ואומרים: יאללה, בואו נצא טובים, ניראה טוב עם אנשים שרוצים, בכיף שלהם, ביום-יום, לעשן סמים.

גלעד ארדן: הנושא הזה הוא נושא חשוב, חמור.

גלעד ארדן: בני-נוער לא תמיד מבינים שעל-ידי שימוש בסמים הם לא רק מסכנים את עצמם פיזית – הם גם סוגרים לעצמם דלתות.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: כי אחר כך, כשהם רוצים לעבוד בשירות המדינה, כשהם רוצים אולי לעבוד בשב"כ, או לשרת במשטרה – –

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת ביטן ומיקי מכלוף, נו, באמת, קצת שקט.

גלעד ארדן: – – והם מגיעים לשם בגיל מבוגר יותר, הם פתאום מגלים שהאפשרויות נסגרו, וזה לא משנה אם זאת עבירה פלילית או לא עבירה פלילית.

גלעד ארדן: לא במקרה, רוב מדינות המערב – אל תיתנו לי את הולנד – רוב מדינות המערב, עד היום, לא הלכו ללגליזציה של סמים.

גלעד ארדן: לא הלכו ללגליזציה של סמים.

גלעד ארדן: עשינו סקירה מקיפה של כל הנושא הזה.

גלעד ארדן: יש לנו את כל המדינות ואת כל המודלים.

גלעד ארדן: הדיון, לצערי, הרבה פעמים הוא דיון שטחי.

גלעד ארדן: אפילו פורטוגל, שכולם פה העלו כדוגמה, השאירה כאופציה בקצה גם אכיפה פלילית, אם אחרי כל ההתראות ואם אחרי כל הפניות למסלולי טיפול או הקנסות המשתמש לא רוצה באמת ללכת למודל שיקומי או טיפולי.

גלעד ארדן: לכן, כאשר הקמנו צוות מקצועי וכאשר נבנה מודל – באמת, אני קראתי לו: אי-הפללה, אבל באחריות.

גלעד ארדן: המודל הזה אומר – שתדעו, חברי חברי הכנסת, שאף אחד לא יעבוד עליכם ולא ימכור לכם סיפורים: המודל הזה אומר שבפעמים הראשונות שהאדם ייתפס הוא לא יקבל שום כתם פלילי.

גלעד ארדן: לאחר כמה פעמים, אם הוא לא יסכים ללכת לאיזה מסלול, בין של התנדבות למען הקהילה ובין של מפגשים בעמותות כמו "אל-סם" או מפגשים עם גורמים טיפוליים אחרים, אז יש אפשרות כזאת בקצה – וגם אז, זה לפי שיקול דעת – להפנות אותו למסלול פלילי.

גלעד ארדן: אבל זאת האופציה האחרונה בהחלט, רק כמוצא אחרון, כי כל המדיניות שגיבשנו בממשלה היא לא לתת כתם פלילי שיפגע בעתידם של אנשים.

גלעד ארדן: ולא זו בלבד אלא שרק אתמול, בוועדת הסמים בראשותה של חברת הכנסת זנדברג, אני הצהרתי והתחייבתי שגם אנשים שיש להם כתם פלילי בעברם רק בגלל שימוש בסמים לצריכה עצמית והדבר הזה פוגע בהם, אנחנו נלך, כהנחיה של מדיניות, למחיקה.

גלעד ארדן: עכשיו, מה עושים חברי הכנסת, לצערי?

גלעד ארדן: מגישים הצעות חוק, בעיני מופקרות, חסרות אחריות, ותראו מה הן עושות: כלפי בוגרים אין פה שום הרתעה; עונש מגוחך של 300 שקלים, שבסופו של דבר, גם אם 20 פעם – אנחנו יודעים, אני לא מתכוון שהמשטרה תעסוק כל היום באכיפה בביתם של אנשים נגד שימוש עצמי, אבל צריך להבין, המשמעות של זה על בגירים היא לגליזציה.

גלעד ארדן: זה אומר שאפשר לעשן כמה שרוצים, לצרוך סמים.

גלעד ארדן: כמובן, המסר לדור הצעיר הוא ברור.

גלעד ארדן: ומה עושה הצעת החוק כלפי בני-נוער, שלגביהם אנחנו הכי הרבה חרדים שלא יתמכרו ושלא יהיה כתם פלילי בעתידם?

גלעד ארדן: שימו לב, תקראו – כולה הצעה של סעיף אחד: היא משאירה את העונש הפלילי כלפי בני-הנוער.

גלעד ארדן: הנה, תסתכלו, תקראו את ההצעה.

גלעד ארדן: ולכן, כשיש צוות ממשלתי שהיה קשוב לכנסת – וזה נדון בוועדה למאבק בסמים בראשותה של חברת הכנסת זנדברג – ששמעו את הציבור, ובאמת עשו עבודה מקצועית, יסודית, למדו מודלים בארץ ובעולם ומביאים הצעה קוהרנטית ומקיפה, שגם בה, כן, יש חששות גדולים, ולכן היא תלווה במחקר – אני חושב שלתמוך בהצעות חוק שנשלפו סתם, כגחמה, או כי אולי איזה גורם חיצוני תל-אביבי או איזשהו מגזין החליט לכתוב אותן עבור חברי הכנסת, זאת תהיה הצעה או תמיכה מאוד מאוד לא אחראית, והתוצאות שלה באמת עלולות להיות קשות מאוד.

גלעד ארדן: עכשיו גם שיהיה ברור: אני לא יכול להכתיב לאף אחד פה מה להצביע.

גלעד ארדן: אני מנסה לשכנע ברמה ההגיונית ובאחריות הציבורית.

גלעד ארדן: אבל שיהיה ברור שאם ההצעה הזאת תתחיל להתקדם במסדרונות של הכנסת, אני לא יכול להיות אחראי לתוצאות שלה.

גלעד ארדן: ומבחינתי, המשמעות צריכה להיות שכל מה שעשינו עד היום – צריך לפעול קודם כול כדי לעצור את ההצעה המופקרת הזאת, שעלולה לשים בסכנה עשרות-אלפי בני-נוער ואת עתידם.

גלעד ארדן: לכן – ביטן, השתכנעתם כבר?

אורן אסף חזן: עוד דקה.

אורן אסף חזן: עוד סיבוב שכנוע.

גלעד ארדן: לא השתכנעתם?

גלעד ארדן: אסביר עוד קצת.

גלעד ארדן: לכן, כפי שאמרתי, אני חושב שחברי הכנסת, אם הם מתנגדים להצעה הזאת, לא רק שהם עושים דבר אחראי, הם הרי עושים את הטוב מכל העולמות: הם גם יביאו לאי-הפללה של אנשים נורמטיביים, שאותם אנחנו לא רוצים להפליל ולא להטיל כתם בעתידם, וגם למחיקת את העבר שנוצר להם בגלל העבירה הזאת; ולבני-הנוער אנחנו מעבירים את המסר הנכון של הכוונה למסלולי טיפול, לא להעביר להם מסר של לגליזציה מוחלטת.

גלעד ארדן: ולכן, אני מבקש מעומק הלב להתנגד להצעה הזאת, ולא לאשר אותה ולא לתמוך בה.

גלעד ארדן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: לפני הצבעה, האם חבר הכנסת דב חנין או שרן – דב חנין מבקש להגיב.

יחיאל חיליק בר: מה לעשות, זו זכותו.

דוד ביטן: למה הוא עולה – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, ביטן, על העצה.

יחיאל חיליק בר: הוא ידבר בכל זאת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות, ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: סליחה, יש גם הצעה מוצמדת של תמר זנדברג.

יחיאל חיליק בר: תמתינו עוד קצת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר ארדן, אני דווקא הקשבתי בקשב רב לדבריך, ולכן עליתי כאן על הדוכן כדי להעמיד כמה דברים על דיוקם.

דב חנין: ראשית, עמיתי חברי הכנסת, שיהיה לגמרי ברור: הצעת החוק הזאת איננה הצעה של לגליזציה, והדברים נאמרו פה בצורה מאוד מאוד ברורה.

דב חנין: דבר שני, דיבר השר ארדן בצורה מרגשת על קטינים.

דב חנין: הצעת החוק הזאת איננה עוסקת בקטינים.

דב חנין: אנחנו איננו משנים את המצב המשפטי של קטינים בישראל.

גלעד ארדן: זה הכי גרוע.

גלעד ארדן: השארתם – – –

דב חנין: אנחנו מציעים להתייחס לאנשים בוגרים – אנשים בוגרים בבתיהם הפרטיים – – –

דוד ביטן: – – –

ענת ברקו: אתם הצבעתם נגד מחיקת רישום פלילי לחיילים, שזה – – –

דב חנין: חבר הכנסת ביטן, למה אתה כל כך מתרגש?

ענת ברקו: לא אכפת לכם.

דב חנין: אנחנו עוסקים באנשים בוגרים בבתיהם הפרטיים, ואנחנו קובעים נורמות ברורות של קנסות – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – – אתם לא מפחדים – – –

דב חנין: קנס אחד, בדרגה בסיסית, של 300 שקלים; קנס שני, בדרגה של 1,500 שקלים, למי שעושה את זה במרחב הציבורי.

דב חנין: אמרת, אדוני השר, שהכנסת דנה בנושא – – –

שולי מועלם-רפאלי: קנאביס, קנאביס.

דב חנין: אמרת, אדוני השר, שהכנסת דנה בנושא, אבל אני מתכוון, אדוני השר, לא לדיון תיאורטי; אני מתכוון לדיון שבעקבותיו יש גם תוצאות, הסכמות, החלטות, מעשים, שינויים.

דב חנין: אתה חושב שאת השינויים אתם יכולים לעשות לבד בממשלה.

דב חנין: אני לא מזלזל ולא מבטל את היכולת שלכם לבצע שינויים בממשלה, אבל בסוגיה הזאת חייבים לבצע שינוי גם בחוק.

דב חנין: אם אנחנו רוצים שינוי שהוא שינוי נורמטיבי, ולא להשאיר מצב שבו החוק מדבר בשפה אחת והמציאות מדברת בשפה שנייה, צריך לשנות את החוק.

דב חנין: צריך לשנות את החוק כדי לייצר את הנורמה, כדי לייצר נורמה אחת מחייבת, ברורה, אחידה, חד-משמעית, שתהיה רלוונטית לכל הציבור בישראל.

דב חנין: אני רוצה לפנות אליכם, עמיתי חברי הקואליציה, ולומר לכם: הצעת החוק הזאת לא באה לקנטר את הקואליציה.

דב חנין: זוהי יוזמה משותפת של חברת כנסת מהקואליציה, חברת הכנסת שרן השכל, ושלי.

דב חנין: וזו ההזדמנות לומר: יש נושאים שבהם ההצבעה יכולה להיות מעבר לקווים הקואליציוניים והאופוזיציוניים.

דב חנין: אני פונה אליכם, חברי הקואליציה, ואומר לכם: תקראו את הצעת החוק, תחשבו על המצב שקיים במציאות היום ותצביעו לפי מצפונכם.

דב חנין: אתם יודעים שהדבר הזה הוא הדבר הנכון; אתם יודעים שהדבר הזה הוא הדבר המתבקש.

דב חנין: מה שצריך לעשות זה רק לתרגם את הידיעה הזאת להצבעה.

דב חנין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: האם חברת הכנסת זנדברג מעוניינת?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחרי זה עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: עליזה, את ממש מפריעה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

תמר זנדברג: רק משפט קצר, חברות וחברים.

תמר זנדברג: באמת, אני לא רוצה שהיצרים כאן יסיטו אותנו מהדבר החשוב שמדינת ישראל עושה.

תמר זנדברג: מדינת ישראל היום הולכת במסלול שאומר את המהות, והיא החשובה: עישון קנאביס בשעות הפנאי הוא לא פשע ולא עבירה, ולא צריך את החוק הפלילי כדי להשתמש בו נגד מעשני קנאביס – העישון החברתי.

תמר זנדברג: זו בשורה מאוד חשובה.

תמר זנדברג: זו דרך חשובה שאנחנו הולכים בה.

תמר זנדברג: אנחנו בכנסת, גם בוועדת הסמים וגם כאן במליאה, נמשיך ללוות אותה ככה שנוודא שהיא באמת תקרה.

תמר זנדברג: אני יודעת שיש כאן התנגדויות, אבל יש פה גם הרבה מאוד תמיכה.

תמר זנדברג: זה הכיוון שהכנסת הולכת בו היום, ונמשיך ללוות אותו.

תמר זנדברג: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על כל אחת מהצעות החוק בנפרד.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (החזקה או שימוש לצריכה עצמית של סם מסוג קנבוס או שרף של קנבוס), של חברי הכנסת שרן השכל ודב חנין.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: מי נמנע?

שולי מועלם-רפאלי: נגד סמים.

יואל חסון: כל הכבוד לשרן השכל.

יואל חסון: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 36 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (החזקה או שימוש לצריכה עצמית של סם מסוג קנבוס או שרף של קנבוס), התשע"ו–2016, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 25 בעד, 36 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק לא עברה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (החזקה או שימוש לצריכה עצמית), של חברת הכנסת תמר זנדברג.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 36 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (החזקה או שימוש לצריכה עצמית של סם מסוג קנבוס או שרף של קנבוס), התשע"ז–2017, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 24 בעד, 36 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי גם הצעת חוק זו לא עברה.

יחיאל חיליק בר: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא התנהלות המשטרה והדרג הפיקודי באירועי אום-אלחיראן

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא התנהלות המשטרה והדרג הפיקודי באירועי אום-אלחיראן, מס' 6536, של חבר הכנסת איימן עודה – שיעלה להציג אותה, בבקשה, אדוני.

דוד ביטן: נגד.

יחיאל חיליק בר: ביטן, זה עוד עשר דקות.

יחיאל חיליק בר: ביטן, השאלה המתבקשת היא אם השתמשת בקנאביס או לא היום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברות הכנסת וחברי הכנסת, אני רואה שהשר אורי אריאל מחייך, צוחק.

איימן עודה: הוא אתמול אמר כך: אם הייתה תקלה באום-אלחיראן, הוא מבקש להתנצל בפני המשפחה.

איימן עודה: אתה יכול לצחוק, לחייך.

איימן עודה: רק שני הרוגים, ומחייך.

אורי אריאל: החיוך לא היה בהקשר הזה.

אורי אריאל: תפסיק להסית.

איימן עודה: ואחרי שכינה את יעקוב אבו אלקיעאן מחבל טרוריסט, ואף קשר אותו ל"דאעש", לפתע נזכר שמדובר באזרח ודיבר על תקרית מצערת.

איימן עודה: אם מישהו חושב שהאוכלוסייה הערבית תסתפק בחצאי התנצלויות וגמגומים, יש לו טעות חמורה.

איימן עודה: אחרי שכל מסכת השקרים וההסתה התפוררה, נשארו שתי משפחות שכולות שאיבדו את כל עולמן.

איימן עודה: המינימום שמגיע למשפחת אבו אלקיעאן ולמשפחת לוי הוא לדעת את האמת, וזו גם החובה של כל מי שיושב פה באולם, כלפי הציבור הערבי וכלפי כולנו.

איימן עודה: המינימום שמגיע להם הוא שאתה, השר לביטחון הפנים, תתפטר.

איימן עודה: זה המינימום שמגיע לשתי המשפחות.

איימן עודה: אנחנו דורשים חקירה עצמאית ואמיתית.

איימן עודה: אנחנו מאשימים ודורשים לדעת: מי קיבל את ההחלטה לפנות באלימות את הכפר בזמן שהתנהל משא-ומתן?

איימן עודה: מי קיבל את ההחלטה לפנות את הכפר בחושך?

איימן עודה: מי ירה והרג את יעקוב אבו אלקיעאן?

אורן אסף חזן: הוא מחבל.

אורן אסף חזן: הוא – – – ודרס ורצח שוטר.

אורן אסף חזן: מגיע לו.

איימן עודה: מי נתן את ההוראה לתת לו להתבוסס בדמו ולמות ללא טיפול רפואי?

איימן עודה: מי החליט לצאת מייד במסע הסתה נגד יעקוב ותושבי אום-אלחיראן?

איימן עודה: מי נתן את ההוראה לירות בי?

איימן עודה: ומי החליט להפיץ אחר כך את השקר שנפגעתי מתושבי אום-אלחיראן?

איימן עודה: השר ארדן, שאינו מסוגל להוציא מילה של אמת מפיו, החליט שבזמן שהוא כביכול חוזר בו מההאשמות הקשות נגד יעקוב אבו אלקיעאן, זיכרונו לברכה, ותושבי אום-אלחיראן, הוא ממשיך לשקר ולהסית נגדי באופן אישי ונגד האוכלוסייה הערבית בכלל.

איימן עודה: ארדן טוען שוב ושוב שלא שיקר והסית נגד כלל הציבור הערבי אלא רק נגד יעקוב ומשפחתו, בעוד שברור לכל אדם בר-דעת שאם היה מדובר באזרחים יהודים איש לא היה מעז להאשים אותם בהאשמות חמורות כאלה ללא כל בדיקה או חקירה, בדיוק כפי שהיה כשארדן האשים את כלל הציבור הערבי ב"אינתיפאדת ההצתות", שמעולם לא התרחשה.

איימן עודה: בריאיון נרחב ב"מקור ראשון" ארדן טוען שאני הגעתי ערב לפני לכפר על מנת למנוע מהתושבים לחתום על הסכם פשרה, שזה פשוט עוד שקר מכוער ובוטה.

איימן עודה: כל המעורבות שלי במשא-ומתן הייתה בניסיון עיקש לדחות ולמנוע את עצם הפינוי.

איימן עודה: ב-01:00, אחרי שהמשא-ומתן כבר התפוצץ, הנהגת הכפר התקשרה אלי והודיעה לי שהם חוששים שהפינוי יקרה למחרת באור ראשון.

איימן עודה: לצערנו, המשטרה בסוף אפילו לא חיכתה לאור.

איימן עודה: לכן בשעה 01:00 יצאתי מעכו לאום-אלחיראן והגעתי לשם באזור 03:00, לפנות בוקר.

איימן עודה: אחת הטענות שחוזרות שוב ושוב היא שבאתי לכפר להתסיס את התושבים.

איימן עודה: מכיוון שעכשיו ברור לכולם שמי שהיו אלימים הם השוטרים, לא ברור לי את מי בדיוק התססתי.

איימן עודה: אבל חשוב מזה הוא שכנציג האוכלוסייה הערבית אין לדעתי שום מקום שבו נוכחותי נכונה יותר מאשר עם האזרחים הערבים בנגב, לעמוד אתם כתף אל כתף מול הבולדוזרים שבאים להחריב את ביתם וחייהם.

איימן עודה: ברגעי האימה שם בכפר בחרתי ללכת ראשון וביקשתי מהפעילים ללכת אחרי, כי חשבתי שהשוטרים ינהגו יותר באחריות כשיראו מולם חבר כנסת.

איימן עודה: מודה שבזה טעיתי.

איימן עודה: ביום האירוע השר ארדן כתב: "אני מבקש לומר דווקא ברגע הזה לאיימן עודה וליתר חברי הרשימה המשותפת שהגיעו להלהיט את הרוחות הבוקר: הדם הזה גם על ידיכם – – – אתם חרפה למדינת ישראל".

איימן עודה: אני מסתכל עליך, השר לביטחון הפנים, איך אתה מרכין את הראש כל הזמן.

איימן עודה: אני מדבר ואתה לא מסתכל עלי, תמשיך להרכין את הראש שלך.

איימן עודה: "אתם חרפה למדינת ישראל" – אתה לתפארת מדינת ישראל.

איימן עודה: ורוני אלשיך, אבו קלבשה, אבו קלבשה, המפכ"ל של המשטרה, תיאר את המחנך יעקוב "מחבל בן עוולה".

איימן עודה: ועכשיו אני מגיע לנקודה עקרונית.

איימן עודה: ארדן נתלה שוב ושוב בכך שיש פסיקת בג"ץ שכביכול הכריחה את המדינה, כמו בהתנחלות עמונה, לפנות את הכפר.

איימן עודה: אבל גם זה, כרגיל אצל השר, פשוט שקר.

איימן עודה: מקרה אום-אלחיראן אכן הגיע לבג"ץ, אך בניגוד לפסיקה שהתייחסה לעמונה, וקבעה שמכיוון שמדובר בפולשים שגזלו אדמות פרטיות, המדינה מחויבת לפנות אותם, באום-אלחיראן בג"ץ קבע שלא מדובר בפולשים ושמדובר בבני רשות במקום, ולכן המליץ להגיע אתם לפשרה, אך לצערי כן אישר למדינה לפנות אותם, אך רק אם המדינה תרצה בכך – אך רק אם המדינה תרצה בכך.

איימן עודה: ארדן מדבר הרבה על הקמפיין שלנו נגדו ונגד המפכ"ל, ואני מודה שאני גאה, גאה מאוד, שהצלחנו להוביל התגייסות רחבה של אנשים וארגונים לתמוך בעמדה שלנו.

איימן עודה: אך בניגוד לארדן, שעומד בראש גופים עם תקציבי דוברות ויח"צנות שעולים למשלם המסים מיליונים, לנו אין את כל זה.

איימן עודה: לנו יש פשוט את האמת לצדנו, והיא שהובילה לתמיכה רחבה מאוד שאנו זוכים בנושא זה.

איימן עודה: המדינה רוצה לפנות את אום-אלחיראן על מנת להקים במקומו יישוב ליהודים בלבד בשם חירן, וזה כחלק ממדיניות מקסימום ערבים על מינימום אדמה ומינימום יהודים על מקסימום אדמה.

איימן עודה: אני מזמין את כולם, אזרחים יהודים וערבים, עיתונאים מהארץ ומהעולם, לבוא ולראות בעצמכם.

איימן עודה: בואו, סיירו בנגב ועברו בין כפרים לא מוכרים לחוות בודדים, ואז תגידו לי אם יש פה משהו חוץ ממדיניות גזענית שכל מטרתה להפלות את אזרחי המדינה הערבים.

איימן עודה: אני רוצה לסיים בדברים שאמרה דוקטור אמאל אבו סעד, אלמנתו של יעקוב אבו אלקיעאן, של המחנך יעקוב אבו אלקיעאן, בהפגנה בתל-אביב מול יהודים וערבים.

איימן עודה: היא אמרה כך: חשוב לי לעמוד כאן ולדבר בפניכם ולהעביר מסר לראש הממשלה ולשרים.

איימן עודה: למרות ההסתה הפרועה שלכם, הגזענות והאפליה בחקיקה, באכיפה, בתשתיות ובשירותים הממשלתיים, אתם לא תצליחו לפלג בין אזרחי המדינה.

איימן עודה: כולכם, שעומדים כאן היום, יהודים וערבים, אתם ההוכחה לכך שיהודים וערבים יכולים ורוצים לחיות ביחד ובשוויון.

איימן עודה: כל אדם בעל מצפון ומוסר שמאמין שניתן לחיות פה יחד, שאפשר וצריך להיאבק על עתיד טוב יותר, אם לא בשבילנו אז למען לדורות הבאים, חייב להצביע בעד הקמת ועדת חקירה.

איימן עודה: תודה.

יחיאל חיליק בר: יעלה השר גלעד ארדן להשיב על ההצעה לסדר-היום – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד עשר דקות גם לך, אדוני.

גלעד ארדן: רק שמת לב שהוא עסק בי המון, נכון?

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה גם הודעה אישית עליו?

יחיאל חיליק בר: אין בעיה.

גלעד ארדן: לא, לא.

גלעד ארדן: אם אני אעסוק בו, שלא יצא אחרי זה פינג-פונג.

יחיאל חיליק בר: אז אני אחשיב לך את זה בהודעה אישית.

גלעד ארדן: לא, כי אחרי זה הוא יבקש גם, נכון?

יחיאל חיליק בר: לא לא לא.

יחיאל חיליק בר: אם אתה מגיב על זה, אז אנחנו נגדיר את זה.

יחיאל חיליק בר: הוא לא יבקש, אלא אם כן, השר, אלא אם כן אתה תעליב אותו, ואז הוא יבקש בלי קשר.

גלעד ארדן: זה – – –

יחיאל חיליק בר: לא, אין בעיה.

יחיאל חיליק בר: אני רק אומר לך מה התקנות שאתם קבעתם.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אז הנה אנחנו נפגשים שוב כדי לדון בנושא שכבר דנו בו והצבענו עליו, דומני, לפני כשבועיים או שלושה.

גלעד ארדן: לתומי חשבתי שמי שבאמת עושה הצגות כאילו יש לו עניין לקרב בין אוכלוסיות או להרגיע את המצב, אז הוא יבין שהדיון מוצה, והוא יאפשר לגוף שהוא באמת אובייקטיבי, חיצוני – והוא משרד המשפטים – לבדוק מה קרה באותו יום קשה ועצוב.

גלעד ארדן: אבל מסתבר שכשאין לך הישגים אמיתיים להציג לציבור שלך, ההישג המרכזי תמיד, כנראה, ימשיך ויהיה לעשות הון פוליטי ולהסית וללבות ולהכפיש ולנסות לסכסך בין אוכלוסיות שחיות יחד בדו-קיום במדינת ישראל.

איימן עודה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יחיאל חיליק בר: נא לאפשר לשר לדבר.

קריאה: – – –

גלעד ארדן: לא במקרה, לא תמצא לעולם, או לא תמצאו, ח"כ אחד, בטח לא ראש הרשימה, שיקבל את עובדת היותה של מדינת ישראל מדינתו של העם היהודי.

איימן עודה: אוה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – מה קרה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה – – –

גלעד ארדן: כי הרי יש כאן תוכנית ארוכת טווח בתחפושת – – –

איימן עודה: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עודה, עד כמה שהדברים קשים – –

איימן עודה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – השר ישב פה והקשיב לך בלי להניד עפעף.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה להוציא אנשים.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש שתקשיבו.

יחיאל חיליק בר: ברור שאתם לא מסכימים, זה בסדר, אבל הוא הקשיב לכם – תכבדו אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – מה אתה מפחד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אתה מפחד?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא, תכבד ותקשיב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יש לך להגיד – – –

יחיאל חיליק בר: זו התשובה שלו.

יחיאל חיליק בר: הוא לא צריך להגיד כמה הוא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – מפחד.

יחיאל חיליק בר: תודה על העצה, תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממה אתה מפחד – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

גלעד ארדן: כיון שהם הפריעו, אני חייב לחזור, וגם השעון לא – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אני אוסיף לך זמן, אם צריך.

יחיאל חיליק בר: אין בעיה.

גלעד ארדן: לא במקרה לא תמצאו אף חבר כנסת מהרשימה הערבית המשותפת שלעולם יכיר בכך שמדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי, ותגזרו – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הקשר – – –

קריאות: – – –

טלב אבו עראר: – – –

חנין זועבי: – – –

גלעד ארדן: – – תגזרו מכך שכמעט כל דבר שהרשימה הערבית המשותפת עושה נגזר מתפיסת העולם שלה – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

גלעד ארדן: – – שמדינת ישראל בעתיד צריכה להפסיק ולהיות מדינת העם היהודי – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אבו עראר, תירגע.

גלעד ארדן: – – ולהיות מדינת כל אזרחיה.

טלב אבו עראר: – – – אתה אזרח – – –

גלעד ארדן: ופעם אחת, פעם אחת התחפושת הזאת – אפשר שהפוליגם יפסיק להפריע לי, בבקשה?

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אבו עראר, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חנין זועבי: זה העונש?

גלעד ארדן: שהפוליגם יפסיק להפריע לי.

יחיאל חיליק בר: אני קורא גם אותך, חברת הכנסת זועבי, בפעם הראשונה.

אורן אסף חזן: אולי אפשר – – – האנשים של – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר?

יחיאל חיליק בר: הוא ישב והקשיב לדברים שמבחינתו הם לא נעימים.

חנין זועבי: שיענה – – –

יחיאל חיליק בר: דיברתם עליו גם אישית.

חנין זועבי: – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אני עוצר את השעון, קודם כול.

חנין זועבי: – – – שאתה רוצח אותנו?

חנין זועבי: רוצח אותנו?

חנין זועבי: רוצח אותנו?

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: אני מבקש שתקשיבו לתשובה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: את האנשים – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: גם אתה, חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

גלעד ארדן: חברי הרשימה הערבית המשותפת תמיד יכולים, באותה נשימה, לדבר – – –

חנין זועבי: אנחנו לא – – – אף אחד לפחות.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זועבי, תודה.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

חנין זועבי: – – –

יחיאל חיליק בר: בפעם השנייה, חברת הכנסת זועבי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אורן, גם אותך אני קורא לסדר, בפעם הראשונה.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: ראשונה.

קריאה: – – – שאתה תענה.

גלעד ארדן: חברי הרשימה המשותפת יכולים תמיד לדבר בשפה גבוהה ויפה – דרך אגב, רובם אנשים מאוד מאוד אינטליגנטיים – על שלטון החוק ועל כל מיני ערכים אוניברסליים – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – ועל החשיבות של אכיפת חוק וסדר.

גלעד ארדן: אבל כשאתה בוחן את המעשים שלהם, אתה מבין בדיוק לאן הם מכוונים בטווח הארוך.

גלעד ארדן: הרי אף אחד מהם לא עלה פה על הדוכן וביקש לגנות, או להתנער מחברם באסל גטאס, שמבריח טלפונים סלולריים – –

איימן עודה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראש הממשלה אמר את זה – – –

גלעד ארדן: – – למחבלים שרצחו.

קריאות: – – –

קריאה: אום-אלחיראן.

גלעד ארדן: אף אחד מהם לא יעלה לכאן ויגנה את חברת הכנסת זועבי על שהיא מצטרפת למשטים ומלבה שם אווירה של אלימות והסתה.

חנין זועבי: תסיים את – – –

גלעד ארדן: אף אחד מהם לא יספר לכם כאן – –

חנין זועבי: – – – הוא פשע לא – – –

איימן עודה: – – – להתבייש – – – בכלל – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת עודה.

גלעד ארדן: – – מה הוא עושה בשעות הפנאי שלו – שהוא דואג לעשות דה-לגיטימציה לערבים ישראלים שמוכנים לשרת שירות אזרחי למען המדינה.

גלעד ארדן: כי הכול הכול זה חלק מתוכנית ארוכת טווח – –

חנין זועבי: – – –

גלעד ארדן: – – להביא לחיסולה של ישראל כמדינת העם היהודי.

עיסאווי פריג': תענה.

גלעד ארדן: עכשיו אני אתייחס – – –

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אבו עראר.

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה להוציא אותך.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש.

טלב אבו עראר: – – – אתה שקרן.

גלעד ארדן: אני אתייחס לאירוע.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

טלב אבו עראר: – – – רוצח – – –

גלעד ארדן: שב, פוליגם, שב.

גלעד ארדן: פוליגם, שב.

גלעד ארדן: שב, אל תצעק.

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה, חבר הכנסת אבו עראר.

גלעד ארדן: שב.

גלעד ארדן: זו לא הבריונות והאלימות שאתה רגיל.

יחיאל חיליק בר: תאמין לי שגם לו לא היה קל לשמוע את הדברים של חבר הכנסת עודה.

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר, אני מבין.

יחיאל חיליק בר: עדיין זכותו לדבר ולהשמיע את דעתו, וזו תשובה רשמית.

יחיאל חיליק בר: תודה.

טלב אבו עראר: אתה שקרן, שקרן, שקרן – – –

חנין זועבי: – – –

אורן אסף חזן: – – – הנשים – – –

גלעד ארדן: למה רק עם הידיים?

גלעד ארדן: זרוק משהו גם.

גלעד ארדן: זרוק משהו.

גלעד ארדן: זרוק, נו.

גלעד ארדן: למה רק עם הידיים?

טלב אבו עראר: – – – זו התשובה?

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אבו עראר, אני לא רוצה להוציא אותך.

יחיאל חיליק בר: אני ממש מבקש.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני אקרא אותך לסדר בפעם השנייה.

יחיאל חיליק בר: אני אקרא אותך לסדר.

יחיאל חיליק בר: תירגע.

אורן אסף חזן: העבריין הזה – – –

יחיאל חיליק בר: תירגע.

אורן אסף חזן: העבריין הזה – – –

יחיאל חיליק בר: תירגע.

אורן אסף חזן: – – – יש לו שתי נשים – – –

גלעד ארדן: אדוני, הזמן כל הזמן רץ, אבל אתה תוסיף לי, אני סומך עליך.

דוד ביטן: זהו, נהיית שר – גמרנו.

גלעד ארדן: לפחות עוד שתי דקות.

יחיאל חיליק בר: אתם רק מוסיפים לו זמן.

גלעד ארדן: לפני כחודש וחצי נדרשה המשטרה, במסגרת תפקידה, לסייע בפעילות לאכיפת חוק בפינוי היישוב הבדואי הבלתי-חוקי – –

קריאה: – – –

גלעד ארדן: אני לא יכול.

גלעד ארדן: אני חייב להשיב עניינית.

דוד ביטן: – – – תענה.

גלעד ארדן: לא, עוד לא התחלתי.

גלעד ארדן: עוד שלוש דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: – – אום-אלחיראן, על-פי פסק-דין של בית-המשפט העליון – –

חנין זועבי: – – –

גלעד ארדן: – – שכשנוח לכם אתם מצטטים אותו וכשלא נוח לכם אז עושים עליו פרשנויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – שלנו – – – של – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא, תירגע.

גלעד ארדן: ולמרות שטרם המבצע התקיימו דיונים והליכים שכללו חתימת הסכמים עם המשפחות – וצריך שהציבור ידע, עוד פעם, כי מפיצים שקרים: עם 20 משפחות נחתמו הסכמים מאוד מאוד נדיבים.

גלעד ארדן: יכול להעיד על כך השר אורי אריאל – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אוהו, מצאת – – –

גלעד ארדן: – – כולל אפילו למי שהיה נשוי עם שתי נשים – אז – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין אישה אחת.

גלעד ארדן: – – דונם לאישה האחת ודונם לאישה השנייה – –

שולי מועלם-רפאלי: אני מזכירה – – –

גלעד ארדן: – – וכל זאת כדי להקל – זה כיוון שהם עושים השוואות עם עמונה הרי, ועל הפיצוי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, שולי.

יחיאל חיליק בר: תודה.

גלעד ארדן: וכל זאת כדי להקל את התהליך ולמצוא פתרונות ומענה שיהיה מקובל על התושבים.

גלעד ארדן: למרות כל זאת, לצערנו – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, אתה מפריע.

גלעד ארדן: – – ביום הפינוי התקיימו במקום הפרות סדר ומהומות, שלצערנו במהלכן נדרס למוות ארז עמדי לוי, זיכרונו לברכה – –

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אבו עראר, אתה בקריאה אחרונה.

יחיאל חיליק בר: אני מזכיר לך.

יחיאל חיליק בר: אני מזכיר לך.

גלעד ארדן: – – על-ידי תושב המקום יעקוב אבו אלקיעאן.

גלעד ארדן: משום שהדברים כרגע נחקרים על-ידי גורם אובייקטיבי – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא שתקת עד – – –

גלעד ארדן: – – וכדי לא לפגוע במהלך החקירה, אני לא אפרט בשלב הזה על ממצאים עובדתיים שידועים למשטרה – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא שתקת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא שתקת?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא, אני קורא אותך בפעם השנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: – – ואני אסתפק בלתאר באופן כללי שהעובדה שהרכב של אבו אלקיעאן עמד שם מונע, מונע – –

קריאה: שקר.

גלעד ארדן: – – עם אורות כבויים, תוך התעלמות מהניסיונות של השוטרים לעצור את ההתקדמות שלו, לבקש ממנו לעצור, עד רגע הדריסה – – –

איימן עודה: ממשיך לשקר – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עודה, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

טלב אבו עראר: לא היו שם – – – לא היה כלום.

טלב אבו עראר: אל תשקר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אבו עראר, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יחיאל חיליק בר: נא להוציא את חבר הכנסת אבו עראר.

יחיאל חיליק בר: אני באמת באמת התאפקתי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אדוני, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אדוני, בבקשה.

טלב אבו עראר: – – – אדם.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

טלב אבו עראר: רצחת אדם.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת אבו עראר.

טלב אבו עראר: – – – בן-אדם.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

טלב אבו עראר: – – – שקרנים.

טלב אבו עראר: שקרן, רמאי.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: נא להוציא אותו.

טלב אבו עראר: רוצח.

טלב אבו עראר: (חבר הכנסת טלב אבו עראר יוצא מאולם המליאה.

טלב אבו עראר: )

קריאה: – – –

קריאה: צודק.

גלעד ארדן: העובדה הזאת, שהרכב עמד מונע, והנהג לא הקשיב לשוטרים והתחיל להתקדם, לא הותירה בקרב השוטרים בשטח ספקות לגבי הכוונות של הנהג.

גלעד ארדן: מעבר לכך אני לא יכול לפרט, כיוון שהאירוע עכשיו נבחן ונבדק על-ידי המחלקה לחקירות שוטרים, כך שבניגוד מוחלט למה שכתוב בהצעה לסדר-היום – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: שימו לב מה כתב חבר הכנסת איימן עודה – שהמשטרה בודקת את עצמה.

גלעד ארדן: אז לא מדובר במשטרה שחוקרת את עצמה, מדובר במחלקה לחקירת שוטרים, ששייכת למשרד המשפטים, ואנחנו ממתינים לתוצאות הבדיקה שלהם.

גלעד ארדן: אבל, כמו שאמרתי, אדוני היושב-ראש, גם לפני חודש וחצי כאן, יש דבר אחד שלא מצריך בדיקה, כי הוא ידוע היטב ואפשר למצוא אותו באינטרנט, ויש סרטון שלו.

גלעד ארדן: התוצאות הטרגיות של אותו אירוע לא הגיעו יש מאין.

גלעד ארדן: וכשאתם שואלים למה המשטרה מגיעה לאירוע כזה כשהיא מצוידת באמצעים אחרים לאירועים אחרים, אז אני אגיד לכם למה: תסתכלו בסרטונים באינטרנט, כי לאירוע הזה קדמה הסתה זדונית, פרועה, שיטתית ומתמשכת, לאורך תקופה ארוכה, שלקחו בה חלק החברים האלה, התמימים והמיתממים, בכנסת הזאת, שלא החמיצו שום הזדמנות – –

קריאה: – – –

גלעד ארדן: – – להתסיס ולהקצין את העמדות של תושבי המקום – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אנחנו לא – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא.

גלעד ארדן: ואני אזכיר מה אמר מי שמבקש היום, באופן הכי ציני וצבוע, להקים ועדת חקירה – שהוא היה צריך להציע אותה על עצמו – מה הוא אמר לתושבים במפגשים שקדמו ליום הפינוי.

גלעד ארדן: אז כך הוא אמר: "אנחנו נלך עם הנושא הזה עד הסוף, עד הסוף".

גלעד ארדן: והוא הוסיף: "הגענו לנקודת שבירה.

גלעד ארדן: לעולם לא נקבל את המצב הנוכחי.

גלעד ארדן: לעולם לא".

גלעד ארדן: ומה האמירות הנוספות שאמרו חבריו?

גלעד ארדן: "אם יישפך דם אז יישפך דם – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עודה, אתה כבר בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אתה בקריאה שנייה.

גלעד ארדן: – – הם צריכים לדעת שבנושא הזה" – אני לא יודע מי זה הם – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – המדינה כנראה – –

חנין זועבי: – – –

גלעד ארדן: – – "אנחנו משוגעים.

גלעד ארדן: "

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זועבי, גם את בקריאה שנייה.

גלעד ארדן: כנראה שאתם צודקים, דרך אגב.

גלעד ארדן: "אנחנו, בני העם הפלסטיני, בנוגע אלינו אנחנו מוכנים למות ולא לעזוב.

גלעד ארדן: נכבה שנייה בנגב לא תהיה.

גלעד ארדן: הם צריכים להבין את הנקודה הזו.

גלעד ארדן: "

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת מועלם.

יחיאל חיליק בר: תודה.

גלעד ארדן: לסיום אני אומר, אדוני היושב-ראש:

גלעד ארדן: לא מדובר בדיון תיאורטי ולא מדובר באיזה כנס אקדמי שהרשימה המסיתה השתתפה בו.

גלעד ארדן: היא הגיעה לשם ממש, אל התושבים שחרב הפינוי מעל ראשם – –

קריאות: – – –

מסעוד גנאים: אתה המסית.

מסעוד גנאים: אתה המסית – – –

גלעד ארדן: – – הסיתה אותם לאלימות פיזית.

גלעד ארדן: וכשאנחנו שואלים קודם כול מדוע האווירה שם הייתה כל כך טעונה, מדוע היו חששות כאלה לאירועי אלימות – כשלצערי בסופו של דבר זה מה שקרה – הכתובת הראשונה לוועדות חקירה זה קודם כול הפעילות המקדימה של הרשימה הערבית המשותפת.

גלעד ארדן: אני, כשר לביטחון פנים, שמופקד על 30,000 שוטרות ושוטרים, שכל היום נמצאים ברחובות בשם כולנו כדי לאכוף את החוק, והם הגורם המוסמך לקבוע מי עבר על החוק ומי לא עבר על החוק – התפקיד שלי, שאני מאוד מאוד גאה בו, זה קודם כול לגבות את השוטרים שאנחנו שולחים לשטח לאכוף את החוק, בטח ביום שבו נדרס שוטר, בטח ביום ששבוע לפני נדרסים ארבעה חיילים בירושלים, בטח בתקופה שיש פיגועי דריסה בכל רחבי העולם וכל המסמכים המודיעיניים מדברים על כך.

מסעוד גנאים: אתה ממשיך להסית.

מסעוד גנאים: אתה ממשיך להסית.

חנין זועבי: – – –

גלעד ארדן: אתם יכולים לשקר ואתם יכולים להמציא – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זועבי, תודה.

מסעוד גנאים: אתה ממשיך להסית.

גלעד ארדן: להמציא, בתמיכת התקשורת – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גנאים, תודה.

גלעד ארדן: – – אמירות שלא נאמרו מעולם.

גלעד ארדן: המפכ"ל לא אמר שהוא מ"דאעש"; המפכ"ל אמר שזה שהוא מורה זה לא אומר שהוא לא יכול לבצע פיגוע, כי בבית-הספר – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – כי בבית-הספר שלו נחקרו על-ידי השב"כ שישה מורים אחרים שלימדו את האידיאולוגיה של "דאעש".

קריאות: – – –

איימן עודה: אתה שקרן.

איימן עודה: אתה שקרן.

גלעד ארדן: אף אחד לא אמר – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איימן עודה.

גלעד ארדן: – – שזה שמצאו אצלו גיליון של "ישראל היום", זה מה שקובע שהוא מחבל.

גלעד ארדן: דרך אגב, לא גיליון אחד – שלושה, ושלושתם עם כותרות על פיגועים של "דאעש" ברחבי העולם – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – וזה רק סימפטום אחד שאמר שזה מצריך לבדוק הקשר ל"דאעש".

גלעד ארדן: אז נוח לכם, נוח לכם – – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: נוח לכם, בדיוק כמו שעשה חבר הכנסת עודה, בשקרים שהוא מכר לתקשורת, שמיהרה לקנות אותם, לגבי – – –

חנין זועבי: תחקור אותו.

חנין זועבי: תחקור אותו.

גלעד ארדן: לגבי הפגיעה שהוא ספג בראש, כאילו שהוא במקרה אדם תמים שנקלע לזירה – –

איימן עודה: אתה שקרן.

איימן עודה: אתה שקרן.

גלעד ארדן: – – באת להסית אוכלוסייה שלמה, לשפוך דם.

גלעד ארדן: עמדת בראש מפגינים אלימים שזרקו אבנים על שוטרים.

איימן עודה: – – –

גלעד ארדן: אני לא רוצה להגיד לך איך זה היה נגמר במדינות אחרות.

איימן עודה: אתה קטן.

איימן עודה: אתה קטן, קטן.

גלעד ארדן: תגיד תודה שכך זה נגמר.

איימן עודה: אתה קטן.

גלעד ארדן: במדינה אחרת אתה וחבריך – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עודה.

גלעד ארדן: – – הייתם צריכים להיות מזמן מאחורי סורג ובריח – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – כמו שאני מקווה שחבר הכנסת גטאס יהיה בקרוב.

יחיאל חיליק בר: תודה.

גלעד ארדן: ולכן, ועדת החקירה היחידה שצריכה לקום זה לחקור אתכם ואת הנזק האדיר שאתם עושים ל-1.8 מיליון ערביי ישראל, מסכנים שמשלמים את המחיר ביום-יום, כי כשאנחנו רוצים לתת להם שירותי משטרה טובים, הצבועה, חברת הכנסת זועבי, הולכת ויורקת על שוטר ערבי ומקללת אותו – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – ולא סתם בית-המשפט הרשיע אותה – – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: הרשיע אותה.

גלעד ארדן: אז את כל גלגול העיניים שלכם, והצביעות, והנזק שאתם עושים לערביי ישראל – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – חבל.

גלעד ארדן: חבל שהתקשורת הישראלית לא מקדישה הרבה יותר לזה.

קריאות: – – –

מסעוד גנאים: למה אתה בורח?

מסעוד גנאים: למה אתה בורח מאחריות?

גלעד ארדן: תתביישו לכם.

גלעד ארדן: תתביישו לכם.

גלעד ארדן: תתביישו לכם.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להכניס את חבר הכנסת אבו עראר להצבעה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: נא לשבת, מי שרוצה להצביע.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת זועבי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סעדי, חברת הכנסת זועבי – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אוסקוט.

אורן אסף חזן: אוסקוט.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אני מבקש ממך לשבת.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: טוב, תודה, חבר הכנסת גנאים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תשב, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: תשב בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני רק מסביר על מה מצביעים.

יחיאל חיליק בר: מי שבעד ההצעה, הוא בעד הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא התנהלות המשטרה והדרג הפיקודי באירועי אום-אלחיראן, ומי שנגד, הוא מתנגד להקמת ועדת החקירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חאג' יחיא, על העצה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

אורן אסף חזן: נגד השקרים של המחבלים בכנסת.

קריאות: – – – הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 19 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 36 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 19 בעד, 36 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה לסדר-היום לא עברה.

יחיאל חיליק בר: אני מאפשר לשר אורי אריאל הודעה אישית.

אילן גילאון: אני לא רוצה להפריע לך, אבל לא יכול להיות – – – מאיים פה על חבר כנסת – – –

יחיאל חיליק בר: מי זה?

אילן גילאון: זה אורן חזן, הקטן הזה.

אורן אסף חזן: יאללה, תפסיק ללקק להם.

אורן אסף חזן: יאללה, תפסיק ללקק להם.

אורן אסף חזן: יאללה, תוציאו – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תירגע.

יחיאל חיליק בר: תירגע.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תירגע.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: אורן.

יחיאל חיליק בר: אורן.

יחיאל חיליק בר: אורן.

אורן אסף חזן: אתם מביישים את העם היהודי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תשב בבקשה במקום.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

שולי מועלם-רפאלי: פחדנים, אתם לא נשארים לשמוע אותו.

שולי מועלם-רפאלי: פחדנים ושקרנים.

אורי אריאל: – – ידידי חבר הכנסת – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מועלם, תאפשרו לשר אריאל מסיעתך לדבר, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: – – – גורמים נזק לציבור הערבי.

שולי מועלם-רפאלי: גורמים נזק לציבור הערבי.

קריאות: – – –

מסעוד גנאים: לא רוצים לשמוע אותך.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

יחיאל חיליק בר: הודעה אישית, בבקשה.

אורי אריאל: – – אני מבקש לתת הודעה אישית קצרה.

אורי אריאל: חבר הכנסת איימן עודה, שעלה לפה, המשפט הראשון שהוא אמר, הוא הפנה אותו אלי.

אילן גילאון: – – –

אורן אסף חזן: אתה מבייש את העם היהודי.

אורן אסף חזן: את כל העם היהודי אתה מבייש.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אתה מפריע.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורי אריאל: חבר הכנסת חזן.

אורי אריאל: חזן – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תשתוק.

עיסאווי פריג': תשתוק.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: לך – – –

עיסאווי פריג': חתיכת פחדן, הביוב הזה שם – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר, אני פחדן.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': ביוב.

עיסאווי פריג': אתה פוחד ממנו?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', אני לא רוצה – אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יחיאל חיליק בר: תוציאו את חבר הכנסת פריג' בבקשה.

עיסאווי פריג': – – – הוא ביוב – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, תצא מהאולם.

יחיאל חיליק בר: תצא מהאולם.

עיסאווי פריג': – – – אתה פוחד ממנו.

יחיאל חיליק בר: אין בעיה.

יחיאל חיליק בר: בסדר גמור.

עיסאווי פריג': ביוב.

יחיאל חיליק בר: תצא מהאולם, בבקשה.

עיסאווי פריג': אתה פוחד ממנו?

עיסאווי פריג': מוציא אותי?

עיסאווי פריג': גועל נפש.

עיסאווי פריג': (חבר הכנסת עיסאווי פריג' יוצא מאולם המליאה.

עיסאווי פריג': )

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אתה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אתה בקריאה שנייה.

אורי אריאל: חברי הכנסת, חבר הכנסת איימן עודה פתח את נאומו בהביטו אלי ואמר:

אורי אריאל: אורי אריאל מחייך – כאילו אני מחייך על הסיטואציה הקשה, הייתי אומר הנוראה, שבמותם של השוטר ארז לוי ויעקוב אבו אלקיעאן.

אורי אריאל: וזו דמגוגיה.

אורי אריאל: פשוט דמגוג, כפי שהוא נוהג לעשות בהסיתו ובהדיחו את הערבים ואת הבדואים.

אורי אריאל: ציטט פה לפני השר חבר הכנסת ארדן, את המילים הקשות ביותר שהוא אמר, שאף אחד מאתנו, לפי דעתי, לא מעז לומר בשום מקום, ודאי לא בפומבי.

אורי אריאל: אנחנו כממשלה נצליח, למרות הניסיונות שלכם להכשיל, להסדיר את האזור ולתת תשובה לאזרחים הבדואים.

אורי אריאל: זה מגיע להם בזכות ולא בחסד.

אורי אריאל: יש מגרשים.

אורי אריאל: כל בתי-המשפט, כפי שכבר צוין, כולל העליון, דחו את כל הבקשות שלכם, ואנחנו מנהלים כעת משא-ומתן, עם אבו אלקיעאן, כמו גם עם אחרים, כדי למצוא להם פתרונות.

אורי אריאל: צריך לומר בצורה ברורה לגמרי: אנחנו לא נוותר על אדמות המדינה.

אורי אריאל: מי שפלש לאדמות מדינה, יפונה – אחרי משא-ומתן, אחרי הידברות, יפונה.

אורי אריאל: אנחנו נחזיר למדינה עוד השנה, בעזרת השם, מאות-אלפי דונם בנגב שהיה חשש שהם ייגזלו, ואנחנו ניתן אותם למדינת ישראל כמו שצריך.

אורי אריאל: ואני מבקש לסיים בגיבוי מלא, שלם, מכל הלב, לכל כוחות הביטחון, ובעיקר לשוטרים, שאכן, כפי שציין השר לביטחון פנים, עושים עבודתם נאמנה, לילות כימים, ונותנים לנו את הביטחון ואת האפשרות לקיים את החיים וגם את הכנסת הזאת, ולולא הם לא היינו יכולים לעשות זאת.

אורי אריאל: תודה רבה לכם, שוטרי משטרת ישראל.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני, ואני מבקש להוסיף לפרוטוקול שהשר איוב קרא ביקש להצביע נגד, והוא נגד הקמת ועדת החקירה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, רשמנו את זה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: כמיליון וחצי ישראלים מודרים מההתקדמות הדיגיטלית בישראל

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: כמיליון וחצי ישראלים מודרים מההתקדמות הדיגיטלית בישראל, מס' 6444, 6450 ו-6465.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מקלב.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מקלב, אתה מתבקש לעלות להציג את ההצעה לסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת טיבי, אם יהיה פה, ולאחר מכן תשיב השרה גילה גמליאל.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, נתאר ככה – קצת שקט אחרי הסערה, וניכנס לנושא שהוא באמת חשוב, שמיליון וחצי אזרחים מודרים מההתקדמות הדיגיטלית בישראל.

אורי מקלב: נתאר לעצמנו ש-20% מהאוכלוסייה עדיין היו משתמשים ככלי תחבורה בסוס ועגלה.

אורי מקלב: היינו רואים מצד אחד טכנולוגיה מתקדמת מאוד, מערכת הסעת המונים, מערכת של רכבים אוטונומיים, היינו רואים רכבים עם חידושים טכנולוגיים, שיפורים טכנולוגיים, ומצד שני היינו רואים ש-20% מתושבי מדינת ישראל היו משתמשים עדיין באמצעי תחבורה ישנים מאוד.

אורי מקלב: היינו מתביישים מעצמנו, לא מה-OECD – מעצמנו היינו מתביישים.

אורי מקלב: היינו מבינים שאנחנו צריכים לעשות משהו בעניין הזה.

אורי מקלב: בעידן הטכנולוגי של היום, בפערים שנוצרים בהתקדמות הטכנולוגית עם אלה שאין להם, שלא מגיעים לזה, כשכל שנה נהפכת לשנת אור בהתקדמות ובהשלכות שיש לה על אותן אוכלוסיות שלא יכולות להגיע, אנחנו מונעים מהם זכויות, שירותים, שירותים הכרחיים.

אורי מקלב: ודאי במישור הפרטי, בשוק הפרטי, אבל לא רק בשוק הפרטי – גם במשרדי הממשלה.

אורי מקלב: שירותים בסיסיים ברשויות המקומיות – הם מודרים מהשירות הזה, הם לא יכולים לקבל את זה, זה פוגע בהם ממש.

אורי מקלב: השאלה המתבקשת מאליה: האם אנחנו עושים, האם צריך לעשות והאם יש מה לעשות.

אורי מקלב: אין ספק שיש הרבה מה לעשות, והציבור הזה הוא לא ציבור פרימיטיבי, הוא ציבור שלא יכול להגיע לשירותים האלה, מכמה סיבות.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על אוכלוסייה של אזרחים ותיקים שלא הדביקו את הפער בעניין הזה; אנחנו מדברים על אוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים; כן, אנחנו מדברים גם על אוכלוסיות שיכול להיות שבמצב הרגיל מדירות את עצמן ממתן השירות הזה בגלל השלכות חינוכיות, בגלל אורח חיים, אבל בצורה מבוקרת ומסוננת ובצורה שיש אפשרות, כן אפשר להעמיד לפניהם את מתן השירות הזה.

אורי מקלב: הדוגמה שאני נותן לכם: ועדת המדע והטכנולוגיה, בשיתוף עם ממשל זמין, שיתפה פעולה בפרויקט שהיה כבר, אבל הרחיבו אותו, של העמדת עמדות של מתן שירות, מתן מידע.

אורי מקלב: מרחיבים את זה עכשיו לא רק למידע ולשירות אלא גם להרבה – באופן שימושי, יכולים לקבל את כל השירותים.

אורי מקלב: היום בקופת-חולים דורשים ממך את זה, דורשים את זה בבנקים.

אורי מקלב: אם אין לך את השירות הטכנולוגי והדיגיטלי הזה – אתה היום נכנס לסניפי בנק ואין בכלל מתן שירות פרונטלי; אתה עומד מול מערכות ממוחשבות, שאם אתה לא מגיע אליהן אתה לא יכול לקבל אותן ואתה לא יודע להשתמש בהן.

אורי מקלב: ואפשר להכשיר, אפשר ללמד, ונעשים דברים, אבל לא מספיק.

אורי מקלב: העובדה שזה המספר – הפערים האלה נמצאים, זה כבר אומר שפערים כאלה לא צריכים להיות, שעדיין אנחנו לא מדביקים את הפער, אנחנו לא עושים לגבי הפער הזה.

אורי מקלב: אני לא מדבר על כך שזה גורם גם להתנתקות של אנשים מבוגרים, זה גורם להם לבדידות מסוימת; אבל באופן אמיתי – רק כדי לקבל את הדברים המינימליים, ההכרחיים, הזכויות שיש להם.

אורי מקלב: ככל שהזמן עובר, כך אנחנו מגדילים ומרחיבים את הפער.

אורי מקלב: מעבר לזה, יש אפשרות להעמיד אפשרויות טכנולוגיות.

אורי מקלב: אני אתן לכם דוגמה שחשבנו עליה וקשה לנו להרים את זה לבד.

אורי מקלב: נניח משפחות ואנשים, אזרחים ותיקים שבאמת רוצים להשתמש, והם רוכשים להם – בעזרה או לא בעזרה – והם נתקלים בבעיה טכנית, הם לא יכולים להתגבר על הכול.

אורי מקלב: גם אם את הבסיס הם יודעים, אבל יש חסימות, כפי שאנחנו יודעים.

אורי מקלב: לתת שירות טכני, מה שנקרא תמיכה טכנית – אנחנו נעמיד להם תמיכה טכנית, זה יכול להיות היום דרך הטלפון.

אורי מקלב: אם אנחנו נדע להעמיד את זה למען האנשים האלה אנחנו נדע באמת להדביק את הפערים ובאמת לקרב אותם לשירות הזה, ואנחנו נפתח להם עולם חדש.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורי מקלב: בעניין הזה – מתן השירותים, זה יכול להיות במשרדי ממשלה, והיום גם ברשויות המקומיות, כולל תווי חניה, פוליסת ביטוח, חידושים שהיום אפשר לעשות, מס הכנסה שלילי – הכול דורשים ממך, כל השירות הזה נעשה רק בדרך דיגיטלית.

אורי מקלב: בדרך אחרת, אם אין טכנולוגיה, אתה לא מקבל את השירות הזה.

אורי מקלב: ולכן, אם אנחנו נמשיך – ואנחנו נמצאים במצב כזה של 1.5 מיליון או 1.3 מיליון חסרי אוריינטציה דיגיטלית מינימלית ובסיסית – אנחנו רק נגדיל את הפער, רק נרחיב אותו.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לקחת ולראות את זה כמשימה, משימה חשובה, משימה שיכולים לעמוד בה.

אורי מקלב: הם לא אנשים פרימיטיביים; האנשים האלה רוצים לקבל, רק תנו להם את היכולות, רק להעמיד להם את האפשרויות.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורי מקלב: אנחנו נראה שינויים דרמטיים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להיות ערים לכך.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לעמוד שאננים מול תופעה כזאת ולא להשקיע בזה את מיטב המשאבים שלנו.

אורי מקלב: אפשר – גם כולל מוסדות או עמותות וולונטריות שפועלות ועושות בעניין הזה, אבל אי-אפשר לדרוש מהם באמת להגיע לכולם.

אורי מקלב: אנחנו רואים שזה רק מתרחב.

אורי מקלב: אנחנו רואים שהפער הזה גדל וגדל.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן תשיב השרה גילה גמליאל.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני הצטרפתי להצעה של עמיתי חבר הכנסת אורי מקלב, שהיא הצעה חשובה.

אחמד טיבי: הוא גם עושה עבודה חשובה בוועדת המדע כיושב-ראש הוועדה.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לך.

אחמד טיבי: רוב השירותים כיום הם שירותים דיגיטליים במשרדי הממשלה, או גם וגם, ולכן יש להנגיש את השירות הזה, לקרב את האזרח הפשוט לשירות דיגיטלי, לאינטרנט, ל-Wi-Fi.

אחמד טיבי: אגב, אני בעד שיהיה שירות של Wi-Fi ביישובים, שירות פתוח.

אחמד טיבי: אגב, ברמאללה יש שירות Wi-Fi פתוח; עיריית רמאללה נותנת שירות Wi-Fi לכלל האזרחים.

אחמד טיבי: אני חושב שטוב אם הדבר הזה יתבצע במספר רב של יישובים, לצד ההנגשה, קירוב השירות הדיגיטלי – אנשים מבוגרים בעיקר, שלא מכירים, כי הצעירים מכירים את הנושא הזה, כך הם יוכלו להפיק תועלת מהשירותים הדיגיטליים בממשלה, במשרדי הממשלה או במגזר הפרטי.

אחמד טיבי: ולכן, אני בהחלט תומך ברעיון שעומד מאחורי ההצעה של עמיתי אורי מקלב, ואנחנו נמתין לתשובת השרה.

אחמד טיבי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: גברתי השרה, בבקשה.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך על ההצעה לסדר-היום, גם את חבר הכנסת מקלב וגם את חבר הכנסת טיבי.

גילה גמליאל: יישר כוח על עצם העלאת הנושא לסדר-היום.

גילה גמליאל: אכן, מדובר בנושא מאוד מאוד חשוב, סוגיה מאוד חשובה, סוגיה משמעותית ביותר, שצריכה לקבל את פתרונה, וכשָׂרה לשוויון חברתי זה נמצא לפתחי כמי שאמונה על המיזם הלאומי "ישראל דיגיטלית".

גילה גמליאל: חלק מהדברים שאני רואה בהיבט הזה, חלק מהבעיות המרכזיות הקיימות היום בהקשר הזה – מן הצד האחד מדינת ישראל היא בין המדינות המובילות בעולם; רק לא מזמן הארגון הכלכלי העולמי קבע שאנחנו מובילים מקום שני בעולם.

גילה גמליאל: זה מן הצד האחד.

גילה גמליאל: מן הצד השני, אסור לנו להשאיר אף אחת ואף אחד מאחור.

גילה גמליאל: כשאנחנו בוחנים את המצב בעניין הדיגיטלי, מחשב ביתי, טלפון חכם, כל המכשירים הדיגיטליים, כל המידע שקיים, בדברים האלה אנחנו רואים שקיים פער כל כך דרמטי, והוא נותן את אותותיו.

גילה גמליאל: לא בכדי עולה ממך כי חלק מהחסכים של הפערים הדיגיטליים נמצאים בחברה החרדית.

גילה גמליאל: ואחמד, לא פלא שזה גם בא ממך, כי גם בחברה הערבית בישראל, שם בעיקר אנחנו רואים את הפער הדיגיטלי שקיים.

גילה גמליאל: מן הצד האחד אנחנו רואים שבכנס ברצלונה העיר תל-אביב נבחרת במקום הראשון בין הערים החכמות בעולם, ומן הצד האחר יש לנו ערים ויישובים שאפילו אתר אינטרנט בסיסי של העירייה הוא לא בנמצא.

גילה גמליאל: על כן החלטנו בראש ובראשונה ליצור סל שבו אנחנו נכניס את כל המוטיבים שמחייבים לתת את המענה בעבור הרשויות השונות בחלקי הארץ, על מנת לשדרג את מעמדן בראייה הדיגיטלית.

גילה גמליאל: דבר נוסף, כל ההיבט הגיאוגרפי – יכול לתת מענה אמיתי בנושא של מערכת החינוך.

גילה גמליאל: נכון להיום, יש מצב שבו יש מורים שלא מעוניינים להגיע למקומות כמו הנגב והגליל ללמד את מקצועות המאה ה-21, ואז אנחנו רואים ממש חסכים לאורך השנים וירידה דרסטית באותם היקפים של הצלחות.

גילה גמליאל: היום בעידן הדיגיטלי מרחק גיאוגרפי אינו יכול להוות כשל מהבחינה הזו, ועל כן, על-ידי לימודים מקוונים, על-ידי פרויקטים שאנחנו מקדמים – הבאתי את ג'ון צ'יימברס, ויחד עם חברת "סיסקו" דאגנו כאן לפרויקט להפיכת הנגב המזרחי לדיגיטלי; ילדים מחורה לומדים עם ילדים מדימונה, והחזון הוא שילדים מכל חלקי הארץ ילמדו ביחד בלימודים מקוונים, וכך הם יקבלו את ההוראה הטובה ביותר מהמורים הטובים ביותר.

גילה גמליאל: אבל לא רק – גם החשיפה הבין-אישית הזאת, שתסתובב, לראות את כל הפסיפס האנושי הנפלא שקיים פה בארץ, אולי זה יוביל לעתיד לבוא שההנהגה שתגיע לכאן תדע לנהל שיחה ראויה, ולא מה שראינו כאן לאורך כל היום – כל האלימות המילולית בבית הזה, כשאנחנו מקבלים כמעט כל כמה שעות אמירות שהייתי מעדיפה לא לשמוע בכלל, אבל בטח ובטח לא כאן.

גילה גמליאל: בהקשר הזה אני חושבת שזה יכול לתת מענה אמיתי, על מנת לתת את ההיבט – הפתרון.

גילה גמליאל: גם בסוגיית הרפואה, נכון להיום, בעידן הדיגיטלי המתקדם, בין 30% ל-40% מהרפואה אנחנו יכולים לקדם כרפואה מקוונת, רפואה דיגיטלית, שבה אנחנו יכולים לחסוך הרבה מאוד משאבים במערכת הבריאות, שיתועלו בחזרה למערכת הבריאות, לצרכים הממוקדים שלה.

גילה גמליאל: היום לרופא עור אין צורך ללכת פיזית; היום כשעושים צילומים, מבצעים בדיקות, לא חייבים כל הזמן ללכת פיזית אל הרופאים.

גילה גמליאל: ניתן היום, דרך מרפאות, להגיע ישירות, ולעתיד לבוא – גם דרך הפלאפונים.

גילה גמליאל: הטכנולוגיה מתקדמת, היא מאוד מתפתחת, וצריך להדביק את הקצב.

גילה גמליאל: סקר PIAAC שעורך ארגון ה-OECD, שפורסם ב-2016, מדד גם רמות מיומנויות שונות של בוגרים גילאי 16–65.

גילה גמליאל: יש לנו הרבה מה לעשות: התוצאה הראתה כי אנחנו נמצאים מתחת לממוצע במדינות ה-OECD, ועל כן מה שהעליתם כאן היום זה בדיוק חלק מהצורך להציף את הבעיה ולמצוא לה את הפתרונות הייעודיים.

גילה גמליאל: הפתרונות לבעיות בסביבה מתוקשבת הם ברמת האוריינות הדיגיטלית של החברה הישראלית.

גילה גמליאל: גם יוצאת סיטואציה שבה בחברה הערבית הנתונים מאוד נמוכים, במידה משמעותית, מהאוכלוסייה היהודית; ובאוכלוסייה החרדית – שם התוצאה היא כמחצית משאר האוכלוסייה היהודית.

גילה גמליאל: כלומר, אם אנחנו רוצים לכמת את זה בניסיון להבין בדיוק את הפער, אז הפער זועק.

גילה גמליאל: אוכלוסייה נוספת שיש בה פער משמעותי בדיגיטציה היא האוכלוסייה של האזרחים הוותיקים.

גילה גמליאל: שם גם אוריינות דיגיטלית בסיסית תוכל להפיג בדידות ולקרב אותם לקהילה שבה הם חיים.

גילה גמליאל: אנחנו שמנו את זה כיעד אסטרטגי לצמצום הפער הדיגיטלי החמור הזה.

גילה גמליאל: כשאני מסתכלת גם על האוכלוסייה בפריפריה – הגיאוגרפית והחברתית, לא רק הגיאוגרפית כמו שתיארתי קודם – אז יש בעיה של היעדר מיומנויות דיגיטליות וטכנולוגיות כתוצאה מנגישות נמוכה לתשתיות מתקדמות וציוד קצה והיעדר הכשרה מתאימה; יש חסמים תרבותיים, וזה מה שבפועל מעמיק את הפערים החברתיים ופוגע חד-משמעית בשוויון הזדמנויות בחברה שלנו.

גילה גמליאל: חשוב להבין: כלים דיגיטליים יכולים לסייע לצמצום פערים חברתיים, אך בהיעדר אוריינות דיגיטלית מתאימה הם עלולים להרחיב את הפער ולא לצמצמו, ואנחנו לא ניתן לזה יד.

גילה גמליאל: חובתה של ממשלת ישראל להנגיש את העולם הדיגיטלי לכל שכבות החברה, וכשרה לשוויון חברתי, שאמונה על הנושא הזה, אני מתכוונת להטיל את כל כובד משקלי על מנת להוביל לכך שכל התשתיות וכל הידע הזה יגיעו לכל ילדה ולכל ילד במדינת ישראל.

גילה גמליאל: אני רואה ב"ישראל דיגיטלית" השקעה ישירה בהון האנושי, השקעה אשר תביא הזדמנויות אמיתיות למוביליות בחברה הישראלית ולכך שלא ירחק היום וילדה מדימונה או מחורה היא שתקים את הגוגל הבא.

גילה גמליאל: אני אומרת שבהקשר הזה אין סיבה בעולם שיהיו יישובים במדינת ישראל שלא יקבלו את החינוך הטוב ביותר והאיכותי ביותר, גם באמצעות לימודים מקוונים, גם על-ידי כך שהם יהיו חשופים לחדשנות, ליזמות טכנולוגית במרכזי חדשנות, שיבחרו ללמוד מקצוע מדעי בתוך התיכונים, ולא כמו היום, שכמעט ל-40% מהתיכונים אין מקצועות מדעיים.

גילה גמליאל: זאת תעודת עניות.

גילה גמליאל: בהקשר הזה אנחנו נוביל לכך שנוכל שכל הילדים והילדות – בעיקר, בדגש על ילדות – הן תוכלנה להשתלב לעתיד לבוא בחברות ההיי-טק ויוכלו לפתח בעצמן, והן יובילו את ההבטחה הבאה שתצא מישראל.

גילה גמליאל: זה לא חלום רחוק, זאת מציאות אפשרית.

גילה גמליאל: אנחנו משקיעים את המשאבים ואת תשומת הלב בפריפריה, ואני פועלת בנחישות להוביל את ההזדמנות של המהפכה הדיגיטלית לכולן ולכולם.

גילה גמליאל: על כן החלטתי לגבש ולהוביל תוכנית לאומית לטיפול באוריינות הדיגיטלית לראשונה בישראל.

גילה גמליאל: המשרד לשוויון חברתי – אנחנו נוביל בממשלה את נושא שוויון ההזדמנויות וצמצום הפערים בחברה.

גילה גמליאל: לאור זאת, במסגרת מיזם "ישראל דיגיטלית", אנחנו מפתחים תוכנית אסטרטגית, בשיתוף משרדי ממשלה רלוונטיים נוספים, שכל מטרתה היא קידום האוריינות הדיגיטלית בחברה, תוך מתן דגש על הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית ואוכלוסיות מודרות.

גילה גמליאל: כבר השנה נתחיל במהלכים מאוד משמעותיים ברשויות המקומיות: הקמה של קהילות דיגיטליות שיתמקדו בצמצום פערים חברתיים בתוך הרשות, לכל האוכלוסיות – האזרחים הוותיקים, הנשים, הצעירים והאנשים עם מוגבלויות.

גילה גמליאל: נפעל באמצעות קורסי הכשרה דיגיטליים, הכשרת מתנדבים, קשר רב-דורי – תלמיד תיכון יכול ללמד בני-משפחה בוגרים.

גילה גמליאל: אנחנו נפעל בריכוז מאמץ, בשיתוף המגזר השלישי והמגזר העסקי, תוך מינוף הכוח העצום של הקהילה ביישוב.

גילה גמליאל: הכול על מנת להוביל ולהביא את כולם לעידן הדיגיטלי.

גילה גמליאל: אנחנו נפעל שאף אחת ואף אחד לא יישארו מאחור.

גילה גמליאל: אני מאמינה כי תוכנית זו עתידה להוביל למהפכה במוכנות של כולנו לעידן הדיגיטלי ולהפוך את המרחב הדיגיטלי למרחב נוח, קל לתפעול, נגיש וזמין לכלל האוכלוסייה, שיסייע לצמצום פערים חברתיים וכלכליים במשק.

גילה גמליאל: אני רוצה שוב להודות למציעים ולומר שמבחינתי אפשר – –

יחיאל חיליק בר: מה את מציעה?

גילה גמליאל: – – כמובן גם להסתפק בדברי, אבל גם, אם מעוניינים, לקדם זאת בדיונים נוספים בוועדה.

גילה גמליאל: וכן, ביום הזה אנחנו גם מציינים את יום האישה הבין-לאומי, אז אני רוצה גם לאחל לכל נשות ישראל: יום אישה בין-לאומי שמח.

גילה גמליאל: ולכל הגברים, גם כן לזכור שזה עניין חברתי ממדרגה ראשונה.

גילה גמליאל: השוויון המגדרי הוא לא רק עניין של נשים, הוא עניין חברתי.

גילה גמליאל: לכל גבר יש או בת או נכדה או נינה או אחות, אימא, סבתא – –

יחיאל חיליק בר: או אישה.

גילה גמליאל: – – דודה, אישה.

גילה גמליאל: ועל כן, כולנו רוצים לראות את החברה שלנו יותר שוויונית ויותר טובה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: גברתי, הוא מציע ועדת המדע.

יחיאל חיליק בר: זה מקובל עלייך.

גילה גמליאל: מצוין.

גילה גמליאל: מצוין.

אורי מקלב: ועדת המדע.

יחיאל חיליק בר: ועדת המדע.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד להעביר לוועדת המדע את ההצעה לסדר-היום: כמיליון וחצי ישראלים מודרים מהתקדמות דיגיטלית בישראל?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: תשעה בעד, ללא מתנגדים, ואני קובע כי ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת המדע לדיון.

יחיאל חיליק בר: לפני שאנחנו עוברים להצעה הבאה, אני מבקש, לבקשתו של חבר הכנסת אכרם חסון, ובשם כולנו כמובן, לברך את בנות השירות הלאומי הדרוזיות מהמגזר הדרוזי, שנמצאות אתנו באולם.

יחיאל חיליק בר: ברוכות הבאות, תודה על השירות ובהצלחה בשם כולנו בשירות החשוב.

יחיאל חיליק בר: ותודה לאכרם שהפנה את תשומת לבנו.

יחיאל חיליק בר: התפטרותם של כל רופאי המחלקה ההמטו-אונקולוגית ילדים בבית-החולים "הדסה עין-כרם"

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: התפטרותם של כל רופאי המחלקה ההמטו-אונקולוגית ילדים בבית-החולים "הדסה עין-כרם", של חברי הכנסת סויד, בן-צור, טיבי וגליק – מס' 6540, 6559 ו-6560.

יחיאל חיליק בר: ראשונת הדוברות – חברת הכנסת סויד.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אז חבר הכנסת גליק אינו בין המציעים.

יחיאל חיליק בר: יירשם בפרוטוקול.

איתן ברושי: כן, חברים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

רויטל סויד: טוב.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו מכירים, במיוחד בבית הזה, שיש משברים.

רויטל סויד: יש משברים בהרבה מאוד תחומים, ואת חלקם פותרים ואת חלקם לא.

רויטל סויד: אבל יש נושא אחד שלא ניתן להרשות שיהיה בו משבר.

רויטל סויד: הנושא הזה הוא כל מה שקשור לרפואת ילדים ובטח ובטח רפואת ילדים חולי סרטן, שחלקם עוברים בימים אלו השתלת מח עצם.

רויטל סויד: היחידה ההמטו-אונקולוגית בבית-החולים "הדסה עין-כרם" עוברת היום את אחד מהימים הקשים ביותר שלה: שישה רופאים, וביניהם מיקי, פרופסור וינטראוב, מנהל המחלקה, קמו יום אחד ועזבו.

רויטל סויד: והשאלה היא: למה?

רויטל סויד: איך קורה ששישה רופאים מצוינים, מסורים, שהמשפחות וההורים, הורי הילדים, קוראים להם "המלאכים" – למה הם קמים ועוזבים ביום אחד את המחלקה הזאת, שהם כל כך מחויבים לה?

רויטל סויד: ואז אנחנו מנהלים דיון, אתמול בכנסת, ומבינים שמסתבר שכבר בנובמבר, בחודש נובמבר 2016, התקיים דיון והבטיחו להם שלא תתקבלנה החלטות בלעדיהם.

רויטל סויד: ואף שהבטיחו להם את זה פרופסור מיקי וינטראוב, שהיה אתמול, אמר את זה: התקבלו להם החלטות מעל הראש.

רויטל סויד: הנהלת בית-החולים "הדסה" קיבלה החלטה – היא קיבלה החלטה שהשתלות מח העצם של הילדים ייעשו עכשיו גם אצל המחלקות של המבוגרים; אותן ארבע מיטות – פתאום יש במחלקה של המבוגרים עוד מיטות.

רויטל סויד: החלטות שהן, איך אמרו הרופאים, הן מסוכנות, פוגעות בחיי הילדים, מסכנות את חייהם.

רויטל סויד: אלה לא רק ילדים חולי סרטן.

רויטל סויד: אלה ילדים שנמצאים במצב כל כך רגיש; הרי מרסקים להם לחלוטין את המערכת החיסונית אך ורק כדי לבנות אותה מחדש ולהבריא אותם.

רויטל סויד: הם בבידוד.

רויטל סויד: אני מלווה את הילדים האלה.

רויטל סויד: הם לא יכולים לראות את האחים שלהם, הם לא יכולים לראות אף אחד.

רויטל סויד: הם גם לא חוזרים אחר כך חודשים לבית שלהם.

רויטל סויד: אז איך יכול להיות שאתמול הגיעו לדיון אבא של עדי, ורועי בעצמו – ילד שעובר כרגע את הטיפולים – והם בוכים והם אומרים: אנחנו רוצים את הרופאים האלה.

רויטל סויד: לא מעניין אותנו "הדסה", לא מעניין אותנו "שערי צדק", לא מעניין אותנו שום בית-חולים; אנחנו רוצים את ששת המלאכים האלה – שיש לנו את הנייד שלהם; ש-24/7 אנחנו פונים אליהם; שהם עובדים 15 שעות ביממה; שהם מעבר לזה לא עושים בשום דרך וצורה שהיא גם רפואה פרטית, כי הם לא יכולים.

רויטל סויד: כי הם מחויבים כולם.

רויטל סויד: אז אנחנו מחויבים קודם כול לילדים האלה.

רויטל סויד: וכשאנחנו מחויבים לילדים האלה, לא יכול להיות שבמערכת ציבורית במדינת ישראל שישה רופאים ילכו הביתה רק כי הם לא מסתדרים עם ההנהלה.

רויטל סויד: וההנהלה, מסתבר, מעבירה להם החלטות מעל הראש.

רויטל סויד: עכשיו, אני מברכת אותך, אדוני השר – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

רויטל סויד: – – כי אתה מינית את המגשר קובי אמסלם לערוך את הגישור.

רויטל סויד: יכול להיות שזה היה קצת מאוחר מדי.

רויטל סויד: אבל עדיין, למרות שהיום בבוקר הבנתי שמנהל בית-החולים, פרופסור רוטשטיין, כבר מינה מנהל מחלקה אחר; למרות זאת, אדוני השר, בכוחך לעצור את העניין הזה.

רויטל סויד: להושיב אצלך בלשכה את כולם עם המגשר ולהגיע למצב שמחזירים את המחלקה הזאת לתפקוד – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

רויטל סויד: – – כמו שצריך.

רויטל סויד: לא יכול להיות שמאבק כזה ייעשה על גבם של חולים.

רויטל סויד: לא יכול להיות שיבוא אבא של ילדה בת שלוש – שקוראת לרופאה שלה "הגננת מירה", מכיוון שהיא מטפלת בה.

רויטל סויד: רצף טיפולי זה לא רק להעביר את זה למנהל מחלקה אחר; רצף טיפולי זה לא רק להמשיך לקבל את הטיפולים; רצף טיפולי קשור גם לטיפול רגשי.

רויטל סויד: והרופאים האלה עשו את זה במסירות נהדרת.

רויטל סויד: ואני חושבת שהנהלת בית-החולים פה עלתה על עץ מאוד גבוה – –

יחיאל חיליק בר: משפט אחרון.

רויטל סויד: – – ולא סתם שישה רופאים שחושבים רק על החולים שלהם מתפטרים ביום אחד.

רויטל סויד: ועכשיו, כרגע, צריך לקחת את הצדדים האלה, על אף העובדה שפרופסור רוטשטיין מינה מנהל אחר, להושיב אותם בחדר אחד, אתך, השר, ועם המגשר, ולגרום לכך שהם יחזרו לעבוד.

רויטל סויד: לא ייתכן – –

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

רויטל סויד: – – שמשבר כזה יגיע ועשרה ילדים מושתלי מח עצם ו-30 ילדים במחלקה יהיו הקורבן של הדבר הזה.

רויטל סויד: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת סויד.

יחיאל חיליק בר: בהחלט נושא חשוב.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להקפיד על זמנים.

יחיאל חיליק בר: יענה השר ליצמן, שר הבריאות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

יואב בן צור: אדוני יושב-ראש הכנסת, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני באמת לא רוצה להיכנס לטיבה ומהותה של המחלוקת בין רופאי המחלקה האונקולוגית ילדים לבין מנכ"ל בית-החולים.

יואב בן צור: אני רק מקווה שהמחלוקת הזאת היא לשם שמים – לטובת המאושפזים, ולא חלילה מחלוקת פרסונלית כזאת או אחרת.

יואב בן צור: אני גם לא מתכוון לצדד במי מהצדדים, בטח לא להכריע מי צודק.

יואב בן צור: לשם כך יש לנו שר בריאות מצוין, פופולרי, שזוכה לתשבחות מקיר לקיר.

יואב בן צור: אני סמוך ובטוח שהוא ישכיל להכריע מה עושים וכיצד ממשיכים מכאן והלאה.

יואב בן צור: אבל חברי חברי הכנסת, אני פונה מכאן בקריאה נרגשת בשמי, ואם יורשה לי, גם בשמכם, חברי הכנסת, לרופאי המחלקה בכלל ולמנכ"ל בית-החולים, פרופסור זאב רוטשטיין, בפרט: אנא מכם, תעשו הכול, אבל הכול, כדי שבתקופת הביניים, עד ליישור ההדורים, הילדים שלא שפר עליהם גורלם והם נאלצים לבלות את זמנם במסדרונות בית-החולים לא יהיו חלק מזה, ובטח שלא יינזקו כמלוא הנימה.

יואב בן צור: ולא פחות חשוב מכך: המשפחות, ההורים, אותם הורים שנאלצים לחיות בדאגה והישרדות יומיומית, שנלחמים על בריאות ילדיהם, שלא ייאלצו לדאוג יותר ממה שלצערנו נגזר עליהם.

יואב בן צור: הילדים הללו הם ילדים של כולנו.

יואב בן צור: ההורים, המשפחות שנאלצות להתמודד עם הקושי הנפשי והרגשי, הן המשפחות של כולנו.

יואב בן צור: אין לנו שמץ של מושג מה עובר על אותם ילדים, על אותם הורים, אבל אני מניח שכולנו יכולים לתאר לעצמנו כמה כאב, כמה צער, כמה לילות בלי שינה וימים ללא מרגוע חווים הילדים והוריהם.

יואב בן צור: ולכן, אני פונה באמת בקריאה נרגשת לכל הנוגעים בדבר: אנא מכם, הסתכלו בעיניים התמימות והרכות של הילדים החולים, בעיניהם האדומות והתשושות של האימהות ושל האבות.

יואב בן צור: הם צריכים אתכם, הם זקוקים לכם, ותפקידכם לנתק ניתוק מוחלט את הילדים ומשפחותיהם מהמאבק, תוך הבטחה של רצף טיפולי מיטבי ומרבי.

יואב בן צור: לסיום, אני רוצה להקריא כמה שורות מהצהרת הרופאים, שחוברה על-ידי פרופסור ליפמן היילפרין, מייסד המחלקה הנוירולוגית בבית-החולים "הדסה", כבר בשנת 1952: "וזאת הברית אשר אנוכי כורת אתכם היום לאמור: על משמרת

יואב בן צור: כם הופקדתם יומם ולילה, לעמוד לימין החולה במצוקתו בכל עת ובכל שעה.

יואב בן צור: ושמרתם עד מאוד חיי אדם מרחם אמו, והיה שלומו ראש חרדת

יואב בן צור: כם כל הימים".

יואב בן צור: אני באמת מקווה ששלומם של הילדים יהיה בראש חרדתכם, ותעמדו לימינם של הילדים הזקוקים לכם, ותתעלו מעל כל המחלוקות לטובתם של הילדים, כי אלו הילדים של כולנו.

יואב בן צור: ולסיום, כשאני מדבר על ילדים חולי סרטן, אני לא יכול להימנע מלשלוח לאותם ילדים מתוקים איחולי רפואה שלמה, לחזק את המשפחות ולקוות יחד אתם שנזכה כולנו שרופאי המחלקה יהיו מחוסרי עבודה, והמחלקה כולה תעבור הסבה למחלקת יולדות, ונזכה שיתקיים בנו הכתוב: "כל המחלה אשר שמתי במצרים לא אשים עליך כי אני ה' רפאך".

יואב בן צור: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אמן ואמן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן ישיב שר הבריאות ליצמן, והבעת דעה של חברת הכנסת אורלי לוי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אף אחד מהמציעים, אדוני השר, לא ינקוט עמדה ויגיד לך אני תומך ב-x על חשבון y, במחנה א', במחנה ב', אבל כולנו נגיד לך: אנחנו ממחנה החולים.

אחמד טיבי: גם בשל היותי רופא, אבל אנחנו מכירים וקיבלנו פניות מהורים, ממשפחות.

אחמד טיבי: בית-חולים "הדסה" הוא בית-חולים מצוין, מקצועי.

אחמד טיבי: גם המחלקה הזאת היא מחלקה מצוינת.

אחמד טיבי: אין ספק שעבר חתול שחור – אי-הבנה, חילוקי דעות.

אחמד טיבי: אסור שהדבר יוביל לידי המצב שהגענו אליו היום.

אחמד טיבי: ולכן, העלינו את הנושא הזה כאן, למרות שאנחנו יודעים שאתה מטפל ואתה נכנס בעובי הקורה ואתה לא רוצה שהמצב הזה יידרדר.

אחמד טיבי: שמעתי אותך הבוקר, אדוני השר, אבל אנחנו כולנו רוצים שהילדים, שהחולים, יקבלו את הטיפול הטוב ביותר במחלקה הזאת, ב"הדסה", ושהמצב יחזור לקדמותו, כאשר הטיפול האופטימלי ניתן לחולה כדי או להציל אותו או להאריך את חייו או לשפר לו את איכות החיים.

אחמד טיבי: המצב שנקלענו אליו מוסיף צער, תסכול, גם בקרב החולים, גם בקרב המשפחות וגם בקרב צוות הרופאים המעולים שנמצא שם וצוות האחיות.

אחמד טיבי: אני פונה אליך, כמו רבים: בואו נחזיר את הגלגל אחורה ונציל מה שאפשר להציל, אדוני השר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר, שר הבריאות יעקב ליצמן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה כבודו.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המחלקה ההמטו-אונקולוגית ילדים ב"הדסה" על אנשי צוותה נחשבת מחלקה מקצועית ומסורה מאוד.

יעקב ליצמן: כידוע, רישיון לפעילות תחום כלשהו, ובמיוחד המטו-אונקולוגיה, ניתן לבית-חולים ולא למנהל המחלקה.

יעקב ליצמן: לצערי, איננו יכולים למנוע התפטרות רופאים גם אם נצר על כך מאוד.

יעקב ליצמן: בכל מקרה – עוד מעט אני אכנס לפרטים יותר, קודם כול אתן את התשובה.

יעקב ליצמן: בכל מקרה, על הנהלת בית-חולים "הדסה" להבטיח מתן שירות רפואי טוב לטובת הילדים המטופלים בבית-החולים גם לאחר עזיבת חלק מאנשי הצוות, ומשרד הבריאות מוודא שככה אכן יהיה.

יעקב ליצמן: עכשיו, אני רוצה להסביר כמה דברים, מה שקרה כאן, מה שקורה כרגע: ברור לי, ואני הצהרתי את זה היום בכנסת בבוקר, מעבר לסדר-היום: אני לא אתן למחלקה שלמה לעבור.

יעקב ליצמן: הצהרתי את זה עשרים פעם, ואני חוזר ואומר את זה: אין מצב – בשום בית-חולים, יהיה מה שיהיה, איפה שזה יהיה, אני לא אתן לאף מנהל לקחת את צוות הרופאים שלו ולעבור לבית-חולים אחר.

יעקב ליצמן: זה הרס של הצוות, הרס של בית-החולים, הרס הצוות בבית-החולים שרוצים לעבור אליו.

יעקב ליצמן: זה הרס שלם, והרס לחולים וההורים.

יעקב ליצמן: זה לא יהיה.

יעקב ליצמן: חד-משמעי, לא אתן את זה.

יעקב ליצמן: קל וחומר שרצו לעבור ל"שערי צדק", אלא ש"שערי צדק" – אין לו רישיון להמטולוגית.

יעקב ליצמן: אין לו.

יעקב ליצמן: לא פותחים מחלקה כזאת בן-לילה.

יעקב ליצמן: אין צוות, אין אחיות, אין שום דבר.

יעקב ליצמן: לא פותחים דברים כאלה בן-לילה ולוקחים חולים.

יעקב ליצמן: ונניח שחצי, 50% מהחולים, באים אתם, נניח.

יעקב ליצמן: מה עם 50% האחרים?

יעקב ליצמן: וסוחבים חולים מבית-חולים לבית-חולים?

יעקב ליצמן: זה לא יקרה כאן.

יעקב ליצמן: לכן אני קיצוני בזה, חבל על הזמן.

יעקב ליצמן: אמרתי את זה לא היום, לא לפני שבוע ולא לפני חודש, יותר מזה.

רויטל סויד: אז מה הפתרון?

יעקב ליצמן: רגע, רגע.

יעקב ליצמן: הם היו אצלי, גם יונתן הלוי, מנהל בית-חולים "שערי צדק", ביחד עם מיקי.

יעקב ליצמן: הם היו אצלי בלשכה והבהרתי, אני לא יכולתי.

יעקב ליצמן: אני אומר את זה – – –

אורלי לוי אבקסיס: הם טוענים שאחר כך אמרת: נשקול.

אורלי לוי אבקסיס: אחרי אותה פגישה – – –

יעקב ליצמן: לא יכול להגיד שאמרתי שאני אשקול כי אני לא יכול לפתוח מחלקה חדשה כזאת, בפרט למחלות קשות כאלה, בן-לילה.

יעקב ליצמן: אין מצב כזה.

עבדאללה אבו מערוף: יש סיבה מוצדקת שהם רצו לעשות את זה?

עבדאללה אבו מערוף: אני לא חושב שיש סיבה.

יעקב ליצמן: מה?

עבדאללה אבו מערוף: כמובן שלא – – – סיבה מוצדקת – – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יעקב ליצמן: אבל זה מה שעשו.

יעקב ליצמן: עכשיו, נתנו לי – – –

רויטל סויד: סליחה, השר, למה אתמול פרופסור רוטשטיין אמר שהוא רוצה הליך גישור, והיום בבוקר הוא הודיע לפרופסור וינטראוב שהוא מביא אחר?

רויטל סויד: הרי כל הדיון היה כדי להגיע להליך גישור.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת סויד, עוד לא השלמתי, זה רק קטע קטן ממה שאני רוצה להגיד.

יעקב ליצמן: עכשיו, אני ניסיתי לשכנע אותם להישאר, חשבתי שזה נכון.

יעקב ליצמן: לא רק שניסיתי, ביקשתי מהמנכ"ל שישב יותר זמן, לנסות, ביניהם.

יעקב ליצמן: לצערי, לא הצליח.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד לכם, קודם כול, שיהיה ברור: הרופאים מיוחדים, טובים.

יעקב ליצמן: שחלילה וחס שלא יובן שיש לי חלילה וחס משהו נגד.

יעקב ליצמן: אגב, גם ההורים שהפגינו נגדי בבית אתמול בבוקר, אין לי טיפה טענה אליהם.

יעקב ליצמן: מבין אותם.

יעקב ליצמן: חלילה וחס, אין בלבי כלום עליהם.

יעקב ליצמן: אני מבין את צערם, מבין את הכאב.

יעקב ליצמן: מבין.

יעקב ליצמן: אבל כשאני בא להחליט משהו לטובת החולים, אני צריך לראות את כל התמונה ביחד.

יעקב ליצמן: אין מצב שאני אחליט משהו אחר.

יעקב ליצמן: החלטתי השבוע שאני מבקש מקובי אמסלם, וקובי הסכים.

יעקב ליצמן: קובי עבד בשירות המדינה, מקובל, הכול בסדר, היה מאוד מוערך כאן, ביקשתי שייכנס לזה והוא הסכים.

יעקב ליצמן: ואז צלצלתי לרוטשטיין, אם הוא מסכים.

יעקב ליצמן: על המקום הוא אמר לי: כן.

יעקב ליצמן: לצערי, מיקי אמר לא.

יעקב ליצמן: אני אישית לא דיברתי, ביקשתי מהמנכ"ל.

יעקב ליצמן: עכשיו, גם בוועדה של הכנסת, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, חברי הכנסת, אתם, ניסיתם לשכנע אותו שיסכים, וזה היה הדבר הנכון לעשות.

יעקב ליצמן: הוא אתמול כל היום סירב לפגישות.

רויטל סויד: אחרי הדיון בוועדה?

יעקב ליצמן: גם.

יעקב ליצמן: אגב, גם חבר הכנסת אלאלוף אמר לי: אין מה לדבר.

יעקב ליצמן: שהם כאילו – עכשיו, רגע – – –

אורלי לוי אבקסיס: הם בטוחים שהאופציה של "שערי צדק" זו אופציה שעומדת על השולחן.

יעקב ליצמן: רבותי, כדי שלא יגמגמו – ואני לא מגמגם, אני אומר דברים ברורים: לא תהיה מחלקה ב"שערי צדק".

יעקב ליצמן: בעתיד, לכו תדעו; היום לא תהיה.

יעקב ליצמן: לא תהיה במצב כזה ולא תהיה בשנה הבאה, ואני מניח שגם לא בעוד שנתיים, אז די, בואו נגמור את זה.

יעקב ליצמן: אני לא אוהב חלומות באמצע היום.

יעקב ליצמן: עכשיו ניכנס לזה.

אורלי לוי אבקסיס: משהו השתנה היום?

יעקב ליצמן: רגע, אני אגיד כמה דברים, עוד לא גמרתי.

יעקב ליצמן: עכשיו אנחנו מגיעים לחלק השני.

יעקב ליצמן: כשהוא אמר לרוטשטיין שהוא לא מקבל – הוא אמר את זה גם לרוטשטיין – אז רוטשטיין אמר: תודה רבה, אני מקבל את ההתפטרות, ולקח מישהו אחר.

יעקב ליצמן: זה נכון.

יעקב ליצמן: רוטשטיין הודיע לי את זה.

יעקב ליצמן: אמרתי: אל תפרסם את זה, אני מאוד לא מקבל את זה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לשקר לכם, הוא הודיע לי את זה היום.

יעקב ליצמן: אבל אני עדיין השארתי את קובי אמסלם כאן.

יעקב ליצמן: אני לא אמרתי לו עדיין.

יעקב ליצמן: שתי סיבות – – –

עבדאללה אבו מערוף: זה אמצעי לחץ?

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: נו, ללחץ אני לא צריך קובי אמסלם, אני – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יעקב ליצמן: אני אסביר לכם.

יעקב ליצמן: נניח שקובי אמסלם לא יצליח לשכנע את מיקי וינטראוב, אבל יש עוד שישה רופאים, חמישה רופאים.

יעקב ליצמן: אין סיבה שאני לא אשכנע את האחרים להישאר.

יעקב ליצמן: נניח שיש מנהל מחלקה אחר – – –

רויטל סויד: לא, אבל הבקשה שלנו עכשיו היא – –

יעקב ליצמן: רגע, רגע.

רויטל סויד: – – להקפיא את המינוי של מנהל המחלקה ולנסות בכל זאת.

רויטל סויד: עכשיו, כשברור שאין את "שערי צדק", וכשברור שזה הפתרון היחיד, כן לבוא ולהחזיר את פרופסור מיקי וינטראוב שיעמוד בראש המחלקה, בהליך גישור אתו.

רויטל סויד: כי הדברים של השר – – –

יעקב ליצמן: הליך גישור שלי, שהיה ההצעה, עדיין עומד על הפרק.

יעקב ליצמן: אבל ברור – – –

רויטל סויד: גם לראש המחלקה?

יעקב ליצמן: לדעתי כן.

יעקב ליצמן: לדעתי כן.

יעקב ליצמן: אני צריך לדבר עם רוטשטיין, אבל צריך להבין שאי-אפשר לחכות עם החלטה כזאת הרבה זמן.

יעקב ליצמן: המחלקה צריכה לעבוד.

יעקב ליצמן: צריכים – – –

רויטל סויד: – – – ביוני רק.

רויטל סויד: ההתפטרות היא רק ביוני.

יעקב ליצמן: לא, לא, אבל אי-אפשר לעבוד בצורה כזאת.

יעקב ליצמן: יוני, יולי, אתמול, שלשום – אי-אפשר לעבוד כך כשאו-טו-טו-טו הולכים.

יעקב ליצמן: אי-אפשר.

יעקב ליצמן: צריכה להיות בהירות לגבי איך מנהלים ומי מנהל את המחלקה.

יעקב ליצמן: אבל אם מיקי היה חוזר, אין לי שום בעיה.

יעקב ליצמן: על זה לא דיברתי עם רוטשטיין, אני אומר את זה על דעתי בלבד.

רויטל סויד: השר ידבר על זה?

יעקב ליצמן: אבל לפחות, לפחות, לפחות אני אנסה גם את שאר הרופאים – מילא מנהל המחלקה עוזב, אבל יש עוד רופאים, אני אשתדל להשאיר את כולם כאן במחלקה.

רויטל סויד: השר מוכן לדבר עם פרופסור רוטשטיין גם לגבי גישור עם פרופסור מיקי וינטראוב, כדי שיהיה אפשר גם להשאיר אותו?

יעקב ליצמן: אני מוכן לדבר אתו עוד פעם היום, להגיד לו שבכל זאת, אם אפשר.

יעקב ליצמן: אבל הדינמיקה עושה את שלה.

יעקב ליצמן: לא שאני מסכים; אמרתי לכם, גם כשהוא הודיע לי הבוקר, אמרתי לו: חכה רגע, אל תפרסם את זה, אל תעשה לי – אבל כנראה מיקי, הוא הודיע לו שהוא מתפטר, אז הוא אמר שהוא מקבל את ההתפטרות, אז מייד התחיל כל הסיפור הזה.

יעקב ליצמן: מה שאני צריך לעשות כרגע זה להמשיך ולשמור על המחלקה, לחזק את המחלקה.

יעקב ליצמן: לפי מה שדיברתי עם רוטשטיין, הוא ישמור, יעשה את כל המאמצים להביא לפחות צוות חדש, אם חלילה וחס כולם הולכים.

יעקב ליצמן: הוא הבטיח לי, הוא עושה את זה.

יעקב ליצמן: אני בטוח שבעזרת השם, אני הבטחתי, אף אחד מהילדים לא ייפגע.

יעקב ליצמן: אף אחד מהם.

יעקב ליצמן: הטיפול יימשך, נעשה את כל המאמצים.

יעקב ליצמן: ואני אישית גם כן מתכוון לבקר במחלקה, כמובן ביקור פתע.

יעקב ליצמן: אני אעשה את זה בימים הקרובים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: מה אדוני מציע?

יעקב ליצמן: הם רוצים לוועדה, אז לוועדה.

יעקב ליצמן: לי אין בעיה איזו.

יחיאל חיליק בר: מה?

אורלי לוי אבקסיס: הצעה אחרת.

יעקב ליצמן: מה?

אורלי לוי אבקסיס: הצעה אחרת.

יעקב ליצמן: למה לא?

יחיאל חיליק בר: רגע, לא, את רק אחרי – – –

יעקב ליצמן: מה שאת רוצה.

רויטל סויד: לאיזו ועדה?

יעקב ליצמן: עבודה ורווחה.

יחיאל חיליק בר: המציעים, מה רוצים?

יחיאל חיליק בר: אני אתן לך את ההצעה, רק קודם כול תחליטו על ועדה.

יעקב ליצמן: העבודה והרווחה.

רויטל סויד: איזו ועדה?

יעקב ליצמן: עבודה ורווחה.

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי, הבעת דעה.

יחיאל חיליק בר: וגם חבר הכנסת אבו מערוף.

יחיאל חיליק בר: יש לכם דקה לעניין.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, שר הבריאות ליצמן.

יעקב ליצמן: כן.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי מאוד שתקשיב לי, כי הדברים שאני אומרת – –

יעקב ליצמן: אני מקשיב לכל מילה.

יעקב ליצמן: אני פה.

אורלי לוי אבקסיס: – – הם בעצם הביאו למצב שבו אנחנו נמצאים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאנחנו מדברים על טרגדיה של טעויות, וכל אחד שם תרם לתוצאה שהגענו אליה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתם הבאתם את המנהל שאמור להציל את הדסה, להביא איזושהי תוכנית, אז הוא בא כמנהל, וכמנהל יש לו סמכויות מסוימות; ולצורך העניין, אתה יודע, יש גם תורת ניהול מסוימת, ותורת הניהול שכנראה הביאה אותו – וחלילה וחס, אני לא באה לבקר, אתם יודעים, כל אחד והדרך שלו – אבל מה שקרה זה שהם אולי הרגישו, הצוות, שדרסו אותם ברגל גסה והחליטו החלטות מאחורי הגב שלהם, וקיבלו החלטות שהן אפילו בניגוד לחוזר מנכ"ל שלך, אדוני השר, שמדבר על כך שיש הוראות שאי-אפשר לעבור עליהן, כמו למשל כונן שחייב להיות רלוונטי לתפקיד שאותו הוא אמור למלא; קרי, אם מדובר באותה מחלקה, אז הוא צריך להיות חלק או לפחות בעל הסמכה וניסיון, שיוכל לתת בשעת חירום את ההמלצה מה לעשות כאשר יש קריסה או כאשר יש אירוע מסוים שצריך את ההתערבות.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה ברשימה החדשה של הכוננים זה שהופיעו אנשים ורופאים, שבינם – –

יחיאל חיליק בר: אורלי, נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: – – לבין השירות הספציפי הזה לא היה ולא כלום.

אורלי לוי אבקסיס: הרופאים שם הרגישו שמבקשים מהם למעול בתפקידם.

אורלי לוי אבקסיס: וכאשר הנושא הזה צץ ועלה, בהתחלה עם ההשתלות של הילדים במחלקה של המבוגרים בלי המעטפת המתאימה – ואנחנו יודעים כמה המעטפת המתאימה דווקא במקרים של ילדים – –

יחיאל חיליק בר: אורלי, נא לסיים, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – היא עוזרת להבראה.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אדוני היושב-ראש, זה באמת לשים פה כמה נקודות.

יחיאל חיליק בר: לא, בסדר, אבל זו הבעת דעה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות היה צריך להתערב – –

יחיאל חיליק בר: זה לא נאום.

אורלי לוי אבקסיס: – – לפני כמה חודשים כדי לעצור את כדור השלג הזה.

אורלי לוי אבקסיס: להבא – – –

יעקב ליצמן: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על להבא.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאנחנו מדברים עכשיו זה אולי באמת – – –

יעקב ליצמן: – – –

אורלי לוי אבקסיס: כי התוצאה – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה, אדוני השר, זה לא – היא כבר מדברת שלוש דקות, זה יותר מהמציעים.

אורלי לוי אבקסיס: הצעה סופית, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, הצעה.

יחיאל חיליק בר: כן.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר, מה שיקרה כאן, אם אותם רופאים לא יחזרו בהם והמחלקה תתפרק או תעבור כגוש – לא משנה, לאיזשהו בית-חולים, ואמרת שזה בכלל לא על הפרק – הכישלון של המנהל יהיה בלתי נמנע – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ו"הדסה" תתרסק, כי זו אחת מהמחלקות החשובות ביותר בבית-החולים הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, לטפל באירוע הספציפי הזה זה לטפל בכל הנושא של שיקום "הדסה".

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך, אדוני השר, יכול להיות שעכשיו, כאשר יודעים – הצוות, הרופאים – שהנושא של "שערי צדק" לא על השולחן בכלל, כי הם שמעו כל מיני אמירות – –

יחיאל חיליק בר: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – שמאפשרות את זה – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, אני לא מבין – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – להתערב עכשיו ולהציל.

בצלאל סמוטריץ': – – –

אורלי לוי אבקסיס: צריך להציל את הילדים, סמוטריץ.

אורלי לוי אבקסיס: אומנם לא מדובר בהתנחלויות, יש פה ילדים שצריך להציל.

אורלי לוי אבקסיס: תעשה ככה, אני יודעת מה דעתך על ילדים ועל מסכנים ועל מסכנות בכלל בחברה – –

יחיאל חיליק בר: טוב.

אורלי לוי אבקסיס: – – כל עוד לא מדובר בכם, אין רגישות, אין שיתוף, אין סולידריות.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אורלי לוי אבקסיס: למזלנו, אדוני השר קצת שונה מכם, ויהדות אחרת אולי מובילה אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, תיכנס לעניין, תציל גם את הדסה, גם את המחלקה וגם את הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אולי עכשיו, כשהם יודעים ש"שערי צדק" לא בתמונה, הם יהיו יותר פתוחים להצעות נוספות.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: חבל, כי בסופו של דבר גם הילדים ישלמו, אבל גם כל המפעל הזה שנקרא "הדסה".

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת, אני מבין שזה נושא חשוב וכואב לכולנו, אבל יש כללים, תנסו לדבוק בהם.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אבו מערוף, יש לך דקה, אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אני אנסה בדקה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת, כבוד השר ליצמן, אני אדבר שתי מילים בהקשר אחר לגמרי.

עבדאללה אבו מערוף: אני מסכים עם מה שדיבר כאן השר ליצמן וההתייחסות לנושא.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שהייתה כאן שרשרת של ניהולים או טעויות שקרו, והגענו עד כאן.

עבדאללה אבו מערוף: טוב שזה בזמן, אבל אני מסתכל על העניין הזה בכלל מזווית אחרת.

עבדאללה אבו מערוף: רופא שנמצא בעמדת רופא, להתפטר – אני חושב שזה דבר לא מקובל בכלל, במיוחד עלי, שאני רופא.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, למה הגענו לכאן?

עבדאללה אבו מערוף: אני יודע למה, אבל אני לא אכנס לפרטים שאמרה חברת הכנסת וכל העניינים, שרשרת של טעויות, של ניהולים לא תקינים, כל הדברים של אמביציות.

עבדאללה אבו מערוף: אבל הערך הנשגב של טובת החולה, והילדים שחייבים לקבל טיפול, הדבר שקרה, אני לא אומר רק ביקורת שהרופאים מתפטרים.

עבדאללה אבו מערוף: אני מקווה – ואני לא רק מקווה, אני רוצה – שאף רופא לא יעשה את הדבר הזה שוב, והדברים יכולים להיות עם פתרון ומשא-ומתן.

עבדאללה אבו מערוף: כל פתרון ישנו, אבל לא התפטרות מהעבודה, ולהפקיר את הילדים שחייבים איזשהו טיפול, והם חייבים טיפול רפואי מתמיד ומקצועי בהתאם.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אני פונה לכבוד שר הבריאות, שבהקדם האפשרי העניינים יתוקנו או יוסדרו בהתאם, כיאות, ולדבר הזה לא תהיה הישנות בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו – אתם החלטתם על ועדת העבודה והרווחה, אורלי?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעקב ליצמן: כן, כן.

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: השר והמציעה.

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו עוברים להצבעה על העברת נושא התפטרותם של כל רופאי המחלקה ההמטו-אונקולוגית ילדים בבית-החולים "הדסה עין-כרם" לוועדת העבודה והרווחה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 12 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה לסדר-היום עברה לוועדת העבודה והרווחה לדיון.

יחיאל חיליק בר: חידוש תנופת ההתיישבות בכל רחבי יהודה, שומרון ובקעת-הירדן

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: חידוש תנופת ההתיישבות בכל רחבי יהודה, שומרון ובקעת-הירדן, מס' 6537, 6539, 6542 ו-6546, של חברי הכנסת קיש, סמוטריץ, מוזס, רוזין.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים, חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: נראה אותך עומד בזמנים בנושא הזה, ועכשיו אחרי הצעקות שלך, אנחנו – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה היה היום בוועדת החוץ והביטחון – – –

יואב קיש: אסור לדבר על מה שהיה – – –

בצלאל סמוטריץ': אה, אסור לדבר.

יואב קיש: מצטער.

ענת ברקו: זו ועדת חוץ וביטחון, מה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, תודה רבה – – –

ענת ברקו: לא, כי הכול מודלף.

ענת ברקו: ראש אמ"ן מדבר, אז כולם מפרסמים.

יואב קיש: לא, זה לא סודי – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, אני מקבל את ההערה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, תנו לו לדבר – – –

בצלאל סמוטריץ': לא התכוונתי להגיד שום דבר – – –

ענת ברקו: אבל מראש כדאי להגיד לך, לעזור לך.

יואב קיש: זה לא סודי.

יואב קיש: אם זה לא סודי, אתה יכול להפעיל שיקול דעת – – –

בצלאל סמוטריץ': אז עזבו רגע, אני לא אדבר.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, מההתחלה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש, ארבע ו-.

יחיאל חיליק בר: נתחיל לחבר הכנסת סמוטריץ את שלוש הדקות, נא לא להפריע.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אה, בגלל זה היה חשוב לך – – – הילדים המסכנים – – –

יחיאל חיליק בר: אורלי, נו באמת.

יחיאל חיליק בר: נו.

יחיאל חיליק בר: דיברת חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: באמת.

בצלאל סמוטריץ': זאת יכולה להתחרות באורן חזן בפרובוקציות שלה.

בצלאל סמוטריץ': יאללה.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני מוצא איזושהי סתירה לא ברורה בעמדתו של ראש הממשלה, שמצד אחד מדבר על זה שהיישובים ביהודה ושומרון יישארו, ככל הנראה, בכל הסדר עתידי, ומצד שני מקפיא את הבנייה ברובם.

בצלאל סמוטריץ': אם נשים לב, מתוך 5,500 יחידות דיור ששוחררו – אגב, לא מעט מהן זה די בלוף; חלקן בשיווקים שזה שיווקים חוזרים, שכנראה כבר שיווקו אותן כבר חמש פעמים וישווקו אותן עוד חמש פעמים עד שמישהו יבנה בהן; תוכניות אחרות – אז קידמו אותן עוד איזה רבע שלב במעלה דרך החתחתים של מערכות התכנון.

בצלאל סמוטריץ': אבל מתוך אותן 5,500, בודדות נמצאות במה שאנחנו קוראים מחוץ לגושים.

בצלאל סמוטריץ': הרוב המוחלט נמצאות בגושים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להזכיר ש"גושי ההתיישבות" זה מושג שבא מבית-המדרש של השמאל, של הצד הזה של המליאה.

בצלאל סמוטריץ': בית-מדרש שמסרטט מפות; בית-מדרש שהולך להקים מדינת טרור בלב ארץ-ישראל ומסרטט מפות: איפה יהיה גבול המדינה שלנו, איפה יהיה גבול המדינה שלהם.

בצלאל סמוטריץ': מי שלא הולך להקים מדינת טרור, את פלסטין, בתוך ארץ-ישראל התנ"כית וההיסטורית, לא מסרטט גבולות, לא מגביל תחומי מושב של יהודים ולא מקפיא בנייה, לא כאן ולא כאן.

בצלאל סמוטריץ': וכשראש הממשלה מקפיא את הבנייה מחוץ לגושים, אז אני מוטרד מאוד, מכיוון שזה לא הולך ביחד.

בצלאל סמוטריץ': מי שחושב שהיישובים הישראליים יישארו במקומם בכל הסדר, בכל סוג שהוא – אז מה הטעם להקפיא את הבנייה?

בצלאל סמוטריץ': אני יכול להבין רציונל של הקפאת בנייה רק אם אנחנו לא הולכים להישאר שם; אז חבל על הכסף, וחבל על האנרגיות, וחבל על האשליה של המתיישבים, וחבל אחר כך שיעלה לנו הרבה כסף – חלילה חלילה חלילה – להרוס את היישובים האלה.

בצלאל סמוטריץ': מי שלא מתכנן להזיז יישובים, אז מה המניעה מלתת להם להתפתח?

בצלאל סמוטריץ': מי שלא חושב שההתנחלויות הן השורש של הסכסוך, מי שלא מאמץ את הנרטיב השקרי הזה של הערבים – איך אתה יכול להגיד, מצד אחד, שההתנחלויות זה לא שורש הסכסוך, ומן הצד השני אתה לא בונה בהן?

בצלאל סמוטריץ': אתה מקבל על עצמך את הנרטיב הזה.

בצלאל סמוטריץ': אז אתה עומד ומכריז מעל כל במה שאתה לא מקבל את הנרטיב, אבל בפועל אתה פועל על-פיו.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאנחנו, הרי ברור לנו שההתנחלויות הן לא שורש הסכסוך והן לא המכשול לשלום, ומכיוון שברור לנו שאיזה הסדר שלא יהיה אנחנו לא נעקור יהודים מארץ-ישראל; הטעות הנוראה הזאת שעשינו פעמיים – בימית, ועוד אחר כך, הרבה יותר חמור מזה, בגוש-קטיף וצפון-השומרון – מדינת ישראל לא תחזור, בעזרת השם, על הטעות הנוראה והאיומה הזאת; טעות מוסרית וטעות יהודית וטעות ציונית וטעות ביטחונית וטעות טקטית, מה שאת לא רוצים.

בצלאל סמוטריץ': אז אם לא נחזור על זה, אז היישובים צריכים להתפתח.

בצלאל סמוטריץ': ויישובים לא יכולים להיות סטטיים, הם צריכים להתפתח כדי שיבואו זוגות צעירים, כדי שיהיו גני-ילדים, כדי שיהיו בתי-ספר, כדי שיתקיימו חיים.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני קורא מכאן לראש הממשלה ואני קורא מכאן לשר הביטחון, אני קורא מכאן לכל השותפים בקואליציה שלא הולכים להקים מדינת טרור בלב ארץ-ישראל – וזה המכנה המשותף של הקואליציה שלנו; זה לא נמצא בקווי היסוד של הממשלה, ולא הולכים חלילה לעקור יהודים מביתם ולהחריב יישובים בארץ-ישראל – לעשות כל מה שצריך ולהפעיל כל לחץ שנדרש, כולל מנופי לחץ פוליטיים, כדי לוודא, אדוני השר קרא, שמדינת ישראל תבנה כמה שצריך, בלי שום מגבלה – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': – – בהתאם לצורכי הגידול הטבעי, ואפילו יותר מזה.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו צריכים לפצות על למעלה משמונה שנות הקפאה מאוד מאוד קשה, שפגעה מאוד בהתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: חשבתי שיהיה פה איזה דיאלוג ביניכם, כמו שהיה בפעם שעברה, כבוד היו"ר.

יחיאל חיליק בר: הוא חסך לי את זה, תשמע.

בצלאל סמוטריץ': תכף אני אעשה דיאלוג עם עצמי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואב קיש: לא חמש?

יואב קיש: שלוש, טוב.

בצלאל סמוטריץ': סומך עליך שתדע לומר מה שאתה צריך.

יואב קיש: נושא מאוד חשוב שאנחנו מתכנסים במליאה לשוחח עליו זה באמת הצורך בחידוש הבנייה ביהודה ושומרון, בכלל היישובים היהודיים והקהילות ביהודה ושומרון.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מסר מאוד ברור לכל אלה שצוהלים ומברכים על מה ששמענו – כאילו ריסון הבנייה מצד הנשיא טראמפ: העניין הזה לא נמצא באינטרס האמריקני.

יואב קיש: הנשיא טראמפ וצוות הממשל החדש שלו מבינים שההתיישבות איננה מכשול לשלום.

יואב קיש: הדבר הזה נאמר בצורה הכי ברורה על-ידם, ואני חושב שהמסר הזה משם צריך לחלחל – בכך שההתעללות שהייתה בהתיישבות בגלל מדיניותו האכזרית של הנשיא אובמה נפסקה.

יואב קיש: ראינו את זה בהודעות הבנייה של ראש הממשלה, ראינו את זה בכוונה באמת להמשיך ולפתח ולעזור.

יואב קיש: אני אומר שזה הזמן לתת את המענה ליישובים.

יואב קיש: היינו בתקופה שכיתות נסגרו, שגני-ילדים נסגרו; עיר כמו מעלה-אדומים, שסובלת קשות מהקפאת בנייה – אי-אפשר לחנוק אותם.

יואב קיש: אני חושב שהגיע הזמן לפעול ולעשות, ובסופו של דבר, אני אומר, גם בעלי מערכת העיכול האטית ביותר בסוף יבינו שתוכניות הבנייה יצאו מהמקפיא.

יואב קיש: אני חושב ששינוי האסטרטגיה צריך ללכת יד ביד עם החלת ריבונות ישראלית.

יואב קיש: מדינת ישראל צריכה לעשות צעד עצמאי להובלת הסדרה ארוכת טווח ביהודה ושומרון – אני מוביל את תוכנית האוטונומיה, שלמעשה מקבעת את כל ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון תחת שלטון מדינת ישראל, באפשרות פיתוח של היישובים האלה ללא מגבלות.

יואב קיש: ומצד שני, לאפשר לערביי יהודה ושומרון אוטונומיה עצמאית עם שלטון מקומי עצמאי, יכולת מעבר מהצפון לדרום ללא מגבלות.

יואב קיש: הדבר הזה ידרוש השקעה תשתיתית, אבל יאפשר איזשהו אורך טווח שיאפשר לנו לחיות ביחד, זה לצד זה.

יואב קיש: כי אנחנו לא הולכים מפה, הם לא הולכים מפה, ואנחנו צריכים לייצר מציאות שבה אפשר לחיות ביחד, מדינת ישראל – מצד אחד, לחזק את ההתיישבות והקהילות היהודיות, ומצד שני, לאפשר אורח חיים באמת חופשי ככל האפשר לתושבים הערבים ביהודה ושומרון.

יואב קיש: ברור שאת החלת הריבונות הזו אנחנו נצטרך לעשות בתיאום, בזהירות, בהדרגה עם ארצות-הברית, מצד אחד, אבל מצד שני אנחנו לא יכולים להיות תלויים אך ורק במוצא פיו של הנשיא טראמפ.

יואב קיש: צריך להבין שאפשר – ואני חושב שראש הממשלה עושה את זה: מעביר מדיניות, משוחח עם הנשיא, מנסה להגיע להבנות, אבל בסופו של דבר, כמו שעשה בגין בזמנו ברמת-הגולן, בסופו של דבר – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום בבקשה.

יואב קיש: אז אני מסכם.

יואב קיש: בסופו של דבר מדינת ישראל צריכה להוביל ולפעול לטובת האינטרס הישראלי, וזה המשך בנייה בהתיישבות והחלת ריבונות.

יואב קיש: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': על כן, אנחנו עוברים כעת לתשובתו של השר איוב קרא בשם הממשלה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שראש הממשלה בתקופת אובמה קידם בנייה בהתיישבות ביו"ש ובבקעת-הירדן חרף העמדה הנוקשה של הממשל האמריקני הקודם, ולמרות שהיו חילוקי דעות מוכרים.

איוב קרא: אי-אפשר לשכוח את זה.

איוב קרא: אני חייב לציין, אדוני היושב-ראש: היה צריך להמציא ראש ממשלה מיוחד, חכם, מבריק, כדי לעבור את התקופה הזאת.

איוב קרא: זה לא היה מובן מאליו.

איוב קרא: רק לאחרונה אישר ראש הממשלה קידום ושיווק של כ-5,500 יחידות בכל רחבי יו"ש ובבקעת-הירדן.

בצלאל סמוטריץ': אה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, זו עובדה.

איוב קרא: אתה יכול לציין את זה בצורה שהיא לא רצינית, אבל זו עובדה.

בצלאל סמוטריץ': אבל פחות מ-700 מתוכן מחוץ לגושים.

איוב קרא: אני לא נכנס לפרטים.

בצלאל סמוטריץ': הפכתי ליושב-ראש עכשיו, אני לא אגיד יותר.

איוב קרא: אם יוכלו לבנות 5,000, 5,500, זה לא דבר של מה בכך.

איוב קרא: נושא הבנייה בהתיישבות עלה בשיחתו של ראש הממשלה עם נשיא ארצות-הברית בפגישה האחרונה ביניהם, בחודש האחרון בכלל.

איוב קרא: אומנם ברור שאין צ'ק פתוח לעשות כל מה שרוצים, אבל גם אנחנו שואפים להגיע להבנות.

איוב קרא: המשמעות היא ברורה: שני הצדדים שואפים להגיע להבנות בנושא הבנייה.

איוב קרא: ראש הממשלה רואה חשיבות רבה בהתיישבות, ופועל למענה שנים רבות.

איוב קרא: כולם יודעים את זה.

איוב קרא: ראש הממשלה עושה זאת בשיקול דעת ובאחריות, ואני חושב שכל בר-דעת מבין כמה שיקול דעת צריך בכל מהלך, וזה כי צריך להסתכל מסביב על כל הקונספציה, לא רק להסתכל באופן חד-צדדי, ואני מעריך שמה שיכולה הממשלה הזאת לעשות, שום ממשלה, אדוני היושב-ראש, לא תוכל לעשות.

איוב קרא: צריך להבין שלפעמים צריך להסתכל על חצי הכוס המלאה, ואז אתה מבין את המשמעות.

איוב קרא: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': מה מציע השר לעשות עם ההצעה?

איוב קרא: אני – להסתפק בתשובה.

יואב קיש: דיון במליאה אנחנו מבקשים.

איוב קרא: אתם מבקשים דיון במליאה?

איוב קרא: אוקיי.

איוב קרא: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נצביע על העברת הנושא.

בצלאל סמוטריץ': הדעה היא לפני ההצבעה?

איוב קרא: כן.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ברושי, בבקשה, דעה נוספת.

בצלאל סמוטריץ': הבעת דעה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אדוני השר יכול לרדת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

איתן ברושי: אדוני השר, היושב-ראש, שלא יתקבל הרושם על-פי הדיון הזה שיש פה אחדות דעים בשאלה של הסיפוח וההתיישבות ביהודה ושומרון.

איתן ברושי: מה שהוכח פעם נוספת הוא שקודם כול הממשלה מחולקת.

איתן ברושי: יכול להיות שהגיע הזמן שהבית היהודי יפרשו מהממשלה כדי לאפשר לממשלה להוביל את העם לדרך אחרת.

איתן ברושי: אני חושב שהוויכוח הזה חייב להסתיים.

איתן ברושי: אנחנו 50 שנה אחרי ששת הימים.

איתן ברושי: או שתחליטו על בחירות.

איתן ברושי: מה שאני חושב – צריך ללכת למשאל עם.

איתן ברושי: מדינה אחת דו-לאומית היא סכנה גדולה.

איתן ברושי: ראש הממשלה בהחלט חושב שזו לא הדרך, ולכן אני חושב שהממשלה צריכה לקבל את ההחלטה.

איתן ברושי: אני מציע, אדוני השר, להביא את זה למליאת הכנסת.

איתן ברושי: הגיע הזמן שנעסוק פה בשאלה המרכזית והחשובה: האם פנינו למדינה אחת או אנחנו בוחרים בשתי מדינות, הסדר היסטורי.

איתן ברושי: ואני חושב שהמחלוקת הזאת היא לא רק בתוך הממשלה, היא בתוך העם, והגיע הזמן לקבל החלטה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איתן ברושי: ולכן יזמתי ואני קורא לכם: לכו לשאול את העם.

איתן ברושי: אין יותר מוסמך מאשר לשאול את העם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת ברושי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן, דעה נוספת, מן הצד.

בצלאל סמוטריץ': במשך דקה, אדוני.

אורן אסף חזן: רואים שיושב-ראש הקואליציה היה פה קודם.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, השר, החברים, צריך להגיד את זה בצורה פשוטה: אני חושב שההתנהלות של מה שראינו היום, שדווקא חברי הכנסת – ועצוב שאני עדיין קורא להם "חברי כנסת" – מטעם הרשימה הפלסטינית המשותפת, דווקא היא שמרחיקה אותנו יותר מחידוש תנופת ההתיישבות ברחבי יהודה ושומרון, ברחבי הבקעה.

אורן אסף חזן: ואני אסביר את ההקשר.

אורן אסף חזן: בסופו של יום, כשאנחנו מתעסקים כל היום בלתת להם הסברים, בלתת להם את הבמה, בלבקש סליחה, בלהתנצל, בלהצטדק, במקום להיות עסוקים בלעמוד על זכותנו – והשר הציוני שלנו יודע מה אני מדבר – בלעמוד על זכותו של העם היהודי על ארץ-ישראל, אנחנו מאבדים את עצמנו לדעת.

אורן אסף חזן: ובמשפט אחד אני אגיד את זה בפשטות: הגיע הזמן, רבותי, שאנחנו סוף-סוף נעמוד ונגיד שצריך לבנות ולהיבנות ביהודה ושומרון, בבקעה, בנגב ובגליל, בכל חלקי ארץ-ישראל; לא מסיבות ביטחוניות, לא מסיבות כלכליות, לא חברתיות – מסיבה אחת: מכיוון שזה שלנו.

אורן אסף חזן: וכשפיל נכנס לחנות חרסינה, כולם שמים לב.

אורן אסף חזן: וכשיושב-ראש הקואליציה נכנס לתוך המליאה, כולם שמים לב גם.

אורן אסף חזן: הייתי באמצע נאום רגיש, היה לי משפט מחץ, אין לתאר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני רוצה רק במשפט לסיים.

אורן אסף חזן: כמו שאמרתי, כשפיל נכנס לחנות חרסינה, הכול – וביטן במליאה, אותו דבר.

אורן אסף חזן: אני אגיד עוד פעם, אנחנו – והיושב-ראש, אני בטוח שהוא יסכים אתי, וגם השר יסכים אתי, וגם כל מי שנוכח כאן אמור להסכים אתי – אנחנו צריכים להגיד דבר פשוט: אנחנו צריכים לבנות מסיבה אחת: כי זה שלנו.

אורן אסף חזן: בלי תירוצים, בלי גינונים, בלי – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': הבעת דעה זה דקה.

אורן אסף חזן: לא סחור-סחור, ישר לנקודה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואב קיש: להעביר לוועדה.

בצלאל סמוטריץ': איזו ועדה – חוץ וביטחון או פנים?

אורן אסף חזן: חו"ב, חו"ב.

אורן אסף חזן: חוץ וביטחון.

יואב קיש: חוץ וביטחון.

אורן אסף חזן: חוץ וביטחון.

איוב קרא: פנים.

בצלאל סמוטריץ': פנים?

בצלאל סמוטריץ': מה עושים, אדוני סגן המזכירה?

יואב קיש: אני לא חבר – חוץ וביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אבל השר רוצה – – –

איוב קרא: חוץ וביטחון.

בצלאל סמוטריץ': חוץ וביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אז כולם מסכימים על חוץ וביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אז נצביע על חוץ וביטחון.

יואב קיש: חוץ וביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אני מסכים, הוא מסכים, אז אנחנו נצביע על העברת הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תשעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תעבור לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': פגיעה בחקלאות ובחקלאי ישראל בגלל הורדת מכסים על יבוא ירקות

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: פגיעה בחקלאות ובחקלאי ישראל בגלל הורדת מכסים על יבוא ירקות, הצעות מס' 6466, 6469, 6474, 6487, 6523 ו-6544.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת איתן ברושי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

איתן ברושי: מי עונה?

בצלאל סמוטריץ': סגן שר האוצר.

איתן ברושי: אין פה אף אחד.

בצלאל סמוטריץ': צריך לוודא, אדוני סגן המזכירה, שהוא יבוא.

בצלאל סמוטריץ': תכף הוא יבוא.

איתן ברושי: אז אני אדבר בלי שעון.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': אין חובת תשובת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ידבר.

איתן ברושי: לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': אין חובה של תשובת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אז אם השר יבוא, הוא ישיב.

בצלאל סמוטריץ': אם לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': השר התורן כאן.

איתן ברושי: לא, הוא שאל מי עונה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שגם חברי אילן גילאון הצטרף, והוא לא היה ברשימה.

איתן ברושי: תראו, חג הפסח בפתח, ונראה כי אין חג המסמל יותר את המשפט שטבע משה סמילנסקי: אם חקלאות כאן – מולדת כאן.

איתן ברושי: אין מועד יותר מתאים מאשר לומר את זה היום, בחג אשר מדבר על הארץ המובטחת ומהווה גם אחד משלושת הרגלים, המציינים על-פי המסורת היהודית את אבני הדרך בתקומתו של עם ישראל.

איתן ברושי: ערב חג הפסח אנו מתכנסים בקרב המשפחות, אוכלים את מטעמי החג, שרים ומברכים על יציאת בני-ישראל מעבדות לחירות, ומציינים את העובדה שבכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו – ממש כמו ססמת הבחירות הקבועה של הליכוד.

איתן ברושי: מכיוון שמשחר ימיה קשרה הציונות את אופייה בחקלאות, בחג הזה, שר האוצר, כשתדבר בליל הסדר על העם היהודי ועל הארץ המובטחת, תזכור איך אתה, אדוני, במו ידיך מאפשר לכולם לשכוח שהקשר של העם אל ארצו הוא קודם כול השילוב של אדם ואדמה, ואין מדינה ללא אדמה וללא חקלאות.

איתן ברושי: שוב מגיעים החגים והפופוליזם של האוצר, בדמות הורדת מכסים לא מבוקרת, ללא תיאום עם החקלאים וללא תיאום עם האוצר, בהיקף של 60,000 טונות של ירקות שאין בהם בכלל צורך.

איתן ברושי: אין שום בעיה של מחירים, ופעם ראשונה שהממשלה אומרת שללא התחשבות בהיצע היא תביא יבוא, כאשר בכל המחקרים הוכח שמי שמרוויח מהיבוא זה הסוחרים והיבואנים, שהם בני בית בלשכה ובמשרדי הממשלה, וזה לא יורד לצרכנים.

איתן ברושי: אנחנו כבר בחנו את זה במחלקת המחקר, בוועדות שהוקמו בעבר, ומדובר פה בדבר לא אחראי, שאין בו הצדקה ואין בו צורך חוץ מאשר עוד טלטלה ועוד חוסר ודאות ואיום על קיומה של החקלאות בישראל.

איתן ברושי: ומה יותר ישראלי מעגבנייה, שעכשיו מביאים אותה – תארו לכם שבמחנות צה"ל אוכלים עגבניות מרצועת-עזה, ובינתיים גם לא מקפידים על האיכות ועל הבדיקות.

איתן ברושי: אנחנו חושבים שנכון להבוקר אין שום הצדקה להביא שום דבר.

איתן ברושי: כל מה שהשר הביא זה בהלה וחוסר אחריות וחוסר שיקול דעת, כאשר אנחנו נמצאים במציאות שהחקלאות במשבר, והיבוא הופך אותה עוד מעט לחסרת יכולת קיום.

איתן ברושי: ודווקא עכשיו, אדוני היושב-ראש, כשדנים במסקנות של "צוק איתן", ולא הפסיקו לעבד מטר אחד עד הגדר, דווקא עכשיו אסם הירקות שהוא עוטף-עזה והנגב המערבי – הממשלה מחסלת אותו.

איתן ברושי: זה איום יותר גדול מהרקטות, היבוא של הירקות.

איתן ברושי: ואני רוצה לומר שאם אין שיקול דעת, לפחות תשלמו על זה.

איתן ברושי: לא ניתן אלא לוודא שיש פיצוי למגדלים, וזה לא פחות מ-20 מיליון שקלים.

איתן ברושי: אם הממשלה תנהג בחוסר אחריות – כאשר היא לא קובעת את הגבול של הזמן, היא לא קובעת את התנאים הברורים ליבוא, חוץ מדבר אחד: היא מממנת טייקונים ויבואנים, והיא חוזרת והופכת את הפירמידה.

איתן ברושי: עם שהיה סוחרים וצוענים – רצינו להיות חקלאים ועובדי אדמה ומתפרנסים מעבודה, והנה, הממשלה הזאת מפתחת את היכולת של היבואנים והסוחרים, ופעם נוספת פגיעה אחרי פגיעה בחקלאות, בחקלאים.

איתן ברושי: ממשלה שרק עכשיו דיברה על יישוב הארץ מהים ועד הנהר הורסת את מה שביניהם.

איתן ברושי: אני קורא לכם, שרי הממשלה, לעצור ולשקול מחדש את ההחלטה חסרת האחריות.

איתן ברושי: לא צריך להביא שום דבר, יש כאן הכול.

איתן ברושי: זאת ארץ זבת חלב ודבש, רק יש מנהיגות שנוהגת בחוסר אחריות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

איתן ברושי: אה, אני מבקש להעביר את זה לוועדת – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע, אתה לא – – –

דוד ביטן: – – –

איתן ברושי: מה?

איתן ברושי: בסדר, אוקיי, תודה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, השר, כנסת נכבדה, אחד הדיונים הראשונים שלי כחבר כנסת בוועדת הכספים היה דיון בנושא החקלאות, עתיד החקלאות, מס מעסיקים ודברים כאלה.

אורן אסף חזן: קם אחד מחברי הכנסת ואומר את המשפט הבא: החקלאות פסה מהעולם, אין מקום לחקלאות בישראל.

אורן אסף חזן: אנחנו שרויים בהיי-טק, אנחנו עם הפנים קדימה.

אורן אסף חזן: היום אפשר להביא הכול מבחוץ.

אורן אסף חזן: אנחנו לא נעשה שיימינג לאותו חבר כנסת, ששמו חרות לי טוב-טוב בזיכרון בגלל הדברים החמורים, אבל אני רוצה להגיד שכנראה אותו חבר כנסת קיבל איזה זפטה קטנה בראש, וגם הוא, כמו חברות כנסת אחרות פה, לוקה במחלת השכחה.

אורן אסף חזן: הוא שכח שלולא עובדי אדמה, לולא אנשים ונשים, חלוצים וחלוצות, שתרו ברחבי ישראל, עיבדו את האדמה, הוציאו ממנה פרי, אנחנו לא היינו יכולים להיות כאן היום.

אורן אסף חזן: אני מסתכל על החקלאות במדינת ישראל, באמת על שארית הפליטה, אפשר לומר, ברושי, בודדים שעדיין מנסים להילחם ולהישאר באותו ענף שפרנסה כמעט אין בו, ומה שכן מרוויחים כבר לוקחות להם הרשתות הגדולות.

אורן אסף חזן: את הכבוד העצמי שלהם, את השם שלהם, מבטלים לחלוטין כל מיני חברי כנסת שחוץ מלהרים עגבנייה בסופר בחיים שלהם לא נגעו בעגבנייה.

אורן אסף חזן: חקיקה שמגיעה מחוסר ניסיון ופופוליזם זול, שרק מרחיקה אותנו – יותר נכון אותם – מהאדמה שכל כך חשובה לנו כאן בארץ-ישראל.

אורן אסף חזן: כל פעם באים ואומרים: אנחנו פועלים למען המאבק ביוקר המחיה, רוצים להוריד מחירים.

אורן אסף חזן: אם אנחנו נפתח את הגבולות ונתחיל להביא ולהזרים דברים מחו"ל, הכול יהיה פה זול.

אורן אסף חזן: במקום להזרים דברים מחו"ל ולהרוס, ממש להרוס, אלפי משפחות, אם לא עשרות-אלפי בני-אדם, ברחבי ישראל שעוד עסוקים בחקלאות, ולעזור דווקא לאחרים שכל כך רחוקים מכאן ולא עוזרים לנו בשום מקום – כי אנחנו בוחרים בפתרון קל ומטופש.

אורן אסף חזן: שוכחים שמעבר לים המים זולים יותר, כוח העבודה זול יותר; שוכחים שמעבר לים המסים קטנים יותר, נמוכים יותר.

אורן אסף חזן: הפתרון הפשוט הוא להעלות אונייה, לשים עליה פירות, ירקות, צאן, בקר, להביא אותה לכאן – ואודרוב, למדפים.

אורן אסף חזן: זה יעלה גרוש וחצי פחות, אבל כל עוד לא נילחם בטייקונים, בהון העתק שמרוויחות הרשתות הגדולות, בפערים המטורפים האלה של התיווך, המחיר לא באמת ירד.

אורן אסף חזן: אני מסכם ואומר דבר אחד: קם בבוקר חקלאי, מעבד את האדמה, משקה, אחר כך בא, קוטף, קוצר, אוסף, שוטף, מחטא, מטפל, מנקה, אורז, משלח – ומרוויח גרוש וחצי; בא עובד סבל, פותח את אותו קרטון בסופר, הגרוש וחצי נהיה גרוש כפול 250%.

אורן אסף חזן: פה המאבק שלנו.

אורן אסף חזן: הפתרון הוא לא בפתיחת הגבולות; הפתרון הוא לא – – –

דוד ביטן: – – –

אורן אסף חזן: אתה פעם שנייה מוציא אותי מריכוז.

אורן אסף חזן: אני רוצה לסיים.

אורן אסף חזן: הנה, אני מסיים.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, אורן.

בצלאל סמוטריץ': חלאס, עברו שלוש דקות.

אורן אסף חזן: משפט סיכום – אנחנו פרלמנט, פה צריך לדבר.

אורן אסף חזן: צריך לברך את הנערות שהצטרפו אלינו: ברוכות תהיו.

בצלאל סמוטריץ': אורן, משפט סיכום.

אורן אסף חזן: משפט סיכום: אם הכנסת הזאת לא תבין שהעתיד נמצא בחקלאות, מי שלא יבין את זה, נראה לו את הדרך הביתה.

אורן אסף חזן: אנחנו, על הביצים האלה גדלנו, על החלב הזה גדלנו.

אורן אסף חזן: אנחנו היינו מחכים בתור ילדים לראות את האוטו הגדול, האדום, הירוק, הוא הביא לנו – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה, חבר הכנסת אסף חזן, תודה.

אורן אסף חזן: אני מסיים, משפט אחד.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל סיימת כבר שלוש פעמים, נו.

אורן אסף חזן: לא, הפריע לי יו"ר הקואליציה, הוא לוקח את – – – שלו ומפריע.

בצלאל סמוטריץ': אורן, נו, חלאס, אורן, די נו, מספיק.

אורן אסף חזן: משפט אחד אחרון.

אורן אסף חזן: הוא הביא לנו מצרכים והוא צריך להמשיך להביא לנו.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: כי בסוף אין לנו אלא את עצמנו.

אורן אסף חזן: תודה, היושב-ראש.

אורן אסף חזן: תודה, האורחות.

אורן אסף חזן: תודה לברושי – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אכרם חסון, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ללא כל ספק החקלאות היא הפנים היפות של מדינת ישראל.

אכרם חסון: אנחנו מתגאים בחקלאות בכל מדינה בעולם.

אכרם חסון: רוב מנהיגי העולם שמבקרים בישראל הולכים לראות את כל העשייה החקלאית, שהיא לתפארת, לעולם.

אכרם חסון: אין ספק שאנחנו מוכרים טכנולוגיה חקלאית להרבה מדינות בעולם, והחקלאות התקדמה גם במדינות אחרות בזכות החקלאות במדינת ישראל.

אכרם חסון: אבל כמובן כל זה לא פוסל את מה שעושה שר האוצר ביחד עם הממשלה.

אכרם חסון: אני רוצה להגיד לידידי ברושי שאנחנו בחודשים האחרונים ישבנו יחד גם בוועדת הכספים וגם בוועדת הכלכלה וגם בוועדת הפנים ועמדנו לצד החקלאים, כי זו חובתנו.

אכרם חסון: חובתנו לתמוך בהם ולקדם אותם, ואתה יודע שגם הצענו להפחית ולהוריד את מחירי המים ב-30% לחקלאות, כי דבר זה חשוב לנו מאוד.

אכרם חסון: אבל מצד שני, לא יעלה על הדעת שקילו עגבניות שמגדלים בעוספיא, אצל אמין סקר, והוא מוסר אותו ב-1.60 שקל, נמכר בשוק כמעט ב-7 שקלים, ומוכרים אותו בחג כמעט ב-12 שקל.

אכרם חסון: ולכן, יש בעיה בשיטה.

אכרם חסון: או שאנחנו צריכים להגביל את כל המשווקים ואת כל רשתות השיווק ואת כל המתווכים, או שצריכים לחוקק חוק כדי לעזור לחקלאים.

אכרם חסון: כל עוד השיטה היא שיטה ישנה וככה מתנהלים העניינים, אנחנו לא יכולים לעזור בהורדת יוקר המחיה כפי שעשה השר – שהוא החברתי ביותר, והוא דאג לחקלאים, והוא ישב עם החקלאים, וגם דיבר וסידר את העניינים באמצעות משרד החקלאות.

אכרם חסון: ואגיד לכם כמה דברים בקצרה: קילו עגבניות ב-2015 עלה 30% יותר מאשר ב-2016, שנה אחרי שפתח שר האוצר את היבוא; מחירי המלפפונים ירדו ב-2016 ב-18%; מחיר קילו פילה אמנון, דגים, ירד ב-20%.

אכרם חסון: אם אנחנו מסכמים את זה במספרים, בשקלים, אנחנו רואים שהשר הצליח לחסוך לכלל עם ישראל בשנת 2016, ביחס ל-2015, 6 מיליון ו-270,000 שקל בפלפל אדום; 39 מיליון ו-343,000 שקלים בעגבניות; 13 מיליון ו-840,000 שקל במלפפונים, 3 מיליון ו-147,000 שקל בקישואים, 2 מיליון ו-946,000 שקל בתפוחי-אדמה; בבצל – 3 מיליון ו-150,000 שקל.

אכרם חסון: סך הכול, ידידי ברושי, 68 מיליון ו-662,000 שקלים חסך שר האוצר לעם ישראל, לכל עמך ישראל, שלא יכול היה לקנות קילו עגבניות ב-12 שקלים וב-14 שקלים בחגים.

אכרם חסון: לכן, המהלך הוא צודק והוא אחראי והוא נכון.

איתן ברושי: זה לא נכון.

אכרם חסון: יש לי טבלה ורשימה משר האוצר כאן.

איתן ברושי: – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, אדוני, בבקשה.

אכרם חסון: אני אומר, הדברים האלה נעשים רק בחגים, אבל אנחנו צריכים לשנות את השיטה, לעזור לחקלאים בזה – להפחית את דמי התיווך או בכלל לבטל אותם, או לייצר שיטה, באמצעות חוק, שאי-אפשר להרוויח מאות אחוזים או אלפי אחוזים, כאשר המשווק עושה קופה על חשבון כל המגדלים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת יצחק וקנין.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם לברך, בשם עניי ישראל, בשם המשפחות ברוכות הילדים, את שר האוצר, את שר החקלאות, את כל מי שהיה לו יד בהבאת ירקות ופירות בשפע כדי להוזיל את הירקות לקראת חג הפסח הקרב ובא.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים להגיע למצב שאיש לא יבקש שק תפוחי אדמה או ארגז תפוזים בחינם באיזו עמותה לקראת הפסח.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לכם, כשאני הייתי ילד, גרנו בשכונת מאה-שערים.

ישראל אייכלר: היינו אנשים שלא היה להם כסף; מעולם לא היו חסרים ירקות ופירות; היה שפע גדול – זה היה בזול בשוק.

ישראל אייכלר: קרה משהו באמצע.

איתן ברושי: מחסלים את החקלאים.

ישראל אייכלר: לא, עוד יותר.

ישראל אייכלר: אילו החקלאי היה מקבל את ה-12 שקלים לקילו, הייתי בא אליו בטענה והייתי אומר לך: אדון ברושי, מה אתם עושים?

ישראל אייכלר: אני הרי יודע שגם החקלאי מקבל גרושים וגם האזרח משלם יקר.

ישראל אייכלר: באמצע יש פער תיווך אדיר במחירי המזון, והפירות והירקות בעיקר, שנים רבות.

ישראל אייכלר: כך גרמו ליוקר המחיה, כך גרמו שאנשים עניים, אין להם מה לאכול, וצריך ללכת לבקש לקראת החג שמישהו ייתן להם תרומה משהו לאכול.

ישראל אייכלר: משרד החקלאות משמיד פירות וירקות כל שנה במקום לחלק לנזקקים, כדי לשמור על המחירים.

ישראל אייכלר: במקום לסבסד את החקלאים, שזה הרבה יותר כלכלי למדינה: על-ידי זה מורידים את המחיר בשוק, ומה שהחקלאי מפסיד – המדינה מסבסדת.

ישראל אייכלר: בלי פערי תיווך באמצע; החקלאי מול הממשלה.

ישראל אייכלר: אז לאנשים יש יותר כסף לחיות, לקנות, להתפתח.

ישראל אייכלר: אני חושב שמה שקורה בפירות וירקות זה מה שקורה בדיור.

ישראל אייכלר: יש מי שלא מעוניין שהדירות יהיו זולות, אבל הציבור צריך דירות זולות.

ישראל אייכלר: אותו דבר בעניין המחירים של פירות וירקות.

ישראל אייכלר: אם צריך לסבסד חקלאים זה כדאי, כי רוב ההתייקרויות זה בספסרות שבין החקלאי לצרכן.

ישראל אייכלר: יש המון מאכערים, המון רשתות עשירות, פערי תיווך אדירים.

ישראל אייכלר: אני רוצה, בערב פסח, לומר שיש ארגוני חסד ועמותות חסד, וכל אחד בשמו יבורך.

ישראל אייכלר: אני יודע למשל על ארגון כמו "אהבת חסד" שמחלק לעניים – לאו דווקא לעניים, אנשים שמרוויחים יפה, אבל יש להם משפחה עם ילדים וצריך לעזור להם.

ישראל אייכלר: יש חלוקת מזון במשרד הרווחה.

ישראל אייכלר: אילו היו מחירי הפירות והירקות סבירים, הוא היה חוסך מיליארדים בכל הבעיות הסוציאליות.

ישראל אייכלר: לכן, צריך לקחת כמשימה להוריד מחירי פירות וירקות, גם במחיר יבוא וגם במחיר של סבסוד חקלאים.

ישראל אייכלר: כל מי שמבקש לשמור על מחירים גבוהים כדי להחזיק את החקלאות לא רק פוגע בחקלאים – כי כמו שאמרנו, החקלאים מקבלים פרוטות מזה; זה רק פערי התיווך והספסרים שבאמצע – גוזרים על הציבור יוקר מחיה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, מבקר המדינה כבר כתב על זה שבמזון שנזרק, מדינת ישראל – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אני לא שמתי לב לשעון.

ישראל אייכלר: משפט סיכום.

ישראל אייכלר: במזון הנזרק, מדינת ישראל היא במקום השני מבין 11 מדינות ה-OECD שנבדקו.

ישראל אייכלר: הוא אומר מפורשות שאפשר להשתמש באוכל הזה גם לחלק לאנשים עניים, גם לחיות וגם דברים אחרים.

ישראל אייכלר: המבקר כתב: נושא אובדן המזון לא זכה עד כה לבחינה ממשלתית כוללת, לא הוכנה תוכנית פעולה מערכתית להתמודד עם התופעה ולא נעשה שום דבר כדי למנוע את האובדן של המזון בשרשרת אספקת המזון מהיצרן אל הצרכן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אייכלר, אנחנו כבר הרבה זמן אחרי הזמן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, הדברים האלה הם בעלי ערך כלכלי וחברתי חיובי, להבדיל מהשלכת עודפי מזון לאשפה והטמנתם בקרקע.

ישראל אייכלר: צריך לסבסד את החקלאים, לייבא פירות וירקות כמה שחסר ולהוריד את המחירים בשוק.

ישראל אייכלר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי פה ערבוב של דברים וחוסר ידע.

יצחק וקנין: אני מצטער שאני אומר את זה.

יצחק וקנין: בדרך כלל אני לא אוהב להעביר ביקורת על דוברים.

יצחק וקנין: חברים, אתם לא מכירים את המאטריה, פשוט.

יצחק וקנין: לא מכירים אותה.

יצחק וקנין: ידידי אכרם חסון, דע לך שעגבנייה בשנת 2015 עלתה לא בגלל החקלאים; הייתה מחלה שפגעה בכל החממות וגרמה לכך שיבול שלם הלך לאיבוד.

יצחק וקנין: זה דבר שידוע ונאמר פה ודובר עליו פה, כך שהיבוא של השר לא עשה כלום.

יצחק וקנין: היבוא לא פתר שום בעיה.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אגיד לך יותר מזה?

יצחק וקנין: הטוּנה שאתה מדבר עליה – אני ניהלתי דיון בוועדת כספים – הטונה בעולם, ב-2013, ב-2014 וב-2015, וגם ב-2016, ירדה.

יצחק וקנין: רק ב-2016, בסוף השנה התחילה לעלות, הטונה.

יצחק וקנין: היא ירדה בקרוב ל-100%.

יצחק וקנין: שמע את הנתונים שווקנין אומר לך.

יצחק וקנין: תגיד לשר האוצר שיתווכח אתי.

יצחק וקנין: אוקיי?

יצחק וקנין: שיתווכח אתי.

יצחק וקנין: אתה יכול להקריא פה נתונים עד מחר.

יצחק וקנין: אני ניהלתי את הדיון בוועדת הכספים, לא מישהו אחר.

יצחק וקנין: עכשיו, זאת אומרת שהורדנו את המכסים – וזה לא שר האוצר משה כחלון הוריד אותם; לפיד כבר התחיל בהורדה, וכשהוא הוריד אותם כבר היה פחות 100% במחיר הטונה בעולם במכירה, זאת אומרת שהיינו צריכים לקבל את זה, פה אחרי הורדת המכס, בירידה של 115%.

יצחק וקנין: מה קיבלנו פה – 5% פחות?

יצחק וקנין: 10% פחות על הטונה ועל הדג שאתה אומר?

יצחק וקנין: זאת המציאות שהייתה, לא משהו אחר.

יצחק וקנין: אל תטעו אף אחד.

אכרם חסון: – – –

יצחק וקנין: אתה לא תתווכח אתי על נתונים, אדוני.

אכרם חסון: – – –

יצחק וקנין: תקשיב רגע.

יצחק וקנין: מי שעשה את הכסף זה היבואנים.

יצחק וקנין: הם ישבו אצלי בוועדה.

יצחק וקנין: לפני כשנה אני ניהלתי את הדיון הזה.

יצחק וקנין: ולכן – ידידי, בוא.

יצחק וקנין: אתה יודע שאני מאוד מעריך את שר האוצר, ואני בידידות טובה אתו, אני חושב שהוא עושה פעולות חשובות מאוד, אבל אני אומר לך: הבעיה בחקלאות היא שאין שום סבסוד לחקלאות.

יצחק וקנין: עומד ישראל אייכלר – מסבסדים.

יצחק וקנין: את מי מסבסדים בחקלאות?

יצחק וקנין: תגיד לי את מי.

יצחק וקנין: בואו, תשימו על השולחן פה.

יצחק וקנין: שקל אחד לא מסבסדים.

יצחק וקנין: המדינה היחידה בעולם – ב-OECD, לפחות, 45% סבסוד לחקלאות.

יצחק וקנין: מדינת ישראל לא מסבסדת את החקלאות.

יצחק וקנין: עוד משהו אני אגיד לכם: המגזר שתורם הכי הרבה לעמותות שדיבר עליהן ישראל אייכלר זה המגזר החקלאי; מעל 600–700 טונות פירות וירקות חינם אין כסף לעמותות, באחריות מלאה.

יצחק וקנין: מה שאני אומר לך חתום וסגור.

יצחק וקנין: אם מישהו ימצא מילה אחת שלי פה מיותרת, אני יורד מעל הבמה הזאת ומתנצל בפני כל עם ישראל.

יצחק וקנין: המגזר החקלאי נמצא באחת השעות הקשות שלו, ואני אומר לך, לא מסבסדים.

יצחק וקנין: מחירי המים רק עכשיו – עוד לא ירדו, הם גבוהים מאוד.

יצחק וקנין: תבדוק מה משלמים בכל העולם.

יצחק וקנין: ואיפה החקלאים?

יצחק וקנין: מי עושה עליהם – פערי התיווך בשמים, והחקלאי משלם את המחיר.

יצחק וקנין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יצחק וקנין.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה בשם הממשלה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

איתן ברושי: סגן השר, תאמץ את הדברים של החבר שלך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: ראשית, חברי, יש לציין כי ההחלטה על פתיחת המכסה בתקופת החגים הייתה החלטה של שר האוצר בתיאום מלא עם שר החקלאות.

יצחק כהן: ידעת את זה?

איתן ברושי: אין תגובה.

יצחק כהן: מהלך זה נועד למנוע מחסור ועליית מחירים בתקופת החגים, והוא המשך של צו דומה שנחתם בשנת 2016, תוך צמצום תקופת היבוא על מנת להפחית את חשש החקלאים מפני יבוא, כפי שיפורט להלן.

יצחק כהן: הצו, שהוכן בתיאום עם משרד החקלאות, מאפשר לייבא מגוון ירקות טריים במסגרת מכסה פטורה ממכס בכמות כוללת של 60,000 טונות.

יצחק כהן: במסגרת הצו ניתן יהיה לייבא מכסה פטורה ממכס של 40,000 טונות במהלך תקופות החגים – פסח וחגי תשרי – של מלפפונים, עגבניות, פלפל, חסה, פטרוזיליה ושורש סלרי, ללא התניה של ההיצע בשוק המקומי.

יצחק כהן: צעד זה נועד למנוע מחסור ועליית מחירים בתקופת החגים, כפי שאכן אירע לפני כשנה וחצי בחגי תשרי.

יצחק כהן: אני מזכיר לכם, ברושי.

יצחק כהן: מניסיון השנה אחרונה עולה כי היבוא בפועל אכן מתבצע רק כאשר יש מחסור ועליית מחירים בירק מסוים.

יצחק כהן: בשנת 2016, חברי יצחק וקנין, הצו האמור הוביל לירידת מחירים משמעותית בהשוואה למחירי הירקות בחגים בשנת 2015.

יצחק כהן: כך, לדוגמה, מחירי העגבניות בחגי תשרי 2016 היו נמוכים בכ-30% מאלו שנרשמו בשנת 2015.

יצחק כהן: יתר על כן, מתוך רצון להפחית את חששם של החקלאים מפני היבוא, בצו של שנת 2017 צומצמה באופן משמעותי התקופה של המכסה הפטורה ממכס בתקופת החגים.

יצחק כהן: יש לציין כי ככלל, מחירי הירקות בישראל אינם גבוהים.

יצחק כהן: כפועל יוצא, אין כדאיות כלכלית לייבא ירקות כדבר שבשגרה.

יצחק כהן: עם זאת, צירוף של נסיבות מסוימות – כפי שאתה ציינת, איציק – כגון וירוסים, תופעות אקלימיות שונות יחד עם ביקוש גבוה בתקופת החגים, עלול להוביל למחסור ולעליית מחירים.

יצחק כהן: במקרים אלה צפוי להתבצע יבוא על מנת למנוע את המחסור.

יצחק כהן: מנגד, ככל שאין מחסור, לא מתבצע יבוא בפועל.

יצחק כהן: השבתי לדעתך, אדון ברושי?

יצחק כהן: נרגעת?

בצלאל סמוטריץ': מה אדוני מציע לעשות עם ההצעה?

יצחק כהן: אני מציע מה שהחברים ירצו.

איתן ברושי: אני מציע להעביר את זה לוועדת כלכלה.

יצחק כהן: בבקשה.

יצחק כהן: אין לי שום התנגדות.

יצחק כהן: איציק, ועדת הכלכלה?

יצחק וקנין: ועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר צריך להציע, כי המציעים לא יכולים להציע.

יצחק כהן: אני מציע לשמוע לעצת חברי – להעביר לוועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': רגע, לפני הצבעה עוד יש הבעת דעה של חברת הכנסת ענת ברקו – דקה מן הצד.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן אנחנו נצביע.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר איוב קרא, כנסת נכבדה, הנושא הזה הוא מאוד מאוד חשוב, גם בהיבט הביטחוני – נושא החקלאות – גם בהיבט הביטחון התזונתי, גם ערך הקשר לאדמה ואהבת הארץ.

ענת ברקו: אני יכולה לומר, דווקא כילדה עירונית, שאנחנו כילדים היינו הולכים לחווה חקלאית כדי לעבוד את האדמה וללמוד על חקלאות.

ענת ברקו: היום הדברים הללו לא קיימים.

ענת ברקו: הנושא של שמירה על הגבולות, כל היישובים צמודי-הגדר שצריכים להתווכח על מכסות ביצים – ובאמת, ההישארות שלהם שם היא שליחות ציונית בפני עצמה.

ענת ברקו: הנושא של ההתהדרות בטכנולוגיות חקלאיות – זה כיף שאנחנו עושים את זה בעולם, אבל עוד מעט לא תהיה לנו חקלאות, אז גם לא יהיו לנו פיתוחים חקלאיים.

ענת ברקו: לכן, באמת הנושא הזה הוא בנפשנו.

ענת ברקו: אני חושבת שצריך לעשות יותר, להבין שגם פשיעה חקלאית מחבלת בעבודה החקלאית ומאיימת על הביטחון של כולנו.

ענת ברקו: נתיבי הפשיעה החקלאית הם גם נתיבי הטרור, ולכן אני תומכת בחברי, ואדוני היושב-ראש, אני מקווה שנגיע למשהו, שנסבסד את החקלאים ונעזור להם לשרוד במדינה שלנו.

ענת ברקו: אי-אפשר לייבא מלפפונים מכל מקום.

ענת ברקו: תודה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כעת מצביעים על העברת הנושא לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 11 תומכים.

בצלאל סמוטריץ': אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': אני מצרף לפרוטוקול גם את הצבעתו של סגן שר האוצר, שתומך.

בצלאל סמוטריץ': הנושא עובר לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3065/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עושים רגע הפסקה בהצעות לסדר-היום ועוברים לסעיף האחרון שעל סדר-היום שלפני

בצלאל סמוטריץ': כם – הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אדוני חבר הכנסת שמולי, עשר דקות לרשותך, בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בקריאה טרומית.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: חברי וחברותי חברי הכנסת, אדוני השר, הנושא הזה של שדה-דב נמצא בחודשים האחרונים על סדר-היום – גם הציבורי, גם התקשורתי, גם המשפטי – וזה באמת קרב אדיר על החיים של חבל ארץ שלם – הערבה והעיר אילת והתושבים.

איציק שמולי: בחודשים האחרונים אנחנו מנסים כאן לקדם את הצעת החוק שאומרת דבר מאוד מאוד פשוט:

איציק שמולי: כל עוד השדה הצבאי בשדה-דב ממשיך לפעול, אין שום היגיון לפנות את השדה האזרחי.

איציק שמולי: כל עוד מטוסים צבאיים ממשיכים להמריא משדה-דב, לא יכול לקום לא רק מגדל בשטח הזה – אפילו לא בודקה.

איציק שמולי: לכן אי-אפשר לגזור על הציבור ועל העיר אילת ועל הערבה גזרה שלא ניתן לעמוד בה.

איציק שמולי: המשמעות אדירה והרת אסון – סגירת שדה-דב בלי שנמצאה חלופה ראויה היא הרת אסון לאילת ולערבה, ומהווה גזר-דין מוות על העיר ועל תושביה.

איציק שמולי: אנחנו לא מתכחשים לזכותם של בעלי הקרקע לממש את זכויות הקניין שלהם, אבל מנקודת מבט לאומית, של הכנסת, יש להביא בחשבון שיקולים נוספים ורחבים יותר, קל וחומר כאשר ברור שהשדה הזה משמש צינור החמצן העיקרי של האזור הזה, וההשלכות הצפויות על העיר, גם מבחינת הפגיעה בכלכלה, הפגיעה בתיירות, הפגיעה בתחבורה והפגיעה בבריאות – כי יש שירותים בריאותיים שלא ניתן לקבל בבית-החולים "יוספטל", וחולים אונקולוגיים וחולים אחרים נדרשים להמריא על בסיס דו-שבועי, ולפעמים יותר, כדי לקבל את הטיפולים בבית-החולים "איכילוב".

איציק שמולי: אם השדה הזה ייסגר בלי שיש חלופה ראויה, המשמעות היא שכל הדבר הזה ייעלם; התיירות תיפגע, הכלכלה תיפגע, הצרכים הבריאותיים של התושבים ייפגעו.

איציק שמולי: את הנחת המוצא הזאת הבינה ועדת בודינגר, הוועדה הציבורית שקבעה מפורשות כי "כל שדה תעופה – – – שיש כוונה להעתיק ממנו פעילות אווירית לאתר אחר לא ייסגר אלא לאחר – – –ההקמה של השדה החלופי והעברתה המסודרת של הפעילות".

איציק שמולי: זה גם היה הבסיס להחלטה ב-2012, ואפילו בג"ץ, שפסק על פינוי השדה, נתן ארכה, מתוך הבנה שיש צורך לגבש חלופה.

איציק שמולי: הוא לא פסק: תפנו כאן ועכשיו; גם בג"ץ הבין שיש צורך לגבש חלופה.

איציק שמולי: אנחנו שומעים, גם חברי להובלת החוק חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וגם אני וגם חברי כנסת נוספים, את רעיון העוועים הזה של נתב"ג שנזרק לאוויר.

איציק שמולי: אז בואו נגיד לכם מילה על נתב"ג: נתב"ג הוא שדה תעופה מצוין, אבל לפעילות התעופתית הבין-לאומית; נתב"ג אינו מהווה חלופה ומעולם גם לא היווה חלופה לקליטת הפעילות האזרחית הפנים-ישראלית – כל הפעילות משדה-דב לנמל תעופה בן-גוריון.

איציק שמולי: האופציה הזאת עלתה אך ורק כדי לכסות על חוסר הרצינות של גורמים מסוימים, שלא נערכו כראוי לפינוי השדה.

איציק שמולי: ובכלל, בנמל התעופה עצמו יש גורמים ויש אנשים שרואים ברעיון הזה איזשהו מטרד, וממילא לא נעשה עד היום שום דבר בפועל כדי להכין את נתב"ג לקלוט את כל הפעילות הזאת.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד דבר אחד נוסף:

איציק שמולי: בשבועות האחרונים השהינו ועצרנו שוב ושוב ושוב – למיטב זיכרוני, אדוני היושב-ראש, שלוש פעמים – את הכוונה שלנו לקדם את החוק.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי רצינו לתת הזדמנות לפשרה שהועלתה בוועדת השרים.

איציק שמולי: פשרה באמת טובה, שמבוססת על העיקרון של זה נהנה וזה אינו חסר; פשרה שאומרת: בואו ניקח את השדה האזרחי, נעתיק אותו לתוך המתחם הצבאי, ובמקביל יוכלו בעלי הקרקע להתחיל לקדם בצורה מהירה את הליכי התכנון שלהם, וגם זכותם לממש את הקניין שלהם הייתה מתקדמת בצורה טובה.

איציק שמולי: אני רוצה להדגיש: עד שנת 2019 השדה הצבאי נמצא במקום, ולכן אין שום – – –

דוד ביטן: – – –

איציק שמולי: בסדר, אני צריך לדבר.

דוד ביטן: – – –

איציק שמולי: בסדר, תן לי.

קריאה: תן לו, תן לו, ביטן.

דוד ביטן: – – – בטלוויזיה.

דוד ביטן: אני אמרתי בטלוויזיה.

איציק שמולי: עד שנת 2019 שום דבר לא יכול לצמוח שם.

דוד ביטן: אתה לא יכול לזרז את הזמן פה?

איציק שמולי: אני אזרז, אני מזרז.

דוד ביטן: לא אתה.

דוד ביטן: הוא.

דוד ביטן: הוא לוחץ על כפתור, לא?

איציק שמולי: הרסת לי את כל הרצינות.

אורן אסף חזן: אתה רואה?

אורן אסף חזן: כשהוא עשה את זה לי – – –

איציק שמולי: אני רוצה לציין לטובה גם את הממשלה, ובאמת, מהרגע שהאופציה הזאת של הפשרה עלתה, דובר גם על תכנון מפורט, גם על ביצוע מהיר, גם על תקציב שמייד הוקצה לטובת העניין.

איציק שמולי: אבל לצערי, מי שעמד בסירובו ונמנע לקבל את הפשרה אלו בעלי הקרקע, שהחליטו ללכת בגישה אבסולוטית, בגישה "גרידית", שאמרה: אנחנו רוצים לפנות את השדה ויהי מה.

איציק שמולי: ואנחנו אומרים לכם כאן היום: אם אתם מעמידים את הכנסת הזאת בפני שתי ברירות – בין הזכות של הפריפריה להמשיך ולהתקיים ובין הזכות להקים מגדל פאר ומעגן יאכטות – ברור לכנסת וברור לממשלה במה אנחנו בוחרים.

חיים ילין: שמולי, בבקשה, אתה עושה טעות.

חיים ילין: בצלאל, אם כחלון מגיע לפה זה נופל.

איציק שמולי: אנחנו אומרים לכם – – –

אורן אסף חזן: – – –

דוד ביטן: שמולי, רד, רד.

דוד ביטן: תן לי לדבר.

דוד ביטן: אני רוצה לדבר.

איציק שמולי: אני רוצה, לפני התודות, לומר רק עוד דבר אחד: כל הדבר הזה יכול היה להתקדם, ויש אפשרות, הייתה אפשרות – אני מקווה שהיא עדיין על השולחן – שאנחנו מפנים אותה לבעלי הקרקע לקבל את הצעת הפשרה.

איציק שמולי: אם אתם לא תקבלו את הפשרה, יהיה חוק, והחוק הוא הרבה הרבה יותר גרוע מנקודת מבטכם.

איציק שמולי: אני רוצה להודות, בראש ובראשונה, לחברי להובלת החוק בצלאל סמוטריץ.

אורן אסף חזן: מה, אתם – יש לכם רומן?

אורן אסף חזן: אני לא מבין.

אורן אסף חזן: מה זה, רומן אסור?

איציק שמולי: למעשה, אתה היית המנוע האמיתי מאחורי הצעת החוק, ואילולא אתה לא היינו עומדים פה היום, ואני חושב שהעיר אילת ותושביה, לפני שחייבים לנו תודה, אני חושב שחייבים לך תודה.

אורן אסף חזן: – – – יאללה, בצלאל – – –

דוד ביטן: – – –

איציק שמולי: אני רוצה להודות ליושב-ראש הקואליציה – – –

אורן אסף חזן: בצלאל – – –

בצלאל סמוטריץ': די, אורן, מספיק.

בצלאל סמוטריץ': זה לא לעניין.

אורן אסף חזן: קיבלת מחמאה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא לעניין, נו.

איציק שמולי: קיבלת מחמאה.

בצלאל סמוטריץ': כבד את הכנסת.

אורן אסף חזן: דקה לפני, אתה אומר: אני לא מביא את זה להצבעה – – –

קריאה: די, די.

איציק שמולי: אני רוצה להודות ליושב-ראש הקואליציה, שבאמת נאבק אתנו גם ונלחם אתנו על זה שהצעת החוק הזאת תעבור.

איציק שמולי: ואני אומר לכם – אני מסת

איציק שמולי: כל לך, אדוני ראש העיר, בעיניים, חברי מאיר: הצעת החוק הזאת תעבור עוד במושב הזה.

איציק שמולי: אנחנו רציניים בכוונות שלנו, ואין לנו שום כוונה להיות חתומים על גזר-דין מוות לעיר אילת.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לך על המלחמה שלך ועל המאבק שלך.

אורן אסף חזן: – – –

איציק שמולי: אני רוצה להודות לגיל ברינגר – – –

דוד ביטן: אני הולך, אני הולך.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לגיל ברינגר, שעשה עבורנו עבודה מדהימה בוועדת השרים, וגם לך, נדב, יועץ השר.

אורן אסף חזן: אתה יכול להודות גם ליו"ר הקואליציה?

דוד ביטן: לא צריך – – –

אורן אסף חזן: להודות ליו"ר הקואליציה.

איציק שמולי: אם היית מקשיב, היית שומע שהודיתי לו כבר מזמן.

אורן אסף חזן: לא, עוד פעם.

אורן אסף חזן: עוד פעם.

דוד ביטן: נו, עזוב.

דוד ביטן: תוריד אותו – – –

איציק שמולי: והדבר האחרון – אני רוצה להודות לוועדת השרים, שהלכה אתנו כברת דרך בעניין הזה.

דוד ביטן: מה עשתה ועדת שרים?

דוד ביטן: מה זאת אומרת?

איציק שמולי: ואני רוצה להודות יותר מכול ליושב-ראש הקואליציה, שאילולא הוא, לא היינו יושבים פה היום.

דוד ביטן: לא רוצה – – –

אורן אסף חזן: – – – איציק – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

בצלאל סמוטריץ': הודעה ליושב-ראש הקואליציה בטרם נעבור להצבעה.

אורן אסף חזן: אתה צריך להודות גם לבורא עולם.

דוד ביטן: שמולי, זה שיש לך עשר דקות, זה לא אומר שאתה צריך להשתמש בהן.

דוד ביטן: אני אומר: לא מוכן להמתין יותר, לא לוועדת שרים ולא לבג"ץ, לכן אנחנו נצביע על החוק הזה בלי עמדת ועדת שרים – היא לא מעניינת אותי כרגע, ואני מבקש מהכנסת גם לאשר את החוק בקריאה טרומית וגם להעביר אותו לוועדת הפנים, ואנחנו נקדם אותה בוועדת הפנים עם רוב קואליציוני.

דוד ביטן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כעת – – –

יואל חסון: יש ראש קואליציה בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

דוד ביטן: תציע לוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': 15 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה התקבלה פה-אחד, והיא עוברת לדיון ולהכנה בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': עשרות קצינים וחיילים בדואים הצהירו שיפסיקו את שירותם במילואים בצה"ל

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום – כרגיל, בעזרת השם – הצעות לסדר-היום: עשרות קצינים וחיילים בדואים הצהירו שיפסיקו את שירותם במילואים בצה"ל, מס' 6478 ו-6551.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת איל בן ראובן, אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': צריך לקרוא לשר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני רוצה להעלות כאן לפניכם תופעה שלי באופן אישי כואבת, היא לא ראויה, ומהווה פצע מדמם בחברה הישראלית.

איל בן ראובן: במכתב שנשלח לשר הביטחון ולשר לביטחון הפנים הודיעו עשרות קצינים וחיילים בדואים כי לא יתייצבו יותר לשירות המילואים בצה"ל.

איל בן ראובן: לטענתם, המדינה הפנתה להם עורף ומרעיפה עליהם קשיים במציאת פרנסה, בין היתר בהשתלבות בעבודות ביטחוניות, וזאת מחשש להוצאת פעולות טרור מקרב האוכלוסייה הבדואית.

איל בן ראובן: קריאה זו של ישראלים מקרב האוכלוסייה הבדואית היא תולדה ישירה של אפליה ותסכול מתמשכים –ביחסה של המדינה כלפיהם, והעיתוי הנוכחי מן הסתם ברור – הפעולה הלא-מוצלחת בכפר אום-אלחיראן.

איל בן ראובן: במשך שנותי הרבות בצבא מצאתי בהם, בבדואים, שותפים להבטחת ביטחונה של מדינת ישראל בדרכים שונות, הולכים כתף אל כתף אתנו אל שדה הקרב בהגנה על מדינת ישראל.

איל בן ראובן: ועם כל זאת, לאורך שנים נמצא המגזר הבדואי תחת מדיניות אפליה גסה ומתמשכת, אפליה שבאה לידי ביטוי בכל תחומי החיים, החל בתשתיות ראויות ביישוביהם ועד יחס בלתי שווה במציאת מקומות עבודה.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, המקרים של אי-שוויון נערמים, ואוזנינו מתרגלות ומתעלמות, וגרוע מזה – עולים לאוויר ניצוצות התמרמרות וכעס בקרב אוכלוסייה שלמה שדורשת את המגיע לה.

איל בן ראובן: ועל הכול מגיע אירוע אום-אלחיראן – אירוע קשה, אירוע עצוב, מיותר, שעדיין קשה למדוד את תוצאותיו הרעות.

איל בן ראובן: האירועים האלה מגבירים את גל המתח, התסכול ותחושת האפליה ומביאים לנקודת משבר חריפה בחברה הבדואית.

איל בן ראובן: באירוע הזה האסטרטגיה הייתה צריכה להיות התנהגות סופר סופר רגישה של כוחות הביטחון, כמו פינויים אחרים, שססמתם המוצדקת הייתה "בנחישות וברגישות", ולאחר נפילתם של יעקוב אבו אלקיעאן והשוטר ארז לוי, הריצה לעבר הגדרת האירוע כטרור הייתה מיותרת ולא ראויה.

איל בן ראובן: ואני שואל מאין זה בא, ואני באופן אישי מתנצל ומבקש סליחה שלרגע גם אני נטיתי לקבל את אותן הצהרות מהירות מדי ולא ראויות שבאו מהמשטרה, מהשר לביטחון הפנים, ועליהן הקפיצות הרגילות של שונאי האחר, שלצערי הולכים ומתרבים בקרבנו.

איל בן ראובן: חשוב לי להדגיש שהערותי אינן לשוטרים, אלו שמבצעים את תפקידם במקומות כאלה ואחרים.

איל בן ראובן: רבותי, צריך להודות ולהכיר בעובדה שיש כאן אוכלוסייה שחיה בארץ, שרבים מבניה משרתים בצה"ל, ושנדרש לטפל בהם אחרת.

איל בן ראובן: בצה"ל הם חיילינו לכל דבר.

איל בן ראובן: לא ייתכן שכשהם משתחררים הם חוזרים למצוקה, למצוקה קשה, כמעט בכל תחומי החיים.

איל בן ראובן: על ראש הממשלה להתנצל ולהביע צער על אירועי אום-אלחיראן, ולצד זאת – להתגייס לפעולה אפקטיבית לקידום ופיתוח לפתרון המצוקה הבדואית.

איל בן ראובן: עכשיו, זאת השעה למציאת פתרון אמיתי ושווה לבעיית יחסה של המדינה למגזר הבדואי כולו, ברחבי הארץ, מהצפון ועד הדרום.

איל בן ראובן: היה אך ראוי שיחס המדינה אל תושבי ביר-אל-מכסור בצפון, אום-אלחיראן ויישובים אחרים יהיה שווה ליחסה של המדינה כלפי תושבי רעננה, חיפה ותל-אביב.

איל בן ראובן: אני, באופן אישי, אעשה הכול.

איל בן ראובן: אני מחר נמצא בביר-אל-מכסור להיפגש עם האנשים, ואני אנסה לשכנע את חיילי המילואים לחזור בהם ממכתב ההתפטרות, אבל זה מחייב שהמדינה תתחיל לעשות משהו ולטפל באוכלוסייה הבדואית.

איל בן ראובן: כפי שהיא נותנת לנו, גם המדינה צריכה להשקיע בה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

איל בן ראובן: אני מציע להעביר את הנושא לוועדת חוץ וביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אדוני לא יכול להציע דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': זה, אם השר ירצה.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר יכול להציע.

איל בן ראובן: יש פה סגן שר?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר יהיה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ענת ברקו – גברתי, בבקשה, אחרונת הדוברים.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך ישיב לנו סגן שר הביטחון.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, סגן השר, הנושא הזה הוא נושא כאוב.

ענת ברקו: אני רוצה לספר לכם שאת ארוחת ה"איפטר", שבירת הצום של הרמדאן, עשיתי בצומת המוביל ב"יד לבנים" לזכר החללים הבדואים, עם המשפחות השכולות שם.

ענת ברקו: מהשירות שלי בפיקוד הדרום אני יכולה לספר שהשירות כלל גם את יחידת הגששים.

ענת ברקו: היה לנו את הגדס"ר הבדואי בפיקוד.

ענת ברקו: עשו עבודה נפלאה.

ענת ברקו: לכן אני מבקשת מהקצינים הללו לחזור, וצריך לדאוג להם כמו לכל שאר החיילים המשוחררים, ולתת להם יותר, אם זה דיור ואם זה עזרה בתעסוקה.

ענת ברקו: יש שבר גדול, והוא לא רק בקרב החיילים הבדואים.

ענת ברקו: עכשיו אני רוצה להתייחס לזה שבעצם אנחנו מדברים כאן על איזשהו תהליך של פלסטיניזציה בקרב הבדואים, השתלטות התנועה האסלאמית על המרחב, בעיקר בדרום, של הבדואים – דברים שאנחנו לא ראינו פעם.

ענת ברקו: אני זוכרת שאנחנו – – –

טלב אבו עראר: כולנו מוסלמים.

טלב אבו עראר: כולנו מוסלמים.

טלב אבו עראר: כולנו מוסלמים.

ענת ברקו: כן, אתה – אף אחד לא מתכחש, אדוני היקר.

טלב אבו עראר: כל – – –

ענת ברקו: אתה עם כל ההרמון שלך ועם כל נשים שלך – הכול בסדר.

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: אני מדברת על חיילי צה"ל, לא יעזור לך.

ענת ברקו: חיילי צה"ל הבדואים האמיצים – –

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: – – שנלחמים בשביל המדינה הזאת, ואתה מבזה אותם, אתה בעצמך.

טלב אבו עראר: כל האוויר – – –

ענת ברקו: אתה מבזה אותם.

טלב אבו עראר: גם בדרום וגם בצפון.

ענת ברקו: אתה מבזה אותם.

ענת ברקו: צריך לתת להם להיות מאבטחים ובכל מקצוע צבאי.

טלב אבו עראר: את – – –

ענת ברקו: אתה מבזה אותם.

ענת ברקו: אתה והתנועה האסלאמית שלך.

ענת ברקו: אתה, בהסתה שלך, בהפרת החוק שלך – –

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: – – בהסתה שלך – –

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: – – אדוני הביגמיסט.

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: בהסתה שלך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר.

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני, לא להפריע, בבקשה.

ענת ברקו: אדוני, הוא גומר לי את הזמן – –

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר.

ענת ברקו: – – ויש לי עוד הרבה מה לומר על החיילים הבדואים – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר.

ענת ברקו: – – כמה שזה כואב לך לשמוע את זה.

ענת ברקו: אתה וחבר הכנסת לשעבר טלב אלסאנע מסיתים את המגזר.

ענת ברקו: הרסתם אותו לגמרי.

ענת ברקו: היה כאן מגזר שתרם, שהשתתף בימי עצמאות, שהיה חלק מהמדינה.

ענת ברקו: אתם דוחקים אותם לשוליים של התנועה האסלאמית – מקרבים אותם לכל מיני ארגונים שאני לא רוצה להגיד – עדיף שאני לא אגיד.

טלב אבו עראר: אני גאה – – – אני – – – בתנועה האסלאמית.

ענת ברקו: אבל, אדוני היקר, זה לא יעזור לכם.

ענת ברקו: הנה, רישיונות לאוטובוס, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: למשל: פניתי בבקשה לשר האוצר – עבודה מועדפת לחיילים, סגן השר מכיר את זה.

ענת ברקו: רישיונות לנהיגה באוטובוס – חסרים 5,000 נהגי אוטובוס.

ענת ברקו: למה אי-אפשר לתת לחיילים משוחררים לנהוג באוטובוס?

ענת ברקו: הם פונים, החיילים הבדואים.

ענת ברקו: למה, למה אי-אפשר לתת להם את זה?

ענת ברקו: על מה חוסכים, על הגב של החיילים המשוחררים?

ענת ברקו: תדעו לכם שאני מתכוונת להמשיך ולהילחם בשביל כלל חיילי צה"ל, החיילים המשוחררים והחיילים הבדואים בתוכם, כדי שנחזיר את שיעורי הגיוס למה שהיה פעם, חבר הכנסת אבו עראר.

ענת ברקו: על אפך ועל חמתך, לא יעזור לך, הם ישרתו בצה"ל, ושירות מפואר כפי שהיה לאורך כל השנים.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': משיב בשם הממשלה סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

בצלאל סמוטריץ': אחריו ביקש רשות דיבור גם השר איוב קרא.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, צה"ל מוקיר ומעריך את תרומתה של העדה הבדואית, הפועלת, יחד עם אוכלוסיות נוספות המתגייסות לצה"ל, להגנה על מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: צה"ל פועל רבות, מתוך חשיבות הנושא וראייה אסטרטגית, לשלב את בני העדה הבדואית בצה"ל.

אלי בן-דהן: לאחרונה גובשה מתכונת חדשה להעצמת בני העדה הבדואית המסיימים את השירות הצבאי.

אלי בן-דהן: המתכונת כוללת הכשרה מוקדמת, תוך הקניית כלים ובדגש על חיזוק השפה העברית בשלושת החודשים הראשונים לשירות.

אלי בן-דהן: צה"ל פועל כדי להקנות מקצוע לחיים לחיילים בני העדה הבדואית המסיימים את השירות, וזאת מתוך רצון לשלבם בחברה האקדמית, באמצעות שיח עם המל"ג, ביצוע מכינות מקדימות ומתן כלים רלוונטיים.

אלי בן-דהן: בנוסף, הנחה שר הביטחון כי במסגרת התוכנית "ממדים ללימודים", שבה כל לוחם מקבל במימון מערכת הביטחון אפשרות ללמוד לתואר ראשון, כל חייל משוחרר מהאוכלוסייה הבדואית יקבל גם הוא את המימון ללימודים אלו, ללא קשר לתפקיד שבו שירת.

אלי בן-דהן: במקביל, פועל צה"ל מול ארגונים שונים, ובהם משטרת ישראל, חברת החשמל ועוד כדי לסייע לחיילים בני העדה הבדואית במציאת מקום עבודה עם שחרורם מצה"ל.

אלי בן-דהן: בני העדה הבדואית חייבים בשירות מילואים אך ורק אם התנדבו לשירות החל מחודש מרס 2012 והלאה.

אלי בן-דהן: אלו שהתגייסו קודם לא היו חייבים בשירות מילואים, והיו נדרשים להתנדב במידה שהיו מעוניינים בכך.

אלי בן-דהן: לסיום, אני רוצה לומר כי שר הביטחון הנחה על הקמת מועצה ציבורית לבחינת הסיוע לחיילים הבדואים ואוכלוסיות המיעוטים המשרתות בצה"ל.

אלי בן-דהן: זאת, כצעד נוסף כדי להיטיב עם אוכלוסייה זו.

אלי בן-דהן: שר הביטחון הודיע כי בכוונתו לדאוג לכך שהחיילים הבדואים המשרתים בצה"ל יזכו לליווי ולמעטפת רחבה של עזרה לפני ואחרי השירות, וכי בכוונתו להקצות לשם כך את המשאבים הנדרשים.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': השר איוב קרא – להציג גם כן את עמדתו.

בצלאל סמוטריץ': עמדת הממשלה הוצגה לנו על-ידי סגן השר?

בצלאל סמוטריץ': גם כן נציג הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אז, אדוני מייצג את הממשלה גם עכשיו – –

איוב קרא: כן.

בצלאל סמוטריץ': – – במשך חמש דקות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כואב לי.

איוב קרא: כן, כואב לי שקצינים וחיילים בדואים יוצאים בהצהרה כזאת.

איוב קרא: כן, האלוף במילואים לשעבר, חבר הכנסת, חברי הטוב, כל מילה שלך בסלע.

איוב קרא: אני מקבל את זה.

איוב קרא: צריך לעשות כל דבר כדי להחזיר למסלול תקין ולפרופורציה את כל ההתנהלות סביב העדה הבדואית.

איוב קרא: אני חושב שזה לא רק בשביל עניין השירות הצה"לי, אלא זו אוכלוסייה חיובית שאנחנו מפסידים אותה.

איוב קרא: זו דעתי.

איוב קרא: זו בעיה מאוד בעייתית.

איוב קרא: אני חושב שמה שעשינו – יכולנו לפתור את זה.

איוב קרא: יש פה גורמים שהם לא בעד לפתור בעיות.

איוב קרא: חבר הכנסת בגין מונה בזמנו, והייתי חלק מהתוכנית של מיליארדים שהוקצו כדי לפתור את הבעיה.

איוב קרא: ופתאום, כשאתה כבר מציג פתרון, מישהו דואג לטרפד את זה.

איוב קרא: זה כל פעם חוזר על עצמו.

איוב קרא: עשינו גם תוכנית עכשיו, גם לצפון וגם לדרום, וגם כן מנסים לטרפד את זה.

איוב קרא: כל מה שקורה סביב העדה הבדואית הוא למשוך אותם לכיוון מסוים, ואין פה מטרה של פתרון.

איוב קרא: אני אמרתי בישיבת הממשלה – היה דיון – שאנחנו צריכים לעבוד מול הנהגה אותנטית, ישר, שיבואו ויציגו.

איוב קרא: ישבתי אתם, ישבתי עם הבדואים בנגב, ואמרתי להם: בואו ותציגו תוכנית שלכם, שתהיה הבסיס לפתור פעם אחת ולתמיד את כל בעיות הבדואים.

איוב קרא: אני מחכה להצעה הזאת, מכיוון שעל בסיסה אני רוצה להגיע לישיבת הממשלה עם החלטה מסוימת, שהם – אתם.

איוב קרא: לא, אין שום פוליטיקה: שום חבר כנסת מהבית הזה, כולל אותי, לא יהיה חלק בפתרון, אלא ההנהגה עצמה, ראשי הרשויות הבדואיות, השיח'ים הבדואים – הם יהיו הפתרון, סביבם תיפתר הבעיה.

איוב קרא: כי אחרת בכל פעם שאני אביא – בדיוק כמו שעשינו עם המגזר הערבי.

איוב קרא: באנו עם המגזר הערבי, לא האמינו, 15 מיליארד.

איוב קרא: מישהו ידע לגמד את זה ולהגיד שזה לא נכון, למרות שזה נכון.

איוב קרא: וזה לא חשוב אם זה 10 מיליארד או 15 מיליארד, מעולם לא היה דבר כזה, אבל מישהו דואג תמיד לשסע הזה ולהקצנה הזאת, והדבר הזה צריך להיפסק.

איוב קרא: אני חושב שמהדיון הזה, שהוא פורה מאוד, אנחנו צריכים לצאת בהחלטה שאנחנו חייבים לעשות כל מאמץ לא להפסיד את הבדואים.

איוב קרא: אני חושב שזאת אוכלוסייה מאוד חיובית, היא יכולה לייצר לאוכלוסייה בישראל, וככל שנעשה איזה מעשה לפתור את הבעיה, זה יהיה מאוד חשוב; כי זה כמו משהו בעייתי שאני לא יודע לאן ילך.

איוב קרא: יש אבחנה, יש תוצאות, ואנחנו יודעים מה בדיוק המצב אם לא נעשה את זה, לאן זה מוביל ולאיזה פינות אפלות.

איוב קרא: ואני מקווה שדברי אלו נופלים על כיסאות קואליציה ואופוזיציה כאחד, כי לנו יש מדינה אחת, אין שתי מדינות.

איוב קרא: אנחנו רוצים – מי שחיובי ומי שאפשר להביא אותו למצב שיהיה חיובי ויחיה אתנו כאן בדו-קיום, בשלום, באווירה טובה, כמו הבדואים, אנחנו צריכים כולנו לשנס מותניים ולהביא את הפתרונות.

איוב קרא: תודה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, מה אדוני מציע לעשות עם ההצעה?

איוב קרא: אני אסתפק.

אלי בן-דהן: הייתי מסתפק בדברים האלה.

בצלאל סמוטריץ': מסתפקים בדברים הללו.

בצלאל סמוטריץ': מה אומרים המציעים?

איל בן ראובן: הייתי בכל זאת רוצה להעביר לוועדה כדי שיהיה דיון.

בצלאל סמוטריץ': את זה הוא לא יכול לעשות.

איוב קרא: ועדת חוץ וביטחון אולי.

איל בן ראובן: ועדת חוץ וביטחון, זה מה שאני רוצה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני מציע ועדת חוץ וביטחון?

אלי בן-דהן: – – –

איוב קרא: בסדר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, ועדת החוץ והביטחון?

ענת ברקו: כן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע על העברת ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': גם סגן השר מסכים?

איוב קרא: כן.

איוב קרא: כן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע כעת על העברת ההצעה לדון בוועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': סכנת קרינה מקווי מתח גבוה שעוברים מעל יישובים שונים

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: סכנת קרינה מקווי מתח גבוה שעוברים מעל יישובים שונים, הצעות מס' 6485, 6522 ו-6532.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, לפני משהו כמו שבוע פורסם בחדשות מקרה מאוד מאוד מדהים ומצער.

יעל כהן-פארן: בשכונה מסוימת, בשכונת פסגות אפק בעיר ראש-העין, שממוקמת בסמוך למתח גבוה, מתח חשמל עליון ועל-עליון ארציים, נוצרה סכנה בריאותית חמורה, וזאת מתוכניות הבינוי וההתרחבות של השכונה שהיו מתוכננות.

יעל כהן-פארן: בשכונה הזאת מתוכננות לקום עוד אלפי יחידות דיור, ששווקו במחיר מוזל, מחיר למשתכן ומחיר מטרה, וכל זה כשמתחת לקווי המתח שהשכונה מוקמת בסמוך להם מדדו קרינה שחורגת פי-4.5 מעל התקן שמותר על-פי המשרד להגנת הסביבה.

יעל כהן-פארן: סליחה, פי-3.5, אבל זה לא משנה: התקן שאני יודעת עליו, התקן של המשרד, הוא גבוה פי-שניים מהתקן שמומלץ על-ידי ארגונים בין-לאומיים, אז במקום 4 מיליגאוס, שזו כמות הקרינה האלקטרומגנטית שהמשרד ממליץ שלא נהיה חשופים אליה במשך 24 שעות, מדדו שם 14 מיליגאוס, שזה פי-3.5, אבל התקן שמומחים סבורים שהוא גם הרף המסוכן, הוא 2 מיליגאוס, הוא חצי ממה שהמשרד ממליץ עליו.

יעל כהן-פארן: יש מחקרים שמראים שילדים שגרים סמוך לקווי חשמל, קווי מתח גבוה, חשופים יותר לסיכון לחלות בסרטן, בלוקמיה, יש להם פי-שניים סיכון לחלות בסרטן לעומת ילדים שלא חיים בקרבה לאזורי מתח גבוה.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על הרבה מאוד מחקרים ברחבי העולם, שבדקו עשרות אלפי ילדים.

יעל כהן-פארן: והיום מסתבר שכל מי שרכש שם דירה באותה שכונה בראש-העין, הבטיחו לו שקווי המתח האלה יוטמנו, אבל הם לא הוטמנו עדיין, ואנשים מגיעים לגור שם.

יעל כהן-פארן: בית-ספר אחד, גן-ילדים, כבר עומדים להיות מאוכלסים בספטמבר.

יעל כהן-פארן: מי יטמין את קווי המתח האלה עד ספטמבר?

יעל כהן-פארן: העירייה טוענת שהיא ביקשה מחברת החשמל להטמין.

יעל כהן-פארן: משרד השיכון טוען שהוא אמור למממן את ההעתקה, אבל בינתיים זה לא קורה.

יעל כהן-פארן: המרחק שאנחנו מדברים עליו בין בית-הספר והגן לקווי המתח זה משהו כמו 50 או 70 מטר מקו המתח הארצי, ובכלל בעיני, כשמחליטים להקים שכונה כל כך קרוב לקו המתח הארצי לא צריך להתחיל להזיז, אפילו לשים אבן פינה לפני שמזיזים את קו המתח.

יעל כהן-פארן: הרי כולנו יודעים שזה לוקח זמן.

יעל כהן-פארן: במקרים כאלה צריך לקחת את עקרון הזהירות המונעת.

יעל כהן-פארן: זה צריך להיות העיקרון המנחה.

יעל כהן-פארן: גם משרד החינוך, גם משרד הבריאות, גם משרד השיכון, האוצר והגנת הסביבה – כולם צריכים לעמוד כאן ולתת מענה למצב המדאיג הזה, וכמובן חברת החשמל, ולפעול להטמנת הקווים לפני שתיפתח שנת הלימודים.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על עוד פחות משבעה חודשים, שמונה חודשים – ולפני שיאוכלסו הבניינים, אפילו לפני שהם יוקמו, כי גם יש אנשים שעובדים שם ימים שלמים, וגם הם חשופים לרמות קרינה מאוד מסוכנות.

יעל כהן-פארן: חשוב לדעתי שהכנסת תידרש לנושא נוכח אוזלת היד של הממשלה.

יעל כהן-פארן: אנחנו קוראים ביחד לממשלה להתחיל לפעול לפני ספטמבר ולפני שיגיעו לחיות שם אנשים.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טלב אבו עראר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, קווי מתח גבוה ארציים עוברים מעל בתיהם של ערבים בדואים בנגב ובקרבת בתי-ספר מאוכלסים במספר יישובים, כגון היישובים ואדי-אלנעם, אל-גרין, אל-זרנוג, ביר-אל-חמאם, אום-בטין, קסר-א-סיר, מולדה, עוג'אן, אל-באט, אבו-תלול ויישובים אחרים.

טלב אבו עראר: הרי רוב הבתים שם הם מפחונים, ואפילו בימי הקיץ זרם החשמל מורגש בפחונים אלו, דבר שמהווה סכנה, גורם לנזקים אדירים.

טלב אבו עראר: מכובדי השר איוב קרא, למרות שהחשמל או זרם החשמל עובר מעל בתיהם, הם לא מחוברים לחשמל, בגלל שהם לא אזרחים, בגלל שהם בדואים, ובפחונים האלה יש גם חיילים, דרך אגב, למרות זאת הם לא מחוברים, אלא הם לעצמם יוצרים חשמל.

טלב אבו עראר: ממה?

טלב אבו עראר: מגנרטורים וגם לוחות סלולריים שמחוברים לבתים.

טלב אבו עראר: אני חושב שצריך טיפול מהיר להסרת המתח הגבוה מעל בתיהם, כי זה מהווה סכנה.

טלב אבו עראר: דבר שני, לדאוג להם, כי הם אזרחים במדינה הזאת ומהווים אלפים, לא יחידים או עשרות או מאות.

טלב אבו עראר: כבוד השר, דיברתם היום, לפני כמה דקות, על חיילים שפושטים את מדיהם ומסרבים להמשיך בצבא עקב מדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הבדואית.

טלב אבו עראר: היום השר ארדן עלה לכאן.

טלב אבו עראר: הוא מכחיש בכל תוקף שהיה שם פשע, שהיה שם רצח.

טלב אבו עראר: הוא ממשיך לשקר, ממשיך למרוח דברים, למרות שהמשטרה שלו הרגה שם שני אנשים, אזרח ושוטר.

טלב אבו עראר: האזרח נהרג, יעקוב אבו אלקיעאן, על-ידי משטרת ישראל.

טלב אבו עראר: במקומות אחרים חוץ מבמת הכנסת, השר ארדן אומר: אולי באמת הייתה תקלה, אולי הייתה תקלה, אולי – ושולח אנשים, השר קרא, כבוד השר, שולח אנשים למשפחה שם: האם אני יכול להגיע להתנצל שם.

טלב אבו עראר: המשפחה סירבה, לידיעתך, אתה כשר ערבי במדינה הזו.

טלב אבו עראר: שלח אנשים כדי באמת שהוא יתנצל, והמשפחה סירבה.

טלב אבו עראר: וכאן הוא עושה עצמו "אבו עלי" שמכחיש: בכלל לא, אני עדיין לא מתחרט.

טלב אבו עראר: כבוד השר, הדבר האחרון שאני הולך לדבר עליו, קאנון אל-אד'אן, חוק המואזין.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, הזמן תם, אז משפט אחד בבקשה.

טלב אבו עראר: אם כך, אני מסיים.

טלב אבו עראר: חוק המואזין זה חוק – באמת הדמוקרטיה צריכה להתגונן מפני חקיקה כזו גזענית שפוגעת באוכלוסייה הערבית מוסלמית בארץ הזאת.

טלב אבו עראר: הרי את הדבר הזה לא נכבד, זה בטוח.

טלב אבו עראר: החוק הזה לא ישים.

טלב אבו עראר: אני בעצמי כחבר כנסת, בתפילת השחר, (אומר בערבית: תפילת השחר,) אני אתפוס את המיקרופון ואני אקרא לתפילה.

טלב אבו עראר: לא נכבד את החוק הזה בכלל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלב אבו עראר: החוק הזה מבייש, החוק הזה גזעני, החוק הזה פוגעני.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלב אבו עראר: ולכן, כבוד היושב-ראש, אני מתפלא:

טלב אבו עראר: אם תמשיכו במדיניות הזו – מדיניות נישול הקרקעות, מדיניות הריסת בתים, מדיניות איסור איחוד משפחות – אתם חונקים כאן את האזרח הערבי, מה יעשה האזרח הערבי במקרה כזה?

בצלאל סמוטריץ': תודה, חבר הכנסת אבו עראר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יגאל גואטה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם הממשלה, סגן השר להגנת הסביבה חבר הכנסת ירון מזוז.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

ירון מזוז: מכובדי היושב-ראש, כבוד השר איוב קרא חברי, חברת הכנסת יעל פארן, חבר הכנסת טלב אבו עראר וחבר הכנסת יגאל גואטה – שאינו נמצא, המשרד להגנת הסביבה אישר בנייה במרחקים שמבטיחים שהחשיפה לא תעלה על מה שנקבע על-ידי המשרד, ועל דעת משרד הבריאות.

ירון מזוז: בית-הספר בראש-העין והבתים שנבנו במרחקים נמוכים יותר נבנו ללא אישור המשרד.

ירון מזוז: למרות זאת, ממדידות שביצעו בבית-הספר עולה כי החשיפה לקרינה עדיין לא עוברת את המלצת המשרד.

ירון מזוז: לאור זאת, סוכם עם עיריית ראש-העין כי העירייה תבצע בכל שנה בחודש אוגוסט, שבו העומס מרבי, ניטור של רמת החשיפה לקרינה, ובהתאם לתוצאות ואם יידרש, יותקן מיגון אקטיבי כדי להוריד את החשיפה לקרינה.

ירון מזוז: המלצנו גם על העתקה או הטמנה של קווי החשמל, שיורידו באופן משמעותי את רמות הקרינה הנפלטת ואת מרחקי הבטיחות שיש לשמור מציר הקו.

ירון מזוז: נושא ההטמנה או ההעתקה של הקווים נמצא בטיפול הרשות המקומית.

ירון מזוז: במענה לשאלתך, חבר הכנסת טלב אבו עראר, בהיתרים שהמשרד מוציא לחברת חשמל יש תנאי שלפיו לא ניתן לבנות קווי מתח מעל או בקרבת מבנים מאוכלסים.

ירון מזוז: ברוב המקרים שנבדקו על-ידי אנשי המקצוע של המשרד נמצא כי המבנים נבנו בסמוך לציר הקו של קווי החשמל, הפעילים מזה שנים רבות.

ירון מזוז: חלק מהמבנים נבנו ללא היתר בנייה – – –

טלב אבו עראר: ומה עם החלק שנבנה – – –

ירון מזוז: חלק מהמבנים נבנו ללא היתר בנייה, והם נמצאים באזורים שאכן חשופים לרמת קרינה גבוהה.

טלב אבו עראר: מה עם החלק – – –

ירון מזוז: יש לציין – תשמע אותי, תקשיב – יש לציין כי עלות העתקת קווי החשמל לעתים גבוהה בהרבה מעלות העתקה של המבנים, של הבתים.

טלב אבו עראר: לאיפה אתה מציע להעתיק אותם?

ירון מזוז: מה?

טלב אבו עראר: לאיפה אתה מציע להעתיק אותם?

ירון מזוז: רגע, מבני המגורים – –

טלב אבו עראר: יש לך פתרון?

ירון מזוז: – – או הפחונים שנבנו בסמיכות – יש גם פחונים שנבנו מתחת למקומות.

טלב אבו עראר: – – –

ירון מזוז: המשרד יפעל מול הרשויות המקומיות ומול חברת החשמל למציאת פתרונות נקודתיים לעניינים האלה.

ירון מזוז: המשרד שלנו עכשיו, מול הרשות, יפעל אך ורק לגבי המבנים שקרובים לקווי המתח, אבל לא יכול להיות שאנשים יבנו ללא היתר ויצפו אחר כך שיעשו להם את העבודה שלהם.

טלב אבו עראר: אבל כשעשו את העמודים האלה, את החשמל הזה, הבתים היו קיימים.

טלב אבו עראר: לא נבנו, אלא היו קיימים, ובאה חברת החשמל ועשתה את זה, אחרי – – –

ירון מזוז: זה לא קשור.

ירון מזוז: המבנים נבנו ללא היתר, זה לא שאתם – – –

טלב אבו עראר: – – –

ירון מזוז: תסלח לי, טלב אבו עראר, זה לא שאתם יכולים לקבוע לחברת חשמל או למשרד איך לבנות.

ירון מזוז: יש תוכניות, יש מתאר.

ירון מזוז: יש מבנים שם שנבנו ליד החשמל, התחנות, ללא היתר.

טלב אבו עראר: אבל הבתים האלה מלפני קום המדינה קיימים, קיימים.

טלב אבו עראר: חברת החשמל אתמול באה.

טלב אבו עראר: אתה מבין, כשעשתה את החשמל שלה, את העמודים שלה, את הקו הזה, היו הבתים קיימים, אלא – תגיד שהיא התעלמה התעלמות מוחלטת – – –

ירון מזוז: אז המשרד אומר שהוא יפעל באופן נקודתי לבדוק את המבנים שיש שם, אבל אני אומר לך שוב פעם שהמשרד לא ייתן יד לדברים שנבנו או שייבנו ללא היתרים.

ירון מזוז: אנחנו במדינת חוק, זה לא שאנחנו יכולים לבוא להגן על בן-אדם שעשה עבירת בנייה – זה עבירה פלילית – לבוא ולהגן עליו, להגיד לו: תקבל פרס, אנחנו נטמין עבורך את קווי החשמל.

טלב אבו עראר: אבל המדינה לא נותנת היתרים.

טלב אבו עראר: המדינה עדיין לא נתנה היתר, גם היושב-ראש אמר שהוא גר בבית לא חוקי.

ירון מזוז: זה לא קשור.

ירון מזוז: אני מדבר אתך על מה שקורה אתנו פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: על מה שאתה ביקשת תשובה.

ירון מזוז: הדברים נבנו ללא היתר, אבל המשרד הבטיח באופן נקודתי לבדוק ולראות מה לעשות עם זה – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': מה אדוני מציע לעשות עם ההצעה?

ירון מזוז: המשרד יבדוק, המשרד ימשיך לטפל בזה.

בצלאל סמוטריץ': מה אדוני מציע עם ההצעה הזאת לעשות?

קריאה: להסתפק – – –

בצלאל סמוטריץ': להסתפק בדברים הללו?

יעל כהן-פארן: אני מציעה – – –

ירון מזוז: להסתפק בדברים.

ירון מזוז: אני חושב שהמשרד יטפל בזה.

ירון מזוז: יש את חברת החשמל שצריכה לטפל בזה – –

טלב אבו עראר: ועדה.

טלב אבו עראר: איזה ועדה?

ירון מזוז: – – ובא לציון גואל.

ירון מזוז: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אבל רק השר יכול להציע להעביר את זה לוועדה.

בצלאל סמוטריץ': אתם יכולים להציע להעלות את זה לדיון במליאה.

טלב אבו עראר: אנחנו מבקשים ועדה.

יעל כהן-פארן: – – – בוועדה, רק השר?

בצלאל סמוטריץ': רק השר יכול.

יעל כהן-פארן: סגן השר, אתה לא מוכן שזה יהיה בוועדה?

יעל כהן-פארן: יש לך התנגדות?

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים את זה בוועדה.

ירון מזוז: אני חושב שהתשובות פה הן ברורות.

טלב אבו עראר: – – –

ירון מזוז: התשובות פה הן ברורות לגביהם, ששם נבנו בתים ללא היתרים, וגם לגבי ראש-העין, מה שאמרנו פה שהמשרד – – –

יעל כהן-פארן: – – – מספרים, אבל אני – – –

טלב אבו עראר: אבל בכל המקרים מעבירים לוועדה.

טלב אבו עראר: למה אתה לא רוצה?

טלב אבו עראר: למה אתה מתנגד?

ירון מזוז: ועדה בכנסת.

יעל כהן-פארן: כן.

טלב אבו עראר: כן.

בצלאל סמוטריץ': אז אדוני מסכים לדיון בוועדה?

בצלאל סמוטריץ': אדוני מציע שנעביר את זה לדיון בוועדת הפנים?

ירון מזוז: מה אתה חושב?

ירון מזוז: אני – – –

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': ועדת הפנים והגנת הסביבה?

ירון מזוז: ועדת הגנת הסביבה.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אם השר מציע, אז אנחנו נצביע כעת.

בצלאל סמוטריץ': המציעים מסכימים, ועדת הפנים והגנת הסביבה?

טלב אבו עראר: ועדת הפנים, כן.

ירון מזוז: הגנת הסביבה.

יעל כהן-פארן: כן.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו עכשיו נצביע על העברת הנושא לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שישה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה עוברת להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חמישים שנה לשחרור ירושלים – הכנסת, העירייה והציבור ממודרים מתכנון האירועים, אם בכלל מתכננים

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים בעזרת השם לסעיף הבא והאחרון שעל סדר-היום, הצעה לסדר-היום מס' 6533: חמישים שנה לשחרור ירושלים – הכנסת, העירייה והציבור ממודרים מתכנון האירועים, אם בכלל מתכננים, של חבר הכנסת יואב בן צור.

בצלאל סמוטריץ': אדוני חבר הכנסת בן צור, עשר דקות לרשותך, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר – חברי אבו עראר, יאללה מספיק.

יואב בן צור: מספיק.

יואב בן צור: יש הרבה אנשים ורוצים לשמוע, אני מבקש.

יואב בן צור: בעוד כחודשיים נציין את יום ירושלים.

יואב בן צור: השנה, שנת תשע"ז, זה יהיה סמלי פי כמה, שכן אנחנו מציינים יובל שנים, 50 שנה לשחרור הכותל המערבי והעיר העתיקה ולאיחודה של ירושלים.

יואב בן צור: ירושלים היא כידוע של זהב ושל נחושת ושל אור, אבל ירושלים היא הרבה יותר מכך.

יואב בן צור: היא "אורו של עולם", היא עיר הקודש והמקדש.

יואב בן צור: הממשלה החליטה להקצות עשרות מיליוני שקלים למימון אירועים וטקסים חגיגיים לכבוד שנת היובל לאיחוד העיר.

יואב בן צור: עיריית ירושלים הכינה סרטון מאוד מרגש.

יואב בן צור: עוצב סמל מיוחד שיוטבע בניירות הרשמיים של המדינה במהלך השנה כולה.

יואב בן צור: משרד החינוך בחר בנושא הזה של יובל לשחרור העיר כאירוע שנתי, על כל המשתמע ועל כל הנגזר מכך.

יואב בן צור: ואם הבנתי נכון, מתוכננת אפילו הופעה של מתיסיהו.

יואב בן צור: יבורכו כל העושים.

יואב בן צור: כל מה שבא להלל ולשבח את עיר תפארתנו הוא לברכה.

יואב בן צור: רבותי, כאן אני מבקש לומר משהו: ירושלים היא לא עוד עיר, וממילא החגיגות לאיחודה של ירושלים לא אמורות להיות כמו עוד חגיגות.

יואב בן צור: אם מדובר על אירועים בירושלים, אני חושב שיש לתת להם את האופי המתאים של העיר המקודשת לנו.

יואב בן צור: אנחנו מציינים פה לא את נפילת חומת ברלין אלא את גאולתו של מקום המקדש הכותל המערבי.

יואב בן צור: על החגיגות והאירועים להתחשב בכך שאנו חוגגים אירוע היסטורי לאומי, אבל בעיקר דתי.

יואב בן צור: מכאן ההצעה לסדר-היום הזאת.

יואב בן צור: אנו רוצים להיות חלק מהגוף שאחראי להכנות ולתוכניות בכל הקשור לציון יובל לשחרור העיר.

יואב בן צור: יותר מזה – לדעתנו ראוי שאנחנו נהיה המובילים בעניין.

יואב בן צור: אני מסופק עד כמה התכנון עומד בלוח הזמנים.

יואב בן צור: יש לי חשש שנגיע לכ"ז באייר לא מוכנים.

יואב בן צור: זו עוד סיבה מדוע אני עומד כעת מעל הבמה הזאת ואני מבקש להאיץ במי שצריך להאיץ.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, יש לי דעה אישית ברורה באשר לאופי האירועים שיש לתכנן.

יואב בן צור: גם לתנועתי, תנועת ש"ס, יש דעה ברורה.

יואב בן צור: יש לנו אפילו צוות היגוי שכבר הגה כמה רעיונות שנראים לנו ראויים.

יואב בן צור: רק כדי לסבר את האוזן, האם לא ראוי ונכון להקצות כמה מיליוני שקלים מתוך סך התקציב כדי לשפץ ולטפח מקומות קדושים בירושלים – למשל קבר רבי שמעון הצדיק, למשל קבר שמואל הנביא, גם את אזור הקברים וגם את שבילי הגישה אליהם?

יואב בן צור: אין לי ספק, יש אתרים או בתי-כנסת או מבנים בעיר העתיקה שמשוועים לשיפוץ, דוגמת מה שנעשה בבית-הכנסת "החורבה".

יואב בן צור: האם לא ראוי להקצות כמה מיליוני שקלים לפרויקטים יהודיים בעיר העתיקה?

יואב בן צור: הבאתי רק שתי דוגמאות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, במהלך היום קיבלנו שדרים בנוסח: למה לכם להעלות את הנושא, בואו ניפגש ונשמע מה אתם רוצים.

יואב בן צור: הבטיחו לנו שיתחשבו בנו.

יואב בן צור: באמת תודה.

יואב בן צור: אני רוצה לומר כאן ועכשיו: אנחנו לא רוצים שתתחשבו בנו; אנחנו נתחשב בכם.

יואב בן צור: אתם לא בעלי בתים של ירושלים.

יואב בן צור: כוחה ומעלתה של ירושלים בקדושתה, ואנחנו, במחילה, מבינים טוב מכם בעניינים של קדושה.

יואב בן צור: איך שלא נסתכל, מגיע לירושלים בזכות ולא בחסד שיתקיימו בה אירועים יהודיים.

יואב בן צור: הרי הציבור שומר המצוות הוא רוב באוכלוסיית העיר.

יואב בן צור: אבל זה הרבה יותר מזה:

יואב בן צור: אם חוגגים את שחרור הכותל המערבי ואיחוד העיר, צריך לחגוג את זה באופן הראוי.

יואב בן צור: גם אם אין לנו בעיה עם תהלוכות, מצעדים ופסטיבלים, לא נוכל לוותר על הגישה הפשוטה והצודקת של הקצאת מחצית, אולי יותר, של התקציב לחגיגות ירושלים לדברים שבקדושה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, שיהיה ברור: אני מגיע ממקום של תיקון.

יואב בן צור: אין לי מאומה נגד איש.

יואב בן צור: אנחנו מוקירים את השרה מירי רגב, שיש לה הרבה יותר מלחלוחית של יהדות.

יואב בן צור: משרדה גם הוכיח שהוא הודף כל אפליה בין מגזר למגזר.

יואב בן צור: אין לנו מאומה גם נגד ראש עיריית ירושלים ניר ברקת, ובוודאי גם לא נגד השר לענייני ירושלים.

יואב בן צור: להפך, אנחנו באים ממקום של בעד.

יואב בן צור: אוי לנו אם במסגרת חגיגות היובל לירושלים לא נשכיל למנף את המקומות הקדושים בירושלים בכלל ובעיר העתיקה בפרט, ואולי גם לקומם כמה מבתי-הכנסת בעיר שעד כה לא זכו לשום סיוע.

יואב בן צור: אני משער שההצעה הזאת תועבר לוועדת הפנים.

יואב בן צור: כשיתקיים – אם יתקיים – דיון בוועדה, נבקש לשמוע באופן מסודר על מה אמור לצאת הכסף הרב שהוקצה לחגיגות היובל לעיר.

יואב בן צור: נבקש גם לפעול ברוח הדברים שאמרתי פה.

יואב בן צור: ייתכן שבסופו של דבר הדיון בוועדה יהיה מיותר.

יואב בן צור: אני מקווה שבימים הקרובים נמצא את הדרך לשיתוף פעולה בין אלו שלעת עתה אחראים לתכנונים לבין צוות ההיגוי שהקמנו והוא מורכב מאנשי ירושלים החרדים על קדושתה.

יואב בן צור: כאן המקום להעיר שיש לנו אח בבית המלך.

יואב בן צור: השר דוד אזולאי הוא חבר בוועדת השרים לטקסים וסמלים, והוא יציג את עמדתנו בכל תוקפה וחשיבותה בוועדת השרים.

יואב בן צור: לסיום, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אנחנו לא רוצים שמישהו בממשלה או בעירייה ייתן לנו; הכסף הוא של ירושלים ולא של אף אחד, וירושלים היא כידוע עיר הקודש, וממילא החגיגות צריכות להיות ברובן הגדול מנוף להרבות קדושה בעיר.

יואב בן צור: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור על דבריו החשובים.

בצלאל סמוטריץ': ישיב לנו השר – בכל זאת, מאחר שמדובר בהצעה כל כך חשובה, למרות שלא תוכנן מהתחלה, השר איוב קרא ישיב לנו בשם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר להשאיר את ירושלים בלי תשובת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יואב בן צור, אני נהנה תמיד לשמוע אותך.

איוב קרא: בטוב טעם, בערכים מיוחדים אתה מציג את הדברים, מפיך.

איוב קרא: התבקשתי על-ידי השרה מירי רגב, שרת התרבות והספורט, לומר לך שבנושא מימון כל החגיגות של 50 שנה לאיחוד ירושלים בעצם היא פועלת בפן הלאומי – בפן הלאומי וגם בטקס מרכזי שייערך, שהיא מובילה.

איוב קרא: כל הטקסים האחרים, במסגרת עיריית ירושלים, נשלטים על-ידי ראש העיר ירושלים.

איוב קרא: היא לא מממנת שום רשות בעניין הזה, חוץ מהטקסים הלאומיים, ולכן אין לה יד בהחלטות שמביא ראש עיריית ירושלים.

איוב קרא: צריך להביא בחשבון שהיא תשמח מאוד בכל אירוע שייעשה בעניין ירושלים, בעניין איחוד העיר, אבל היא לא תממן, לא מימנה ואין לה כוונה לממן שום אירוע שהוא לא בהגדרה לאומית או ארצית, בכל מקום.

יואב בן צור: אבל זה עניין לאומי, אנחנו חלק מהלאום.

איוב קרא: בעניין הזה אתה מלין על התנהלות האירועים הללו בתוך עיריית ירושלים.

איוב קרא: בתוך עיריית ירושלים ראש העיר קובע, כמו בכל עיר אחרת.

יואב בן צור: אני מלין גם על האירועים הלאומיים – שגם באירועים הלאומיים יש לנו מה לומר.

איוב קרא: בעניין הזה אני מציע להביא את הנושא לדיון בתוך הוועדה, ואז השרה או מי מטעמה – – –

בצלאל סמוטריץ': בוועדת הפנים.

איוב קרא: כן, בוועדת הפנים תוכלו להביא יותר בשורה בעניין הזה.

יואב בן צור: בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': אז המציע מסכים?

יואב בן צור: כן.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נעבור כעת להצבעה – להעביר את ההצעה הזאת של חבר הכנסת בן צור להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': ירושלים עושה את כל ישראל חברים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה התקבלה פה אחד: שלושה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה עוברת להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

בצלאל סמוטריץ': תם סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הישיבה הבאה תתקיים, ברצות השם, ביום שלישי, ט"ז באדר התשע"ז, 14 במרס 2017, בשעה 16:00.

בצלאל סמוטריץ': ישיבה זו נעולה.